Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inga avgifter får höjas utan ständernas samtycke, Stora sjötullen för inkommande och utgående spannmål undantagen. § 63 Två tillräckliga summor skall avsättas för oförutsedda händelser. En för rikets försvar sedan hela statsrådet blivit tillfrågat. En från banken att lyftas av kungen vid infallande krig. § 65 Dessa medel får inte användas annorlunda än vad fastställt blivit. Statsrådets ledamöter är ansvariga. § 66 Rikets ständers riksgäldskontor blir som hittills under ständernas styrelse och förvaltning. Ständerna har ansvar för rikets gäld och att rikets kredit är vårdad och bibehållen. § 67 Konungens ombud i riksgäldskontoret bevistar inte fullmäktigemöten oftare än vad fullmäktige åstundar. § 68 De till riksgäldsverket hörande medel får inte användas till andra behov än ständerna bestämt. § 69 Redovisas hur man förfar om stånden inte kan komma överens. § 70 Bevillningsutskottet skall varje riksdag uppge de allmänna grunderna för den blivande bevillningens fördelning. § 71 Kommer stånden inte överens i frågan, skall det stånd som önskar ändring av den fastställda bevillningssumman uppgiva det sätt på vilket ändringen skall ske. Sedan avgör ständerna. § 72 Rikets ständers bank förbliver under Rikets ständers egen garanti och vård. § 73 Inga nya pålagor, utskrivningar av manskap, pengar eller varor utan ständernas fria vilja och samtycke påbjudas, uppbäras eller fordras. § 74 Kungen äger inte makt att fordra någon annan gärd till utförande av ett uppkommet krig, än det sammanskott av födande varor, som i en ort kan fordras för att underhålla krigsfolk under marsch. Denna skuld skall genast betalas med pengar av statsmedlen efter fastställt markegångspris med förhöjning av halva beloppet. § 75 De årliga markegångstaxorna skall upprättas av deputerade av alla stånden § 76 Utan ständernas samtycke kan inte kungen ta lån, varken inrikes eller utrikes eller belasta landet med ny gäld. § 77 Kungsgårdar och all annan kronans egendom får konungen inte försälja, förpanta eller ge bort. De skall förvaltas efter de grunder ständerna föreskriva. § 78 Ingen del av riket kan försäljas, förpantas eller ges bort. § 79 Ingen förändring i rikets mynt till skrot och korn vare sig till förhöjning eller avslag, får äga rum utan ständernas bifall.
Skulle äler såsom stal för de Fullmägriges förhållande anföras de g Eländens updragande ät Kongl. Maj:t att göra jämnkningar i den af Riksens Ständer fastställde Realisations-plan, sär jag allenast smara: att Fullmägtige ej någorstädes siel fine anfördt detta updragande säsom stal för sikt samtycke, och att de förmodeligen ej tillcrodr sig att det anföra, enär det af Ridderstapet och Adelns tryckte Prokocoller befinnes, att detta, alla Fyra Ständen wisserligen lika nära rörande Riksdagsmäl, warit hos Ridderstapet och Adeln sörbudit att ventileras, och delta Ständs beslut deröfwer, således för Fullmägtige saknats. Men om jag ock för ett ögnablick kunde medgifwa Herrar Fullmagtiges rättigheter, att samtycka kill 46 Den 14 Nowember. till Banquens ätgärd wid den nya Realisationen» sa upkomniv likwäl a:ne Betänkligheter af mycken wigk. Den ena: huruwida Fullmägtige haft tillräckligt afseende pä BanquenS bestånd, och sakerhesen för densamma arc med Realisaiionen Uthäcda, dä de, såsom fullgoda för Silfwer, antagit ätskillige förbindelser pä annu utom Riket warande redbart mynt? Och den andra: huruwida Fullmägrige handlat likmätigt sin pligt dä de vem antagit, oaktadt Fullmägttge, (enligt Protocollet af d. 21 Juli) formeligen erkänt, att dem ej undfallit, huruledes, enligt den uti i8os ärs Reglemente meddelte föreskrift, hela Realisations-Fonden borde wara förwandlad i Silfwer, innan Realisationen singe af Banquen företagas, och atl samma förehäll ännu uttryckeligare blifwit gjordt uti det underdäniga betänkande, som Banco-Utskotret wid sista Riksdag, jemte en projecrerad, men sedermera ej antagen Realisakions-plan, afgifwit?
De klättrade uppför bergsknallarne. Ibland, der det var brant, måste han räcka henne handen och draga henne uppför. Rörelsen gaf hennes kinder en smula färg och de stora, grågröna ögonen glans. Han såg på henne och för första gången for det igenom honom en aning om att han dock kanske ändå var en liten, liten smula förälskad. Detta förekom honom ingalunda obehagligt. Han trodde icke ett ögonblick att denna förälskelse skulle komma att spela någon roll i hans lif; men han gladde sig till den stänk af vemod, som den skulle lemna efter sig när det hela var förbi. Ett litet sommarminne att taga fram en och annan gång till vintern, när han satt ensam i sitt rum och drömde, medan skymningen föll. De hade kommit till toppen af den högsta bergsknallen och slogo sig ner i en solig klyfta, der marken var klädd med varmt, förtorkadt gräs. Han lade sig med afsigt icke alltför nära för att icke skrämma och för att bättre kunna iakttaga henne. »Nå», sade han, »här är ju skönt, inte sant? Och vi äro ensamma och ingen skall störa oss. Hvad ska' vi så finna på?» »Ja, hvad tycker ni?» »Jag är helt och hållet till er disposition.» »Tack. Men för tillfället har jag intet bruk för er.» De sågo på hvarandra, ytterst likgiltigt, men med hemlig nyfikenhet, medan de vexlade dessa repliker. »Ska' vi leka hva? Leka med ord menar jag. Vill ni det? Ta sällskapsjargonen fram? Vara kvicka, laga paradoxer?» Han höll sig ännu i den lindrigt sarkastiska tonen, men der var en underström af något annat, som hon hade mycket fint öra för och genast uppfattade. »Nu kommer det», tänkte hon. Hon svarade icke. »Åhnej, det är ju sista eftermiddagen. Sista eftermiddagen af en vacker sommar. Så blir man gerna en smula sentimental inte?» Han flyttade sig några tum närmare . dock icke mer än att afståndet emellan dem ännu var ganska respektabelt. »Ska vi vara en smula sentimentala?» sade han hälft på skämt hälft på allvar i det han såg på henne. »Ni skall vara alldeles som ni har lust till att vara.» »Aj aj! Det var ett farligt löfte. Tänk om jag tog er på orden.»
Sifa. niet> fruab föregåenbe åren ägt rttnt, baftva åt* ffillige utbetalningar till eftra utgifter blifmit å io:be ljuf* vmtb*£ifelnS anflag till oföruffebbe utgifter aimufabe till @eucral*2lb;utantcn för Slottan, nemi. enligt Äongl, 23ref* LXVIII @f afå? Ut ff'otfef å röet ben 18 Slprit 1826, titt gobtgöranbe of btWå forbran, enligt ar 1820 inför -Sötigt. 3)?aj:t afgifwen itnberbånig sitebomiåuing, 22? 3t;br 3 |J, 3 rft., enligt -Kongl, S3vef? tvet ben 27 gulu fantilia år, tilt ertra utgifter tvib ©enes rat?2Ib;utantå- ©fpebitionen, ernet itnberbånig rebowiåning inför Äongl, äJfajit, 600 9t;br, ocf; enligt jxftberörbe -Sötigt, Sörefmct, emot wänlig rebotviåning, Goo SR;br, £>å Utffottef, i anlebning af bet utaf 9t, @t:rå åren 1825 od) 1827 förfantlabe
Målet är visserligen i sig sjelft af mindre betydlighet, men jag har likväl här velat uppteckna förhållandet, till upplysning, huruvida de uti snart utkommande project till ny Rättegångs-Balk, till afskaffande föreslagne extraordinaira domstolar och så kallade fora privilegiata för särskildta saker och personer, förtjena att bibehållas, i afseende på den af dylika inrättningar förnämligast väntade fördel, att iö6o Riksens Ständers dervid förekommande mål, skulle med mera skyndsamhet kunna afgöras, än om de, efter allmän Rättegångs-ordning, vid ordinaira domstolar behandlas. Sedan Herr Öfverste-Lieutenanten A. F. Tornerhjelm, genom Konungens-Befallningsliafvandes i Malmö särskilde resolutioner, blifvit ålagd godtgöra sina till Malmö f. d. Discont-verk åsamkade skulder, utgörande Tjugotretusende Sexhundrade R:dlr Banco, jemte räntor och lagsöknings-kostnader, om hvilka medels uttagande vederbörlig handräckning redan i slutet af år 1816 blifvit begärd, samt Konungens Befallningshafvande i detta afseende anbefalt Krono-Fogden E. C. Lieberath , att utmätning hos Herr ÖfversteLieutenanten för besagde skuld verkställa; så hade, efter af Discont-verkets Ombudsman emot Lieberath anmäld försummelse uti detta hans åliggande, Konungens Befallningshafvande, genom Utslag den 3o April 1818, icke allenast skiljt Lieberath ifrån denna befattning, hvilken åt Krono-Fogden Krook blifvit uppdragen, utan ock ålagt den förre, att med sin egendom ansvara, för hvad i skuldens betalande hos gäldenären kunde brista, hvarefter Krook den ii påföljande Maji verkställt utmätning å gäldenärens lösa och fasta egendom, för att den i o Augusti sistnämnde år på auction försäljas; men som Öfverste-Lieutenanten Tornerhjelm, för auctionsdagen, Iioä Discont-Directionen utverkat Revisorers Berättelse.
Brått tttgöranbe af ofmanftåeitbe Bevillning Befriad utenigpeter, afabcutier, »e* tenffapliga fantfunb, allmänna unber»iSningö»erf ocf; barmpertigpetöinrättningar för bent tillhöriga bpggttaber, regementen^ ocf; officeröforpferö »ib ntoteöplatfer för be* gagnanbe uttber mötena uppförba bpggttaber, äf»enfom ettffilba perfoner tillhöriga fprfor och bönepttö, få framt befja i pt;ror eller på annat fått icfe lemna egaren någon infomft; men, i moffatt fall, uppffattaö fåbatte bpggnabcr till »ärbe t för* pållanbe till tnfoutftcnö belopp ocf; utgöres be»illning berför efter ofrnatt beftämba grunber, Brått tttgöranbe af of»anftåenbe bemtllnittg befrias jem»äl egare af fan al, $emtlltttrtg$i<étabga 1864. 3 jetnmäg cd) annan fatmäg för ben mart font upptages af fattat od) mägfträdatt, åfmenfont för fjelfma fatta!* od) mågbpggnaben. $rälferånta räfnäs tilt fåbait faftigbct, forn upptages i mom. 2:o af benna §» • anm, tmoj § 3. $aft cgettbom ffall uppffattaö till fitt merfliga suarbc, mcb lehning af fbpc* affjanblingar, arrenbe* eller IjpreSafgifter, märberingar för famina cgeubomS belåning eller förfäfranbe mot branbffaba famt öfriga om [»marje färffilb cgenbontS beffaffem»
Och så skall jag tänka på mitt förbund emellan mig och eder, och all lefvande djur i hvart och ett kött, att icke mer skall komma flod härefter, den allt kött förderfva skall. Derföre skall min båge vara i skynom, att jag skall se uppå honom, och tänka uppå det eviga förbund emellan Gud och all lefvande djur i hvarjo och eno kötte, som på jordene är. Det samma sade ock Gud till Noah: Detta skall vara tecknet till det förbund, som jag gjort hafver emellan mig och allt kött på jordene. Noahs söner, som utur arkenom gingo, äro desse: Sem, Ham, Japhet. Men Ham är fadren till Canaan. Dessa tre äro Noahs söner, af hvilkom all land besatt vordo. Och Noah begynte till och vardt en åkerman, och plantade vingård. Och då han drack af vinet, vardt han drucken, och låg oskyld uti sine hyddo. Då nu Ham, Canaans fader, såg sins faders blygd, sade han det bådom sinom brödrom, som ute voro. Då togo Sem och Japhet ett kläde, och lade på bägges deras skuldror, och gingo baklänges till, och öfvertäckte deras faders blygd, och deras ansigte var ifrå vändt, så att de deras faders blygd icke sågo. Som nu Noah uppvaknade af sino vine, och fick veta hvad hans yngste son honom gjort hade, sade han: Förbannad vare Canaan, och vare en träl under alla trälar ibland hans bröder. Och sade yttermera: Lofvad vare Herren Sems Gud, och Canaan vare hans träl. Gud förvidge Japhet, och låte honom bo i Sems hyddor, och Canaan vare hans träl. Och Noah lefde efter flodena trehundrade och femtio år. Så att hans hela ålder vardt niohundrade och femtio år, och blef död. Detta är Noahs söners slägt: Sem, Ham, Japhet, och de födde barn efter flodena. Japhets barn äro desse: Gomer, Magog, Madaj, Javan, Thubal, Mesech och Thiras.
Den ädle klassikern yttrade med ani. deraf a;t jag »mirabile dictu” glömt först och främst Danmark, sedan Norge och sist det ädla Österrike och dess liberalitet i denna väg. Hvad då först beträffar Danmark, så tycker jag icke att det bevisar stort prof på minne hos talaren, då han sjelf glömt att der var en revolution år 1848 och att det var från denna som den der befintliga oinskränkta religiösa friheten utgått. Det är äfven en annan omständighet, som dervid måste anmärkas, nemi. att der tyvärr förefanns en sådan liknöjdhet för rolig ösa frågor och religiöst lif i allmänhet, att det derigenom blef mer än lätt att derstädes införa en oinskränkt religionsfrihet, emedan icke något motstånd fanns, bygdt på en sådan verklig öfvertygelse, som lyckligtvis ännu finnes här i landet, eller den att den Evangeliskt-Lutherska läran verkligen hvilar på den Hel. Skrift, och deri har ett stort företräde framför andra läror, mer eller mindre stödjande sig på menniskofunder. Jag tillåter mig vid detta tillfälle anföra, att jag gjort en särskild resa till Danmark för att af någon af Köpenhamns presterskap inhemta, hvilka följder den religiösa frihet, som der blifvit införd, haft på det religiösa lifvet i landet. Då jag, liksom jag förut öppet tillstått, hyser den tro att det är lyckligt om ett land kan få åtnjuta enhet i religiöst hänseende och att man icke utan mäktiga skäl bör upoffra densamma, om den finnes, för första rop från andra håll, så önskade jag få veta af någon prestman der i landet, huruvida den sedan 10 år der herrskande oinskränkta religionsfriheten hade väckt Den 19 Maj e. m. 321 ett mera lefvande nit för den Lutlierskt-Evangeliska lärans upprätthållande hos presterskapet och en större värme derför hos folket i allmänhet. Om så varit fallet, hade jag nemi. för min del ansett detta vara ett sådant mäktigt skäl för mig, att antaga den äfven hos oss nu förordade utvidgningen af den religiösa friheten.
Ridderskapet och Adeln Stats Utskottets den 20 sistledne September pä bordet lagda Memorial, inuehällande Utskottets förslag att de f. d. Konungen tillhörige Riks. gälds-Contoirets obligationer utbytas mot sam. ma Contoirs serskillda förbindelse pä hela Capi. tal. beloppet med 5 procents ärlig ränta, samt att det ä de gamla Obligationerna upplupna In. Den 22 September. 693 Interesie uträknas och godtgöreS till den dag, under hwilken den serskillda förbindelsen utfärdas. Ot supra. Lx ?rotocollk> O. 8ilvsrkolps. Utdrag af Högloft. RidderstapetS och Adelns Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den 22 September i8ic>. S. D 3)eflöt Högloft Ridderskapet och Adeln att förena sig med Bonde. Ständet i desi beslut, att ät Expeditions-Utskottet uppdraga författandet af en underdänig skrifwelse till Kongl. Maj:t, med anmälan, att, i kraft af Nämndens omröstning öfwer Högsta Domstolens Ledamöter, bemätte Ledamöter bibehälltt Riksens StänderS förtroende. Or supra. Utdrag af Högloft. RidderstapetS och AdelnS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den 22 September 2810. S. D. 89id föredragning af det Hederwärda Bonde-Ständets Protocolls Utdrag af den 14 den.
Ju mer af anslaget härtill användes, dess mindre behöfs deraf för de sjuke, emedan deras antal derigenom minskas. 94 Den 5 Octo ber f. m. Grefve Brahe har vid ett föregående! tillfälle med ovedersägeliga Calculer ådagalagt, att om det hittills de sista år visade behof tages till grund, är den i nåder föreslagna tillökningen erforderlig. Men jag hyser på goda skäl det hopp, att behofvet af denna tillökning snart skall upphöra. Ty 1:0 det nya Garnisonssjukhuset (som i yttre prakt öfverträffa!' de rikaste länders, till och med i rummens höjd, och äfven derföre för väre tillgångar blifvit så kostbart, då man ej besinnat, att höga rum utan tillräcklig luftomväxling kunna vara mindre tjerilige, än mindre höga med en sådan) är under byggnadstiden så genomvädradt, att sjukdomarne der skola till en början bli mindre elakartade, och det lemnäs tillfälle till särskilta Convalescentrum, samt derigenom till förkortande af Convalescenttiden; 2:0 tilltagande upplysning bland Läkare skall för framtiden förmå dem, att, isynnerhet i typhösa febrar, använda mer frisk luft, som blott kostar mer ventiler, (ej blott ofvantill, utan isynnerhet närmare golfvet, der den osundare luften mest håller sig, och med motsatta drag) samt besväret att öppna fenster, äfven mer kallt vatten, och mindre medicamenter, samt alls icke granris, hvarå man ännu 1827 lät hålla entreprenadauetion för lefverering till Garnisonssjukhuset, hvars då varande låga rum än mindre borde medgifva denna tillökning i osunda dunster, döljande blott för näsan de Den 5 O C t o b e r f. m. 95 'obehagliga, och chemien vedan för öfver /\o år sedan lärt oss, samt jag sjelf i en för 26 år sedan tryckt skrift om förvaringsmedel mot gångbara smittsamma febrar tillkännagaf, att sådane medel blott döljde men ej förbättrade den elaka luften, och äfven döljde orenligheten på golfvet.
Sjukhus för närvarande provisionel inredde byggnader genom rummens låghet i och för ändamålet voro aldeles olämplige, täcktes Kongl. Maj:t den 27 Junii samma år i Nåder förklara, att Kongl. Maj:t funnit dessa olägenheters afhjelpande vara högt af behofvet påkalladt, hvarföre, enär någon lämpligare local i granskapet af GarnizonsSjukhuset icke stått alt få hyra, och den af Kongl. Maj:t förut tillåtne provisionelle inredning af ett couvalescentrum i ett af de å Gar - Den i September f. m. 75 nizonens Sjukhus förut belintelige gamla husen icke kunnat uppfylla ändamålet, Kongl. Maj:t i Kader ansett, alt, om äfven den föreslagne inredningen af GarnizonsSjukhusets vestra flyglar komme att medföra rubbning i den tillförene stadgade byggnadsplanen, sådant af behofvet oundgängligen påfordrades, samt att Kongl. Maj:t fördenskull ville anbefalla Committerade, att, antingen genom afslutade EntreprenadeContract, eller medelst beling, allt som i afseende på de olika erforderlige effecterne lämpligast kunde pröfvas, genast gå i författning om inredning och afrappning af förenämnde 2:ne flyglar, äfvensom deras afstängande från öfriga delen af byggnaden; och som, enligt de ingifne förslagen, kostnaden derföre uppgick inalles lill 29,769 R:dr 4 sk. bade Kongl. Maj:t befallt Dess och Rikets SlatsConloir, att, uppå Committerades reqvisition, förskottsvis utbetala de på 1828 års stat uppförde 20,000 R:dr, viljande Kongl. Maj:t i början af kommande året till Committerades disposition anvisa de återstående 9,769 R:dr 4 s'k.
Ständers den 7 innevarande månad aflåtna underdåniga skrifvelse, angående sältet för återbetalning af lån, beviljade utaf allmänna medel till understöd för vattenaftappningar, m. rn., skall i sammanhang med all männa utskylderna verkställas, ej på bestämd tid fullgjord, är låntagaren pligtig att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga 5 procents årlig ränta, intill dess full betalning sker. 5:o Likaså åligger det Riksgälds-Contorets Styrelse att tillse, det de statsmedel till Contoret i behörig ordning ingå, hvilkas återfordrande, till följd af uraglåtet uppfyllande af hvad arbetsplan eller contract innehålla, kan af Kongl. Maj:t anbefallas. 6:0 De laneoch säkerhets-handlingar, som, för statsbidrags utbekommande, till Riksgälds-Contoret aflemnas, förblifva uti Contorets vård; dock skola sådana, som vederbörande Embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem, på behörig reqvisition, utlemnas. 7:o Alla kostnader, som med dessa eller andra i följd af erhållne anslag och lån uppkommande förhållanden kunna vara förknippade, skola, utan undantag af hvad namn de vara må, bestridas eller godtgöras af den eller dem, sorn statsbidragen erhållit. För de anslag och lån, hvilka, antingen af föregående Ständer beviljade, ännu icke af vederbörande utbekommils, eller ock blifvit vid innevarande Riksmöte anvisade att utgå under enahanda villkor, som förut varit bestämda, finna Rikets Ständer några förändrade föreskrifter icke numera kunna af Rikets Ständer meddelas; men då lämpligast är, att, så vidt ske kaD, enhet i förvaltningen och dispositionen af ifrågavarande medel må kunna beredas, få Rikets Ständer hos K K. M;t i underdånighet anhålla, det E. K.
Långt ifrån den egenkärleken, att tro de försighetsmått, jag framlagt vara de bästa och mäst användbara, i händelse af en allmän MagazinsStyrelses reorganiserande, önskar jag att någon mera sakkunnig ledamot af detta Stånd, m'å söka fullkomna hvad i mitt förslag kunde finnas bristande, och vågar då tro, att man skall kunna sluteligen utfinna och i vårt land bibehålla en Magazinslnrättning, hvilken icke skall bereda allmän Jkada “Och Stålens fall, utan allmän nytta och Statens bestånd. Om RiddenAapet och Adeln täckes dertill lemna dess bifall, torde detta mitt vördsamma anförande få, jemte de öfrige i detta ämne, till StatsUtskottet remitteras, och torde då äfven tillåtas, att ett, mitt föregående anförande, rörande nödvändigheten af att i Kronans Magaziner aldrig annan än torr säd 'emottages, får till samma Utskott medfölja. Den 17 April e, nt. Bilagor till PleniProtocolIet för ilen 17 April* eftermiddagen, N:& 1# Grefve Gyllenborg, Johm Henning-. Då jag icke anser det den 19 sistledne Mars fattade beslut i afseende på Hans Kongl. Höghet Kronprinsens regentskap, lägga hinder i vägen för en Constitutionseniigare behandling af den fråga, som, i Kongl. Maj;ts nådiga skrifvelse innefattas, nödgas jag, som ej har något att erindra emot saken, utan blott emot sättet, huru den afgjordes, yttra min reservation.
För de omförmälde olägenheternes afhjelpande har motionären föreslagit “en revision af högstberörde nådiga Författning, rörande mått, mål och vigt, och att, på grund af de deri uttryckta förhållanden och bestämmande!) , ett serskildt reglemente för spanmåls mätning, kort^och tydligt upprättas, med stadgande, att sådant på hvarje ställe, der spanmål levereras och emottages, skall, vid bestämdt ansenligt vite, finnas för hvars och ens rättelse anslaget; hvarjemte och till förekommande of det underslef, som vid sädens in skylTlande i målkärilet kan uppkomma, och hvilket aldrig kan afböjas, så länge säden af mätaren omedelbarligen skyfflas i måttet“, motionären jemväl föreslog, “att till begagnande vid spamnåls-mätningen införes en fotställning, öfverst innehållande ett rum eller tratt, deri säden inskyfilas och hvarifrån, medelst en ränna, slutande sig tätt öfver målkärlets brädd, sädén på så sätt komirie rinnande i målkärlet, utan att den mätande kunde hafva någon inverkan på sädens sammanpackning deri’’. Jemväl vid 1840 och 1841 årens riksmöte väcktes förslag i enahanda syftning, som nu förevarande, men afstvrktes af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet (i Betänkande K:o 33) på den grund, att det ifrågaställa nya mätnings-sättet skulle, bland andra olägenheter, medföra allt för stor tidsutdrägt; och blef Utskottets betänkande af samtliga Riksstånden bifallet. 12 Allm. Besvärs• och Ekon.-Ulsk. Utlåtande, N:o 119.
Jag har icke kunnat taga på mitt ansvar, att dertill bidraga och vågar föreställa mig, att Rikets Ständer icke lära finnas benägne, att den ifrågasatta lika obehöfliga som »billiga och skadliga eftergiften bifalla. STOCKHO LM f tryckt hos J. W. Lundbsrg, 1857. Tillhör Stats-Utskotlets Ullålande N:o 70. Ank. till Exp.-Utsk. elen 9 Juni 1857, kl. 12 midd. lie serva tion: af Hr 0. J. Fåhreeus: »Stadgandet i 21 § R. 0., att hvarje Riksdagsman skall, vid anteckningen och då inträdes-pollet erhålles, tilldelas ett exemplar af Rikets Grundlagar, »på det», såsom orden lyda, »ingen må, till sin undskyllan, okunnighet derom förebära,» lemnar skäligen rum för den anmärkning, att, enär ingen medborgare får förebära okunnighet om någon, vederbörligen kungjord, författning, det framför allt borde anses öfverflödigt att iakttaga ett så beskaffadt försigtighetsmått med dem som åtnjuta förtroendet att å folkets vägnar vara lagstiftare, hvilka väl borde antagas hafva gjort,sig hemmastadde med åtminstone de författningar, som hafva egenskap af grundlag. Men änskönt detta stadgande, hvartill ett motstycke icke torde igenfinnas i något annat lands statsförfattning, fått i våra grundlagar orubbadt qvarstå, bör väl derifrån icke hemtas anledning att ytterligare utsträcka Stäts-verkets förbindelse i detta hänseende ända derhän, att Riksdagsmän skulle på allmän bekostnad förses med bidrag till deras bokförråd äfven af andra länders litteratur.