Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län uti Riks-Disconten, och att den, som fatt Län derstädes, icke kan wara berättigad, att nyttja det längre, an Ser manader, och aldraminst att ständigt fä behälla det, sä blir srägan den, «Dm nägot hinder skulle möta derwid, acc Banco, Styrelsen fick, den föreskrift, acc sä Dea z Augusti. 2ZZZ fä maniera Urläningarne, att wid ,8lz ärs slut Bankens Lärftocrs-Gumma kunde reduceras till 4 Millioner, hwilken Gumma säkerligen till mer än hälften skulle kunna fylla alla Länraaande Märings<Idkares behof; Dock kunde Banken tillätaS, alt genom Äisconten äter sätta i omlopp de Summor, hwilka frän Riksgälds, Contoiret inbemlas, sä att förhällandet af Representativa Sedelmonter, ätminstvne wid i8iZ ars stut blir i det närmaste lika, som nu. Widare och om möjligheten af en sadan Indragning medguwcs, och all den bör sse, saint någon anstalt tillika widkages emot möjliga understes mot DisconterncS i Orrerne öfwer asstcmeringar, sä torde Banken, man serdeles olägenhet'nu, dä något Silfwer derifrän icke mgifwes, kunna biträda med Förssott as z-1- Million. För att ej stöta någon, da man skall tala om Disconterncs Assignativner, sä torde man kunna gifwa saken den wändtling: Att nemligen den kanka eller fördom synes wara nog allmänt radande, att Disconterne i Landsorterne utgifwa Assignationer pa Banken, i annat sörhällade, än till de för Disconlernes räkning i Banken ssedde Insättningar., I hwilken händelse sädane Assignationer, hwilka nu lika med Bankomyntet omlöpa, ssulle pä allmänna Penninge-Werket ästadkomma samma wcrkan, som en öfwerflödig Banko,Sedelstock.
Under nyssnämda, halfårslånga besök i Sverige skref A. Ch. Leffler på tre dagar Familjelycka, ett af hennes bästa dramatiska arbeten, bygdt på hennes varma känsla af ungdomens rätt att på eget ansvar få lefva lifvet. Men annars kände hon sig mindre hågad att dikta, än någonsin förr; hon ville helt få ge sig åt lyckan att för egen del helt lefva. Ty A. Ch. Leffler hade den sällsynta förmågan att lefva lifvet. Hon ägde hvad diktaren kallat ungdomens glada hemlighet, den att glömma hvad man »af forntid och af framtid vet.» Spänstig, obruten som en tjugoåring ingick A. Ch. Leffler vid fylda fyrtio i sitt nya lif och hon medförde dit den i hög grad kvinliga natur ur hvilken, spontant och energiskt, strömma glädjens, hängifvenhetens, helsans, omedelbarhetens krafter. Det var dessa krafter, hvilka ständigt kommo henne att föryngras och förskönas. Den, som betraktar hennes runda, outvecklade, barnsligt omornade ansikte på porträttet från tjugoårsåldern, och jämför det med bilden från fyrtiotalet, där det själfulla ansiktet lyses upp af de eldiga ögonen, som stråla under det grånade, men lika yfviga håret, den inser att icke naturen men lifvet varit konstnären, som förfinat och förädlat dessa drag. Under ett samtal mellan bildhuggaren Walter Runeberg och Sonja Kovalevsky yttrade den förre, att han fann äldre män, med utveckladt själslif, mer intressanta att modellera än unga män, medan han däremot ej intresserade sig för att modellera äldre kvinnor. Sonja Kovalevsky upptog ämnet och gaf på sitt lifliga sätt Runeberg rätt, att den utvecklade äldre mannen är ett bättre ämne för konstnären än den åldrade kvinnan, men att detta beror på, att lifvet så sällan utvecklar personligheten hos kvinnan, utan tvärtom utplattar eller krossar den. »Om någon gång en kvinnas personlighet utvecklas, blir hon som äldre lika intressant för konstnären som den äldre mannen», menade Sonja, »se bara på Anne Charlotte! Hvem skulle ej hellre vilja göra hennes byst nu, än vid 20 år!»
Riksdaler Banco. 1837 December 3 t 2,284 35,007,298 27 7 Adviserade Invisningar för Cassa-Creditiv + 15,000 i838 Mars 3i 1,778 — 35,243,834 4 1 Adviserade Invisningar — + 5,500 99 Juni 00 1,920 — 32,980,530 16 3 99 September 3o 2,660 — 31,430,452 33 1 Adviserade Invisningar —- — + 14,000 99 December 3i 2,129 — 31,400,998 i5 2 Adviserade Invisningar + 7,000 i83n Mars 31 2,109 — 31,966,716 43 — Adviserade Invisningar + 12,900 » Juni 3o 2,355 — 31,697,206 24 — Adviserade Invisningar + 10,200 99 September 3o 2,168 — 31,813,086 3o to Adviserade Invisningar — + 4,200 9 9 November 2 1,260 — 32,241,230 [8 11 Adviserade Invisningar 1 - — + 3,100 Den år 1807 afgifne Revisions-Berättelse (pag. i3) utvisar jemväl, alt Bankens Réela Fond, den 3o November samma år, stod till Sedeloch Depositions-Skulden i ett så mycket fördelaktigare förhållande, än det af 2 till 5, att Bankens egen metalliska tillgång, evalverad till Bancovärde, då öfversteg sistnämnde förhållande med ett belopp af B:co R:dr 4>45o,315: 3i. 10. Sedermera har, under nedan upptagne tidpunkter, 'förhållandet härmed varit följande: Egne Guldoch Silfver - tillgångens belopp i Riksdaler Banco.
Kvinna kan ock erhAlla förordnande s b o m postrn %stare vid 5 och 6 klassens postkontor. Inga kvinliga elever antagas tills vidare. Nar ny elevkurs för kvinnor börjar, kommer tillkannagifvande derom att införas i de allmanna tidningarna. (Forts.) Hvarjehanda i kvinnofrågann Sverige. NattuspZet för kvinnor i Stockholm, Riddargatan N: o 9, bar alltifrh 1885 gifvit kostnadsfritt herberge &amp; t hemoch vQ.rnlösa kvinnor. Asylet skaffar afven tillfalligt arbete eller platser &amp; t mangen behöfvande och har visat. sig i mhnga fall kunna förekomma brott och nod. Under 1887 anvisades arbete eller hem At omkring 170 utblottade kvinnor. Tyvarr &amp; ro anstaltens tillghgar nu i det narmaste uttömda, hvarföre den torde blifva nödsakad att sttinga sina dörrar, ifall ej allmanheten gifver den ett kraftigare stöd. Kvinna i sparDanksstyre2se. Fröken Hilda Rydin ar suppleant i Sala sparbanks direktion. Stipendium från Fra Wiliaelmi~a Hiertas stipendicjond har tilldelats fröken Alma Björklund. Norge. Bland Norges mbnga kuinliga s7cokådsmedlemmar namnes för Christiansand stiftsamtmaninde Stang, kand och varderad i St.ockholm sedan den tid hennes man derstades beklildde statsrninisterposten. E n kvinlig student ar vald till redaktör för norska studente ' rsamfundets t.idning. Danmark. En praktisk-teoretisk eiwgård~skola för s&amp; val manliga som kvinliga elever öppnas den 1 april vid Rödkilde högskola p&amp; Möen. Finland. Konkordia-Förbundet hade enligt hredogörelse för 1888 vid Arets slut en kassabehslllning af 48,768 finska mark. Förbundets verksamhet, insamlandet af penningar afsedda att utdelas till stipendier för kvinnor, har p&amp; senaste tiden utvidgats. Förbundet tillhandagår nu afven unga kvinnor med afseende a studieplaners ordnande samt vid val af nya praktiska lefnadsbanor.
Lagbestämmelsen om giflooch arfsrätten för frälseman utgör så - 164 Den $ Februari f. m. ledes en för detta Stånd jemte BondeSt. enskild lag, och deraf synes det mig också uppenbart, att R. o. Ad., på grund af 114 § Reg.F., har laglig rätt att få det beslut om samma giftorätt och arfsrätt, hvari R. o. Ad. stadnat, gällande åtminstone för sig. Vidkommande derefter den andra omständigheten, eller huruvida R. o. Ad. bör söka alt skydda denna rätt och att få densamma lill all kraft och verkan gällande, så förekomma dervid, att hufvudsaken, eller sjelfva lagen om giftooch arfsrätten, är af största vigt för R. o. Ad. och efter mitt förmenande för hela landet, icke endast för nu lefvande individer, utan äfven för kommande tider och generationer, och den åtgärd, för betryggande eller efterskänkande af sin rätt, som R. o. Ad. nu vidtager,-skall, så länge häfderne tala, vara och förblifva ett föremål för kommande slägters bedömmande. Om den tid inträffade, att R. o. Ad., mera allmänt än nu är förhållandet, skulle blifva öfvertygade om nyttan af införande för hela Riket af den lika giftooch arfsrätten, så lägger den nu föreslagna åtgärden, för realiserande af en sådan idé, icke något hinder i vägen. Efterskänkande af en rättighet emottages alltid med begärlighet, men försök att återfå hvad man en gång eftergifvit, röner sällan eller aldrig framgång. Det är utom allt tvifvel, att om R. o. Ad. vid detta tillfälle visar efterlåtenhet, skall framtidens ogillande derå följa. Arfslagarne i ett land äro icke af den egenskap, att de, med samhällets bestånd, kunna vid hvarje riksmöte förändras. Efterlåtenheten skulle på våra efterkommande lägga baud, som icke kunde lösas, och blott denna bundna belägenhet, om än icke andra skäl togos i betraktande, skall alstra missbelåtenhet och ett, efter min åsigt, ganska rättvist klander. Jag ser icke något enda skäl, hvarför R. o. Ad. skulle sjelfviIligt derföre sig utsätta.
Den är följaktligen beräknad att ersätta apothekarens kostnader för underhåll af medhjelpare, af dräng för laboratorium samt af der behöflige effekter och aparater, hvaremot han af vinsten liir drogueförsäljningen skall bestrida hyra för apothekslokalen, lärlingars underhåll, ränta å nedlagdt kapital samt underhållskostnaden för sig och sin familj. Det är egentligen laborations-taxan, som kan sägas hafva blifvit förhöjd, men denna förhöjning har föranledts af den stegring i aflöningarne för medhjelpare och i lefnadskostnad så väl för desse, som för öfrige vid laboratorii-göromålen behöflige biträden, hvilka under sednare åren inträdt. Utur Ekonomi-Utskottets förenämnde Betänkande N:o 108, torde Utskottet få upprepa följande yttrande, hvilket, efter Utskottets mening, har sin giltighet äfven i afseende på nu gällande medicinai-taxa: »Om ifrågavarande taxa, som, »efter hvad till Utskottet blifvit uppgifvet, är den lägsta, som något land eger, »än medför en större vinst för apothekarne i en del af rikets städer, der inedi»kaments-försäljningen uppgår till höga belopp, så lärer den deremot vara tem»ligen knapp för andra apothek, som hafva mindre försäljning och äro belägna »i det inre af landet, samt följaktligen belastade med högre omkostnader för »frakter och assuranser m. m.; och skulle en nedsättning i taxan ofelbart komma att »hota dessas bestånd. Derföre och så vida ej olika taxor skola antagas för de »olika apotheken, torde den medelväg böra bibehållas, som för jemkning af »dessa olika förhållanden blifvit följd vid bestämmande af medikaments-priserne »uti nuvarande taxa.»
Föredrogs ånyo Expediti'ons-Vi'skottets memorial, N:o 4, i anledning af återrendsser af dess memorial, JN:o 1. Bifölls. S. D. Till Stnts-Ul'sköttel remitterades Professor Knös' motion, rörande förslag till ny aflönings-slat för Upsala caLhedralskola, jemte ett i samma ämne af Ii. H. Erke-Biskopen och Talmännen afgifvet yttrande. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades: l:o Prosten Uddens motion om inskränkning i godsegares rätt att lägga bondhemman under eget bruk; Professor IVählbergs motion, att Theologiska och Philosophiska Lectionerna vid Rikets Gymnasier mätte förenas och den ledigblifvande lönen användas till aflöning åt en serskild Lector i Aatural-Hislorien, jemte de i anledning af motionen i Ståndet afgilne anföranden.
— En bit i »Julkvällen» 1891 var ett af kapitlen i den tilltänkta boken. De lefva under förtryck, stackrarna, och där behöfdes ett nödrop och ett härskri. Jag tänkte skrika i den vildaste och originelaste bok, som varit skrifven på svenska. Skulle bli lapproman. Tänkte stegra verkan genom tidningsartiklar. Ämnade göra nytta, min far. Ämnade bli lappfar. Ämnade slå mig litterärt igenom på den. — Och där var ett ämne, som icke blifvit uttröskadt af dåliga skribenter. Jag arbetade och svalt. Frös i min usla stuga, så att jag blef nästan hälsolös. Så kunde norrmannen i Ljusnedal (Härjedalen) icke hålla sig i skinnet. — Renstölderna blefvo allt tätare, våldet allt större. Det blef offentligt bekant. Aftonbladet sände dit en korrespondent. En lapplags-komité nedsattes. — De ha’ nu gjort en dålig lapplag. En här af usla skribenter skref sentimentala lappskisser — fastän de ingenting visste om lappar — och därmed hade de brutit äfven min lappska rosenknopp! Jag var ledsen i 8 da’r och så tog jag i igen, medan jag drog spänntampen i byxorna strängare för magaknorret! Min tredje dröm var också ett härskri. Norrlands bönder äro utplundrade af sågverksägarne. Norrland skall icke gå framåt, som det står att läsa i avisorna. — Norrland är icke något framtidsland. Där skall bli ödemark. Well. Jag skref på en bok. Det var mycket egendomligt i den. Gammalt och nytt stötte ihop. Det egendomliga sagofolket — berättarefolket — diktarefolket — med dragspel i händerna och växelblanketter i bakfickan! Det numera fattiga, banaliserade folkets dödssång, men på samma gång ett kraftigt: » Ned med vampyrerna!» — Well! För sent nu! X. kom hit upp, skref en lång serie om skogssköflingarna och allt det andra, som var mitt. Jag tog det med ro. Jag hade nästan anat det. För öfrigt är det svårt att skrifva, gut. Där skall vara rödkindad bondnatur och den finaste korsettkonst.
Uti ofvail lili fän de ämne kafva förenade Utskotten lill handläggning' fått emottaga följande Memorialer oeh anföranden nemligen : från Hoglofligé Ridderskapet och A cl e i n 1:0 Ett Memorial af Herr Friherre F, Ridderstolpe, som, under åberopande Äf Stals-Utskot tets Betänkande!!. 5a* af de flerfaldiga exempel sednare årens erfarenhet iemnat, om skadliglieten både för Staten på det hela, och för den enskilde Arreudatoren af de dryga vilkor, hvarunder Militiae - Boställen blifvit upplåtne, framställ nödvändigheten af mera ändamålsenliga föreskrifters meddelande för uppgörandet af slike Arrenden; Och har Herr Friherre:! i sådant afseende, föreslagit: 1:0 Att Lägenheten, som skall utarrenderas, måtte uppmätas af Landtmätare, eller jemnföras med den deröfver redan alfaIlade Charta, hvarvid bland öppna Odaläkern icke borde beräknas upptagne i Ängeller Betesmark, hvilka skett jwi den förres bekostnad. •a:o Att Kronofogden, biträdd af arne i orten eller granskapet bgende Landtman, kände för idoghet ooh grundad kunskap i Jordbruket, matte besigtiga Lägenheten och uppskatta dess afkastning, likasom .vid Banco-värdeiingarne. 3:o Att Kungörelser måtte uti All1 manna Tidningarne inforas, samt äfven 4:dcSaml. 5 Band. 33 * 52 'i S ta t s - U t s k t o t e t s B e l ä 11 k a n A e n. inom Länen utfärdas derom, ali lingade Speculanter fega-, att jemte uppgift på' den borgeii dfe förmå ställa, inom viss lid bos. Konungens
Hvad beträffar den uti första puncten gjorda anmärkning, att förlusten å sednare handeln skulle blifvit äf Utskottet bortblandad, genom sammanförande af förra och sednare handeln under ett gemensamt resultat, så enär hvar och en, sorn å den af Utskottet uppställde räkning, intagen pag. 9,1—g4 i det afgifne Betänkandet, vill fästa någon uppmärksamhet, måste tinna att resultaten af dessa båda Ilan del st ra nsac tioner redan äro bestämdt och tydligt till siffran åtskiljda, nödgas Utskottet lemna denna anmärkning, såsom ogrundad, utan vidare afseende. Med anledning af den i andi a puncten framställda vidsträckta, och snart sagdt obegränsade fordran, att af Utskottet måtte utrönas, i hvad mohn Con&tructtsoch Varfs-Staternes aflöning, Båtsmanshålkt, Allm. Byggnadernas och Dockornes underhåll, Ekeskogens rälta värde på Krono.Skatte-jorden, Kronoskjuls-kostnaderne för effecters transporterande, tn. m. ingått i beräkningen af skeppens och elfecternes värde, hvilket allt påkallar vidlyftigare undersökningar samt mångfaldiga närmare upplysningar, än som ligga inom Utskottets befattning, eller möjligheten af dess tillgörau - Betänkanden, N:o 218. 449 de, får Utskottet endast erindra, att samma värderingar blifvit upprättade af vederbörande Flottans Embetsoch Tjenstemän, hvilka, livar i sin detaille, måste äga rikare sakkännedom härutinnan, än man af Utskottet kan förvänta, och som, i händelse af någon dervid begången uraktlåtenhet, väl stå i Tjenstemanna-ansvar derför, men icke af Utskottet för sådant deras fel kunna till åtal anmälas. — Då enligt det med Handelshuset Michaelsson &
Skogs styrelsen att upprätta underdånigt förslag till förnyad Jagt-stadga och dervid ställa sig till efterrättelse de åsigter, som i antydda delar af ämnet hos Rikets Ständer gjort sig gällande; så har Skogs-Slyrelsen i Maj månad år 1859 till Kongl. Majit inkommit med förslag till ny stadga i berörda ämne, deruti, beträffande de omständigheter, hvari förevarande motion afser ändring af nu gällande föreskrifter, är vordet föreslaget, att jagt skall vara tillåten å tjäder, orre och hare från den 15 Augusti till och med den 15 Mars samt ä rapphöns från den 15 Augusti (ill och med den 15 Oktober; hvarjemte, beträffande ansvarspäföljden för oloflig jagt, ett minimum och maximum af böter för hvarje förbrytelse är bestämdt med den latitud, att afseende vid straffets bestämmande kan göras å särskilda förekommande omständigheter, sora ådagalägga större eller mindre brottslighet elier grymhet, såsom då hona dödas på bo, vid iteration af förbrytelser eller större och mindre tillskyndad skada o. s. v.; samt böterne föreslagits att fördelas sålunda, att J-del tillfaller Kronan och fdelar åklagaren. Då således, enligt hvad ofvan är vordet förmäldt, ett fullständigt förslag till ny Jagt-stadga är af Saogs-styrelsen redan i Maj månad 1859 afgifvet och beroende pä Högsta Domstolens granskning, samt detta förslag innehåller sådane bestämmelser, sora mäste underkastas Rikets Ständers pröfning, innan de kunna få gäliande kraft af lag, och Ständerna sålunda komma i tillfälle att på en gäng yttra sig rörande det nya förslaget tili Jagt-stadga i sin helhet, hemsiäller Utskottet att Riksdags fullmägtigen Nils Petterssons ifrågavarande motion ej må til! någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Juli 1860. 6 Allm. Best.- och Ekon-Utskottets Betänkande N:o 134. 134. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1860, kl. 12 midd.
Jag är förvissad, att den LandtMarskalk vi hafva den lyckan att nu äga, och hvars noggranna sorgfällighet om Grundlagarnes handhafvande enhvar måste erkänna, icke skulle hafva underlåtit att göra dem gällande äfven mot mig, om jag gjort mig deraf förtjent. Det är således ej något skäl till klagan att de Parlamentariska - Den ig Ma j i f. ra. 209 ska formerne blifvit öfverträdda; utan det är att anse endast såsom ett vanmäktigt försök af Magten, att ännu längre vilja fortsätta dessa tillvitelser i förhållanden, der den enda förebråelsen är, att, när man uppkallas att yttra sina tankar, man goldet med all den känsla, som saken ingifver; vid hvilka ljud den ministerdella Ömtåligheten mäste vänjas, tills ömtåligheten för ord så försvinner, att man ej får höra talas derom på någondera sidan. En annan Talare, Grefve af Wetterstedt, har förklarat obehaget, betänkligheten och svårigheterne att uppträda mot yttranden i så allmänna ordalag, som jag nyttjat i mitt anförande uti frågan om Skeppshandeln; och lian har, såsom orsak till sin tystnad då detta anförande af mig afgafs, anfört svårigheten och oförmågan att detsamma uppfatta. Utan smicker kan man likväl säga, att man aldrig förut märkt hos den värde Talaren någon förlägenhet eller bristande förmåga att uppfatta hvad på detta rum yttras. Han har förklarat sig icke vilja gifva något utförligt svar på hvad jag anfört; men jag finner i det afgifna svaret ingen brist på utförlighet. Grefven har också såsom skäl till dröjsmålet med detta svar åberopat, det han ej ville genom något sådant inverka på Ridderskapets och Adelns heslut i afseende på återremissen af StatsUtskottets Betänkande i denna sak. >4 3.10 Den 19 Maji f. m. Då Grefven ej ville detta; så synes det mig äfven hafva varit temmeligen onödigt att upptaga tiden, då afsigten endast varit att verka på opinionen om en så ringa person, som jag är.
Pro» tocolleUtdrag as förleden gärdås, nmchällande bemätte Idskotts hemställan, att l fräga om inkasseringen as Bankens i Finland utelöpande medel sä med Riksens Ständers rätt afgöra och bestämma de i sädant afseende nödige dlifwande anstalter; och beflöt BondeStändet att denna BancoUtffsrrets hemställan tilt alla delar bifalla; hw^rom de öfriga Respektive Ständen genom Utdrag af Protokollet wänligcn skulle underrätlas. O; lapis. Lx kro ocollo 8. L. IrärlL-ärclli. Föredrogs 3 nyo StalsUtskoklets den io dennes pä bordet lagda Betänkande, angäende KronoFiffen, Qwarnar, Färgar, Broar och Krogar m. st., hwilka för Kronans räkning äro dels pä tvifla Zr och dels pä obestämd tid utarrenderade. Bifölls. Herr kl-mn-rl^erts, Ollia, Uppläste till Pro, kocollec ett Diktamen, sä lydande: Monopolier och Erclusiva Previligier hofwa känge warit ett hinder för wängen enssildts wälgäng — för skörden af de ftukker, som omtanka» och idogheten kunnat alstra. Defla Den 2z Ianuaril. 979 Desta enjrilde Förmäner, ämnade i sin början till uppmuntran och belöning för fliken och uppr finnlogsgäswan, förfela filt andawäl, och bllifwa niotMtlea af sin bestämmelse, dä de ölwerssrida den gräns, sam äfwen lör belöningen bör wara luftbad. De blifwa dä fiender tili fönster, stö,der och handel, som endast genom frihet och täflan, hämtar lif och trefnad.
Hr Akerman: Mitt yttrande då jag sist hade ordet, eller att med den und. skrifvelse, som blifvit föreslagen, åsyftades en reglering af biskoparnes löneförmåner och att ibland annat biskoparne skulle upphöra att tillika hafva prebenden, på det att församlingarne måtte få tillgodonjuta fördelen af egna pastorer, har af Hr von Hartmansdorff blifvit upptaget, utveckladt och beledsagat af sådane skäl, som grundat sig på hans insigt af ämnet och hans erfarenhet, som f. d. Slalssecreterare för ecclesiastikärendena, hvilka skäl, mycket bättre än hvad jag kunnat framföra, ådagalagt olägenheterna af det nuvarande förhållandets fortfarande uti ifrågavarande hänseende. Men sedan Hr von Hartmansdorff detta fullgjort, har han kommit till en conclusion, som icke kan annat än högeligen förundra mig, den nemi. att detta förhållande sådant allt oaktadt borde fortfara, på det att Staten, som troligen icke vill förse biskoparne med mindre löner än de nu hafva, icke skulle få vidkännas en utgift. Det är första gången jag hört honom vilja bespara Staten en utgift, då fråga är att vinna något godt, något nödigt, och jag hoppas derföre att denna gång det förslag, som med reservationen är åsyftadt, skall vinna Ståndets bifall. Hr von Troil: Afven jag blef förvånad öfver den conclusion, hvartill Hr von Hartmansdorff kommit, med hänseende lill de premisser, hvarifrån han utgick, emedan jag väntade att yrkande på ålerremiss vore det resultat, hvartill han bort komma. För min del och ehuru jag yrkat bifall till Frih. Tersmedens reservation, så och enär såväl Frih. Tersmeden som Frih. Raab be 7 o gärt ålerremiss, och de anmärkningar, som Hrr Akerman, von Hartmansdorff och Silfverstolpe framställt, synas fordra en närmare utredning af frågan, skall jag afstå ifrån mitt förra yrkande pä bifall till reservationen och förena mig i anhållan om återremiss.
Sedan alla, under denna riksdags statsreglering hörande, inkomstoch utgiftssummor nu mera blifvit, till sina vissa bestämda eller endast förslagsvis beräk nade belopp, af Rikets Ständer fastställda, samt den för instundande och påföljande år, intill dess nästa riksdags statsreglering vidtager, gällande riksstat kunnat uppgöras och afslutas, så är Stats—utskottet nu i tillfälle att, enligt grund lagarnes föreskrift, för Rikets Ständer uppgifva och föreslå det belopp, som, till fyllande af Statsoch Riksgäldsverkens behof, måste genom allmän bevillning utgöras. l:o. På sätt den nya riksstaten visar, uppgå de under dess serskilda hufvudtitlar upptagna utgifter till följande belopp, nemligen: under lista hufvudtiteln, innefattande Hofoch Slottsstaterne, enligt den, Statsutskottets utlåtande M 38 bifogade, tabell, R:dr 686,700. under 2:dra hufvudtiteln, omfattande anslagen för Justitiedepartementet, enligt tabellen vid utlåtandet JVZ 39, 1,112,920. under 3:dje hufvudtiteln, anslagen för Utrikes departementet, enligt tabellen vid utlåtandet JV2 40, 223,650 under 4:de hufvudtiteln, anslagen för Landtförsvarsdepartementet, enligt tabellerna vid utlåtanderne N:ris 73 och 149 samt Förstärkta Stats-utskottets memorial M 251, 4,162,180. under 5:te hufvudtiteln, anslagen för Sjöförsvarsdepartementet, enligt tabellen vid Stats-utskottets utlåtande JV2 74, med tillägg af det i Statsoch Ekonomi utskottens utlåtande