Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vice Korpraler, Gendarmer, Sqvadrons-Trumpetare och Hofslagare 6:0) Artilleriets Allmänna Stab. Chef för Stabs-Expeditionen och Tygmästarne Uste Stabs-Adjutanter, Liqvidations-, Ammunitions-, Fyrverksoch Uste Tyg-Officerare . • • , 2 Auditör och Förråds-Förvaltare .. Tygoch Fyrverks-Under-Offlcerare, Tyg-Skrifvare, Besigtnings-Rnst mästare, Öfvermästare och Verkmästare Konstaplar, Handtverksmästare, Uste Fyrverkare och Vaktmästare . Vice Konstaplar, 2:dre Fyrverkare, Fyrverkare, Handtverkare och Handtlangare Transport Ärlig Inqvarteringskostnad. Rum. Service. Maximi-beloppet för hvarje person. Summa Summarum. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. Summa Summa r u m. Rum. Service. Maximi-beloppet för hvarje person. r:dr. sk. rst r:dr. sk. rst. r.dr. sk. rst. Personer. r:dr. sk. rst. Transport 55553 7:o) Artilleriet. IngeniörTrupperne. Afloningskostnad för tjenstgörande Majorsoch Kompani-befälet på roten vid de Indelta trupperna under den tid af året, som återstår, sedan mötestiden blifvit afräknad, eller 320 dagar. Grader oell Befattningar. Tjenstgöringspenningar. (Hälften som för annan tjenstgöring.) Summa Summarum. per dag. per 320 dagar. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. Antal Personer. r:dr. sk. rst. Monderingen. 1 Stora och Mindre Summa för hvarje person. Summa Summarum. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. Personer. r:dr. sk. rst.
BetHnkandcni 335 ligen handt, det en person, af okunnighet, uti ett sådant mindre Fartyg infört ett obetydligt qvantum vin Irån Utrikes Ort, och att anmärkning deremot blifvit gjord, med påstående om Fartygets förlust och Femhundrade Riksdalers böter. Vid öfvervägande häraf, och då motionen åsyftar ändring uti SeglationsOrdningen, som år en Reglementarisk Författning, beroende af de allmänna grunder, hvilka, i afseende på en utvidgad handelsfrihet, af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer kunna vidtagas, hafva Utskotten ansett sig icke böra ingå i den partiela pröfning, som nu blifvit yrkad , utan trott det böra till Kongl. Majtt öfverlemnas, att vidtaga de ändring*r och rättelser i reglementarisk väg, hvilka af förändrade handelsförhållanden kunna följa j hvarföre Utskotten för motionen icke kunna tillstyrka bifall. Dock öfverlemnas detta, vördsammeligen till Riksens Högloft, Ständers vidare pröfning. Stockholm dea 14. Ankom den 11 Junii 1823. Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigen Eric Brobergs Memorial, angående förändring i straffet får Hållkarl, som fordrar dricks - 335 LagUtskotttt! Betätiknnden. penningar eller med otidighet bemöter Resande. Uti Memorial, som af Hederv. BorideStåndet biivit ti l Lagutskottet remit teradt, har RiksdagsFulbnä>tigen Eric Broberg, från Södermanlands Län, yrkat, att, med npphåtvande dels af Kongl. Förklaringen den ii December 1766, i hvad den angar stadgadt spöstraff för Hållkarl , som antingen fordrar drickspenningar af Resande, eller deni med ovett ofredar, dels af Kongl. Brefvet den 31 Miji 1763 och den 12 januarii 1776, hvarigenom Domsrätt i dessa Mål blifvit åt Kongl. Majit? Befallningshafvande öfverlemnad
Visserligen kunna sådane rör härstädes tillverkas; men att tillverkningen icke motsvarar bchofvet'torde få anses bcvisadt af det kända förhållandet, att, för nyligen fullbordade och ännu under anläggning varande gasverk behöiliga jernrör måst hemtas från England och här inedgifvits tullfrihet eller till 5 procent af värdet nedsatt tull. Då, efter Utskottets, af Rikets Ständer godkända förslag, fullfärdiga redskap och machincrier eller delar deraf få införas mot 5 procent tull, vore det icke rättvist emöt de inhemska machinverkstäderna att belägga den för dem behöiliga råvaran, metallrören, med högre afgift. Att åter i taxan införa särskilda afdelningar med olika efter vigt bestämda tullsatser för de olika slagen metallrör skulle leda till en med afseende å artikelns beskaffenhet obehöflig' vidlyftighet och svårligen kunna med full rättvisa verkställas, då rör, förfärdigade af samma metall, äro till värdet betydligt skiljaktiga, allt efter det större eller mindre arbete i förhållande till vigten, som derå blifvit nedlagdt. Utskottet hemställer således, att rör af jern eller annan metall må tullbehandlas lika. med redskap och machinerier eller delar deraf ej specificerade; och att stadgandet härom intages i noten till tulltaxan emellan der förekommande rubrikerna »Rödfärg# och »Rothe.» Jemte det Borgare-ståndet fattat beslut, angående införsels-tullen å de särskilda under hufvudrubriken socker förekommande underafdelningar, har samma j.tånd återremitterat rubriken »Mascovadeller brunt och gult ordinärt Terresoch Tetessamt hvitt puder-socker.» på grund af dervid gjorda anmärkningar, enligt hvilka dels ordet »Tetes-» borde utgå, såsom lemnande rum för misstydning, då icke ens sockcr-raftinadörerne kunde öfversätta eller förklara betydelsen af detta ord, dels ock, i stället derför, borde upptagas ett särskildt sockerslag, under benämning Farin-, brunt och gult. Öfriga Stånden hafva bibehållit denna rubrik oförändrad.
Den andra grundtanken är hennes fasta tro, att kvinnan i intellektuellt hänseende är berättigad att stå vid mannens sida. Mot dem, som förneka detta, kämpar hon med olika vapen. Ibland lekande satiriskt — t. ex. uti » Daniela Dormes », där hjältinnan, ehuru praktiserande medicine doktor, likväl är lycklig maka och mor. Ibland skarpt och allvarligt — såsom uti » Skriftställarinnan ». Sin tredje grundidé, den som från början gjort sig gällande i alla hennes arbeten, ger hon slutligen uttryck i lefnadsteckningen » Ned med vapnen ». — Denna bok har väckt ofantligt uppseende. Detta utrop » ned med vapnen! » — raka motsatsen till forntidens härskri — riktades till en början mot duellen. Drastiskt skildrar hon de ofta nog obetydliga orsaier, som föranleda en sådan — och i likaså lifliga färger de fruktansvärda följderna af detta afskyvärda mod att med ett större brott utplåna ett mindre. Men snart nog menade hon något mera: längtan efter evig fred ger sig luft både med kraft och hänförelse. Så kallade » fredsvänner » hafva existerat sedan många år. I New-york utkom broschyren: » Solemn review of the custom of war » af d:r Nohah Worcester och gaf anledning till bildande af fredsföreningar. För omkring ett år sedan grundade Bertha von Suttner i Österrike en kretsförening af den internationella fredsligan, och hon hade den glädjen att se hela den intelligenta världen i Wien sluta sig till detta förbund. På fredskongressen i Kom representerade hon det österrikiska fredsförbundet och höll i sådant syfte ett tal å Capitolium. Hon är den första kvinna, som offentligen uppträdt på detta ställe. Hela hennes själ synes genomträngd af denna fredsidé. Den gaf sig slutligen luft uti » Ned med vapnen », som äfven, som sagdt, finnes öfversatt till svenska. Boken kan kallas en elegi öfver kriget. Författarinnan rycker oss oemotståndligt med sig ut bland krigets fasor. V i lära känna det som ett förfärligt gissel, dubbelt hemskare och grymmare än alla andra, emedan det tager dem alla i släptåg, och emedan sjukdom, förödelse och hungersnöd öfverallt följa det tätt i spåren!
I öfverensstämmelse med de åsigter, som här ofvan blifvit yttrade, hafva Utskotten uppgjort förslag till ändringar uti serskilda §§ af Kongl, förordningen om fattigvården Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 55. 17 fattigvården i riket och få nu detsamma till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, med hemställan, att, i den mon det gillas, Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, genom utfärdad författning, stadga, att omförmälda §§, i enlighet dermed, mätte erhålla en förändrad lydelse. Härigenom anse Utskotten sig hafva besvarat de hufvudsakligaste af de anmärkningar, hvilka i ämnet blifvit framställda; och torde, med afseende å det slut, hvaruti Utskotten sålunda stadnat, något serskildt yttrande i anledning af de motionärers förslag, hvilka yrkat, det omförmälda Kongl, förordning måtte upphäfvas eller i vissa delar undergå en revision, icke erfordras. Förslag' till ändringar af [oljande §§ och mom. uti Kongl, förordningen om fattigvården i riket den 27 Maj 1847. §. Inom hvarje fattigvårds-samhälle skall finnas en fattigvårds-styrelse. A landet utgöres denna styrelse af sockne-nämnden, uti hvilken kyrkoherden, äfven om han icke är vald till ordförande eller ledamot i nämnden, skall, å embetes vägnar, såsom ständig ledamot deltaga vid behandling af de frågor, som tillhöra fattigvården Kyrkoherden kan ock, pä bestämd eller obestämd tid, af socknestämma väljas till ordförande i fattigvärds-styrelsen. För stad utses sådan styrelse i den ordning, hvarom antingen redan kan vara bestämdt, eller kan öfverenskommas, eller framdeles kan blifva föreskrifvet. § 7. 3 morn. Om någon, genom lättja eller liknöjdhet, förorsakar, att hustru eller barn sakna försörjning, sä alt de, till följd deraf, falla fattigvården till last, eger fattigvärds-styrelsen rättighet att, för sålunda uppkomna kostnader, erhålla ersättning utaf sådan persons tillgångar, samt att, för beredande deraf, der så nö~ Bih. till R. St.
Vidare har Hr Lagerhjelm an - 342 Den 12 April f. m. märkt, att räntan pä belåning af spanmål blifvit satt till 3 proc. under det att räntan på belåning af jern blifvit salt till 4 proc. Jag får fästa Hr Lagerhjelms uppmärksamhet på de stora svårigheter, som äro förknippade med denna förstnämnde beläning, enär spanmål är en vara, som lätt tager skada, hvaremot inga svårigheter möta vid denna sednare beläning, eller den å jern. Då man från alla häll vidt och bredt hör utskrikas, att ingenting göres för modernäringen, har Etsk. ansett sig nu böra taga ett steg i denna riktning, och sålunda föreslagit räntans nedsättande frän 4 till 3 proc. för de associationer och privatbanker, hvilka befatta sig med spanmålsbeläning. Jag tror, att detta är både rättvist och billigt, och tillstyrker derföre bifall till .§. Gr. Gyldenstolpe: Jag finner för min del stor skillnad vara emellan alt mot 3 proc. lemna creditiv åt sädane associationer, som beläna spanmål och att mot 4 proc. lemna creditiv åt dem, som belåna jern. De associationer, som beläna spanmål, mäste naturligtvis kunna beräkna någon vinst i och för deras omkostnader för detta ändamål, och dä är det väl billigt, att de skola hafva förlaget för bättre pris, såvida man nemi. vill åstadkomma någon beläning af spanmål, hvilken torde vara så mycket nyttigare att söka frambringa, som man derigenom uppmuntrar torkningen af samma vara. Dä Banken för närvarande tager 4 proc. vid belåning af guld och silfver, som är vida lättare att realisera än jern, så lärer icke något skäl finnas alt beläna jernet lill en lägre ränta; snarare vöre det dä skäl för Nr Lagerhjelm all yrka nedsättning i räntan vid belåning af guld och silfver. R. o. Ad. biföll 14 §. §§ 15, 10, 17 och 18. Dessa §§ biföllos. Sedan R. o. Ad. härefter, uppå prnpos. af H, Ex.
IX meddelta föreskrifter, i afseende på fastighetsvärdet, äro fullgjorda eller, der anledn. förefinnes, nödig rättelse vidtaga, att Statens påräknade inkomster må till fullt Den i Februari. i55 belopp inflyta; samt till pröfning, och der grundade skäl äro för handen till ändring, upptaga de anmärkningar, som dels från mantalsskrifningen, dels från Berednts-comitéernas åtgärder varda anmätdta, eller eljest komma till taxerlsmärinens kännedom; ägandes comitéen, i hvilket fall som helst, sitt beslut genast meddela till den det rörer och sådaut äskar. § it 3. fr. § gS Bevts-förordn. Häradsskrifvaren åligge, att genast eller sist inom trenne veckor efter fulländade taxeringar: a) till pastor, inom hvarje socken det rörer, meddela utdrag öfver alla ändringar i Beredn:s-comite'ens åtgärder, som Taxerts-comiteen vidtagit, och hvilka ofördröjligen skola å predikstolen behörigen kungöras; samt b) till Konungens Bef:h:de inlemna förteckningar öfver de inom taxens-districtet förlagda regemente!' och militär-corpser anslagna boställen, jemväl sådana, som indragna äro, med utförande för hvarje, af den behållna inkomst Taxer:s-comiteen ansett bevillning efter Art. II böra påföras; skolande dessa förteckningar af Konungens Bel:h:de öfversändas till vederbör, chefs-embeten att tillställas regem:ts-skrifvaren eller uppbördsman nen. § 114- fr. § 98 Bev:s-förordn.
Ständer halva derföre funnit sig böra i underdånighet hemställa, att särskilda arfvoden må af disponibla medel anvisas ål revi er förvaltare inom de distrikt, der landtbruksskola!' äro belägna, mot skyldighet för dem att vid landtbruksskolan meddela praktisk undervisning i skogshushållnings/äran. Det är otvifvelaktig!, att för den af Rikets Ständer vid åtskilliga tillfällen äskade, förbättrade hushållningen med Statens skogar erfordras en betydlig tillökning af Skogs-statens personal. Innan närmare kan bestämmas, efter hvilken måttstock den nya organisationen af nämnda stal skall ske, är det dock nödigt, att de grunder varda fastställda, som bestämma omfattningen af den verksamhet, hvilken bör tillkomma densamma. Rikets Ständer hafva här ofvan uttalat sin mening om dessa grunder och i fall E. K. Maj:t i öfverensstämmelse dermed eller annorledes lättar nådigt beslut angående arten af den verksamhet, som för hvarje särskild klass af allmänna skogar bör 20 Expeditions(JIsko Hets Fö?'slag till underd. Skrifvelse, N:o 187. utöfvas al skogspersonalen, är dermed det främsta vilkoret för möjligheten att kunna slutligen ordna äfven de personela förhållandena uppfyldt. Det ligger i sakens natur, att Rikets Ständer icke äro i tillfälle att framlägga något fullständigt förslag härtill, och sådant skulle äfven vara mindre lämpligt under den ännu befintliga osäkerheten, om de al Rikets Ständer i öfrigt framställda förslag varda af E. K. Majit såsom grundvalar lör den nya skogslagstiftuingen antagna; men Rikets Ständer hafva desto heldre ansett sig böra fästa E. K.
meddela mina anmärkningar för att, utan anspråk på något slags ofelbarhet, vördsamt underställa dem II, R. o. Ad:s samt Utskts bepröfvande. Jag förutsänder likväl yttringen af min erkänsla hos Utsk. för dess, som mig synes, i många falt ganska lyckade bemödanden att reda ifrågavar. invecklade angelägenhet och för dess allvarliga nit för framgången af en sak, som för folket och samhället med hvar dag erhåller en allt större och större betydelse. Ja, mina Hrr, den beslutade realisationens verkställighet bör och kan ej längre fördröjas. Ju längre den uppskjutes, ju svårare blir det att lösa denna gordiska knut; ju mera vi tveka, desto mer misstroende ingifva vi våra egna medborgare och utländningar för realisationens bestånd, och ju senare får landet således upphe nta dess välgörande frukter. Men jag återkommer härtill vid betänk, om tiden för silfverutvexlingens början; jag vill nu hålla mig till de ämnen, som afhandlas i det nu föredragna betänk. N:o 6, eller frågorna om garantierna för silfverutvexlingens oafbrutua fort - n6 Den S Maj f. m. gång och grunderna för Bankens förvaltning och rörelse. Denna granskning skall jag företaga punktvis, men anhåller till tidens vinnande, dä fråga blott är om återremiss, att nu yttra mig öfver betänk, i dess helhet. 1:0 & 2:0. Vid Utsk:s förslag, att med sedelstock böra förstås alla Bankens förfallna skulder, deruti inberäknade depositionerna, har jag intet att erinra, för den händelse nemligen, att Utsk:s hemställan, det Banken ovilkorligen må åläggas att hålla en, efter förhållandet till sedelstocken, lämpad metallisk cassa, varder ogillad; men i annan händelse tror jag det icke vara behöfligt att med en så betydlig metallisk cassa, som 2 till 5, till sedelstocken hänföra andra, än de i sjelfva verket utelöpande sedlarna.
Nyssnämnda kanal är nemligen farbar endast för helt små och högst fyra fot djupgående ångbåtar och pråmar, och de två slussarne i kanalen hafva lika anspråkslösa dimensioner, nemligen endast jemnt tillräckliga för att rymma för hvarje slussning endast en liten ångbåt eller en pråm i sender. För att nu kunna befordra den rätt betydliga varutrafiken å kommunikationsleden, måste ångbåtarne ständigt hafva i släp med sig minst en, men oftast flera pråmar, och som blott en och en af dessa små farkoster i sender kan inrymmas i slussarne, och det dertill ofta händer och hvilket icke lärer kunna förebyggas, att två ångbåtar, hvardera med flera pråmar, mötas vid slussarne och uppehålla hvarandra i flera timmar, ja i hela fem timmar, hvarpå man haft exempel, så framstår tydligt, dels huru litet belåtna och betjenade för sina egna personer landets innebyggare kunna vara att färdas på denna så beskaffade, af sjö, kanal och jernväg bestående kommunikationsled, dels hvilken stor olägenhet det är för den snabba jernvägstrafiken att vara afbruten, innan den nått sitt mål, Dellstranden, och vara fastlänkad med och beroende af den till tiden oftast obestämda och tröga kanalfarten. Dessa, till sin natur så olika kontrahenter, jernvägen och kanalen, kunna i längden icke med fördel hålla tillsammans. Antingen måste kanalen med sin hinderliga slussning öfvergifvas och jernvägen få framsträckas till sjöarne med sitt rymliga och fria vatten, eller också skall jernvägen, nutidens yppersta tidsbesparande kommunikationsanstalt, samtidigt med landet, som anlagt och behöfver densamma, lida och förhindras i sin utveckling af det tidsödande fortskaffningssättet på kanalen. En särskild olägenhet med kanalen är också den, att kanalen fryser en månad tidigare hvarje vinter, än Dellsjöarne, hvarigenom trafiken på kommunikationsleden måste afbrytas en månad tidigare, än hvad händelsen skulle vara, om jernvägen gick ända fram till Dellstranden; och härutaf följer, att jernvägen årligen förlorar en månads trafik, och landets innebyggare afstängas en månad tidigare ifrån kommunikationsleden. 364 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Med föranledande af underdånig anmälan i ämnet, som utaf Styrelsen för allmänna vägoch vatten-byggnader uti memorial don 28 sistlidne Februari blifvit gjord och i betraktande af det högst betydliga belopp, hvarmed fullbordandet af kanaloch slussanläggningarne vid Forshaga och Dejefors skulle, enligt deröfver sednast uppgjorda förslag, öfverstiga den från början beräknade kostnadssumman, har Kongl. Majit, då det af Rikets Ständer vid 1853 och 1854 årens riksdag till nämnde företag beviljade låne-understöd af tillsammans 150,000 Ridr Stats-TJtslcottets Utlåtande N:o 120. 47 Runt afsett kanal-anläggnings tillvägabringande, oell bolagets förevarande ansökning, att, i stället för kanal, få vid Dejefors anlägga jernväg, sålunda erfordrade Rikets Ständers bifall, funnit sig böra till Rikets Ständers pröfning öfverlemna ifrågavarande ansökning, med hemställan huruvida ej, — derest Rikets Ständer ieke skulle finna anledning att, sedan bolaget numera fullbordat kanal-arbetet vid Forshaga mot en kostnad, ensam öfverstigande omförmälda låneunderstöd, meddela bolaget något ytterligare statsbidrag för utförandet af den afsedda kanal-anläggningen äfven vid Dejefors, — Rikets Ständer dock ansåge skäligt, att medgifva den begärda förändringen uti planen för ifrågavarande kommunikationsled, på dot sätt, att, i stället för kanal, den föreslagna jern vägs-anläggningen vid Dejefors inom viss tid verkställdes, enligt den plan, som, efter behörig pröfning af dertill upprättadt förslag, kunde varda af Kongl. Maj:t i nåder fastställd. Utskottet, som, vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, funnit sig sakna giltig anledning att, sedan den vid sistlidne riksdag i enahanda hänseende gjorda framställning blifvit afslagen, tillstyrka Rikets nu församlade
„ 1840 „ 706,574. „ 1841 „ 724,124. „ 1842 „ 842,713. oeb, enligt kullverkets Hukvud-bok förar 1843, bade samma Utgifter delta äruppgätt till omkring 910,000 Il:dr, bärledande sig den betydligare tillökningen för detta oeb nästföregående är bukvudsakligen krän den förändrade reglering ak kullstatens löner, som varit en följd af sportels^stemets akskaklande, oeb bvilken reglering ökat aAöningskostnsden med omkring 100,000 Il:dr. 8ä val i anseende bärtill, som mod bänsigt till ifrägakommando ytterligare åtgärder för kullbevakningens förstärkning, föreslog Oepartements-Lbeken i underdänigbet, att kullverkets aflöning oeb öfrige omkostnader, jemte akkorlningar, nu mä förslagsvis beräknas till 900,000 Il:dr, eller Il:dr 338,000 utöfver bvad i Iliksstaten sednast är upplaget. 24 ldppä tillstyrkan af Stats-Rädvts öfrige Redamöter lrelragade Rongl. lVlaj:t i Nader gilla, Iivari föredragande Oepartemenks Llrvlen i nu anförda ämnen underdänigst föreslagit. 10:de I^Ied föranledande st de genom Oireclionen iurRongl. Ä1aj:ts HofIlspell volr 8peotakler, tid elterannan, soirla urrderdäniga framställningar, trodde Departenrents-filrelen sig döra underställa Rongl. l^Iajrts varliga Irepröfvande, lrnruvicia fur-slag nu Irords af Rorrgl.
Hon gaf hälften af pengarne åt sin mor samt gick ombord, ännu stödd på kryckor. Från Bremerhaven reste hon direkt till Rom, gick till en berömd bildhuggare och bad att bli antagen ' som elev. Han tillbakavisade henne höfligt, men bestämdt. Hester, som endast kunde några få ord italienska, såg på honom med sina blå, beslutsamt trotsiga ögon: » Signor, det är för mig en fråga på lif och död — låt mig vara här en vecka — om ni sedan ännu säger » nej! » — så går jag tyst min väg. » — Han kunde ej annat, hon blef hans elev, och hennes framsteg uppfyllde läraren med stolthet. I vår lugna krets uppträdde Hester med sin egen vilja och kullkastade ständigt våra planer för dagens nöjen. Jag gick en dag in i hennes sofrum, hon stod där helt lugn och flätade sitt präktiga guldhår, medan vi andra helt otåligt väntade på henne för en utfärd. Jag smekte det glänsande håret: » Stackars barn, vi hålla så mycket af er, hvarför beröfvar Ni oss er kärlek? » Hester lät håret glida genom sin kraftiga, välformade hand: » Hos mig finnes ej rum för kärlek, min kropp har jag besegrat med stark vilja, men för att beherska marmorn måste mitt hjärta vara hårdt som bergkristall. » » Ni tager miste, Hester, om ni vill trotsa er till ryktbarhet, — känner ni ej sagan om Pygmalion, som genom sin kärlek gaf lif åt statyn? » » Never mind — jag fäster mig ej vid sagor. Konsten säger: du skall inga gudar, ingen kärlek hafva jämte mig! » » Men öfver konsten står likvisst Gud med evig nåd och kärlek! » utropade jag. » Er barmhertige Gud har låtit mig köpa / 1891 340 och betala allt med plågor och kval — vi äro kvitt! » svarade Hester och fäste håret kring sitt välformade hufvud. Med en suck drog jag mig tillbaka, min svaga hand förmådde ej röra detta granithjärta. Dock var Hester härefter vänligare och mer tillgänglig. Några år förflöto, och jag hade nästan glömt konstnärinnan, då jag en dag såg följande meddelande i tidningen: » Rom, i augusti 1887.