Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har väl i sednare tider, på många stallen, försökt, att genom förliknings-commissioner förekomma rättegångarnas tilltagande. Men om det äfven lyckades, så medförer denna utväg ofta fara för sjelfva rättvisan; ty inom mången förliktiings-commission finnes ingen lagkunnig man. Ehuru billigt hon vill afgöra målen, så kan det lätteligen hända, att hon i sin välmening förfar emot lag, och i okunnighet om dess föreskrifter förliker bort parternas lagliga rätt. Vore deremot åfiöningen för domaren så ställd, att han endast hade besvär och ingen vinst af de många tvistemålen; så skulle följden deraf troligen blifva, att han, enligt lagens föreskrift, vore den, sorn främst sökte åstadkomma förlikning, och då tror jag hon blefve bäst gjord. Hvad jag nu säger, härrör icke från något klander eller hugskott för ögonblicket. Det är efter lång erfarenhet, som jag talar, och redan för 1 eller 3 riksdagar sedan, har en ledamot af detta Stånd, sjelf domare, önskat den förändring jag nu omnämnt. Om någon af eder, raine herrar! vid en taxering, eller annat tillfälle, frågar efter huru mycket en domsaga ger i afkastning; så får han vanligen till svar, att hon i den eller den mannens hand icke ger mer än så eller så mycket, men att inkomsterna af domsagan kunna uppdr ifvås eller upphöjas till så eller så mycket, om hon sköttes af en annan. Detta betyder ögonskenligen, att inkomsterna bero af domarens vilja alt drifva upp deni. Sättet dertill liar jag redan omtalat. Jag nämner nu delta af den anledn., som Hr Gyllenhaal motion gifvit; men jag skall i bestämd motion framställa mitt förslag i detta hänseeede, för att läggas på bordet till R. o. Ad:s bepröfvande. Hr Gyllenhaal, Lars Herm.: Den anmärkn., som Frih. Fleming framställt, synes visserligen vara af ganska svår och eftertänklig beskaffenhet; men lyckligtvis kan jag disculpera mig, och det är icke min vana, att framställa uppgifter, stridande mot sanningen, hvarföre jag äfven nu är beredd, att bevisa hvad jag sagt.
Skulle denna wördfamma anmälan, som är sä rakt stridande emot det inrotade bangm-roumLömner, och trolöshet, omgärdad med maktspräk, winna Högloft. Ridderffapets och Adelns bifall, anhäller jag samma mätte de öfrige RiksStänden tilkännagifwas; och uppä allt detta, har jag den äran utbedja Högwälborne Herr staron och LandtmarstalkkNs Proposition. Stockholm den 17 Maj iMZ. ^sac, bir. stlripLn^alät, Friherre käggla, stari, hadeingifwitföljande i-ictamen til brotocoUot, hwilket nu upr lästes: Hög - Den 17 Maj. 143 Högwälb. Herr karon och Landtmarskalk! Högloft Riddu stäp och Adel! Dä jag i sednaste Nono d. t 5 dennes hade den äran at mig anmäla, för au petra mina tankar öfwer den af en ward Ledamot wäcktö INO lion om sanna rnprnLsntaiionr>.sättet t likstämmighet med Engelska constitutionen, inträffade för mig et hinder genom min närwaro uti en voputacion, hwars sena äterkomst föranlät mig den gängen afstä derifrän, under förbehäll at i nästa i ieno fa fullgöra denna min önstan. Med upmärksam blick pä de wäl grundade Uplpsningar Hans Kongl. Höghet Riksföreståndaren uti Desi nädiga tal til samtelige Riksens Högloft. Ständer meddelt; och hwaruti ptrras: at Swerige e) kan frälsas genour små, särbastade, sönderdelade och fega ätgärder, torde en sann påminnelse innefattas, at ej enskilt öka tpngden af de Herrar och mäns möda, hwilka med allmänt bifall blifwit walde at bestämma grunden för en lycklig Regeringslag.
Hiertas Bokförlag, p I alla boklådor kunna erhållas följande lämpliga T Ungdomens b ö c k e r: Gossarnes lekar. — Flickornas lekar. — Olympen (allmän mytologi). — De geoStärkelse, grafiska upptäckternas bok. Af svenskt fabrikat, gifver linThomas. — De stora uppfinninnet, utan att förningarna. A f Thomas. — Arbetets störa det, e n Hvarje del 2: 5 0 (inb. Dessa ytterst omsorgsfullt Knypplade Yadstenaspetsar, redigerade arbeten, tillsamman inAltarduksspetsar, Näsduksbårder, Antimakassar m. m. äro erhållas nehållande mer än 2, 0 0 0 illustr., synnerligen lämpliga gåfvor till ungdomen. genom Fredsgatan 30. Allm. Etsade Glas, passande till presenter, hos A u g. Till salu hos alla specerihandlande i riket. [1487] 30 HAJ fru CHARLOTTE RANDEL, Defoe, Robinson Crusoe. 50 är 2-dra 1: dragningen i Kulturhistoriska adr. Vadstena. (inb. — Dräper, Den euroFöreningens lotteri V i d rekvisition af prof, torde änpeiska forskningens på historia. kr. slöjdföremål. konst-, industri7 och damålet med desamma, eller den unge(inb. — Sundström, Fauna Lotteriet omfattar 10,000 värda färliga genre som önskas, nppgifvas, öfver Sveriges ryggradsdjur. 50. vinster, 175,000 kr., och 3: med hufvudvinster till ledning vid urval af sådan prof(inb. sändning. — Världsliteraturens värde. Lottsedlar till 2 och 3 kr. sälhistoria. (inb. jas — i alla boklådor. [1939] Til behör för knyppling, Vidmark, lysk-Svensk ordbok (nyss utkommeD). såsom: dynor, pinnar, nålar, mönster och tråd, erhållas (G. fru CHARLOTTE RANDEL, V i d Ulricehamns adr. Vadstena.
»Utskottets med en ringa röstöfvervigt fattade beslut att i afseende på fattigvården i riket tillstyrka »tillämpning af den grundsats att åt kommun, som enligt nu gällande förordning har att bekosta fattigvård äfven för den, som under en längre följd af år icke varit mantalsskrifven inom kommunen, ersättning för dessa utgifter bör antingen af statsmedel bekostas eller af landstingen uttaxeras» har jag icke biträdt. Skulle Staten tillförbindas bekosta fattigvård i vidsträcktare mån än der sådant betingas antingen deraf, att den fattiges försörjningsort icke kan utfinnas eller deraf att familjfadren varit i Statens tjenst anställd, komme man att beträda en väg, der någon gräns lika litet kunde sättas för inträdande af en sådan Statens skyldighet som för de ansenliga kostnader, som dermed blefve förenade. Mera ändamålsenligt vore visserligen om landstingsområdet kunde i vissa fall utgöra ett för derinom varande kommuner gemensamt fattigvårdssamhälle och derigenom den börda utjemnas, hvarmed i följd af tillfälliga förhållanden en del kommuner mera än andra betungas, men denna - fråga synes i främsta rummet kunna och böra af landstingen beaktas och Stadsmagtcrna torde icke dermed böra taga annan befattning, än för så vidt gällande fattigvårdsförordning skulle anses lägga hinder i vägen för landstingen, att, der behof af en dylik anordning förefunnes, vidtaga för ändamålet lämpliga åtgärder. Hvad beträffar den af Utskottet i Betänkandets sista punkt föreslagna förändring i § 14 af fattigvårdsförordningen har jag emot denna förändring, hvarmed åsyftats en utsträckning af Statens förbindelse att lemna understöd för vårdande utaf afskedadt manskap af värfvade arméen och flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder eller deras hustrur och barn, icke något annat att erinra, än att det ifrågasatta nya stadgandet mången gång kunde verka i en aldeles motsatt rigtning.» Häruti instämmer Herr von Ehrenheim, P. J.; Allm.
Var så god, min ängel! Jag tror inte, du har ut i tamburen): Anna, duka af bordet. Och låt mig få de där blommorna, så kan jag ordna dem här inne. Vi få se! (Kysser på fingret åt Hans och ropar 17 Andra scenen. ANNA. LEONORA. ANNA (kommer in med en stor lerskål med drifhusblommor, hvilken hon sätter på bordet. Därefter plockar hon ihop servisen på sin bricka). Tycker inte frun, de ha hållit sig riktigt bra? Klockan var knappt åtta i morse, då löjtnantens upppassare kom med dem. LEONORA (förströdd). väl fått sig en kopp kaffe Hör på, Anna, Nielsen där inne? Han har ANNA (förnärmad). kannan, vi satte in till honom! Och en half öl. Sådana någon hustru de äta tio gånger mer än andra. Om han har fått kaffe? Han har druckit ur hela gamla ungkarlar, som bara hyr sig ett rum och inte har LEONORA (afbryter ointresserad). blommorna och gnolar på en visa. Det ringer i detsamma Anna går.) ANNA Fyll vaserna med vatten, Anna. (Hon ordnar (in igen med vaserna, som hon ställer på det nu afdukade bordet). Det är löjtnanten, frun. (Går, i det Max Bruun i danska flottans släpuniform kommer in.) Fru Leonora. 18 Tredje scenen. MAX. LEONORA. LEONORA (går emot honom med blommor i bägge händerna, räcker honom högra handens lillfinger). Är det Hans ni söker eller mig? MAX. Naturligtvis er, fru Leonora. LEONORA (sätter blommorna i vaserna och anvisar honom plats på andra sidan bordet). Naturligtvis! Ni har ett förtjusande sätt att säga MAX. sådant där, Max man tror det. tro det. Det är också i hög grad meningen, att ni skall LEONORA. att ni är så kär i mig, som en karl kan bli, när hans MAX. Jag tror det, käraste Max. Jag tror verkligen, förnuft säger honom, att det är fullständigt hopplöst. Tvärtom!
Uppfostrad vid universitetet i Edinburgh, kom han 1802 till London såsom en frälsarens förkunnare, men afsade sig tron på kristendomens lärosatser och öfvergaf snart sitt yrke, samt inträdde i tjenst hos Ostindiska kompaniet, der hans stora intelligens snart förde honom till en framstående ställning. I dessa dagar styrde Ostindiska kompaniet Indien; engelska parlamentet hade ännu icke antagit den bill, hvilken köpte kompaniets rättigheter. Kompaniet betalade sina biträden hederligt och James Mill var tillräckligt rik att gifva sina barn hvaije fördel af uppfostran, samt hade tillräcklig ledighet att genomföra sina planer angående äldste sonens studier, äfvensom att skrifva de arbeten, som gjorde hans eget namn stort. Han var vän till Bentham, Ricardo, lord Brougham, Hume, Georg Grote, den grekiske historieskrif-varen, och en varm älskare af friheten, intim med general Miranda, den sydamerikanske patrioten, en man af märklig intellektuel kraft och med stor konversationsförmåga, samt en framstående medlem af den grupp af filosofer, som äro kända under namnet utilitarier. Men hans karaktär som menniska är särdeles motbjudande; ingenstädes finna vi någon mensklig mildhet för att mildra den grymma skärpan i hans logik. De enda prof på känsla, hvilka han tillät sig i sjelfva hemmet voro yttringar af retlighet, utan tvifvel beroende på han3 oupphörliga själsarbete, ty han betraktade såsom unaer en mans värdighet att visa känslovärme. Han läste aldrig poesi, aldrig romaner, ville icke hafva något att * Fröbel, f. 1782, d. 1852, pedagog, hvara grundsats var harmonisk utveckling af hvaije sida i individens menskliga förmåga. Ur Dagens Krönika. 26göra med de sköna konsterna, och tyckes alldeles hafva saknat hvad vi må kalla dramatisk sympati, denna förmåga att förestalla sig och intränga i andras tankar och känslor, hvilket är det utmärkande draget hos en sannt mensklig ande. I allt var han tydlig och bestämd, men kall, hård och trånghjertad. En sådan person är svår att lefva med; ooh svårigheten ökas i direkt, proportion till denna persons intellektuela makt.
I det stället föreslås att stadga, det dens yttrande, som har väckt Frågan, eller Motionen, hör inlemnas inom nästa Plenum, men yttrandet under debatt, som skall åtfölja Återremiss, först inom 8 dagar; hvarjemte föreslås det uttryckliga stadgande af äfventyr, att om nämnde tid öfverskrides, afsändes yttrandet till vederbörligt Utskott, sådant det i RiddarhusSecreterarens MemorialProtocoll är uppfattadt, antingen delta Den 22 November f. m. är justerad t eller ej. Införandet af något sådant uttryckligt stadgande i Riddarhusordningen är alldeles nödvändigt för skyndsamheten inom RiddarhusCanzliet, på det att dels RiddarliusSecreteraren, dels Utskottens Ordförande, må hafva sådant att åberopa, när den Ledamot, som talat, gerna vill öfverse sitt yttrande, innan det skall sändas till Utskott, men dröjer dermed dag från dag, och Utskottet under samma tid påminner om att få den återremitterade aetea sig snart tillsänd. iS:de Förändringen, sorn föreslås, an•går §§ 3g och 4°* Största delen af dessa, hvars innehåll är af så stor vigt, och kan gifva anledning, och ofta gjort det, till så långa och häftiga debatter, är endast en omskrifning af §§ 53 och 54 i Riksdagsordningen; och jag förnyar härvid mitt ofta framställde påstående, att det är onödigt och farligt, alt omskrifva en Grundlag i en subordinerad stadga. Det enda egentliga nya, som i RiddarhusOrdningen här är tillagdt, är stadgandet i § 3g, att alla Propositioner böra göras till Infall, så att den, som samtycker, kan svara Ja, och den, som bestrider, Nej, samt det sista i § 4°, att en Ledamot, som reserverat sig, får communicera sin reservation med de andra Stånden.
Efter år iH36 afslutadt köp om Stallbyggnaden i staden Helsingborg, är jemväl köpeskillingen derför, i stället för att, i mor, som tillgångar af janteoell capital-afbetalningar å städerna Malmö och Ystads ifrågavarande lån medgåfvo, på terminer godtgöras, vorden förskottsvis utbetald med 2,000 R:dr; och har detta förskott samma år jemväl blifvit Riksgälds-Contoret godtgjordt af influtne capital-afbetalningar å merberörde lån. livad åter beträffar staden Ystads s. k. Casern-byggnads-lån, för närvarande uppgående till 17,950 R;dr, så förekommer i afseende derå : Något inköp af de staden Ystad tillhörige Stalloch Magasins-hus hade ännu, vid slutet af år 1S35, icke kommit till stånd. Fullmägtige förordnade derföre i November samma år, att capitaloch ränte-betalningar å ifrågavarande lån skulle, enligt uppgjord liqvid, af staden erläggas. Till följd deraf hade äfven sådana inbetalningar egt rum, då Rikets Ständers Herrar Revisorer sammanträdde år 1837. Revisorerne anmärkte då, att staden Ystad, som, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—i83o årens Riksdag (öo:ue Sami. N:o 342), skulle för ifrågavarande inbetalningar njuta befrielse för en summa af 16,0,00 R:dr, borde fortfarande få begagna denna förmon, intill dess det derefter, jemlikt 49 §■ “f nu gällande Reglemente, till följd af förändrade föreskrifter i detta afseende, ifrågasatte inköp för Kronans räkning af staden tillhörige Stalloch Magasinshus, gått i verkställighet, eller Rikets Ständer annat beslut härom meddelat.
Äro åter Statens verkliga behof en gång erkända, får ej vidare någon fråga uppstå om summans beviljande till fyllande af desse behof, så vida Staten skall äga bestånd På sådan grund och då något ändamål icke vinnes genom antagande af den method Herr Heijkenskjöld föreslagit, tror jag, att den förr etablerade praxis i afseende på sättet att bestämma bevillningen, är den lämpligaste; och fjag anhåller ödmjukast att dessa mina anmärkningar må få åtfölja ärendet, i händelse det till något Utskott blifver remitteradt. Herr Rosenblad, Bernhar di I det Plenum då Herr Heijkensköld väckte sin nu ifrågavarande motion, tog jag mig frihet söka visa hans deri innehållna förslags stridighet mot principerne; jag tror nu att sjelfva de § §. af Grundlagen Herr Heijkenskjöld uppläst, ådagalägga detta Förslags Grundlags-stridighet. 62 §. RegeringsFormen innehåller: ”Sedan" och således ej förr än StatsVerkets behof blifvit af Statsutskott et uppgifna och af Riksens Ständer, 452 Den 12 Februari i, pröfvade, ankommer det pd Riksens Stander att en deremot svarande bevillning sig dtaga. Detta stadgande står i ingen motsägelse med och minskar på intet sätt den Svenska Folket i 57 §. Regerings-Formen försäkrade och urgamla rätt, att sig genom sina Ständer allena vid allmän Riksdag beskatta. De i 65 §, RegeringsFormen nämnde bägge summor, eller creditiver, äro afsatte för sådane oförutsedde utgifter, som ingalunda ibland de af StatsUtskottet uppgifne StatsYerkets behof kunna upptagas, och således ej eller tillhöra dem, till hvih kas betäckande BevillningsUtskottet föreslår den nödige Bevillningssumman. Friherre Ejörnjijerna, Magnus: En värd Ledamot, Herr Heijkenskjöld, bar väckt motion derom, att BevillningsUtskottet först skulle anmodas uppgifva landets resourcer, innan StatsUtskottet uppgör Stålens behof, och att de sednare skulle rättas efter de förra.
— Flundror, torra, TO. I. Gråsidor ellef Sej, saltade, i5. r. torkade, 10. I. Credit-upplag 200 §£ — Hvitling, 10. i. —• — Karp, lefvande, 5o. i. — Lax, rökt, 5o. r. salt, 20. i. 11 — Nejon-ögon, — Raf eller Röchling, — Sill, saltad, som inkommer i ~ eller xg tunnor. All annan Sill, Credit-upplag 5o Tunnor. I, — Spårdcr, —. Stockfisk och klockers fisk, — Stör, — Sunmagar, — Torsk och Längor, salta och torra, 10. — Ål, rökt eller torr, Färsk eller salt, — All annan i denna Tariff ej specificerad: — Färsk, — Salt, — T< — liija — Fiskben, se Ben. — Fiskskinn, beredde, V. oberedd e, V, Fjäder, spritäd och ospritad, Fjädrar, Urfjädrar, L. V. alla andra slag, L. V. Fjäll, hvalfisk, Flaggduk, se väfnad af ylle. Flaskfoder, oberaknadt våtvarorne, L, V. 5o. Flintor, huggna, V. 5. — Agath, V. 15. Flintsten, oarbetad, V. IO. Flor, se väfnader. Florance, se väfnad af Siden. Flugor, Spanska, io. A rarsn, Salt, ^ Torr, > In,lagd, ) 5o, i. 10. i. ao. i. 5. I. 10. T. IO. FläsIi• So. i. t. Flätor till Hattar, L. Y. 25.
Si, så skall väggen falla; hvad gäller, man varder då till eder sägandes: Hvar är nu den bestrykningen, som I strukit hafven? Detta säger Herren Herren: Jag skall låta storma en väderhvirfvel i mine grymhet, och ett slagregn i mine vrede, och stora hagelstenar i barm, de skola allt omkullslå. Och så skall jag omkullslå väggena, den I med lös kalk bestrukit hafven, och kasta henne till jordena, så att man skall se hennes grundval, att hon nedre ligger; och I skolen också derinne förgås, och förnimma att jag är Herren. Alltså skall jag fullkomna mina grymhet på väggene, och uppå dem som henne med lösom kalk bestryka, och säga till eder: Här är hvarken vägg eller bestrykare. Detta äro Israels Propheter, som till Jerusalem prophetera, och predika om frid, ändock der ingen frid är, säger Herren Herren. Och du menniskobarn, ställ ditt ansigte emot döttrarna i ditt folk, hvilka prophetera utaf sitt hjerta; och prophetera emot dem, Och säg: Detta säger Herren Herren: Ve eder, som gören menniskomen hyende under armarna, och örnagott under hufvuden, både ungom och gamlom, till att fånga själar; när I nu hafven fångat själarna i mitt folk, så sägen I dem lif till; Och ohelgen mig i mitt folk, för en hand full med bjugg, och för en beta bröd, dermed att I dömen de själar till döds, som dock intet dö skulle, och dömen dem till lifs, som dock icke lefva skulle, genom edra lögn ibland mitt folk, som lögn gerna hörer. Derföre säger Herren Herren: Si, jag vill till edor hyende, der I själarna med gripen och förtrösten, och skall rycka dem bort undan edra armar, och de själar, som I gripen och förtrösten, lösa göra;
Då är söndagsskolestil bättre, om galet skall vara. Detta är det mest misströstande man kan tänka sig. Men jag tror att jag lärt mig något af denna bok. Kan man icke skrifva så att menniskor bli gladare eller bättre af att läsa, så kan man likså gerna låta bli att skrifva. Ja, om jag skulle välja, så vill jag hellre skrifva så menlöst som Amanda Kerfstedt än så ihåligt som fru Agrell. Tänk bara på Dickens! Hvilken behållning har man icke af att läsa honom! Hur blir man icke tuktad för sina fel, hur lär man sig icke att älska allt det enkla, sanna, goda i lifvet.279 Jag kan icke bli någon stor författarinna. Men om jag icke sträfvar högre än förmågan räcker, om jag ärligt sträfvar efter att vara sann mot det högsta utom och inom mig, om jag låter bli effektsökeri, lägger tyglar på fåfängan och njutningslystnaden, då kan jag helt visst bli en god författarinna, och det är nog för att kunna dö nöjd. Om mina arbeten bli obetydliga, är det ändå bättre än om jag som fru Agrell söker krysta fram en falsk kraft, som ingenting eger af det naturligas eller ursprungligas sundhet. Hvarför skall jag vara så förtviflad öfver att vara fattig? Sällskapslifvet har ju intet värde för mig. Jag är ju gammal och borde ändå draga mig tillbaka nu. Och ett hem får jag väl en gång, om jag bara ger mig till tåls. Tillgifvenhet behöfver man aldrig gråta för, om man är tillgifvenhet värd. Jag är sjuk nu. Det är vårluften som börjar komma. Den är för stark och gör en liksom rusig, – matt i alla lemmar och sömnig. Men efter vårluften kommer ju sommaren, ger dig solsken och långa vandringar. Hvarför skall du gråta? Jag är ledsen derför att jag icke hör till något ”parti”. Jag kan icke ropa med någon, hvarken med de statskyrklige eller med fritänkarne. Det gör mig absolut ingenting hvad trosbekännelse folk ha. Men vore det bättre om jag ljög mig in i något parti? Jag kan inte.
Proposition N:o 22. sädestillgång finnes i statens reserv-lager; och då så beskaffade åtgärder endast ske med hänsigt till reserv-lagrets behöriga vidmagthållande, kan deraf icke eller någon för den enskilda spanmålshandeln menlig påföljd härledas. Genom ett, efter nu uppgifna allmänna grunder, bildadt och förvaltadt, staten tillhörigt, reservlager af spanmål, skulle trygghet vinnas mot de vådor och brytningar, som af felslagna skördar kunna åstadkommas; och skulle sålunda äfven ett annat, för det allmänna vigtigt ändamål kunna ernås, nemligen i så måtto, att vid möjligen inträffande krigsrustningar, då anskaffandet af för proviantering erforderlig spanmål eljest ej kan ske utan stora uppoffringar, staten uti reservlagret egde en icke obetydlig tillgång att i behofvets stund användas. På det att så beskaffadt reserv-lager må kunna någorlunda motsvara behofvet, anser Kongl. Maj:t detsamma böra bestå af minst Etthundra tusen (100,000) tunnor råg och korn, upplagda i sådana kronans magasiner, från hvilka sjötransport lättast låter sig verkställa. Detta lager skulle ställas under Kongl. Maj:ts disposition och, efter vederbörandes underdåniga anmälanden om förhanden varande behof af undsättning, erforderliga qvantiteter spanmål af Kongl. Maj:t anvisas att från reservlagret utgå; hvaremot undsättning med kontanta medel komme att inskränkas och omsider alldeles upphöra, undantagande vid sådana särskilda tillfällen och förhållanden, der en inträffad nöd ansåges snarare och lämpligare kunna med penningebidrag afhjelpas. För de undsättningstagare, som icke ega förmåga att vid spanmålens utbekommande erlägga den derför belöpande betalning, ankomme det på Kongl. Maj:t att medgifva räntefritt anstånd dermed, emot gemensam ansvarighet af större eller mindre menigheter, enligt de föreskrifter, som i detta hänseende nu äro gällande.
Brot, 1840. ö Sami, 30 Höft, 1 2 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Utlåtande, TV: o 115» de Handelstractater, som under sednare lider blifvit afslulade, grundade på reciprocilets-systemet, uttryckligen är nämndt, alt Svenska skepp skola vara försedda med Commerce-Collegii fribref, såsom Nationalitetsoch Passhandling, för att tillgodonjuta de fördelar, hvarom skeppsrederien.» genom tractater med utrikes magier, äro försäkrade, och all denna handling måste företes äfven i de länders hamnar, hvilka ligga oss närmast. Serskildt har dock hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln Herr Rosenblad, Bernhard, a »dragit: alt Utskottets gjorda hemställan är af en högst betänklig art för Svenska flaggan, enär, till följd deraf, de, densamma i utländsk hamn och af utländsk örlogsman, på grund af allmän statsrätt och serskilda tractater, tillkommande rättigheter skulle göras beroende af den möjliga mer eller mindre noggranhet hos hvarje skeppsbyggmästare* ända till den på de minsta bond varf och hos hvarje Magistral, äfven om denna komrae att representeras af en tillförordnad Borgmästare; att om, vid ett enda tillfälle, någon oläglighet skulle upptäckas af utländsk Auctoritet vore, serdeles under krigslid, all den säkerhet, Svenska flaggan eljest egde att påräkna, helt och hållet salt på spel, elt förhållande, som historien jemväl vitsordar; att ehuru Commerce-Collegii friheisbref grunda sig på de af Magislralerne insände documenler, utgöra de likväl icke någon onyttig omskrifning deraf, helst vid granskningen af sislberörde handlingar misstag icke sällan upptäckas, hvilka då af Collegium rältas; och slutligen, att man med skäl besvärat sig deröfver, att helfrihelsbref böra förnyas hvart-, stundom hvart-tredje år; på grund af hvilket allt Herr Rosenblad föreslagit Rikets Höglofl. Ständer, att i underdånighet anhålla, 'diet ”Kongl.