Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som anser, att till contra-proposition i hufvudsakliga voteringen om införselstullen å Fläsk bör antagas Ridderskapets och Adelns beslut, att sagde tull skall bestämmas till 1 R:dr per IM, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir Borgare-Ståndets beslut, att införselstullen å Fläsk bör utsättas till 36 sk. IM, contra-proposition. Voteringen har utvisat 85 Ja och 34 Nej, hvarigenom Ridderskapets oell Adelns beslut blifvit till contra-proposition antaget. Derefter bar i hufvudsaken, enligt 68 punkten, företagits följande votering: Den, som bifaller Utskottets förslag, att Fläsk bör vid införsel draga 1 R:dr 16 sk. Lull per IM, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes införselstullen å Fläsk till 1 R:dr IM. Genom 78 Ja emot 41 Nej har Utskottets förslag blifvit gilladt. Åttonde voteringen, enligt 74 punkten. Den, som instämmer i den af Utskottet å Fernbock, raspad eller malen, föreslagna införselstull 3 sk. 4 r:st. per %, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer införselstullen å raspad eller malen Fernbock att utsättas till 4 sk. %. Vid volerings-sedlarnes öppnande hafva befunnits 54 Ja och 65 Nej, i följd hvaraf inlorselstullen å raspad eller malen Fernbock blifvit bestämd till 4 sk. Nionde voteringen, enligt 75 punkten. Den, som gillar Utskottets förslag, alt införsels-afgiften för Indigo bör bestämmas till 4 sk. W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages införselstullen å Indigo till 2 sk. per %. Voteringen har utfallit med 77 Ja och 42 Nej, hvarigenom Utskottets förslag är vordet bifallet. 4 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, IV',o 499. Tionde voteringen, enligt 77 punkten.
Öfrige i3 gemensamt skulle besörja vaktgörningen och renhållningen omkring och inom Kongl. ResidenceSlottet, och då, i anseende till detta ringa antal Slottsknecktar, det inträffade, att nattetid, när till förekommande af eldsvådor och ljufverier, bevakningen är 33o Den i o December f. in. nödvändigast, Betjeningen efter raiddnalten, af arbete uttröttad, befans otjenlig alt besörja bevakningen, och om morgonen derifrån hindrad, då samftia Betjening skulle sopa och städa; så och enär mera folk nödvändigt erfordrades för en bättre bevakning, särdeles emot eldsvåda å det dyrbara ResidenceSlottet, hvilket, om det förlorades, säkert åtminstone icke, ulan den största ansträngning af Riket, skulle kunna ersättas, hemställde RiksMarskalksEmbetet i underdånighet den 23 Februarii 1826, att fyra Slottsbetjente, utom de å Stat uppförde, måtte få antagas och genom extra anslag aflönas, hvartill Kongl. Maj:t, uppå de anförde skälen, den 6 Junii samma år täcktes i Nåder bifall lemna. Sådan var anledningen och sådan är ännu det oundgängliga behofvet af den i Nåder föreslagna tillökningen å Slottsbetjening: och jag kan icke ett ögonblick tvifla, det ju Rikets Högloft. Ständer derföre bevilja anslag till deras aflöning, hälst detta behof icke afser mindre än en nödvändig vård af ett ResidenceSlolt, som till Rikets heder, alltid intager ett utmärkt rum bland de skönaste Byggnader konsten kunnat frambringa. Lades på bordet. Herr Tham> Wolrath: Jag anhåller om Ridderskapets och Adelns tålamod att höra Den io December f. m. 33i mig uppläsa en Motion, hvari jag ej har att framställa någonting behagligt, enär den innefattar klander af nyligen utkomne författningar, ehuru kanske äfven ett och annat förslag till rättelse af det felaktiga och förekommande af dess skadliga följder. Härefter uppläste Herr Tham följande:
Likväl får jag i afseende deruppå upplysa, att när icke några tillgångar blifvit åt RiksgäldsContoiret betedda för att kunna lenina biträde åt Götha Canal, så följer tydligen att inga RiksgäldsSedlar denna väg kunna spridas i rörelsen, med mindre RiksgäldsContoiret blefve autoriseradt att utgifva nya Sedlar utöfver dess Sedelstocks förra belopp, hvilket aldrig varit satt i fråga. Att RiksgäldsContoiret icke kan bestrida andra utgifter än sådana, för hvilka Contoiret erhåller bestämda inkomster, finner hvar och en vid första eftersinnande. Friherre Stael: Bekymret att få ut RiksgäldsSedlarna är icke stort: det är svårare att få detn in, men det är icke härvid jag gör någon anmärkning. Frågan är hurudant värde RiksgäldsSedlarne kunna få, och om det finnes någon gräns uppdragen mellan Banken och RiksgäldsContoiret: hvartill behöfves den omgången att J.38Ö Den 29 Juli f. nu RiksgäldsContoiret först skall uttaga Sedlar utur Banken? Rik galdSe.dlarnas innehafvare kunde ju så gerna vända sig direcle till Banken. Detta synes fästa ett miss-? troende vidRiksgäldsSedlarnessäkerhet. Man har or,k sett, att förra Ständer aktat deni mindre-: än RåncoSedlarna. Frågan är alltså nu, om de icke äro så säkra som Banco Sed laxp »5 fäjö- de sakra så Behöfves ju ej omgången;. oph RiksgäldsContoiret kan utgifva , Sedlar utan biträde af Banken. Herr Pahlman: Det torde tillåtas mig å nyo erinra, att hvad förevarande ämne beträffar, så äro en del frågor genom de 3:ne öfriga RiksStåndens i förhand fattade beslut redan afgjorda. Det är beslutet, att alla utlåningar, så väl emot inteckning sorn i Discont väg, skola qvarblifva vid Banken: att utelöpande sedelstocken, så val af Banco som Riksgäld i det närmaste skall bibehållas oförändrad.
Men äfven under vanliga förhållanden utöfvar den ifrågav:de lagen en menlig verkan på penningeväsendet i allmänhet, derigenom att ett dylikt band på penningerörelsens frihet utgör ett af de väsendtligaste hindren för upkomsten af en rationell och väl ordnad bankrörelse, hvarigenom allmänhetens behof i detta afseende bättre än hittills skulle upfyllas, likasom man otvifvelaktigt äfven deruti bör söka grunden till flera af de skad - 148 Den 12 November. liga bruk och sedvänjor, hvilka tyvärr ännu allt för mycket qvarstå i våra kreditförhållanden. Slutligen bör i denna sak ej heller lemnäs utan upmärksamhet, att omständigheterna lätt kunna vara sådana, att tvånget i penningehandeln på ett.ganska betänkligt sätt måste inverka på kapitalernas utströmmande ur landet oell på Riksbankens ställning. Om nemi., såsom vi nyligen sett, och såsom ännu är förhållandet, räntan i andra länder upgår till betydligt högre belopp än här lagligen medgifves, eller med andra ord, om penningen derstädes för tillfället liar ett högre värde än här, så är det klart, att kapitalerna söka sig dit der de gälla mest, och att de af denna orsak, omvexlade i silfver, till stor skada ej blott för Banken, men för hela vårt affärslif, hvilket lider af förminskningen i rörelsemedel, blifva till dessa ställen exporterade. Åtskilligt skulle visserligen ännu kunna tilliiggas i detta ämne, men jag hoppas att hvad som redan blifvit anfördt skall vara tillräckligt, för att i allmänhet stadga den öfvertygelse, att den nu existerande lagen åtminstone nu mera är olämplig, och att det vore en verklig vinst, om densamma blefve uphäfven. Min öfvertygelse är i detta afseende så last, att jag sjelf hade ämnat väcka förslag härom, derest jag icke blifvit förekommen af den värde motionären, med hvilken jag nu har det nöjet förena mig, under anhållan, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja motionen till LagUtsk., der jag önskar densamma all möjlig framgång. Många ledamöter hördes härtill yttra bifall. Hr Bibbing, Arvid:
Rådet att stifta nya lagar, utan endast att uplifva förut gällande stadganden. Ville Ständerna lemitera eller alldeles upphäfva berörde förbud, då, ginge allt lagligt till, och conventiklar blefve lofliga. Närmaste anledning till denna rådplägning hade varit ett betänkande i frågan, afgifvet af en kommission, särskildt nedsatt för att döma åtskilliga för ifrågakomne sammankomsters hällande anklagade personer. Kommissionen frikände de tilltalade, hvilkas enda brott hade bestått deruti, att de sammanträd! för alt under bön och sång begå sin andakt, hvarförutan kommissionen vid samma tillfälle afgaf ett förslag, åsyftande mildring i förut gällande förbud mot enskildla andaklsöfningar. Men Rådet kasserade domen, på den grund, att de anklagade verkligen förbrutit sig emot gällande lagar, samt förklarade, livad förslaget beträffade, att det icke vore Rådet tillständig! alt stifta lag i detta hänseende. Jag vill nu i korthet redogöra för de stadganden, hvilka i delta ämne närmast föregått 1720 års conventikelplakat. De äro hufvudsakligen endast 4. Det första var Religionsediktet af d. 6 Oclober 1694, riktadt emot Pietismen, en slags methodism, åsyftande att framkalla en mera praktisk, mera lefvande kristendom, icke förkastande den Evangeliska kyrkans Symboliska Böcker, utan endast upträdande emot den då för tiden i kyrkan herrskande stela symbolismen. För öfrigt hade denna sekt med skäl blifvit klandrad för vissa svärmiska ensidigheter. Genom nämnde edikt förbjödos icke blott sektens anhängare att hålla sammankomster, ulan ock ”kälterska, farliga, misstänkta, anstötliga talesätt”, och så framt de icke, efter erhållne upmaningar, återkallade deras satser, — hvilka förklarades vara ”satans ingifvelse!’” — straffades de med afsättning och landsförvisning. Ediktet, ehuru skrifvet på Tyska, och egentligen ulfärdadt för kronans transbaltiska provinser, åberopades likväl allt framgent äfven i Sverige.
Det offentliga och enskilda beröm, Lindner fick emottaga, värkade högst uppmuntrande på honom. Han led af en betänklig brist på själfförtroende, och skulle säkerligen känt sig nedslagen och modlös, om han blifvit allt för omildt behandlad. Det var väl också dennna framgång, som gaf honom erforderligt kurage att fria till den vackra Edith Skog, och han hade svårt att tro på sin lycka, då hon gaf honom ja. Efter en kort förlofning gifte de sig. En afton i slutet af Februari — de hade då varit gifta några månader — satt Lindner vid sitt stora skrifbord och arbetade rastlöst. Han höll på att lägga sista handen vid en uppsats, egentligen ett utdrag ur ett större värk, han lofvat offentliggöra i en väns tidskrift. I soffan bredvid honom satt Edith uppkrupen. — Är det något särskildt viktigt, du har för dig, Edith, frågade han efter en lång tystnad. Hon lade genast ner boken. — Visst inte, jag läser en otäck roman, som till på köpet är illa skrifven. — Nå kom då hit, så är du snäll. Vill du skrifva af de här arken åt mig? Eller tycker du att det är för tråkigt? — Nej, det är bara roligt, om jag kan hjälpa dig, Emil! Hon kände sig riktigt glad, det smickrade henne att få del i hans arbete, om också blott som renskrifverska — och så tog hon papperen och började skrifva. Han hade redan återtagit sitt arbete, och snart hördes endast ljudet af de raspande pennorna, hans höll dubbelt så hastigt tempo som hennes, fast han författade och hon kopierade, men i gengäld var hans ark betäckt med hieroglyfer, under det hennes vackra, rediga piktur med jämnhöga bokstäfver, tog sig ut som en kaligrafisk profskrift. Sedan de en god timmes tid suttit midt emot hvarandra, sade han utan att lyfta upp hufvudet: — Edith, såg du hvar jag lade den där boken, jag hade hem i förmiddags, jag ser inte till den. — Här! Säg Emil, hvad skulle du egentligen ta dig till, om du inte hade mig, som höll reda på allt? — Nej, du är en farlig en, som redan hunnit göra dig oumbärlig.
För sig sjelf satt, eller rättare halflåg, på en låg stol en tydligen mycket vigtig medlem af »bandet», en ännu ung man i sidenväst, artistisk halsduk, det vill säga den såg ut som ett rep, skor med rosetter, guitarr i handen och en så rik chevelure, att den godt räckt till för tre vanliga artister. Det var sällskapets förste solosångare, upplyste vår följeslagare n:r 1, som äfven tagit plats i hörnet och vänligt gaf oss de upplysningar, som vi behöfde. Klockan slog nu 9, och i detsamma stämde orchestern upp en overture, som troligen var mycket vacker, fast jag icke förmådde urskilja något annat instrument än trumman och oboën, hvilka företogo en riktig kapplöpning för att hinna först till målet. Så kom solosångarens nummer. Någonting mer häpnadsväckande, någonting mer kolossalt än hans röst har jag aldrig hört. Den liknade hans hår och hade mer än väl räckt till för tre vanliga solister, hvilket likväl icke kunde hindra honom från att anstränga alla sina krafter för att få den att räcka till för fyra. Allmän häpnad i salongen, som slutligen bröt sig i en oemotståndlig applåd. Sångaren bugade sig vårdslöst, lik en man, van att mottaga hyllning. I hvardagslag nåtlade han skor, upplyste vår följeslagare. Flere försök hade gjorts att uppfostra hans röst, men förgäfves. Den rusade fram oemotståndlig som en våg i storm och lät sig icke bindas af något. Nu uppträdde en af zitterspelarne, en ung man med blekt ansigte och mörka, drömmande ögon, sjungande en kärlekssång. Rösten var låg, mjuk och ren, föredraget fullt af dämpad glöd, och ackompagnementet mästerligt. Han var en verklig artist i sin genre, men rönte föga uppmuntran, som det ofta går med verkliga artister. Han egnade sig åt skräddareyrket, hviskade vår följeslagere, »när han gjorde något», tillade han betecknande nog. Det tycktes vara en artistnatur allt igenom. Nu utfördes en pantomim af några »herrar», utklädde till artister, hvilka alla föllo i den djupaste beundran öfver en gråsten, som alla ifrigt började att måla af och sedan visade sig vara en större — säck.
Utdikning af 12 särskilda myrer i Örkeneds socken 484. 250: 2,000 Dito af 6 särskilda mvrer i Vittsjö socken 186. 1,100 Dito af 2 särskilda myrer i dito dito 54. — 350 16. 200: 2,300: 3,500: — 1,165: — 1,840: — 6,500: — 600. 5,333: 16. — 140 — Frän Sjette hufvudtitcln. Utdikning af Blästers med 8 andra smärre myrer i Lima socken af Stora Kopparbergs län 120. 798: Förbättring af Ljugarns hamn på Gottland . — 1,000: Anläggning af vågbrytare för vägen utmed Ref sunds-sjön i Jemtland .. — 896: 32. — Kompletterande af arbeten vid Albreehtsunds kanal — 2,576: Frän Handelsoch sjöfarts-fonden. Båtleds öppnande och hamn vid Kongsbacka Anläggning af skeppsreparations-docka vid Malmö — 50,000: Förlängning af hamn-muddringen vid Christinehamn Komplettering af hambryggan vid Grenna •Ternvägsanläggning mellan Yngen, Östersjön oell Örjevettern i Filipstads bergslag (1 mil lång) Jernvägs-anläggning mellan Yngen och Daglösen i Filipstads bergslag (j mil lång Kanals öppnande vid Draget i Stockholms södra Skärgård, norr om Landsort, Jernvägs-anlägning öfver Ränkesed, mellan sjö arne Bänken och Glafs-fjorden i Wermland, Utvidgning och fördjupning af farleden genom Blockhussundet i skärgården vid Westervik —- — Kajbyggnad vid Kalmar, i samband med under arbete varande hamnanläggning, ... Bortsprängning under vatten af »Röda berget» samt stenfyllning vid grundet Gräflingarne i Götha eif Af Rikets Ständer särskilt beviljade statsbidrag. Flottbrons ombyggnad vid Traneberg i Stockholms län Ytterligare utvidgning och förbättring af Landskrona hamn . Hamnanläggning vid Engelholms stad Förbättring af hamnen vid Oregrund, till nödhamn för Norrländska skeppsfarten,
Riksförsamlingen förordnar, å hvarje lagtima riksdag, en för lagkunskap och R F. § 96. utmärkt redlighet känd man att, såsom dess Justitieombudsman, efter den inslruktion, Riksförsamlingen för honom utfärdat, hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad mom' af domare och embetsman, samt att vid vederbörlige domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina embetens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått, eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra; varande han dock i allt underkastad samma ansvar och pligt, som allmän lag och rättegångsordning för åklagare utstaka. Justitieombudsman väljes, på sätt Riksdagsordningen stadgar; och bör dervid RF. § 97 jemväl utses en man af de egenskaper, som hos denne embetsman erfordras, att ocl‘ _ honom efterträda, i fall han, innan nästföljande lagtima riksdag, skulle med dö- R ^ den afgå. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o S5. K. F. § 99. K. F. § 100. K. O. § 65. morn. 5. K. F. § 101. K. F. § 102. Riksförsamlingens Justitie-ombudsrnan må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, nedre Justitie-revisionens, Hofrätternas, Kollegiernas eller i dessas ställe inrättade verks, och alla lägre domstolars öfverläggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening dervid yttra, samt ega tillgång till alla domstolars, kollegiers och embetsverks protokoll och handlingar. Konungens embetsmän i allmänhet skola vara skyldige att lemna Justitie-ombudsmannen laglig handräckning, samt alla Fiskaler att medelst aktioners utförande honom biträda, då han det äskar. Å hvarje lagtima riksdag åligger Justitie-ombudsmannen att till Riksförsamlingen aflemna en allmän redogörelse för sin embetsförvaltning, samt alt deruti utreda lagskipningens tillstånd i riket, anmärka lagarnes och författningarnes brister och uppgifva förslag till deras förbättring. Han är ock skyldig att mellan riksdagarne årligen ett utlåtande öfver dessa ämnen genom trycket kungöra.
Under det i § 16 af detta reglemente stadgade vilkor, eger Riksgälds-kontoret att, under hvarje år, från Kongl. Stals-kontoret emottaga den vid samma års början befintliga behållning utaf de deposilinns-medel, som från Landtr anten erna samt Ofverstathållare-embetets Hansd blifvit lill Kongl. Stals-kontoret inlevererade. § 221. Jemlikt de beslut, Rikets Ständer dels under föregående Riksdagar fattat, i afseende på den erhållna och till kostnader för Myn (verkets nuvarande lokal begagnade köpeskillingen för den af Kronan försålda, vid Regeringsgatan här i hufvudstaden belägna, så kallade Hofi) ager iegendom en, — bör, sedan myntverkets ställning framdeles så förbättrats, att samina köpeskillings belopp, Tjugefemlusen R:dr, kan af nämnde verk, utan olägenhet eller men för dess obehindrade verksamhet, återbetalas, detta belopp, i den mån del varder disponibelt, genom Kongl. Stals-kontoret, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. § 222. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, i fråga om begagnandet af de för undsättningar vid missväxter eller felslagna skördar a/sedda medel, intilldess de samma behöfva för sagde ändamål användas, skola samma medel, till den de! de ieke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, under del förbehåll, som i § 18 omförmäles, öfverlemnas till Riksgälds-kontoret. § 223. I fall den påbörjade vattenledningen till Carlskrona skulle komma att öfvergif vas och de härtill redan uppköpta jernrören icke kunna lill allmänna byggnader använ das, bör den tillgång, som genom försäljningen af dessa jernrör, äfvensom andra för samma företag upphandlade malerialier, uppkommer, till Riksgälds-kontoret afletnnas, för alt framdeles kunna tagas i beräkning för anläggandet af en vatten-cistern vid nämnde stad. § 224.
Hofoch Öfver-rätter samt Kansli-rätten; Rikets Kollegier; Sundhets-kollegium; Akademi »Kanslers-embeten; Serafimer-Ordens-gillet; Direktionen öfver Serafimer-lasarettet; - Förslag till Författning ang. Stämpelpappers-af giften. 9 rafimer-Iasaretlet; General-Post-styrelsen; Telegraf-styrelsen; General-Tull-styrelsen ; fångvårds-styrelsen; Skogs-styrelsen; Konvoy-kommissariatet; Kommittéen för Salpeter-ärendena; Karantäns-kommissionen samt andra af Kongl. Maj:t tillsatta Styrelser, Kommittéer och Myndigheter, hvilka icke finnas i denna eller öfriga afdelningar särskildt upptagna. Tredje Afdelningen. Stats-departements-, Justitie-revisionssamt Hof-expeditionerna. Alla handlingar, som icke i 3:dje, 4:de och 6:te §§ finnas omförmälda, skola, då de från förenämnde Verk och Myndigheter utgifvas eller dit inlemnas, vara försedde med stämpel, beräknad sålunda: l:sta Afdel 2:dra Afdel 3:dje Afdel ningen. ningen. ningen. Handlingar, som utgifvas: Kongl. Majtts Resolutioner och Utslag å hvarjehanda ansökningar och besvär, äfvensom Kongl. Maj:ts Domar, då värdet af hvad som omtvistats icke är bestämdt eller icke öfverstiger 3,000 R:dr, beläggas med stämpel, för hvarje exemplar R:dr öre. R:dr öre.
Bidderskapet och Adeln tiar beslutat, att åt 47 § gifva denna lydelse: »De medel, som, enligt § 46, skola af länets innevånare eriäggas, fördelas på »häraderna och städerna i länet i förhållande till summan af den bevillning efter »2:dra Artikeln Bevilluings-stadgan, som från hvarje kommun för året utgår till Sta»ten. Den på kommunen belöpande andel uttaxeras efter samma grund, som kom»munal-utskylderna, och uppbäres jemte dessa samt insattes af kommunernas uppbördsman i Landt-ränteriet under benämning Lands-tings-medel.» Borgare-Ståndet har beslutat, att bemäldc 47 § skulle lyda på följande sätt: »I fråga om företag eller åtgärder, för hvilka afgifter eller arbetsbidrag böra, »enligt Lag, från hemman och fastighet utgå, eller i afseende å hvilka andra grunder »för kostnadernas uttagning äro bestämda, ställe sig Lands-tinget till efterrättelse hvad »sålunda stadgadt är. I öfrigt må Lands-tinget, med afseende på ett löreslaget förc»tags särskilda beskaffenhet, ega att särskildt bestämma grunden för uttaxering af de »medel, som för dess utförande erfordras. »De afgifter, som blifvit af Lands-tinget till uttaxering beslutade, utgå i förBih. till 11. St. Pral. 1859 A 1860. 8 Sami. 50 Baft. 1 2 Allmänna Besvärsock Ekonomi-Ulskotlets Memorial N:o 203. »hällande till taxeringsvärdet af den fasta egendomen inom hvart kommunal-samhälle, »på det sätt, att den summa, som af Lands-tinget blifvit till uttaxering bestämd, jem»föres med hela det för länet sednast fastställda taxeringsvärde, då sig visar, huru »mångå Riksdaler Riksmynt i Lands-tings-skatt belöpa sig på hvarje kommun. Inom »kom munen fördelas denna skatt så, som andra kommurial-utskylder. »Då fråga om grunden för afgifters uttaxering uppkommer, skall denna »fråga först afgöras.
Dess afsigt vara, att vid hvarje Riksdag låta komma till Rikets Ständers kunskap, ’’hvad i dejma Statssamt Allm. Besv.~ och Ekon.-Utskottens betänkande, N:o 14> 11 ’’del af Styrelsen sig tilldragit, livad fordel för moderlandet deraf vunnits och i hvad ’’mon överskjutande intrader från besittningarne kunnat till allmänt nyttige anstalter ”inom Riket användas;’’ dels af de i Rikets Ständers berörde skrifvelse utsatte villkor; dels deraf att, enligt hvad Utskotten inhemtat, Kongl. Maj.t låtit af 1812, 1813 och 1814 årens vinst, vid förvaltningen af ön S:t Barthelemy, använda 318,288 K:dr 3 sk. q rtst till Sveriges omedelbara nytta, hvarför Rikets Ständer ock, vid Riksdagen i8i5 framburit sine underdåniga tacksamhetsbetygelser, dels ock slutligen deraf, att Kongl. Maj.t genom Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 18 Juni 1818 förklarat Dess Nådiga afsigt vara, att, i händelse Colonien skulle, på lika billiga villkor, så för moderlandet som Colonien kunna till en fremmande magt aftr.ädas, en afhandling i sådant afseende genast ingå, under villkor, att afkastningen af den derföre inflytande summa användes efter de i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den l5