Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är långt ifrån alt frukta, det Bankens capital kan blifva för stort; tvertom, vore det mycket större utöfver de säkerhetshandlingar, som Banken äger för det utgifna sedeliuyntet, så vore det sä mycket bättre. Statens rikedom vore så mycket större och tillfället att genom en stor rörelse öka vinsten och skaffa tillgångar i landet i samma mån multiplicerad. Men vi få icke glömma, att Bankens reglering sker hvarje riksdag; icke glömma, att om nu Ständerne kunna fastställa det capital, som är på sidan om den säkerhet, som Banken äger för sina utelöpande sedlar, till 30 millioner, så är ordet minst ingenting i sak; och för den händelse, alt Ständerne icke skulle bestämma sättet huru Bankens capital skulle kunna förblifva vid de 10 millionerne intill nästa riksdag, så har jag derom redan i mitt förra yttrande uppgifvit förslag, nemi. att bristen skulle fyllas af den för hvarje år inflytande bancovinslen. Sedermera komma nästa Ständer att besluta huru stort detta capital skall blifva för framliden o. s. v. riksdag efter riksdag. Nu bafve vi icke så särdeles långt till nästa riksdags annalkande, så att vi just behöfve vara särdeles rädde för att fluctuationcr kunna inträffa, men en minskning skulle kunna äga rum, och för en sådan casus har jag velat bereda en fyllnad af samma års bancovinst, som minskningen uppstår. Beträffande sjelfva redactionen af förevarande §, hvartill här yrkats bifall, så är det visserligen mera om ord än om sak, som tvisten föres; men då man skrifver författningar, så är väl onö - Den 10 April. 221 digt och onyttigt att använda oegentliga ord. Bankens capilaliifverskott säger ingenting — Bankens capital säger allt och grundfond säger än mindre. Alla de der fraserne hafva ingenting inneboende för begreppet. En banks capital utöfver dess fordringar för utelöpande sedlar, är den summa som menas; frågas: hvarföre skall detta capital få epilhetel af öfverskott eller grundfond? Hr Skogman:
Men se, då bröderna kommo hem, stod ingen aftonvard och väntade, sängen var obäddad, och dammet låg tjockt på dörrtröskeln. Hvad, voro alla i hemmet döda? Då sågo de sin mor sitta på golfvet i ett mörkt hörn af stugan. Hon hade håret neddraget i ansiktet och satt och ritade med fingret på jordgolfvet. »Hvad står på?» sade bröderna. Hon såg ej upp, hon talade, som om hon talat till jorden. »Vi äro utarmade, utarmade.» — »Vilja de taga huset ifrån oss?» ropade bröderna. — »De vilja taga äran och brödet.» Så berättade hon: »Er äldsta syster har varit i tjänst hos bagar Gasparo, och det har varit en god tjänst. Signor Gasparo gaf Pepa allt bröd, som blef öfver i boden, och hon bar det till mig. Det har varit så mycket, att det räckt för oss alla. Jag har varit glad, alltsedan Pepa fick den tjänsten. Detta ger mig en sorgfri ålderdom, tänkte jag. Men förra måndagen kom Pepa hem till mig och grät. Signora Gasparo hade kört bort henne.» »Hvad hade Pepa gjort?» frågade Nino, som var äldst näst Falco. »Signora Gasparo beskyllde Pepa för att stjäla bröd. Jag gick till signora Gasparo och bad henne taga åter Pepa. — ’Nej,’ sade hon, ’flickan är ej ärlig.’ — ’Pepa har fått brödet af signor Gasparo,’ sade jag, ’fråga honom blott.’ — ’Jag kan ej fråga honom,’ sade signoran, ’han är borta och kommer hem i nästa månad.’ — ’Signora,’ sade jag, ’vi äro så fattiga. Låt Pepa komma åter i tjänsten.’ — ’Nej,’ sade hon, ’jag själf flyttar ifrån signor Gasparo, om han tar åter den pigan.’ — ’Akta dig,’ sade jag då, ’tar du brödet från mig, tar jag lifvet från dig.’ Då blef hon rädd och ropade in folk, så att jag måste gå.» »Hvad är att göra vid detta?» sade Nino. »Pepa måste skaffa sig en annan tjänst.» »Nino,» sade mor Zia.
Högre makter hade väl beslutit, att hr Nyström icke skulle komma sin hand vid Geijer, och derom är kanske ingenting att säga, blott man icke gått litet för hetsigt till väga och stött opartiskheten något för våldsamt för hufvudet.Om det för åstadkommande af en bildstod öfver en utmärkt personlighet vore nödvändigt att hafva känt den personligheten, skulle icke många stoder komma till stånd. Och utan personlig kännedom af föremålet kan väl ingen fullkomligt känneteckna det. Således torde det vara klokast att icke ställa sina anspråk i det fallet allt för högt. Nöjer man sig med, att konstnären lärt sig af hans verk känna den som skall afbildas, hvilket väl är det enda som kan med billighet fordras, så torde dock knapt någon enda nu lefvande bildhuggare ens i det afseendet uppfylla vilkoret. Ty det ar väl icke tillräckligt, att konstnären, som i de allra flesta fall förut icke sysselsatt sig med sådan läsning, skaffar sig Geijers arbeten och drager igenom dem mer eller mindre lättvindigt. För att kunna känneteckna en sådan utomordentlig personlighet, jag menar känneteckna så godt sig göra låter utan den personliga bekantskapen, fordras att på fullt allvar under längre tid hafva grundligt studerat hans arbeten. Hvilken af våra konstnärer har-väl haft tid till sådant? Nej, man får nog nöja sig med att konstnären är en begåfvad person som med vanlig konstnärsinstinkt fattar uppgiften, läser en smula, hör sig före litet här och der, funderar litet och så griper verket an. Det är hvad hr Nyström väl gjorde och hvad hr Söderman gjort, innan de började knåda till figuren, hr Söderman till och med i tre olika exemplar, ingendera fullt lyckadt, men hvart och ett vittnande om aktningsvärdt allvar. Så kom hr Börjeson. Hans modell är onekligen den bästa. Hvad som genast vittnar till hans fördel är att man icke ser till något af det der “ romantiska skimret ", för hvilket konstnären förut lof-ordats, utan att han fattat sin uppgift i full öfverensstäm-melse med verkligheten och sökt framställa en Geijer sådan denne gick och stod bland sina lärjungar, med allvarets hållning i figuren och med tankens djup i ansigtsuttrycket.
Ja, det är en bra människa. Honom kan man lita på. Wilhelm (skrattande). Jag tror verkligen Berta är litet svag för honom. Du har en underlig smak, det må jag säga. En värre träbock har jag aldrig i min dar känt. Berta. Träbock. Ja, det är sant, han har inte så godt om ord, som ni andra. Men han kan handla i stället. Så som han arbetar och försakar för sin mor och sina syskon – det är storartadt. Wilhelm. Storartadt! gubevars, gärna för mig. Men inte kan du väl i alla fall gifta dig med en fattig karl, som redan förut har en stor familj att försörja. Berta. Det är inte det minst storartade af honom – att han för alltid måst afsäga sig all tanke på att kunna gifta sig. Och därför kan jag också så lugnt ha honom till vän och förtrogen, utan att missförstås – (lekfullt) så att den pilen flög förbi, min herre. Wilhelm. Nå, det passar ju förträffligt. Du tänker naturligtvis också lefva och dö ogift. Bertha (smekande modern). Jag lemnar aldrig mamma. – Men vill ni nu inte höra min plan. Mamma skall inte afvakta att pappa kommer hem en vacker natt och fordrar, att du skall lemna ut till honom de där fattiga obligationerna, som äro oundgängligt nödvändiga för vår existens – du skall öfverlåta dem som gåfva med varm hand på mig, så skall jag förvalta dem och se till, att pappa inte får förstöra dem. Fru Bark. På dig och Lissi, menar du väl då. Berta. Nej, inte på Lissi (skämtande) ty hon har en man. Fru Bark. Nå men Berta – Wilhelm (bugar sig). Jag tackar Berta. Du förstår nog, Wilhelm – om du skulle förvalta dessa pengar, blefve det ju som om mamma toge emot ett understöd af dig – och för att betrygga Lissis rätt gör jag samtidigt ett testamente. Wilhelm. Nej, verkligen. Du är alt för god. Vi komma att stanna i de största förbindelser. – Men inser du inte, att hela denna transaktion vore ett slags bedrägeri. Berta. Mot hvem? Wilhelm. Mot hvem! Mot – mot – svärfar, naturligtvis. Berta. Pengarna äro mammas.
Berg samt inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmäktige, förre Talmannen Anders Eriksson och A. W. Uhr från Örebro län, Oscar Carlsson från Elfsborgs samt Bengt Gudmundsson från Hallands län, under innevarande riksdag, väckt serskilda motioner om beviljandet af inlösen utaf åtskilliga, motionerna bifogade, riksgäldssedel', hvilka af okunnighet, missförstånd eller andra orsaker icke kommit att hos Riksgäldskontoret företes inom den, genom Kongl. Kungörelsen den 14 Februari 1835, bestämda och vid 18(45 års slut tiiländagangna preskriptionstid. Jemte dessa, till Stats-utskottet remitterade motioner och deruti omförmälda sedlar, utgörande ett antal af 126 st. och lydande å ett sammanlagdt belopp af 381 Rdr 16 sk., har Utskottet, genom Fullmäktige i Riksgäldskontoret, emottagit 957 st. dylika sedlar å tillsammans 1120 Rdr 32 sk., om hvilka sistnämnda sedlars inlösning utan hinder af preskriptionstidens förlopp serskilda till Utskottet jemväl öfvcrlemnade, ansökningar och framställningar, efter denna riksdags början, blifvit till Fullmäktige ingifne. På sätt Stats-Utskottet vid riksdagen åren 1834 och 1835, uti sitt utlåtande N:o 380, uttryckligen förklarade, skulle med den då föreslagna och af Rikets Ständer fastställda preskriptionstiden för det, under benämning riksgäldssedlar, allt sedan början af 1790-talet, i allmänna rörelsen utgifna och begagnade sedelmynt så mycket mindre kunna afses, att härigenom åt staten bereda någon fördel på den enskilde sedelinnehafvarens bekostnad, som Rikets Ständer, i allt fall, voro ”oförhindrade att, derest enskilda bevekande omständigheter skulle sig förete, uppå skeende ansökningar, bevilja inlösen af riksgäldssedlar efter preskriptionstidens utgång”. Rikets sednast församlade
Vidare hade motionären och de som jemte honom drabbats af omförmälda olyckshändelse, hos Konungens Befallningshafvande i länet begärt läns-innevånarnes hörande i fråga om bildande af ett hagelskade-ersättningsbolag, men då denna ansökning strandat emot Husbålhiings—sällskapets betänkligheter, hade de hagelskadade, för vinnande af hjelp i sin nödställda belägenhet, saknat annan utväg, än att vända sig till Rikets Ständer med anhållan, att Rikets Ständer ville medgifva afskrifning till någon del af det beviljade låne-understödet, samt förlängd betalningstid för skuldens återstående belopp, af hvilka eftergifter de hagelskadade vore i så mycket större behof, som, efter det 1858 års sädesgröda blifvit albergad och tröskad, det visat sig att den lidna förlusten varit betydligt större, än det vid ansökningen om understöd fogade uppskattnings-instrument utvisade. Då ifrågavarande motion icke varit beledsagad af sådana handlingar, deraf nödiga upplysningar om uppgifna förhållanden kunnat inhemtas, och då i allt fall den fond för behölvandes undsättning i missvext-år, hvarom i motionen är fråga, blifvit af Rikets Ständer ställd till Kongl. Maj:ts förfogande, föranlåtes Utskottet hemställa att den gjorda framställningen må af Rikets Ständer utan afseende lemnäs.
I anledning af Herr Cedersclijölds väckta Motion, att Rikets Ständer skulle lios Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att förslaget till nya KrigsArtiklar måtte Rikets Ständer meddelas, anser jag mig böra vördsamt upplysa, att detta vigtiga arbete väl är under granskning, men, efter all sannolikhet, icke hinner fullbordas under den tid Rikets Ständer ännu kunna vara samlade, och att all möda nu användes på att så upprätta Lagförslaget, att så väl Hr Cederschjöld, som öfrige Fäder, med all trygghet kunna anförtro sine söner till Krigsståndet, hvartill Beväringen otvifvelaktig t hörer. 33 §. Riksdagsordningen stadgar uttryckligen, hvilka delar af KrigsLagen böra Rikets Ständer meddelas. Lagstiftaren har säkerligen insett, att Rikets Ständers LagUtskott, ehuru väl sammansatt af upplyste och lagkloke män, icke är behörigt, eller så organiseradt, alt det kan granska Den 29 December f. m. en rent af varande MilitnirFörfaltning; och anser jag således för min del någon underdånig skrifvelse till Kongl. i detta ämne icke vara af nöden eller behörig. Jag anhåller, att detta anförande må få åtfölja Herr Cederschjölds Motion dit den remitteras. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag anser det ej så afgjordt, som den siste värde Talaren, att den conscriberade Beväringen verkligen hörer lill Krigsstaten. Jag tror, att den saken behöfver närmare begrundas; men hemställer den nu endast till Utskottets pröfning. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Herr Cederschjölds ifrågavarande Motion, jemte de af Friherre von Schultzenheim och Herr Cederschjöld rörande samma ämne nu afgifne yttranden, måtte till Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten remitteras; hvilket bifölls. Å nyo föredrogs Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att ingen tjenare må kunna för skuld hos husbonden hindras, att efter vederbörlig uppsägning afflytta.
N:o 38, i fråga om stiftande af en lag om afskcdande af statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet, eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida. 170 Den 31 Oktober. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagde Betänk. N:o 50, i ani. af väckta motioner om "förändrade föreskrifter i afseende å skogshushållningen i riket. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-lJtsk:ts den 30 dennes bordlagde Mern. N:o 34 i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 5, öfver väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoreri för afsöndring af jord. Föredrogos oell lades till handlingarne Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagde Mem:r: N:o 35, i ani. af återremiss utaf vissa punkter i Utsk:ts Betänk. N:o 6, öfver väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar; N:o 36, i ani. af återremiss utaf 2 punkter i Utslcts Betänk. N:o 12, rörande väckta frågor om förändring oell förklaring af gällande stadganden ang:de skyldighet att bygga och underhålla kyrko-, prestgårdsoch andra i 26:te kap. Byggningabalken omförmälda allmänna byggnader; N:o 37, i ani. af återremiss utaf en punkt af Utslcts Retänk. N:o 25, öfver väckta motioner om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval samt tillsättande af klockare, orgelnister och folkskolelärare; samt N:o 38, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
Men den nuvar. lagen bestämmer ej den omnämnde rättigheten för annat fall, än att ingen serskild inteckning finnes i Y, och sä länge denna egendom fortfar alt vara i gäldenärens hand, möter intet hinder för A alt när som helst genom ytterligare inteckning i Y förstärka den säkerhet han förut haft ensamt i X och sålunda med största lätthet skydda sig mot all förlust i följd af den nya lagen. Har deremot Y tinder liden kommit i annan egares hand, elier jemväl blifvit besvärad med serskild inteckning till B, sä är A visserligen stängd från den nyssnämnde utvägen att förstärka sin säkerhet, men då har också eli fall inträffat, hvarom den nu gällande lagen ingenting bestämmer. Huru mycket som under sådana förhållanden A skall fä taga ur egendomen Y, till förfång för den nya egaren eller sedermera tillkomna fordringsegaren B, har hittills helt och hållet berott på domslolarnes tolkning, hvilken icke alltid varit densamma; och följaktligen måste det äfven vara tillåtligt för den nya lagen, alt, i ett fall som hittills varit i lagen oregleradt, reglera förhållandet på det sätt lagstiftningen finner lämpligast, utan att derigenom någons i lag bestämda rättighet kan anses Isederad, serdeles dä man dervid tillvägagär med den försigtighet, att man lemnar ett mer än tillräckligt rådrum af 5 år åt hvar och en att utkräfva sina fordringar med samma rätt som han hittills haft, i fall han ej vill ålnöjas med den rätt nya lagen erbjuder.
Majrt meddelat Kongl. Commerce-Collegium följande Nådiga beslut, hvilket kan anses ega sammanhang med Manufactnr-Discont-fondens förvaltning i allmänhet, nemligen genom Nådigt Bref af den 14 Januarii i83a, att Götha Canal-Bolag må ifrån och med nämnde år samt emot Styrelsens för Motala Mechaniska Verkstad egna förbindelser på 9 månaders tid, försedde med nöjaktig borgen, tillgodonjuta lånerält i vanlig Discontväg uti Manufactur-Discont-fonden för tillverkningarne vid berörde Verkstad; dock att denna låneratt icke i något fall får öfverstiga 25,000 R.’dr B:co, samt att, i händelse tillverkningsvärdet icke skulle uppgå lill det belopp, att så hög lånerält efter vanlig beräkning kan få åtnjutas, densamma bör utgå i förhållande till tillverkningsvärdet; och har Götha Canal-Bolag under år iSSa begagnat denna länsrätt till ett belopp af 20,000 R:dr. Vid granskning af Maiiufaclur-Discontens räkenskaper för i832 liar det, jemväl af Kongl. Revisorerne anmärkte, förhållande fästat Utskottets uppmärksamhet, att nemligen Technologiska Institutet äfven under nämnde år förskottsvis utbekommit hvarje qvartal af dess årliga anslag flere månader förr, fin anordningen bort ega runi, hvilket desto hellre är Stals-TJtskottets Berättelse IV.-o 16g, i3 origtigt, som ifrågavarande medel ulga af en räntebärande Fond; men då Utskottet inliemtat, alt Kongl. Majit, i anledning af Kongl, Revisorerncs hemställan i förenämnde afseende, genom Nådigt Bref af den 21 December sistlidet år förordnat, alt del till Technologiska Institutet årligen utgående anslag hädanefter skall lill hela dess belopp qvartalsvis, och ej förr än i sista månaden af hvarje qvartal, anordnas; anser Utskottet någon åtgärd i afseende på berörde anmärkte förhållande numera icke behöfva vidtagas. §. a. Fonden till Förlagslån.
Afven i Kristiania har den Topografiska afdelningen blifvit särdeles väl inrymd i Stortingsbyggnaden och derstädes erhållit en ändamålsenlig och rymlig fotografisk atelier. •—• De af väre inhemska verk, som stå, i afseende på arbeten, i något samband med Topografiska korpsen, hafva fått rymliga lokaler. General-Landtmateri-kontoret vidgadt utrymme; Geologiska kartverket blir särdeles väl inrymdt i Slöjdskolans nya hus. Med den stora välvilja Stats-Utsk:t och R. Shr under de sednare åren visat Svenska kartverket, vågar jag antaga, att det skulle med densamma öfverensstämma, att förhjelpa den korps, som har sig detsammas utförande uppdraget, under eget tak. Slutligen och då jag vördsamt anhåller, att denna min korta framställning må till Utsk:t få åtfölja Hr Silfverstolpes motion, hemställer jag, huruvida ej Utsk:t behagade från Landtförsvars-Dep:t infordra den fullständiga framställning, som af Chefen för Topografiska korpsen i saken skett, samt dermed åtföljande fullständiga ritningar och kostnadsförslag. Efter härmed slutad öfverläggning, remitterades motionen jemte yttrandet till Stats-Utsk:t. Föredrogs och remitterades till Lag-Utsk:t Hr Treffenbergs, Curry, d. 15 dennes bordlagda motion, N:o 131, om ändring i 2 Kap. Strafflagen. Föredrogs och remitterades till Banko-Utsk:t Hr Cederschjölds, Rudolf, den 15 dennes på bordet lagda motion, N:o 132, rörande bank-lagstiftningen. 136 Den 18 November. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t Hr Danckwardts, Carl Gustaf, den 15 dennes bordlagda motioner: N:o 134, om jernvägsfondens förstärkning medelst inhemsk kredit; N:o 135, om anslag för åstadkommande af tillverkning utaf jernvägsskenor inom Riket; och N:o 136, om beviljande af ett anslag å 150,000 rdr för anläggning af en väg emellan sjön Bolmen och Wieslanda jernvägsstation.
Den 17 Martil, e. m. sig tid att granska Utskottens och Ständernas beslut vid nämnde Riksdag , finna , icke allenast att de påräknade Summorna voro otillräckliga för det Arbete, 6om uttryckligen var af den, då till orygglig grund, fastställda Ar» betsplan, föreskrifva, utan ock att Directionen borde, efter denna i Banquen nedlagda Arbetsplan . årligen uföra arbetet, vid äfventyr , att om Revisorerne skulle finna , det planen icke bldvit i allo följd o* h verkställd de ägde vägra utbetalning af Banquens Byggnads-biträde, Vid ett sådant förhållande, och då å ena sidan föreskrifterna om Canalarbetets fullföljd voro beledsagade med betydligt ansvar, men å andra sidan tillräckliga Anslag i Inkorm ster dertill saknades, och derjemte en betydligare samt med mycken kostnad förenad Bergsprängning inträffade , hvilken annan utväg fanns väl att vidtaga, än förskotts upptagande på enahanda säit, som tillförene oklandradt blif.; vit begagnadt , ' hel 1st Actieägarnes insättningar äfven voro bestämda på af Lagstiftningen föreskrifna terminer? Eller hvad skulle man väl sagt , i händelse Disconten ägt bestånd , men Canal arberet icke blifvit för hvarje år, enligt Planen, verkstäldt ? Bör man då endast vara ansvarig för utgången af en sak , ehuru man visat, att man följt öfvertygelse och redliga afsigter , utan att fela emot Reglementen och föreskrifier ? För öfrigt äro de i, 100,000 R:dr, för hvilka CanalVerket häftar till Dis-’ conten, visst, icke förlorade, destomindre, som de vid Canalen befintliga Materialier och Ef - Den 17 Martn, e. ni. fecter uppgå till minst tre fjerdedelar af denna Summa j och jag tror att, om, som jag hop* pas, Canalarbetet äfven hädanefter kommer att fortsättas, erfarenheten skall ådagalägga, det Directionens , uti ifrågavarande afseende, vidtagna åtgärder varit ganska kloka och för det hela nyttigt beräknade.
Vill utgifvare af annan periodisk skrift än tidning, eller af så kallad broschyr, som utgöres af en tryckt afhandling, fulländad i ett häfte och som ej öfverstiger tillhopa 1,200 qvadrat-decimaltums yta, njuta portofrihet för afsändande deraf med posten inom landet, vare han, emot stämpel-afgifts erläggande och så vidt en slik afsändning icke anses föranleda till uppehåll i brefpostens ordentliga gång, dertill, efter särskildt medgifvande af General-Poststyrelsen, berättigad; varande utgifvare, som för sådan periodisk skrift eller broschyr åstundar portofrihet, Bih. till R. St. Tidnings-slämplings-afgiften. pligtig att, innan något exemplar deraf afyttras, icke allenast en dylik sin åstundan anmäla, i Stockholm omedelbarligen hos General-Poststyrelsen och i landsorterna hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller, der de ej finnas, hos stadens Magistrat, samt vid denna anmälan aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, utan äfven, derest portofrihet af General-Poststyrelsen, efter pröfning af hvarje sådan anmälan, beviljas, låta stämpla hela upplagan af samma sitt arbete, dervid tillhörande plancher dock äro från stämpling fria; och kommer han, i händelse något exemplar af skriften eller broschyren anträffas ostämpladt, att, likasom utgifvare af ostämplad tidning, vara underkastad ansvar, enligt hvad här nedan finnes stadgadt. Då någon i landsorten anmäler sig till portofrihet för periodisk skrift eller broschyr, insände Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller Magistrat underrättelse derom, jemte det sådan anmälan hilagda exemplar af skriften, till General-Poststvrelsen, som alltid läte i Postoch Inrikes-Tidningarne, minst 3:ne gånger, kungöra titeln å den periodiska skrift eller broschyr, för hvilken utgifvare sökt och vunnit portofrihet; dock galle denna portofrihet endast för alsändningen från tryck - nings-orten. 4:o