Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var ett gammalt utslitet inventarium, som blifvit kasseradt — lik de gamla - wienerstolarna med sönderbrutna bottnar, som stått i barnkammarn, som blifvit utbytta mot andra hela. — Och barnen hade snart vant sig vid dem och glömt, att de gamla någonsin funnits där. Det var ju så lifvets gång, att det gamla skulle lämna plats för det nya, och hon fick inte klaga, fastän hon vant sig vid att betrakta sig själf som oumbärlig hos k a m - marherrns. Hon hade en gång hört hennes nåd yttra till sin m o r: » Gamla Malin har visst ett fasligt humör, men hon är i alla fall oersättlig både för barnen och i hushållet, » och en gång när kammarherrn varit tvungen att resa bort, medan hennes nåd låg sjuk, hade han sagt till Malin: » se nu väl om hennes nåd — jag kan ju lita på Malin som på mig själf. » Dessa yttranden hade utgjort hennes stolthet, hon hade gömt dein i sitt minne som dyrbara skatter och ofta betraktat dem. Hon hade ställt dessa vittnesbörd af förtroende högre än både sparbanksboken och alla de präktiga gåfvor man under årens lopp gifvit henne till jul och födelsedagar. Men nu syntes de henne endast som en bitter ironi, nu var hon kasserad — glömd. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. I mörker och ringhet jag föddes med möda; I mörkaste skepnad ock dagen jag såg. Så elden och ljuset en tid blef min föda, Tills ny och förädlad jag ordnad där låg. Så åter på nytt mig ett elddop man gaf, I vals fick jag snurra med brinnande fart. På särskilda ställen man se ' n mig tog af, Och nu är jag färdig af finaste art. Af nio delar jag här består, Försök att leta tills du dem får. Hvad synes ofta i smedens band? Hvad säkert finnes i alla land. Hvad önskar tiggarn att du skall göra? Hvad kan till staden så lätt dig föra? Hvad som är tröttsamt.i alla tider. Ett djur på hvilket man aldrig rider. Af hvad gör fåglarne sina bon? Hvad klämmer säkert den trånga skon? I subtraktion, säg hvad får du där? Hvad efter badet man säkert är.
Dess samtlige befallningshafvande af den 2 Augusti 1844 före» skrifvit åtgärders vidtagande för gästgifveri-hålloch reserv-skjutsens öfvertagande på entrepenad, denna för landet vigtiga angelägenhet haft den framgång, att skjutsningsbestyret å omkring 1 af hela antalet stationer blifvit på entreprenad öfvertaget, dels utan, dels med större eller mindre tillskott af de .skjutsskyldige, hvadan förmodas hör, det inom en icke aflägsen tidpunkt dylika öfverenskommelse!- skola på de flesta ställen tillvägabringas, — deremot å andra sidan förekommit, att de föreskrifter, hvilka på ett och annat ställe blifvit meddelade, dels rörande antalet af de hästar, som vid hvarje station höra finnas, och dels om tiden för framskaffande al andra, då detta antal utgått, utgjort de hufvudsakligaste hindren för entreprenaders till vägabringan» de, enär till följd af lokala förhållanden icke någon entreprenör kunnat derpå ingå, utan att fordra alltför stora bidrag af de skjutsskyldige, äfvensom yppade olika åsigter, rörande tillämpningen af 2 mom. i högstberörda nådiga eirkulär-bref, haft till påföljd, att i några län alls inga eller högst få skjutsentreprenader kunnat komma till stånd, då deremot i andra län sådana vid de flesta stationer ega rum. — Under den åsigt, att allt hvad som, utan förfång för Expeditions-Utskoltcts Förslag till und. Skrifvelse, N.o 51/. 89 för de resandes skäliga anspråk, kan göras för underlättande af entreprenadv ilkoren, bör till vägabringas, hafva Rikets Ständer alltså ansett nödigt, att närmare bestämmelser meddelas, så väl i afseende å det antal hästar och åkdon, som vid hvarje station hör finnas, som beträffande tiden, inom hvilken, sedan dessa hästar utgått, andra böra vid behof framskaffas.
Sl:rs församlade Revisorer tillkännagåfvo, att Statsverkets inkomster för åren 1810 och 1811 icke kunnat tagas under granskning i saknad af Rikshufvudböcker. Detta gaf anledning, till anstalter och försök alt tillvägabringa en sådan fullständigare och tillförlitligare Redogörelse för Statsmedlen; och för 1820 års Statsrevisorer framlades tvenne förslag till Rikshufvudböcker, ett efter af då mera afl. Siats-Kommissarien Widegren i lifstiden, upgifven method, af ett särskildt inrättadt kontor, författadt; och ett af dåvarande Stals-Kamereraren i K. Statskont. uprältadt. Med förkastande af det förra, funno Revisorerne det sednare i ett sammanhang fullständigt uptaga och redovisa hela -Kronoupbörden, så väl Statsverkets, som den, hvilken hörde till andra verks disposition, jemte Afkortningar och Dispositioner både utom och efter Stat, och hvarutaf Statsverkets ställning, ej mindre vid Kalenderårets utgång än ock vid Upbördsårets och Räkenskapstidens slut, kunde inbemtas; hvarförutan denna Bok, såsom grundad på sjelfva Räkenskapen, medförde säkerhet i resnltaterne, och kunde företagas till uprättande åtta månader efter det år, för hvilket medlen utgingo, samt visade på ett enkelt och klart sätt all Upbörds beskaffenhet och belopp, jemte Statsverkets alla Utgifter och den Behållning eller Brist, som derå upkomme; äfvensom den meddelade statistisk uplysning, i alla de ämnen, som med Upbörd och Utgift i Riket hade gemenskap; så att den i räkenskaper mindre bevandrade granskaren med lätthet kunde genomgå denna Hufvudbok. Af sådana skäl, och då samma Bok, så vidt sorn då varande förhållanden med Upbördsoch Redogörelseverket medgåfve, upfyllde det af K. M. och R.
Utskotten ansett sig icke höra tillstyrka Pikets Ständer någon åtgärd till införande af en sfi beskaffad, correspondenter och de trafiquerande betungande ny pålaga, enär erfarenheten hittills icke visat behof för Post-Cassan, att påräkna en Assurance-intrad, till betäckande af utgifter i och för dess åtagna försäkringsansvar, och någon slik anstalt ännu mindre bör blifva af nöden för framtiden, i samma mon, som Post-Inrättningen allt säkrare ordnas och regleras; att de väckta frågorna, dels om förhudsedlars afsändande med Posten, dels af åtskilliga af Motionairerna föreslagna förändringar i afseende på ordningen vid Postforslingen. förfalla, i händelse Rikets Ständer gilla Utskottens hemställan om Postfortskaffningssättet; att, i afseende på Sune Nilssom klagan deröfver, att några Posthemman i Kronobergs Län, hvilka af ålder åtnjutit Rotell ihet, af se - 32 Sevill».- och Oec.-Utxsh. Bet, N:ö 32. naste Iioterings - Commission blifvit ålagde i Soldats underhållande deltaga , vederbörande, som tro deras rätt för nära trädd, ega att derutinnan i vederbörlig ordning ändring och rättelse söka; att, i fråga om Herr Löwenström! Motion, något yttrande icke kunnat af Utskotten här meddelas, enär Motionairen icke uppgifvit något serskildt stadgande , hvarutinnan ändring skulle yrkats, och det dessutom icke lärer undfalla Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet, att, i den mun en ny reglering af olika förhållanden göra förändrade föreskrifter, i afseende på ordningen och verkställigheten, af nöden, derom anbefalla och vidtaga erforderliga åtgärder, samt slutligen: att , vidkommande förslaget om KännPost, Utskotten trott sig böra sa mycket mindre tillstyrka en slik anstalt, som densamma, utan att medföra någon väsendtlig förbättring, i afseende på cornmunicationen, skulle försvåra Controllen vid redovisningen för Post-Intraderne.
Eetånkanden. gift vore för hög för en , ända till öfverdrift utsträckt njutning af lifvets beqvämligheter och lofliga nöjen ; så skulle å andra sidan graderne deruti, i förhållande till olika belägenhet, svårligen kunna utmärkas , och vinsten deraf blefve sannolikt så ringa, att den på långt nära icke uppväg !e de missniijen och försnillningar af alla slag , som deraf skule uppkomma Utskottet har de: före trott sig böra följa medelvägen, med sådan tillämpning af afgifler, att de af alla , sorn begagna motsvarande förbrukning , både billigt vis och med minsta vidtagande besparing kunna utgöras , så att de för ingen blifva tryckande, om icke för det mindre bemedlade eller fattigare folket, då det går längre än dess vilkor medgifva, eller fika efter sådane njutningar, som hvarken Förfäders exempel eller egne behof påkalla, och hvars återvändande till förra tiders sparsamhet följakteligen vore en välgärning för Samhället. De Calculer, som häröfver, äfvensom öfver hvad genom i:a och a:a Artiklarne skall erhållas, blifvit upprättade, äro serskilt bifogade* visserligen med den måtta, både i afseende på beskattning och personer, som skola beskattas , att de efter sannolikhet böra utgå; men en inkomst, som till dess natur är så vanskelig, som den af vissa ÖfverflödsArtiklar, kan allt för lätt blifva mindre än Utskottet sig föresfällt, och det vore då val om Rikets Högloft. Ständer, till betäckande så väl af denna, som öfrige möjlige brister i Statens påräknade inkomster, täcktes anslå en viss Summa, och BevillningsTJtsb. Betänbande.n, 161 dera lemna Credhiv till Kongl. Majit att begagna i behofvets stund, på det icke, i saknad, deraf, Riksens Högloft. Ständer sommankallan» de inom laga tid , åter matte blifva nödvändigt, till större tunga för Rikets Innevånare, än en serskild Bevillning.
Emellertid skrifver jag detta för att underrätta dig, att jag i går afton ej allenast drack thé hos majorens utan på köpet superade der, i sällskap med öfversten. Samtliga voro vid ganska godt humör. Vi både åto och drucko rätt godt. Så outsägligt jag längtar efter din återkomst, så angelägen är jag dock att du ej må resa hit utan med säkert bud, ty i dessa dagar hafva flera olyckshändelser timat. Det är bättre att du dröjer en dag längre i staden, för att komma säkert hem, det vill säga till fästningen, till arrestanten. Vi ha haft ett par dagar af den angenäma Waxholmsstormen. Du vet hvad den vill säga och huru behagligt den tjuter kring knutarne. Dock har jag ingen dag gått miste om maten ... (Med detta sista syftar Crusenstolpe på den omständigheten att maten alltid hemtades i Waxholms köping hos »Falkens», det vill säga från en societélokal och restaurant som då fans och kanske ännu finnes der. När författaren hade sin sannskyldiga sånggudinna hos sig arrangerade hon oftast »kakelugnsmiddagar hemma.») Följande dagen, den 4, skrifver han på sin och sin hustrus bröllopsdag då affärerna ännu qvarhöllo henne i Stockholm: »Ett par rader, min engel, får jag väl lof att skrifva dig till på den kära årsdagen af den enda osvikliga sällhet som varit mig beskärd här i lifvet. Gud gifve att några angenämare årsdagar må återstå oss än denna.» Nästa bref är så godt som en hel karakteristik öfver Crusenstolpes åskådningsförmåga i afseende på lifvets förhållanden. Det innefattar, som man ser, den blödigaste, innerligaste känsla, med en öfvergång till förunderligt oskyldig hvardagsprosa. Tillfället är vid hans svärmors död, då hans hustru skyndat in till Stockholm. Sedan din afresa har jag ej varit utom dörren mer än i går förmiddag klockan mellan 11 och 12, då fängelset sopades. Så länge min svärmors lik finnes ofvan jord, vill jag ej ens gå öfver gården till majorens. I qväll, tisdag, ha öfversten och majoren haft godheten att dricka thé hos mig.
Jag kan således ej säga, att Utskottet i detta fall handlat emot sin pligt, sorn vore detsamma 60m att bestrida Utskottet att tänka. För min del anser jag Ock redactionen af Utskottets förslag Vara klaf, samt sådane skäl anförda, som böra verka dess antagande. Dessutom är det ett icke obetydligt skäl, för att komma till ett gemensamt mål, helst då jemkning emellan tvenne motsatta meningar ej gerna låter sig görs, att antaga hvad de öfrige Stånden förut gillat Långt ifrån att ConstitutionsUt^kottets handlingssätt, må klandras, har således Utskottet i min tanka förhållit sig såsom man böf vänta af män, hvilka icke låta leda sin öfver* tygelse. Friherre Åkerhjelm, dustaf Fredric; Antingen förstår icke jag rätt 56 §, i RegeringsFormen* eller ock har Herr Cederschjöld mi«9- tagit sig om degs mening. Denna §. innehål - Ridå, 0. Aå, Prot, VII. B, II, Afd. §3, 514 Den 27 Junii /. m. ler, att ConstitutionsUtskottet åligger, att samtelige RiksStåndens tankar till ett helt Utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige RiksStåndens behandlande anmäla. Detta stadgande förutsätter således, att sammanjemkning kan vara möjlig och äfven omöjlig. Möjlighet af jemkning anser jag äga rum, i afseende å tillägg i detailler, omöjlighet åter, då fråga är om ändring af grunder. Då trennc Stånd antagit grunderne, ansåg Ut. skottet sig ej kunna, i anledning af de inom Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, deruti föreslå någon ändring, utan böra, i enn lighet med förut åberopade §:s föreskrift, anmäla hos RiksStånden den oförenliga skiljagfighet Utskottet trott sig finna.
Hjärnes begifvande till den förändring uti dess förslag, att anmärkntsrätten komme att inskränka sig till den ifrågaställa förändringen i det eller det gru ndlagsstadgandet, gör, att jag numera instämmer i hans förslag. Denna omständighet var inom Utsk. å bane bragt, men man fruktade, att Stånden icke skulle gilla den. Få nu se, hvad afseende Utsk. kan deråt gifva. Hr Cederschjölds af Hr v. Hartmansdorff understödda tanka, att intet Stånds mening bör kunna undertryckas, är öfverensstämmande med grundlagen, så vidt den har afseende å det slutliga antagandet; men icke bör en ensidig åsigt inom ett Stånd hindra ett förslags hvilande. Det skulle eljest alltid ikunna hindra, att någon förändring komme under slutligt afgörande. Jag tror altså, att då hvarje Stånd har sin rätt förbehållen vid den sednare riksdagen, är 3 Stånds beslut vid den förra tillräckligt. Att deremot, såsom Hr Hjärne föreslagit, låta frågan bero på förstärkt Utsk., då 2 Stånd stadnat emot 2, är oriktigt, utan bör frågan då förfalla, likasom då förslaget icke blifvit gilladt af mer än ett Stånd. Det har blifvit yttradt, att behandlingen af detta mål skall komma att visa, huruvida Utskts afsigt varit att bereda en förändring uti det ifrågaställa afseendet eller icke. Jag förmodar, att om R. o. Ad. samt de öfriga Stånden godkänna Utsk:s förslag, är svaret gifvet; och att misstänka, det Utsk. framställt sitt förslag utan afsigt att få det antagit, är ett föreställningssätt, sorn jag öfverlemnar åt R. o. Den ig Februari. 269 Ad. all bedöma. Jag slutar med att begära, det Hr Gr. o. Landtm, ju förr desto hellre må sättas i tillfälle framställa propos. öfver de särskilda förslagen, så att vi må komma ifrån denna sak. Hr Cederschjöld: Hr v. Hartmansdorff har bestridt, att pröfningen af de inom
Den som bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att gällande införselstull å Socker: Topp-, Kandioch Kak-, 5 sk. skålpundet, fortfarande skall bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut. Som denna omröstning utfallit med 69 Ja och 50 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den som bifaller Utskottets af ett Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å »Sirap, alla slag,» bibehålles vid nuvarande belopp, 3 sk. skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull, i enlighet med tre Stånds beslut, till 2 sk. skålpundet. Denna votering, hvarvid en sedel blifvit kasserad, har utfallit med 54 Ja och 64 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll. Bih. till R. St. Prot. 1833 & ISSA. 4 Samt. 1 Afd. Den som vill att, på sätt Utskottet tillstyrkt och tre Stånd beslutat, införselstullen å alla slag omalen Spanmål bibehålies vid nuvarande belopp, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull för följande slag deraf sålunda: Bokvete 18 sk., Bafra 12 sk., Korn och Malt 18 sk., Linser 36 sk., llåg 24 sk., Wicker 21 sk. och Ärter 24 sk., allt per tunna. Omröstningen har utfallit med 79 Ja och 40 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. 69:de voteringen (78:de punkten). Den som bifaller Utskottets af tre Ståud godkända förslag, att bestämma införsels-tullen å Såpa till 24 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna tull att utgå med 18 sk. lispundet.
Sig icke hafva funnit skäl att dertill bifalla, saint att Kongl. Majit genom Nådigt Bref till Dess och Ftikets Commerce Collgeiutn af den 15 Julii jgxS i Nåder tillkännagifvit, det Kongl. Majit velat til. låta fortfarandet af den i Trelleborg, utan Stads eller Köpings rättigheter, förut idkade handel med träd varor, i uttjyte mot Spanmål och andra Orters producter, men deremot i Nåder afslägit ansökningen, om återställandet af de i Trelleborg indragne Frimarknader. Vid pröfningen af detta ärende har Ekonojmi-Utskoltet ansett sig böra utgå ifrån den synpunkt, att om lättare tillfällen för Landtmannen till afsättning af dess alster, enligt hvad erfaren, heten bevittnat och af sjelfva sakens natur följer, innefatta säkraste medlet till lifvande af omtanka hos honom alt öka sin production och derigenom bidraga till Landets allmänna förkofring; synes anläggningen af Städer å de orter, der denna afsättning försvåras, antingen genom långa eller hbeqvätna transporter till de förut varande afsatt 350 Stats - U tslcott ets Be tän leanden nings ställepa eller genom derstädes bristande coucurrence af köpare, böra, såsom en osviklig utväg att öppna sädane tillfällen, tjenligen befordras. Om någondera af dessa svårigheter verkehren äger rum i den ort, hvarom nu är fråga samt om Trelleborgs läge ian för anläggningen af en Stad linnas fördelagtigt, finner Utskottet sig imedlertid vara utur tillfälle att bedömma, vid saknad af de uplysningar sorn endast genom en noggran undersökning i desse delar kunna inhämtas; men ehuru Utskottet,-på sådan grund, också trodde anledning för Utskottet icke förete sig, att med understödjande af den, väckta motionen, tillstyrka •Riksens' Höglofl.
Några härutöfver sträckta förskott till StatsVerket få icke beviljas, utan äro uti 4 §• af AnsvarighetsLagen för Fullmäktige i RiksgäldsContoiret af den 1 Maji 1810 strängligen förbjudne, så att, före den 1 Mars i83o, något icke får förskjutas uppå samma års anslag o. s. v. Hvarje år i April månad bör ordentlig Liqvid mellan StatsVerket och RiksgäldsContoiret upprättas för det nästföregångne året samt 2lne Exemplar af denna Liqvid utskrifvas, af hvilka det ena, försedt med Stuts - ( 10 ) Contoirets godkännande, återställes till RiksgäldsContoiret, för att såsom verification dess Hufvudbok biläggas, och det andia, med påtecknad approbation ef Fullmägtige, qvarstadnar i StatsContoiret. §• 19• Andra Afdelningen. Extraordinarie, på RiksgäldsContoiret anvisade Utgifter. Till FörsvarsVerkets iståndsättande. §. 20, Härtill är på RiksgäldsContoiret anvisad en Summa af Två Millioner, Femhundra Sjuttio Tusen (2,570,000) Riksdaler, att hållas Kongl. Maj:t tillhanda, till det belopp hvarje år, sorn Kongl. Maj:t finner böra i ett eller annat afseende användas för Försvars-Verkets iståndsättande och, efter Nådig föreskrift, af StatsContoiret varder reqvireradt; hvarjemte, och enär detta anslag icke motsvarar det, som Kongl. Maj:t till FörsvarsVerkets iståndsättande ansett erforderligt , så • skall ytterligare, i den mån, vid Magazins-Fondens utredning, medlen inflyta och uti RiksgäldsContoiret insättas, TvåHundraFemtio Tusen (25o,ooo) Riksdaler jemväl till Kongl. Maj:ts disposition öfverlemna?, ( II ) alt likaledes lill FörsvarsVerkets iståndsättande användas; utgörande alltså sammanlagda beloppet af ifrågavarande anslag
Denna säkra och välgörande hjelp verkar likväl långsamt: och utomordentliga biträden skola till äfventyrs anses oundgängeliga, för att emotstå ett öfverhängande ondt. Comrriitéen har derföre trott sig böra undersöka möjligheten att åstadkomma dem utan förnärmande af grunderne för mynt-bestämningen. Stadga i värde-mätaren medför ej, lika gif-, vet, stadga i producternes inbördes värde eller emellan dem och penningen. Förvånande exempel på omvexlande pris hafva de sednare åren förekommit i afseende på rikets hufvud-producter, spannmål och jern. Omvexlingarne kunna till en del tillskrifvas artificiela anstalter och myntets ostadighet, men hela skilnaden härrör visserligen icke deraf. Inflytandet af tillfälliga, ofta af verldshändelser beroende, förändringar på capital-värdet, i följd af producternes olika pris, kan likväl omöjligen tagas i positiv beräkning vid en finance-reglering: och troligen skall ej heller fluctuationen, i medeltal på en viss tidrymd, finnas så stor, om den mates efter en metallisk måttstock. Det torde således kunna antagas såsom en följd af stadga i myntet, att hvar och en kan uppgöra en temligen säker beräkning öfver sin stallning - 4q8 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. X de länder, der ett ombytligt mynt-värd© icke rubbat fasta egendomars relativa förhållande till annan förmögenhet, hafva penningar vanligtvis ej så stort värde, som för det närvarande här i landet. Stats-låne-systemet har likväl de senare åren gjort ett undantag och upphöjt dem jifven annorstädes. Eljest har det i allmänhet ansetts förmånligt, att kunna nerlägga penningar i fastighet, som afkastar 4 procent: och egare af jord hafva sällan saknat låne-biträden till sådan jänta eller högst fern procent, då icke fiendens, härjningar och krigs-contributioner så utarmat Jandet, att osäkerhet om rän te-be t al ningen inträffat. Der åter ett ombytligt mynt-värde fått genomdrifva sina verkningar , hafva de allestädes blifvit enahanda och i synnerhet svårast L öfyergången. Sådant är tillståndet för det närvarande i österrike, Danmark och här.
De stirrade mot mig, dessa rutor, som mörka ögon, outgrundliga, skrämda och frågande, som om det sutte någon där inne bakom dem, rufvande öfver det mänskliga lidandets gåta. Jag stod och väntade att denne någon skulle afteckna sin hvita gestalt mot den mörktglimmande fonden; jag tyckte det rörde sig där inne och höll andedräkten, som om det stundade en uppenbarelse, och jag visste, att om denne någon komme, skulle det vara en som jag kände. Men så kom en vindfläkt, och det susade och prasslade i almtopparna, – prasslade som af likets svepningskläder, susade som minnet af en jordfästningssalm. Och då vaknade jag upp, och därför kom det ingen uppenbarelsens syn; men viljen I, som bon i ett solland, höra en histora från en vrå i norr, där solen sällan lyser, så behöfver jag endast gifva ord åt de minnen i bild och stämning, som väcktes i min själ, då det prasslade och susade i almarna och jag stirrade in i den gamla bondgårdens mörktglimmande fönsterrutor. I ett af lusthusen i denna trädgård satt jag en sommarnatt för fem år tillbaka, tillsammans med en annan ung man af min egen ålder. Han var blond och spenslig, hans kropp hade den spänstiga hållning, som liknar en halfdragen klinga, hans anlete påminde om knif och is, och hans grå ögon glimtade som af svängdt stål och af solsken på en fallande vattendroppe. Han hette Anders T. och var ställets ägare. Bondson född, hade han utbildat sig till boklärd, men vändt tillbaka till sitt stånd. Som ett främmande blomster, hvilket står ensamt i sin art bland ängens alla vanliga dussinörter, såg han ut, där han denna sommarnatt satt framför mig i sitt eget trädgårdslusthus och berättade sin historia, fantastisk som de långa skuggor, hvilka sträckte sig ut öfver slätten i månskenet. Det var denna sommarnatt och denna historia som manades upp från de döda, då jag stod lutad mot gärdesgården och de svartblänkande rutorna stirrade emot mig mellan trädstammarna och det prasslade och susade uppe i almarna.