Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ene säger j a, den andre nej, men under det de lärde tvista, är potatisen lika dyr. Försvarsrörelsen fortgår och vinner fart. Tre fjärdedelar militärer och civile ämbetsmän med deras fruar, en fjärdedel öfrige medborgare — se där hvad den obevekliga statistiken upplyser om försvarsföreningens sammansättning. I Upsala har den studerande ungdomen begärt föreläsningar i militära ämnen, hvilken önskan b. m.t konungen skyndat att gå till mötes. Studenterna, som väntade sig föreläsningar i krigskonst, fingo dock i stället höra föreläsas om 1813 års krig och » den fräjdade stamfaderns » bedrifter, hvilket ju bör lända till konungahusets befästande. Under det vi hålla oss redo mot möjliga fiendei i öster, där vår finske broder vrider sig under kossackens järnskodda häl, har en af våra norska brö- der icke visat sig » synnerligen » broderlig af sig. Men som alla öfverdrifter, har den begåfvade författarens tokerier blott åstadkommit motsatsen af hvad han velat och för mungen norrman ställt det futtiga käbblet mellan broderfolken i dess rätta ljus. Ä n mer, det har från en framstående norsk historiker, som i dagarne gästat Sverige, framkallat den upplysningen, att Tordenskiold så litet var svenskhatare, att han tvärtom önskat under svensk flagga få kämpa mot ryssarne. Det hade väl hr Kielland aldrig drömt om. * * * Från Amerikas Förenta Stater kommer helt plötsligt underrättelse om en fredlig omhvälfning. Valen till kongressens andra kammare ha förflyttat maktens tyngdpunkt från det republikanska till det demokratiska partiet. Republikaner och demokrater — det låter icke, som om skilnaden vore stor. Men faktiskt ställer den sig så, att republikanerna strängt hålla på Unionens öfverhöghet öfver de särskilda staterna, under det demokraterna lägga större vikt på staternas själfstyrelse gentemot Unionen. Därför höllo ock demokraterna med de förra slafstaterna, emedan de ansågo, att hvarje stat ensam hade rätt att utan Unionens inblandning förfoga öfver slafveriets vara eller icke vara.
Jag erhöll prof al Sedelpapper, beredt dels af Hampa, dets af Lin, hvilka jag hade äran att till Herrar Fullmägtige insända, tillika med en kort beskrifning om tillverknings-sätlet, sådant som det för mig blifvit uppgifvet. Vid min hemkomst till Fäderneslandet, emot slutet af år 1826, beslöto Herrar Fullmägtige att låta anställa, i en mindre i4 Bil. till Banco Utskottets Memorial N.-o go. scala, försök med pappers-sorters tillverk» ning, med serdeles afseende på beredningen af Sedel-papper, i likhet med det utländska, och anmodade mig att öfvertaga ledningen och utförandet af dessa försök. I anledning häraf inrättades , till nyssnämnde ändamål, ett Laboratorium uti Bankens hus, och försågs efter hand med de till försöken nödiga apparater och materialier, till hvilka, så väl som till flera försöks utförande i stort vid Tumba Bruk, medel och handräckning erhöllos genom Herr Öfverste-Lieutenanten och Riddaren GHjertås försorg. För att sätta Herrar Fullmägtige i tillfälle att bedöma, huruvida det härigenom åsyftade ändamålet vunnits, tår jag härmed äran att lemna en kort framställning af de gjorda försöken, samt deraf erhållna resultat. Beredningen af ett tjenligt Sedelpapper har varit försökens hufvud-föremål. De rudimaterier som härtill blifvit använda , äro förnämligast Lin och Hampa, af hvilka den senare företrädesvis blifvit nyttjad. För att utröna om, af rå och ohäcklad Hampa, eLt dugligt papper kunde erhållas, gjordes dermed ett försök vid Tumba Bruk, Papperet blef hårdt och genomskinligt, samt fick en obehaglig färg och blef fullt af skäfvor, men i seghet öfverträfTade det Bil. till Banco-Utskottets Memorial IV.-o go. i5 vanligt papper ganska betydligt. Ettprofaf delta papper, tecknadt N:o i, är bifogadt.— Papperet förbättrades, till utseendet, föga genom tillsatts af vanlig lump, hvilket profvet N:o 2 utvisar.
Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 27 och Mern. Pastorat, om rättighet för prest, som vissa år förvaltat pastorat, att utan föregående pastoralexamen söka pastorat. Motion N:o 318. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 27 och Mern. PedagOgier, om inrättande på landet af sådana, i stället för högre folkskolor, och om anslag till löner åt dervid anställde lärare. Motion N:o 458. StatsUtsk. Utlåt. Pehrsson, Matts, från Stockholms län, Motion N:o 247, om upphäfvande af Kongi. förordningen den 17 September 1783, rörande åtskilliga lotshemmanen lörunnade friheter. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Pehrsson, 65 Pehrsson, Matts, frän Stockholms län, Motion N;o 248, om Norrtelje tvåklassiga elementarläroverks uppflyttning ä stat till femklassigt och anvisande af löner åt ytterligare fyra lärare derstädes. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Motion N:o 476, om skärpning af de uti Kongl, förordningarne den 1 December 1858 och den 15 Mars 1859 förekommande stadganden angående styrning å fartyg till undvikande af ombordläggning. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Persedlar, arméens kasserade, angående deras försäljning genom auktion § den ort, der de förvaras. Motion N:o 195. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Personliga skyddsafgiften, om användande till folkskolorna af hela dess belopp. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. om användande af hela dess belopp till folkskolelärares aflöning. Motion N:o 62. Stats-Utsk. Utlåt.
Intagande genom yttre, ännu mer genom inre egenskaper, var han sin Drottnings like i kärlek för snillets idrotter, för qvickhetens lekar, för den fransyska bildning, på hvars högsta spets han stod; hennes öfverman i genialitet, smak, insigter, verldserfarenhet; i temperament mera sangvinisk än hon, i karakter lika oefterrättlig, men godlyntare och i handlingssätt klokare, så ofta ej fåfängan bortröfvade sansen; tillåtande sig mycket, och mästerligt ursäktande sig för allt, – äfven inför Gud och sitt samvete, dem han, i ensliga stunder, sökte tjusa med samma skenrika vältalighet, som utgjorde hemligheten af hans statsvisdom; föröfrigt länge dårande sig med den sällsamma inbillning, att kunna enskildt vara sin drottnings dyrkare, offentligen hennes motståndare, utan att genom en så orimlig dubbel-ställning omsider förlora – hvad han ganska högt uppskattade – hennes ynnest. Mellertid, och medan han ännu lyckades genomföra en så konstig role, var han hennes sällskapliga och vittra fac totum. Han hade stiftat hennes förmälning med en gemål, som hon, oaktadt sin öfverlägsenhet, upprigtigt älskade; han var den äldste af hennes svenska vänner; han hade med ståt och fröjd hitfört henne från Berlin, och redan under denna resa börjat, hvad han sedermera nitiskt fortsatte: fullbordandet af hennes uppfostran i rigtningen åt vetenskap, vitterhet och de fria konster, för hvilka han, ej långt förut, hade tillvägabragt inrättandet af en särskild Akademi30. Äfven Adolf Fredrik hade sinne för sådana sysselsättningar; det underlättade Tessins åtgärder, och gjorde glädjen af dessa ädlare hofnöjen fullständig. I de svenska konungaslotten, särdeles Ulriksdals och Drottningholms, inflyttade ånyo fester af en art, som der varit osedd alltsedan Carl XII:s tidigaste regeringsdagar, då fadern Nicodemus var deras anordnare: nu mindre praktfulla, i följd af inskränktare tillgångar; men ofta, till uppfinningen åtminstone, lika poetiska. Till ära för Tessin må tilläggas, att han väl ville sjelf lysa på allt upptänkligt sätt, men ock ville att fäderneslandet skulle så med.
Men i det stället förspörjes liten eller ingen aekommodation med alside på de verkliga lifsleckeii och rent. andliga rörelser, sorn, ehuru de icke gifva sig tillkänna med så stora utvärtes åthäfvor och så mycket trätgirigt bråkande, likväl bland de stilla i landet icke otvetydigt förspörjas. dag påstår, att, långt ifrån att alldeles utesluta G. Testamentets skrifter uti del nya urvalet af predikotexter, hade man snarare bort föröka det lilla alita! texter, som i de nu gallande perikoperna årligen erbjuda tillfälle till predikan öfver en text henstad utur G. Testamentet. Och för detta mitt påstående anför jag följande skill. I samina mån tecken och underverk uphört att vara efterföljande bevis på evangelii sanning, med hvilka bevis ordets tjenare i lörsta församlingens lid främlade vittnesbördet ofvanifrån om sin heliga sändning, i samma män Herren vår Gud deri enväldige store Suveränen deruppe, Kyrkans högste Styresman behagade i sin vishet och efter sitt välbetänkta råd och sin heliga vilje hälla inne med underverkens utöfVamle; i desto större nödvändighet sattes iiirarena att se sig otn etter och samla andra motsvarande och om möjligt ännu mer talande bevisningsgrunder lör så väl lärans sanning, som deras egen heliga sändning. Ordets egen inneboende makt måste upbjudas och ersätta hvad de mistade, då deras gäfva att förrätta utvärtes i ögonen på en hvar fallande underverk uphörde. Denna Guds Ords makt erbjuda i rikt mått icke allenast Nya Testamentets heliga Skrifter, utan äfven det G. Testamentes herrliga och beundransvärda lärdomar och profetior. Jag vet väl, alt de schismatiska kyrkorna, så väl den Romerska, sorn den Grekiska, föregifva sig ännu hafva bibehållit de utvärtes tecknen oell underverken. Men för den, som gör sig något, närmare bekant med deras föregifna tecken och under, blir det snart uppenbart, att de aro blott sken och bedrägeri och satans konster, men inga (leii Helige Andes Verk. Jag har på mina vidsträckta resor gjort mig fullt öfvertygad att så är.
Men sedan han af henne blifvit äfven i barnkärlekens erfarenhet invigd, samdelar han med henne denna kärleksart; som, i kraft af sin oegennytta och sina uppoffringar, i hvilka den sätter sin vällust, är, af alla menskliga kärlekar, närmast den gudomliga jemnlik. Hvaraf klarligen synes, huru stora och välgörande Barnkärlekens inflytelser måste vara hos makar, som i sanning äro lif af hvarandras lif, eller till ”ett kött vordna” – i detta yttrandes fulla heliga mening. Och utredas behöfver icke, hvilken sällhet det för dem är, när dem tillåtes att behålla sina barn lefvande omkring sig, ända tills i så ljuflig omgifning deras egna ögon lyckas. Men äfven det är en välsignelse, att hafva (såsom man plägar uttrycka sig) förlorat barn, genom döden, i deras späda ålder. Ty dessa, som då i Himmelen uppfostras genom dertill enkom tillförordnade Englar, tilldess de sjelfva mognat att blifva det, sammanhänga med de på jorden qvarvarande föräldrarna genom det sympathiska band, hvari Kärlekens skapande odödlighet är fortsatt. Detta band är roten af deras varelse; deraf följer, att det, i och med deras medvetandes utveckling, sjelft utvecklas i ständigt förökad innerlighet, och gör, att de från den tredje eller högsta himlen, som just är Oskuldens och Barnens himmel, oaflåtligt besöka föräldrarna i vederqvickande och renande inflytelser. – Nu skulle i hast kunna tyckas, att de äktenskap, hvari sammanhöriga makar först på hinsidan om döden förbindas, och af hvilka inga barn, i ordets vanliga mening, aflas, vore, i anledning häraf, beröfvade en af de öfriga äktenskapens vigtigaste välsignelser. Men det bör ihågkommas, hvad förut blifvit visadt, att den renaste och innerligaste grad af äktenskapskärlek är, med detsamma, graden af den högsta oskuld; och att således hvarje kärlek, som är i denna grad, befinner sig derigenom, omedelbarligen, i sjelfva den innersta Oskuldshimlen, eller i midten af allt dess innehåll.
RiJderskapet och Adeln; om icke det Stipendium jag föreslagit för Landtbruket, kunde, till dess någon formelig Läroanstalt blir inrättad få begagnas af Acielige ynglingar från 16:de till 2 ende året, forn på Jlör.re Landt eg endomar, och der Landtbruket veterligen Sijfiématifhi drijver, jIndera detta yrke. Jag anhåller, att detta mitt Memorial må remitteras till Höglofl. RiddarhusUtskottets granskning och utlåtande. Den j September e. m. Bilagor till PleniProtocolIet för den 5 September, eftermiddagen. N:o i. Herr Montgommerie, Guflaf: ] Att nya SamhällsFörfattningar långsamt mogna hör till den Allmänna ordningens, af erfarenheten bestyrkta, jemna lugna gång. De följa deruti Naturens efterdöme och hennes successiva utveckling. Så många olika förhållanden som ingå uti och hafva gemenskap med ett nytt Samhällsskick, kunna icke på en gång, af hvad mensklig förmåga som helst, frambringas till ett fullständigt helt. Der ingå mångfaldige elementer, fordringar af bud och förbud af olikartade föreskrifter som dels skola sammanhänga med det hela, dels, ehuru tillfälligt afskiljde, utan att vara utryckta länkar från den stora kedjan, gifva serskildta utstakningar för särskildta lörhållanden, och derigenom bilda ett vidsträckt helt, hvaraf ingen del likväl får stå utan sammanhang och utan ändamål. En sådan byggnad kan, icke ens af de största snillen, straxt uppföras, så att der icke i detaiilerne skall finnas mycket att rätta, förbättra, tillöka eller förminska, om ock grunden vore den alldrabästa - Den 5 September c. m. Sådant är förhållandet med nya StatsFörfattniDgar i allmänhet; sådant ock>å med den Svenska af år 1809. Att deruti således kunna försfinnas mer och mindre betydliga brister, lacuner att fylla, fel och motsägelser att rätta, ställen att jemka, andra att bättra, menin gar att ändra, ord att tillägga eller utesluta, bör ock ksn icke förefalla någon oväntadt.
Uti det Land, hvarest ett hardt klimat; åtfölj dt af stundom inträffande svåra naturhändelser, bedrager Jordbrukarens hopp och utsätter Landets innevånare för brist på de till Brödföda nödvändigaste ämnen, lära väl få kunna sätta i tvifvelsmål, att hogsta magten bör aga medel till vidtagande af alla de anstalter, hvilka kunna förekomma en sådan, den rysligaste af alla belägenheter. Men då Svenska Folket alltid med fullt förtroende uppdragit sin Konung den rättighet, att i sådana händelser bestämma, om och när Kusbehofsbränningeris inställning under den annars tillåtna tiden bör härtill kunna bidiaga, har det tillika beledsagat detta uppdrag med underdåniga önskningar, att den icke måtte begagnas oftare än då yttersta behof det kräfver. De former och ordalag, som härvid blifvit nyttjade, hafva varit föremål för många anmärkningar af alldeles stridig beskaffenhet. Utskottet vågar för sin del tro, att rätta medelvägen genom inga vissa ordalag kan bestämmas. Vid förliden Fiiksdag nyttjade Utskottet i s«tt Betänkande till Riksens Högloft. Ständer: Total miss-. vext i Rikets mest sädesgifvcmde provincer 830 och Ekon. Ulsk. Beteinkanden. i en tid då krig hindrade ali tillförsel af utländsk Spannemål. Men krig kan vara af den art och förås med det Folkslag, att införsel af utländsk Spannemål, i händelse den tarfvas, icke derigenom förhindras. Tvärtom kunna utan krig sådana omständigheter gifvas, då denna införssel är stängd, antingen genom missvext hos sjelfva de Spannemålshandlande Nationerna, eller genom krigstillstånd inom dem sjelfva. Missvext inom Landet inträffar äfven ofta, dels partiel dels total, utan att verkningarne deraf genom bränvinsförbud förekommas. Snarare derigenom grundläggas för de kommande åren; hungersnöd, då varan icke står att emot contanter eller i utbyte erhålla, är icke det samma som dyr tid, eller genom conjuncturen förhöjda Spannemålspriser, hvilka snarare höjas än sänkas genom tillkommen dyrhet å ett annat behof.
Att dl dylik åtgärd är oundgänglig, med afseende lika mycket på de särskilda Statsfunktionernas behof af skicklige och samvétsgfanne Förvaltare, söm på desses' behof ai' anständig bergning, — denna sanning lärer nu mera vara af en hvar^ sorn åt frågan egnat någon uppmärksamhet, så känd och erkänd, att dess fullständigare utveckling här vöre öfverflödig. De allmänna grunder, hvarpå Kongl. Majit anser ifrågavarande lönereglering lämpligen böra utföras, och de allmänna bestämmelser, sorn dermed skulle förenas, äro upptagne i hosföljande protokoll öfver Finans-ärenden, hållet den 11 innevarande månad, äfvensom de särskilda föreskrifter, hvilka i sammanhang nied löneregleringen borde meddelas för vissa'embetsverk, korpser och stater, innefattas i de här nedan vidare åberopade protokollerne för vederbörande Stats-Departementers ärenden. Då Kongl. Majit ser sig uppfordrad att, för nyssnämnda och andra vigtiga ändamål, af Rikets Ständer äska betydliga summor, är det för Kongl. Majit in Kongl Majus Nåd. Vrop. K:o i, om Statsverket dSHC. ni tillfredsställelse att kunna vid detta tillfälle framlägga en sadan tafla af Statsverkets tillstånd, att deraf visar sig, hurusom, oaktadt ganska väsendtliga nedsättningar äro beräknade att ega rum både i den direkta ocdi ännu mera i den indirekta beskattningen, de betydligt växande årliga Statsinkomsterna likväl lemna full tillgång till de framställda behofvens fyllande; äfvensom genom handelns och näringarnes glädjande framsteg under fredens lugn, ansenliga öfverskott från de år, som tillhöra nuvarande Statsregleringsperiod, äro att för den nästföljande påräkna till de tillfälliga, men angelägna Statsbehof och nyttiga ändamål, hvilka nu komma att jemväl utgöra föremål för Rikets Ständers bepröfvande. jfp&rsta Hufvud-Titeln, innefattande Kongl. Ilofoch Slottsstaten^: Anslagen under denna Hufvudtitel beräknades vid sednaste riksdag till 780,840 R:dr Banko, motsvarande 1,171,200 Rdr Riksmynt.
Vid förnyad föredragning af Förstärkta Stats-Utskottets den 18 dennes under N:o 66g aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, uti frågan om Bräuvinsbrännings-Bevillnings utgörande för de vid Fabriker nyttjade pannor öfver 90 kannors rymd; fann Ridderskapet och Adeln att samma Memorial borde till Bevillnings-Utskottet öfverlernnas. Ut Supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Förstärkta Stats-Utskottets den 18 dennes under N:o 670 aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, angående verkställd votering öfver frågan om dispositionen af KronpSkogar ne; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Me - Den so December e. nu jnorial borde till Statssamt Allmänna Besvärsoeh Oeconomie-Utskotten öfverlemnas. XJt Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets den 19 dennes aflåtne, och samina dag på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut under N:o 399 meddeldte förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående en förändrad reglering af Hospitals-Inrättningarne i Riket; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär berörde Förslag redan blifvit af de öfrige Trenne Riks-Stånden godkändt, för dess del dervid låta bero. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Expeditions-Utskottets den 19 dennes aflåtne, och samma dag på bordet lagde, Memorial, angående öfverlemnande genom underdånigt Missiv till Kongl. Majrt utaf en Afskrift af 9 Art. uti den för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret utfärdade Instruction.
Dessa förhållanden kunna icke för Ulsk:s ledamöter vara obekante, och jag bekänner uppriktigt, att jag icke förstår hvad pluraliteten af Utsk. egentligen har menat dermed, att ifrågavar. befattningar skola anses vara communala bestyr, om man icke dermed har velat säga, att den siste verkställaren af Öfverhetens bestyr skulle vara en person, som, i följd af sin pligt såsom municipal-embetsman, kunde äga i sin makt att pröfva beskaffenheten af de ordres han fick, och således vara Den 20 November f. m. oförhindrad alt lyda eller icke. För min del yrkar jag återrcmiss, och alt Ulsk. matie behandla frågan efter de åsigter jag haft äran framställa. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kontin c att fortsättas kl. 6 e. m. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Vid granskning af det betänk., som Ulsk. afgifvit, linner man, alt vid första punkten Utsk. yttrat den åsigt, att fjerdingsmansljenslen vore af municipal natur, och pä denna grund afstyrkt, att något anslag till dessa tjenster skulle äga rum. Slutsatsen kan jag gå in på, utan att derföre instämma i motiverna. Jag delar de föreg:de lalarnes tanka, att denna tjenst hvarken kan eller bör vara en municipaltjenst. Sjelfva definitionen af en municipalbefattuing förutsätter, att den måste vara inom gränsen af municipalstyretsen och icke inom gränsen af den administrativa makten. Derpå ligger ju vigt, att i samma mån som man vill utveckla municipalstyrelsen, hör man akta sig att göra det så, att någon collision med den administrativa makten kan äga rum. Jag anser det svårt att verkställa detta. Innan municipalstyrelsen kommer att aga rum, så anser jag det vara af högsta vigt, att gränsen uppdrages emellan densamma och den administrativa myndigheten; ty eljest kunna municipalstyrelser blifva mera skadliga än nvltiga. R. St. uppgjorde vid sista riksdagen ett förslag till K. M. om communala ärendens behandling och communal-styrelsers inrättande. R.
Hamilton har väl ganska riktigt anfört, alt man mot denna åsigt, hvad nedsättning af tullen angår, kunde uti 61 §:nafReg.F:n finna ett skäl, enär denna § innehåller, att alla de afgifter, som R. St., under de i 60 §:n nämnda titlar, beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af R. St. fastställd blifver; men man har i allmänhet, och icke utan skäl, vid jemförelse emellan 60 och 61 §§:na, antagit att tullafgifterne icke äro inbegripne bland de afgifter 61 §:n åsyftar, och således har man äfven antagit att K. M. har rättighet att nedsätta de förra. — Utsk. har gjort detsamma, då det förklarat sig anse Konungen så väl äga en sådan rättighet, som äfven böra den oförkränkt bibehålla. Genom tulloch förbudsfrågors dragande under votering i förstärkta StatsUtsk. kränkes så mycket mindre denna K. M:s höga rätt, som K. M. icke hittills varit för - Den 5 April f. m. hindrad att, då öfver Ståndens olika beslut om tullafgifter blifvit voteradt i förstärkt StalsUtsk., enligt den K. M. tillerkända rättigheten, nedsätta den genom en sådan votering fastställda tullafgiften; och lika så litet beröfvas K. M. någon del af Dess höga rätt derigenom, att frågan om förbud eller tull underkastas votering i förstärkta StalsUtsk. , emedan K. M., oberoende af voteringens resultat, kan bibehålla, borttaga eller åsätta förbud. Att grundlagarnes föreskrifter i dessa hänseenden äro så obestämda, är emedlertid en stor bristfällighet, emedan man, med skäl å ömse sidor, leder sig till helt olika slutsatser. Då jag nu framställt mina skäl, öfverlemna!’ jag åt R. o. Ad. att bedomina, huruvida de kunna anses sakna all grund, eller om de äga något stöd i grundlagens bokstaf och uti sammanhanget emellan dess särskilda föreskrifter.
Med de af Utskottet nödige ansedde förändringar i staten, erfordras, på sätt tabellen JVs 2 visar, en anslags-fyllnad af 4 3,369 R:dr 15 öre; och hemställer således Utskottet, att Rikets Ständer, med fvannämnda förbehåll i afseende å Registrators-tjensterna, må för Kommerse-kollegium med Bergslags-staterne bevilja sagde anslags-tillökning, 13,369 R:dr 15 öre R:mt, att utgå i enlighet med Utskottets förslag. Dessutom tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer bifalla den äskade öfverflyttningen å allmänna indragr)ings-staten dels af lönerne för den eller dem utaf Bergskollegii ordinarie personal, som icke varda till tjenstgöring i Kommerse-kollegium använde, dels af Bergs-gevaldigern Grönlunds lön 88 R:dr 75 öre R.mt, jemte tillökning efter riksmarkegångs-medelpris för derunder begripne 5 tunnor spanmål, äfvensom att, i enlighet med hvad Kongl. Majit jemväl föreslagit, ett belopp af 2,000 R:dr nämnda mynt må, till följd af den nya regleringen, indragas å Sjette hufvud-titelns anslag »till be främjande i allmänhet af bergsbruket», såsom af Utskottet äfven är å den öfver hufvud-titeln upprättade tabell (N:o 8) iakttaget.