Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derom haiman lätt kunnat erhålla upplysning i StatsUtsk., och han skulle då troligen hafva funnit, att indragn.staten vid 180g års riksdag ställdes så att innehafvarne af de tjenster, hvilka då befunnos öfverflödiga, till hela lönebeloppet uppfördes på indragn.stat, och att man fortgått på denna bana intill närvar. stund. Jag ber att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den stora skilnad, som är emellan embetet och personen, som embetet innehafver. Om embetet indrages, så följer af sig sjelf, att den person, som innehaft detsamma, icke fått afsked, och alt han således efter våra författningar kan i rättsväg processa sig till den lön, hvarå han erhållit fnllmakt; ty den mäste gälla, intilldess han får afsked eller annan tjenst; men huru skall en person kunna afskedas från det embete, som icke mera finnes? Vore sådant rättsenlig!, så skulle man genom en omväg kunna komma till det resultat, som Frih. Sprengtporten och Gr. Anckarsvärd trott sig kunna försvara. Jag förnyar min anhållan om bifall till Utsk:s betänkande. Hr Rosenblad: Då den skilnad, sorn 35 §:n Reg.F:n gör emellan lörtroende-embeten och andra tjenster, består deruti, att K. M. äger rättighet entlediga innehafvare af förtroende-embeten från befattningen, när Han finner Rikets tjenst det fordra, men ett sådant förhållande icke inträffat; Dan 26 Augusti f. m. 353 så måste innehafvarne af förtroende-embeten befinna sig i samma ställning, sorn hvarje annan innehafvare af ett embete, ifall det komme att upphöra. Finnes det verkligen någon juridisk rätt, sorn tillåter R. St. eller Rikets lagstiftande makt att tillintetgöra en medelst i laga ordning utfärdad fullmakt förvärfvad rättighet? En sådan rättighet finnes icke i grundlagen, som i 82 §:n af Reg.Fm stadgas: att grundlagen skall efter ordalydelsen tillämpas.
Lät wara, at skjutslega» blefwe hög, rel»ri5r til den nu warande; pä hwilken borde skulden bertil läggas? Witzerligen icke pä Styrelse-magten, som gjort allt hwad pa den ankommit, da den lätit priset upgöra sig sjelft ester naturliga grunder. Wisserligen icke pa den Skjutsande, som bör wara rätt betalt för sit biträde. At skjutsningen för Jordbrukare L allmänhet är skadlig, kan icke oinskränkt medgiswas. Den utgrmar hwilfen siftiikfande som haidst, dä skjutslega» är alltid likoch okilräcklig; den skadar i synnerhet HallbonDen, som ofta, i en för honom högst angelägen tid, twjngaö ak förlora s dygn och wäl mera för en förtjenst af 12 cjl ?4 ffjllingar; men med en fullgod ersättning för dxr lenrnade biträder ka» den blifwq fördelaktig för den Bonde, som bor närmare kil ombytet; ty sgdan är Naturen af et Hemmansbruk, at det lemnar bade manga och länga mellanskof för denna eller dylika förkjenster, af hwilka Bonden werkellgen är i behof, i afseende pä de penmnge-utgifter, til hwift ka hans jordbruk icke gifwer full tilgang. Da han ser förrjensten för sig antagelig, är det ingen twifwel, ot han ju sa inxätrar si» hushållning ester denna nya näringsgren, ak bade hemmansbruket och skjutsningen kunna bestridas. Wi ffole, säkerligen fa se, såsom en följd as denna nya l>o»Isrjng, et annat och länge yr» kadt Z^licrnö t en del af Landkhushallningen» Den ffjucsfris Bonden skall mindjka antalet af sina hästar, och i stallet nyttja Odar,' hwilta sa länge skjutsffyldigheten ligger pa hmarje Bonde i Riket, icke kunnat med lika fördel autggas.
De förra böra besinna, att mot 3 procent lånar nu ingen ut sina capitaler; men gerna emot 5 procent, då man erhåller tillförlitlig säkerhet. Det är då gffvit, att man skall uppsäga sina capitaler för att använda dem der man med säkerhet får 5 procent. Om man åter antager 5-procents-systemet, skola ej till dessa lån annat än Cassapenningar användas, dels i Hufvudstaden, dels i Landsorterne. I Stockholm och Götheborg skal! man finna, att alla Handlande som behöfva hafva stora cassör, skola inkasta dem i RiksgäldsConloiret, men ingen uppsägelse blifver derigenom vållad, ty inga stående capitaler begagnas då dertill. Utskotten, som just åsett att man ej borde föranleda till någon rubbning i de förhållanden som existera emellan enskilte, har föreslagit detta system af dessa skäl. De andra böra besinna, att deras största fördel, och den billigaste de af det allmänna kunna begära, Den 12 September f m. 5«7 är alf en gång få ett fast värde på deras contanta egendom eller penningecapitaler./. Detta vinnes blott genom det att Riksens Ständer nästa gång kunna låta Banken börja vexla emot då gällande sedelvärde, .lag tror att man skall finna en betydlig skillnad, om Riksens Ständer vid nästa Riksdag finna obligationer utelöpande till 2 millioner eller sedelstocken till detta belopp ökad. Utskotten hafva föreslagit Silfverfondens ökande med Specie, och då Riksens Ständer om 5 år sammanträda, skola de finna den reela fonden i Banken förstärkt med 5oo,ooo Riksdaler Specie, utan att sedelstocken blifvit ökad. När man då ej finner proportionen ernellan sedelstocken och den reela fonden så hinderlig, som den nu är, behöfver man ej mera tveka att göra en iiquid.
Sedan, på sätt i83c)års Revisorer anmält, Kongl. Maj:t, under den 2 Mars i838, underrättat Herrar Fullmäktige, att Kongl. Maj:t funnit oundgängligen nödigt att lyfta bela den för utomordentliga åtgärder till Rikets försvar bestämda summa, eller 5oo,ooo Rdr, utaf då varande Mindre Kreditiv, samt, i följd häraf, ett belopp af 170,000 Rdr blifvit samma år från Riksgälds-Contoret utanordnadt, så har, uppå Kongl. Stats-Contorets reqvisitioner, återstoden af denna kreditiv-summa blifvit, under åren 1889 och i84°>nied 33o,ooo Rdr utbetald. Men föröfrigt har, så vidt Herrar Fullmäktiges protokoll utvisa, hvarken under nyssnämnde eller innevarande år, någon lyftning af större eller mindre del utaf detta kreditiv, hvilket numera är nedsatt till 5oo,ooo Rdr, eller hälften utaf dess före sista Riksdag fastställda belopp, icke ifrågakommit. I ytterligare afräkning å det, vid 1834 och 1835 årens Riksdag, beviljade särskilda kreditiv å 5oo,ooo Rdr, för bestridandet af de genom cliolera-farsoten förorsakade kostnader, har ett belopp af 2,413 Rdr 29 sk. 9 rst. år 1839 blifvit reqvireradt och utbetaldt. Häremot har Riksgälds-Contoret, såsom återbetalning af förut å samma kreditiv lyftade summor, fått från Kongl. Riksgälds-Contorets återstående fordran för det å detta kreditiv ännu icke ersatta belopp utgör för närvarande 65,201 Rdr 25 sk. 9 rst.
Vidkommande 5:te afdelningen i nuvarande banko-reglementes 6:te artikel, beslöts att densamma skulle öfverbufvud bibehållas, samt Tille Ridderskapet och Adeln åt Banko-utskottet uppdraga, att i hänseende till penninge-belopp och verkställighetsålgärder föreslå de stadga uden, som nuvarande omständigheter kunna påkalla. Från Hög v. Preste-standet. * S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande Nio 92, i anledning af väckta motioner om revision och reorganisation af hospitals-anstalterna i riket. Ståndet biföll Utskottets tillstyrkande med den förändring aliena, att slutmeningen '"samt att Kongl. Majit derefter täcktes vidtaga de åtgärder, Kongl. Majit, i anledning deraf, finner lämpliga” utbytes mot orden! samt att Kongl. Maj:t derefter täcktes nådig proposition i ämnet till Rikets Ständer aflåta. S, D. Vid ånyo skedd föredragning af Bevillnings-utskottets nedanämnde utlåtanden och memorialer stannade Ståndet i följande beslut! Nio 16, i anledning af gjord anmärkning mot betänkandet Nio 10 angående stämpling af spelkort och afgiften derför. Bifölls; N:o 17, i anledning af Riks-ståndens olika beslut angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning. Med vidblifvande af sina beslut gillade Ståndet de af Utskottet framställda voterings-propositioner, samt lade Utskottets memorial för öfrigt till handlingarna; Nio 19, i anledning af herr Roths, C. R.} motion om bestämmande assurans-afgift för summor som under rekommendation med posten afsändas. Bifölls; Nio 20, i anledning af serskildt af Vällofl. Borgare-ständet fattadt beslut vid vid handläggningen af Utskottets betänkande N:o 13, angående tullbevillningen. Ståndet vidblef sitt beslut och lade memorialet Nio 20 till handlingarna. Prot.-utdrag den il Jani i848. 453 S. I).
I anseende till de af Direktionen uppgifna förhållanden tillstyrkte Statsrådet i underdånighet, att Kongl. Majit, i ändamål att navigationsskolan i Hernösand må från lägre förändras till högre undervisningsanstalt, må af Rikets Ständer för denna skola äska en förhöjning i anslaget med 800 r:dr. b) Direktionens för skeppsbyggeri-institutet skrifvelse af den 4 Juni innevarande år, deruti, med redogörande för det skick, hvaruti institutet sig befinner och för undervisningens fortgång, samt med anmälan att 9 elever vid anställd examen i sistlidne April månad befunnits ega de kunskaper, som för verkmästare blifvit fastställde, äfvensom att egarne af det skeppsvarf, der denna undervisningsanstalt blifvit inrättad, i allt fullgjort de skyldigheter, hvartill de i sådant afseende genom kontrakt sig förbundit, Direktionen anhållit, att anslag till institutets fortsättande må af Kongl. Majit hos Rikets Ständer vid nästa riksdag begäras. Då Statsrådet af de berättelser, som årligen ingått angående skeppsbyggeriinstitutet i Carlskrona, inhemtat, att detsamma motsvarar det dermed åsyftade gagneliga ändamål, ansåg Statsrådet, att det årliga anslag, som, i följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 13 Februari 1841 och 30 Januari 1843, med 3,333 ridr 16 sk. af Riksgäldskontorets medel utgått för detta institut, borde få fortfara, och tillstyrkte Statsrådet, att Kongl. Majit, med framställning derom till Rikets Ständer, må till deras bepröfvande öfverlemna, huruvida detta anslag må uppföras å sjette hufvudlilelns afdelning för jordbruk, handel och näringar, i likhet med hvad för andra undervisningsanstalter för näringarne eger rum, eller fortfarande såsom hittills af Riksgäldskontoret årligen anordnas. 48 Jordförluster genom Kanalanläggningar.
Söbelfe* »> 0 I Snnebafroanbe Smbete, sEjenft elter ©a meter, eganbe etter arrenberaube ©genbo mar od) Sägenbeter, 2Bcrf od) Sfnrättnin gar inom <Sfattffrifning§*bi(trictet - Unberteöfnab öjuflru •éemutaroaranbe ©öner ocf) 991t;nblingar 31. 91. s;. 9i. £>ito döttrar ocf) äHpnblingar 91. 91. 91. 91. Ojnfpectoren dl dl 33of()å((aren dt, dl ©frifwaren 91. 9?, gogben 91. dt, . Jgärförutan ttppgifnoeS: OO k:rö Sräntmnépanna, enfel . 00 £>ito meb 9}läffmärmare 00 £>ito meb 9lectiftcationé> DbferoeraS: Dm någon af ben fTattftptbigeS barn, mpnblingar eller bnSfotf eger fåbane ©genbomar od) Sägenbeter, 2Berf oöb inrättningar, t;n>arför afgift jemtift 2 Strt. ertäggeS, titmärfeS fåbant brebroib namnet; odj, om någon af bern är gift, upptages £uftrun efter SDtannen. (3) 25it). titt 9t. ©t.
Vf. kiolinsu R.. lV. Ksselcdoi-A cl. ramlöf <7«Denec/ O. ill. Ltälkkinö M. O. lörqvist, Lommevclöc-La^tev tm/i/en-^ii/rrran/ecr n. 4. MckAa /'roposttion, ^V/o 8. ^c^/vrA' a/ /'vo^oeo/Zo^ ö/^o,' ////- /M><?/r^6 ^//on</cn, //o//o^ rn/o>- ^o/nnr^en ,//, /-« 5/ott r/e/r 25 /n// 1 lVsrvsrsnclo: OepsrlenieuI^-LIieken, l^rilierro 6^>//enAvanak inoosll»; ooli köreclro» i ooäerclsirinAliol: I)6^srl6nr6Nt8-LIiek6ir o^^is8le lill jo8leriiio oll, i eiili^kel motl Xou^l. lVlsj:l8 klolls8 Ileksl ocli klndor-lkokäl 8smt ökriAs Lorder, Ii villis -i ro cleleAsre i /krl>>ooii8-l'oo8io>>8- L388S. IVIsj:l i I^äclor Fillscll; ooli keksllrlo XoiiAl. Ulsjtt, slt I)e88 Lons?. H/a/l.s proposition, 9. 27 lVsdiZ» proposition i ämnet skulle, i enlitzdel dermed, lill Ilikets 8t»nder expedieras. Kx proloeollo 6r^5t<// Le/rma?rn. 9 ti» Lxp.
Biträde lämnas af fröken Sigrid Pettersson och kammarmusikus C. Sandqvist. F r u Marcella Sembrich gifver lördagen den 21 d:s sin första konsert härstädes i Musikaliska akademiens stora sal. Biljetter erhållas i Abr. Lundquists hofmusikhandel. En gammal historia. Af Helena Nyblom. (Forts.) ony kände, att hon blef hvit i ansiktet. Hennes hjärta slog som o m hon skulle kväfvas, och med en dämpad, tjock röst, som hon icke själf kände igen, hörde hon sig säga: » Jag v i l l. j a g vill aldrig gifta mig med ho nom. » Den blick, hvarmed hennes mor såg på henne, var sådan, att hon föll på båda sina knän och blef liggande med händerna för ansiktet. Hon visste icke, hvad de frågade henne o m, icke hvad hon själf svarade. Hon visste blott, att hon på ett oförklarligt sätt fick allt berättadt, och att hon hörde sin mors hårda stämma säga: » Du är inte värd alt vara vårt barn, du, som kan vilja bringa en så förfärlig skam öfver o s s! Bryta ditt ord! Tvinga oss att bryta vårt ord till en hedersman, hvars tjänstflicks du efter detta icke är värd att bii. » Hon försökte att tala. Hon försökte, att låta sin kärlek tala, att få något af all den värme, hvarmed hennes hjärta var fullt, att värma de andra. Men hon kunde icke. Hon kände sitt bröst sammansnöras, hon kände sig krossad och tillintetgjord under all denna hårdhet. Hon kröp sakta bort för att omfamna sin mors knän, och hon såg, huru fadern sträckte ut sina händer för att röra henne, men modern stötte henne bort med dessa o r d: » Tar du inte den man, som du har gifvit ditt ord, så är du inte längre mitt barn! Jag förkastar och förbannar dig! » Det föreföll henne, som o m det blixtrade öfver hennes hufvud, o c h s o m om blixten slog ned i henne själf — hon föll medvetslös omkull på golfvet, och då hon vaknade, befann hon sig liggande på sängen i elt rum, som icke var hennes.
I öfverensstämmelse med Bevillnings-utskottels, i betänkandet N:o 9, utlåtandet N:o 14 och memorialet N:o 17, samt Stalsoch Bevillnings-utskottens i utlåtandet N:o 18 gjorda hemställanden, hafva Rikets nu församlade Ständer lemnat utan afseende ett inom Bonde-Ståndet af Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län väckt förslag, “att alla personella utskylder måtte debiteras och utgöras af personer från fyllda 18 lill 60 års ålder, äfvensom efter sistnämnde ålder af de öfrige, som, enligt första artikeln af nu gällande bevillnings-förordning, äro skyldige att bevillning efter första artikeln ulgöra‘!, eller ock de personella utskylderna beräknas från 17 till och med 60 eller 61 års ålder. Yid sådant förhållande, och då de i afseende på mantalspenningarna och bevillning efter första artikeln nu gällande bestämmelser blifvit af Piikels Ständer förändrade bibehållna, hemställa UlskotLen, att det uti herr Bergs förenämnde motion väckta förslag må få förfalla. 4:o Uti koinmiterades merberörde betänkande är vidare hemstäldt, att föreskrift måtte meddelas derom, att debetsedlarna skola utfärdas så 4 Statsoch Bevillnings-Utskottcns Utlåtande, AT:o 62. tidigt efter taxerings-förrältningarna, alt besvär deröfver må kunna hos pröfnings-kommittén anföras. Enligt hvad kommitterade jemväl erinrat, hafva debetsedlarna, med undantag för Stockholms stad, hvarest desamma utgilvils, då taxeringen varit verkställd , icke ullemnats förr än någon kortare lid före uppbördsstämman, och således sedan pröfnings-kommitléns förrättning slutats, hvartill orsaken egentligen varit, att tiden för markegångs-sättningen afbidals för alt kunna de deraf beroende ulskylder debitera.
St:r beslöte, att mö vid 25 år skall vara fri från giftomannarätt, skulle R. o. Ad. förklara de adliga privelegierna icke utgöra hinder för adlig jungfrus likställighet i detta afseende med andra qvinnor. Jag kan icke tro, att R. o. Ad., som d. 7 December 1865 ansåg sig böra på fäderneslandets altare nedlägga offret af sin sjelfskrifvenhet, nu skulle vilja införa en klassskilnad, som förut icke funnits, och jag vågar derföre hoppas, att min framställning skall vinna R. o. Ad:ns bifall. Hr Liljenstolpe: Jag vill endast hafva antecknadt, att jag instämmer med Frih. Armfelt. Hr Ramsay: Då jag yrkade afslag å den nyss af gjorda delen af Utsk:ts Betänk., gjorde jag det icke blott med afseende å adliga qvinnor, utan med afseende å alla qvinnor. Jag kan derföre icke finna annat, än att jag, i konseqvens med mitt förra yrkande, nu måste anhålla, att R. o. Ad., i enlighet med det nyss fattade beslutet, måtte afslå Utskits förslag jemväl i denna del. Frih. Armfelt: Innan R. o. Ad. bestämmer sitt votum i denna fråga, ber jag att ännu en gång få erinra derom, att om R. o. Ad., i enlighet med Hr Ramsays yrkande, afsloge punkten, blefve följden den, att, derest de öfriga Stånden antoge Utsk:ts förslag i första punkten, adlig mö, sorn fyllt 25 år, skulle vara underkastad giftomannarätt, under det alla andra mö’r, som fyllt 25 år, vore derifrån befriade. Den 13 Juni. 655 Gr. Liljencrants:
Financc-projeet fann sig söranlätit förnya sin hemställan till Standerne om Läns uptagande pa samma grunder som det förut framstalldte. Detta Utskottets Betänkande af den 27 Januari! och som blifwit utan förändring bifallit, innchällcr i anseende till. Läne-tidcn följande Träns - L72 Dm 6 April. Transumt af Stats - Utffotttts ^ Betänkande af dcn 27 Januari! 13ro, angående Inrikes Läns Uptagandc. „ — Atl den olägenhet, som häraf förmodats kunna upkomma för Närings - Idkare, Jordbrukare eller Fastighets-ägare, har Stats - Mskottet Uti desi Betänkande af dcn 9 sistledne September tillräckes ligen wisat icke wara att befara, dä anteckningstiden till stikå Läns uptagando blifwcr inffrankt mom den korrta tid af ffep Wecksr efter Kungörelsens datum, hwilken antcckningstid Stats-litffvttet nu funnit sig föranlätet, att projectera, i stället för den förut till en mänad föreflag» Detta Utffottets Betänkande klef till alla delar utaf samkelige Niks-Ständen gilladt. Dä detta nu war afgjordt, war det endast förfrägnings-wis som Herr Friherre Illlzencrsnt^ begarte fä weta, huruwida nägon skilnad pä Läs uingstiden för de sure olika slagen Län kunde aga rum, eller war uti Utffottets Betänkande äsystad. Det är der» öfwer, icke nägon förändring uti beslutst, som Utskottet nu afgifwit sitt yttrande. Det hanför sig helt och hällit till Utffottets Betänranden i detta amne, emedan Utskottet ej ansett sig tillständigt, att ändra om hwad fyra Ständ, redan bsffutit. Jag hemställer till Högloft.
Med anledning häraf får Kollegium i underdånighet anmäla, att då, enligt hvad af räkenskaperna styrkes, ofvannämnde 2:ne fonders betydligaste inkomster bestå af räntor å utlånade medel, hvilka till största delen under de sista dagarna af December månad hvarje år till Kollegium ingå, följer häraf att de såsom behållningar vid revisionsårets slut uppgifna kontanta tillgångar icke förrän påföljande året kunnat göras fruktbärande. Att så äfven skett, i den mån inkomna lånehandlingar hunnit granskas och kompletteras, ådagalägges deraf, att Kollegium under de första månaderna af ar 1862 utlånat: Från Förenade mötespassevolansfonden: den 15 Januari 10,ö°0: — Transport: 10,500 — Efter hva'd sålunda i underdånighet anmäldt blifvit och då det dessutom åligger Kollegium att tillse, det kontanta medel för bestridande af fondernas både förutsedda och oförutsedda utgifter icke saknas, synes det som en mera utsträckt utlåning under sjelfva revisionsåret icke varit lämplig eller med ett sådant åliggande förenlig. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, AJlernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: C. MEIJER. G. SANDELS. C. F. LAURÉN. N. A. Varenius. Stockholm den 18 December 1863. Kongl Krigs-Kollegii Aflönings-afdelnings underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid denna Afdelnings räkenskaper för år 1861. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl. Maj:t, genom nådig #emiss af den 23 nästlidne Oktober, tecknad å Rikets Ständers sednast församlade Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andre af allmänna medel bestående fonders — 316 — tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1861, i hvad densamma angår Eders Kongl.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anser jag mig icke böra tillstyrka hvarken antagande af Herr Moraths förslag, örn FörmyndareKammares inrättande eller beredande af ytterligare säkerhetsmått för betryggande af de omyndigas rätt, utan föreslår jag helt enkelt den Lagförändring, att 8 § i 57 Cap. HandelsBalken nedflyttas näst efter 12 §. isamma Cap. med den enda förändring 1 redactionen, att sista Momentet af §. eller orden: Häfver någon Inteckning i hans fasta gods fjnnan han ForLagutskottet! Betänkanden. lin myn dar t, Föreståndare eiler Uppbördsman b!ef, »jute då sin Inteckning till godo." kommer, såsom genom den föreslagne Lagförklaringen upphäfvet, att försvinna. Vid fråga härefter huru snart tillämpningen af detta nya Lagstadgande borde vidtaga och huruvida detsamma hör ega retroactiv verkan på hedöman delaf tvister emellan Förmyndare, hvilka dertill blifvit förordnade innan den nu föreslagne Lagen utkommer, och deras myndlingar. Dervid förekommer, att ehuru den grundsatsen är obestridlig, att en Lag, hvarigenom en förut ägd rättighet inskränkes, icke bör hafva retroactiv verkan, är likväl förhållandet i förevarande fall annorlunda, enär, på sätt ofvan är nämndt, den, arfvemedel hittills tillerkända förmånsrätt ej medförer någon ovilkorlig säkerhet för de omyndige och ovisst är, om icke den nu föreslagne Lagen tillskyndar de omyndige större säkerhet, än den redan gällande, genom den ovillkorliga förmånsrätt omyndiges arfvemedel, då de emot inteckning utsättas, i kraft af den nya Lagen skulle erhålla; och då härtill kommer att oräkneliga oredor skulle uppstå och Lagens ändamål, återförande af förtroende till Inteckningarne åtminstone för längre tid alldeles förfelas, orri, utan inskränkning till viss tid, Förmyndare
De oundviklige följderne af dessa olägenheter äro, att fraktfarten på Linköping ar vida mindre oell frakterne vida högre, än hvad de borde och under andra förhållanden. kunde vara; ty hvarje fraktsökande mäste naturligtvis, vid bestämmande af sitt fraktbelopp, taga i beräkning den tidsförlust och de svårigheter, han har att öfvervinna för uppnående af den hamn, i hvilken lossning eller lastning skall verkställas. Frakternas dyrhet drabbar i sin ordning konsumenter och aflastare och förminska dymedelst i en ganska hög grad de med hamnbyggnaden afsedda fördelar, hvilka först då kunna fulleligen ernås, sedan omförmälde hinder blifvit undanröjde. Huru den kringliggande orten uppskattar fördelen af Stångåns rötning, torde vara säkrast ådagalagdt deraf, att initiativet dertill är taget, icke af Linköpings borgerskap, utan af närmare och fjermare fran staden boende possessionater och bruksegare, hvilka icke blott på egen bekostnad låtit verkställa undersökningar samt upprätta den af styrelsen för vägoch vattenbyggnader granskade och godkände arbetsplanen med dertill hörande kostnadsförslag, utan äfven genom föranstaltad subskription beredt medel till arbetets utförande, svarande emot | af kostnadssumman, samt slutligen genom utsedde kommitterade låtit till Kongl. Majit ingifva underdånig anhållan om ifrågavarande statsbidrag, för hvars lyftning och ändamålsenliga användande borgen äfven blifvit ställd. Uti subskription af de kontanle medlen hafva inom staden boende personer af alla klasser deltagit och deribland äfven åtskillige bättre lottade borgare; men såsom korporation har borgerskapet icke förmått göra mer än afsätta omkring 12 å 14 tunnland stadsjord till vederlag åt egarne af de vid stränderna utskjutande landtungor, hvilka äro ämnade att gcnomgräfvas.