Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilket utsökt arbete! Hvar har grefvinnan Brahe fått denna nål? Vet icke. Tror af herr Åke ... Generalmajor Slange har känt min far ... Det var min far, som red öfver honom, skyndade Niemand att tillägga, vid hågkomsten af de sista ord han trodde sig hafva hört från Slanges läppar. Din far lefver! Hagar, sätt upp en promemoria på allt hvad din bror vet om nålen och juden! Vi ha fått korn på vargspår och räfspår. Hade jag nu denne jude i Stockholm Sergeant Niemand! Du har blifvit sårad i Neunburg och sårad vid Breitenfeld. Fältmarskalken har hedrat dig med ett befäl vid mycket unga år. Du har framburit en segertidning och ... du rider ej illa. Begär en nåd af mig ... under villkor, att du återgår till lutherska läran! Sergeant Niemand teg under styf militärisk honnör. Hvad skulle han begära? Han hade ju i rikt mått allt hvad han önskat. Efter en stunds förlägen tystnad trodde han sig ha funnit ett lyckligt påhitt. Eders majestät, sade han, var så nådig och gif Hagar en bok! Hon är kär i böcker. Åter skrattade Kristina, såsom man skrattar vid sexton år. Är du icke den gossen, du, som satt under gökträdet och begärde få lefva tills han dör? En bok åt Hagar? Semlor åt bagarebarn? Har hon inte hyllorna fulla? Men Hagar skall få en bok. Välj, bokmal! Hagar, hvem hedrar du med ditt snillrika val: Cicero eller Plato? Jag tackar underdånigst. Om nådig fröken kan umbära vulgata ... Det är underliga bilder ... Jag har aldrig ägt en bilderbok. Jag berömmer inte din smak, men tag vulgata med Adams refben och alla de sju vredesskålarna ... allenast du inte gifver dig till papist, som din bror ... Begär du ingenting för dig själf, Niemand? Jag begär att få dö för ers majestät, svarade gossen okonstladt, utan aning om den ridderliga courtoisin i dessa enkla ord.
Man säger inte borgmästare om en död man, man säger vår store! Skrifver inte den hans förtjenst med det? uslingen om knottrig fältsten! Vill han inte förringa SKOMAKAREN. han säger, att fältsten är knottrig, då den är knottrig! Men inte kan man kalla det ett attentat, att den är knottrig, då en stor man har gjort den! Akta er, mäster skomakare, jag ser, att ni är en tviflare! Akta er, ni känner följderna! SKOMAKAREN. Den är knottrig, ja, men man får inte säga att SLÄGTINGEN. jag har ju varit här och sjungit idealik för bror Schulze. SLÄGTINGEN. För Guds skull, jag är visst inte någon tviflare, kom i håg, att alla brorskålar upphäfvas med döden! Vill ni erkänna, att det är ett attentat? SKOMAKAREN. Bror! Om ni var bror med honom i lifvet så nat! Kan ni bevisa, att jag sagt något annat? SLÄGTINGEN. Ja, visst vill jag det! Har jag sagt något an här på torget, klockan nio, och då skall den der reformatorn tala för sin sak. Vet ni hvad han vill? Nej! SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN. Nå! Tag er till vara då! Vi få allmän rådstuga med släta stenar! Kan ni tänka er, han vill lägga om alla gatorna SKOMAKAREN. Men det är ju ganska klokt! för att bara tala om ert yrke, hur skall det gå med mera slita några skor? Klokt! Ja klokt! Hur skall det till exempel, SLÄGTINGEN (skrattar bittert). det herrliga skomakaryrket när menniskorna icke SKOMAKAREN. Ni har rätt! Jag vill icke tänka på mitt ringa yrke, Hvad, hvad säger ni! Förlåt mig, min vän! men jag tänker på alla de stackars olyckliga arbehustrur och barn! tare som skola mista sitt bröd, och på deras fattiga HANS (gör grimaser i fönstret för sig sjelf). Stackars olyckliga arbetare! vän, han! Och han var en man, som visste hvad han gjorde! SKOMAKAREN.
Det Den 27 April. 663 klingande myntet, hvars natur det är att vid mindre gynsamma tillfälliga conjuncturer utskeppas, för att återställa en förlorad jemnvigt i Handelsbalancen, har den välgörande egenskap att otvunget inkomma vid en förmånlig handelsställning, och att då erbjuda sig såsom förlag för en utvidgad production; men sådan är icke egenskapen af en såsom mynt kringlöpande Riksskuld, och detta bevisas, jemte allt annat, deraf, att väre Jordbrukare erkänna, att de, oaktadt en mångdubblad penningstock och till numerairen höga Spannmålspriser, äga mindre behållning, än fordom, då RörelseCapitaiet var så ansenligen mindre, och likaså Spannmålspriserna, och detta tillskrifves med skäl stegrade dagsverken, ökade löner och förlagsbrist. Äfvenväl bör jag erinra, det jag icke kan medgifva, att Sedelstockens belopp år 1812 var större än nu; ty utgifne RiksgäldsSedlar svara utan tvifvel emot de Transportsedlar, som i Banken blifvit amortiserade. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Sorn det mesta af hvad Grefve Lilliencrantz nu anfört icke motsäger mitt yttrande, så vill jag nu hafva äran säga blott några ord: Det iag anfort, att Sedelstockens belopp var något större 1812 än nu, grundar sig så väl på Förste Archiatern Herr von Schulzenheims, som på StatsSecreteraren Herr Grefve Mörners uppgifter; jag skulle dock gerna kunna medgifva, att Sedelstocken icke var större.1812 ännu, men 664 Den 27 April. likväl står min slutsats fast, att, då Sedlarne ägde 50 procent mera värde då än nu, måtte något annat än Sedelstockens storlek tillika och till en hufvudsaklig d Herr Munck af Rosenschölds och Grefve Eilifener antz7 s Anföranden till Protocollet ders 24 April remitterades till det Särskildta Utskottet.
Att r hans hemort brukas till Läns-Lazarettet försända dem, som hafwa Venerisk sjukdom, samtal attstaltertte i desse delar stole wara sst goda och fullkomliga, att de xj kunna förbättras pä det af Utstottet fvresiagne sätt, hwarföre han aldeles afsagt sig allt deltagande l nstgott förändring. Härjemte har, enligt derom ankommit PrötocöllsUtdrag, Hederwärda Bonde-Ståndet bestutit, att denna sräga borde äter-remitteras kill Utstottet, som derom skulle fst underrättelse, jemte föreställning, att Utstottet blämpeligen sökt kasta skugga pä de sstkallade Gärdfaris handlande, hwilka likwäl äro bofaste Bönder och Hemmansnägare, samt följaktligen Medlemmar af Sweriges Allmoge, säsom hwarö Ombud Bonde-Ständer icke med liknöjdhet kunnat anse Utskottets berörde förfarande.
V id Stats-Utskottets yttrande öfver Herr Corn» minister Berggrens motion om Lönförhöjning för Comministrarne 1 Stockholm hafva anmärkningar blifvit gjorde hos Högvördige Prest-Ståndet,’ som i anledning deraf återremitterat frågan till Utskottets åtgärd; Men då berörde yttrande är bifallet af Högloft. Ridderskapet och Adeln af den 8 5 nästlidne April och af Vällofl. Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet den 18 i samma månad, kan Utskottet, emot 69 §, i Regeringsformen denna fråga till vidare åtgärd icke upptaga; Hvilket Utskottet får voidsamligen anmäla. Stockholm den 7 Maji 181&; Stats-Utskottets Betänkanden. *289 JLr 225. Stats-Utskottets Memorial angående frågan om Löne-förbuttring för Häradshöf dingarne. Sedan Stats-Uiskottet uti gemensamt yttrande n ed Lag-Utskottet, af den 18 sistl. Mars ansett sig ej kunna tillstyrka bifall å de hos Hög. vördiga Prestesamt Vällofl. Borgare * Stånden väckte motioner om Lönförbättring för Häradsliöfdingarne, har Vällofl. Borgare-Ståndet genom Protoeolls-Utdrag den 11 sisi. April återremitterat detta Ärende till Stats-Utskottets ytterligare åtgärd. Men som de öfrige Respective Stånden nemi. Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet berörde dag och Hedervärda Bonde-Ståndet den 151 samma månad bifallit Utskottets yttrande, samt frågan altså, likmätigt 69 §. i Regeringsformen är afgjord ; så kan Stats-TJtskottet sig deruti ej vidare utlåta ; Hvilket Utskottet skolat vördsarnligen anmäla; Stockholm den 7 Maji i§i8. N:r 226, Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskotts
Anda till det 9: de mötet i Göteborg 1860 egde mötena en öfvervägande karaktär af diskussionsmöten, hvarest man på de allmänna sammankomsterna af handlade frågorna: om undervisning i landtbruk jemte införandet af undervisning i trädgårdsskötsel och jordbruk vid folkskolorna, om jordbruks-arbetarnes och tjenstefolkets ställning, om obehöfligheten af bränvinsbränning såsom binäring till jordbruket, om förän-drad stängselskyldighet, om frihandel och tullskydd m. m. På det 4: de mötet i Malmö 1849 gjordes yrkande på anställandet af agrikulturkemister, ett yrkande, som sedermera förnyades tills den första agrikulturkemisten anställdes 1856. På det 7: de mötet i Upsala 1855 framhölls behofvet af landets geologiska undersökning, som sedermera böljades 1858. Derjemte sysselsatte man sig vid dessa möten, i synnerhet vid de första, med diskussion af åtskilliga landtbruks-tek-niska spörsmål, hvarom nu mera ej anses möda värdt att ✓ spilla många ord såsom olika metoder för stackning, fördelarna af cirkulation, flåhackning, bränning m. m. ^ Från år 1860 hafva de med mötena förenade utställningarna allt mera kring sig samlat dé besökandes intresse. Dessa utställningar bereda också den stora jordbrukande befolkningen eftersträfvans värda tillfällen, att på åskådningens väg blifva förtrogen med landtbrukets framsteg och hvad bäst detsamma har att framte såväl hvad kreatur som redskap beträffar. Till de mycket betydande framsteg vårt lands jordbruk under senast förflutna 25 år giort i begge dessa hänseenden hafva landtbruksmötenas utställningar i ej oväsentlig grad bidragit För prisbedömningen af de vid mötena utställda husdjuren uppgjorde landtbruksakademien 1858 ett program, som genast tillämpades vid det samma år i Jönköping hållna möte, vid hvilket 150 djur voro utställda. Ännu år 1863 införde vi hit till landet flera nötkreatur än vi utförde, men med det följande året inträdde en förändring till det motsatta.
(T) Af Bankens Odlings-lån: Resterande Capital-fordran 335,875: 3: 5. Transport 5,292,178: 7: u, 42 Banco-Utskottets Betänkande N.o So. Transport 5,292,158: 7: u. Hela påräkneliga Circulations-capitalet, hvilke i dessa vägar nu finnes användt, utgör följaktligen R:dr 5,292,158: 7: n. De åtskilliga Motioner, angående lånen på orörlig pant och längre terminer, som till Banco-Utskottet blifvit remilterade, innefatta egentligen: a) Förslag till förändringar i grunderna jör redan utgijna intecknade läns återbetalning. Idit höra; Ett den 2 December remitleradt Memorial af Anders Persson från Östergöthlands Län, som yrkat, att betalningen -i Silfver på Bankens, efter 1823 års Riksdag, utgifna Fastighets-lån måtte upphöra, och sådana lån ytterligare utgifvas mot 3 procents ränta och 2 procents capital-afbetalning; eller ock enligt de före sista Riksdag stadgade vilkor; Ett den 8 December remitteradt Memorial af Anders Andersson från östergöthland, som äfven yrkat, alt Silfver - Banco-Utskottets Betänkande IV-o So. 4^ liqviden för fastighets-lån, såsom alltför betungande och besvärlig, måtte upphöra, samt det förra betalnings-sättet åter införas; Ett den 10 December remitteradt Memorial af Nils Persson från Malmöhus Län, likaledes innefattande klagan öfver den föreskrifna inbetalningen i Silfver, samt yrkande, att detta betalnings-sätt måtte förändras; Ett den i5 Deceriiber remitteradt Memorial af Nils Mänsson från Malmöhus Län, hvaruti upptages enahanda yrkande, i sammanhang med förslag om ökning af låne-tillgångarna; Ett den 18 December remitteradt Memorial af Petter Persson från ,Calmare Län, som, jemte framställningar om Lånefondernas ökning och förenklade grunder för Låne-handlingars pröfning, äfven yrkat Silfver-betalningens upphörande.
Så vidt jag kunnat fatta, är denna strid blott om ord, emedan man icke velat göra skillnad emellan att afslå punkterne, och att låta dem förfalla. Den 27 Januarii e. ra. io3 Jag kari icke inse, att om man låter punkter förfalla, som tillhöra en förkastad princip, man derföre binder händerna på sig, att sedan kunna få återgå till detaljfrågorna, eller att deri ligger en sådan våda, som Herr Hjerta och Friherre Cederström förespeglade oss. Det torde tillåtas mig illustrera detta med ett exempel. Om fråga vore väckt, att Ridd. och Adeln skulle hålla sina öfverläggningar här ofvanpå taket, och ett af detalj-förslagen vore, att hvarje Ledamot skulle skaffa sig stege för att komma dit upp, samt hufvudfrågan sedermera förkastades, så hemställer jag, hvartill det skulle tjena att hålla några öfverläggningar om stegarnas anskaffande. Herr Cederschjöld: I min tanka strider det icke allenast emot rimlighet, utan äfven mot praxis, att sedan Ståndet fattat sitt beslut i en sak, afvika ifrån consequensen i de öfriga, som dermed hafva ett oskiljaktigt samband; och en sådan oformlighet tror jag att man förgäfves skall söka i våra annaler. Jag förstår icke huru jemkningen i Utskottet då skulle tillgå, när Utskottet linge ifrån Adeln meningar, så stridande emot hvarannan. För öfrigt ber jag få lemna den historiska upplysning, att TryckfrihetsComite^ns hörande hins påbjudet i 181 o års Tryckfrihetslag, och att det var vid 1812 års Riksdag, sorglig i åminnelse som del borttogs. Den a7 Januarii e. ra. Hans Excellence Herr Grefve af FVetter stedtj Gustaf:
Kan hon gissa, hvad jag såg i dag morgse, då jag gick på torget? LOUISE. Nej. BOTILDA. Klockan var bara sex, men kamrern var redan ute i sin trädgård och kan hon gissa hvad han gjorde? LOUISE. Nej. BOTILDA. Plockade blommor. Till en riktigt fin blomsterbukett, kantänka Nog vet en hvar den skulle hän, alltid! LOUISE. Ja, kamrern är ju alltid så snäll. BOTILDA. Jo, jo men! Skulle väl det vara! Han har väl sina randiga skäl, kantänka! Det hörs en hvissling af ett lokomotiv. LOUISE. Nu kom tåget. BOTILDA. Det är väl en förfärdelig hop folk och fä med, kantänka. Det är stor hästmarknad, må hon veta. Patron Svensson är inne med alla tre unghästarne Går hän till fönstret. Nej, se hur dom vimlar ut! Patron på Tjellmo – och prosten i Wallby – och inspektor Knutson! Men hvem är den unge herrn, han går med? LOUISE gladt uppfarande. Viggo! Nej se, Viggo! Viftar med sin näsduk utåt. BOTILDA. Ja, minsann är det inte herr Viggo! Jag hade så när inte känt igen honom! Nej, se så brådt han har. Kantänka. Ja, nu får jag ut och ställa om kaffe, så han kan få en smula varmt i sej! Skyndar beskäftigt ut i köket. LOUISE går mot dörren och öppnar den. VIGGO kommer in i förstugan. LOUISE räcker honom handen. Viggo! Du här. VIGGO. God dag, Lisa lilla. Och lycka på födelsedagen! Tar af sin långa reskappa, ställer galoscher och paraply i förstugan, kommer in och stänger dörren. Seså! Nu får jag helsa på dig ordentligt! Håller hennes hand i sina båda och ser på henne, förvånad. Hvad du är förändrad! LOUISE. Tycker också du det? VIGGO. Det är alldeles påfallande. — Är det Paris? Eller sorgen efter mor, som gjort dig såder ...? LOUISE. Såder? VIGGO. Ja, såder liksom större liksom mer kvinlig än förr?
Eller en vinterskymning, då jag sitter i mitt enkla rum och ser gaslyktans darrande ljus falla på glaset med sin tearos med dess något fräna lukt; hur skimrar ej festers glans för mitt öga — vackra kvinnor med gula rosor vid hvita barmar och i svarta lockar, musik och dans och skratt och hvita tänder, solfjädrar och bugande kavaljerer, artigheter och glänsande blickar, champagne och is, siden, tyll och svarta frackar. Eller våra enkla vårblommor vid dikesrenen de första vårdagarne med sin luft, som rusar och mattar — ah, den första maskrosen med sin gyllene krona, denna friluftsoch solblomma, som gömmer sin lysande prakt, när solen ej når den, hvad framtidsdrömmar hviskar ej den: om njutningsrika dolce-far-nienten på soliga höjder, dit intet stadsbuller når, hvarifrån inga fabriksskorstenar synas. De flesta människor ha sin älsklingsblomma, men det är mig omöjligt att säga, hvilken som är min; jag är rädd, att jag älskar hvar 1893 och en på sitt sätt. Jag roar mig ofta med att » upptäcka » skönheter bland blommor, som ingen tänkt på att fästa sig vid. De synas mig dubbelt förtjusande, för att de ej hunnit bli » modeblommor », ej hunnit blifva banala. Man har älskat rosen under årtusenden — nå, den är ju också värd detta — men, liksom jag helst skulle vilja göra resor till obesökta och obeskrifna länder, som skulle hafva nyhetens hela charme öfver sig, likaså älskar jag mest de mera obemärkta eller okända blommorna. Se blott pä björnbärsbuskens lilla förtjusande blomma, hvit med skiftning i grönt eller lila med mörka pistiller och ståndare. Och lägg märke till denna buskes blad med deras fina, eleganta teckning! Så finns det en blomma, som växer i mängd ute på västkusten, och som synes mig typisk för vår nakna., karga och dock så tilldragande skärgård. Jag. menar » nakna jungfrun », hvilkens lilla grå- hvita, späda skepnad man ser öfverallt i bergskrefvorna.
Men jag erinrar mig dock, att den Makt, med hvilken vi 1807 i Junii månad voro nära allierade, i Februarii månad år 1S08 ryckte öfver vår gräns, och att således äfven det säkraste fredslugn är opålitligt. Låtom oss nu tillse, huru den stora brist uppkommit, hvilken man fordrar vi skola fylla. Vi behöfva blett gå till inledningen af detta Utlåtande, som visar, att, oaktadt Regeringens fordringar och förklarande om oundgängligt behof, Representationen dock alltid nedsatt hvad som begärts till Försvarsverket, till och med i frågan om årliga underhållet för detsamma, och detta oaktadt en stigande myntförsämring gjort Riksdag från Riksdag de gamla anslagen otillräckligare. Jag inser således klart, och tager för afgjordt, att brist måste hafva uppkommit. Jag tror icke de begärda anslagen vara för stora, då jag ser, att lill exempel för uppbyggandet af Magaziner blott nu är hegardt 75,000 R:dr, och jag jemför detta med hvad husbyggnader i allmänhet för enskild man kosta; ännu mer, när jag erinrar mig, att vi 1809 med godt mynt ansågo en dylik anslagssumma vara ganska otillräcklig. Jag kan ej gilla den sista Talarens satts, att man icke bör bålla allt i complett stånd; tvertom det är just under freden, då allt ting kostar mindre, som man bör bereda sig till kriget. Vi sågo hvad rustningarne kostade 1808, och vi hade då åren förut vida högre anslag än nu. 74 Den i November e. m. Ju mera stora bördor fördelas på längre tid, ju lättare kunna de bäras; det är således skal, att vi förskottsvis för efterkommandes räkning anskaffa hvad som behöfves, i händelse af ett krig, X afseende på vådan att uppskjuta anslag, skall jag anföra en speciel händelse, sorn inträffade före 1808, och hvilken jag sä mycket mera känner, som min far då var vid Fortificationen, Man hade åren förut föreslagit, att befästa "Wolkaus, der vi hade alla förråder för Savolaxska Ammen , och en hel Escader alt kommendera sjöarne i denna provins.
En sädan föresats gifwer den styrka, som bereder segren, som gör den afgjorda fienden swag, afwapnar den twekande, och förwärfwar til wän den som wäntar, för att bestämma sina tankesätt, blott at se hwad den kan räkna pä Nationens egen förmäga. I samma stund som Nationen derigenom inom sig blifwer stark, klarna hennes yttre förhällanden, liksom själens sundhet lättar kroppens tilfriffnande. Ingen kan neka at hela möjligheten för Swerige at uprcsa sig ur det djup, hwari den förra 523 Den 18 I" lik. förra regeringen stortåt Ost, beror af Freden. Men det är ock et wilkor, at denna Fred matte blifwa sadan, ar wr, aldeles kemnade at Ost sjelfwa, kunna äter sammanlänka wara uplösta enskilda interesten, kunna gifwa wära lagar kraft, och helga dem genom en enig Nationalanda. Det ar derföre wigtigt at wid et förestående fredsslut afböja all inflytelse af utländska magter i wara inre angelägenlstter, ty wr böra wara öswertngade, at et sädant inflytande, om det an skulle kunna antaga massen af en wälgerning för ögonblicket, ät en utblottad Stat, likwal altid syftar at befordra, ej wart utan den främmande Magtens intereste. Wr böre äfwen derföre, innan Freds negociationer begynnas, undanröja alla möjlighewr för en fiende, at försöka et sädant inflytande. Wi böre för honom tilstänga allt hopp at winna det, för Ost kjelfwe all frestelse at kunna det tilläta Wi böre kunna säga: den Swensta Staten will bibehälla sig under denna bestämda form, will regeras af dcsta personer, will wara alldeles oberoende , och har en fast föresatts, at om det ej af wär fiende medgifwes, med alla sina krafter förswara sig, och häldre gä under med heder, än willigt ätaga sig et nesligt flafwerr.
Maj: t med undanrödjande af myndigheternas nu öfverklagade utslag, täcktes i nåder visa ärendet åter till Konungens Befallnings-hafvande, som, sedan den anbefalda undersökningen i laga ordning egt rum, må utan hinder af förra beslutet ärendet å nyo pröfva och afgöra. Umeå den 3 juni 1878. Lars Glas. “ i Huru ihärdigt kammarkollegium vidhöll sina förut fattade åsigter, anse vi oss böra ådagalägga genom ett något utförligare utdrag. I sitt afstyrkande utlåtande anförde kollegiet denna gång, att
Orebro den 4 Oct-ober 18 ro. kioglo/l. ock k.T kio^voräLZe ?reAs-5t8rv ^. äe1n8 I^eäLmorerz 6ets I.eäLmoter5 vägnar jfsL. Lronstsät. ^ob. Wijlrm»n Csspsrsron. k>§ V^UoiliAs LorALrs-Ltsnäsrr kZ Neäerv.irö- Lonöe-8l?n I-eärmotsr; vz^nsr äets l.e6zinölers v^znLr gob. ^eLtio. /ok. kvlLZn. U. k. Usllsnberz. lior A>6rl. ock ^6eln <Isn 6 ONoder r§lS. Ure<re-8iIn6et cien 6 LorZsrs-älInäet rien 6 . Looäs-LlZiiäer äenir Wördsamt Memorial. 29id det af Högloft. Stats-Utskottet äskade och under den?; dennes förehafde sammanträde af Ätta Ledamöter ifrän Banco-Utskottet, med ett lika antal af Högloft. Stats-Utskottets De puterade, har, efter förut inhämtad fullständig känedom af det ämne, hwaröfwer Banco - M. ffottet-s yttrande, sä widt det kunde röra Ban. kens LZ2 Den 4 October. kens befattning, ästundades, nemligen, den hos Högloft. Stats-Utffotiet yppade frägan: Huru. wida den wid sistledne Riksdag faststälde Ut. wäg, att genom sa kallade Aunuitets-Län, för Siv Procents ärlig Ränta, utan all Fond nll afbetalning pä Capitalet, mii.ffa Stats Wei kcts behof af Bankens bewiljade succeHiva förffott, mä än widare bibehällas? eller, om grundad anledning sig företer att stadgandet för ett sä bestaffadt
Jag tillstyrker i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t må täckas af Rikets Ständer äska ett anslag för ifrågavarande ändamål, att för en gång utgå med Riksmynt R:dr 13,500. Vid första uppsättningen af de för nämnda läroanstalter erforderliga instruinentalier, såsom vågar, platinakärl, luftpumpar, gasometrar, med flera dyrbarare inslrumenter, äfvensom af porslinsoch glaskärl och flerfaldiga andra förnödenheter, som från utrikes orter måste anskaffas, deruti äfven inbegripna nödiga instrumenter för experimental föreläsningar, uppgifvas kostnaderna, beräknade i förhållande till medeltalet af laboranter i de särskilda laboratorierna, till 18,050 R:dr Banko. Sedan härifrån afdragils 7,500 R:dr, hvilka för detta ändamål blifvit af Akademiens egna medel upplagda, anhålles alt af Rikets Ständer må äskas fyllnaden, att för en gång utgå med 10,550 R:dr Banko, eller 15,825 R:dr riksmynt; till hvilken anhållan jag underdånigst tillstyrker bifall. T. f. Kanslern har anfört, det universitetet visserligen har åtskilliga, till en del ganska dyrbara materialier till bildande af ett Botaniskt museum, men egentligen icke kan anses ega något sådant museum. Till fyllande af de största luckorna vid musei ordnande och till inköp af de vigtigaste samlingar, som nu kunna vara till salu, begäres proposition till Rikets Ständer om anslag för en gång af 3,000 R:dr Banko; och får jag, sä väl med hänseende till behofvet som dertill att deri utmärkte nuvarande föreståndarens för botaniska institutionens verksamhet bör till musei kompletterande begagnas, tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t må för ändamålet äska Riksmynt R:dr 4,500. 5:o. T. f. Kanslern för Lunds universitet har på hufvudsakligen samma skäl, f^ndsVni som i afseende pä enahanda förhållande vid Upsala universitet blifvit anförda, versitel. 20 Bil.