Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, som dertill föranlåtes af en fortfarande öfvertygelse om de ostridiga fördelarna af den i ofvanberörde måtto ifrågaställa förändringen i praestationen af Extra Roteringen, vill först, i anledning af hvad anfördt blifvit om den föreslagna förändringens inflytelse på grunderna för National-Beväringen, hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, ehuruväl stadgadt finnes, att det Manskap, som af Extra Roterings-skyldige skulle utgöras, 4 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.-o 6. borde utgå innan någon del af NationalBeväringen uttages , deraf likväl icke i sjelfva verket följer, att Extra Roteringens utgörande i annat än Manskap föranleder till Beväringens tidigare eller mera talrika uttagande, enär härvid i betraktande kommer, att endast hela Classer uppbådas, och att således, genom Extra Roteringens utgående i Manskap, hvars hela Nummerstyrka ej öfverstiger | eller \ af hvarje Class Beväring i medeltal beräknad, någon motsvarande minskning i denna senare praestation icke är, vid inträffande behof af Armeens förstärkning, att påräkna. Och som Kongl. Maj:t ansett det vara af särdeles vigt att, i händelse af krig och vid då uppkommande större behof af Artillerioch Trosshästar, hafva en säker tillgång derpå, hvarigenom den, både i anseende till antal och stegradt pris, dryga kostnaden till deras uppköpande betydligen nedsattes och en icke ringa besparing, till lättnad för alla i krigskostnaden deltagande Medborgare-Classer, sålunda bereddes, samt härtill kommer, att en så beskaffad, till allmän lättnad ledande förändring i Extra Roteringens utgörande tillika enskildt för Rotehållarne medför lindring li deras för Extra Roteringen åliggande utgifter, då hastig uppsättning af Soldater och deras förseende med bekläd - Bil. lill K. M.
Den som förstår hvad tecknen betyda, bau läsa deni; för en annan blifva de deremot obegripliga; ly tabellerne äro endast en abrevialion af en vanlig beskrifning. * O O Jag instämmer med Grefve von Platen äfven deruti, att det för ändamålet, sorn åsyftas, gör tillfyllest, 0111 Lnndtbruks-Aoadelnien fritt får sätta sig i communication med Hushälis-Sällskaperna. Jag befarar, att desse i början af deras tillvaro sträckt sig för långt. De böra dock icke derföre, förkastas; ty de kunna väl blifva tillbakavisade på rätta vägen. 11 v åd sorn hufvudsakligen hindrat dem uti deras verksamhet är , att i LandtmäteriContoiret väl finnas chartor öfver de uppmätte delarne af landets yta, men mätningarnas resultater äro icke sammanförde, så att deraf en öfversigt af en hel socken, ett kärr eller en provins blir möjlig. Det andra felet ligger i Nationallynne!. Den kännedom, Friherre Ceder ström åsyftar att utbreda, om hvarje sockens handtering, produetion, afsättningstillfällen och dylikt, det är just publicitet häraf, som de, hvilka egna sig åt samma näringar, med alla krafter sätta sig emot. Detta kan jag af erfarenheten intyga. När Westerås HushållsSällskap inrättades, uppgjordes en ny plan för Westerås Tidning. Den skulle bland annat upptaga spanmålsprisen i Provincens egna, och de närmast derintill belägna, Städer samt forlöner och dylikt, så att hvar och en derefter kunde lämpa sin speculation. Den 12 November f. m. Men detta convenerade ej de Herrar, som ville, alt allt sådant skulle vara obekant utom för dem sjelfve. Se häruti ligger felet. Jag är öfvertygad att om några här uppgjorde ett schema för Hushålls-Sällskapernas verksamhet, och dessa inskränkte sig till att blott göra deras egna Län kände, samt att till dem öfverföra de kunskaper, som i andra Län finnas; så skulle det åsyftade ändamålet snarast och säkrast vinnas. Landtbruks-Academien kan för en sådan anstalt lämpligast utgöra centralpunkten. Herr Hjerta:
Oktober 1766 och as den 17 De, ccmber 1799 utstakade grunder blifwit genom ossen» telig auction till den mästbjndande pä Zc> ärs tid^ för, arrendcrade, borde efter föregången laga Upsägning till Kongl. M sttt och Kronan äter asträdas. Såsom skäl till sadant tillstyrkande anförcs den i Konunga-Bal, kcns 2 Cap. ännu gällande stadga, att den efterträdande Konungen ägde att äterraga den af Företrädare» borrtgifne Kronans egendom eller den tiden sa kallade Upsala (öde, hälst icke sedermera någon enskild diS» positions,rätt af Kronans domainer blifwit til! SwerigeKonungar npdragen. De genom Konuugamagten» enskildta förordnande uplätne eller förarrendsrade Kronans egendomar medförde utomdess en sa känbar för, lust att af 152^ mantal blott erhölios ärligen i spanne» mäl q§l Tunnor ^ k:pr. och i behållen penninge-af« kastning R d Specie 2190: 2Z. ri. dä deremot de ester 1799 ärs grunder utarrenderade allenast 45L mantal gifwit R:dr Specie 16,494: Z. ro. efter r8v8 ars markegång. Ehuru betydeliga drste anbrague skäl förefalla, sy, Fjerde Bandet psl ck 70. 129Q Den i6 December. fyneö dock käss publica framför ali böra helia hällas och efter Regeringsformens 77 tz. - de innehaswaude Kronogvds-sörpaktare fä njura aU lagllg rätr till godo. Nägra innehafware synes hasma erhållit deps benädningar för wärkeljgen gjorde rjepster ull Konas. Majtt och Riket, och andre hofwa pä aod tro tilhgndlat. sig sädane fdrpaktningar ur andra och tredje hand, samt deruppå anwändt sörlagökostnader.
Som fräga blifwit wäckt om Bytes-werkstnphäswande, ulan efterfrågan hwem derwid tappar cl, ler n 66 Den 19 December. ler winner, sä får jag ödmjukast erindra, alk mangen innehafware af ärffillige bykesägarcs transporter, hare igenom korte bliswa helt och hällik ruinerad. Såsom bewis harpa, bör jag endast nämna en min stäringe. Han har i siere ar nied silke fordomaar drifwik en i författningarna tilläten handel. Han är för det närwarande innehafware as 206 D:r 24 örr iz vg:r Frälseränta. 662 D:c icr öre 22 pg:r ffat» terätt och 24,180 R:dr Banco underdånig contant csterräkningsfordran. Jag har ansett mig skyldig att anmäla denna sa wigkiga omständighet: den angar mera än kwänne tnnnor guls. Pä en del af dctza fordringar, hafwa byteö-ägarncs arfwingar redan erhållit Kongl. Maj.tS och Rikets Högloft. Kongl Kammar-Collegii Prvkocolls Ntdrag. De fleste förbida ännu sistnämnde åtgärd. Deras arfsrätt grundad i Swcriges Lag, är icke desi mindre lika helig. Den medför en ostridig rättighet, att öswcrlaka denna deras lagliga rätt pä en annan. Riksens Ständers är 1747 gifne försäkran, att alla pa en gäng först dä ffulle förnöjas när allas fordran i Kongl. Kammar Collegio war utredd, bewisar äf« wen, att alla sä wäl outredda som utredda fordringar haiwa en jämngod rätt tift betalning. Riksens Högloft. Ständers älwen dä gifne tibläkclse, att siike sordrin» gar singö säljas ät andre, bestyrker innehafwarneS rätt att derföre blifwa godtgjorde. Ingen af detze fordringar är till sitt belopp stridighet underkastad.
”Det är förbudet att i Sverige trycka , för”yttra eller utsprida någon skrift, som innehåller *’smädelser eller förgripelser emot Norrska Nado”rjen, dess Styrelse-Former, Lagar, Medborgare”klasser eller AU manna inrättningar. 2, ”På enahanda sätt är det förbudet att i Norunge trycka, föryttra eller utsprida någon skrift, ”sorn innehåller smädelser eller förgripelser emot ”Svenska Nationen, dess Styrelse-Former, Lagar, ”Medborgareklassar, eller Allmänna Inrättningar. ”§ 3- ”De , sorn häremot sig förbryta, straffas med Vfängelse från Tre månader till Tvenne år, ef”ter omständigheterne, och skriften konfiskeras. ”§• 4. ”Dm i Dagblad eller Periodiska skrifter in. ”focas Artiklar af ofyanberörda innehåll, staude JJnäerddniga Skrifvelser. 607 "Utgifvare derför till dubbelt ansvar, oell ege "vederbörande Autoriteter i hvartdera Riket att "Bladet eller Jurnalen genast indraga och med "Seqvester belägga , intill dess dömdt blifvit; An. "kommande det på Konungens Nådiga förord* "nande , huruvida Redaktören må kunna något "Dagblad eller Jurnal framdeles utgifva. ■V 5- "Innehåller Skriften bestämd anmaning till ”upplösande eller rubbning af den emellan båda "Rikena slutne Förening, eller till uppkäfyaude "eller förändring af den i båda Rikena stadgade "Successions-Ordning för Thronföljden, straffes "sorn förräderi. 61 ”Missfirmas Norrsk Embetsman i och för "Tjensteneller énskildNorrsk Medborgare uti tryckt "skrift, som i Sverige utgifves, eller Svensk Embetsman i och för Tjensten eller enskild Svensk "Medborgare uti tryckt skrift, som i Norrige ut"kommer, straffes Författaren efter hvad hvart"dera Rikets Lag stadgar rörande sådana fdrnär"xnanden emot egne Embetsman och Medborgare. "§. 7. ”Förbrytelser emot denna
Sedan R. o. Ad. numera frånträdt sin grundlagsenliga representationsrätt, återstår att ordna dess enskilda ställning och för framtiden reglera dess angelägenheter. Betydliga fonder äro af hädangångne ledamöter utaf R. o. Ad. ädelmodigt gifne till välgörande ändamål under inseende af de män, dem detta Stånd hedrat med förtroendet att dem förvalta. Tillsynen öfver dessa medels ändamålsenliga vård, såsom hittills, och deras användande, enligt gifvarnes ädla afsigter, till enkors och faderlösas understöd och till det uppväxande slägtets bildning, bör städse utgöra ett värdigt föremål för Riddersmäns omtanka och sorgfälliga uppmärksamhet. Bevarandet af det i den ädlaste stil uppförda, för oss genom sina minnen så dyrbara Riddarhus, som utgör en prydnad för Sveriges hufvudstad, och som genom tjenliga anordningars vidtagande i afseende å dess närmaste omgifningar kunde ännu vida mer förskönas, bör likaledes af oss med ali erforderlig omsorg iakttagas. Till bevakande af dessa och flere, oss rörande angelägenheter, föreslår jag, att R. o. Adms ledamöter måtte hvart tredje år härstädes sammanträda, hvarvid direktionens förvaltning i sin helhet pröfvas, val till direktionens ordförande, v. ordf:de, ledamöter och suppleanter ega rum, och för öfrigt sådana ämnen till öfverläggning förekomma,som inom R. o. Adms befogenhet sig förete, och som tjena till vidmakthållande af den fosterländskt ridderliga anda, som vi önska under alla förhållanden måtte hos R. o. Ad. fortlefva och uti en ädelt hedrande verksamhet bära frukt. Om remiss tili Riddarhus-Utsk:t anhålles, och behagade Högloft. Utsk:t, med föranledande af hvad här är i korthet nämndt, inkomma med detaljeradt förslag i detta ämne, äfvensom till nödiga förändringar i Riddarhus-Ordningen, för att af R. o. Ad., efter skeende pröfning, behandlas och afgöras. Begärdes på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes härefter kl. ^ 3 e. m. In fidem, 0. Brakel.
Den som vill fullgöra sin pligt, att vid en prestations utgörande, eller för öfverenskommen betalning lemna fullt ut af varan, bör naturligtvis finna sig lättad genom de utvägar till skrindans mätning, som märkstången åsyftar, och kröningsmärkets åsättande utvisar, såsom hvarigenom innehållet genast ligger för öppen dag; den, som tilläfventyrs det ej skulle villja, bör icke lemnäs det tillfälle, som omärkta transportkarl skulle medföra, att fullgöra mindre, än hatt Eesv. och Ekon, Utslc. Bttankanden, 1023 fcig åtagit, eller mot erhållen betalning vore skyldig utgöra. I anseende till svårigheten att endast inskränka kolmåttet till matning med tunna, utan skyldighet att Verkställa transporten i krönta skrindor, åberopar Utskottet sitt förra Betänkande och föreställer sig derjemte, att å ställen, der täflan om kolköp förefinnes, det skulle kunna leda till mångens förnärmande, att, under lika prisers hållande, likväl göra hvarannan förköp, genom den efterlåtenhet i mätning, hvilken den ena kunde visa framför den andra, uti godkännande af det innehåll, en okrönt skrinda föregifves fcgä. Om vid olika årstider tränsporterne hafva sådana locala svårigheter, att understundom några tunnor mindre än annars kunna bev qvämligen köras, så synas inga hinder vara emot ett sådant tillfälligt mindre kolquantums inrymmande i den krönta skrindan; mindermålet ligger då hvar och en för ögonen, och kolens uppmätning roed tunna vid aflevereringen afgör då den annars alltid tvistiga frågan om beloppet af det verkligen levererade quantum, som, hvad bruk och bergverk angar, af den arbetande merendels på räkning får emottagas och af honom måste redovisas, enligt hvad författningarne i den delen utstaka, om ett visst förhållande imellan rudimateriers användande och dermed åstadkommande förädling. S02$ Best). och Ekon. Etsk.
Han lider allt detta, emedan han, i strid mot varje frestelse att leva för sin egen lycka i fred med en osedlig värld, följer samme andes maning, som talar även i våra hjärtan, men som vi oftast tysta. Och under dessa hemsökelser förnekar sig lika litet hans mod som hans tro och hans mildhet och kärlek mot dem, som förfölja honom. Hermione lärde genom betraktande av Jesu levnad, huru man kan älska, utan att ett hjärta finnes, som svarar eller förstår den visade kärleken, och huru man kan lida för att genom lidandet varda stärkt och fullkomligad. Hon vidgick för sig själv och inför Teodoros, att det var betraktelsen av evangelium, som mer än något annat hade upprätthållit henne under de hårda prövningar, som den sistförflutna tiden burit i sitt sköte. Men att uppkalla sig med galiléens namn och inträda som medlem i det samfund, som nämnde sig efter honom, blotta tanken härpå var henne en leda. Det samtal, som hon nu förde med Teodoros, medan de vandrade genom den av vårens givmildhet och människornas flit smyckade dalen, riktade sig åter på denna punkt. Teodoros var i många stycken av annan mening än Hermione; han uppfattade Kristus som det lekamliggjorda ordet i en hemlig, för människan icke fullt begriplig bemärkelse, han trodde på nådegåvor, förenade med sakramenten; men han medgav villigt, att frälsningen icke var bunden vid vissa dogmer, att Jesus icke var kommen för att vara föremål för spekulativa funderingar, att hans egna ord från bergspredikningen intill det tal han höll till sina lärjungar i den natt, då han förråddes, icke bära ett spår av framkastade eller lösta metafysiska gåtor, utan att han tvärtom tillbakavisar fariséer och sadducéer, när dessa framkomma med dylika spörsmål. - Var då utan alla dogmer Kristus' efterföljare, var Teodoros' råd. Men å andra sidan förebrådde han Hermione, att då den kristna gudstjänstens naturligaste former stötte henne tillbaka, hon likväl kunde finna sig i den gamla lärans bruk och ceremonier, ehuru dessa uppenbarligen levde något fientligt emot Guds tillbedjande i anden och sanningen.
Man har sagt, att hvar och en bör bidraga till statsbehofvens fyllande; men jag hemställer, om, när personliga skyddsafgifter och mantalspenningar finnas, dessa icke äro bidrag till statsförvaltnings-kostnadernes bestridande i den mån, de motsvara arbetarens förmåga ali dem utgöra eller värdet af ett dagsverke? Man har äfven sagt, all, dä statens ordinarie inkomster icke äro tillräckliga för slatsbehofven, dessa skola fyllas genom bevilln. Men hvilka skall denna bevilln. åläggas? enligt min tanka dem, sora hafva någon egendom, men deremot icke dem, hvars egendom ligger endast i deras arbetsförmåga. Icke eller kan jag godkänna del skälet för bevilln:s bibehållande, att den fortfarit sedan 1809 års riksdag; ty som hvar man vet, var fäderneslandet vid den tiden särdeles betryckt såväl i financielt som i politiskt afseende. Då sökte hvar och en med alla de medel, han Den 8 April f. m. 67 kunde anskaffa, att bidraga till Statens upprätthållande. Då förhållandet numera icke är sådant, att fäderneslandet egentligen behöfver denna inkomst, anser jag det obilligt, att arbetsklassen, sorn icke innehar någon egendom, betungas med bevilln. Arbets-klassen har blifvit jemförd med handtverksklassen och man har sagt, alt den förra likasom den sednare använder sin tid för ätt arbeta med sina händer, i följd hvaraf man hänfört dem under samma kategori. Det är likväl en påtaglig skillnad dem emellan, ty arbetskarlen bar icke lärl annat än det simplaste arbete, då handtverkaren deremot lärt sig all med mera vinst använda sina händers arbete, och det är alltså skäligt, att handtverkaren vidkännes bevilln. Om man går från den simple handtverkaren till den mera konstige, mälaren, eller fabrikanten, finner man, alt deras yrken äro förenade med större vinst, men arbetskarlen sysselsätter sig med det simplaste och enklaste arbete, som icke lemnar någon större vinst. Att en arbetskarl kan vara i bättre vilkor än en handtverkare, är mycket möjligt, ty arbetskarlen kan hafva tillfallit arf och hans uppförande kan vara mera ordentligt samt hans flit större än handlverkarens; men detta bevisar icke något.
Under sådant förhållande torde väl kunna medgifvas, att den rörelse, som utan svårare täflan, särdeles ansträngning eller större förlager kunnat lugnt och lönande drifvas under högre skyddstullar, ej kan undgå att kännbart störas af ett friare tullsystem och de städse nya frestelser, som detta tillåter uppdukas för en obetänksam köplust, men lika säkert torde ock vara, att, när associationsandan skaffat kapitaler och täflan sporrat verksamheten, flit, hushållsaktig omtanke och skicklighet här lika litet som annorstädes böra gå miste ojn sin förtjenta lön. Ju mera arbetsmethoder, machiner och kapitaler jemte lagstiftningen bidragit att utplåna den skarpa gränsen å ena sidan mellan fabriker och handtverkerier och å den andra mellan handtverkare och s. k. gerningsmän och arbetare till sjelfförsörjning, desto svårare blir ett bestämdt omdöme om sjelfva handtverkeriinstitutionens och rörelsens tillstånd. De flesta berättelserna yttra härom intet, en och annan antyder svårigheten af täflan med det stora antalet handtverksidkare till sjelfförsörjning, andra omtala välgörande verkningar af de talrika bildningsanstalterne för handtverksidkarne. Sveriges långa kuststräcka bereder åt flertalet län en vigtig binäring i hafs -fisket och åt de öfriga länen skänka de stora insjöarne och floderna äfven godt tillfälle till denna näring. Någon uppskattning af hvad fisket inbringar kan emellertid ej ens approximativt lemnäs. Den klagan, som från vissa län tidtals framträder öfver minskadt utbyte af hafsfisket, kan möjligen bero af den periodicitet, som iakttagits i fiskstim mens uppträdande och lekplatsernes val m. m. Fisket å insjöar och floder kan deremot otvifvelaktigt betryggas genom ändamålsenliga åtgärder, och från de flesta län, som hemta fördel af detta fiske, omtalas jemväl, att nödiga stadgar till dess befrämjande utfärdats. Tvenne aktiebolag, med syfte hufvudsakligen att tillvägabringa en ändamålsenligare behandling af lisken, båda med säte i Göteborg, hafva under femårsperioden erhållit
Jag skulle önska, att öfverlefva en tid då detta sker. Emedlertid instämmer jag med Grefve von Schwerin i dess begäran, att Protocollerne med möjligaste skyndsamhet mätte lemnäs åt publiken, för att således verka åt samma mål. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Oak tadt jag nyligen afhört hvad Friherre Boije anfört mot det Herr Hjerta i dess reservation ytt» rut, tvekar jag icke, att ord från ord instämma uti hvad denne sednare sagt, samt således för min del äfven reservera mig mot resultatet af ifrågavarande votering. Grefve Cronhjelm, Polycarpus'. Jag får äran gifva tillkänna, att jag förenar mig med Ridd■ o. Ad, Prot, ? Band. 54. 35o Dtn i Martii, Grefve Carl Hindric Posse, en man, hvars liberalitet och upplysning åro allmänt kånde. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag får till kännagifva , att jag, och jag tror de fleste af dem, som vid voteringen i förrgår röstade Jat ej trodde oss genom våra öfverlåggningars offentlig-görande nedrifva Svenska representationens aristocratiska princip. Yi trodde, att likaså litet intrång häri som närvaron af våra democratiska vaktmästare förorsakar, lika litet ägde vi att befara af 100 möjligen democratiska åhöra* re, genom stränga lagar underkastade djup tystnad. Vi trödde också $ att Sveriges Konungamakt, frihet och välfärd äger ett så starkt stöd i representationens aristocratiska princip, att ju mera våra Riksdagsmanna-handlingar blifva kända för nationen, ju mera skall dess tillgifvenhet och förtroende för sitt Ridderskap och Adel tilltaga. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr von Francken, August: Ehuru öf verflödigt jag anser det vara, att en öppen votering följer på en sluten, som redan vunnit laga kraft, får jag dock af skyldighet mot mig sjelf tillkännagifva, det jag vid den slutne voteringen, ledd endast af min öfvertygelse, säde Nej; och får jag för öfrigt förena mig i hvad Herr Grefve Posse, Carl, i ämnet nyss yttrade.
Judarna blefvo således vana vid denna penningerörelse, och den bekantskap de (ingo dermed, gjorde att de bibehöllo della näringsfång, äfven sedan andra näringsgrenar blifvit för dem öpnade, och då inträffade konkurrensen med de Christna i detta afseende. Betraktar man nu detta s. k. procenteri fördomsfritt, så finner man att handeln med penningar slår i den närmaste paritet lill handeln med andra varor, der ingen underlåter att förtjena allt hvad han kan och begagna de goda konjunkturerna. Lagen hade således orätt uti ali träda häremellan, och förvärrade endast det förhållande den ville förbättra genom de band den lagt på industrien, genom inskränkningen i den fria konkurrensen med penningehandeln, och penningens öfvergång till endast gällande mynt eller s. k. myntrepresentativer. Här upstår således icke det förhållande, som med andra handelsvaror äger rum, att nemi. det kan vara fråga om bedrägeri. Vi veta ju alt det icke ens strider emot'ridderligheten, och att roan gör sig en heder af att t. ex. lura sin vederpart i hästhandel. Skulle det vara sanni att Ju darna icke vilja införlifva sig med det lands intressen, under ilvars lagar de lyda, så bör man icke förundra sig deröfver, erne - 46 Den 19 Mars f. m. dan de under alla tider hafva varit martyriserade, chicanerade, och underkastade undantagslagar. Man kan således icke förtänka dem, om de icke sympatisera med sina förtryckare, och borde tvärtom förundra sig öfver alt då dem förnekas medborgerliga rättigheter, de icke underlåta alt utöfva sina medborgerliga pligter. Man har dessutom sett att i bredd med deras utvidgade rättigheter, hafva de anledn:r lill anmärkntr, som mot dem gjorts, förlorat sin grund; man har sett att de hafva upfört sig på ett högst berömligt sätt der de blifvit emanciperade och der nya industri-grenar öpnats för dem; man bar äfven sett att med den intelligens, som i allmänhet utmärker denna race, de varit framstående öfverallt, ja äfven på det vetenskapliga fältet.
Och hennes önskan, hennes stora önskan, hvilken snarare var ett löfte för det kommande året, är sedan 30 år bepröfvad, erkänd och värderad. [prisbelönta vid I8QJ års utställning med E GULDMEDALJ {Försäljcs i våra butiker 8 T. A. T. 16 trerade, koncenbakteriedödande ja, den flämtade länge som det stackars lilla ljuset, men den förintades icke som det, ty när lågan slutligen slocknade, satt Margit med ett inspireradt uttryck i sitt fina ansikte och upprepade inom sig orden: Jag önskar att få lefva och glädja de mina. Moderns blick hade ängsligt frågande h vilat på henne, och Margit kände det. Hon nickade åt det håll, där hon visste modern satt, nickade så vänligt och solljust, att majorskan ej kunde låta bli att gå fram till henne och smekande säga: » Hvaröfver ser du så glad ut, hjärtebarn? » » Öfver att jag får vara i mitt kära gamla hem, mor, » svarade Margit och kysste moderns händer. » Där finns det ännu färg och rum för mig, och där vet jag, hvar solen går upp och hur den lyser in genom fönstren. » Vitsordad af framstående auktoriteter. Gra,hn,elit för munnens, svalgets och hu e m e t v å l, Boroglycerintvål, Borax BenzoeSavon de Violette, Savon Royal m. fl. t v å l &gt; Stockholm. af * ^ e d: E samt hos alla Jiuarc Parfyinhajidlande i riketPrisbelönad i JMoskwa, Wien, Bogota, Paris, Briissel, Philadelphia, Stockholm m. fl. Henrik Gahns starkt i THEA-ROS-PARFYM m. f l. | E: UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: Viol, I: E \ KONGL. HOFLEVERANTÖR Tandpasta. Henrik Gahns Hseptin A m y k o s Aktiebolag, Upsala. HOFLEVERANTÖR HOS H. DROTTNINGEN. Partilager i Stockholm hos EMIL FREDRIKSON, Hofslagaregatan 4 B. (G.