Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orubblig rättwisa ril ändamäl; friwillig eftergift af alt som stör andras rätt, och rned - Den 29 Mars. 12H1 meddelande af hwad de med orätt sakna; eftergiften och meddelandet i laglig form gjorda och god. kända; helgd för agarens, helgd för innehafwarens ratt, men lika och lagbunden atkomst-rarr för alla öppen; at ingen näringsfangs-lag ma genast uphöra at gälla för natur af egendom, eller mstboä af förwärfning; at förut hwarje sadan lag mä hanwisas til förbättring efter oweldiga samhalls-prmcipsr ; at förbättringen ma hwila pa detza 2:ne grunder: a ena sidan för alla gemensam, men regelbunden, förwärfnings-rätt, a den andra full ersättning för hwarje möjlig försämring af ägares eller innehafwares rakt, och pä annat wilkor ingen rubbning i densamma; omsider, at alt mä pröfwas af Statens i Grundlagen förordnade Myndigheter, och at intet nystadgadt mä gälla förr, an de detsamma lagligt bekräftat. Jag tror ej att med sädana grundsatser Staten revolmionel-38. Jag tror, ar, genom StändskrivileZiernk>8 uphörande, sa werkstäldt, sä ersatt, skulle ock mänga bittra krärefrön uphöra; at mycket mera reda skulle erhällas i begreppen om agandeoch förwarfnings-rätt; ar flere hundrads-arige fördomar, flagne ril jorden genom ren sanning och ärlig rättwisa, skulle ej mera mäkra upkalla afunden at sönderslita Rikets Ständer genom strider om förblandade obilligheter och bländwerk; och at hwarje medborgare skulle bara en djupare aktning för den andras anspråk, ju mera han sage detta wara walgrundadc, och sin egen rätt ur samma skäl erkand och helgad.
För mig, som icke är kunnig i saken, likasom för Utsk. synes berörde kostnadsförslag vara så uppgjordt, att den kalkulerade summan bör räcka till, isynnerhet då arbetet icke här, såsom vid kanalers anläggande skall företagas djupt under jordytan. Jag anser derföre, för min del, det vara sannolikt alt förslaget är riktigt, så vidt nemi. man på förhand kan bedöma det; men detta kostnadsförslag är icke pröfvadt af de sakkunnige män, som inom landet varit alt tillita, utan StatsUtsk:s tillstyrkande grundar sig endast på god tro om förslagets riktighet och på denna tro vill 344 Den 29 Juli e. m. Utsk. att Stånden också godtroget skola bygga sina beslut, ty någon ledning för bedömandet deraf hafva vi icke från regeringens sirla erhållit. Detta skenbart besynnerliga förhållande i en sak af denna vigt är likväl ganska lätt förklarligt. Gr. von Rosens kostnadsförslag var, på sätt upplyst blifvit, knappast fullt färdigt då hans egen motion i ämnet denna vinter skulle handläggas af Ekon.Utsk., dit densamma hade blifvit remitterad. Undersökning af merberörde förslag kan icke ske blott på papperet utan måste jemväl försiggå på sjelfva fället. Tiden har följaktligen icke medgifvit att deröfver höra styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader innan Regeringen, lill upplysning i frågan, mäste sända Gr. von Rosens förslag till SlatsUtsk.; till hvilket den andra motionen, i ämnet, afgifven af Frih. Alströmer, blifvit remitterad, såsom bekant är, och derstädes lill ompröfning företagen. I Ekon.Utsk. tillhörde jag majoriteten på den afdelning som behandlat detta ärende. Till följd af de upplysningar, som Gr. von Rosen på ett klart men framför allt lättfattligt sätt meddelade, ansåg afdelningen bans förslag förtjent af en särdeles uppmärksamhet från R. St:s sida och man beslöt derföre att tillstyrka en und. anhållan hos K. M. att Gr. von Rosens plan mätte blifva verificerad och i frågans hela vidd af sakkunnige män bedömd på det att R.
Då nu i CivilDepart. finnes särskildt tillsatt en Byråchef för behandlingen af dessa ärender, har jag all anledn. förmoda, och man bör väl äfven hafva rätt att fordra, att denna, under den tid författnm varit gällande, kunnat genom K. M:s Bef:de, ÖfverKontrollörer, Kontrollörer och alla dem som det åligger att vaka öfver förfaltms efterlefnad, erhålla nödiga uplysningar om de deruti möjligen befintliga brister, samt på grund deraf inkommit till Regeringen med ett fullständigt förslag till förändringar i detta hänseende. Nu har emellertid icke så skett, utan Utsk:n har för R. St:r framlagt ett förslag till ny författning, hvaruti flera förändringar förekomma. Jag har då ansett mig skyldig att bemöta dessa i hvad jag anser dem icke vara nyttiga eller lämpliga. I denna punkt har Utskm föreslagit, att inoch utgångstiden för tillverknings-terminerna skulle förändras från midnatt till middag. Jag tror denna förändring vara visserligen ganska oskyldig, men fullkomligt obehöflig. De skäl Utsk:n derför anfört, nemi. att det nuv:de förhållandet skulle medföra flera olägenheter icke allenast för tillverkaren utan äfven för kontrollen öfver den tid då bränningen får börja och skall sluta, kan jag icke tillerkänna någon giltighet. Icke må man föreställa sig, att bränvinstillverkaren går sysslolös i bränneriet de sista dygnen före bränningens början; tvärtom har han då mera att göra än efteråt; och det kan för honom vara likgilligt hvilken tid på dygnet han börjar bränna. Denna början består uti intet annat, än att i större bränneri upvrida kranen på den redan kokande ångpannan, för att insläppa ånga i bränvinspannan, eller att uti de små antända den redan under bränvinspannan lagda ved, och hvilken tid dessa enkla arbeten företages är för bränvinstillverkaren alldeles likgiltigt. Hvad åter beträffar kontrollören vid de större brännerierna, så är han icke skyldig att tiilstädesvara då bränningen börjar. Honom De ii 4 M aj. 465 Sligger att besigtiga apparaten minst 36 timmar dessförinnan och att dervid göra anmärkn. om någon är att göra eller lemna tillstånd att börja bränningen på den tillåtna tiden.
Jag har verkligen till en stof del tvekat, om jag åter skulle begära ordet i en sak, som, efter min tanke, redan är afgjord under f. m:s plenum, då propos. jemväl framställdes, 0111 Ståndet ansåg discnssionen vara slutad; men jag finner, alt den nu blifvit återväckt, och dervid anser jag det märkvärdigaste vara, att Hr von Hartmansdorff på e. m. yrkat något annat än på f. m. Jag hade tillfälle på f. m. förklara, alt jag icke förslår hvart den värde ledamoten syftar. Jag fruktar, att han galt så mystiskt tillväga, alt lian lyckats att mystifiera sig sjelf. Om så olyckligtvis skulle vara, så loide det blifva svårt för dem, som vanligtvis votera med honom, att vela hvad han vill. Om jag kunde få en öppen framställning om hvad Hr von Hartmansdorff egentligen vill, så skulle jag kanhända vara böjd att votera med honom. Jag kan föröfrigt icke inse conseqvensen af Gr. Horns anmärkn.; ty då del beslut, R. o. Ad. på f. m. fattade, innebar, att Ståndet anser votering böra ske, så är det besynnerligt, att vi skola hafva inbjudningen liggande på bordet, och i anledning deraf fatta beslut framdeles. Det torde gifvas flera sätt alt uppfatta hvad conseqvensen fordrar; men jag kan, för min del, icke fatta, alt tili ett sådant behandlingssätt ligger någon conseqvens. Det är sannt, att man då har ännu ett bål att krypa uti, i händelse man skulle vägra votera; men Gr. Horn säger, att votering kommer att ske i förstärkt StatsUlsk., och då Grefven har den öfvertygelsen, så synes han hafva fullkomligen rätt, då han anser saken böra uppföras främst på nästa föredragningslista. Jag har blott velat reda saken för Hr von Hartmansdorff, så att han må gifva tillkänna för Husets majoritet hvad han önskar, då jag ej förmodar annat, än att han får sin önskan fram. Hr Lefren, Joli. Pehr:
Jag tager mig vördsamt friheten fästa uppmärksamheten derpå, att min contra-propos. helt och hållet öfverensstämmer med StatsUtskrs förslag, endast med den skilnad, att jag vid slutet deraf instämt med Hr Ribbings och Hr von Hartmansdorff!; mening, att någon ersättning ej må äga rum lör längre tid, än frän och med år 1841, intill dess lindring vinnes. Medan jag har ordet, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt mitt förslag äfven omfattar de andre herrarnes, som tillhöra motsatta sidan; ty då desse herrars förslag innehåller, att metod och undervisning skola följas, så blir troligen följden deraf, att, om detsamma antages, ingen restitution kommer att äga rum; och när således troligen ingen restitution kommer i fråga, så synes mig, alt det ej vore så farligt, om herrarne förenade sig uti den meningen, alt restitutionen ej borde sträcka sig längre tillbaka än från och med år 1841. Hr Printzensköld, Carl: Jag har med uppmärksamhet afhört båda de propos:r, som nu blifvit upplästa. Jag tror dem vara af den beskaffenhet, att den, som ej vill antaga någondera, kan ej votera. I min tanke bör derföre någondera af dessa propos:r förändras så, att, hvad restitutionen beträffar, dermed kommer att efter gällande författningar förhållas. Då är man ifrån alla tidsbestämmelser; och då man föreslagit, att restitution skulle äga rum för en period af 9.5 år, så får jag erinra, att en sådan praescriptionstid ej är uti någon författning föreskrifven. Jag tror ej, alt R. St. böra gå på sidan om gällande lagar, och således ej medgifva någon längre restitution än för 3 år. Hr Frih. o. Landtm, afbröt talaren, och fästade hans uppmärksamhet deruppå, att någon vidare discussion om sjelfva ämnet eller någon hufvudsaklig förändring i de meningar, som redan blifvit yttrade, icke vidare kunde äga rum, då förslag derom ej under discussionen blifvit frarnstäldt. Nu vore endast fråga om hvilken af de under discussionen framställda meningar borde blifva föremål för votering. Hr Printzensköld:
Svin ofwanbcrörde Memorial, sa witt det angar en fri anläggning af Miölqwarnar, är grundat pa enahanda och lika skäl med de Memorial i samma ämne, hwilka Riksdagsmännen Eric Bruse, Joh. Roswall och Olof Jonasson söre detta ingifwit, och i anledning hwaraf Utskottet genom wördsamt Memorial den 8.de dcnneS pa anförde skäl anfelt sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti den ordning för anläggningen af Mjölawarnar till husbehof eller emot Tullrägt, som Loche Cap. Byggninga-Balken bestämmer; sa får Utskottet i denna del wördsamt åberopa samma desi Memorial^ och hwat serskildt angar Nils Wahlbergs, Eric Mattssons och Jan Mattssons anhållan, om en lika frihet i afseende pä Säggwar - n2o Den z Julli. qwarnars anläggning; sa sinner Utstottet, att samma stal, som werkat asstyrkande i förra afseendet, äswen aro tillämpcligc i detta sednare; hwarföre ock Lag-Utstottet äswen i denna omständighet saknar anledning, tillstyrka förändring uti 2o:de Cap. B»ggninga-Ba!kcn; hwilket dock Riksens Högloft. Stander wördsaml underställes. Orebro den 2/ Junii >812. Pä 2. öglsfl. Ridd. och Adelns Pä Hvgw. Prest-Ständets Ledam. magnar, Ledam. magnar, Ik. k'. 8 t rom kol t. st. st. Ikeären. Pä Wallof!. Borgare-SlänPä Hcdcrw. Sondc-Ständets Ledam. wägnar, dets Ledam. magnar, lVl. Könsvis t. ^.näers Lries son. W. lullgrän.
Utskottets förnyade förslag i dessa ämnen innehålla, dervid Borgare-Ståndet öfverlemnat frågan om Krigs-Ministern tili Förstärkta Constitutions-Utskottets pröfning, med gillande af den föreslagne Voterings-propositionen; samt till ett tillägg i 2g §. Riksdagsordningen. 4:o Förblifvande vid förut fattade beslut, med godkännande af de utaf nedannämnde Utskott föreslagne Voterings-propositioner i följande mål, nemligen af Stats-Utskotlet: I fråga om ersättning för Svenska Medborgares lidne förluster genom uppbringningar, dervid Ståndet likväl gillat de förändrade Redactionerne af 5, 21, 22 och 26 punkterne; hvarjemte Ståndet, vid pröfningen af StatsUtskottets sednare förslag i samma ämne antagit det af Preste-Ståndet gjorde förbehåll, hvarigenom den i irsta punkten föreslagne Voterings-proposition förföll. Den 21 December e. m. 387 Statsoch Bevillnings-Utskotten : Rörande en bestämd afgift till Veneriska Smittans hämmande; och angående Tidningars förseende med Chartae Sigiilatae Stämpel. Statsoch Banco-Utskotten: I fråga om inlösen af förre Filial-Disconternes utelöpande Skuld-fÖrbindelser. Statsoch Oeconomie-Utskotten: Om dispositionen af Krono-Skogarne. Bevillnings-Utskottet:
Utskottet funne sig således ej af de utaf kommitterade anförda skäl öfvertygadt, det skjutsningsbesväret lör närvarande ej kan eller bör på det sätt från jordbruket skiljas, att de skjutsningsskyldige från särskilda utgifter för befordringsväsendet befrias. Men, tilläde Utskottet, förutom hvad som sålunda företedde sig till bemötande af de skäl kommitterade till stöd för sin åsigt anfört, tillkommme jemväl: att, då medgifvas måste, det skjutsningen blifvit jorden ålagd, icke såsom en skatt, utan blott derföre att jordbrukaren fordom varit den ende, som kunnat detta bestyr verkställa; och då meningen med skjutsningsbesvärets åläggande ej heller, varit att detta bestyr skulle verkställas utan motsvarig full ersättning; så kunde enligt Utskottets tanke, åtminstone de bland de skjutsningsskyldige, hvilka funnit sin fördel i densammas utgörande in natura, eller hvilka derföre erlagt mindre afgift, än vare sig 10 R:dr 33 öre på hemmanet, hvartill densamma, enligt, kommitterades förslag, pag. 52, koinme att uppgå, eller 11 R:dr Runt, enligt beräkningen pag. 27 i samma betänkande eller hvilka, i anseende till sina hemmans belägenhet, hittills sluppit all skjutsning, ej billigtvis förpligtas att hädanefter utgöra en årlig skatt till öfrige skjutsskyldiges friköpande från det desse åliggande onus. Införandet af en dylik ny beskattning å jorden skulle ock illa öfverensstämma med de åsigter, som på sednare tider gjort sig gällande, och hvilka vid 1856—1858 års riksmöte förmått Rikets Ständer att till Kongl. Majit göra en underdånig framställning om åtgärder för beredande af tillfälle åt jordbrukaren att Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 21. 9 att friköpa sig från grundskatter.
Hemberg med flere; samt af Herr A. J. Hiesleiters ytterligare anförande i sistnämnde ämne, jemte flere Ledamöter^ yt-5 frandén i samma fråga. Bevillningssamt Allmänna Bej vårsoch OeconomieUtskotten i Af Herr H. Bjuhrs Memorial, om nedsättning af Tullen å utgående Tjära och Beck; af Herr S. M. T. Cederborgs, om utvidgad Bränyinsbrännings-rättighet för Städerne, jemte flere Ledamöters yttranden i samma ämne; af Herr Z. Danielssons, om nederlags-frihet för Carlskrona; tillika med Herr M. Bagges dervid gjor’-" 644 å>en 27 IthjiJ, m. de tillägg; af Herr J. Wadströms, om utvidgad Bräfinvinsbrännings-rättighet för Städerne; af Herr C. F. Norströms, i samma ämne; af Herr F. Lagenbergs, om Brännvinsbrännings-rättighet för Stadsjord, i mon af hemmantalet; af Herr J. Fornanders, 0111 en viss obehindrad Bränvinsbrännings-rättighet för Städernes Borgare; af Herr J. H. Ekstrands, om ändring i särskildte delar af Kongl. Förordningen om Brännvinsbränningen den 20 December 1 815; af Herr H. Bjuhrs; om vissa förmåner för Svenska Glasbruken, af Herr G. R. Prytz’s, om införande här i Riket af Dravback eller restitution af Tull för rå-ämnen, då de förädlade utföras; samt af Herr J. Westins Memorial om handeln emellan Sverige och Finland.; Banco TJtskottei: Af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 afgifne Berättelser om Revisionen af Banco Verkets Räkenskaper m. m,; af Herrar Santessons, Prytts och Lef/lers Memorial, om vilkorett för återbetalning af det Staden Götheborg vid sistledne Riksdag beviljade Lån ur Banken; af Herr O.
Jag vill blott, i fall vi nu skola votera om saken, underställa Herr Cederschjöld, om man icke i hans contra - proposition kunde insätta 43o,ooo R:dr i stället för 5oo,ooo; och låta skiljaktigheten nti de begge propositionerne blott bestå deruti, ty om ytdel alltid skall ligga orörd i Banken, vill det säga aldeles detsamma, som att fonden till lika belopp förminskas. Friherre Boye: Jag befinner mig i verklig förlägenhet, huru jag skall uttrycka den tanka, som i detta ögonblick rår om mig. Å ena sidan vördar jag vår älskade LandtMarskalk, och vill ogerna motsäga honom, för att icke göra tungt det embete, Han så förträffligt förer; å andra sidan ser jag ett prasjudicat, som målar sig för mig ganska svårt. Herr Grefven och LandtMarskalken har redan framställt en proposition, som blifvit af pluraliteten med Ja besvarad, och klubban har bekräflat beslutet. Icke destomindre är nu i fråga att upprifva detta beslut genom votering. Må det vara mig tillåtet, att till Herr Grefvens och LandtMarskalkens egen grannlagenhet öfverlemna, om ordningen härvid blifvit så iakltagen, som grundlagen fordrar. Jag försäkrar, att det icke är utgången af denna sak, sorn skakar mig; Herr Cederschjölds iS 6 Den 4 December e. sn. mening må gerna vinna. Men jag ser ett förskräckligt prasjudicat, hvaraf vådan under vår närvarande LandtMarskalk är ingen, tnen hvars följder en annan gång kunna blifva högst farliga. Slutligen får jag förklara, att jag skulle högeligen oroas, om Herr Grefven och LandtMarskalken tror, att i detta mitt yttrande ligger något annat, än den renaste ifrån för formernas helgd. Herr Hjerta:
Riksdags-fullmägtigen v n Zweigbergks förslag, rörande Åse Härads samt Thuns Skolas rättigheter till utsyning ä lvronoparkerna Halleoch Hunneberg, dels stadga, att, i stället för Utskottets i senare punkten afgifna förslag, rörande den ifrågaställa rättigheten för Rotehållarne på slättbygden inom Barne, Wiste, Åse och Skånings Härader, att till soldat stugornas uppbyggande erhålla virke från Kronoparkerna Halleoch Hunneberg, beslutet måtte lå den lydelse: att Rikets Ständer anse lämpligt förklara, att, i händelse Kongl. Maj:t skulle, uppå derom skeende underdånig anhållan och efter föregången undersökning, linna ifrågavarande Rotehållare vara i behof af utsyning för deras soldattorps underhåll, Rikets Ständer för deras del medgifva, det må, utan hinder af den skedda regleringen, Rotehållarne återfå rättighet till sådan utsyning, som de före regleringen varit i åtnjutande af. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna B -svärsoch EkonomiUtskotten Herrar Gripenstedt, Johan August, Bildts, Knut, och Edenhjelms, Gillis, denne dag afgifna yttranden, i anledning af Utskottens åtlerremitterade Utlåtande N:o 1, angående sättet för utgörande af Städernas, utom Stockholm, inqvarteringsbesvär. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Utskotlels den 16 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 311, i anledning af anmärkningarne vid Utskottets B-tänkande N:o 24, angående sökt eftergift eller anstånd med inbetalningen af det Öregrunds stad beviljade lån. S. D. e. m. Då nu upplästes ej mindre Expeditions-Utskottets Memorial N:o 12, i anledning af en yrkad förändring i UlskoLtets förslag till underdånig skrifvelse N:o 65, än ock Utskottels under
N:o 7, i anleduing af väckt motion om ändringar i Instruktionen för Bibelkommissionen. 1:ila punkten, deri Utskottet hemställt, att förslaget rörande nämnde Instruktions omarbetning ej måtte till någon åtgärd föranled». Deuna hemställan bifölls. 3:dra punkten, innefattande tillstyrkan om aflåtande utaf en underd. skrifvelse med anhållan, »att de personer, åt hvilka arbetet med bibelöfversättningen uppdrages, må, så vidt möjligt är, varda från andra göromål befriade och satta i tillfälle att åt detsamma Den 14 Januari, odeladt, egna sin verksamhet i ändamål att derigenom arbetet -må så mycket snarare vinna fullbordan.» Gr. Hamilton, Henning: Det är otvifvelaktig^ att, ehuru vår nu vide Svenska bibelöfversättning må anses hafva varit ett mästerstycke, hvilket man hittills förgäfves sökt att ersätta, finnas likväl deri brister, hvilkas afhjelpande är af stor vigt och äfven af den allmänna önskan länge påkallad. Det kan sålunda icke eller förundra att, då detta arbete redan så lång tid fortgått, någon otålighet i afs. på dess afslutande röjer sig och atti!. St:r önska åtgärders vidtagande, hvarigenom detsamma något mera kunde påskyndas. Jag anser mig dock pligtig att här anmärka de svårigheter, som vid sådant arbetes fortskyndande möta, och särdeles de olägenheter, som skulle upstå genom ett bifall till den framställning, som hiir af Ekon.Utsk:t blifvit gjord. Det är klart att för en tillfredsställande bibelöfversättning är icke tillräckligt att den öfversättande är filolog, har tillräcklig speciel kunskap; han måste äfven vara teolog, vara så hemmastadd i bibeln, dess anda och dess olika delar, att arbetet blir som en kyrkobibel tillfredsställande. Vi hafva derpå haft ett temligen märkvärdigt bevis genom den förklaring, en af våra största filologer och som äfven mycket sysselsatt sig med bibelöfversättningar, nyligen algifvit: att, om han skulle kunnat förmoda att någon del af hans bibelöversättningar skulle blifva begagnad såsom kyrkobibel, så hade han heldre aldrig skrifvit någon rad.
De garn, som man vill lära dem begagna, anses med denna misstro till allt nytt, som är högst vanlig och som lätt förklaras deraf, att det nya man vill införa, kanhända icke är fullt afpassadt efter ställets behof, utan tarfvar någon liten rättelse, hvilken endast kan göras efter några misslyckade försök, hvilka åter föranleda, att hela saken framstår såsom misslyckad. Mången anser dessutom dessa försök ej löna mödan, »så länge det ej en gäng vill löna sig väl med vaden». Ty så vidt man hört, hafva vadegarne i allmänhet föga vunnit, snarare förlorat, under lith till R. St. Resvoch Ekon.-Vtsk. Betänkande N:o 10. ett par årtionden, eller allt sedan 1808. Men ett eller annat år inträffar det, att ett vadbolag vinner betydligt; man har ett par gånger hört, att ett bolag förtjena! 2 å 3,000 R:dr på en vår. Dessa underrättelser löpa långs kusten och uppfattas med samma begärlighet, som de om hvarje lotterivinst, samt stadfästa hoppet att lyckan kan gynna så väl den ena, som den andra vadén. De underhålla dessutom hoppet, att sillen snart skall återkomma (såsom det heter). År 1832 var man t. ex. alldeles viss på, att detta skulle snart inträffa, emedan några bolag i norra skärgården på våren hade lyckats upptaga ovanligt mycket sill, som dock mest var yngel; men 13 år hafva förflutit, utan att spådomen gått i fullbordan. Således fortfar man att hålla vadar, om det än ej lönar sig, och att dermed förhindra just det, som man efterlängtar: sillens återkomst. Men hvarje större fångst med vaden är ett nederlag för bruket af garn, genom upplifvande af nyssnämnda hopp och genom det under någon tid fortfarande fallandet af sillens värde, som det förorsakar. Garnfisket behöfver således ännu rätt väl den uppmuntran, som Regeringen sedan ett par års tid börjat lemna detsamma, genom premiers utdelande med afseende på de ändringar och förbättringar, som kunna behöfva iakttagas vid deras införande i Bohus läns skärgård.
Della förhållande vederlägger bäst del inkast man gjort, alt del berott på arméens befäl sjelfvc att 316 Ben 20 Augusti. ingå i tjensleköp, då förbud deremot fans i 1793 års aeeordsreglemenle, sorn likväl hade den brist, att hvila på den obilliga grund, att de erlagde aceorderne årligen förminskades med 2 proc. af den erlagda summan; hvilket oek hade till påföljd, att lagen sä småningom råkade i glömska, och alt det med visshet kan antagas, att de fleste nu tjenande officerare måst vid sitt inträde i tjenst underkasta sig det antagna accordssyslemet, som slutligen framkallade den år 1S33 skedde reformen, hvars bestånd berodde pä alt en ny generation ovillkorligen skulle inträda i den föregåendes förbindelser. Den föreslagna eftergiften är så mycket billigare, som de ålagda afgifterne nu blifvit genom lag bestämda oell hafva till direct påföljd att ostridigt nedsätta tjensteinkomsterna, som redan äro så knappa, alt de ej tåla någon förminskning. Jag hoppas så mycket hellre framgång till detta milt förslag, som detsamma sistl. riksdag framställdes inom detta Ständ och var sä nära att lyckas, alt det blott var en eller två röster i det förstärkta StalsUtsk., som afgjorde frågans förfallande, hvaraf jag drager den slutsats, att någon brist i ämnets utredning förefunnits. Om remiss häraf till Hevilla.Disk. får jag vördsamt anhålla. Remitterades lill Bevilln.Utsk. Frih. Raab, Adam Christian, uppläste följande 2:ne motioner: ! :o. Sedan K. M. i nåder gifvit tillkänna sin afsigt alt framdeles föreskrifva en ändamålsenligare beklädnad för armeen, och det vill svnas mer än sannolikt, att K. M. derunder inbegriper äfven beväringsmanskapet, är det visserligen öfverflödigt alt molionsvis erinra om behofvet af förändring och förbättring af våra heväringsynglingars närvar, beklädnad; men i afseende på sättet, torde det tillåtas mig framlägga ett förslag, som, efter min öfvertygelse, skulle med minsta kostnad uppfylla ändamålet.