Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle således önska återremiss af detta betänk., samt alt Lagoch Ekon.Utskm behagade i st. f. det tillstyrkande Utsk:n nu gjort, föreslå högre böter, och dubbla böter förden, sorn skjuter hönan, och borttager äggen, hvilket är ett ganska vanligt bruk på landet, och som hvar och en torde inse är ett af de mäst förstörande tilltag för jaglen. Frih. af Ugglas, Kurt Gust.: Såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. har jag deltagit uti och varit närvande vid ifrågavar. besluts fattande. Jag hade föreställt mig, att om man stadgade straff för den, som under förbuden tid köpte vildt, så skulle man kunna vinna det önskade målet, nemi. att jagten blefve bättre vårdad. Jag hade äfven föreställt mig, att, dä hittills det icke ansetts såsom brott att köpa vildt under förbuden lid, hade mängden af sådan anledn. icke derifrån afhållit sig, hvaremot, och om det såsom brott skulle anses, man i allmänhet säkert komme att nphöra dermed. Jag kan icke se att någon skada kan upkomma af detta stadgande, hvilket, enl. min tanka, snarare skulle medföra nytta. Uti hvad den siste värde talaren yttrat, ang:de nödvändigheten af att höja böterna, instämmer jag äfven, men tror icke att genom en återremiss något skall vinnas, då någon motion i denna syftning icke har blifvit väckt, utan Utskar endast haft att yttra sig öfver de motioner som, i den syftning Utsktns tillstyrkande i förevar, betänk, utvisar, blifvit väckta. Af dessa anlednrr vågar jag vördsamt anhålla det Högloft. Ståndet behagade bifalla betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Vid oloflig jagt under förbuden tid ligger egentliga felet, hos den, som skjuter villebrådet, men man har äfven belagt försäljningen deraf med straffbestämmelser, emedan man fann, alt om man endast belade sjelfva skjutandet af vitlebrådet med straff, så skulle förbudet blifva utan verkan.
Emot kommitterades förslag i afseende å artikeln Jern har annan anmärkning icke blifvit gjord, än alt Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, på de af dem anförda allmänna grunder för tullsatsernas bestämmande, å det s. k. manufaktursmide! tillstyrkt högre tullsatser, nemligen å poleradt eller lackeradt 40 öre, i stället för 25 öre, samt å »andra slag med eller utan bestrykning» 25, i stället för 15 öre skålpundet; i enlighet hvarmed bemälde embetsverk jemväl å likartade artiklarne Knifvar, Saxar och Stålarbeten föreslagit följande utöfver kommitterades förslag förhöjda afgifter: Knifvar: Rak-, med eller utan fodral . 1 skålp. 1 R:dr i stället för 50 öre. Arbets Bordsoch andra slag, ej specificerade, samt Gafflar: 1 » — 25. » » — 15. med skaft af andra ämnen . Saxar: 1 » — 40. >;> » — 25. Skräddare-, Trädgårdsoch Ull1 » — 25. » » — 15. Stålarbeten 1 » — 75. » » — 50. Artikeln Jern, som i mer eller mindre mån ingår i snart sagdt alla andra industrigrenar och på landets hela rörelse utöfvar ett mägtigl inflytande samt derjemte utgör en af rikets förnämsta exportvaror, födjenar emellertid ur flerfaldig» synpunkter särdeles uppmärksamhet vid nu ifrågavarande öfvergång från det i tulllagstiftningen hittills följda system. Det är ett bekant faktum, att Sverige, oaktadt sina rika jerntillgångar, likväl, vid jemförelse med de flesta öfriga Europeiska stater, i förhållande till folkmängden förbrukar en ganska ringa qvantitet jern, likasom att jernförhrukningen både såsom orsak och följd ganska nagg rann t betecknar de olika Kongl. Maj.ts Nåd.
Den 25 Oktober. Från Häglof. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet nedannämnde denna dag väckte moPoner: 1:0 af Friherre Cederström, Rudolf, angående bestämmandet af det till afvittnngarnes i de 3 nordligaste Rikets län fortskyndande, beviljade tillöknings-anslag till egenskap af årligt anslag under närmaste Stats-reglerings-period, och Prot.-Utdrag den 25 Oktober 1854. 487 2; o af Friherre Palmstjerna, Carl, Otto, att Rikets Ständer matte besluta, att de, Bränvins-kontrollörerna tillagda, arfvoden må, inom hvarje län, utanordnas af der inflytande afgift för bränvinstillverkningen, på sätt Kongl. Majit i öfrigt härom täckes förordna, tillika med de, i anledning af denna motion, afgifua yttranden. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens d. 18 och 21 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 136, i följd af Riks-Ståndens beslut med anledning af Betänkandet N:o 115, i fråga om Elementar-läroverken m. m., lädes Utskottets i afseende på punkten litt. I gjorda hemställan till handlingarne, och fann Ridderskapet och Adeln för godt att förevarande Utlåtande i öfrigt bifalla. Från Högv. Preste-Ständet.
Att, enligt språkbruket, ordet byta icke utesluter begreppet afhända, utan tvertom är under detta sednare ett species och således deri inbegripes, torde inhämtas ej mindre af det vanliga uttrycket: ”afhändande genom byte,” hvilket jemväl blifvit af vederbörande embetsmyndigheter uti nu ifrågavarande bytesmål begagnadt, än äfven deraf, att i skiftesbref emellan enskilde ordet ”afhända” nästan alltid förekommer, och att i Bytesbref å Kronans sida vanliga formeln från längre tid tillbaka varit: att bytesliemnianet ”afhändes Kongl. Maj:t och Sveriges Krona” samt tillegnas den andra kontrahenten. Likasom i 3 Kap. 1 §. Jordabalken det stadgande förekommer, att, om arfvejord skiftas emot annan jord å landet, denna sednare blifver arfvejord i den förras ställe, innehåller äfven 17 Kap. 2 §. Ärfdabalken, att, om någon försålt sin arfvejord, den derför undfångna köpskillingen i vissa fall måste ikläda sig arfvejords egenskap. Med lika skäl, som förstnämnda lagrum kunde bevisa, att skifte eller byte, enligt lagens bestämmelser, icke vore ett afhändande, skulle således äfven i förutsatta fall 17 Kap. 2 §. Ärfdabalken ådagalägga, att en försäljning, der fullt gen fullo erhölles, ej heller kunde såsom ett afhändande betraktas. Då emedlertid en framställning i denna sednare syftning icke ens 275 lärer vara tänkbar, torde häraf äfven följa, att, för bestämmande af skiljaktigheten emellan begreppen ”byta” och ”afhända,” förståberopade lagrum 3 Kap. 1 §. Jordabalken icke kan tjena till upplysning eller ledning. 77 §. Regeringsformen stadgar: ”Kungsgårdar och Kungsladugårdar med dertill lydande Hemman och Lägenheter, Kronoskogar, Parker och Djurgårdar, Kronooch Stallängar samt Laxfisken och andra Kronofisken samt Kronans öfriga Lägenheter må Konungen icke utan Rikets Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller pä något annat sätt, kronan afhända.
Vrasiliansta Regeringen warit inledde till en Handels-Traktats afsturande, hafwa icke kunnat leda till det äfystade ändamälet, och äro ätnrinstone för nägon tid afbrutne. Deremot fortgå underhandligar uti enahanda syftning med Neapolitanste, Portugisiste och Spanste Regeringarne, utan art lik - wäl ännu med wishet katt bestämmas, huruwida de af Kongl. Mast förestagne öfwerenskommelser kunna göra sig gällande och leda till Traktaters ingående. De Förenade Rikena äro tillika med Danmark de enda MagTriom» till ter, fom ännu fortfara atc till Kejsaren af Marocco erlägga en dryg statt, — uppgående för Swerige och Norrige till 20,000 Spanska Piaster ärligen, — för att betrygga sina handelsfartyg för sjöröfverietö wador i Medelhafvet, och sina landsmän för faran att såsom flafwar bortföras till det inre af Afrika. Kongl. Mast, som önstar anwända alla de medel, hwilka sta uti Des magt, för att främja handelns och sjöfartens fördelar, samt att befria desamma fran hwarje onödigt och orättmätig! betungande, har med Hans Mast Konungen af Damnark öfwerenskommit, att pa enahanda grunder fotade underhandlingar stola öppnas, för att med Kejsaren af Marocco afstuta nya WänstapSoch HandelS-Traktater, hwilka, i det att de försäkra de Nordiste MagternaS undersaker om samma förmaner, fom uti Maroccanste hamnar af andra Nationer ätnjmas, tillika för framtiden åsyfta upphäfwandet af den hittills gäldade afgiften. Jnstruccioner hafva för detta ändamål blifvit utfärdade; men ännu wore 'för tidigt att något widare omförmäla i afseende a denna underhandling, som är förenad med icke obetydliga swarigheter och inwecklingar. Kongl.
Lån på löpande förskrifning . 2,257,973 89 d:o » aktier och publika papper 206,930 — 6,200,000 4,108,535 25 d:o » vagförda effekter 2,568,746 66 Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper d:o » vågförda effekter A beviljade kassakreditiv, R:dr 1,550,000, lyftade Utlåning med omsättningsrätt Vid Lane-Kontoret i Malmo : Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper A beviljade kassakreditiv, R:dr 974,200, lyftade Utestående. ; Oanvändt. Förlag. Diskonterade vexlar ; 132,953176 Lån på löpande förskrifning i 12,000 Ä beviljade kassakreditiv, R:dr 198,000,J lyftade 145,210 Utlåning med omsättningsrätt Förlaget utgör, enligt förestående sammandrag: till Filialbanker 9,469,200 - utöfver äldre förlaget till dessa banker . R:dr 9,000,000: - ega Fullmäktige att af Reservfonden använda „ 1,000,000: - men som häraf äro disponerade återstå . , . 10,000,000 9,469,200 530,800 Transport 9,469,200: — 45 Transport 9,469,200: — till Kongl. Kommerse-Kollegium 2,250,000: — „ Jern-Kontoret 900,000: — „
Maj c. m. ehuru jemförelsevis mindre kostsamt, föga skulle uppfylla ändamålet, då nemi. R. o. Ad:s prot. tryckas först 6 a 7 veckor efter det de blifvit hållna, hvaraf åter är en följd, att, sedan allmänheten af tidningarna angtde förhandlingarna fått en om än ytlig kännedom, de likväl, ehuru tryckta i tidniugsformat, troligen erhölle föga mer intresse, än de nuvar. proltn, hvilka, som bekant är, föga läsas, ännu mindre af allmänheten köpas; hvarföre Utsk. för sin del ej kan å Hr Bråkenhjems ofvanberörde förslag tillstyrka bifall. Frih, Raabs förslag om en utaf särskildt dertill antagnafpersoner skyndsamt uppsatt resumé' af discussionerna, hvilken sedermera kunde till tidningsredactionerna utlemnas, har visserligen åtskilliga skäl för sig och skulle utan tvifvel i väsendtlig mån uppfylla ändamålet; men dervid förekommer åter, alt den deraf föranledda kostnad skulle komma att uppgå till ett alltför betydligt belopp. Efter de upplysningar Utsk. iuhemtat, skulle nemi. för anteckning och uppsättning af ett kort, men i möjligaste mån fullständigt, sammandrag af debatterna inom R. o. Ad., derest dessa skulle kunna vara färdiga att utlemnas aftonen efter hvarje plenum, erfordras minst 4 prolts-förande, då endast 2 plena inträffa i veckan, men eljest 6. Ett notarie-arfvode utgör 4 rtdr 24 sk. b:co om dagen, hvilket således för ett antaget medelbehof af 5 notarier skulle medföra en titgift af 475 r:dr b:co i månaden. Och då hvarken det skäligen kan ifrågasättas att påföra riksd.kostnadsmedlen denna betydliga utgift, helst då särskild tryckning af R. o. Ad:s prot. in extenso skall, enligt grundlagen, äga rum, ej heller några under R. o. Ad:s enskilda disposition ställda medel lämpligen kunna anvisas till ett sådant föremål, finner Utsk. sig föranlåten att jemväl Frih. Raabs motion afstyrka; Hvilket dock till H. R. o. Ad:s egen ompröfning vördsamt hemställes.
”Låt oss tala om något annat då,” sade han och de gingo fram till den lilla soffan, der de satte sig till samtal comme il faut på ett passande afstånd för en herre och en dam. ”Hvad du är fin!” sade han leende och såg på henne. ”Är det för min skull?” ”Nej ” hon brast i skratt ”jo.” De pratade länge om allt och intet, men mest om hans kärlekshistorier, och han drack lite vin. När han gick, sade han: ”Har du beslutat att alltid intaga samma sedliga ståndpunkt gentemot mig?” Hon skakade blott på hufvudet, allt för vemodig att kunna begagna ord. ”Har du inte fattat ditt beslut ännu? Icke heller nu något svar, men han förstod henne. ”Det skulle du ändå skynda dig att göra. Om ett par år äro vi gamla båda två. Tänk på det.” Hon svarade icke, hon smekte hans hår, hon log mot honom, så att han måtte glömma detta stygga, stygga, och så att hon skulle få ännu några lyckliga minuter att lägga till alla andra innan det kom. ”Står hon inte och håller mig qvar så att jag inte kan gå!” sade han skrattande till sist. Åh – så många minuter hon stulit!277 Ända till den tolfte November såg hon honom icke. Det var att gå på glödande kol, det var att få hela sitt inre omvridet med eldgafflar. Så skref hon. Lifsbegär och lifsleda stredo med hvarandra. Hon skref ett bref med förvänd stil, på dålig danska och med ett formlöst innehåll.278 Så kom han d. 13de. Han skakade henne i axlarne, han kastade henne hårdhändt, smeksamt och hänsynslöst omkring, han gaf henne kindpustar och slag. Hvad skulle man eljest taga sig till, sade han. Detta var ju ”den rene Hysteri”. Stryk skulle det till. Eller en stor gardesofficer till älskare. Det var det enda som fattades. Stryk skulle han också ge henne. ”Känner du; jag slår hårdt!” ”Slå gerna.” ”Nej, se på mig. Jeg bliver lige saa gal paa dig, naar du ikke kan se paa mig, som jeg bliver paa Edith.
SS blef den lille afklädd, stycke för stycke, beundrad och tillbedd, och när moderns h9ndiga fingrar lyckats få honom - annn iförd sin langa nattskjorta, som lik en dopklidning sofvande hangde ned öfver fötterna, da s9g man p9 hvmndra med vädjande blickar, och han lades sakta ned p % kuddarne, tacket höljdes öfver honom, och min skulle g&amp; Nattlampan stod och brann p9 en liten hylla, kastande ett matt sken öfr.er rummet. Modem kysste den röda lilla kinden, som lyste lik en finhyld frukt ofvan lakanets kant, fadern kysste den, och, öfvervinnande sin hjertas skygghet, böjde herr Tohiasson stela gamla knän vid bädden, tog den dunvarma lilla handen och tryckte den mot sina ögon. Han askade detta lilla barn, som han sett först i dag Han älskade det sa, som endast en den der k3nner sig ga bort ifrin lifvet, kan älska den, som intriider deri. Och sa gick herr Tobiasson fran lyckliga menniskor hem till sitt lilla ungkarlsbo, bärande sitt paket under armen. Och fast ingenting yttrats, vnr den bortgiende lika pa det klara som de qrarblifvande med att nästa inackordering den gamlc skulle söka miste bli just hos dem. Annu, da han kommit hem, a t t tZndt i sin syigkammare och börjat kläda af sig, var han endast upptagen af tv$ ting: 1,ndvigs pojke och Tildas yllevast. Han hade haft tamburnyckel med sig och sjelf öppnat; hon skulle saledes icke få sin gafva iörr Zn följande morgon. Hon skulle säkert komma in och väcka honom med kaffebrickan. Ja, och s i skulle hon se paketet! Kej han ville gömnia det riktigt v !&amp; sa att hon ingenting made, förr 31 han räckte henne det mjuka plagget. Hur han kände dess värme genomströmnia sitt sinne! Nu skulle icke den slitna kladningen spöka för honom pa alla kalla dagar. Men hvar skulle han gömma sitt paket? HY, under hufvn&lt;l@rden. Det var ypperligt.
S, D. Då pu ånyo^ föredrogs Stats-samt AB* inanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 10 dennes afgifne samt den 16 i samma månad f, m. på bordet Jagde Utlåtande öfver gjorde an* märkningar vid Utskottens den 23 sistledne April meddelte Betänkande, angående väckte frå - Prot, Ut dr, rf, 18 Junii 18 X 8» 665 ger om ändring i hvad Författningarne rörande Afiadsoch Krono-Tionde Spannemålens utgörande, forslande eller lösande nu innehålla; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 13 sistledne Maj af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottens i fråga vajande Utlåtande borde läggas till Handlingame. S, D. Vid förnyad föredragning af Constia tutions-Utskottets den ro dennes afgifne samt den 15 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sisth
De till Riksgälds-kontoret, genom insättningar å Banko-räkningen JVi' 7, under innevarande års förra hälft verkställda inbetalningar öfverstego således med 504,140 R:dr 30 öre sammanräknade beloppet af de från sagde räkning under samma tid utassignerade medel; hvadan den derå vid årets början innestående behållning, R:dr 202,760: 39. hade under tiden till nästlidne Juni månads utgång ökat sig med detta öfverskott, så att den då utgjorde » 706,900: 69. Under den tid denna revision af Riksgälds-kontorets förvaltning och tillstånd omfattat, har det räntefria kreditiv å 1,500,000 R;dr, som sedan många år tillbaka varit å Rikets Ständers Bank anvisadt till begagnande för Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar, endast till en mindre del behöft för dermed afsedt ändamål anlitas, nemligen under sednare hälften af September och förra hälften af Oktober månad sistlidet år samt under Maj och en del af Juni månad innevarande år inom ett belopp af högst 600,000 R:dr. Öfver de medel, som, på grund af Rikets Ständers under 1856 — 1858 samt 1859 och 1860 ars riksdagar fattade beslut, upplånats för fortsättningen af statens jernvågsbyggnader, hafva, under sistförflutna, likasom under nästföregångna åren, uti Riksgäldskontoret förts särskilda räkenskaper, hvaruti ej allenast de å jernvägslånen influtna summor jemte de räntevinster, som erhållits genom de inbetalda lånemedlens förräntning tilldess de måst för jernvägsarbetenas fullföljande tillhandahållas, utan äfven de till dessa låns liqviderande beviljade ränteoch amorteringsanslag blifvit redovisade.
Böter, som i denna Förordning finnas stadgade, beräknas i Riksmynt. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande en tredjedel af det ådömda bötesbeloppet. § 7G Brott, som föröfvas innan denna Förordning kungöres, men för hvilket straff liih. lill 11. St. Prot. 1859 A 1860. i Samt. I Afd. 15 Haft. 3 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition Ni 59. då ej är bestämdt genom Utslag, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagadt varder, skall ock efter denna Förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet följa, är lindrigare än det, som derför i äldre lag eller författning stadgadt varit. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Louis De Geer. Kongl, Maj:ts Nåd. Proposition M 39- 19 Utdrag af Protokollet Öfver eli Justitie-ärende, hållet uti Kongl. Maj:ls Högsta Domstol Fredagen den 18 Februari 1859. Närvarande; Juslitie-Räden: Alexanderson, Hoffstedt, Gtjllenhummar, Iggeström, Quensel, Södergren, Cramér. Fortsattes och slutades granskningen af det i protokollet för nästlidne gårdag sednast omförmälda, till Högste Domstolen, för afgifvande af underdånigt utlåtande, öfverlemnade förslag till förordning angående mord, dråp och annan misshandel; varande berörde förslag i afskrift bilagdt detta protokoll. Justitie-Rådet Iggeström ansåg sig böra, innan han öfvergick till det mera speciella bedömandet af förslaget, göra några allmänna anmärkningar och yttrade: »Vid föregående tillfällen, då Högste Domstolen företagit granskning af åtskilliga, mera omfattande lagförslag, hafva icke saknats erinringar om de betänkliga olägenheter, som vidlåda methoden att delvis förändra den allmänna strafflagen. Lagstiftningen får sig derigenom lörelagdt det olösliga problemet att förlika det oförenbara.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, framställa propos. Hr Printzensköld: Lika med den tal:n, som sist hade ordet, kan jag ej annat än beklaga, att det inom Utsk:t ej funnits personer, som egt tillräcklig sakkännedom för att kunna bedöma följderna af det nu under öfverläggning varande förslaget, men det går vanligtvis på det sättet, när personer, som ej hafva någon bekantskap med det praktiska i lifvet, skola utöfva det maktpåliggande lagstiftarekallet. Utsk:t har som hufvudmotiv för sitt framställda förslag åberopat den stora besparing i statens utgifter, som ovilkorligen genom detsamma skulle åstadkommas. Detta skenbarligen så vackra motiv föranleder mig att fråga TJtsk:t, hvem det är som kommer i åtnjutande af denna statsutgift. ITtsk:t lärer väl ej kunna föneka, att den ifrågav:de utgiftssumman, eller de 32,492 rdr, i första händ tillfaller Tumba pappersbruk. När man vidare frågar, hvem det är som rår om detta pappersbruk, så blir svaret, R. St:rs bank; hvem är det slutligen, som eger R. St:rs bank, om icke staten sjelf; hvem blir det således som förtjenar på detta papper? Af denna min deduktion finner man tjRligen, att det är staten, som vinner af staten. Hvad således staten med ena handen gifver, tager den tillbaka med den andra. Det hade derföre ej varit mer än lämpligt och rättvist, om denna statsutgift fortfarit, för att derigenom bereda en annan afdelning utaf staten en inkomst, hvaraf ej denna afdelning för sig, utan staten sjelf hemtat nyttan. Tager man derjemte i betraktande hvad Gr.
D. Biföllös vid förnyad föredragning SiatsUtskottets Utlåtanden : Ff:o 273 , i anledning af den Berättelse, som ds till StatsBankooch Riksgälds-Verkens öfverseende år 18x7 valde Revisorer af RiksStånden afgifvit öfver Stats-Verkets Förvaltning och Räkenskaper åren 1812 till ock med 1815 ; och Jf:o 277, angående af Riksens Stä'nders år 1817 förordnade Revisorer, anmärkte omständigheter, rörande redovisningen för Tull-Verkets medel. S. D. Efter förnyad föredragning af Statsbch Banko-Utskottens den 23 sisth Maji afgifne, samt den 2 7:de i samma månad på bordet lagde Utlåtande N:o 47, öfver de hos Höglöfl. Ridderskap pet och Adeln, Hogvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 nästförflutne April under N:o 2 8 afgifne Betänkande, rörande Götha Canal-arbetets fortgång och befrämjande; fann Borgare-Ståndet, för sin del skäligt, att i anledning af så val nyssberörde Betänkande som Utskottets nu afgifne sednare Utlåtande, vidtaga förjande Beslut: 1. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 9 sig,” hvarom vårt Bondestånds äldsla historia vet att tala. Frimodig, fastän utan öfvermod, känner oell värderar han sin sjelfständighet, oell detta medvetande om lians endast af Lagen begränsade oberoende, gifver sig ofta tillkänna. Så t. ex., då lian för någon Embetsman har att framställa en angelägenhet, börjar han icke sitt ordande med ursäktande komplimenter, utan vanligen med dessa ord: ”Jag skulle fundera (öfverlägga) med Herrn om den och den saken.”
i h v i l k e n har sin v ä f s k o l a Thora Kulle, Lund, kommer att bidraga m e d ett par har Och ej hört den, sedan åter s t r ö m m a d e själ, och sig i alla en mina fått förmåga djupare koncentrerade längtan är efter lycka. längtar näckrosmotiv. och själ, som efter, o c h dina känna den Därför h a r .år stark. du, som jag din enklare gobeliner, dukar och en skärm m e d att än de fleste. När jag hörde sången, var det, som Handarbetets om Fröken teras Lilli af Zickerman vänner, k o m m e r att represenpraktfulla gobeliner, belbeklädnader mattor, mö- o c h broderier i fornnordiska doften emot s å f u l l a af g l i t t r a n d e af v å r o c h s v ä l l a n d e mig, och jag såg saf solslagit såg dig nästan s o m en vision stå framför gen jag mönster. dock att kanske mig som första i gåndig. här Minns d u? Deras utställning skenet låg ljust öfver Fröknarna Ingeborg och Helene Holck blir i ett särskildt Fröken Ingeborg Holck bekläder rummets väggar litet r u m i N o r d i s k a m u s e e t. med de snöfria granarna, och då och då bräcktes den glänsande skaren mina under skidor. med måladt porslin och en hel del arbeten i läderplastik. talrika prof på en friska genom Då fick nära sjöng: lär lägga Om små broderier, bébédräkter. j a g klara uppgifter hafva här först och främst kollektivutställning för Helt därifrån. kvinnlig husslöjd och I lokalkomitén hafva finare slöjd ». Vi » Göteborgs stads arbetat o c h E. Siljeström samt Utställarnes antal blir 4 0 st. o c h deras på en g å n g Jag höra stannade och sol. först k o m det » Irmelin rose hvad luften.