Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda skulle man genom anslagets fördelning på tvänue år kunna undvika att på en gång hafva å denna linie samlad den större arbetsstyrka, som, om hela anslaget hänfördes till ett enda år, måste derstädes användas, men hvars inqvartering och uppehälle i denna glest bebodda trakt vore förenade med stora svårigheter; — vidare skulle redan i år rails och sleepers kunna anskaffas samt sålunda rails-läggningen och ballastningen tidigare påbörjas, hvarigenom icke allenast besparing i anläggningskostnaden skulle uppstå utan jemväl hela denna handels öppnande för allmän trafik i icke obetydlig mån fortskyndas; — slutligen skulle derigenom jemväl lemnäs tillfälle att begagna Norska jernbanans erbjudande att för ballastarbetenas fortskyndande tillhandahålla en ballastmateriel af ett lokomotiv och 50 vagnar, som mot ersättning finge användas och genom hvilket erbjudande den fördel vunnes att egen ballastmateriel, hvars transporterande och underhåll alltid blefve med större kostnader förenadt, icke skulle för denna bandel behöfva anskaffas. ■i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. Stats-Utskottet, till hvars handläggning blifvit öfverlemnade åtskilliga inom de särskilda Riks-Stånden väckta motioner rörande dels anslag till fortsättande af andra Statens stambanor än den nu ifrågavarande nordvestra, dels äfven bidrag till enskilda jernvägsanläggningars utförande, kommer framdeles, vid dessa motioners behandling i tillfälle att sig yttra om och i hvad män Utskottet anser, att några medel utöfver dem, som för nordvestra stambanans fortsättande kunna af Rikets Ständer varda anvisade, må vid innevarande riksdag för andra jern vägsanläggningar beviljas.
Parlamentet eger att bestämma utrikes-budgeten för de tre rikena, förbundskontingenten till lands och vatten, stridskrafter ' nas organisation, materielens styrka oob art samt den nödiga penningebevillningen, hvartill hvarje land eger att bidraga efter sin folkmängd. Deremot tillkommer det hvarje lands särskilda representation att bestämma p&amp; hvad vis det af parlamentet äskade manskapet skall uppbringas samt att fördela utredningen af hvaije lands penningebidrag. Inför parlamentet ansvara samtliga utrikes-, landtförsvars-och marinministrarne, i allt som rör deras förvaltning af för-bundsangelägenheter. De äro pliktiga att besvara interpellationer, som Btällas till dem, antingen i öfvereller underhuset, och de ega rättighet att deltaga i parlamentets förhandlingar. Af de ministrar, som äro ansvariga inför förbundsparlamentet, eger hvardera konungen att bilda ett förbunds-statsr&amp;d, för handläggning af förbunds * angelägenheterna. I parlamentet kan, så af regeringarne som af parlaments-medlemmarne, väckas förslag om gemensam organisation, styrelse ooh förvaltning af äfven andra angelägenheter än ofvan omhand-lade, t. ex. tull-, post-, telegrafoch penningväsendet m. m. Dock måste hvarje sådant lagförslag, för att kunna träda i kraft, bifallas af de särskilda representationerna. Den minister, som ett sålumla till förbundsangelägenhet upptaget ärende rör, blir för detsammas förvaltning ansvarig inför förbundsparlamentet. De delar af den Danska monarkien, som för närvarande höra eller som, till följd af pågående krig, komme att höra under Tyska förbundet, afskiljas fullkomligt från konungariket Danmark, hvilket ingår förbund med Sverige och Norge Det Skandinaviska Statsförbundet ikläder sig ingen skyldighet att åt Danska kronan bevara nämda tyska landsdelar. Deremot förbinda sig Sverige och Norge att, med all sin makt och med alla till buds stående medel, motsätta sig att den danskt nationella delen af Slesvig går för Danmark förlorad.
Prop. M 1, om Statsverket 1856. 113 Utföras med ett gemensamt förslagsanslag af 396,000 R:dr riksmynt, och alltså för hela kostnaden för indelta Arméens vapenöfningar upptagas elt sammanlagdt förslags-anslag af 596,000 R:dr riksmynt. I afseende slutligen på kostnaden för utsträckning af Beväringsmanskapets vapenöfningar från 12 till 30 dagarinoch utryckningsdagarne oberäknade, så, enär nuvarande förslags-anslag till dessa öfningar utgör 180,000 R.dr riksmynt, skulle alltså, efter samma beräkningsgrund, för ytterligare 18 dagar erfordras en tillökning af 270,000 » » eller tillsammans 450,000 R:dr riksmynt. Meri som Eders Kongl. Majit, uti särskild proposition, lärer föreslå Rikets Ständer ett års framQyttning för beväringsskyldighetens vidtagande, så kommer, i händelse detta förslag vinner Rikets Ständers bifall, ett år af Bevärings-manskapets vapenöfningar att under nästa Statsreglerings period inställas, hvarigenom det här upptagna beloppet 450,000 R:dr icke behöfver utgå för mera än 2:ne år med tillsammans 900,000 R:dr Riksmynt, till följd hvaraf, om sistnämnde summa fördelas på 3:ne år, det årliga behofvet, under nästa Statsreglerings-period, blifver 300.000 R:dr eller 120,000 R:drs tillökning utöfver det gamla förslags-ansiaget 180.000 R:dr riksmynt.
— Arfvode för böckernas afslutande 150: D:o för Vexel-diskonteringen 500: D:o för Kassa-kreditiv-rörelsen . 1,666: 32. — Lön till Husdrängen 200: Arfvode till Vaktmästaren 50: Anslag utöfver stat till Kassören 883: 16. — Summa B:ko R:dr 10,638: 42. 8. hvilken summa är sålunda fördelad: Banko-ombudet: Arfvode på stat ' 1,600: Arfvode för Vexel-diskonteringen 133: 16. — D:o för Kassa-kreditiv-rörelsen 300: ^ ggg. jg Transport: 2,033: 16. — Banko-Utskottets Memoria>, N:o 67. 11 Kamererare!): — Lön 800 Arfvode för Handels-diskont-rörelsen 240 — ' — d:o för publika pappers-belåningen 80 d:o för Vexel-diskonteringen 100 d:o för Kassa-krediliv-rörelsen 250 Kassören: Lön : 800 Arfvode 200 Missräknings-penningar 333 16. — l:ste Bokhållaren: — Arfvode för Handels-diskont-rörelsen . 90 d:o för publika pappers-belåningen 30 d:o för Vexel-diskonteringen 50 d:o för böckernas afslutande och upprättande af ex trakter . 150 2:dre Bokhållaren: Arfvode för Handels-diskont-rörelsen 60 d:o för publika pappers-belåningen . 20 d:o för Vexel-diskonteringen 66 32. — d:o för Kassa-kreditiv-rörelsen 100 3:dje Bokhållaren: Arfvode för Kassa-kreditiv-rörelsen l:ste Begistratorn:
R:dr banko årligen med derunder inbepripen spanmål; förekom ytterligare den 5 Maj 1837, i sammanhang med underdånig anmälan genom dödsfall om en å nyo inträffad ledighet ibland KammarRättens Ledamöter, frågan om Ledamöternas lönevilkor, hvarvid StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga Ledamöter, med undantag af en, som ansåg aflöningen för yngsta KammarRättsRådet böra bibehållas vid 1200 R:dr på sätt Kongl. Maj:t förut i nåder stadgadt, förenade sig om det rådslag att, med afseende å den, genom Kongl. Maj:ts samma dag i annat mål fattade beslut, beredda minskning i utgift å Andra Hufvudtitelns besparingar, i underdånighet tillstyrka, det yngsta Ledamoten i KammarRätten äfven måtte erhålla full KammarRättsRåds aflöning, dock så att 1200 R:dr utginge såsom lön å stat, och 400 R:dr såsom arfvode å Aladia Hufvudtitelns besparingar; derjemte enhälligt i underdånighet hem - 24 ställdes, att den genom dödsfallet ledig blifna högre Ledamotslönen måtte få tillträdas af det närmast i ordningen dertill varande KammarRättsRådet; hvilken sistnämnda hemställan Kongl. Maj:t äfven behagade gilla; likasom Kongl. Maj:t den 26 i sistnämnde månad i nåder biföll hvad StatsRådets flesta Ledamöter, på sätt nyss förmäldt är, i afseende å yngsta KammarRättsRådets aflöning dädanefter, tillstyrkt.
Mä oeb ciä kalva czvarstallnat inom blulvu,Istaken, istället för att uti orterne tjena till utbyte mot gamla oeb förslitne; emelian <let eljest »vänligen later sig förklara, Htt Lanke» ätsktllige gänger fats emottaga sig IZ4 8tatsoell Lanco-Dtskottens ersättning för clesse DörsKotts8ummor, efter nägon tills förlopp, ej allenast uti Lre ocb ^vä Liksclalers, utan sfven till större oell minclre clel i verkeliga Lanco1iansport8ecIIar; bvarvicl vexlingsprovisioneroe clock allticl blifvit oräentligen beräknare, oell pä ersättningsbeloppet akclragne. 8äclant allt osktaclt, oell clä nägon förlust för Landen, uncler fortsatt iakttagancle sf cle orclningar som dittills blifvit säljcie, icke bör befaras, samt kostnaöen uti vexlingsprovisionsr ej beller kan blifva ak någon bet^clenbet, bar LancoDtskottet, i lisbet mecl bvacl är 1818 i samma ämne ^ttracles (Lib. till It. 8t:rs Drot., 6 8aml., p. Z16) ej t)ckt sig linna skäl att, för en eller annan brist i clen tillsyn ocb controll som sk Läns8t^relserne är paräknacl, Danclsorterne skulle belt oeb ballet unclancliagas ett bitracle, clerutak flere blanil clem torcle vara i verkligt bebok, veb bvarwec! änclamälet ingaluncla bör förmoclas bafva blifvit allticl oeb pä alla ställen förkelailt.
Jag medgaf, att jag haft otur och lofvade komma igen. Dagen derpå bevistade jag en räknelektion. Den artade sig att blifva lika odräglig som kristendomstimmen. Stackars min lille Ragnar, hvad han svettades och pinades; men någon reda och klarhet kom han ej till i fråga om sin räkning, huru han än bjöd till. Undervisningen saknade all metod och var oklar och dunkel i högsta grad. » Att lära barn räkna är det ledsammaste som fins », hette det nu från lärarini r \ I I \ | I LJ U IN Idun, erhållet ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumeranans sida. Jag gjorde en tyst bugning och försvann, ty att tacka för den åhörda lektionen var jag ej nog falsk att göra. Men deremot gratulerade jag i mitt hjerta barnen, då jag kort derpå fick höra, att deras lärarinna till följd af sitt snart blifvande giftermål skulle flytta till midsommaren. » Kan du tänka dig värre galenskaper, » sade min svägerska kort härefter, och berättade vidare, att hennes man, henne ovetande, gått och skaffat dem på halsen en onödigt lärd och dyr guvernant. » En som är alldeles olämplig och har betingat sig rättighet att disponera sina lediga timmar till egna studier, » fullföljde min svägerska misslynt. » Tacka vill jag den förra; henne hade jag nytta utaf, det var annat det, » slutade hon. » Få se, om inte du blir ännu mera belå- ten med den nya lärarinnan ändå, » sade jag tröstande och i mitt hjerta glad i hoppet, att de kära små nu skulle få bättre håg att läsa. Det led mot jul, och enligt löfte reste jag att tillbringa denna högtid på min broders landtegendom. Det första jag kom in i salen, märkte jag, att min kära svägerska var ledsen. » Kan du tänka dig värre dumheter, » började hon, och så följde en lång jeremiad öfver, att guvernanten anhållit att så här midt i julstöket få kalla examensvittnen att höra på barnens examen.
Der samlas Lagstiftande Magten en gång hvarje år, och utöfvar sjelf en sträng gransknings-rätt; då vi åter kunna hafva fem år emellan hvar Riksdag, och hafva i dessa dagar hört, att vår granskningsrätt icke ens tillhör oss sjelfva, utan personer, som våra Electorcr äga att utnämna — Betänkandet lofvar oss, att under den föreslagne Ministerialstyrelsen skall embetsmanna-skickligheten blifva större; men jag tror just motsatsen, emedan jag icke inser, hvarken alt det fordras någon särdeles skicklighet att författa i pennan hvad Ministern befaller; eller hvartill skickligheten ens skulle så särdeles båta Embetsmannen, då hans öde alltid ändå afgjordes efter den mer eller mindre faveur, hvari han stod hos Ministern, hvilket åter kunde bero af helt andra omständigheter än skickligheten. — Vi vete, att då Gustaf III återkom från Frankrike, medförde han alldeles samma nyhetsbegär, som nu åter så starkt uppblossat. Han förändrade vår klädedrägt, och för t - 354 Den 27 Maji. ändrade till en del, på ett olyckligt sätt, våra seder och vårt lefnadssätt, men han respecterade länge våra nationella StyrelseFormcr; och när han slutligen bröt deni, när han afskalfade Rådkammaren, som var talrik nog för att, inom sig sjelf, äga sin egen controll under Konungen, hvilken åter ägde, då som nu, ensamt afgörande rätten, men som dervid icke ägde någon olycklig anledning att mera höra den ena, eller mera tro på den ena af sina Rådsherrar, än den andra; när Gustaf lil upplöste Rådet, hvars constitutionella dygd just låg deri, att det yttrade sig öfver alla mål, utnu att någonsin tillika befatta sig med deras beredning, hvilket bestyr förrättades af StatsSecreterare, som åter controllerades af Rådet, när Konung Gustaf III bröt denna naturliga kedja, och gjorde andra länken deri lill den första; när han upplöste Rådet, så afgjorde han också, i samma stund, sitt och sina afkomlingars öde. Men hvad han gjorde för eller emot Sveriges sannskyldiga frihet, för eller emot säkerheten af Lagars och den goda ordningens fordringar, derom är kanhända ännu för bittida att tala.
Hvad nu min 48 Den 4 Januari f, m. obekantskap med ämnet beträffar, är jag deröfver icke någon kompetent domare och vill således icke derom mig yttra; och i afseende å den erfarenhet, man inhämtar vid beväringsmönstringarne, vill jag gerna erkänna, att jag är fullkomligt obekant med sättet för dessa mönstringars verkställande. Men på samma gång jag lemnar dessa Hrns bekantskap med ämnet och erfarenhet i sitt värde, må det tillåtas mig att härutinnan få förlita mig på sådana personers utsago, hvilka måste anses vara vida erfarnare än ofvanomnämnde ledamöter, nemi. flere utmärkte och äldre af K. M:s Beflnde, hvilka hafva vitsordat att, derest författningarnes föreskrifter alltid efterföljas, de personer, hvilka i beväringsskyldiges ställe antagas, äro välfrejdåde och till krigstjenst duglige. Brista K:s Beflnde i den tillsyn, dem i sådant hänseende åligger, bryta de emot författningarne och blifva sjelfve orsaken lill desammas orätta tillämpning. Det är väl möjligt, att missbruk härutinnan insmugit sig, men då sådant hörer till författningens tillämpning, kan det, på sätt jag förut sökt visa, icke, utan öfverträdelse af 90 § Reg.F., blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Då Hr Stjernsvärd säger, att legokarlarne merändels äro marodörer och oduglingar förutan andra epitheter, som jag nu icke minnes, påstår han i och meck detsamma, att den person, som förrättar beväringsmönstringen, låter en embetsförsummelse komma sig till last, derigenom att han icke undersöker, huruvida de personer, som anmäla sig för fullgörande af andras beväringspligt, äro marodörer etc., och då är han ju åter inne på författningens tillämpning. Hr Stjernsvärd har äfven påpekat en förment oriktighet i mitt förra yttrande ang:de det skadliga afbrott i personers studier, som upkommer genom beväringspligtens personliga fullgörande; i anledning hvaraf nämnde ledamot yttrat, att högst få studenter begagna sig af legorätten.
Företes icke dessa handlingar, vare tullkammaren pligtig, likasom den i allt fall är berättigad, att genom tillkallade tvänne sakkunnige personer låta besigtiga varan och å angifningsinlagan anteckna antingen deras godkännande af det uppgifna värdet eller den tillökning deri, sorn de anse skäligen böra göras. Vill godsegaren icke verkställa förtuilning efter det af besigtningsmännen varan åsätta värde, skall skriftligt bevis derom å angifningsinlagan tecknas och varan derefter, så fort sig göra låter samt sist inom en månad från angifningen, genom tullkammaren å offentlig auktion försäljas. Sedan tullafgiften, beräknad efter försäljningsbeloppet, derest detta öfverstiger godsegarens värdeuppgift, men alltid minst efter denna sednare, blifvit, jemte auktionsomkostnaderna, afdragen, skall behållna auktion ssumman godsegaren tillställas. Med brukade flyttsaker och resande tillhöriga effekter, som icke utgöra handelsgods, förfares enligt hvad derom särskildt är eller varder stadgadt. ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. § 6. På vederbörande Fabriksoch Handtverksföreningar eller, der sådana ej finnas, på vederbörande Kommunalstyrelse ankommer att utse en eller flera personer i hvarje stapelstad, som ega att tillse, det de till särskilda yrken hörande varor blifva efter rigtiga värden och benämningar förtullade; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra tullbehandlingens företagande och fortgång. Om hvad iakttagas bör vid inkommande och utgående varors angifning och journalisering samt huru förhållas skall med varors undersökning, förtullning och utlemnande, m. m., derom länder till efterrättelse hvad i särskilda författningar stadgas. § 8. Egare af fartyg, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick, och sådant inför General-tullstyrelsen styrkt blifvit, fä tillgodonjuta restitution af erlagda införselsafgifter för de materialier och skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets byggnad, tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda.
Messeria hade bevist honom, och hvad annat honom vederfarits medan han var hos Hafs-frun. När konungen och drottningen och den öfriga bröllopps-skaran hörde sådant, kunde de knappast komma tillbaka ifrån sin förvåning. Den främmande prinsessan blef nu återskickad till sina fränder; men Messeria smyckades till brud, och vardt gifven åt den unge konunga-sonen. De lefde så tillsammans i mången god dag, med tukt och ära. Men prinsen glömde aldrig mera bort den fagra Messeria. B. Konunga-Sonen och Prinsessan Singorra. Ifrån Skåne. Det var en gång en konung, som rådde öfver ett mäktigt rike. Han var en stor höfding, och låg ofta på sina här-skepp, både sommar och vinter. Det hände sig så en gång, när konungen var i leding, att hans snäcka stadnade ute på villande sjön, och kunde icke gå hvarken fram eller tillbaka; men ingen visste hvad det var som höll skeppet fast. Då gick konungen upp i fram-stammen, och såg hvarest Hafs-frun satt på böljorna vid skepps-bogen, och kunde han nu väl veta, att det var hon som hejdade fartygets lopp. Han tog så till orda, och frågade hvad hon ville. Hafs-frun svarade: »du slipper aldrig härifrån, med mindre du lofvar mig det första lif du möter på din egen strand.» Som konungen nu icke visste sig någon råd att komma dädan, jakade han till Hafs-fruns vilkor. Genast blef snäckan åter flott, vinden blåste i seglen, och konungen fick en god bör, ända till dess han kom i sitt land igen. Konungen hade en enda son, som var femton vintrar gammal, och i allo gaf godt hopp om sig. Den unge prinsen höll sin fader mycket kär, och längtade högeligen efter hans hemkomst. Vid han nu fick se vimplarne på konungens skepp, der de gingo fram öfver hafvet, blef han mycket glad, och lopp ned på stranden, för att helsa sin fader välkommen. Men när konungen igenkände sin son, blef han illa till mods, ty han hugsade hvad löfte han gifvit Hafs-frun.
I sammanhang med det nu fattade beslutet anhållet jag t vva*«isä Frat, Vt dr. d. xa I)e c. i$ag, 175 fåf göra eit förslag till förkortning af Riks* Ståndens Protocoll, som torde få remitteras till Expeditions-Utskottet. Så snart ett Stånd fattat ett beslut, inkommer del med all möjlig specialitet j Protollet för den dag och den stund då det blef fattadt. Sedermera inkommer samma béslut, nara lika utförligt framstäldt, såsom ett justeradt Protocolls Utdrag. Detta senare syne* mig nästan helt och hållet kunna undvikas. Jag erkänner visst nödvändigheten af alla dessa Protocolls - Utdrags justering; jag erkänner likaledes, att Protocollet afven mäste omnämna, att [ och i hvad ordning de blifvit justerade; men om, vid första fattandet af beslutet, en nummer sättes i Protocollets marginal; för hvarje Talmannens af Ståndet besvarade fråga, och sedermera, i stället för den långa afskriften af Protocolls Utdragen, sattes: ”Justerades Utdrag af Protocollet för N-N, dag och Besluten under Nuraeris N. N.” så vore Riksdags-Ordningens föreskrift i 5g §. angående Protocollets fullständighet iagltagen; och åtminstone af Ridderskapets och Adelns Protocoll skulle minst qo ark för hela Riksdagen besparas. De i Plenum justerade Protocolls - Utdragen blefve, såsom qvarliggande i Archivet, original-handlingar för sjelfva expeditionerne; och i det afseende! yore säkerheten alldeles densamma som nu - •Trot. Ucdr. 4, ta Dea. tsaS, Från Hö gvördige Preste-Ståndet.
Desse lärare, då de icke kunna betrakta deras befattningar der, såsom ett steg till bättre befordran, måste vara så aflönte, att de må kunna längre qvarblifva vid inrättningen; ty blott genom längre vistande der, knnna de fullkomligare motsvara sin plats, nu då ingen i Sverige finnes, som spccielt, med hänseende till landtbruket, studerat dessa vetlenskaper. Äfven de hafva således ett alldeles nytt fält att bearbeta. Man finner lätt, att contanta aflöningen för dessa 2:ne lärare, eller för flera, om två, som fullkomligt kunna sköta platsen, ej stå alt erhålla tillsammans, icke kan upptagas till mindre än 2,000: — Tillskott för dessas kosthållning a 2Ö0 r:dr b:co 5oo: — Transport 4>5oo: — Den i5 Februari e. m. Transport 4>5oo: C. En lärare i praktiska åkerbruket, som förestår elevers och lärlingars öfningar på fältet, och tillika meddelar särskilda lectioner till de sednare, har en bland de trägnaste och vigtigaste befattningar. Personer dertill qvalificerade äro bär i landet ytterst sällsynta. Utom den nödiga skickligheten, måste han hafva mycket tålamod och förmåga att ordna de för undervisning här förekommande, mycket skiljaktiga arbeten, hvaruti nybegynnare måste inöfvas. Förlusterna vid egendomens brukning och afkastning, på ett enda år, vore eljest högst betydande. Hans aflöning kan derföre icke bestämmas till mindre än . För hans kosthållning i5o: D. En veterinärlärare, sorn årligen i 6 månader uppehåller sig vid institutet, att undervisa i anatomi och veterinär, och tillika meddelar åt lärlingarna anvisning i boskapsskötsel i5o: För kosthållning 100: E. En lärare i landtbruks-bokhålJeri, som, medelst praktisk öfning, lemnar eleverne utförlig, och lärlingarne enklare handledning deruti 3oo: .Kosthållning 200: F. En lärare i linearoch modellritning, under 6 månader, meddelar äfven åt lärlingarne enklare handledning deruti 200: Tillskott till mathållning 100: G.
Icke dessmindre har Stats-Utskottets majoritet hänskjutit denna fråga till Förstärkt Stats-Utskott. Häremot reserverar jag mig. Majoriteten inom Utskottet har ansett cassans öfverflyttning vara en Statsreglerings-fråga. Efter Stats-Viskottets Utlåtande , N:o 68. 3 mitt förmenande är ärendet ett önskningsmål, hvars slutliga afgörande beror på Kongl. Maj:t, och kan således aldrig få egenskap af Statsreglering, förr än öfverflytlningen vunnit bifall. Den är förkastad af 2;ne Stånd och måste således vara förfallen.” Af Herr af Harmens. Af Biskop Hedrén: ”Då f. d. Canzli-Styrelsens handcassa icke kan ännu räknas lill hvad, sorn till Riksgälds-Contorets utgifter och inkomster hörer, så kan icke eller frågan om denna cassas öfverlemnande till bemälde Contor i någon nion röra denna sak. Man vill fördenskull först genom votering hafva denna cassa införlifvad med Riksgälds-Contoret, för alt sedan kunna på densamma tillämpa 69 §. Regeringsformen. Der handlas dock blott om hvad till Riksgälds-Contorets inkomster och utgifter hörer, icke skall eller kan komma eller må försökas alt dertill föras. Hvad åter till merbemälde Contor hörer, är genom 66 §. Regeringsformen bestämdt. Votering kan således icke öfver denna fråga i Förstärkt Utskott anställas; utan anser jag densamma, igenom 2:ne Riksstånds mot hvarandra stridande beslut, vara förfallen.” Häruti instämde Doctor Ste/ihammar. Af Doctor Hallbeck. Ank. lill Exp,-Utsk. den a» Nov. kl. n f. n. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 33, angående beräkningen af Statsverkets Inkomster. (I. A.)