Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Trefligt för en fattig unge att få fatt i de där » svarta äpplena » till exempel? Hvad ska hon tro om sin urmamma och sin urpappa? Jo, att de hade ekorrsvansar utvuxna öfver hela kroppen, till vingar till och med, och en stor blåntott, doppad i blod, till hår. U s c h! » » Det är humor. » » Bäsch, » sa jag, » humorn behöfver inga ekorrsvansar för att tränga igenom; den kommer af sig själf, och att skrämma bort skönheten ur sagan och ur barnens fantasi det är riktigt grymt —! Men kommer vi då aldrig in till Sverige? » Så steg vi in till svenskarna ändtligen. » Ja, det säger jag, att hade jag inte så länge beredt mig på, hvilken svår stund det skulle bli, när jag, okunniga stackare, FLAGGAN, 5 1897 Längd 2 Väfves meter. Obs.! För vikt om 18 kg. fraktfritt. af u l l. Bredd 1,48 meter. {H i l d u r » A h, visst inte, » sa jag och snöt mig, » men i det fallet är hjälmbusken att föredraga, det erkänner jag. Den rör då inte upp en till tårar den, det är då säkert. » Ja, nu såg vi på så mycket, att ingen kan minnas allt hvad. Det enda jag minnes, är en grufligt utmagrad och knotig ljusblå häst, som stod i en luft af precis samma färg. Han hette •Nocturn och var troligtvis porträtt af någon kapplöpningshäst, såsom de ser ut, när årets löpningar väl äro öfver, och så en ljusgrön poet, en alldeles ljusgrön poet, med kappa och knöliga, jordfärgade händer. » Han är död, » sa Lycko. » Det syns, » sa jag och nickade. » Målaren, » menar jag. » Då är det där nog något själfporträtt, taget efter hans död då, » sa jag. Midt emot poeten satt två svartklädda Anderssons Ullspinneri ocb Skrädderi-Aktiebolag, ' ' ' Hötorget 12. Filial Hornsgatan 1. Aiim. T. A I I m T 7 0 53
Äro de icke just samme Fransoser, som sjöngo Te Deum öfver Ludvig XV:s ränn–a, då han varit i fara att crevera af stopp? Guillotinen är nu deras grand Monarque. Denna glänsande jernsol, på sin trä-äqvator, är de nya Hedningarnes gudabild. Arméen är dock käck. – Men vivat Madalinski! vivat Kosciusko! Lübeck den 12 Juni 1794. Tack, redlige vän, för er förståndiga anmärkning! Man kan vara allting förmycket; således också försigtig: men här var det skäl. Jag hoppas, att min not 87 skall behaga er; och finnas så biskoplig, att den ej kunde blifvit gjord biskopligare af sjelfve Kossakowski, Biskopen i Lifland, som hängdes i Warschau – hvilket, in parenthesi, väl var det vackraste som har händt på jorden, näst det sköna gullglänsande svafvelregnet öfver Sodom och Gomorra. ”Dom” är rätt kritiseradt, såsom äqvivalent för ”Brott och Straff”; men icke så, som det kommer att gälla i mitt system: nämligen så transcendentalt, att ”Brott och Straff” är deremot, som en Gevaldiger emot en RiksDrots. Jag måste säga er, att denna boken blir så alldeles gudo , eller så alldeles en ny verld af ideer, att jag gör det till en religion, till den heligaste vänskapspligt för er, att med råd och dåd bistå mig dervid. Är det icke synd och skam om ett sådant capital (i framtiden och äfven nu), att det skall säljas för en nödstyfver? Och detta kan dock så lätt hjelpas, utan risico; hvarom Herr Willberg kan upplysa. – Också tryckningen! Huru eländigt den går! – Allt är här heligt och vackert. Det kan icke annat än engång gläda er, att med ert råd, er drift, er uppsigt och försigt, framskynda i ljuset tankar, som nödvändigt måste, redan genom sin blotta originalitet och nyhet, göra Svenskarnes lärdom och philosophi ära.
Bifölls. liro Allmänna Garnizons-Sjukhuset. Ståndet beslöt, att anslaget härtill skulle nedsättas till 15,000 Rrdr och ogillade således Utskottets i ämnet afgifne Utlåtande. 14:o Kongl. Lif-gardet till häst samt Konungens Svea och Andra Lifgarden. Ståndet biföll, hvad Utskottet i denna punkt föreslagit, dock med vilkor, att, om de af Utskottet tillstyrkta indragningar och förändringar vid Gardesregementena icke inom 1841 års utgång äro verkställde, de till dessa regementen nu utgående stats-anslagen skulle nedsättas; — för Lifgardet till häst till 40,000 Rrdr; — för. Svea Lifgarde till 50,000 Rrdr och för Andra Lifgardet till 50,000 Rrdr om året, samt att anslaget för fouragering och skoning m. m. för Lifgardet till häst i förhållande till det för detta Regemente at Ståndet sålunda beviljade belopp, skulle nedsättas. Bifölls. 15:o Kronprinsens Hussar-Regemente. Bifölls. l8:o Cavallenoch Artilleri-hästars remontering och skoning m. m. Bifölls, dock med iagttagande af det vid 14 punkten, i afseende å Lifgardet till häst stadgade vilkor. 21 ro Kongl. Lif-Bevärings-Regementet. Ståndet fann skäligt bifalla, hvad Utskottet uti dess Utlåtande Nro 44 i denna punkt tillstyrkt, med den förändring, i afseende på befälets avancement inom regementet, som Utlåtandet Nro 202 innehåller. 22:o Gottlands National-Beväring. 23:o Hallands Beväring. Bifölls; och godkände Ståndet det härvid uti Utlåtandet Nro 202 gjorde tillägg. 24:o Bevärings-manskapets vapenöfning.
Jag önskar tvertom, att dessa rättigheter skola utvidgas, men endast i den mån, qvinnans naturliga anlag och egenskaper sådant fordra. Derföre tror jag, att qvinnan, med sin märkvärdiga, lyckliga förmåga, att vid sjukbädden intränga i sjukdomens väsende och mången gång, synes det, divinatoriskt ana hvad som erfordras för dess häfvande, sin milda, tåliga hand vid sjuklingens vårdande, skulle såsom läkare kunna utöfva ett ädelt och välgörande inflytande; och likaledes föreställer jag mig, att hon skall kunna användas, lika väl som mannen, i åtskilliga yrken, der någon fysisk styrka icke behöfves, såsom t. ex. postoch telegraf-verken samt i jernvägsförsäljnings-1 byråer. Såsom ett skäl att medgifva qvinnans användande i statens tjenst, vill jag dock ingalunda, lika med en föreg:de talare, åberopa den ekonomiska fördel och besparing, staten möjligen deraf skulle hafva medelst nedsatta löneförmåner åt anställda fruntimmer; ty jag anser tvärtom, Mina Hrr! att qvinnan, då hon gör lika mycken nytta som mannen, bör erhålla vedergällning, 302 Den 3 Februari e. m. till lika belopp med den, hvilken tilldelas hennes manliga kamrater, för enahanda tjenstgöring. Professor Ribbings reservation afgafs, sedan jag redan haft tillfälle att reservera mig mot Utsk:ts beslut, och jag, som ej visste hvad han ämnade införa deri, eller huru den slutliga hemställan skulle af honom formuleras, kunde ej på förhand instämma i densamma, ehuru jag af den i Utsk:t förda öfverläggning fann våra åsigter vara i det hufvudsakligaste öfverensstämmande; och af hvad jag redan yttrat, torde R. o. Ad. finna, att jag så mycket mera nu delar hans, i reservationen afgifna framställning, som han, enligt hvad jag finner, derur uteslutit den divergenspunkt, som under debatten emellan oss förefanns, eller om qvinnans användelse till läkarebefattning i statens tjenst.
Propos. lill bifall å Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan blef härefter framstäld och besvarad med ja, blandade med några nej; hvarpå H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande. 6:te punkten, ang:de anslag för bildande och underhållande af en serskild Ingeniör-trupp. Hr Lefrén: För att icke uptaga R. o. Ad:s lid och för tynga prot:s-föringen, får jag helt enkelt förena mig med reservanten i detta ärende och begär icke ens reservationens upläsande, emedan jag förmodar att ingen af R. o. Ad:s ledamöter har underlåtit att taga kännedom af densamma, väl tänkt, väl författad, och påpekande alla de skäl, som tala emot Ulsk:s afstyrkande utlåt. Jag kan icke såsom krigsman, såsom den der i hela mitt lif sysselsatt mig med ärenden, som röra krigsväsendet, vid detta tillfälle underlåta att på det djupaste beklaga, alt man ännu i våra tider icke nog klart inser behofvet af en serskild Ingeniörtrupp, och i följd deraf kan jag icke underlåta att vördsammast begära återremiss på betänk., äfven om jag skulle förutse att dermed föga eller intet vinnes, emedan jag anser detta RiksStånd, som inom sig äger många sakkunniga Militärer, icke böra godkänna den, jag vågar säga, oriktiga grundsats, som ligger i StatsUtsk:s afstyrkande. Gr. Taube, Gustaf Erik: Fullkomligt instämmande iden reservation, som Frih. Stjernstedt afgifvit vid denna punkt af betänk., och de yttranden derom, som Hr Lefrén nyss framställt, får jag anhålla om återremiss af detta betänk., då jag anser bildandet af en Ingeniör-trupp vara af behofvet högt påkalladt. Hr von Hohenhausen: Instämmande fullkomligt med hvad Hr Lefrén yttrat i fråga om en återremiss, gör jag det med bättre hopp, än han tyckes hysa. Jag tror, att om Utsk. lager i öfvervägande den sakrika reservation, som är utlåt, bifogad, torde det komma på bättre tänkar.
Jag får dervid nämna, att då frågan var om de fordringar, som skulle göras på en skollärare vid dess utträdande ur seminarium, så yrkade jag ej några högre fordringar, emedan jag önskade att hans vistande vid seminarium ej skulle upptaga mycken tid och hans studier icke blifva så vidlyftiga, att han derigenom helt och hållet droges ifrån det yrke, hvarmed han förut sysselsatt sig. Yi hafva förut här varit af den öfvertygelsen, alt eleverne ej borde komma till seminarium förrän vid något mera framskriden ålder, d. v. s., sedan de passerat folkskolorna och gått till nattvarden, således vid 17 elier 18 års ålder eller kanske något mera. De hade då inträdt i något yrke, vare sig landtbruksyrket eller något annat, hvarur de då kunde ingå i seminarium på så lång tid, som erfordrades för att inhemta de här föreskrifna kunskaper till erhållande af en lärarebefattning. De kunde då med skicklighet några få år bestrida en lärarebefattning i skolan, och under de månader, som skolan ej är öppen, förrätta sina egentliga befattningar, samt, sedan de blifvit mindre skicklige för sin skollärarebefattning, återgå till sitt förra yrke, dugligare än de voro, när de började sin befattning som skollärare, emedan de då förvärfva! en större grad af bildning, t. ex. större färdighet i skrifva och räkna, hvilket i allmänna lifvet alltid mäste komma dem till gagn, och dessutom fått den högre själsbildning, som lärarekallet gifver, om man rätt uppfattar dess betydelse. Man har sökt kasta derpå en löjlig sida, då man sagt, att jag yttrat, det en gammal skollarare, som genom de besynnerliga satser och vanor, hvilka han ofta i följe af sitt yrke erhåller, ej skulle blifva löjligare derför, att han med sin skolläraresyssla förenade en klockarebefattning. Detta är vissei ligen sannt, men min mening var, att då en klockare kan bestrida sin befattning lill ganska hög ålder, och jag ej för min del anser skolläraren kunna göra det, så bör man Den i3 Februari e. m. 35? man ej bifalla dessa sysslors förening.
Hr Rosenblad kan icke undgå att veta det och känna det klander, som träffat Fullmäktige för de sista silfveruppköpen. De hafva lyckats; men i sådant fäll får man icke alltid lita på lyckan, och i de contract Herrarne uppgjort, hade ni icke försäkrat eder derom att ni skulle få silfver, utan kunnat få nöja eder med sedlar till valuta. Det långa förskottet hade äfven gjort möjligt hvad man just velat förekomma. Man har äfven anmärkt, att den tid jag föreslagit, icke vore bestämd. När almanachan upptager vintermånader, så, ehuru skiljaktiga tankarne kunna vara, hoppas jag att man rättar sig efter densamma. Om man nu sätter tiden ifrån November till April, så fruktar jag att tiden för förskottet blefve så knapp att pä en så kort tid intet kunde erhållas. Medgifver man en långvarigare lid vid seglationens öppnande, så uppstår åter farhåga 504 Den IS April f. m. att silfver kunde utföras, för att sedan åter införas. Man bar talat om de inånga millioner, som på detta sätt kunde gå ut. Det bäfver sig likväl icke så lätt att lemna säkerhet för många millioner, så att den farhågan tror jag vara öfverflödig, och derpå hafva vi många exempel. På dessa skäl tror jag, att om man vill gynna saken, så bör man icke aflägsna möjligheten att undanrödja de farhågor, som finnas och hvilka bestämdt uttalat sig inom 2:ne Stånd. Ehuru man nu så väl här, som i PresteSt. beslutat att förskott må kunna meddelas, sä beror det likväl på den framställning, som göres ifrån BancoUtsk., huruvida RiksStm komma att förena sig derom, eller frågan kommer att alldeles förfalla. Jag kan således icke annat än önska att R. o. Ad. måtte bifalla det af mig föreslagna tillägget till den 59 § och anhåller om propos. till bifall derpå, Gr. Frölich, David: Med tillhjelp af Hr Rosenblad och efter hans dictamen har jag här uppsatt ett förslag, som i min tanka skulle kunna förena de värde ledamöternes åsigter i detta ämne, ty det innefattar först och främst den rättelse, som lärer vara alldeles nödvändig, i följd af den anmärkn.
Kungörelsen den 30 Oktober 1828 vidtogs en förändring, hvarigenom dels den sä kallade kirurgie magister-examen vid Carolinska Medico-kirurgiska Institutet i viss mån inskränktes, dels ock stadgades, att Medicine Licentiater och Doktorer samt Kirurgie Magistrar skulle, innan de lill offentlig läkareeller lärarebefattning befordrades, inför Sundhets-kollegium aflägga praktiskt prof på skicklighet att i den medicinska einbetsulöfningen använda och tillämpa deras kännedom i medicina legalis och politia medica, hvilka vetenskapsgrenar likväl fortforo att vara ämnen såväl för licentiat-examen som för den s. k. Andra examen vid Carolinska Institutet. Genom denna Institutets nya organisation hade Universitetens fakulteter, dittills i ensam och uteslutande besittning af rättigheten ali utbilda läkare, fått vid sin sida en med dem likartad medicinsk bildningsanstalt, som, redan frän början utrustad med fullständigare lärarekrafter och förlagd på eli ställe, der vida rikare materiela resurser än vid Universiteten erbjödo sig lill begagnande i och för undervisningen, hotade alt vexa fakulteterna öfver hufvudel. Dessa sednare måste ock såsom en kontroll på beskaffenheten af deras egen undervisning betrakta den skärpta pröfning, som deras utexaminerade elever, lill och med om de af fakulteten fått sig tilldelad den högsta lärdomsgrad, denna egde att meddela, nemligen doktorsvärdigheten, mäste, för vinnande af full kompetens till Statens tjensler, undergå, dels inför Sundhets-kollegium, dels inför just samma läroverk, hvars egna utexaminerade elever icke ansågos jemngoda med fakulteternas i fråga om kompetens till tjensler. Härutinnan egde nemligen den oegenllighet rum, att, ehuru Carolinska Institutet förklarades höra dana skicklige läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst, erhöllo dock Institutets utexaminerade elever icke kompetens lill andra Statens tjensler än bataljonsläkare-befattningar, hvilket, sedan dessa slag af tjensler delats i tvänne lönegrader, tillämpades så, att endast den i lägsta lönegraden (2:dre bataljonsläkare-tjensten) kunde af dem ernås. Missbelåtenhet uppstod å ömse sidor.
Under sina kyrkliga funktioner bär hon dock ej prä- sterlig dräkt, utan är klädd i en helt modern, svart klädning och har en stor svart Rembrandtshatt på hufvudet. Hennes församling är mycket nöjd med henne. En amerikansk fru Hattie Kimbali har däremot mera fäst sin uppmärksamhet på de jordiska vägarne och såsom järävägstjänsteman visat en sådan förmåga, att hon nyligen blifvit valt till president i ett järnvägsbolag. De tekniska studierna synas dock ligga främmande för kvinnorna, ty utom denna järnVägSpresidentska ha endast fyra amerikanska dainer aflagt teknisk examen. A f dessa äro två civilingeniörer,- en miss de Barr från Chicago skeppsirigeniör, och den fjärde, Elise Pool fran Chelsea i Massachusetts, styrman. En första eröfrariDna på det maritima området är hon dock icke, ty Tatjena Statov, en rysk jättekvinna, var befälhafvarinna på en skonare, som hufvudsakligen gick på Hvita hafvet och som förolyckades 1891, och den 1889 aflidna miss Hannah Millar, en engelska, kunde i likhet med sin syster Betsy berömma sig af att under många år som kapten på briggen » Cletus » ha genomkorsat bafven. Gregoria Hayden, den kvinnliga arkitekten och kvinnoutställnings-palatsets i Chicago skaparinna, är för våra läsarinnor väl känd. I England ha kvinnorna intagit en dominerande ställning som lärarinnor, och det finnes nu där flere sådana än lärare. Äfven som handelsbiträden ha de börjat att användas så mycket, att manliga biträden till och med i London börja bli sällsynta. Detsamma är förhållandet i Tyskland, och man har redan exempel på kvinnliga handelsresande, och hvad Sverige angår, veta vi ju, huru kvinnor allt mera anställas i affärer, på kontor, ja, till och med i statens ämbetsverk. Vi afsluta dessa spridda drag från de kvinnliga eröfringarnas fält, hvilka för öfrigt kunde fylla en volym, med att för rättvisans skull omnämna ett område, där kvinnorna ansetts » omöjliga ».
I öfrigt, och jemte det jag, upplysningsvis, får meddela, att Staten, genom den nu föreslagne försäljnings-methoden kommer att förlora ali afkastning af 1,800,000 Tunneland Skog, kan jag icke underlåta anmärka, att Utskottet, i dess Betänkande, icke yttrat sig om grunderne för Recognitions-Skogarnes skattläggnings hvilket, att domina af exemplen med de under Helleforss och Kollerö hörande Skogar, torde vara af högsta vigt.” Riksdagsmannen Johan Wiklund från Norrbottens Xiän förklarade sig anse: att, om ej Utskottets tillstyrkande i denna magtpåliggande fråga förändrades blefve nästkommande Ständer i samma förlägenhet, som nu; Och, på sådan grund, reserverade han sig emot Beslutet härutinnan. Och skulle desse serskildte meningar, pi begäran, åtfölja till Rikets Höglofl. Ständer. Som ofvan. Ex Protoaollo I C, Tunelius, N:r 253. Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande i anledning af Kongl, Majlis Nådiga Skrifvelse, rörande en förbättrad hushållning med Ekeskogar ne» ' 4 47^ Stats Utskottenii Bietunkandeni 3^-ongl. Maj:t har uti Nådig Skyifvelse den 7 nasti. April gifvit Rikets Ständers Stats Utskott tillkänna, att Kongl. Maj:(, sqtn i N|<|er varit betänkt på vidtagande af kraftige åtgärder och författningar till Skogshushållningens i Riket förbättrande samt i synnerhet Ekeskogarries värd och förkofran, så att tillgång af inhemskt Eke■yirke till Flortornes behof må beredas, uti detta ämne infordrat ej mindre vederbörande Kongl. Majus Eefallningshifvändes samt ^uie Constructions-Officerares underdåniga Betänkanden; hvil-: ke Handlingar Kong1.
För vinnande af lättare öfversigt och beräkning ulaf de af i fråga va rånå de anslag bestridda bestämda och permanenta utgifter, anser utskottet, lika med revisorerne, att en fördelning af samma anslag bör ega ruin, och får alltså tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, del täcktes Kongl. Maj:t till Rikets näst sammantTädande Ständer aflåta nådig proposition, med förslag till fullständig arfvodes-stat för styrelsens ernbetsoch tjenstemäns aflöning med flera i och för fångvården nödiga generella förvaltningskostnader, så att utgifterna för dessa ändamål kunde skiljas från sådana utgifter å det nuvarande fång vårdsanslaget, hvilka egentligen äro rrlt betrakta såsom endast förslagsvis beräknade* § 57- (1845 års Rev. Ber. pag. 17g. Förkh pag. $vo. 1847 års Rev. Ber. pag. , ' . 201.) Af i845 års revisorer är vordet anmärkt, att fångar ires s. k. flitpeii'- ningar fått till betydlig del användas under sjelfva fängelsetiden, ofta lill ganska onyttiga effecter och varor, såsom exempel hvarpå blifvit anförd t redogörarens vid Södra korrektions-inrättningen rättighet, att ur förråderna, emot ersättning efter inköpspiis, till fångarne utlemna varor till det pris han funne godt bestämma, hvadan, i anseende lill den icke obetydliga vinst, som härigenom tillskyndades redogöraren, det blefve stridande emot kans intresse att afböja flitpenningarnes användande vid sjelfva inrättningen. Då under åren 1844 oc^ 1845 förekommit vid berörde korrektions-inrältning enahanda förhållande med fånga roes flitpenningar, hvilka, jemte besparingar från föregående år, utgjorde, 1845, "6,677» r dr 24 sk. 5 1 deraf 5,761 r dr 34 sk. 2 r:sL blifvit uttagne och vid inrättningen använda-, hafva 1 "847 :,rs levisorer förnyat den vid rö45 -års stafs-revision gjorde ofvanom förmå Ide anmärkning.
Majits bifall härtill, undfå nådig befallning, såväl att dem hopsamla, som ock att med formulairer dertill vederbörande förse, aldrahelst som flere af Commissionen tillförene vidtagne utvägar, att så beskaffade upplysningar inbekomma, varit fruktlösa. I afseende på Stockholms Stad bör i underdånighet anmärkas, att dess i Tabellverket förekommande Folkmängd endast utgör antalet af der egentligen bo-< satta och mantalsskrifna personer, hvadan den; i anseende till det stora antal såväl Insom Utländska resande och i synnerhet fremmande Sjöfolk, som, ehuru ständigt omvexlande alla tider af året, här vistas, utan all tvifvel kan räknas att öfverstiga Soooo personer. Enahanda förhållande, eiler att Folkmängden verkeligen är större än den i Tabellverket synes, torde äfven inträffa med Götheborg, der handeln på Utrikes ort näst Stockholm är störst, och föranleder ett betydligt antal Utlandningars temporaira vistande der. cn CO CO I hänseende till äldrarne finnes år 1820 års Folkmängd, enligt I abellen N:o XII, utgöra, sorn föijer: Llir således På Barnalldern med
För de till Banken leranade 3 millioner ouppsägbara Obligationer komitier ränta att allenast af RiksgäldsContoiret erläggas för 1 million, i fall ej Banken skulle behöfva att realisera dem, på sätt Rikets Ständer serskildt föreskrifvit; i hvilket sednare fall full ränta för det behöfliga beloppet af RiksgäldsContoiret erlägges. §• 17' RiksgäldsContoiret skall på Depositionsräkning i Banken insätta alla de penningmedel, som genom uppbörd eller betalning till RikgäldsContoiret inflyta. Alla utbetalningar ifrån RiksgäldsContoiret skola ske medelst Assignationer på denna Depositionsräkning. §. 18. Den 12 December f. m. §• 18. Som Kongl. StatsContoiret för hvarje månad uppgifver sitt behof, äga Fullmägtige att, i mån deraf, tillhandahålla nödige medel af inflytande Bevillning m. m.; men hvad uti öfverskott å Statslnkomsterne eller Besparingar ifrån Statsverket inflyter eller genom öfverskott å de till RiksgäldsContoiret directe ingående Bevillningar uppkommer, bör användas, på sätt här stadgadt blifvit, till 3 procents lånets förminskande. §• 19- Skulle grundade skäl finnas, att anse det i i4 §. stadgade insättningsbeloppet å RiksgäldsContoirets Depositräkning i Banken vara för litet; äge Fullmägtige rätt att öka detsamma, men under ersättningsansvar, om derigenom under fulla 3 månaders tid, utöfver i million skulle stå räntelöst obegagnad. Hvarefter Herr Hjerta munteligen tilllade: Jag anhåller om remiss häraf till StatsUtskoltet, som torde med BancoUtskottet sammanträda vid behandlingen af de delar af ärendet, der sådant kan erfordras; och utbeder mig att vid remissen få vidare i ämnet yttra mig. Lades på bordet. 4 H. 9 13o Den i? December f. in. Herr Hjerta_, Gustafuppläste följande:
Län under Riksens HögloftStänders Högtidliga Garant mätte upplagas vä RtksgäidsConroiretS Obligationer med 5 procents ärlig ränta, stälde pä sep är, samt en tioudedcls afbetalning pä Casttalet genom uträttning efter 6 ärs förlopp, hwarfemte betzr -Obligationer icke barde ställas pä högre Summa än 50 Rchr Banco stycket, pä det flere och äfiven de minst bemedlade mätte kunna uti en sädan Länefond deltaga, och framgången of detta förslag sä medelst läikare befordras; samt detzulom wara me frän all direct Bewillning och Taxation bade dä och framdeles likwäl pä der sätt alt enssildta wid uppgiften af sin förmögenhet icke skulle äga rätt, alt lör sädane fordringar salom Bewillningsfrie g>öra något afdrag, dä stäga uppkommer vm en allmän uppskattning af hwars och ens ärliga inkomst och 2:0 att för dem äter, som pä bestå malkor och emot sädane Obligat!^ ner icke funno sig wld, att biträda Staten me^ Län, den ukwäg mätte öppnaS, akt, i likhet me^, hivad som iker i England wid Läns upptagande ^ LkNvm Boksvrda Län, elter sä kallade permanenta an - 1072 Dm 27 Ianuarlt armutteler, insätts den .Summa, Kan wi^e sösträcka Skaten em "k erhällande as 7 procerue ärlig ränka, uppä hopothck af näaon K anaes ranra till sukwh r för Juterretz tö godtgsvraude, samt dr willkor i öf >ak, f'ml Sk-us - Ulskvttetö Betantande af den t4 sist'cdne Angust! widare innehaijer. Sedan Riksens Högloft. Ständer tomt delta ärende un öfwenväg.wde hauva Högloft.