Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen till Kongl. Maj.t med en underdånig ansökning, att skolan måtte upptagas å elementar-läroverkens stat med tre eller åtminstone två Lärare jemte Kantor, hvaremot Direktionen förklarade sig villig att till stiftets allmänna läroverks-styrelse öfverlemna ej mindre ett kapital af Femtusen Riksdaler Banko, än äfven stadspedagogens lön med derå gjorda besparingar, samt dessutom tvenne stenhus i Askersund. Räntan af omförmälde Femtusen Riksdaler, äfvensom den äldre pedagoglönen, äro enligt gällande stat bland Askersunds elementar-läroverks lönetillgångar upptagne. Inom Westervig stift Kim högre elementarläroverket i Westerås. Genom testamente af den 8 December 1762 anslog Assessoren J. Westman Jacobsson räntan af Tjugutusen daler kopparmynt, att ”utgå till Adjunctus Gymnasii ”i Westerås såsom en viss och årlig tillökning i den lön, som han eljest efter stat ”åtnjuter.” Nämnde ränta utgör numera Åttatiotre Riksdaler Tretiotre öre Riksmynt ärligen, och är inberäknad i lönen för en af läroverkets Adjunkter. Kongl. Maj:ts Nåd-, Skrifvelse Ali 77. 13 Derjemte har. enligt Westerås Konsistor» protokoll för (len 26 Juli 1809, Professoren, Lektor P. Strangh, donerat ett kapital af Etthundra Riksdaler Banko tued föreskrift, att årliga räntan skall användas ”till löneförbättring ät Kongl. Gymnasii bibliothekarie”. Detta räntebelopp, utgörande årligen Sju Riksdaler Femtio öre, är för närvarande inbegripet i det ät omförmälde Bibliothekarie af statsmedel anslagna arfvode. 17:0 högre eleiuentar-läroverket 1 Fahlun.
— Till målskjutningsgevär skulle, efter hvad jag haft Nåden andraga, erfordras 2,000 stycken, hvilka kunde utlemnas af redan i förråden befintliga gevär, om medel till ersättning deraf anvisas. — Skarp ammunition, som tillhandahålles till det pris den kostar staten, förorsakar således för staten ingen utgift, men rättigheten att sålunda erhålla den torde i icke så ringa grad underlätta anskaffandet för de särskilda corpserna. Såsom utgift för staten företer sig således endast anskaffandet af 2,000 refflade gevär, hvilken utgift i förhållande till ändamålets vigt synes obetydlig, och hvartill jag i underdånighet hemställer nödiga medel måtte få beräknas vid regleringen af extra statsanslagen. Med fästadt tillbörligt afseende på vigten af ordning och' hörsamhet inom en militär-trupp, utan hvilka den under krigets vådor och försakelser icke blifver rätt användbar, samt i öfvertygelse att den frivillige skarpskytten under fortgången af en längre tids vapenöfning inser behofvet af punktlig lydnad mot den, som <> Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prof). N:o 1, om Statsverket 1862. öfver honom förer befäl, och derföre villigt underkastar sig disciplinens fordringar, synes det mig som medlemmarne af skarpskyttecorpserna, då de med allvar söka uppfylla de förpligtelser, hvartill de förbinda sig vid inträde i corpsen, skulle kunna förvärfva den färdighet i vapens bruk, som af beväringsmanskapet förvärfvas på första årets möte och är nödig för att kunna med framgång deltaga i de för andra beväringsåret bestämda oundgängliga öfningar i samfäld eller bataljonsexercis.
N:o 83. — —- Motion N:o 46, om utvidgning af Hudiksvalls högre elementarläroverk till fullständigt, äfven på klassiska bildningslinien, samt anslag till en lektor i klassiska språk vid nämnda läroverk. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. — -— Motion N:o 71, om statsbidrag för utsträckning af Hudiksvalls jernväg från Forssa station till sjön Södra Dellens strand vid Näsviken. StatsUtsk. Utlåt. N:o 80. 28 Staaff, Pehr., Motion N:o 72, om anslag till dels försättande i försvarbart skick al inloppen till Hudiksvall och Sundsvall, dels ock det norrländska kust försvaret i allmänhet. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51. Motion N:o 146, om tillåtelse för Waxholms stads innevånare att fri köpa och bebygga de tomter och lägenheter, som nu af dem dispone ras, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 41. Motion N:o 147, angående vissa förändrade bestämmelser i fråga om hemmansklyfning. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ehon.-Utsk. Betänk. N:o 10. —- — Motion N:o 170, om anslag till omläggning af allmänna landsvägen (stora kustvägen) inom Gefleborgs län. Stats-Utsk. Utlåt. Stambana, om anslag till påbörjande af en, från norra stambanan genom Upland och Westmanland till Dalarne samt vidare i riktning åt sjön Siljan. Motion N:o 76. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 80, Mern. N:o 119 och 131. angående sammanbindning af städerna Wexiö, Carlskrona och Kalmar medelst bredspårig jernbana och bidrag af allmänna medel till kostnaderna derför. Motion N:o 5 och 31. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 80. angående utsträckning af jernvägen Göteborg—Nässjö till Oscarshamn samt anslag till förberedande arbeten i denna riktning. Motion N:o 68. Stats-Utsk. Utlåt.
Det var nemligen anmärkt, att stadgandet i nämnde moment, hurusom, då Riksdagsmannavalen förrättas af Borgerskapet samfäldt och icke af elektorer, rösterna skola beräknas efter hvad hvar och en af de väljande till staden skattar, kunde i städer, der de valberättigades förmögenhetsmassor i förhållande till hvarandra företedde stora olikheter, medföra den följd, att valens utgång ytterst bestämdes af några få personer; och nämnde förslag angick sådan förändring i detta hänseende, att städernas valberättigade innevånare skulle ega ordna rösträtten på sätt den lämpligast syntes, dock med Konungens pröfning och samtycke. Detta 'förslag har Utskottet ansett sig böra vid detta tillfälle ånyo till Rikets Ständers behandling vördsamt öfverlemna, dock med den förändring, som af den nu tillstyrkta utvidgning af representations-rättigheten föranledes. Enär för närvarande på Rikets Ständers behandling beror ett af Utskottet i dess memorial, JU 17, afgifvet förslag om upphäfvande af nuvarande l:a momentet i 14 § Riksdags-Ordningen och inrymmande i stället uti 2:a momentet af ett stadgande angående representations-rättigheten för Stockholm, hvaraf ock skulle följa ändrad numerering af momenterna i denna §, har Utskottet derefter lämpat uppställningen af närvarande förslag, med denna lydelse: Konslitutions-Ulskotlels Memorial, M 38. 3 Riksdag s-ordningen. § lilio. Med de i tillhörande det Dom-kapitlen, att för Presterskapet, Stockholms Magistrat, att för samma stad, samt Landshöfdingarne, hvar i sitt län, att för de öfriga städerna och menige allmogen om sådane valförrättningar, å embetets vägnar, föranstalta § 14- l:o. Inom Rikets städer ege Borgare, Öfrige idkare af yrken, som till borgerliga näringar räknas, egare af hus eller tomt samt egare eller innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under stadens domvärjo, alla dessa så framt de äro i staden bosatte, äfvensom stadens Magistratspersoner och andra stadens tjenstemän, att bland sig välja Riksdags-fullmäktige. Stockholm sände Tio och Götheborg
Derigenom nemligen att Hans Maj:t Konungens äktenskap med Hennes Majit Drottningen icke blifvit välsignadt med några manliga bröstarfvingar, så är H. K. H. Hertigen af Östergötland Thronföljare (presumtiv arfvinge till thronen) eller innehafver en med Kronprins liktydig hög samhällsställning, och är således, enligt min bestämda öfvertygelse, fullt berättigad att komma i åtnjutande af enahanda statsanslag, som Hans Majit Konungen i sin egenskap af Kronprins hade sig tilldeladt, eller 150,000 Ridr årligen, och är det af denna anledning samt i full öfverensstämmelse med hvad jag vid föregående riksdag påyrkade, som jag härmed får föreslå, att Rikets Ständer, sin värdighet likmätigt, måtte besluta i »att H. K. H. Hertigen af Östergötland, Prins Oscars statsanslag, i anse»ende till Dess höga egenskap af Thronföljare, således liktydighet med »Kronprins, bestämmes till samma belopp, eller 150,000 Ridr årligen, »hvaraf Hans Majit Konungen såsom Kronprins var i åtnjutande.» Stockholm den 28 November 1862. G. M. Stjernsvärd, 332 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr Itjernisvärd^ Gustaf Mauritz, angående öfverlemnande till Kongl. Maj;t a/ de utaf motionärerna vid 1841 och 1850 årens riksdagar afgifna 2.ne förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, m. m. ' Då jag genom tryck låt allmänt göra det af mig vid 1847 och 1848 årens riksdag till Rikets Ständer, genom hos Ridderskapet och Adeln gjord motion, afgifna «förslag till förändrad organisation af landtförsvaret,» lät jag förse omslaget med en embléme af den mytologiska fågeln Fenix.
(Vi hade nämligen sett »Kärlekens komedi» ett par dar förut, och då hade Gustaf gäspat i ett gäspande.) Men som Villy sagt mig, att den här pjäsen, »Duvalls Skiljsmessa», skulle vara alldeles förfärligt rolig, så höll jag i mig, och så sträfvade vi strax efter 7 i stormen och rägndugget förbi Jacobs kyrka, framåt Dramatiskan till. Ja, hvad nu den där Kärleken angår, så vill jag erkänna, att något roligt stycke är det inte, fast nog tyckte jag, att det var offantligt intressangt, mest därför att de talade på värs, och så därför att man satt hela tiden och kände att hvad de sa inte var en smula sannt. Det behöfver visst inte gå på tok för alla som håller af hvarandra, om man också måste pruta litet, och har man bara älskat hvarandra af hjärtat i ungdomen, så kan det minnet lysa upp den värsta prosa, åtminstone för oss kvinnor – det är min åsikt. Också gjorde det mig riktigt ondt, när den rara Svanhild, som talat så vackert hela kvällen, kastade Falks ring i sjön och tog Fredrikson under armen. — Men kanske hon tyckte, att Falk inte var stort att lita på, och det tror jag häller inte att han var. — Han föreföll mig just som en riktig spelevink, där han slank omkring hela kvällen i sin hvita pjärrotdräkt, utan att tyckas ha hvarken rötter eller fötter, som man säger. »Åh, du Gustaf», hviskade jag snopet, när vi väl kommit i ordning på parketten, och jag hunnit att studera affischen litet, »Fredrikson spelar inte med!» »Gör han inte». Gustaf lät ungefär lika intresserad som om han talat om kall palt, hvilket är det värsta han vet. Jag undrar, hur det skulle kännas att ha en mann, som förstod alla ens känslor? Troligtvis obeskrifligt! Saken är den, att jag är alldeles tokig i Fredrikson, nästan lika tokig som i Ödman. Jag har sett honom fyra gånger, och bära sig åt hur han vill, den mannen, så ser han ut som en grefve ändå! Och hur han talar se’n!
Händelsen som förändrade honom var följande: “Då predikan ändad var och han med tjensten vid altaret så vidt kommen, att instiktelseorden voro uppsungne, då hände honom en syn, att han såg vid altaret en brinnande låga, och i lågan många skrymtare som han kände. Då förskräcktes han alldeles, låtandes den andra parten af instiktelseorden stå tillbaka med vidare tjenst, gick gråtandes i sitt herberge.“ Han sände sedan bud till konungen och uppsade sin tjenst, samt yttrade sig hellre vilja lefva i fattigdom, än föra krig mot sitt samvete. Konungen fråntog honom tjensten och han insattes i fängelse på Wentholmen.“ Om fältherren Johan Gustafsson Banér, som under trettioåriga kriget vann en sådan namnkunnighet, berättas, att han en gång på Hörningsholm i sin spädare barndom föll ner från ett fönster i andra våningen, der han stod och fästade ett kläde, som han kallade seglet på det skepp, hvarmed han ville fara till slagtningarne i Tyskland. Då anhöriga sökte efter barnet, fanns det alldeles oskadadt på en hög klippa under fönstret och berättade: “Mäster Jahn (trädgårdsmästaren, som för tillfället ej fanns på gården) tog mig i sitt hvita förkläde.“ En annan sägen förmäler, att en hvitklädd engel räddat barnet. Med det underbara i berättelsen förenades öfvertygelsen, att den unge Banér i framtiden var ämnad till något stort. Då staden Kalmar, belägrad af hertig Carl och hemsökt af en svår hungersnöd, måste gifva sig på nåd och onåd, gaf hertigen fritt lopp åt sitt hämndbegär, och lät, den 16 Maj 1598, afrätta ståthållaren Gyllengrip, jemte Johan Sparre, Lars Rålamb och slottspresten Birger. Flera andra af lägre börd eller vilkor hängdes. Dessa afrättningar, en inledning till Carls stränghetssystem, väckte mycken bestörtning hos menigheten, och dess tänkesätt gåfvo sig luft i allehanda vidskepliga sägner.
I afseende på lönoch betalningsafgiften innehåller riksdagsbeslutets 8:de punkt: att, fastän Bondeståndet, i anseende till missväxt och andra svårigheter, föreburit sm oförmåga och gerna sökt att undgå denna afgift, hade bemälda Riksstånd likväl måst derutinnan foga sig efter de öfriga Stånden; och hade Rikets Ständer således, »fast med stor olägenhet», till rikets gälds afbördande beviljat en lönoch betalningsafgift, som efter reglementet för Ständernas Kontor komme att till vederbörande kreditorer och expektanter användas. 4723 års författning om sistnämnda afgifts utgörande blef således fortfarande tillämpad. Efter hvad af Kongl, brefvet den 4 4 September 4 727 samt Öfverståthållarens Landshjeipen. jemte Stockholms Magistrats publikation af den 30 i samma månad inhemtas, hade Rikets Ständer äfven beviljat en särskild årlig afgift under namn af allmän landshjelp, hvilken af alla rikets inbyggare skulle utgöras med en åttondedel af det belopp, hvartill lönoch betalningsafgiften i 4 723 års förordning var bestämd och i sammanhang med denna afgift uppbäras under 5 års tid från och med år 4 727. Till den afstannade slottsbyggnadens i Slockholm fortsättande och fullföljande beSlottshjelpen. viljades vid 4726 och 7727 års riksdag en årlig afgift, hvilken dock, i anseende till missväxten och den dyra tiden, ej skulle börja utgå förr än med år 4728, och skulle motsvara en fjerdedel af lönoch betalningsafgiften samt fortfara i 4 år. Uti Kongl, förordningen den 4 7 Februari 4 730 meddelades det första stadKortstiimpelgandet om den intill närvarande tid fortfarande särskilda kortstämpel af giften, med hvilafslftenken afgift, enligt sagda förordning, åsyftades, att, utan undersåtarnes besvär, en inkomst skulle till kronan inflyta och kortspelandet såsom ett skadligt tidsfördrif hållas under tvång och hämmas. Alla spelkort borde stämplas och dervid för utländska finare kort erläggas 6 och för sämre 4 öre s:mt leken.
Och kamrarna, som på båda sidor vid porten voro, mälte han ock, efter längden en stång, och efter bredden en stång; och rummet emellan kamrarna var fem alnar bredt. Och han mälte också syllena under förhuset, innanför porten, en stång. Och han mälte förhuset innan porten; det var en stång; Och mälte förhuset till porten, åtta alnar, och dess hofmäjor deruppå, hvilka voro två alnar; men förhuset stöd innanför portenom. Och kamrarna voro tre på hvarjo sidone vid porten östantill, ju en så vid som den andre; och på båda sidor stodo hofmäjor, hvilka voro lika stora. Sedan mälte han bredden till dörren i porten, nämliga tio alnar, och höjden åt portenom, tretton alnar. Och frammanför kamrarna voro rum på båda sidor, ju en aln brede; men kamrama voro ju sex alnar på båda sidor. Dertill mälte han hela rummet ifrå kammaren på den ena sidone vid porten allt intill kammaren på den andra sidone, det voro fem och tjugu alnar, och den ena dörren stod emot den andra. Han gjorde ock torn, sextio alnar hög, och för hvart tornet en fri plan, vid porten allt omkring. Och intill förhuset åt innersta portenom, der man ingår, voro femtio alnar. Och der voro smal fenster på kamrarna och tornen innantill, vid porten allt omkring; alltså voro ock fenster på förhusen allt omkring, och ofvanuppå tornen allt omkring var ett skönt löfverk. Och han hade mig fram bätter intill den yttra gården; och si, der voro kamrar och golf framför gårdenom allt omkring, och tretio kamrar på golfvena. Och golfvet emellan båda portarna nedantill var så långt, som ifrå den ena porten intill den andra. Och han mälte breddena af den nedra porten för den inra gården utantill, hundrade alnar både emot öster och norr. Alltså mälte han ock porten, som norrut låg, till yttra gården, till längd och bredd.
— Manne ej Rikets famteliqe EmbklSmäu kunna sä samwetSgrannl ha wakat öfwer sig och sina protokollet, alt äfwen den mäst stränge och nitiske Justitia Ombuds» man ej skall om seni är kunna »vidkomma dem, och Riket ändä helt lagligen ha skridit till branten af total undcrgäiig. och i alla Administrations beständsdelar wara »noger t>ll uplöSning, om Embekömännen ej derjämke sökt akt Uträtta det goda de förmält? Answaret härutinnan är lika wigtigt son» det andra, »nen ej as lagen, blott af allmänna opinionen kan det mkräswaS. Laglige former äro i thy fall ej anwändbare. Dtt gifwes häri blott ett rättegängssätt, och dcr är alt snmmario procsrsu döma Ministern efter tillståndet i hans Departement. Men innan ett säoanl oomstul kan rältwist fällas, mäste Wall wara - Den 28 December. 162Z ra sä organiserad att Embetsmannen äger full och obehindrad w:rk ii igskrast inom fia weckaingskcers , och nr venne tt-a k,-r sig till alla de föremal efter hwiikaS tillstånd han skall bedömas. Jig slutar som jag börj'de; — On alt skall gä wäl, skall alc wara wäl ocganiseradt. Mnnteligen tilläde Grefwe k-ävsnlifslm r Den föreflagne föreningen as Krigs? och S>öDepartementen kan jag för min del cj tillstyrka. Ul t hoS en person finna de torenade kunskaper som for - dras att dem bada foresta och i fin Embecs utöfning wara sa sjelfständig, som fordras för alt åstadkomma det yttersta möjliga gagn är nästan omöjligt. — Annat är a t i ett Råd fatta och yttra en rigtlg tanka i mål af högre omfattning, annat är, att wara i stand, att rigtigk anordna mindre och likwäl wiqtige detail» ler.
It Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangående underställning till Hof-Rätts pröfning af Under-Rätts Utslag i mål, der någon blifvit tilltalad eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff följa bör. S. A. K, Hos Rikets Ständer har förslag blifvit framställdt, att, då mål, hvilka röra personliga friheten, ära af mycken vigt och fordra noggrann uppmärksamhet vid behandlingen och afgörande!, a5 Cap, 5 §. Rättegångs-Balken, sorn bestämmer, i hvilka fall Under-Rätts ransakning Exp, och dom i brottmål böra till Hof-Rätt insändas, för alt der vidare skärskådas och pröfvas, må erhålla den ytterligare omfattning, att UnderRätts Utslag i mål, der någon blifvit angifven eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff, med eller utan arbete, bör följa, skall Hof-Rätts pröfning underställas; de frågor dock derifrån undantagne, som med Concursmål ega sammanhang; och hafva, med anledning häraf, Rikets Ständer, som funnit detta ämne påkalla en synnerlig uppmärksamhet, ansett sig böra följande i underdånighet anföra och föreslå. Med den noggranna vård om Medborgares välfärd, som stiftar ne af 1734 års Lag ådagalagt genom föreskriften, att hvad Under-Rätt dömt i vissa brottmål, de der till en del äro af jemförelsevis ringa påföljd och föga invecklad beskaffenhet, ej må gå i fullbordan, innan Domen blifvit af Hof-Rätt pröfvad, synes det icke slå tillsammans, att Under-Rätts beslut i frågor om andra ganska svåra brott, hvilkas egentliga art icke är lätt att urskilja och som derföre fordra den sorgfälligaste undersökning, numera icke funnits böra underkastas Hof-Rätts närmare skärskådande, ehuru straffet kan bestå uti icke mindre än förlust af personlig frihet på längre tid. Till så beskaffade brottmål anse Rikets Ständer förnämligast höra de så kallade Eds-öresmålen, hvilka tillförene varit af underställnings-egenskap, men numera, enligt 37 §. i Kongl.
Skars-Werkets särskilde äldre skulder 812,266: 7:6. Summa 27,938,585- lZ-' ro. Utaf denna skuldsumma har Stars-Ukskottct ansell de ä Bilagan Litt'>> upsördc poster, till. hopa 5,758 421 !)ltr iz st. § rst. wara af den egenskap, akt de genast kunna gä till afskrifning, såsom egenkeligen bestående mi försträckningar emellan dels Kronans och dels Riksens Sländsrs publique Werk och den bliswande Bewillninge-Snmman icke fyncö böra lill Landets runga ökaS med nägon ersättnings Fond till silke Försträckuingars godtgörande, halst deras afskrifning i alla sall icke kan hafwa något inflytande pä deste Werks bestånd. Ibland deste poster förekommer först det län af 2,833,333 R:d. 16 st., som Riksgälds,Contoiret under loppet af är 1828 meddelt Stars-Wcrket kill Krigels fortsättande. Förhällandet häkmed är sä danl: Alt dä Kongl. Maj:t under förledir ars Krigsrustningar fann sig i saknad af nödige medel till krigets utförande, blef Riksgälds-Conroiret anlitadt, ari härtill meddela erforderligt biträde. — Rikögälds-Contoiret, ehuru sörmänlig dest däwarande ställning än kunde wara, ägde likwäl icke nagra andra tillgängar, än Realisations-Fonden för de ännu Utelöpande Rikögäldssedlar. Denna Ullväg wid togs, is ? Den 24 November. togs, under förbindelse af Stals-Werker, att härföre ersätta Riksgälds Conloiret den fö-s^nkne summan, Dä nu Skars Merkel as desi wauliga inkomster ieke äger nägon lillåäng, alt cn ladan förbindelse upfylla, ulan art derrii! erhålla Fond af Bewillningen, och SratS-Utffoklek gör sig den förhoppning, att sedan Riksens Högloft.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder blifvit yrkadt dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts förslag; hvarefter H. Exc. framställde propos. först å bifall till förslaget, dervid Svarades många både ja och nej, och sedermera på afslag derå, då svaren utföllo med starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Alströmer begärde votering. Uplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den,- som bifaller Allm. Besvärs och Ekon.Utsk:ts uti 2:dra punkten, sednare mom. af Bet:t N:o 39 framställda förslag, att öppen salubod å landet må, under i öfrigt stadgade förbehåll, kunna få anläggas på minst en mils afstånd från närmaste stad eller köping, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, afslår R. o. Ad. förenämnde förslag.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Nej — 31. 3:dje punkten, angående 25 g, sådan den lyder i Kongl. Kung. den 7 Febr. 1852, om ändring i sättet för vinnande af rättighet till handel å landet. Utsk-.ts hemställan bifölls. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, följande den 10 dennes bordlagde Utlåtande och Mern., nemi.: StatsUtsk:ts Uti. N:o 75, i anledning af väckt fråga om anslags beviljande åt Adjunkten, Magister 0. Torell för en vetenskaplig resa till Norra Ishafvet; samt BankoUtsk:ts Mern. N:o 18, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående förvaltningen och utlåningen af Statslånefondens medel. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/4 12 på natten. In fidem, 0. brakel. Den 17 Mars f. m. 175 Lördagen den 17 Mars 1800- Plenura kl. 10 f. m. Justerades 1 prol.utdr. för den 14 dennes. Öpnades
När hon hvilade på divanens svällande perlesmyckade dynor, då susade trädgårdens vattenkonster sina mest smekande toner, och näktergalarne slogo sina mildaste slag; men sväfvade hon åter omkring i sitt rike i glädtig lek med sina tärnor, då drillade näktergalarne gällt med tusende tungor, och glänsande fjärilar flögo med skiftande vingar, en ståtlig lifvakt, omkring henne. Kände Alhejdi glädjen? Ja, ty den var hennes beständiga gäst. Kände Alhejdi sorgen? Ja, ty hon hade sett en af sina leksystrar sjuk och sin käraste näktergal dö. Kände Alhejdi kärleken? Nej, hennes ögon hade aldrig skådat någon annan man, än hennes fader. En morgon satt Alhejdi ensam i gräset vid en strålande springbrunn. Tankfull höll hon sin hand under en af dess finaste strålar, så att den återstudsade och spriddes omkring i tusende glittrande perlor i gräset, på blomstren, och smyckade hennes hår mer skönt än de demanter, som vanligen fästade hennes dunkla lockar. Hon hörde ett ovanligt buller, såg hastigt upp, framför henne stod en ung man, hvilken med blixtrande ögon betraktade henne. Hon ville fly, men han qvarhöll henne. „Sköna Alhejdi“, sade han, „öknens son har trotsat döden för att se dig, men han ångrar det icke, dröj blott ett ögonblick, och han är mer än belönad“. Alhejdi ville fly, hon ville dröja, hon ville se ned, hon ville blicka i hans ögon. Hon dröjde det ena ögonblicket efter det andra. Snart hördes en af hennes leksystrar komma sjungande. „I morgon vid den tid, då solen går till hvila, sköna Alhejdi“, sade fremlingen och försvann, i det han betydelsefullt lade fingret på munnen. Hvem var den fremmande? Hvad ville han? Hvarifrån kom han, huru hade han sluppit in? Alhejdi låg hela dagen stum på sin divan. Aftonen kom och ännu stodo middagens doftande frukter orörda, ännu lågo hennes svällande lockar endast löst sammanfättade och utan smycken. Det blef morgon, redan vaknade blommor och fjärilar, men ännu hade icke Alhejdi slumrat.