Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Böter i laga ordning befordras. § 4- Afgift för brutet af Sidentyg och förgyllde Meubler. r Mom. För hwart rum »ned SidentygsTapeter, utan ätstilnad af större eller mindre, erlägges Sex Riksdaler ärligen. 2 Morn. Den ssm brukar Siden, Meubler, såsom Sängar, Soffor, Stolar och Gardiner, betalar derföre serskildt Tre Riksdaler för hwart ruin hwaruli sadane Michler nyttjas. z Mom. Ar äkta förgyllning pa Stolar, Canapeer och Sangar, erlägges för hwart rum Twä Riksdaler. Ridderstapets och Adelns, ^ärestStändets, Borgare-Ständets och alla andra Ståndspersoners Fruar och Hustrur, som bruka Sidentyg, erlägga Tiugusyra Skillingar, samt deras Döttrar, öfwer is ar, hälften deremot eller Tolf Skillingar: Tjenande, saint alle öfrige till Arbets,Classen hörande af Qwinkönel i Sräderne, likaledes Handtwerkares, Mjölnares, Smeders och flere deras wederlikars pa Landet, äfwensom Allmogens Hustrur, Döttrar och Pigor, samt Torpare-Hustrur och af Arbets, Classen för öfrigt, jemte Rvttares, Soldaters och Båtsmäns Hustrur, Fyra Skillingar. Denna afgift, hwilken utgär af alla dem som bruka Sidentyg, päföres hwar och en, som wid MantalSstrisningen ej afsäger sig nyttjandet - 2762 Den r8 Augusti. det deraf; Skolande den som finnes bruka nägon persedel större eller mindre af Sidentyg, utan att atgiften derföre betala, wara förfallen kill Fem Riksdalers böter, angifwarens ensak. §- 5. - Afgift för Fick. Ur.
N:o i84; och som detta betänk, innefattar vissa reglementarisk.! föreskrifter, motsvarande 7 art. i 1835 års baneoreglemente, skulle jag anhålla att med afgörande! häraf finge anstå, intilldess BancoUtsk. afgifvit betänk, i afseende å de motioner, som blifvit väckta i fråga om bankens enkeoch ptipillcassa. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han ansåg sig böra fästa uppmärksamheten deruppå, att genom ett sådant beslut, som Hr Rosenblad föreslagit, följden kunde blifva, ifall det betänk, som han omtalat, icke inkomme under den återstående korta tiden af riksdagens lopp, atl BancoUtsk:s meni. N:o 184 blefve oafgjordt; men då Hr Landtm, likväl icke funne någon bestämd föreskrift i grundlagen, som förbjöde en sådan åtgärd, ansåg han sig ej heller derå kunna vägra propos., utan hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad., på sätt Hr Rosenblad föreslagit, behagade besluta, att BancoUtsk:s mern. N:o 184 icke skall för R. o. Ad. föredragas, förrän R. o. Ad. pröfvat BancoUtskrs betänk, angtde väckta motioner rör:de bankens enkeoch ptipillcassa, samt frågan om bancofullmäktiges dispositionsräkning N:o 2. Bifölls. Till pröfning företogs BancoUtskts den 29 sisth Maj och den i dennes på bordet lagda meni. N:o 185, med svar å gjorda anmärkntr vid Utsk:s betänk. N:o 155, innefattande förslag till ändring af §:n 232 uti bancoreglemenlet. Hr Rosenblad, Bernh.: Så nära riksdagens slut vågar jag icke göra gällande de bemödanden jag vid återremissen ådagalade, att få en utsträckning i Handelsdiscontens lånerörelse.
Hr Ribbings särskildta yttrande derom. I. s. 7—9. —i för Rusthållare, som ej betala af? IV Register. gift till Krigsmanshuset. Utskottet kan ej sig dermed befatta. I. s. 41 • C. Cancellist. Utskottets anhållan om antagandet af en ny. I. s. 54, 55. — arfvode, om anslående af ett ytterligare, till Skrifvarhjelp åt Utskottet, III. 1. s. io5, 106. CavalleriRegementerne, om förbud för Öfveroch UnderBefäl vid de indelade, att anskaffa Rustnigshästar, I. s. 601 — 6o3. Ytterligare Utlåtande. II. s. io55, io56, ConcoursLagen, om föreslagna ändringar uti. II. s. 906—'939. Särskilda Meningar. II. s. 939—-943. Särskilde Meningar. III. Creditivet, om tillägg i AnsvarighetsLagen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, med. afseende å utbetalningar af mindre. III, 3, s. i\, 25, D, Deportation, om, af alla till lifstidsfängelse dömde Brottslingar. Se BrottmålsLagstiftningen, om förändrig uti. Domare, om tjenstledighet för. Se Skärpning, Domares skiljande från befattning med Fastighetsvärdering föreslaget, men afstyrkt, I, s. 48, 49- Register. V Domstol, om behörig, för upptagande af åtal mot llofRätter, Collegier etc. II. s. 704—707. Ytterligare Utlåtande. III. Domstolar, förslag till offentlighet vid dem; tillstyrkes, I. s. 92—97. Särskild mening. Ytterligare Utlåtande. I. s. 56o—-563. Särskilde Meningar. I. s. 563. Drucken, om någon kommer i Kyrka, huru den må straffas.
Jag har i friskt minne, huru det berättades sistliden sommar, att en köpman, i följd af sin påpasslighet, kort efter det Kongliga påbudet om tidens inskränkning för tillverkning af bränvin, gjorde i bränvin, som det heter i dagligt tal, så briljanta affärer på några dagar, att det skolat medföra så stor vinst, att mången med fullt samma kapacité som denne, skulle skatta sig lycklig, om han kunde genom uppoffringen af bela sin friskaste arbetstid, kunna säga sig hafva en motsvarande sparpenning för ålderdomen. Denna köpman var visserligen icke enda spekulanten vid ifrågasatte förhållande och skulle icke eller blifva ensam, om ett förbud för tillverkning af bränvin i April kommer att gifva anledning till nya affärer i samma väg. Huruvida dylika spekulationer kunna lända til! landets båtnad eller ej, lemnar jag till hvars och ens bedömmande — jag ser dem uppkomna på andras ruin och till föga gagn för den, som vidblifvit vinsten, emedan lätt tjenta penningar vanligen och lätt gå förlorade; och om, som oftast lärer vara händelsen, att andra finnas, som, ehuru icke synliga, ändock varit intresserade i affären och följaktligen dela vinsten, så är behållningen, delad på liera händér, så mycket snarare försvunnen. Vare dermed huru som helst, så skall åtminstone icke jag biträda den åsigten, som efter mitt omdöme tillbakasätter duglighet och verksamhet till förmon för en på mindre goda följder grundad spekulationsanda. Jag reserverar mig således på förut antydde grunder mot beslutet till förslag för bränvins-tillverkningens inställande i April månad.” STOCKHOLM, 1854. /. A. Walldén. Särskilda Utskottets Memorial, X:o 4. t IN:o 4L Ank. till Uxp.-Utsk. den 24 Mars 1854, kl. 6 e. m. Memorial. På grund af Pikets Ständers bifall till Utskottets hemställan, om medels anvisande till tryckning af den i Norrige gällande lag om Bränvins tillverkning och försäljning, jemte åtskilliga dit hörande handlingar, har Utskottet gatt j författning om tryckningen, och får härhos till Riksens
Men Bomanskan hade somnat, sof så hon snarkade med det gråa hufvudet, från hvilket halsduken glidit ned, tungt hvilande på armarna, utbredda på bordet midt ibland förödelsens styggelse. Ändtligen! De hade gått allesamman. Vi hade öppnat fönsterna åt Humlegården, nu dränkt i rogifvande mörker och tystr nad, och den friska nattluften strömmade in, fylde de qvafva, heta salongerna, sölade af smuts, vin och mat och bärande afskyvärda spår efter den julnattsorgie, man der firat. Värst såg det ut i matsalen. Granen, nyss så ståtlig och pyntad, låg kullvräkt med slokande grenar, utplundrad, söndertrasad, beröfvad hvarje minsta spår af sin glans. Golfvet var betackt af sönderslaget glas och porslin, hopskrynklade serveter, tömda buteljer. Här låg en stol — en präktig högkarmad ekstol med afbrutet ben, der hängde en krossad lampett af brons — en drucken karl, som känt benen vackla under sig, hade fattat tag i den och så — krasch! Jag har sällan känt mig så upprörd, som när jag efter festens slut stod i denna sköflade sal ensam med min vän. Jag kunde inte låta bli att ge luft åt min harm. » Du måtte ha varit galen. galen, Ville! » Han såg på mig slött, alldeles sinnesfrånvarande. » Vilhelm! » Han svarade icke strax; det var med en stor själs-ansträngning han syntes ett ögonblick återkomma till sig sjelf. Jag böljade frukta det värsta — denna vansinniga nyck, hela hans beteende, talet för den trettonde. allt! » Vilhelm då. Han slog plötsligt, nästan konvulsiviskt armarna om min hals och brast i hejdlös, förtviflad gråt Han grät sa hela kroppen skälfde. Jag mera bar än ledde honom in i hans rum och lade honom varligt på soffan, baddade hans tinningar med isvatten och hälde några droppar konjak mellan hans läppar. Han bibehöll ännu sitt sinnesfrånvarande uttryck. Jag ämnade just ringa på betjenten för att be denne hämta en läkare, då min väns röst kallade mig tillbaka. Han tog min hand och hviskade:
Jag kan icke frångå den tanke, att fullmägtige enligt denna ordställning kunde upptaga lån med nedsättning i capitalet, och då jag ser på de många reservationerna, enligt hvilka icke blott Prosten Astrand utan jemväl flera andra lika med mig ansett en sådan nedsättning kunna äga rum, så saknar jag ej anledn. att tro, det fullmägtige i Riksg.cont. kunde se saken på samma sätt; och då sålunda ett dylikt lån kunde komma i fråga, så hemställer jag, om man bör lemna öppet, att ett lån emot 5 proc:s ränta kan uppgöras med rabatt å capitalet. Jag tror, att ett riktigt lönesystem fordrar, att räntan sättes så låg, att icke fulla capitalet kan erhållas; men då bör icke maximum af räntan vara 5 proc., utan 4 eller 3, ty ju lägre räntan är, ju mindre blir förlusten på lånet. Efter dessa principer äro lånesystemerna uppgjorda i andra länder; och äro vi komna på den punkt, att vi ej kunna reda oss utan ett lånesystems införande, så bör ett sådant antagas, som i andra länder visat sig vara förmånligast. Jag kan således icke i någondera delen frångå, hvad jag i förmiddags yrkade, utan förnyar min anhållan om propos. på hvad jag då hade äran föreslå. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Hvarje gång, då mål här förevarit, som rört frågor om stadgars införande för Svenska Bancoverket, har jag yttrat mig på den sidan, som varit sträng i åsigter. Hvarje gång, som det varit fråga om att gagna näringarna genom beredande af låneutvägar till deras bedrifvande, har jag varit bland deras antal, som linderstedt näringarnas interesse. Jag har kunnat göra det med godt samvete, då jag förut sökt att, såvidt på mig berott, yrka stadga i grunderna för ali lånerörelse och för all industriel förkofran. Vi hafva nu lyckligen hunnit att genomdrifva realisationen. Farhågor för dess misslyckande hafva varit utspridda genom alla möjliga utvägar, och man har förespeglat Bankens ruin inom några få veckor. Ännu har dock icke ringaste symptom dertill visat sig.
— D:o å 9:de d:o — 1,904: 1,904: Intressemedel — - 205: 205: Hyres-medel vid Carolinska medico-kirurgiska Institutet 658: 16. — 6S3: 16. — Apothekare-societatens bidrag till Pharmaceutiska Institutet. - — 1,000: 1,000: Af studerande vid sistnämnde Institut erlagde afgifter 161: 32. — 211: 32. — Värdet af tillkomna inventarier 873: 4. — 373: 4. 8. Extra uppbörd — !_ — 12: 10. 6. Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Afskrifning: Kasserade inventarie-persedlar 663: la. 4. Utgifter: Arfvode till Provincial-kirurgen i Stockholms län r.. Pharmaceutiska Institutet Inrättningen för sjukes behandling med elektricitet och galvanism Carolinska medicö-kirurgiska Institutet 'Barnbördshusen Veterinär-inrättningen i Stockholm Vaccinationens befrämjande Farsoters och smittosamma sjukdomars botande Svenska Läkaresällskapet Inventarier för Carolinska medico-kirurgiska Institutets bibliothek — :ammaren —- S:r Lefverering till Kongl. Räntekammaren Balans till påföljande äret: Enligt hvad räkenskaperna gifva vid handen, hafva anslagen till medico-legala besigtningar samt till farsoters oell smittosamma sjukdomars botande, förslagsvis beräknade, det förra till 3,000 R:dr och det sednare till 9,000 R:dr för året, icke på långt när varit tillräckliga för dermed afsedda behof. Utgifterna hafva nemligen utgjort: för medico-legala besigtningar, år 1850 6,703: 15. 4. — och är 1851 6,341: 35. 6. — samt för farsoters och smittosamma sjukdomars botande, år 1850 1S,729: 35.
Plenum kl. 6 e. m. Hr Tornerhjelm, Rudolf, hade låtit inlemna ett sälydande mern.: Hindrad af enskildta angelägenheter att för närvande återvända till riksdagen, får jag härmed vördsammeligen afsäga mig det hedrande förtroendet jag innehaft, att vara Bänkman och ledamot af Bevilln.Utsk. I anledn. häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer, att sammanträda för att utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter 11 r Tornerhjelm, hvarjemte Hr Landtm, tillkännagaf att i st. f. samma ledamot en Bänkman inom 9:de Ränkm:s-afd:n komrne att utses genom val i början af nästa plenum. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 13, ang:de tullbevillningen; hvarvid bland de punkter hvaraf R. o. Ad. förbehållit sig att serskildt besluta, nu förekom; 21 punkten, ang:de artikeln kreatur. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Bevilln.Utsk. harvid denna punkt lika litet som vid de öfriga uppgifvit skälet, hvarföre ändring skall äga rum. Utsk. synes hafva en gång för alla tagit för gifvet att allt skall förändras. Detta synes mig ej vara fullgiltigt skäl, hvarföre jag anser tullen böra få förblifva sådan som hittills varit. Frih. Cederström, Claes Rud.: Instämmande med Rivon Hartmansdorff, anser jag del vara rättvist och antagligt, att den nuvar:de tullen bibehålles. Skulle denna åsigt icke lyckas göra sig gällande, hoppas jag att R. o. Ad. åtminstone icke måtte sätta tullen å kreatur lägre än hvad reservanterna bland BondeSl:s ledamöter i Bevilln.Utsk. såsom minimum önskat och föreslagit. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Hvad artikeln hästar angår, har Utsk. tillkännagifvit skälen, hvarföre det ansett tullen böra vara lika, emedan det är svårt att skilja mellan hästar som äro öfver eller under tre år gamla.
Jag trodde sannerligen, att ehuru skiljaktiga vi, rör:de vår inre politik, äro i åsigter, så skulle vi likväl alla (och jag har äfven från den andra sidan hört önskningar derom) vara ense om bifall till de medel, hvilka äro nödvändiga för Sveriges försvar. Man har, långt derifrån, velat neka hvad som fordras för vårt försvar. Jag bekänner, att det svär emot min Svenska känsla, att neka fäderneslandet hvad som nödvändigt fordras till dess försvar, älven derföre, att om jag flyttar mig i Sveriges fienders ställe, så frågar jag, hvad skulle de votera, annat än afslag, om de hade rätt att votera i denna fråga? Jag vill ej förnärma något uppsåt , något samvete,— bevare Gud derifrån ! Personligen känner jag dem, som talat för en annan mening, och jag känner dem personligen så, att jag ej betviflar deras patriotism; men jag tror, att de, i detta ögonblick, äro förvillade af sina partiåsigter. Jag har här hört nämnas, att StatsUtsk. gjort väl uti att blott bevilja anslaget för fyra år. Äfven jag är af den tanken, att det är för långt emellan hvarje riksdag, och att detta skadar det allmänna; men må denna reflexion leda oss till att söka utverka en förändring i delta afseende af våra Den 18 Mars. grundlagar. Så länge de äro oförändrade, har Representationen ingen rätt att, genom begagnande af olagliga medel, söka tvinga K. M. till något annat, än hvad constitutionen bjuder. Constitulionen bjuder riksdag hvart 5:te år. Nå väl! må det i öfrigt ankomma på Regeringens ansvar inför historien och dess eget samvete att sammankalla oss, då det är nödvändigt för landels väl, men försökom ej för mycket, trädom ej öfver den gräns, som grundlagarne för oss utstakat. Jag tror detta tillstyrkande af StatsUtsk. innefatta en olaglighet, och alldeles icke tror jag att någon, med uppmärksamhet på våra grundlagar, kan neka, att icke delta är ett frånträdande ifrån grundlagarnes uttryckliga bud. Jag förenar mig med Frih. Cederström uti anhållan örn den propos., som han begärt. Hr Silfverstolpe:
Man har uppgifvit det exemplet, alt pionniererne skulle i flera månader varit utan sysselsättning, derigenom att icke anslag förefunnits vid årets början för bekostande af deras sysselsättning. Delta nödgas jag beslri 22 H. 17 i3o Den 30 Murs t. m. da, ly tillgången dermed är hell enkelt den, att någon propos, ifrån Regeringen i detta afseende aldrig liar emanerat. Deremot har sedermera motion derom blifvit framställd af chefen för pionniei erna, och denna motion besvarades Ii från StatsL)tsk:s sida med den aldra största skyndsamhet. Emot Utsk:s utlåt, öfver denna motion hafva anmärkntr blifvit framställda ifrån ett par Stånd, hvilket visserligen vållat någon tidsutdrägt, men det af Utsk. tillstyrkta anslaget är emedlertid längesedan af R. o. Ad. bifallet. Sålunda har väl ej i flera månader arbetsbrist ägt rum för dessa pionnierer, och alltså tror jag, att samma förhållande, som nu ägt rum, äfven kommer att inträda 4 år härefter, i händelse riksdag ej dessförinnan inträffar; och Regeringen har alltid i sin makt alt inom behörig tid aflåta propos. om förskott på de nödvändiga behofven ; men om tilläggandet af ett 5:te århär skulle beslutas, så skulle det, efter mitt förmenande, åstadkomma en rubbning och förryckning af hela statsreglertn, som skulle komma att menligt inverka både på sjelfva slutsummorna af tillgångarna och på de slutliga voteringarna i förstärkt StatsUtsk., och man skulle ej kunna beräkna hvart detta skulle taga vägen. Jag yrkar derföre för min del bifall till Utsk:s betänk, i denna del, så väl till summa, sora till tid. Gr. Horn: Frih. Cederström har, tinder försvaret för sin åsigt om extra-statsreglerms bestämmande för 5 år, kommit till ett resultat, som skulle göra den extra-slalsreglertn alldeles enlig med den ordinarie.
Som hon nu lyste på ungersvennen, tycktes han henne ännu mycket fagrare än någonsin tillförene, och ju längre det led desto fägre blef han, så att hjertat brann i hennes barm, och hon glömde allt annat i verlden, bara för att se på honom. Hon kunde så icke vända sina ögon ifrån honom, utan satt hela natten lutad öfver hans hufvud-gärd. När nu morgonen kom, att sol rann upp, begynte svennen röra sig till att vakna. Då blef prinsessan mycket häpen, ty hon hade icke märkt huru tiden skred, och skulle nu hastigt blåsa ut sin lampa. Men huru det var darrade hon på handen, så att en varm droppe föll och kom på unger-svennen, att han vaknade. Som han nu märkte hvad hon hade gjort, sprang han förfärad upp, byttes i ögonblicket till en halter hund, och linkade bort i skogen. Men prinsessan vardt så betagen af sorg, att hon inte visste till sig, utan lopp efter honom, vred sina händer, och bad med bittra tårar att han skulle komma tillbaka. Men han kom icke. Konunga-dottern begynte nu vandra öfver berg och dal, många villa stigar, för att leta rätt på sin man, och alltsom hon gick runno hennes tårar, så det kunnat röra en sten till medömkan. Men hunden var borta och blef borta, änskönt hon sökte honom både i norr och söder. När hon nu såg att han icke stod att finna, ville hon vända igen till det fagra slottet; men det var lika när, intet slott var att se, och hvart hon kom, såg hon aldrig annat än kolane mörka skogen. Nu tyckte hon sig vara alldeles öfvergifven af hela verlden; hon satte sig derföre på en sten, grät bitterligen, och tänkte huru mycket hellre hon ville vara död, sedan hon icke längre fick lefva med sin man. I detsamma kom en liten groda hoppandes fram under stenen. Grodan sporde: »skön jungfru, hvarföre sitter du här och gråter så sorgefull?» ’Jo,’ svarade prinsessan, ’jag må visst gråta och inte vara glad.
Det är från denna synpunkt, jag hade önskat se en plan uppgjord lill de Svenska och Norrska Consulatens organisation, öfvertygad, att dessa, Bih. till R. S. Brot. 1840 och i8/\ 1. 4 Sami. 2 Afd. 26 Haft. 2 J O Statssamt Allm, Besil - och Ekon.-U(sköttens Utlåtande, N'.o 12TV först efter verkställigheten af en dylik, komma att motsvara icke blott de fordringar, som man vid sjelfva befattningarne eger alt fästa, än de kostnader, som Slaten nu och framdeles i detta afseende får vidkännas. Principens nytta och tillämplighet, vitsordad af nästan hela Europas exempel, liar blifvit underkänd af Utskottens majoritet. Den underkastas i detta ögonblick Rikets Högloft. Ständers upplysta skärskådande. En annan lika vigtig sida af denna fråga är det sätt, hvarpå Consulernes aflöning hittills utgått, och behofvet att derutinnan söka tillvägabringa åtskilliga nödiga rättelser. Det finnes för närvarande anie sorters Consulerr de, som uppbära en fast lön och derjemte Consulad-afgifler och sportler, och de, som blott ega att uppbära dessa senare afgifter. Till förra slaget höra General-Consulerne i Portugal, Grekland, Finland, Hamburg och Odessa, Alexandria, Algier, Tunis, Tripolis samt 4 Consuler i Amerika, till senare slaget alla de öfriga. Det har, på grund af Commerce-Collegii officiella handlingar, blifvit ådagalagdt, att Consulad-afgifterna och Consuls-sportlerna under loppet af år i838 utgjort circa 33,333 Rldr Hamburger Banco, hvilken summa, så vida den ännu å vissa ställen utgående högre Consulad-afgiften tillä gges, sannolikt uppgår till närmare 4°>ooo R:dr samma mynt. Uppfinningen att låta sjöfarten till så stor del bidraga till Consulernes aflöning är obillig och skadlig.
Det oersatta förlags - kapitalet till bedrifvande af lånerörelsen vid /. d. General assistans-kontoret 57,723: 17. 57,723: 17. (Dito dito, enligt dito vid 1840—1841 års riksdag.) Oersatta beloppet af det såsom kreditiv beviljade och under åren 1833 och 1835 utanordnade anslag för en vattenledning till Karlskrona 118,850: 89. 118,850: 89. Förskottsvis under åren 1847 med 1862 utbetalda medel till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthelemys förvaltning', under förbehåll af den framtida godtgörelse, som genom koloniens ökade afkastning eller afträdande till främmande makt kan erhållas, 297,058: 81. 315,058: 81. Det vid 1853—1854 års riksdag tor upprätthållande af rikets neutralitet beviljade kreti tiv. hvaraf 40,021 R:dr 33 öre återbetalts, 3,709,878: 67. 3,709,878: 67. (Detta, till hela sitt belopp, 3,750,000 R:dr, utbetalda kreditiv är fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1850 -1858 års riksdag.) Den, för utomordentliga försvarsans alter, vid 185,3—1854 års riksdag anvisade kreditivsumma, efter afdrag af hvad som utaf det iyftade beloppet blifvit återbetaldt 2,248,741: 82. 2,248,741: 82.
N:o 32 af R. o. Ad. bilället. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Här förekom mer nu på listan BancoUlsk:s meni. N:o 45, innehållande ett utlåt, i anledn. af Biskop Agardhs motion om afhjelpande af den yppade penningeförlägenheten och botemedel derför för framtiden. Al UlsLs utlåt, finner man, alt Utsk. refererar sig lill hvad det fram - Den 9 A pr il e. m. 199 slällt i betänk. Alltså får jag anhålla, alt detta betänk. N:o 45 malle blifva uppskjutet och företagas sedan BancoUtsk:s betänk. N:o 44 blifvit afgjordt. R. o. Ad. biföll alt, på sätt Hr von Hohenhausen hemslällt, med pröfningen af BancoUtsk:s mern. N:o 45 skulle anslå till R. o. Ad. afgjort samina Ulsk:s utlät. N:o 44- Föredrogos och bi föl los BancoUtsk-.s nedannämnde d. 2 dennes f. m. på bordet lagda mern. och utlålm: N:o 4(>, i anledn. af väckt fråga om förändring i grunderne för R. Sits Banks förvaltning; N:o 47, i anledn. af väckt motion, att vederhäftighetsbevis, utfärdade af den i hvarje församling valde socknenämnd eller för samlingens pastor, måtte för lånsökande i discontverken såsom giltige anlagas; samt N:o 48, i anledn. af väckt motion om inställande tills vidare af hela och halfva silfverriksdalrars ulmyntning m. m. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: På listan förekommer nu i ordningen PrestcSl:s prot.uldr. med inbjudning att deltaga uti del fallade beslutet, att den obegränsade fond i Hamburg, för hvilken del silfverköp, som af R. St. blifvit beviljadt, får äga rum under dessa veckor, skulle äfven för framtiden komma att bibehållas under vinlermånaderne ifrån och med November till och med Maj.