Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ansett af vigt att framställa detta, på det ingen af den föregående discussionen måtte luta förvilla sig derhän, att han tror sig göra allmogen en otjenst, derigenom att skjutsen densamma fråntages. Att man ej vill erkänna BondeStåndets bifall lill Ulsk:s betänk., såsom ett bevis på lämpligheten att antaga det af bitsk, uppgjorda 2l6 Den 10 Juni c. ra. forsing, kan jag ej förstå; ty allmogen, som afBondeStåndet representeras, har största andelen i sk juts»ingsbesväret, och derföre då BondeStåndet med tillfredsställelse och tacksamhet antagit betänkandet, så vet jag icke hvad större bevis på dess duglighet och lämplighet kunde erhållas. Jag får anhålla att Utsk:s betänk., om möjligt, måtte utan återremiss blifva antaget. Hr Bergenstråle: Frih. Raab har i sitt yttrande åberopat och anmärkt åtskilligt af hvad jag anfört. De citationer, han dervid gjorde, voro dock, såvida jag rätt fattat hvad han sade, icke öfverensstämmande med mitt anförande. Men då Frih:n, såsom jag tror, sjelf är ledamot af Ekon.Utsk., anser jag onödigt att nu närmare upplysa honom derom, emedan han i Utsk., om han så behagar, har tillfälle att taga kännedom om mina yttranden, sådana jag framställt dem. Hr von Hohenhausen, Carl Ludv.: Då jag icke hört, ehuru det möjligen förrän jag uppkom skett, att någon af R. o. Ad:s ledamöter omnämnt militärpersoners skyldighet att uppå order verkställa embetsresor utan ersättning, utan blott hört Hr von Hartmansdorff i allmänhet omnämna embetsresor; så får jag härom erinra, då jag tjenar vid ett regemente, der oflicerarne till chefen eller förste majors-expeditionen hafva från södra delen af districlet omkring 3o och från den norra delen omkring 9.0 mil.
Vi införa nu äfven våra läsare i grefvinnan Douglas ' stora salong, där hon en gång i veckan hela vintern om förmiddagen tog emot sina visiter. Rummet är hållet i ljusa färger och prydt af vackra och gedigna konstföremål. Det är väl att märka, att man i de aristokratiska hemmen i allmänhet mer än i andra lika förmögna eller t. o. m. rikare hem, möter omsorgen om en konstnärlig anordning, yppande sig genom fin urskiljning vid sammansättningen af färger, genom ögats sinne för elegans utan stelhet, genom förmågan att skilja bort och förkasta godtköpssakerna eller dagsmodets oäkta, om också dyra prydnader. En vacker och mycket modern — jag menar därmed en icke i någon som helst särskild stil hållen — salong är öfverhofstallmästaren grefve Gyldenstolpes och hans grefvinnas, född Nieroth. Vi se den h ä r afbildad, full af gamla, vackra saker, på ett synnerligen smakfullt sätt blandade med alla de små, lätta ting, som höra vår tid till, fotografier, kuddar, broderier m. m. samt en ovanlig myckenhet vackra gröna krukväxter. Grefvinnan Gyldenstolpe är också känd för sin smak och arrangeringsförmåga, som, parade med en aldrig svikande vänlighet och mildhet i omdömet mot andra, göra henne till en af Stockholmsvärldens mest bemärkta företeelser och hennes hem till ett af de angenämaste. * Från riksmarskalken von Essens och friherrinnan Aurore von Essens, född grefvinna Rrahe, hem bjuda vi ock en interiör. Större anspråkslöshet hos en gammal förnäm dam än hos grefvinnan von Essen möter man ej ofta — och sannolikt är det också denna oändliga enkelhet, som så enhälligt åt henne vunnit allas deras sympati, som kommit i hennes närhet. Utom det ståtliga stockholmshemmet, från hvars salong vi meddela en interiör, besitter friherre Akerhielm, som kändt, äfven egendomen Margrethelund, som sedan början af 1700-talet är i släktens ägo och gifvit den dess namn (Akerhielm af Margrethelund), och som på senaste år fullständigt restaurerats samt tillbyggts med tvänne torn.
De klagomål, som anförts öfver svårigheten att tolka och tillämpa den gamla författningen, hafva emellertid varit nog allmänna, och den erfarenhet man haft om de olika beslut, Born blifvit af olika beskattningsmyndigheter vidtagna, har varit nog i ögonen fallande, för att tillintetgöra verkan af de loftal'; man nu söker höja för stadganden, som i många fall och under en längre tidsföljd visat sig, till följd af sin beskaffenhet, icke kunna motsvara sitt ändamål. Hvad som egentligen här väckt fruktan för det nya förslaget, har varit den ökade beskattning, som derigenom skulle ådragas jordbruket. Bev.-Utsk:t har likväl afvikit från komiterades förslag i så måtto, att bevillningen för jordbr.-fastighet skulle utgå med 3 i st. f. 4 öre af hvarje fulla 100 rdr utaf landtegendoms uppslcattningsvärde. Jag kan dock för min del icke finna de skäl, Utsk:t för denna afvikelse anfört, giltiga. Det är ett obestridligt faktum, att ingen näring drager proportionsvis så liten börda af allmänna bevillningen som jordbruket; man ser t. ex. af de tabeller öfver bevillningen, hvilka äro komiténs betänkande bifogade, att taxeringsvärdet för hemman å landet under tiden från 1813 till 1857 nedgått från 320 till 292 mill. rdr bko, hvaremot värdet å hus, tomter och stadsjord under samma tiderymd ökat sig fr. 44,762,000 till 126,795,700 rdr bko. Med kännedom af landets förkofran och jordegendomens nuvarande verkliga värde kan väl icke någon påstå, att det ligger någon billig proportion i en uppskattnig, dervid hela den Svenska hemmantal åsätta jorden, med alla derå befintliga åbyggnader, blott blifvit upptagen till något mer än dubbla värdet af egendomarne i rikets städer.
I)en är, heter det i vår kyrkolag, den syndabekännelse, sorn en syndare, lagvunnen och sa k fälter, gör inför församlingen, då han tillstår sig vara i densak brottslig, för hvilken han uppenbar! sk.riflas, och betygar sin ånger ofver bemälte synd, beder Gud och församlingen 0111 förlåtelse, samt uilofvar bot och bättring;’ och då ångern icke kan vara föremål för yttre tvång, är deraf en följd, att den handling, dervid ångern skall yttras, ej helier bonit blifva en tvåugs-sak; men dertill har likväl omförmälde akt blifvit lör - Lag-Utskottets Betänkande, JV.-o 37. 13 vandlad. Om man forskar efter dess ursprung, så finnér man, hurusom densamma i sin början utgjorde ett bland de yttre medel, genom hvilka de första Chrisina samfunden, såsom sällskapliga föreningar, sökte att inom sig bibehålla tukt och ordning, under en lid, då de sjelfve voro förföljde. Alt ifrån församlingens gemenskap utesluta de medlemmar, som genom gröfre brott och laster vanhedrade henne och nedsatte hennes sedliga värdighet, var nemligen då den enda utvägen, emedan annat medel ej fanns för bestraffande af förbrytelser och uppehållande af ordning och tukt. Genom ånger och botgöring blef den uteslutne emedlertid åter upptagen i församlingens gemenskap. Men härmed grundlädes ock pöenilensen, ett af de mäktigaste medel, som kyrkan sedermera begagnade lör upprätthållande af sitt inflytande och stadgande af sin makt, och som, fullt utbildad inom den Katholska kyrkan, bestod i bolöfningar eller penuingeböter. Inom denna kyrka öfvergick raan emedlertid småningom till den så kallade öronbiklen; hvaremot den Evangeliska kyrkan ujoptog den äldsta kyrkans sed, i afseende på offentlig bekännelse och aflösning för uppenbara brott och laster. Syndaren utestängdas från kyrkan, tills han af samvetet och längtan efter religionens tröst drefs till bekännelse af sina synder, samt lofvade bot och bättring.
Län, och dertill utses de fattigaste Barn af allmogen pä Landet och Arbetare i Stadernel harwid kor» de den ordning böra följas, akt Konungens Befallningshafwande i hwarje Län, genom kungörelser, an, modar Presterstapet, att till honom insända Betyg öfwer de i deras Församlingar befintlige Barns ly« te, älver, lärgirighet, fattningsgäfwa samt öfwer deras Föräldrars stallning; hwarefter, sedan Konungens Befaklningshafwande genomgätt och granstak Listorna, han ägde a't till Institutet afsända det Subject som hade basta tvikSord om sina goda anlag, hwars älder ej more öfwer i8 och ej under 2 är, och hwars föräldrar lefde i mesta torftighet Sluteligen fär Utstottet tillstyrka, alt kill minnande af kännedom huru de förbindelser, som Institutets Styresman sig ätagit, blifwit fullgjorde, en vffentelig Examen mä med Eleverne en gäng om äret anställas. Wid dessa Examina torde Riksens Hjerde Band. N:o 9, ro. Stan.- 66 Den 4 November Ständers Justitia Ombudsman ä deras magnar, böra wara narwarande, lör att sedermera wid hwarje Riksdag kunna till Riksens Stander aflemna en fullständig berättelse om Institutets tillstånd, behandlingssättet med Barnen samt desias framsteg och kunffaper. Dock warder detta allt, jämte nägra Ledamöters yttranden Riksens Höglofl. Ständers Eget ompröfwande »vördsammeligen understäldt. Stockholm ben z:dje October 1809. Pä Höglofliga Ridderstaxet och Adelns wäguar: stola. 6. Oxenstjerna. Pa Wällofliga BorgareStändets wäguar: L. st. Lcbönlierr. Pä Högwördige PrästeStändets »vägnar: Stagnelius. Pä Hederwärda Boride, Ståndets »vagnar: 8- Lricslon. k. st. Istetrwl.
Behandling — 11 1 — b. 29 Dec. b. 24 Dec. b. 28 Dec. b. 24 Dec. i D:o D:o af ytterligare en kanslist \ — 11 — 5 — b. 25 Febr. b. 22 Febr. 1. b. 23 Febr. b. 22 Febr. 1 » om aflöning åt den hos Hemliga Utskottet anställda — 4 1 348 — b. 15 Nov. b. 15 Nov. b. 15 Nov. b. 17 Nov. » d:o d:o åt en Extra Kanslist i i Stats-Utskottet — 4 I 320 — b. 21 Okt. b. 21 Okt. ! b. 21 Okt. b. 21 Okt. | | » om gratifikation åt Sekreteraren samt en kanslist hos Stats' Utskottet — 4 1 380 — b. 1 Dec. b. 1 Dec. g. 1 Dec. 1 Dec. 1 » om arfvode åt en Extra Kans| list i Preste-Ståndet . — 4 1 390 — b. 3 Dec. b. 2 Dec. b. 4 Dec. b. 4 Dec. » om förhöjdt arfvode åt Före1 ståndaren för Tryckeri-Afdelningen af Expeditions-Utskottets kansli — 10 2 9 — b. 13 Sept. b. 9 Sept. b. 16 Sept. a. IG Sept. » om medels anvisande till gratifikationer åt Extra biträden vid Expedit:s-Utskottets kansli — 10 2 13 — b. 7 Nov. b. 3 Nov. b. 3 Nov. b. 8 Nov. » om rätt för Expeditions-Utskottets Kanslipersonal och VaktJ betjening att uppbära aflöning någon tid efter Riksdagens . 1 '! slut •— 10 2 17 | b. 27 Nov. b. 28 Nov. b. 28 Nov. g. 28 Nov. » se vidare: Aflöning. Kapellansoch Klockarebord, upphäfvande af Kongl, kungörel1 sen d. 28
Det skulle visserligen icke på något vis vara obehagligt, om medel kunde beredas att öfva flottan; men om medlen ansloges för flottans öfning, utan att flottan droge förmån deraf, skulle det måhända vara mindre enligt med proponentens afsigt, och jag tror derföre, att, om någon sådan framställning till K. M. skall äga rum, ändamålet med dessa medel bör något närmare bestämmas. Hr Dalman: Med uteslutande af ordet äfven ur Hr af Billberghs nyss upplästa redactionsförslag instämmer jag fullkomligen i detsamma, och förmodar, att, om Hr Hjerta närmare begrundar afsigten med min propos, han skall finna den fullkomligt enlig med sina egna åsigter. Hr Hjärne: Jag skulle icke hafva något att invända emot det sednaste förslaget, om jag icke trodde, att det vore rakt stridande mot grundlagen, emedan det upphäfver ett redan fattadt beslut i en anslagsfråga. Yi hafva redan beslutat öfver 4:de hufvudtiteln och dervid beviljat de medel, som skola användas till flottans exercis; och då tullmedlen skola användas för statsutgifterna och således äfven för de anslag, som beviljas på hufvudtitlarna, vore det stridande mot hvad R. St. redan beslutat i afseende på flottans exercis att nu ytterligare bevilja något för detta ändamål. Hr Hjerta: För min del skulle jag anse öfverflödigt att genom något särskildt tillägg åt K. M. förläna någon dispositionsrätt öfver tullmedlen. Vi hafva sett, att Regeringen sedan sista riksdag icke funnit sig hindrad att af tullmedlen använda omkring 60,000 r:dr årligen, icke endast för en tillfällig utgift, utan för att bilda en ny stat, ulan att derom rådfråga Ständerna; och då Regeringen ansett sig kunna äga rättighet dertill, tror jag, att Regeringen icke skall anse sig behöfva något särskildt tillstånd från Ständernas sida till någon tillfällig utgift, om hon skulle anse denna utgift förenad med ändamålet af ökade statsin t ra ler. För min del skulle jag tro, att med den föreslagna öfverlåtelsen till K.
Sundet i detta ämne gjorda anmärkningar, med anmodan, att enligt Regeringsformens föreskrift taga ärendet under närmare öfwerwägande och med fömyadt utlåtande inkomma; hwarom de öfrige Resp. Stånden skulle genom PcotocollsUtdrag rvördsamt och manligen underrättas. Ut supra. Lx krotocosto 8. L. Irägäräk. S. D. Pa lika sätt som Wällostiga Borgare Skändet, fann BondeStändet stäligt biträda Rik, sens Höglost. Ständers LagUtstotts hemställan af d. 24 denna manad, det Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition angående fastställande af en till ändamälet närmare ledande föreskrift om den höjd gär» desgärdar böra hälla för att laggilde anses, än den allmänna Lagen i 5 Cap. z § Byggninga Balken lemnar, borde till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtstottets handläggning remitteras, säsom ett äm, ne af Landtbruksoch Hushålls egenskap; om hwilket bestut de öfriga Resp. Gränden genom ProtocollsUtdrag ftulle wördsamt och wänligen underrättas. Ut supra. kx krotoooUc» 8. L. Irägaräli. SD. 396 Den 4 November. S. D. Under d. 4 i denna manad har wäl BondeStändet till öfwerläggning sörehaft, frägan huruledes ombud wid markegängssättningar böra af detta Ständ utses, uti hwilket amne Skändets dä tagne beslut redan blifwit, med de öfriga Respective Ständen communiceradt; men sedan sä wäl Högloft.
Många stupade också och togo skada för alltid. Och han, den gamle herrgårdsmannen, tog värst skada, ty han var ifrigast. Han tänker icke med hämdtankar på öfversten, som begick detta fel. T y han blef af skedad af kungens vrede, han blef också olycklig och är nu död. Nej, den gamle herrgårdsmannen, som själf skall dö, tänker icke på honom, som fördärfvat hans lif. T y kanhända var det ej hans fel — hvad lifvet menar med sina olyckor, kunna de dödlige ej veta, och icke alltid äro människorna skuld till dem, fast det ser så ut. T y bakom dem står den mörka makt, som ingen känner och som ingen bör klandra. I honom vi se En ambassdör Från hof vet vid isiga vatten; Men låtom oss le Med glädtigt humör Samt lyfta för honom på hatten. Han delar ut kort — endast gula blad — Vi läsa hans namn, han ger sig åstad Ocn lämnar oss kvar uti natten. r Tyd nu hans namn — här är hans kort — ö § ~ Ditt språkgeni ej båtar stort. Ett fornsvenskt namn att börja med. t » B K &lt; 99 Hur dagen blifver för en smed. En väg hvars gläns man skarpt bes g stämt. Ett bibliskt namn du ofta nämnt. Hvad nyttjas nödfallsvis som stol. Namn på en varelse i kjol. i » En läcker spis för kreatur. Hvad följer efter snö och ur? OJ Mot böljeslag en säker dam. «_ lin SI Tabula magica. * Innehållsförteckning. Till kvinnokonferensen: Lady Aberdeen, Internationella kvinnoförbundets president; af W. B. K. (Med porträtt). — De fosterländska högtidsdagarne — Kvinnokonferensen. — » Ett p r o b l e m », med praktisk belysning; en höstflyttningshumoresk af O. D. — Ur almanackans mysterier; en historia o m Ebba af N — g. — » Hvad jag minns o m kung Oscar »; det utlästa bederspriset. — En röst ur tjä- narinnornas eget led; af Tjänstflicka. — - Den första förkämpen; ett hund ' aårsminne. — Från Iduns läsekrets: Ett tack till Lovisa Petterkvist; af — a.
Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Ut-' skotiets, under N:o y4> a/gifna Betätikande. t an•leänmg af åtskilliga motioner, rörande granskning af det utaf Lag Comiten utarbeta e förslag tilt allmän Civil-Lsg, saint oin denna Coroités fortfarande eller upphörande. STOCK HOLM, hos Caril åb. Pihl, i<33u. - 1 ' ' ! ‘ Den i Augusti 1829. Från Högloft Ridderskapet och Adeln* S. D. öredrogs ånyo och biföll* BaneoUtskottets den ‘j5 sisth Junii, under N:o47, afgifna och den 6 derpåföljde Julii e. m. på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt motion, att hälften eller två tredjedelar af alla Publika Verks behållningar £ Banken måtte i Discontväg utlånas» S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-UtskottetS den 8 sistlidne Julii, under N:o i4o, afgifna , och den 19 i samma månad f. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af ett föreslaget Stadgande i Kongl. Cancellie-Ordningen , i afseende pi Allmänna Handlingar, som kunna utur Riket föras. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets den 17 sisth Junii , undee Nto 180) afgifna, och den 9 derpiföljdé Julli e. m. pi bordet lagda Utlåtande, i an - ffit, till Riit-St.. Prat. 1328 tcS I8J9, 9 Stml, aldra Bidet* a Trot. Uidrug Jen t Augusti 1829, ledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss i fråga om indragning af Rioch Rörssamt Insocknefriheten å Hemman } som blifvit akiljde fran Säterierne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 17 sistl.
Men då olika åsigter af rätta förståndet af denna Kungörelse uppstått hos olika autoriteter vid dess tillämpning och vållat långvariga och utarmande rättegångar för de E recognitionsskogarne bosatte odlare, beslöt Ståndet, att hos Kongl. Majit genom en underdånig Skrifvelse anhålla om en sådan Nådig förklaring öfver högstberörde Kongl. Kungörelse, som i det den undanrödjer ali osäkerhet och missförstånd vid tillämpandet deraf, försäkrar odlarne på recognitionsskogarne, att skyndsamt komma uti en oqvald besittning af de rättigheter , hvarom Kongl. Majit och Rikets Ständer, genom de för Förordningen af den 4 Februarii j8ii stadgade grunder, velat hafva dem orubbfcligen försäkrade j och skulle de respectlve 324 Prot. Utdrag deri 25 Januqrii 1,830. Med-Ståuden inbjudas att i detta' beslut $ig förena. Från Välloflige BorgareStåndet» S. D. Föredrogs ä nyo följande Utlåtanden, Betänkanden och Memorial: 1:0 Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsj och Oeconomie-Utskottens: N:o n5, K anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om anvisandet af erforderlige medel till anskaffning af spannmål vid inträffande missväxtår, bifölls; 2:0 Statssamt Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Utskottens; N:o Horned anledning af åtskilliga väckta motioner om spannmålshandeljfjför så| väl Kronans , som enskildesjräkning, districtoch socknemagazins anläggning, m. m. bifölls; Prot. Utdrag den 25 Januarii l85o, 125 Njo 115^ i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Proposition om uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans spannmålsräntor, bifölls: 3:o JBanco-Utskottets:
Med afseende å hvad beträffande frågan 0111 eganderätten till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, hade Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende den 17 Maj 1864, väl förklarat den gjorda framställningen om afträdande af samma byggnad jemte uthus och plank samt den tomt, hvarå dessa byggnader finnas uppförda, icke kunna i ärendets dåvarande skick bifallas, men, uppå de af Justitie-kanslers-embetet anförda skäl, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att nämnda byggnader och tomt, med den rätt Statsverket dertill eger, måtte få öfverlåtas till Westernorrlands läns innevånare; och hade Kongl. Maj:t emellertid tillåtit länets Landsting att, tills vidare och intill dess Rikets Ständer sig i ämnet yttrat, byggnaderna för Ångermanlands innevånares räkning begagna. Efter tagen kännedom af de till ärendet hörande handlingar får Utskottet, uppå de af Kongl. Maj:t anförda skäl och i öfverensstämmelse med hvad Utskottet rörande tvänne dylika frågor om upplåtelse till Westerbottens och Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaderna i Umeå och Östersund hemställt, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende behagat föreslå. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Dec. 1865, kl. 1 e. ro. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående öfverlåtelse till Westernorrlands läns innevånare af gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt. (I. A.J Sedan Kongl. Maj:t, med bifall till Kongl. Fångvårdsstyrelsens underdåniga hemställan, genom nådigt beslut den 13 Januari 1863 förordnat om indragning af det invid Sundsvall befintliga kronohäkte och, i sammanhang dermed, förelagt bemälde
Den 9 oktober 1812 utfärdades en kungörelse om att brännvinsbränning tilläts från 1 nästkommande oktober till årets slut och kommer att fortsättas. Inom kort kommer våra trogna undersåtar att få del av skrivelsen som ständerna avlåtit vid sista riksmötet. Haga slott den 6 september 1815. CARL Kungörelse angående husbehovs brännvinsbränningen och de därför bestämda avgifter. Haga den 6 september 1815. Då riksens ständer efter anställd prövning på de grunder som brännvinsbränningen i riket är inrättad, har de överlämnat sin skrivelse och Vi har till allmän efterlevnad velat kungöra följande i avseende på själva bränningsrättigheten och därpå följande avgifter och omständigheter. 1 Mom. En fri husbehovs brännvins bränning av vilket ämne eller växt som finns, skall med den pannrymd och de avgifter som förordningen föreskriver, vara tillåten hela året, såvida inte högst viktiga omständigheter finnes att Vi inställer tillverkningen. Brännvinstillverkningen är alltid tillåten för den som är berättigad. 2 Mom. På landet skall rättigheten till sådan husbehovsbränning åtfölja hemman med åsatt mantal. Dock får tillåtelsen överlåtas på annan på ägorna boende person. Den pannrymd som tillåts beräknas på hemmanens värde och delas in i tre klasser. Redogörs för olika värden på hemman och lägenheter och vad de då får använda för pannrymd. Ingen får dock ha större panna än 90 kannor 4 Mom. Vissa lättnader för att undvika kostnad av omarbetning av pannorna tillåts. Hemmansägare eller brukare som har flera hemman, som drivs med eget folk och dragare och är beläget på 1 mils avstånd får utöva brännvinstillverkningen för alla hemmanen tillsammans och med så stor pannrymd som deras sammanräknade värde är. 6 Mom. Pannrymden uppges vid mantalsskrivningen följande år. Den som inte vill utnyttja hela pannrymden betalar endast för vad han nyttjar. Det är tillåtet att ha flera mindre pannor om de nyttjas till drankning eller klarning, dock får det inte överskrida det tillåtna antalet och avgiften betalas med hela beloppet. 9 Mom. Destillationspannor om högst 6 kannor får nyttjas utan avgift. Beskrivs hur vissa pannor får se ut. Beskrivs hur rymden beräknas. Vad som här beskrivs gäller lika för järngrytor som kopparpannor.
Kattor hafva gemenskap med bergstroll; hat mot dem är olyckligt för ladugården. Slår någon efter en orm och ej träffar honom, utan ormen kommer undan, skall han vaka i sju år för att hämnas, men derefter bita ihjäl sig sjelf, om hämnden misslyckats. Ormslå (en liten gul, oskadlig orm) anses för ormens läkare; en dödad orm kan af denna få lif igen; är endast hufvudet och ej stjerten krossad, sätter ormslån hufvud i andra ändan, och då skall ormen söka hämnd på sin baneman. Till vesslan må man ej heller hysa hat, icke ens om hon vistas långt bort i skog eller utmark, ty då skall hon innan kort uppsöka och ihjälbita sin fiendes bästa ko eller oxe. Likaledes må man ej döda spindlar. Hvitlök är, likasom stål och silfver, preservativ mot förgöring. Samma verkan har äfven spottande; ser man gastar och spottar åt dem, kunna de ej göra något ondt; spottar man i vattnet, som man reser öfver, kan näcken ej skada; hittar man något, bör man spotta derpå innan man rör det, så skadas man ej, i fall något ondt skulle vara deri fördoldt; går man öfver ett ställe, der en häst vältrat sig eller boskap legat, eller någon plats, som eljest ser misstänkt ut, kan man med spottande undvika ondt deraf. Om sjudhett vatten utslås under bar himmel, bli älfvorna onda och skaffa den brottslige brännsår på kroppen, eller s. k. “älfvablåst“. Åskan är trollens värsta fiende; då hon går, söka de skydd öfverallt; derför böra fönster och dörrar väl stängas, att de ej må komma in, och ute må ingen hafva tom knifslida eller kappsäck, i hvilken de då gömma sig, ej heller gå i skygd för regnet, ty då kunna de följa med och menniskan dödas på samma gång som åskviggen träffar trollet. Sedan solen gått ned, bör man ej hvissla, emedan detta är musik åt onda andar, som dansa derefter. Ingen må sittande gunga med fötterna, ty då gungar man hin onde.