Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Helgedomen af hans egen själ, denna gudomlighet, som lifvet skänkt honom att vårda och bevara, den högsinta aktningen för sig sjelf, som aldrig borde kunna rubbas skönhetens och dygdens ideal, som hittills stått fast och bestämdt, som en pelare af granit inom honom, nu syntes det honom likväl i detta ögonblick redan mindre klart, passionens solrök gömde dess konturer och gjorde dem obestämda, de voro icke mera så skarpt begränsade, han stod vid den svåra öfvergången ifrån teoriens välljud till praktikens otaliga och ändlösa ansträngningar, och Astley var redan på god väg att, liksom tusende före honom, se den dyrkade bilden smälta som vax och försvinna vid hans egen glödheta andedrägt eller också så småningom förändras efter den moderna ackomodationsläran att se antikens marmor förvandlad till en vanskaplig gipsengel, hvars former kunna retoucheras i oändlighet, allt efter omständigheterna. Ack, Plato, Seneca och hvad ni allt heta, som trodde, att man endast behöfver känna dygden för att älska henne, hvilket temperament hade väl naturen förunnat er? Det är sant, man älskar dygden i bästa fall, men — man glömmer henne. Och när allt kommer omkring, så beror det blott på, om man är i stånd att finna lyckan under denna glömska. Det är en känd och vanlig sak, att sangviniska naturer lefva blott för stundens intryck, och att ögonblickets ingifvelser bestämma deras handlingar. Några gröna blad, som hviftade i aftonvinden och aftecknade sina konturer emot en rosenröd himmel, hade i Malkolm Scheltings rörliga sinne återkallat minnet af en gammal stad i Tyskland, som han en gång helt hastigt sett, och detta minne syntes honom nu så lockande, att det intog hela hans själ, och Kranach blef det ovilkorliga målet för hans resa.
Men i en hast rusade han opp och kastade både blad och bär ut genom gallret och började att stormgråta. Nästa vår såg jag mellan stenarna här detta rönnträd, det var då en späd planta. Jag vårdade det och fyllde mull derpå, att det skulle kunna växa, och när den olycklige åter stod vid gluggen, föll hans öga derpå, och han nickade vänligt åt mig, som stod här nere. Och den lilla plantan syntes mången stund vara honom till tröst. Jag såg huru han, så ofta han slapp ut i gången, stod och såg på plantan, och hur nöjd han blef när ett nytt blad skjutit ut. Jag fick aldrig mera vakten i hans rum; jag tror man ansåg mig vara för god emot honom. Snart hafva trettio år förgått sen den tiden. Mitt hår har blifvit hvitt och jag duger ej mer till annat, än se efter att ej råttorna äta opp brödet för knektarne. Jag har varit borta härifrån tidtals, men hvarje gång jag återkommit, har jag gett mull åt och vårdat kung Eriks rönn. Se, den är ändock så smal och gänglig och har ej en sådan fyllig krona, som rönnar bruka. Han, som planterade den, hade ej heller någon krona, fast han var född dertill. Men med sin smala stam pekar den dock opp till fönstret, der kung Erik brukade stå. Jag har ock bjudit till att rigta den ditåt. Nådiga fru, jag kan icke förstöra det trädet!" Fru Ebba var rörd. Slutligen sade hon, liksom vid sig sjelf: "Kung Erik var en blodig tyrann, men han har bittert försonat hvad han brutit; kanske bittrare än han förtjenat", tillade hon, i det hon med handen gjorde en åtbörd åt pannan. "Han var kanske mera olycklig än brottslig. Jag vet ej hvad jag bör göra. Detta träd sitter hårdt rotadt." "Men", inföll Siri ifrigt, "det kan ju böjas åt annat håll." "Svårligen, det är för gammalt." Hastigt grep Sigrid tag i en gren, som böjde sig nedåt, och svängde sig med ett hopp och en vig rörelse så, att hon kom att sitta på grenen. Trädet svigtade och böjde sig litet åt sidan.
Maj;ts Nådiga Skrifvelser till Riksens Ständer: 1) Angående de af en i Nåder tillförordnad Comité utarbetade underdåniga Betånkanden om reglering af Rikets Penningeverk m. m« 2) Angående frågan om näringsfriheten.' Den 21 Fehr narn. 3) Rörande inrättning af ett HandelsLåné Contoir i Götheborg. Herr Grefven och LandtMarskalken an-» xnodade Hans Excellence Herr Hof-Canzleren att till Kongl, Majit framföra Ridderskapets och Adejns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl, Majits Högstberörde Nådiga skrifvel* ser skulle med första varda till handläggning företagne. V t Sedan Hans Excellence Herr Grefven och HofCanzIeren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplåstes och lades på bordet Kongl. Maj:t& Högstberörde trenne Nådiga Skrifvelser. Herr von Becker, Carl Johan, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N;o 3.) ' - / , , ’ ' Lades på bordet. Friherre Sture, Gu/ta/, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 4.) Lades på bordeti Den 21 Februarii, 83r Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric, anför-! de skrifteligen: (Se Bilagan N:o 5.) Lades på bordet,. Herr Montgommerie, Guftaf, upplåste föl: |ande; (Se Bilagan N:o 6.) Lades på bordet. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Det år anledning till anmärkning emot Föredraganden af KrigsÄrenden, hvarom remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas. Hvarjemte Herr Treffenberg till Protocollet aflemnade ett försegladt convolut.
I Bankens grundfond ingå följande bankens fordringar, nemligen: a) för räntefritt lån till myntverket, 16 Banko-Utskottets Betänkande J\f 32. b) tor lån emot lånebanks-obligationer, c) för skiftesoch odlingslän. d) för lån emot inteckning i stadsfastigheter. I den mån föreskrifna afbetalningar å dessa fordringar inflyta, skola derför, efter hvad i § 9 bestämmes, inköpas lätt säljbara, räntebärande obligationer. 8 15. Rikets Ständer, sorn disponera det öfverskott, bankens inkomster kunna lemna utöfver utgifterna, anvisa jemväl medel till utgifternas bestridande, derest inkomsterna icke dertill förslå. § 16. Till Sveriges Bank, dä denna öppnas, öfverlemnas den del af Riksbankens nuvarande rörelse, hvarmed Rikets Ständers Bank icke kommer att sig vidare befatta, dock med undantag af lånen mot inteckning i fast egendom på landet, hvarom särskildt stadgas. 8 17. Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hofrätt förblifver bankens laga forum. Förordning angående Sveriges Bank. § i. Sveriges Bank bildas i ändamål att öfvertaga den från Rikets Ständers Bank afskilda lånerörelse, samt att bedrifva denna och annan bankrörelse. § 2. Denna banks grundfond skall utgöra minst Tjugu millioner Riksdaler Riksmynt, men får ökas till Tretio millioner Riksdaler, och skall till bildande af grundfonden användas den del af Riksbankens kapitalöfverskott, som icke erfordras till grundfond för Rikets Ständers Bank. 8 5. Med ingången af år 1865 börjar banken sin verksamhet. § 4. Banken skall hafva sitt hufvudkontor i Stockholm samt afdelningskontor i Göteborg, Malmö och Wisby. 1 andra städer må ock dylika kontor inrättas. Sådan ort, der annan bankanstalt upphört, må, såvida omständigheterna i öfrigt dertill föranleda, företrädesvis erhålla afdelningskontor. § 5. Banko-Utskottets Betänkande ,J\1> 32. 17 § 5. Ett belopp motsvarande 60 procent al'
Exc. H:r Grefve Mörner, Adolf Göran, H:r Grefve Adelsvärd, Eric Reinhold samt H:r von Hartmansdorff, August. De olika meningarne i ämnet hafva sålunda uttryckts: att, å den ena sidan, man ansett att, genom bifall till Förslaget, R. St:r blott skulle sättas i utöfning af den rättighet 60 §. Reg.Form. dem tilläde, emedan, enfrgt Reg.Formens ordalydelse, allt hvad som hade namn af Bevillning borde ingå till R. S:rs eget Verk; samt att Öfverskotten på StatsVerkets inkomster härigenom skulle för RiksgäldsContoirets behof blifva förr disponible, än nu skedde, och detta Verks Ränte-utgifter i följd deraf till stor del förminskas. Å den andra sidan har åter blifvit erindradt: att, om den sattsen antoges, att inga Öfverskotter borde passera StatsVerket, StatsVerkets hela befattning med KronoUppbörden jemväl komme att försvinna, enär Öfverskottens belopp först vid Rikshufvudbokens afslutande utröntes; och att R. St:rs Verk då äfven skulle öfvertaga en högst vigtig och betydlig del af den verkställande Magtens funelioner, ehuru den constitutio - 160 Stats-TJ tskottets nella SamhällsFörfattningen och GrundLagarne bjodo helt annat. Af desse senares stadganden hafva blifvit åberopade : 60 §. Reg.Form., der det heter: ”Ej eller må Konungen Statens inkomster förpakta etc. —- — eller några monopolier fa st stalla.J> Och till följd hvaraf det ansetts tillhöra Konungen, att besörja om Uppbörden och inseendet öfver de i samma §. uppräknade Bevillningslnkomster. 64 sorn innehåller: ”Så väl Rikets Ordinarie ”Statsmedel och Inkomster som hvad, på satt onför” mahli är , under namn af Extra Ordinarie Utlagor ”eller Bevillningar till Statsverket af R.
Utskottet hemställer att Bonde-ståndet ville, med frånträdande af nämnde skiljaktiga beslut, förena sig i de öfriga Ståndens, och föreslår, i annat fall, följande omröstning: 27:0. Den som anser att, i enlighet med Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, Humle bör vid införsel vara tullfri, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, jemlikt Bonde-ståndets beslut, för Humle en införselsafgift af 6 öre skålpundet. Utskottets förslag till tullbestämmelse för Instrumenter: Fältskärs-, Mathematiska, InstmOptiska, Fysiska och Navigations-, innefattande att alla slag skola beläggas med en meIltex■ tullafgift af 40 öre skålpundet, har utan förändring antagits af liidderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-slånden, men Presteståndet har beslutat, att härvid skall införas en så lydando anmärkning: Instrumenter, Mathematiska, Optiska och Fysiska för farmaceutiska eller vetenskapliga behof må, sedan beskaffenheten och qvantiteten blifvit hos Sundhets-kollegium, Vetenskaps-akademien eller vederbörande Universitets Fakultet uppgifna och godkända, af Apothekare och Vetenskaps-idkare införas tullfritt. Derest Presteståndet vidblifver detta sitt särskilda beslut, lärer följande omröstning deröfver böra anställas: 28:o. Den som utan förändring antager följande af Utskottet föreslagna och af tre Stånd godkända tull-bestämmelse: Bih. till R. St. U Baft. 3 18 Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. Instrumenter: Fältskärs-, Mathematiska, Optiska, Fysiska och Navigations-, med eller utan fordral: alla slag, monterade optiska Glas, Barometrar och Thermoinf-tnll. metrar derunder inbegripne I skålp. 40 öre. röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer härvid att, enligt Preste-ståndets beslut, tilläggas en så lydande anmärkning:
A/«/.k r ^io^s-Zioc/o^ u LlooL/ro^ms K/ott c/en 2^ Fe/»/narr ^8^0. l^Arvargoclö: Han8 Dxoellcll8, 8tgt8-Niui8tern kär IltriliS8 Xrenclona Dörr Drilierre A/e/ne/c/,' 8tst8-kläc1ön: Herr l^iliörrö ^e^/e/m^, IHäsrre von ^c/rn/26n/re/m^ DoliZt 8tgt8-kLclet8 unclsr^äriiAa tilDt^rlrauclö» lrcl^Auclo Don^l. iVlsj:t i bäcker Aillu okv-inl>örörclö kär8l^A, 8äclsnt äet8gruma kinn68 clötts krotoeoll lrilgAclt; oell keksllclö, att, i äkv6r6r>88t3mruöl86 clermöcl, Dö88 ikräZÄvaranäe NLäiAL 8lLrikvel86 8^ulle uncler clenns öx^öäier38. Dx ^rotocollo, A^cr/tt/e/- /-ong/. ^:o >56. 7 N:o 56. ^vli. till Lrp, vtsk. ä. 13 Maj, kl. 7 e.
Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottens den io dennes afgifne, och den 16 'derpå följde på bordet lagde Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottens den i5 sistlidne Maji meddeldte Utlåtande, angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintliga StenkolsVerks öfvertagande af Staten; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden gilladt, äfven för sin del dervid låta bero. Höglollige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Den 18 Junit e. m. : Thorsdagen den 18 Junii. Plenum kl. 5 eftermiddagen. Upplästes och lades på bordet följande från Statsoch BancoUtskotten inkomne Memorial och Utlåtanden: Af den 17 dennes: 1) Rörande skyndsam inlösen af FilialDisconternes assignationer. 2) Angående förslag till jemkningar i vissa delar af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande utredningen af Götha Canals BolagsMalmö och Götheborgs Disconter. 3) Angående förslag till sammanjemkning af någre skiljaktigheter uti RiksStåndens beslut, angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 16 derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 sisllidne Maj meddeldte Betänkande angående Recognitionsskogarne.
Detta oaktadt har uti författningen (Stadgans § 3, mom. 1. Instruktionens <§ 4 mom. 1. J:o) alltid köpeskillingen anförts främst bland de uppgifter, som skola tjena till ledning för taxeringsmännen, och de tvänne första raderna uti Instr. § 5 ega tydligen en sådan lydelse, som om köpeskilling, arrende och hypotheksvärdering, vore uti sagde ordning de normala grunderna för finnandet af fastigheternas verkliga värde; hvarjemte (Instr. § 4 mom. 2.) bestämdt föreskrifvit att då fastighet uppskattas högre eller lägre än sednast betingad köpeskilling eller hypotheksvärderingssumma, de särskilda skäl, som dertill föranledt, skola i taxeringshandlingarne antecknas. Då sådana skäl antingen måste för hvarje fastighet helt enkelt blifva, att taxeringsmännen ej anse densamma värd mer eller mindre än den af dem åsätta summa, eller ock de skulle för hvarje särskild fastighet anföra de grunder hvarpå de kommit till det af dem angifna värderingsbelopp, och hvilket uti längdens anmärkningskolumner eller Kommittéens protokoll vore nära nog omöjligt, och då dertill nyssberörda stadgande är för taxeringsmännen bindaude och lätteligen föranleder dem att frångå det på säkrare grunder åsätta värdet för att så mycket som möjligt närma sig hypotheksvärdet eller den ofta orimliga köpesumman, så torde vara obestridligt att detta stadgande just motverkar ett af författningens hufvudsyften, nemligen att fastigheterna skulle uppskattas till deras verkliga värde; hvadan önskligt hade varit om, med bibehållande af den vederbörande ålagda skyldighet att meddela de i Stadgan § 25 uppräknade uppgifter, den i Instr. § 4 mom. £ antagna föreskrift för Taxeringsmännen att gifva skäl för sitt afvikande från köpeskillingsbelopp och hypotheksvärden, blifvit helt och hållen utesluten. 2:o. Uti Instrukt. § 4 mom 2 och deruti skedd hänvisning till mom.
Härefter ankom en Deputation från det Högvördiga PrestStåndet, anförd af Biskoppen öfyer Linköpings Stift, Herr Doctor von Rosenstein , som anmälte, det PrestStåndet fattat 4* Den 7 Mars, lika beslut med dem, sorn Ridderskapet och Adeln genom sin Deputation framfört. Sedan Ridderskapets och Adelns Deputa» tion återkommit, företogs Bänkmansvalet, hvarunder anmältes och emottogs en Deputation från det Väilofliga BorgareStåndet , anförd af vice Talmannen Herr Lagman Landberg, som tillkännagaf sitt Stånds instämmande i de tvenne besiut, som redan af de trenne öfriga Stånden blifvit fattade. Med Bänkmansvalet fortfors sedemera, och då detsamma klockan half fyra vardt slutadt3 befunnos följande Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter vara dertill utvalde: N:o i-N.'o 35. Grefve Gyldenstolpe, Carl. 2 46. Piper , Carl. 3. 86. Hamilton, Gast. Wathier. 4. 109. Mörner af Tuna, Full* mägtig Friherre aj Wetterstedt, Gustaf. 5. 117. von Stedingk, Curt, Ex» cellence. 6. 16.Friherre Kurck, Knut. 7. 59. Rålamb, Claes. §. 79. _ Sjöblad, Pehr. 9. 161. von Höpken, Nils. 10. 2ii. Cederström, Bror. 11. 253. deGeer till Leufstad , Carl. Mannerheim, Lars Aug, Fock , Pehr Adolph. Adlerbeth, Gudmund. Nauckhoff, 0)oh. Henr. -pctrre , Bengt Erland. Boije af Gennäs, Fullmäg* tig Friherre Boije, Ludv. Falkenberg tili Bålby , Melker. Silfversvärd, Adam. Zelow , Christer. Fahnehjelm , Pehr. Pålman, Otto Fredric.
Palmstjerna yttrat, i sammanhang med bestämmande af en vigt för spanmålen vid markegångssättningen, och det minimum af vigt på spanmålen, som dä blifver bestämdt, kommer att blifva ett correctiv derför, att icke alltför slö säd lemnäs. Då jag anser ifrågavarande uttryck: ”efter årsväxtens beskaffenhet, ” vara af stor vigt för räntegifvare, så nödgas jag yrka bifall på Utsk:s betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Den bedröfliga erfarenheten af årets missväxt, som den siste värde talaren omnämnt, kan äfven 8 II. 6 (i 522 Den 29 Mars. jag vitsorda och således äfven intyga huru svårt det varit för räntegifvare att utgöra detta årets räntor; men jag är äfven pligtig att vid samma tillfälle tillkännagifva min öfvertygelse, att den eftergift, som här i 6 punkten är föreslagen, såvida den icke sättes i sammanhang med det föreslagna correctivet uti den 7 punkten, i min tanka visserligen skulle gifva anledning till sådana missbruk, som de, hvilka Frih. Cederström omnämnt. Jag skulle till och med kunna vid detta tillfälle intyga, att försök i den delen varit gjorda under innevarande år, och om missväxten inom Stockholms län i allmänhet varit stor och skörden förderfvad, så finnes det dock likväl undantag här, likasom inom de nästgränsande länen. Jag tror således, att det vore farligt att genom stadganden i detta fall gifva tillfälle för underslef, eller åtminstone för en mindre god vilja att fullgöra de skyldigheter, som ovillkorligen åligga räntegifvarne. Att spanmål verkligen icke så alldeles brustit äfven inora det län, som jag tror har haft de största olyckor under förlidne år, nemi. Upsala län, skulle jag nästan kunna tro, emedan till mig har blifvit utbjudet verkligen godt korn, magasineradt i Upsala stad, 200 tunnor, och i denna stund köpes ifrån Upland verkeligen godt utsädeskorn. I Norrtelje magasin är för Kronans räkning korn kommet ifrån Upsala län, och det är mig försäkradt, att detta korn är af en klanderfri beskaffenhet.
Att i sjelfva statsförfattningen lemna ett sådant spelrum åt smädelsen, och med icke mindre allvarsam påföljd, än afsättning frän statens vigligaste, om ej högsta embeten, borde kanhända erkännas för ett af de mest misslyckade försök i lagstiftningsväg — och ett bland de olyckligaste, då det gäller ett så lifsfarligt anfall på domaremaktens sjelfständighet. En utväg, om icke god, åtminstone bättre än denna, har min eftersinning i ämnet förebragt, och denna har jag bordt uppgifva, såsom den bästa, jag förmått uttänka. Då sakens svårigheter hvarken lösas genom införande af en O O formlig anklagelse och dom eller genom någon ting annat, än en verklig opinionsyttring, men ej heller genom denna i den oblandade form, densamma nu förefinnes; har jag för min del ej sett en möjlighet att hoppas mer, än valet af en mindre, i stället för en större olägenhet; och det är härtill, som mitt försök måst inskränka sig. Såsom utgångspunkt har jag antagit nödvändigheten af ett öppet och ärligt förfarande, äfven för att kunna bestämma en opinion, om denna skall yttra sig med behörighet och billigt anspråk på en vigt, som afgör öfver medborgares, statens mest betydande embetsmäns, icke ringa materiella fördelar, men hvad vida mer är, deras embetsmanna-anseende. Om en fullständig ackusatorisk procedur kan här lika litet blifva fråga, som om något slags formlig anklagelse och dom. Af denna procedur, drifven till ett visst pedanteri, är jag i allt fall ingen anhängare. Jag tror, att deraf må efterskänkas allt, hvad som icke är väsendtligt för rättvisan, och hvad fl. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. d - 26 R. St. Just. Ombudsm. Emb-Berättelse för år 1849. särskildt här genom omständigheternes beskaffenhet blir umbärligt. Sålunda må här äfven från det eljest nödvändiga i en fullständig kriminal-procedur medgifvas den väsendtliga afvikelsen, att saken kan upptagas utan känd angifvare.
Holland har äfven blifvit åberopadt, såsom ett exempel på en af stor statsskuld nedtyngd stal; men denna statsskuld har till största delen npkommii under den Fransyska occupationen; Holland är likväl i det lyckliga predikament, att räntorna och amorteringen på denna statsskuld betäckas af inkomsterna från dess kolonier. Men i alla fall har delta land icke åsamkat sig sin skuld i och för produktiva företag, utan den har varit en följd af just dessa invecklade omständigheter, hvilka icke kunna motverkas. Jag ber deremot att få kasta ett öga på grannstaten Belgien. Detta land har äfven en betydande statsskuld, som erhölls dels genom omkostnaderne under frihetskriget, dels också derigenom, att det måste öfvertaga en ganska ansenlig del af Hollands statssskuld. Belgien har sedermera ökat sin skuld genom införande af ett fullständigt jernvägsnät i landet, och man torde icke konna bestrida, att det just är detta jernvägsnät, hvarmed Belgien nu är genomspunnet, som i väsendtlig mån bidragit att höja dess välstånd och lifva dess näringar; och om denna stat nu förmår att utan svårighet hära räntan på sin skuld, tror jag att orsaken dertill är jernvägarne. Hr von Hartmansdorff har äfven förmenat, att StatsUtsk. med inländskt statsskuldssystem måtte hafva menat utländskt, emedan valörerne å obligationerne skulle utsättas både i R:dr riksmynt och Silfver-specie, hvilket sednare mynt talaren förklarat vara lika med Hamb. b:ko. Till en början ber jag, att, med anledn. häraf, få erinra, att en R:dr Silfver-specie icke är lika med en R:dr Hamb. b:ko, utan något mer. Om jag icke allt för mycket irrar mig, har emellertid just den värde talaren sökt få en R:dr i silfver förvandlad till en R:dr Hamb. b:ko samt således sökt åstadkomma en myntförsämring, hvilken jag för min del anser vida värre än eli fond 6* - 84 Den 20 September f. m. system.
Här förekommer en nej propos. af följande lydelse: "Vinner nej, kommer ifrågavar. anslag att anvisas, för alt till de i ja-propos:n omförmälda ändamål utgå såsom lån, under enahanda villkor, som aro bestämda i afseende på det till lika behof för de nordligare länen beviljade anslag, eller att lill K. M:s nåd. pröfning öfverlennäs att för hvarje särskildt föremål, i män af den nytta som deraf kan påräknas, bestämma 0111 statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån, och i denna sednare händelse huru med återbetalningen skall förhållas, samt örn ränta bör erläggas eller ej.” Jag förmodar att det är en missskrifning, att orden ”såsom lån” här influtit, ty då det öfveilemnas till K. M. att bestämma i hvad mån medlen skola 6 Den i5 April f. tn. utgå såsom lån eller såsom anslag, så kan det icke afRiksSt:n förklaras vara blott af det ena slaget, emedan sådant skulle innehålla en motsägelse till den dispositionsrätt, som man tillägger K. M. Följaktligen tror jag att ordalydelsen borde vara följande: "Vinner nej, kommer ifrågavar. anslag att anvisas, för alt till de i ja-propos:n omförmälda ändamål utgå under enahanda villkor, som äro bestämda i afseende på det till lika behof för de nordligare länen beviljade anslag, eller att till K. M:s nåd. pröfning" etc. Jag hemställer således, att, om detta blott är en misskrifning, den ma rättas, eller i annat fall punkten återremitteras. Frih. Sprengtporten: Jag är icke i tillfälle att kunna besvara den siste värde talarens fråga, om det förhållande han anmärkt grundar sig på en misskrifning eller icke. Eljest vore det måhända ganska lätt att få förhållandet upplyst, om voter:s-propos;n jemfördes med RiksStms prot.utdr. i ämnet, hvilka tvifvelsutan finnas här att tillgå.