Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna har trott det vara nyttigare att anlägga en liten jernvägssträcka här oeh en annan der, uti serskilda delar af landet. Visserligen har man sökt oeh lyckats åvägabringa sådant med en teml. ringa kapitalstyrka, hvilket otvifvelaktigt är ganska hedrande. Men låtom oss tillse om alla dessa använde smärre belopp icke, sammanlagde och använde till något företag af större omfång, kunde medfört en proportionaliter vida öfvervägande fördel. Jag är långt ifrån att neka, tvertom jag medgifver ganska villigt att de smärre företagen visserligen hafva medfört, och komma alt medföra, en rätt god nytta samt i sin män alltså böra anses rätt gag - 472 Den 27 Augusti e. m. Heliga; men hur vill man jemföra dessa fragmentariskt anlagda jernbanor, dessa sinsemellan isoliderade vägstycken, med en större jernvägssträckning, som är ämnad att sammanbinda 2:ne af Sveriges största sjöar? Till denna i hjertat af landet framstrykande jernväg, huru ändamålsenligt och planmässigt låta sig icke smärre banor ledas! På sådant sätt försl bringar man system och sammanhållning i sina bemödanden för jernvägskommnnikationerne i riket. På det andi a sättet blir det en lyckträff, om de serskilda banorne till sluts skola saramanverka till lifvande af en större och allmännare industriell förkofran oell obehindrad trafik. Gland de mångfaldiga invändningar, som äro mot StatsUtsk:s förevar:de förslag gjorda, förspörjes äfven den, alt man icke deruti stadgat något åliggande för jern vägs-bolaget att fortskaffa trupper. Ar väl meningen härmed att sådant bör för intet verkställas? Det synes något strängt, enär en dylik förpliktelse, hälst om gränsen för densamma lemnades obestämd, såsom tyckes vara somlige värde ledamöters förutsättning, otvifvelaktig! kunde blifva synnerligen betungande. Ar meningen åter den, att
Föredrogs och lades till handlingarne Bevillnings-Utskotlets den 23 dennes f. m. på bordet lagda Memorial K:o 29, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Memorialet N:o 27. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 23 dennes f. m. på bordet lagda Betänkande N:o 126, i anledning af väckt motion om beviljande tills vidare af tullfri införsel från Finland landvägen af bjelkar, bräder, plankor, sparrar, master, spiror och tjära. Från Uögv. PresteStåndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Slats-Utikolteti Utlåtande N:o 274, i anledning af väckta motioner om Stats-bidrag för jernväss anläggningar, fann Ståndet, sorn återremitterat 7:de punkten i Utskottets Utlåtande N:o 273, för godt att, såsom en fö ju deraf, jemväl ålem mittera punkterna Litt. A och C i förevarande Utlåtande, hvaremot de öfrige delar deraf biföllos. Den 27 September. Från Högloft, ridderskapet cch Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 20 och 25 dennes på hordet lagda Betänkande N:o 14, i anledning af väckt fråga, att prestman, som innehafva prehebden, måttd i stället för dessa erhålla viss tillökning i förut innehafvande löner och att jura patronatus måtte upphöra. S. D. Vid förnyad föredragning af Hederv.
Balken innehåller, icke undergå förändring; Och enär för öfrigt en i Concours-Lagen gifven uttrycklig bestämmelse, att Hof-Rätt är Frälsemans Forum i Concours-sak, måste vara mera tjenlig än hänvisning derom till Lagboken; och ett undantag, från denna allmänna bestämmelse om privilegieradt Forum icke eller kan göras för Frälseman , sora äger del i Bolag, hvaraf följer, att Bolagets Concours i det hela desto heldre måste af Hof-Rätten upptagas, som frågorne om alla Bolagsmännens förhållande och om Borgenärernes rätt emot Bolaget stå med hvarannan i oskiljaktig förening samt således icke lämpligen kunna annorlunda än Leg-Utsiottets Betan/tanden. af en och samma Domstol pröfvas, hvarvid det icke äger någon inflytelse om, Frälsemannens andel i Bolaget varit större eller mindre; så finner Utskottet, att hvad i berörde delar emöt DagFörslaget blifvit anmärkt, icke eller kan leda till någon påföljd. Vid §:dje §. är den eiindran gjord, att gaille närén icke blifvit ålagd att vid uppgift af sia egendom utföra dess värde, hvilket likväl förmentes vara nödigt, på det
För att uttrötta honom gaf man honom litet längre lina, medan man rodde smått framåt och Barents emellanåt slog honom med ett tåp. Ursinnig häröfver simmade björnen till båten och fattade den med ena framlabben, hvarvid Barents sade: »han vill hvila sig litet». Men björnens afsigt var en annan, ty den kastade sig med sådan våldsamhet i båten, att halfva kroppen snart var innanför. Sjömännen blefvo så förskräckta, att de rusade till fören och trodde, att deras sista stund var kommen. Lyckligtvis kunde björnen ej komma längre fram till följd deraf, att snaran, som var kastad öfver hans hals, fastnat i rodret. En behjertad sjöman steg nu akterut och dödade björnen med ett yxhugg. Skinnet sändes till Amsterdam. Med anledning af händelsen erhöll stället namnet »Björnudden». Barents seglade vidare mot norr och nordost förbi ställen, som af honom kallades Cruys Eylandt (Korsön)135 och Kap Nassau, namn som bibehållits på senare kartor, till 77°55′ polhöjd, som nåddes den 23/13 juli. Härifrån såg man från masttoppen ett oöfverskådligt isfält, hvilket tvang Barents att vända. Han uppehöll sig dock fortfarande, i förväntan på bättre isförhållanden, i dessa nordliga trakter till den 8 aug./29 juli då man var rätt vester om en vid 77° n. bredd belägen udde, som kallades Iskap. Åtskilliga guldglittrande stenar funnos här på stranden. Dylika fynd hafva spelat en ej obetydlig rol i de arktiska resornas historia, och skeppslaster af värdelös malm hafva flere gånger blifvit hemförda. Den 10 aug./31 juli sågs de, under segling bland Oraniens öar, 200 hvalrossar på land. Sjömännen anföllo dem med yxor och spjut utan att kunna döda en enda, men väl lyckades de under försöken att döda dem att slå ut några tänder, hvilka hemfördes. Öfvertygad om att han ej på denna nordliga väg kunde komma fram till det föresatta målet, beslöt Barents, efter samråd med sitt folk, att vända söder ut och segla till Waigatsch.
Memorial, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut, rörande Kongl. Maj.is nådiga framställning om tillökning i arméens nuvarande kavalleri-styrka. (U. A.) Sedan Stats-Utskottet, uti sitt under N:o 215 algilna Memorial, jemte redogörelse för Ridderskapet och Adelns, Prestesamt Bonde-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets i Utlåtandet N:o 196 gjorda framställning, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående tillökning i arméens nuvarande kavalleri—styrka, hem - Stats-JJts kottets Memorial N:o 227, 3 ställt; alt Borgare-Ståndet, sorn återremitterat berörda Utlåtande, måtte i ämnet fatta beslut har, enligt Utskottet delgilvet protokollsutdrag, vid föredragning af nämnda memorial, tillika med en från Ridderskapet och Adeln till öfriga Riks-Stånden aflåten inbjudning att förena sig om det beslut, hvari sistbemålda Riks-Stånd rörande detta ärende slädnät, Ilorgare-Ståndei beslutat att antaga Ridderskapet och Adelns ifrågavarande inbjudning.
Eken stod i en bronsgyllene prakt, björkarna voro behängda med dukater. Ett och annat träd var ännu grönt, af en genomträngande, skinande grön färg, och i trädgården lyste mellan det vissna löfvet dalior i prålande färger, och frukten började rodna på äppelträden. Flyttfoglarna drogo bort i långa perlsnören, högt, högt uppe, mot ett obekant fjerran. Det började blifva så stilla. Arbetet var slutadt på fält och ängar, och arbetet inomhus hade ännu icke börjat. Det var som en paus mellan två lifsåldrar, — en paus, då menniskorna ha tid att tänka, tid att se efter den sommar, som slutat, och i tankarna upprepa för sig sjelfva hela dess lycksalighet. Rakel stod ute vid grinden och såg utåt. Der kom postkarlen. Han kom långt borta, som en liten prick, kom närmare och närmare. Nu såg hon hans blå kavaj, väskan öfver axeln. Det var ett bref till Rakel. Det var från friherrinnan, och deri stod: »Om åtta dar resa vi söderut. Doktorn vill, att min Charles skall tillbringa en vinter i Nizza, efter som han nu i flere år gjort mig ängslig genom att hosta, så länge snön ligger. Nu säger jag dig, att jag vill ha dig med. Du följer med oss till Alperna, sedan ger jag dig, hvad du behöfver, och släpper dig lös; flyg då, hvart du vill, och blif borta till våren, — eller längre, om du vill. En annan gång kan jag kanske inte göra det; säg derför inte nej! Jag ber dig derom, jag uppmanar dig dertill.» Rakel blef alldeles kall, då hon läste detta bref. Hon var först nära att utbryta i ett skri, ett jubelskri, men omöjligheten, den absoluta omöjligheten stod senast framför henne. Hon vek ihop brefvet och gick långsamt upp till byggningen. Men hon gömde icke brefvet; hon lade det öppet i sin sykorg, som stod midt på bordet i förmaket. Hon fortfor att gå ute, fram och tillbaka, upp och ned, men ingenstädes kunde hon få ro. Hon tog en bok och läste sida upp och sida ned utan att förstå ett ord. Så gick hon upp på sitt rum och satte sig att sy.
December under N:o j54 afgifne och den i3 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid UtskoLLets under N:o 8g förut meddelte Betänkande om indraga ning af Lagmansoch KämersRätter samt serskildta Domstolar in. m., blef samma Utlåtande, uppå derom af Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, och Herr Tham, JVollrath, framställd begäran, å nyo lagdt på bordet. Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 5 sistl. Januarii under N:o 155 afgifne, och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o g5 förut meddelte Betänkande, i anledning af åtskils lige motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap; i sammanhang hvarmed äfven upplästes Hedervärda BondeStåiir dets Protocolls-Utdrag af den 29 sistl.
Detta bevisar blott, huru utomordentligt få människor det är, som ha och våga ha en åsikt själfva. Det står i bibeln: » Hvarför tanken I ej själfva, ' hvad rätt är? » — och det är ett visst ord. Hvarför tror ni mer på andras förstånd Man skall aldrig börja med att reflektera öfver en sak. Det är just det lyckliga hos ungdomen, att den kan störta sig i beskå- dandet af något, såsom man en sommardag störtar sig i hafvet. Men då man kommer upp och börjar bli torr, kan man gärna svara på frågan: » var det kallt eller varmt? » Var icke så rädd för att ha en åsikt, äfven om du skulle vara alldeles ensam om den i hela världen. Egentligen kunna aldrig två människor tänka lika i ett och allt. Ä r du fjorton år, skall du icke önska eller tro, att du absolut skall känna detsamma som din mormor, och blir du tjugufyra, så gör icke narr af hvad du höll af, då du var fjorton år. Hvarje ålder har sin egen uppfattning och behöfver sin egen föda. Det gäller blott att vara sund och naturlig och hafva litet mod till att älska och beundra, hvad man själf gripes af, och icke blott efterapa de andra. Om någon frågar, skall man ha klart för sig, hvarmed man vill försvara sin helgedom, och är det allvar med ens kärlek, till hvad man dyrkar, försvarar man det icke för att säga emot, utan emedan det är sanning för en själf, och det är dock blott den personliga sanningen, som har betydelse. Man behöfver därför icke tro, att detta är det sista och absoluta, man skall komma till. Ungdomen är blott begynnelsen af lifvet, och om man icke förändrar sig helt och hållet, så verkar dock utvecklingen en stor förändring. Till denna utveckling hör, att man väl och noga skall lyssna till andras meningar och yttranden, men man skall aldrig låta sig öfverrumplas. Skall någon kunna öfvertyga en, måste det vara därför, att det är något i ens inre, som hemligt svarar den andre och säger: » ja, du har rätt! » Kökstijranner. För I d u n af Maja.
Sedan Kongl. MaZ:t genom Nådigt Bref de» 2:dre sistlidnc Maji fbrordnat, art de Personer, som för brott l häckte hällas, skola, utom de till deras underhäll förut bestädde 2 skill. Banco, i anseende tilt Varuprisens stegring hädanefter erhälla en tillökning af en och en tredjedels mark mjukt bröd om dagen, sä har hos Kongl. Maj:t fräga i undcrdänighet blifwjt wäckt, om icke hwad Kongl. Majrt fölunda stadgadt om häcklade brottslingar äfwcn mä lämpas till Personer, som för gäld äro bysatte. Kongl. 299 Dcn ii September. Kongl.
Bet ani and en, le göra föreskriften om Edens ovillkorliga af» läggande vid första Förhöret mindre tjenlig, samt att då §. i detta afseende icke något, bestämdt föreslagit, berörde omständigheter sannolikt blifvit beräknade, 32 §, af samma Capitel', Elärvid anmärkte Eferr Advocat-Fiscalen Cramér, Herr Assessoren. Dankvardt och Herr Förste Evpeditions-Secreteraren Stråle, att såsom en följd af deras vid 3 Capitlet 7 §. afgifne yttrande, den uti 32 § 2 Momentet förekommande mening: ' men om vårds”lös Gäldenär visar sig hafva sina Borgenärer för”nöjt, upphör för allmän åklagare ali vidare be"fattning med makt" borde ur §• alldeles uteslutas, 6 Cepitlet 1 §. Herr Borgmästaren Björkman oell Herr Borgmästaren Alin samt Herr Lagmannen von Stahl förklarade, att, då lika beskaffade mål böra på lika sätt behandlas, men det skulle kunna hända, att klander emot Sysslomans förvaltning anmältes, antingen genom Stämning eller endast skriftligen hos Batteri; så borde bär bestämmas, pä hvad sätt så beskaffadt klander må göras anhängigt. § Capitlet 1 §. Herr Assessoren Danckvardt yttrade; Att, ehuru innehållet af hela detta Capitel syntes antaga den mening, att hvarje arfvinge, till följe af sin rättighet till arf å ena sidan, borde å den andra kunna förbindas till ilen skyldighet att ovillkorligen i föreskrifven ordning göra sig urarfva, så framt han ville från död mans gäld blifva fri; trodde Herr Assessoren likväl, att den ej vöre nog tydligt uttryckt, så att ju icke den tanka möjligen kunde Bag-Utskottets Betänkanden. 4 4-3 uppsta, det andra arfvingar än de, som lika roed Enka vid dödstimma suttit i Boet elier dermed befattning tagit, saint således icke hade något att afträda, ej vöre till urarfva - görelse förbundne. Och dä delta villkor för urarfva görelse efter nu gällande Lag varit hittils i ali' tnänhet ingttagit, särdeles sedan Kongl.
Sedan ett belopp af 119,100 R:dr redan år 1843, genom utbekomna brandjkade-ersältningsmedel, blifvit återbetaldt utaf det, för staden Wexiös återuppbyggande efter 1838 års eldsvåda, af Kongl. Maj:t i nåder beviljade och till utgående utaf mindre kreditivel anvisade lån å Etthundrafemtio tusen R:dr; så bör den härefter återstående lånesumman, Tretio tusen niohundra R:dr, enligt de i högstberörde Kongl, bref stadgade betalnings-vilkor, liqvideras genom en årlig inbetalning af Sex procent å detta belopp, intilldess hela lånet med ränta, efter Fyra för hundra om året, blifvit till fullo återbetaldt. §• 37. Det, enligt Kongl, brefvet den 18 December 1843, staden Wexiös invånare ytterligare beviljade och till utbetalning af mindre kreditivet jemväl anvisade byggnadslån å Trehundrasextio lusen R:dr skall, i öfverensstämmelse med högstberörde nådiga bref, samt Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständers beslut, angående öfverflyttningen från Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret af befattningen med lånehandlingarnes granskning och vårdande samt ränteoch kapitalbetalningarnes infordrande och uppbärande, återbetalas till sistnämnda verk medelst erläggande af Sex för hundra årligen å ursprungliga lånesumman; dervid räntan beräknas efter Tre procent för lån å tegel-, stenoeh kalkbruks-bus samt tegelklädda Slals-Ulskollcts Memorial Jtä 265. 19 trähus, men efter Fyra procent för lån å trähus, och återstoden utgör kapitalafhelalning. §. 38. Som de, genom Kongl, brefvet den 6 Maj 1846, Kongl.
Vid detta förhållande och då något behof af ifrågavarande kreditpapper ej synes vara för hand sedan en lag blifvit stiftad för den inrikes vexelrörelsen, samt en mängd privatbanker inom landet uppstått, får Utskottet vördsamligen tillstyrka att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Memoriali anledning af äterremiss utaf en punkt uti Betänkandet JM 75 ofver väckta motioner om förändring i konkurslagstiftningen. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, med bifall i öfrigt till omförmälte betänkande, detsamma till Lagutskottet återremitterat så vidt det angår förändring af borgenärseden; men då, enligt Utskottet tillhandakomne protokollsutdrag, samma betänkande blifvit i sin helhet af öfrige Riksstånd bifallet, lärer något yttrande i anledning af de anmärkningar, som föranledt återremissen, icke erfordras; hvilket hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt anmäles. Stockholm den 6 Oktober 1848. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående förtydligande af 12 Kap. 7 § Arfdabalken och 6 Kap. Utsökningsbalken. Hederv. Bondeståndet har till Lagutskottets åtgärd öfverlemnat ett af Riksdagsfullmäktigen Olof Pehrsson från Blekinge ingifvet memorial, så lydande: »Bland de föreskrifter eller förtydligande, som i landet äro önskade och äfven utgöra föremål för mina kommittenters mig gifna uppdrag, är en nyttig och nödvändig jemförelse af lagens stadgande i 12 Kap. 7 § Arfdabalken och 6 Kap. Utsökningsbalken huru fast gods värderas skall. I frågor, som röra utmätningseller exsekutionsverket äfvensom rörande panters uppbud är förhållandet klart, samt genom gällande författningar stadgadt; men icke så med vanliga besutenhetsfrågor, deder uppkomma antingen vid arfskiften eller vid inlösen af jord, på sätt Kongl, förordningen den 19 December 1827 bjuder. Något tydligt stadgande finnes icke någorstädes om fullföljd af klagan öfver besulenhetseller utsö/cningsvärderingar. Detta har på åtskilliga ställen föranledt till tvifvelsmål och frågor.
Då Utskottet således anser ifrågavarande tidrymd af 50 år böra beräknas från den dag regleringen blifver af Kongl. Majit i nåder fastställd, samt Utskottet, förutom hvad nu anmärkt blifvit, ej har något att emot ifrågavarande punkt påminna, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer för sin del må besluta, det 7:de punkten må erhålla följande lydelse: »All tionde, vare sig tertial-, smör-, fiskeller qvick-tionde, utbytes mot bestämda afgifter för en tid af femtio år från fastställelsedagen, oansedt tillämpning af regleringen ej genast kan börja. Vid bestämmandet af dessa afgifter och dem, hvilka böra utgå för bergverk, qvarnar, fabriker och andra inrättningar, har nämnden att ställa sig till efterrättelse gällande författningar, äfvensom fästa afseende på af församlingen till dess presterskap förut utgående bidrag samt de afgifter, som af öfrige pastorater inom stiftet under likartade förhållanden utgöras.» 8:de Punkten. »Påskpenningar, jura stolae, matskott, offer, dagsverken, med flera smärre extra ordinarie afgifter, utbytas mot vissa, för samma tid som tionde-ersättningen till beloppet bestämda utskylder, att utgå icke allenast af fastighetsegare, utan äfven af församlingarnes öfriga invånare; börande dessa afgifter så beräknas, att all betalning till presterskapet för särskilda förrättningar kan upphöra. Debiteringen och uppbörden af dessa afgifter verkställas på samma sätt, som för tionden bestämmes.» Afseende å denna punkt hafva dels, uti Pehr Nilssons i Espö motion, det yrkande, som, förutom annat, finnes här anfördt redan under 2:dra punkten derom, att Presten ej borde ega rätt beräkna sig någon inkomst för särskilda embetsförrätt - no Allmänna.
Iprlo» roäfenbet. öfwer befja, af trpcfet utgifita förjlag dro utlåtanben fe» bermera toorbne infovbrabe från famtliga f onfif orierne, fmilfa lifvoäl dunn icfe bernteb infontntit. ?lf fomiterabe, utfebbe till omarbetanbe af fjölagen, afemnabeö, jemte unberbånig jfrifwelfe ben 1 Suni 1836, förjlag till np fåban lag. ©eröfmer inbemtabeö unberbåniga pttranben ej minbre från magifra» terne fantt «£)anbelö»focieteterne ocb ©feppö»rebcrierne i rtfetö förre faber dn dfroeit från rifetö famtlige d)ofrätter, f ommerfe»f ollegium od) ©jöförfälringö».öfwer»rätten; l>marefter fongl. ^aj:t ben 6 Rooember 1845 anbefalte fomiterabe att ånpo fammanträba för att, på fatt be hegart, efter öfmermdganbe af be mot förf aget fratnfdUba anmärf» ningar, förefå be rdttelfer ocb tillägg, ^martill anlebning funbe före» lomma ocb för att tillifa pttra ftg i anlebning af bet fdrjlilba Regie» mente för fjöfarten, forn Sörm alminge» af fjö»ärenberne od) forn» merfe»f ollegium uppgjort.; fomiterabe, forn fortfatte fina öfwer» läggningar intill flutet af Slpril månab innewaranbe år, bafwa f<E,cr'' mera infommit meb förfag till ©iölag ocb Reglemente för p^nbelö» @j ölagf: tomitén. fjöfarten.
A. 93 — N.-o 105 i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 87, beträffande Universitetens rätt att med stads-styrelsen deltaga i handläggningen af ekonomioch politimål. VIII. B. 113, 125, 173. E. 197. — N:o 106 i anledning af väckta motioner om åtgärder för beredande af s. k. transito-rätt emellan Konungarikena Sverige och Norrige. VIII. B. 114, 125 A. 174- E. 197. — N:o 107- i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 98. VIII, B. 114. 125 — N:o 108. i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 97, så vidt detta rörer den i Upsala nuvarande medicinska fakulte tens förening med Carolinska Medico-chirurgiska institutet i Stockholm. VIII. B. 142, 175, 184. IX. E. 815. — N:o 109. i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 81, i fråga otn befrielse för Svenska Ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots då de komma från sjön. VIII. B. 142,'175. 184. A. 193 E. 279. — N:o 1 10 i anledning af väckta motioner rörande skjutsnings besväret. IX. E. 207. — N:o lil. i fråga om indragning eller förändring af Krigs akademien på Carlberg. VIII. B. 288, 410- IX. 7. A. 9, 17, 18- — N:o 112. i anledning af väckta motioner om vidtagande af åtgärder för Utfärdande af nya krigsartiklar, tjeOstgörings-reglemente för arméen, fältförvaltnings-reglemente m. m. — N:o 113. i anledning af väckt motion att en af f. d. Löjtnanten A.
RegeiingsFotmen, handlande om StatsR,idets samman ätlning, och hvilka ämnen, såsom egande med hvarandra o» skiljaktig gemenskap, mäste i ett heil be» traktas, enmäikas s o FresteStändef, atty emot särskilts Utskottets förslag, Jnstilias Statsministern bibehållits vid sin egenskap af Stut Rådets och Högsta Domstolens fiamste Ledamot* titan ali föredragnings-befattning i Stats» Rådet. Till ITögvördige FresteStåndets närmare besinnande, öfverlernnar vördsanili* gen Consiilution.-Ufskottet, om icke ''tån tiel, på redan anförda, från G nndLgens anda Och syftning hemtade kil, täcktes nedlägga denna anmärkning och foga sig efter de tre RiksStånd,som härutinnan godk rint Utskottets åsigt. sto Ridderskapet och Adeln, samt Borgares. ände!, ali en Krigsminister bör finnas Consntutions Utskottets Betänhanden. 531 för Land'försvaret, och en annan för Sjö försvarets ärende» j i sammanhang hvar» med 'Riddersk ipet oell Adeln yrkar, att Stät siVidets Ledamöters collectiva måtte okas från Tretton till Fjorton. Som, i denna fråga. Två Stånd stadpat mot Två, och meningarne hvilka .1 ömse sidor äro af vigtiga *-kal understödda, icke medgifva någon • amman jemnkning, töranläte Utskott» t till den vord«amma hemställan, att, i händelse samtelig» RiksStånden icke • k »Me iörena sig, om enahanda yttrande, skilj aktigheten må afgöras genom Cons!itutions t-kottet, förstärkt till Tjuga Ledamöter af hvarje lånd , och får derjemte, för tidens vinnande, uppgifva eli så, lydande Voteringsproposition. Den som vill att, enligt ConstitutionsUtskottets förslag, Landoch Sjöförsvarets ärenden skola i Stat Rådet af en enda Kii gsminister föredragas, röste Ja. Den det ej vill, röste Nej. Vinner