Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare frainhåller artikeln det dåliga inflytande i sedligt afseencle, soin denna niassittvandring till Daimark af svenskt tjiiiistefolk, ined ändainiil att iiiider soininarniånaderiia söka arbete i ladiigårdariia eller i Iivitbetsfälten, i allniänhet ntöfvar p % den svenska allinogeflickan, och slutligen påpekas sc5soni en af de största f arorna de dlliga 2 scautoriserecle feste7contomwe - koni - inissionskoiitoren i Köpenliamn, - livsrest ofta bedrifvits en formlig handel af den mest iippröïande art med våra oerfarna laiidsinaniniior. P&amp; uppdrag af en af Fïeclrika-Breiiler-Förb~~izdet tillsatt l&lt;omité och ined anslag delvis af Patriotiska sällskapet företog jag liösten 1889 en resa i södra Sverige och Daimark fur att insamla uppgifter aiigbende den daiislra iitvandringen, och clet var i den ofvaiiiiiiiiindn artikeln resans resultat frainlades. Mer %n tre Ar liafva sedan dess förfiiitit, och en redogörelse för de föriilidringar, so111 däriinder iigt rim ined afseeiide 113, deiiiia utvandring torde ej sakna sitt intresse. Jag tillater mig dock att förutskickii några nieddelandeii o111 Iiurii myiidiglieterna i de lan, livari f r h utvandringen foriiiiniligast försiggh, betl~ikta denna sak, d5 clessa bäst böra kunna bedöma deiisaiiimas verkningar. I konungens befalliiiiigsliaf \ raiides i Blel~inge lii~z senaste feinårsberättelse (1886-1890) skrifves: » Samtliga dessa utflyttniiigsr medföra för landet högst fördiirfliga verkningar, i det att en vaseiitlig del af landets bästa arbetskraft g&amp;tt förlorad och inycket peiiningar utdragits ur riket.
JVs 29, af Grefve von Schwerin. Carl Gustaf Philip, angående ändringar i Kongl. Maj:ts nådiga Skiftesstadga af den 4 Maj 1827; JVS 43, af Herr Dalman. Wilhelm fredrik, om ändring i lagens stadganden rörande bysättning; JVS 44, af densamme, om upphörande af frälsemans särskilda forum; samt ,Ns 49, af Friherre von Schulzenheim, David, om upphälvande al lagens stadganden rörande s. k. proprieborgen. Bih tilt R. St. S. D Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande motioner: JM 31, af Herr liråkenhjelm, Per Hernhold, om ändringar i de för rikets allmänna elementarläroverk gällande stadgar; JM 32, af densamme, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om meddelande af en förklaring öfver Kongl. Förordningen om kommunalstyrebe på landet; JM 40, af Friherre Cederström, Rudolf, om vidtagande af åtgärder för beredande af lättnad i myntcirkulationen emellan de förenade rikena; och JM 48, af Herr Adlersparre, Rudolf, om ett tillägg till 1 mom. i 2 § af Kongl. Förordningen angående fattigvården i riket den 15 Juli 1853. Från Hogv. Preste-Ståndet. S D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts den 8 dennes meddelade nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte beslutade lagförändringar. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts den 8 dennes meddelade, nådiga skrifvelse till Bikets Ständer, i fråga om förhöjning i det å Manufaktur-diskontfonden nu afsatta belopp till förlagslån. S. D.
Nu åter, genom utbyte af ordet »och» mot aeller», måste tillämpningen ovilkorligen komma att ega rum sålunda, att om någon från mantalslängden uteslutes, oaktadt inga utskvlder derigenom gått för Kronan förlorade, så skall han, sora dertill är vållande, böta 2 rdr; och likaledes böta samma summa, om någon blifvit utesluten, så att förlust derigenom för Kronan upstått. Författmn får således en vidlyftigare tillämpning genom det nya förslaget än genom det äldre, hvarföre jag tillstyrker att ordalydelsen, sådan den i det sednare förslaget förefinnes, måtte af R. o. Ad. bifallas. Jag skulle endast önska att man voterade 4 å 5 gånger så stor summa i böter, emedan jag vid handläggning of en mängd fatt ig vårdst vist er i K. KammarRätten förnummit, huruledes det blifvit en vana eller ovana att inom mantalsskrifningsdistriktet en mängd personer uteslutas ur mantalsförteckningen, så att de kunna vandra 10, 12 år omkring i socknarne, utan att man kan få reda på om dessa personer varit någorstädes mantalsskrifne. Detta kan icke tillkomma annat än genom upsåtlig försummelse antingen af mantalsskrifvare eller de personer, som det åligger att upgifva de å deras egor boende personer. Som jag emellertid icke nu vill yrka någon förhöjning i böter, får jag låta det bero vid det föreslagna bötesbeloppet. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om bifall till Utsk:ts förslag, blef propos. derå framställd och med ja besvarad. Utsktts yttrande ronde 9:de mourat. R. o. Ad. lät dervid bero. Utsk:ts hemställan, att nu gällande Bevilln.Stadga fortfarande skall äfven under år 1861 vara gällande samt att den nya Bevilln.- Stadgan jemte Instruktion för Taxeringsförrättniugarne först med år 1862 skola träda i gällande kraft. Gr. Mörner:
Det var i detta jag föreslog en reform, hvilken antingen i anseende till tidens korthet eller ämnets vidlyftiga omfattning icke hade lyckan alt, såsom jag hoppats, kunna ådraga sig Utsk:s uppmärksamhet; men jag utber mig Den 11 Mart e. tn. io3 således, att, i händelse denna del af frågan kommer till Ekon.Utsk:s behandling, Ulsk. matte vara betänkt på nödvändigheten alt, i sammanhang med framställningen af behofvet om ett stadgadt systeme, tillika föreslå några förändrade grunder för en blifvande beskattning förstäderna, på så sätt, att alla innevånare, och icke blott borgerskapet, skulle dertill bidraga. — Måhända vore äfven nödigt för möjligheten af en ordnad näringsfrihet, att undanrödja det stadgande i allmänna Ingen, atl den, som vill vinna burskap, skall ställa borgen för 6 års kronoutskylder. — Jag får fästa motionärens uppmärksamhet derpå, att dä han nu skall sönderdela sin motion i flera, denna af mig sistnämnda omständighet måtte blifva föremål för en särskild motion, som kunde remitteras till Lagutskottet. Frih. Raab, Adam Christian: Efter den kännedom jag tagit af motionen, kan jag ej finna, att den innehåller inål af olika beskaffenhet, utan atl den syftar endast till ett enda mål,— näringsfrihet; och att den i sin helhet såsom en näringsfråga bör remitteras till Ekon.Utsk. Jag får derföre föreslå, alt den må, utan alt förut sönderdelas, dit remitteras för att behandlas af detta Utsk. i förening med Bevilln. Utskottet. Hr Oxehufvud: Det var i anledn. af några påminnelser från åtskilliga ledamöter, att det skulle möta hinder att remittera min motion i dess nuvar. skick, som jag föreslog sönderdelning af densamma. Skulle deremot R. o. Ad. vilja besluta, att motionen får i sin helhet remitteras; så önskar jag visserligen ingenting högre, helst jag qvarstår i den öfvertygelse, att den ieke innehåller olika ämnen, och jag blott väckte fråga om dess styckande, till följd af de erinringar jag lått, som jag nyss nämnt, och för att förekomma en vidlyftigare discussion deröfver.
Jag erkänner att jag begått ett misstag, och min afsigt har endast varit att upställa en jemförelse emellan olika Komitéers arbeten, men alldeles icke något klander, och hoppas jag att Frih:n anser detta mitt erkännande tillfyllestgörande. Hr Flach har sagt, att det vore inkonseqvent att bifalla Frih. Sprengtportens förslag, då man redan afslagit väckta motioner om lika bevillning för alla, men straxt derefter förklarade Hr Flach, att han icke inom Utsk. förordat nedsätlande af en Komité, men, sade han, jag är ganska villig att nu frångå denna åsigt och förenar mig med dem, som yrka motsatsen. Kan han sjelf vara inkonseqvent, så lärer det väl icke vara så farligt, om R. o. Ad. antager Frih. Sprengtportens förslag och kommer till en annan princip, en princip, som jag dock vågar påstå att hvar och en, som tänker sig ett arbete i denna fråga, utgånget från Regeringen, nödvändigt måste finna att det skall i Betänk, framställas. Får man inkomsten beräknad så nära som möjligt hvad den bör vara, så väl af landtbruk, som stadsnäringarne, så har man ju äfven fått en grund för bevillnrns utgörande, som blir beståndande för framtiden, och då faller af sig sjelft, att det bör vara en lika procentberäkning för alla, ty det måste vara klart att, om allas inkomster kunna noga beräknas, skatten till Staten äfven bör vara lika för alla. Det finnes ingen billighet uti att säga, och det kan icke annorlunda ske än på höft, att en skall betala så efter en proc. och den andra så efter en annan proc., emedan vi icke kunna komma åt hans inkomster förr än man fått nya grunder för Bevilln:sFörordn:n, men ehuru man möjligen icke alltid kan träffa rättvisan Den 1 April f. m. 19 på håret, måste man likväl alltid antaga att man träffat det rätta åtminstone så nära sorn möjligt, och man måste äfven då i Bevilln:sFörordn:n vara så rättvis, att b e v i 11 n: n träffar alla i möjligaste måtto lika.
Och hvad lagarnas tvång icke förmår, det förmår kärlekens aldrig tröttnande Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. 25 tröttnande Johannes-stämma: det förmår ordets tjenare, då han, följande budet »går ut och lärer allt folk,» gör sitt hela lif till en oafbruten missionsverksamhet, - till en kedja af ständigt nya Apostia-gerningar. Att varna och undervisa dessa för sig sjelfva stående, till ingen kyrklig församling hörande, samhällsmedlemmar, blifver icke proselytmakeri, utan en kristlig pligt. Men den dissenterandes samvetsfrihet är bevarad, då han ej nödgas bekänna sig till en lära, som han icke anser riktig. — Vidare bör, i anledning af den utaf Utskottet förutsatta invändning, erinras, att någon synnerlig garanti för själavård väl icke heller vinnes derigenom att en dissenterande sluter sig till annan tilläten församling. Ty icke ligger en sådan garanti i uppgiften om trosbekännelsen, och svårligen lärer den heller kunna inläggas i församiingsordningen. — Ytterligare bör, såsom icke minst vigtig, äfven framhållas den omständighet, att samma svårighet, som nu blifvit förutsatt, möter äfven med bibehållande af Kongl. Maj:ts förslag oförändradt. Ty detta innehåller ingen föreskrift, huru förfaras bör, om den, som utträdt ur Svenska kyrkan och slutit sig till främmande tillåten församling, sedermera utträder jemväl ur denna och ej inträder i någon annan, eller om en sådan församling, enligt 3 §, helt och hållet upplöses. Att tro alla dessa dissenters böra tvingas att inträda i Svenska kyrkan, vore så mycket orimligare, som de till den sednare kategorien hänförliga kanske aldrig varit bekännare af denna kyrkas lära, utan blifvit uppfostrade i annan tro. Förslagets tystnad i detta hänseende lärer väl icke få tolkas annorlunda än såsom innebärande tolerans. Men då eger ock nämnde förslag en väsentlig brist, som Utskottet sökt afhjelpa genom stadgandet att barn af sådana för sig sjelfva stående dissenters skola uppfostras i den rena evangeliska läran.
M. årligen äskade 77,000 R:dr, med underd. begäran att Den 20 April. 203 K. M. för kommande Sländer, i Nåder måtte upgifva hvad som ytterligare kan erfordras för en lönereglering, som motsvarar de verkliga behofven för Landtstaterna. Hr Printzensköld: Hr von Hartmansdorff har föreslagit, att den af K. M. äskade summan, 77,000 R:dr b:ko icke skulle beviljas för längre tid än lill näslk. Riksdag. När man läser Hr von Troils reservation och deraf inhämtar, hvad äfven förut varit mig bekant, att Kongl. Kammar-Colhm och Stats-kont. redan år1828 upgjorl ett förslag till löne-reglering för landt-statspersonalen, som erfordrade ett tillskott af omkring 247,000 R:dr; när man vidare inhämtar, att denna summa af K. M. uti Sin till 1828—30 års Ständer aflåtne Nåd. Propos. nedsattes till ungefär 153,000 R:dr, hvaraf endast 6,000 till partiela löneförbättringar beviljades, samt att vid 1840 års Riksdag, då blott 120,000 R:dr äskades, äfven denna summa afslogs, med undanlag af 40.000 R:dr, som lill löneförbättring åt Länsmännen anslogs, vill det synas mig såsom voro de nu begärda 77,000 R.dr så af nödvändigheten påkallade, att någon fråga om förminskning i detta anslag aldrig kan upstå, hvarföre jag för min del tror, att R. St. utan all tvekan böra ställa denna summa lill K. M:s förfogande såsom ett beständigt anslag, hvilket ingalunda hindrar R. St. att vid en blifvande Riksdag besluta öfver det förslag till lönereglering, som då är alt förvänta. Jag yrkar således, att StatsUtsk:s förslag i denna punkt, för sä vidt det innehåller, att anslaget, utan att R.
Majit, vid afgifvande till Ilikets nu församlade Ständer af Sin Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, till slutlig pröfning förehaft detta ärende; — och hafva, jemte högstberörda Nådiga Proposition, alla till målet hörande handlingar blifvit öfverlemnade till Stats-Utskottet, som, efter tagen kännedom af hvad Kongl. Majit i fråga om jernbeskattningen föreslagit samt berörde handlingar i öfrigt innehålla, nu får till Rikets Ständer afgifva det yttrande, hvartill härvid förekomne omständigheter funnits föranleda. Uti deras ofvanberörde underdåniga framställning hade Fullmäktige i Jernkontoret hufvudsakligen anfört, att tillverkningskostnaden för såväl tackjern som stångjern, sammanräknad med skatterne å dessa tillverkningar, på de flesta ställen öfverskjöte jernets försäljningsvärde, så att jernhandteringen numera i allmänhet icke lemnade sina idkare någon vinst, utan endast beredde dera förmånen att göra sig till godo de dem tillhöriga materialier för handteringen; att Fullmäktige, som, enligt Bruks-Societetens uppdrag, låtit verkställa en noggrann utredning af Svenska jernhandteringens ekonomiska förhållanden, hvilken vid samma tillfälle till Kongl. Majit öfverlemnats, ansågo genom denna utredning vara satt utom allt tvifvel, att, om än den dryga beskattning, som i Sverige är lagd på jerntillverkningen, kunnat i de aflägsna tider, derifrån den egentligen sig härledde, anses hafva egt något skäl för sig på den grund, att denna tillverkning då åtnjöt ett särskildt hägn och omgärdades af vigtiga privilegier, hvilka, i förening med den säkra och förmånliga afsättningen, gåfvo Bruksoch Bergverksegarne styrka att bära denna tyngd, så hade dock under den sednast förflutna tiden förhållandena väsendtligen förändrat sig. Af de privilegier, hvilka fordom gynnade jerntillverkaren framför andra fabriksidkare, qvarstode numera knappast något enda, och om det bekymmersamma sätt, hvarpå utsigterna för det Svenska jernets afsättning omgestaltat sig, vore erfarenheten allmänt spridd.
Den af Styrelsen föreslagna fördelning af de utgående aflöningsbeloppen under de serskilda rubrikerna: »lön» och» arfvode,» synes ock i allmänhet såsom grundad i sakens beskaffenhet kunna bibehållas; men hvad serskildt angår den, enligt statförslaget, i afseende å de fleste af straff-fängelsernas Bevakningsbefälhafvare tillstyrkta anordning, att sådan tjenstemans aflöning, ehuru afsedd för en och samma befattning, och utan att de dermed förenade göromål kunna anses vara af annan beskaffenhet än sorn till följd af tjenstens natur omedelbarligen dertill höra, ändock skulle utgå under båda rubrikerna, så kan jag ej Anna, någon giltig grund, hvarför dessa tjenstemän skulle härutinnan ställas i olikhet med andra Statens tjenstemän. Styrelsen har ej heller för förslaget i denna del anfört något motiv, och jag hemställer förthy, att samtliga Befälhafvarnes aflöning måtte under en enda titel, såsom »lön,» utgå. — Styrelsen har vidare, såsom af statförslaget synes, vid aflöningen för några tjenster anmärkt, att derifrån borde afgå den behållna aflöning, som uppbäres å annan än fångvårdens stat; men då för fångvårdens tjenstemän måste vara tillämpliga enahanda föreskrifter, som i allmänhet äro gällande i frågan derom, huruvida två eller flera embeten eller tjenster med lön på Rikets stat må kunna hos samma person förenas, lärer berörde anmärkning, såsom öfverflödig, icke behöfva serskildt upptagas. — Likaså, då enligt inhemtad upplysning Predikanten vid arbetsfängelset i Göteborg numera är den enda fångprest, som ej åtnjuter den högre aflöning, hvilken i hittills fastställda fångvårdsstater varit alternatift bestämd för det fall, att fångpredikant icke eger beräkna förhöjda tjensteår, torde ej heller för någon annan än honom sådant alternatif behöfva utsättas, och således lärer det härutinnan för jemväl andra fångpredikanter i statförslaget upptagna förbehåll kunna utgå.
R:dr, icke motsvarade de utgifter, sorn deraf skulle bestridas, har E. K. Maj:t begärt, alt detsamma mätte i förhållande till de årliga utgifterna höjas med 40,000 K:dr samt således i Riks-staten upptagas till 390.000 R:dr, deruti inberäknadt ett belopp af 1.618 R:dr, hvilket E. K. Maj:l ansett behöfligt till furagering af Ingeniör-truppens ökade antal exercishästar. Enligt hvad Rikets Ständer inbemtal, har ifrågavarande förslagsanslag under flera år varit för dermed afsedda ändamål otillräckligt ; Och då den tillökning deri, som, på grund af uppgjorda beräkningar, nu äskats, synes blifva behöflig, hafva Rikets Ständer bifallit alt förslagsanslaget för furagering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar må bestämmas (ill 390,000 R:dr årligen. 15:o. Mathållning för wans kopel vid Garnisons-regementena. 1 anledning af Rikets Ständers Revisorers i afseende på mathållningen vid Garnisons-regementena i hufvudstaden gjorda erinran, ali, ehuru födoämnena vore till sin beskaffenhet oklanderliga, desamma likväl vore till qvanlitelen otillräckliga, samt att manskapet vid berörda regementen endast erhölle tvä mål om dagen, har E. K. Maj:t låtit upprätta ny utspisningsstal för samtliga garnisonerande värfvade regementena, grundad på manskapets utspisning med tre mål om dagen, samt, med ledning deraf, föreslagit alt Rikets Ständer, för beredande af tillräckligare underhåll för ifrågavarande garnisonsmanskap, måtte bevilja i det nuvarande mathällningsauslaget, 200,000 R:dr, en förhöjning af 175,000 R:dr. Utaf Statsråds-prolokollet hafva Rikets Ständer inbemtal, bland annat, att E. K. Majlis och Rikets Krigs-kollegium, uppå nådig befallning, till E. K.
Vi känna visserligen, att Hr Richert under flera års tid varit en nitisk deltagare af LagKomitéen, derföre han äfven haft sitt gifna arfvode, och då han derutöfver, i olikhet med nästan alla andra personer, hvilka varit inkallade i Komitéer, erhållit en gratifikation af 833: 16 Bko pr år, kan jag icke finna annat än att redan härigenom R. St:r i handling betygat Hr Richert en ganska ovanlig gärd af sin välvilja. Att sträcka sig utöfver det nu utgående beloppet ända derhän, att medgifva honom 3,000 Rdr Rint utan afside derpå, att han torde stanna qvar i sin tjenst, i likhet med de allra flesta andra häradshöfdingar, anser jag icke vara billigt. Det må vara, att Hr Richert bemöter och vedergäller sina vikarier med liberalitet; men det är en omständighet af alldeles enskild beskaffenhet, som på denna sak icke hör ega det ringaste inflytande. Hr von Koch har ansett den af Hr Richert innehafda domsaga icke vara så lönande att dess indrägtighet borde kunna vara ett skäl att icke höja hans pension; men äfven om denna domsaga icke är af 156 Den 9 December f. m. de allra förmånligaste, tror jag dock icke man kan säga, att den är af de svagast aflönade eller bland dem, som lemna innehafvaren en otillräcklig inkomst. Hr von Koch har vidrört pensionens egenskap af »national-belöning.» Det är visserligen en storståtlig benämning, som äfven motionären begagnat; men StatsUtsk., som visligen modererar sina uttryck, har funnit sig föranlåtet att icke använda detta, utan har endast vidrört det arbete, Hr Richert nedlagt å hafva gjort det allmänna. Sådant är ganska naturligt, och har legat tiil grund for den redan utgående såkallade pensionen, ehuru denna benämning är oegentlig då den tillfaller en person, sorn står qvar i Statens tjenst. Jag skulle snarare vilja kalla det dusör, och tror att en årlig dusör på 833: 16 Eko är ganska vacker. Ilär har talats om den ökade lefnadskostnaden.
Då 20:de §:n ålägger hnfvudredare att oför dröjligen lill medredare göra utdelning och redovisnine, förefaller det temliccn besynnerligt, alt skeppare har en hel månad fiir sin redovisning, otti denna till på köpet räknad från lossningens slut. Utländska lagar deremot säga, att han skall lemna redovisning så lort den fordras. — Så säger t. ex. 503:dje §:u i Tyska lagen. Jag anhåller således om återremiss. Frih. Leijonhufvud: Jag kan icke finna någonting så oskiljaktigt sammanhang mellan den 20:de och denna 48:de §. 20:de §:n handlar om hnfvudredares skyldighet att utdela penningar. Denna åter om skeppares skyldighet att afgifva redovisning. Penningarne höra kunna utdelas genast efter det de äro influtna; meri att uppsätta en lång redovisning, fordrar längre tid, och en månad är väl icke för mycket tilltaget. Jag kan således icke uti hvad Gr. Sparre anfört finna skäl till en återremiss, utan anhåller om bifall till §:n. Hr Rabenius: Jag är förekommen af Frih. Leijonhufvud, instämmer med honom, och yrkar bifall till §:n. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de §:n, framställde llr Gr. o. Landtm, propos. på bifall lill densamma och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, lörklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 49. Gr. Sparre: I ett kapitel, som handlar om fartygs befäl hafvare, synes det icke vara på sin plats att intaga ett stadgande om rederiets skadeersättningsskyldighet. Då det är fråga om rederiets skyldigheter, bör det val införas på detta kap. Ur denna synpunkt anhåller jag om återremiss, ty ingen lärer väl söka en upplysning ang:de rederiets skyldigheter under kap:t om skeppare. Den 16 September e. m. 335 Frill. Leijonhufvud:
Afoch påföring 2,351: 98. Stats-kontoret tillgodofördt: Skillnaden mellan tillgångar och skulder vid 1861 års slut 150,935: 45. Balans till år 1862: Behållning af inventarier och materialier 227,396: 60. Förskott till liqvid och redovisning 30,699: 47. Summa 2,914,611: 17. § I På sätt nedanstående redogörelse närmare utvisar, har, enligt rikshufvudboken, å ofvanberörda anslag under revisionsåret uppstått en besparing af 100,935 R:dr 45 öre. Inkomsterna hafva utgjort 1,778,960: 62. och utgifterna 1,628,025: 17. hvarigenom bildats ett öfverskott af 150,935: 45, hvilket belopp, enligt hvad förestående tabell öfver fångvårdsanslaget utvisar, blifvit Kongl. Stats-kontoret för året tillgodofördt, enär detta embetsverk i Styrelsens hufvudbok debiterats för den uti Kongl. Maj:ts fastställda stat beräknade, i nyssnämnde tabell uppgifna summa. Om deremot det i riksstaten uppförda anslag 1,350,000: — med tillägg af de i förestående tabell upptagna särskilda inkomster 378,960: 62. 1,728,960: 62. jemföras med ofvannämnde utgifter 1,628,025: 17. visar sig den i rikshufvudboken å fångvårdsanslaget uppförda besparing 100,935: 45. § 2. För de särskilda fängelseoch arbetsinrättningarna hafva under revisionsåret inkomster och utgifter uppgått till följande belopp, nemligen: Straffoch arhets fång elser. Inkomst. Utgift. Fästnings fängelserna. Kronoarbetskompanierna. Länsoch kronohäkten. Stockholms stads kronoliäkten 14,858: 43. Gefleborgs dito — 26,202: 96. Gotlands dito — 6,953: 59.