Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del skall jag anse nästan likgiltigt, på hvilketdera sättet man afgör densamma. Herr Lefren_, Johan Pehr: Efter hvad jag fattat det beslut Ridderskapet och Adeln förut tagit i frågan, skulle icke något annat deraf inflyta i RiddarhusOrdningen, än det som är nödigt, att fylla den lucka, hvilken annars skulle uppstå i 18 §., nemligen blott det stadgande, att offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar må äga rum, Den andra delen rörer 10 Den i April f. ni. det reglemenlariska, hvilket icke tillhör någon annan att bestämma, än Ridderskapet och Adeln sjelf. Till denna del hörer t. ex. frågan, om åhörarne här skola behöfva frysa med obetäekta hufvuden, under det vi hafva hattarne på oss o. s. v. Hvad deremot Lagutskottet bör gifva förslag till, äro de straffbestämmelser, som erfordras, för förbrytelser emot Ordningsstadgan. Jag anhåller om återremiss till RiddarhusUtskottet i hvad som rörer den reglementariska delen, samt om remiss till Lagutskottet, i hvad som rörer straffbestämmelser för åhörarne. Herr Bråkenhjelm: Sjelfva denna discussion tyckes tillkännagifva, att RiddarliusUtskottet behöfver Ridderskapets och Adelns ytterligare ledning, för att vidare handlägga målet. Här har blifvit satt i fråga, om den reglementariska delen bör införas i RiddarhusOrdningen eller i Ordningsstadgan; om åhörarne få visa sig med betäckta eller obetäekta hufvuden, o. s. v. Allt detta innefattas i det förslag, RiddarliusUtskottet öfverlemnat till Ridderskapets och Adelns pröfning.
Härtill öfvertogs såsom lön dels något af den framlidne företrädarens konkursmassas skuld till Kyrkooch Fattigkassan, som utföll, mot 6 procents ränta, enligt Sockenstämmoprotokoll (Men 28 Jan. 1827), dels ock efter hand, en del af samma Kassors inflytande medel, likaledes med 6 procents ränta som årligen lades till kapitalen. Då lånet på sådant sätt år 1837 hade stigit till Tvåtusen etthundratjugu Rdr, yrkade dåvarande Kyrkovärdar i Räkenskaperna för året, att annan Uppbördsman skulle förordnas, emedan säkerheten för lånen icke ansågs tillräcklig i det brandförsäkrade boställets ehuru öfvervägande lösen , eller den afbetalning, som årligen skedde enligt lagligen skedd öfverenskommelse, tillräcklig. Konungens respektive Befallningshafvande samtyckte, och Högvördiga Dom-Kapitlet tillförordnade en Prebende-Komminister J. O. Berggren i Upåkra, att uppbära och redovisa nämde Kassor, hvilkas Räkenskaper för öfrigt af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rält emottagna, befunnos riktiga, tillika med deras någon tid derefter granskade behållning. Hans Högvördighet, Biskopen m. m. Herr D:r Faxe tilläde egenhändigt bemälte Komminister titel af "vice Pastor i dessa ämnen”, och böcker, tillika med andra hithörande handlingar öfverlemnades honom i laga före^ skrifven form. — 384 — Efter årliga exrcutiva auktioner eller utmätningar, hvartill hälften af lön och boställets afkastning amandes, ulan hilder af andra och s. k. lysta förmånsiätler, var skulden till nämde Kassor, enligt vederbörande Kionobefallningsniirs intygande, godigjoid den 3r Dtcember sistlidet år 1841.
Skrifvelse, N:o 12. görelse, som för minskad höafkaslning kunde lillkomma kungsladugårdens arrendator under de återstående arrendeåren, al allmänna medel varda beviljad. Då E. K. Maj:t ansäge billigt att Kronan, som understöd! ocb befrämjat tillväga b i'i n gandet af Strömsholms kanal-anläggning, jemväl i fråga om alstående till Kanalbolaget icke allenast af den i äldre tider åt detta Bolag upplåtna jordrymd utaf Strömsholms kungsladugårds egor, utan ock af den tillökning deri, som, sträckande sig 40 fot på hvardera sidan af kanalens nuvarande område, funnes ä ofvanberörde plancharta upptagen, ocb hvilka områden, efter afdrag af sjelfva kanalens areal-innehåll, 3 tunnland 15,4 kappland eller 19 qvadratrefvar 50 qvadratstänger, utgjorde tillsammans 12 tunnland 30 kappland eller 72 qvadratrefvar 53 qvadratstänger, medgåfve Bolaget enahanda fördel, sorn blifvit för flera dylika företag beviljad, ocb då fullbordandet af detta, för det allmänna vigtiga kanalarbete i allt fall redan för Bolaget medfört kännbara uppoffringar, bar E. K. Maj:t nu i nåder föreslagit, alt nyssberörde kronojord mätte, under det af expropriationsnämnden för öfrigt föreskrifna vilkor, beträffande upptagande på Bolagets bekostnad af afloppsdiken i kanal-områdets yttre gränslinie!-, med nödigt affall för vattnet, öfverlåtas med full egandeocb nyttjanderätt til!
O111 derföre icke 1777 års K. bref funnes, skulle jag för min del tillstyrka att den tillämpning deraf, som nu är i fråga, icke komme att äga rum. Man bör icke stifta lagar ulan hänseende lill de lagar som finnas; ty man kan icke tänka sig en fortgående lagstiftning utan i bestämdt sammanhang. När då 1777 års K. bref finnes, när detsamma måstö tillämpas då brottet blifvit begånget genom tal eller skrift, och när den i LagUtsk. behandlade frågan lörtde K. bref icke föranledt till undanrödjande deraf; så påstår jag att conseqvensen fordrar att förhållandet i afseende på åtalets fullföljd bör vara enahanda, då brottet blifvit begånget i tryck, som då det skett i skrift eller tal. Hr Rosenblad, Bernh.’: En värd talare har lyckönskat de domare, hvilka ansett tillämpningen af 1777 års K. bref icke kunna ifrågakomma för tryckfrihetsmål, ali hafva funnit en vältalig försvarare uti en ledamot af detta Stånd. Jag beklagar deni då, att de funnit en motståndare i den store statsiätlslärare, som ägt det förtroendet till sina egna anspråk, att han begärt det Standel, med afseende på bans ogillande af ett lagförslag, icke skulle detsamma antaga.
Yid nu anförda förhållanden och med afseende derjemte å de, enligt Högstberörde Nådiga Skrifvelse, för öfrigt vidtagna åtgärder för afslutandet af liqviderne om ifrågavarande skulder, hafva Rikets Ständer visserligen funnit Svenska Siats-Verket vara hufvudsakligen betryggadt emot sådana ytterligare fordrings-anspråk, som nu eller framdeles möjligtvis skulle kunna grundas på olvanuppgifna, till Riksgälds-Contoiret icke återställda, skuldförbindelser; men deremot likaledes ansett, att, såsom en alltid vanlig och obestridlig följd af behörigen verkställd liqvid, alla de förskrifningar, jemte deri åberodade säkerhets-bandlingar, som blifvit utfärdade för nu omförmälde, redan liqviderade, skulder, böra, åtminstone efter den erforderliga prsescriptionstidens förlopp, antingen i stadgad ordning återlemnas, eller, enligt gällande lagar, till all framtida kraft och verkan ovilkorligen dödas, helst det härförutan förekommit Rikets Ständer i flere hänseenden mindre lämpligt, att de med Sveriges Konungs och Ständers auktorisation och garanti försedda hufvudförbindelserné för en del af de fordna Stats-lånen skola, sedan dessa förbindelser blifvit infriade, fastän ännu icke öfverkorsade eller annullerade, förfarande förvaras under utländsk domstols eiler embetsmans vård. I betraktande häraf samt på det att ej allenast meranämnde skuldposter må framdeles kunna ur Riksgäids-Contoirets räkenskaper helt och hulie t alföras, -utan ock all anledning till vidare undersökningar om samma skulder och deras liqviderande må för framtiden upphöra, hafva Rikets Ständer ansett sig böra', så vidt på dem ankommer, söka bereda de ännu utevarande obliga tioner nes ofördröjliga återställande eiler fullkomliga annullerande; och som E. K; M., Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Sedan, på anmälan af Direclionen vid Malmö Låne-Contoir, om några vidtagne anstalter till närmare controll på Kamererarens uppbörd, Banco-Fullmägtige, enligt deras Protocoll för den 17 sisth April, öfverlemnat till Directionens närmare bepröfvande, huruvida icke en sådan ordning kunde införas, att de qvittencer å emottagne contante medel för Låneomsättning eller Slutliqvid, som, jemnlikt de af Directionen gifne Stadganden, det skulle åligga Kamereraren att meddela, blefve i en serskildt längd införde och med annotations-påskrift försedde af Banco-Ombudet, jemte någon af Directionens öfriga Ledamöter, och som det syntes lämpligast af den som för tillfället hade Gassa-vården sig ombetrodd, samt sålunda i alla fall måste vara i Contoiret oftare tillstädes; och Directionen, uti Skrifvelse af den 20 Maji, på anförde grunder, i motsatts af BancoFullmägtiges sålunda yttrade åsigt, bestämdt förklarat att Directionen icke kunde åtaga sig förpligtelsen alt genom någon utaf sina Ledamöter af RiksStånden controllera de inbetalningar, som tili Contoiret göras; men deremot hållit före, att sådant lämpeligen kunde uppdragas åt Bankens Ombud vid Låne-Contoiret; så hafva Banco-Fullmägtige ytterligare, under den 10 Junii, lemnat Malmö Låne-Contoirs Direction del af sina åsigter om - 43 - föreskrifternes rätta förstånd och tillämpning; samt enär Fullmäglige, med fästadt afseende å Låne-Contoirs-Reglementets 25 som stadgar: ”Hvad •vidare inom Contoiren till säkerhet och god ordning leda kan, äga BancoFullmägtige, på Direclionens framställning, föreskrifva etc.,” fulinit sig höra låta bero vid Directionens omförmäldte förklarande, tillika dermed förenat den erinran, att på
E .. V t a barn och lotterivasendet ... 299 Meddelanden f rBn Fredrika-Bremer-Forhunde t . 300 Bocker for barn och ungdom julen 1897. F r h Fredrika-Bremer-Forbundets bokkomitk 302 Bihge: Fredrika-Bremer-Forbnndets berattelse for Br 1896. det elfte af dess verksamhet. Lea Ahlborn. August Bergin &amp; Clo dfcc.gaaim fir S p e g l a ~ &amp; Tafvelramar STOCKHOLM 22 Lilla Vattugatan 22 Allm. I Spisoch Knackebriid I I i nzdnga oZi7ca sov3ter, 06fuertrMffiiga i vaZsnza7c. WEDERSPRlS och GULDRIIEDALP Dresdoo LS94. - U r a ~ ~ ~ ~ s e l l w 1896. eig Bisoults o c h C a k e s de nyffigasfe och prydligasfe saker man &amp; an hafva I ' eft hem, saljas a " IngeniC Eo Ao WIMANS Kontor och Specialverkstad Rikstel. Lastnza7cc.v * e~ / cctan 9, Sloclclr olm. Allm. Sjukskoterskor ined goda betyg ofver genomghngna larokurser och u t ~ f v a d praktisk verksamhet finnas wmalda &amp; Fredrika-Bremer-Forbundets ByrB, 54 Drottninggatan, 1 tr. Allm. i - Hygieniska Skodon tillverkas for Herrar, Darner och Barn. OBS.! a Skodon tillverkas afven efter modern fason. I 0: s 3 a3 .- -; S - Reparationer verkstallas val och p t bestamd utlofvad tid. w - 3 @ : QciP ' L! / c&amp;iem f 8.: s fiir Irermr acll dames. Alla slags velocipeder repareras hos 1W.E FBdbdd. Katalog gratis. Saxfir. a -.
Sedan den af lii von Hartmansdorff begärda uppläsning blifvit verkställd, blef det nya förslaget N:o 42 HR un_ derd. skrifvelse af R. o. Ad. godkändl. Lades till handlingarna förstärkta StalsUtskrs den 5 dennes på bordet lagda mein. Nto 2^2, ang:de verkställd omröstning (ill följd af RiksStins skiljaktiga beslut uti de frågor, som upptagas i StatsUtskts memtr JXtis 134, >79 och 180. Ånyo föredrogs StatsUtskts den 5 dennes på bordet lagda utlåt. J\:o 231, i anledn. af de inom 2tne RiksSt. framställda an märk 11 :r vid Utsk:s betänk. ]NT:o 69, ang:de yrkad skattefrihet för intägterna å allmänningen Stöpen. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Dådetta mål förra gången i det H. Ståndet förevar, hade jag aran ådagalägga, såsom jag tror, obilligheten, att icke säga orättvisan, af ifråga var. i sednare tider tillkomna nya skatter å hemmanen inom Suntetorps socken af Skaraborgs Jan. StatsUtskts fleste ledamöter hafva dock icke ansett sig läöra särskildt för sockenallmänningen Stöpen tillstyrka den äskade skattebefrielsen, ulan har Ulsk. vidhållit sill i ämnet förut afgifna beslut, hvilket innefattade utslag å motionen. Såsom grund för detta afslag har Ulsk. åberopat, att Sländerne ej skulle i förevar, läll äga att kullkasta eller tillintetgöra verkan af ett lagnkraftvunnet beslut. Denna Utskts åberopade grund Deu lä Augusti e. m. 133 för dess utlåt, torde visserligen förtjena u 11 näi mare skärskådas, då man erinrar sig huru manga lagakmflvunna beslut äfven vid denna riksdag blifvit kullkastade af de särskildta RiksStln.
Slutligen anhåller jag vördsamt, att dessa mina tankar måtte med de öfrige RiksStånden behörigen communiceras, samt till vederbörande Utskott remitteras; varande jag städse bered villig att meddela de upplysningar och vidare förklaringar i ämnet, som nämnde Utskott kan för sig finna behöllige, men som jag ej här trott mig böra mera omständligt utveckla. N Herr Dahlman, Lars Johan: Anspråkslöst och under öppet erkännande, åttj vara noyiee i den djupast® af alla läror, Den 3 Martti, Sfats-financens, anhåller jag vördsammast få meddela mina enfaldiga åsigter i detta vigtiga ämne, och dymedelst göra, äfven jag, ett ringa bidrag vid öfverläggningarne. Jag utgår ifrån den grundsats, att medlet till afhjelpande af den största förlägenheten, hvarförutan ej något grundligt kan göras vid denna Riksdag, är och evigt blir förtroendets äterjiällaride. Jag yrkar således absolut reda i vårt myntförhållande. Banken bör, såsom hvarje individ, hvilken ej mägtar vid uppvisandet infria dess förbindelser med hvad utlofvadt är, uppgifva sin flat. En borgenär är ej pligtig nöja sig, vid anfordran af specie, med hypothekerande effecter, _ då upphörde ju ali rörelse ! Jag understöder alltså fullkomligt den förut gjorda motion om Bankens publicitet. Vidare föreslås t 1) BancoUtskottet afgifver dess betänkande om den del Banken, på grund af dess otvifvelaktiga silfverfond, kan invexla af dess utelöpande sedlar med minst 5o, högst bo, procent rabatt; så att, om t, ex. sex millioner finnas i Bankens hvalf, kunna åtminstone femton millioner papper inlösas, helst många förkomne Baneosedlar ännu äro bokförde. 2) Banken öfverfiyttar alla dess intecknade eller hypothekerade fordringar, samt alla dess ägande Statsanslag på RiksgäldsGontoiret, som kunde hädanefter kallas CreditBank.
IV.-o 84- påräkna för sitt arbete ocb sin morla. Sistnämnde lagrum föranledde dessutom till den anmärkning, att, ehuru fartyget gjort flere fraktresor, sista godsegaren likväl måste låta sina varor gå lill liqviderande af folkets alla innestående hyror, enär, enligt Skipmanna-Balken oell 1748 års Kongl. Coopvaerdie-Reglemenle, besättningen icke vore berättigad, att å hvarje aflastningsort dess upplupne löner utbekomma. Det borde deremot åligga Redaren, hvilken tillgodonjutit frakterne, att ansvara för folkets löner och, vid saknad tillgång hos honom eller Skepparen, borde skeppsfolket ega förraonsrätt i skeppets inventarier, eller, om desse ej voro tiilräcklige, i skeppets försal jnings-belopp framför den, som gifvit lån å bileller bodmeri-bref, helst denne, innan han lemnadc lånet, vore i tillfälle att göra sig underrättad huruvida folkets hyror innestå. Rikets Ständer, som tagit i öfvervägande hvad sålunda förekommit, finna äfven det origtiga så väl deri, alt sjöfolks obetalde aflöning icke eger förmonsrält i fartyget, som ock att sådan fordran har förmonsrätt till godset, som i fartyget är, hvarigenom kan inträffa, att gods, som vid slutet af en emellan flera orter verkställd resa, tillfälligtvis finnes om bord, medtages för löre-fordringar, hvilka tillkommit förr än samma gods inlastades, och under förehafvanden, deraf godsegaren icke haft någon nytta. Sjöfolket står i Skepps-redarens och icke i befraktarens tjenst, och det bör således ega sin förmons-rätt icke i godset utan i skeppet.
Utskottet gjerde Remisi af Sk>-l?.U!ss'ottetS, genom Memorial af den 2Z Nowember, afgisne F.nance-pian, har Banco-Utskottet, sedan Det inhämtat Herrar Banco Fnllmägkiges yttrande, hwillct harhoS wördsamt bifogas, tagit de i StatsUskott-tS Memorial förekommande och Banquen rörande frågor, i ett noga öswerwäqande, och får nu till Riksens Högloft. Ständer wördsamk öswerlämna re^ltatet as Dest öfwerläggningar. Da Utskottet trott, att Riksens Ständer lära, sa mycket möjligt är, spara sitt Vanco»Werk och ej uran i yttersta nöd, ester redan skedde sa stora utbetalningar derifrån , widare yrka desi biträde till Staten, har Urjkoitct ansett det ullätande Der nu ärnar asgis« wa, snarare böra innehålla en upgift af det högsta biträde Riksens Ständer af Banque» för det närma, rande böra äika, än något tillstyrkande dertill, eller alt de af SlatS-Utjkottet sörcflagne uiwägar skulle tvidtagas. Ester en öven förklaring rörande de grunder, hwilka Utskottet anser för oundgänqeliga wilker om Banqnen ikall äläggaS nägra ytterligare utbetalningar, tror sig Utskottet hafwa satt Riksens Ständer sä i tillfälle att döma öfwer Banqnens förmåga, att Det med trygghet, Utan att något definitivt förestå, tror sig, till Riksens Ständereget ompröfwande och afgö rån» - 762 , Dea ig Drcembcr. rande kunna vfrver^mtra. till hwad grad, sä wäk för Ban* guens -;redir som den au män ira c re di ren, Banque», lill nya länbiirädsn är Staten dör kunna öpnas.
LVIII. B. 53. LX. A. 227. — innefattande förslag, att de föreskrifter, hvilka af Rikets Ständer varda stadgade, i afseende på granskningen och approbationen af Bankens småsedlar, måtte gälla och tillämpas vid granskningen och approbationen af RiksgäldsContorets smärre Creditsedlar. LVM. B. 53. LX. A. 228. — angående Lönförhöjning för Canzlisten vid Herrar Fullmägtiges i RiksgäldsContoret Expedition LVIII. B. 54- LX. A. 228. — angående tiden för nästa Revision af Stats-, Bankooch RiksgäldsVerkens räkenskaper och förvaltning. LVIII. B. 54- A. 191. 3. — i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets memorial rörande Creditiven enligt 63 § RegeringsFormen. LVIII. B. 54. LX. A. 234. LXII. B. 323. LXV. B. 324. A. 431. LXVI. E. 72. — i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet angående jemkning i grunderna 527 na för Recognitionsskogars skattläggning. LVIII. B. 54. LX. A. 169. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet rörande väckt fråga om skattemanna-rätt lill alla å llecognitionsskögar, i följd af 1811 års Kongl. Författning, utbrutne hemman och Lägenheter. LVIII. B. 54. LX. A. 168. LXI. E. 110. —- i anledning af väckt fråga om ändring i vissa delar af föreskrifterna rörande Krono-leverancer och besigtningar derå. LVIII. B. 54.
Från den dagen fortsatte hon att skrifva med ständigt stigande framgång, fast ej under sitt eget namn, förr än efter sin mans död (1858.) Hvarje nytt arbete var en ny triumf, och snart flög hennes rykte kring hela den bildade verlden. Mellan hennes först utgifna arbete: Förtalet och hennes sista: Bertas anteckningar, utgifvet 1872 har hon skänkt publiken ett stort antal romaner och noveller, alla lästa med en begärlighet, som aldrig tycktes tröttna, och många af dem öfversatta Lill danska, tyska, franska, engelska, holländska och polska språken. De flesta af dem ha utgått i två och tre upplagor och somliga ha tryckts i Tyskland, innan de utgifvits i Sverige. Utrymmet medgifver icke att här anföra namnen på dem alla, men de som väsent ligast torde ha bidragit till hennes ofantliga popularitet kunna vi ej underlåta att nämna, emedan de, likt porträtt af kära personer, återföra Lill oss glada och lyckliga minnen från en tid, då vår egen själ var ung och romantisk och då romanen äfven hade för den läsande allmänhelen en vida större betydelse än nu. Säkert skall månget anlete klarna inför de välkända rubrikerna Tvänne familjeinödrar, Mannen af börd och qvinnan af folket, Arbetet odlar mannen, Börd och bildning, Ar mannens karaktär hans öde? Skuld och oskuld, Positivspelarens son, Guld och namn, m. fl. Hvilken af oss äldre har ej läst dessa arbeten, hoppats, lidit och njutit med dessa hjeltar och hjellinnor ur lifvet och fantasien, så som vi kanske aldrig gjort det sedermera? Ty det fans i alla dessa böcker, liksom det fins hos vissa sympatiska menniskor, ett slags oemotståndligt intresse, ett vinnande behag, som fängslade läsaren till den grad, att han icke kom sig för att reflektera, innan han med lif och själ var midt inne i händelsernas hvirfvel och personernas öden.
Lag-Cotnitéen meddeldta yttrande framställt och hvilka Herr Presidenten Friherre Strokirch jemväl hufvudsakligen till förslagets ogillande åberopat; nemligen att bland inrättningar, derå Nationens säkerhet och bestånd äro hvilande, tillkommer dem företräde, som med minds,ta kostnad uppfylla andamålet; att Hof-Rätterna i sitt nu varande skick göra det; att närmare väg till Ofver Domaren icke åt parten medför någon beräkningsvärd lättnad, da de flesta ibland dem i all» fall måste anlita Advocater till målens utförarade; att tillsynen på Under-Domare ej blifver lättare inom en mindre än inom en större krets, enär Öfver-Domaren icke utan efter inkommande klagomål och handlingar kan en sådan tillsyn utöfva; att enheten i X,agskipnings sättet, genom ÖfverDomstolarnas ökade antal mindskas; att sakernas skyndsammare afgörande är mera påräkneligt vid en af flera divisioner sammansatt Ofver - Ritt, än vid a 47 6 Den a 8 Juni. vid från hvarandra spridda Domstolar, imellan hvilka göromalen svårligen kunna så delas, att icke genom tillfälligheter den ena kan blifva allt för litet svsslosatt, och den andra åter så öfverhopäd af arbete, att det icke medhinnes; att Hattens betjening har mindre tillfälle för öfning vid en Ofver-Domstol med få ^Ledamöter oell inskränkt verkningskrets; att större tällan imellan betjeningen och bättre urval af dem vid befordringar äger ofelbart rum bland deras å ett ställe hefinteliga större antal; och sluteligen att gamla inrättningar, som genom sin ålder och gagnelighet vunnit förtroende och anseende, ej utan med största varsamhet böra undergå rubbning. På hvilka väl grundade skäl mitt röst således är för Hof-Rätternas bibehållande uti hvardera» hittills ägande Residence - ort och vid den hpi vudsakediga form de i öfrigt nu äga.
Gunnar stod ej nu som förr, när bränn-Olle någon enda gång njutit samma nåd, allt såsom en äggsjuk höna bredvid honom för att akta sin klenod, utan nu lät Gunnar honom «struka och tappla» bäst han ville på fiolen, men gick merändels sjelf ut, hållande fingrarne i de ömtåliga, fina öronen, hvilka instinktmessigt ledo af de falska tonerne, och i dörren sägande: «Uschiana! Jag kan slätt intet höra på hur ledt du spelar; det skär som hvassa, eller snarare som slöa, knifvar igenom hela kroppen, från hjessan till fotabjellet.» Och Bengt, han suckade, ty – tänkte han – när han intet bryr sig om sin fiol, utan låter Olle fälas med den som han vill, då står det illa te’ me ’en. Bröllopsdagen nalkades med stora steg. Den var, som vi veta, utsatt till trettondagen, och väntades med stor otålighet af alla, utom brudgummen. Patronen var visst ingen god karl, men ingen rätt ond heller, betedde sig ofta som hade han varit en god, och – om det var slughet, uträkning, eller en liten släng af hjertats godhet, det kan man icke rätt bestämma, men i vissa fall var han verkligen hvad man kallar: god mot sitt tjenstfolk och sina underhafvande; ty på samma gång som han var en ytterst sträng och noggrann husbonde, hvilken höll hvar och en att arbeta och streta efter sin största förmåga, så var han äfven en, så der temligen rättvis och ofta ganska frikostig. Gunnar hade nu tjenat honom alltsedan sitt sjuttonde år, således i sju fulla år, först som stallgosse och sedan som arbetsdräng, samt på alla sätt väl uppfyllt husbondens åligganden, och derför skulle han nu hafva ett stort och hederligt bröllop.