Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror såJedes, att den åberopade slutmeningen aldrig kan anses oför - Den *3 Maj. 263 ändradt quarstä, oell att de två Stånd, som beslutat, att reglementet nu bör af R. St. sjelfva öfverlemnas lill K. M., hafva fullkomligt lika rätt att göra sin mening gällande, som de andra två RiksStm. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag delar Hr Stuarts nu yttrade åsigt; men då jag ej var närvar, vid den föregående discussionen i detta ämne, får jag förklara, att jag anser Utsk. sjelfmant hafva bort anmäla förhållandet, sedan tvist uppstått om resultatet af de olika besluten. Då likväl Ständerna sjelfva nu äro i tillfälle att pröfva detta, är jag af den tanka, att frågan hör anses förfallen. Man har sagt, att då tre Stånd fattat olika beslut, skulle deröfver votering anställas i förstärkt Utsk.; men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att detta icke har är förhållandet, utan att här två Stånd stadnat mot två, ty genom R. o. Ad:s samt PresteSt:s afslag A BancoUlsk:s sednare betänk, bar detta förfallit, och det första betänk, har likaledes förfallit genom Borgareoch BondeSUns beslut. Jag inser således ej annat, än att vi nu äro lyckligen af med den onödigtvis väckta frågan och att det således förblifver vid' hvad förut varit stadgadt. Hr Stuart har åberopat ett prejudicat; jag får äfven åberopa ett i afseende på en annan fråga vid i8a3 års riksdag, nemi. den, som är föremål för Constit.Utsk:s memor. N:o 124, der Utsk. slutar sålunda: ” och "då dessutom det äldre stadgandets tillvaro gör umbärligt ”hvarje nytt, der RiksSttns pluralitet icke ansett detta sed”nare vara bättre, finner Constit.Utsk., att, enligt 57 § ”Riksd.Ordn., sammanställd med 72 § Reg.F., närvar, fråga ”kan, och således äfven bör, förfalla.” Den sista meningen är särdeles tillämplig här; och då R.
I os StatsUtsk:s nedannämnde den 10 d:s på bordet lagde Ullåtin: N:o 254, angide hegardt anslag eller lån i anledn. af staden Christianstads kostnader till följd af kolera-farsotens härjande derstädes under höstetiden år 1857; Nio 255. i, fråga om äskad tillökning för år 1857 i aflöningsförmånerne åt en del af Flottans gemenskap m. m.; N:o 256, i anledn. af K. Alis Nåd. Propos., rörande anmäld brist i tillgångarne för Flottans matrosers och upfordrado båtsmäns mathållning åren 1856 och 1857. Vid föredragning af StatsUtskis den 10 dis på hordet lagda Mern. Nio 257, med förslag lill volens-propos., i anledn. af RiksStins skiljaktiga beslut, i fråga om eftergift af den f. d. Landskamereraren i Wermlands län Svante Lindberg ådönule ersättningsskyldighet, blef den i detta Mern. föreslagna voteris-propos. af R. o. Ad. godkänd. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskis den 10 d:s på bordet lagda Mern. Nio 258, angide verkställd omröstning, i anledn. af RiksStis skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor. 304 Den 19 Februari. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 10 d:s pS bordet lagda Utlåt. N:o 249, i fråga om pension å allmänna indragnings-staten för Landshm i Skaraborgs län, f. d. Statsrådet A. P. Sandströmer efterlemnade enka. Föredrogs och lades till handlingarna BankoUtskrs den 10 d:s på bordet lagda Mern. N:o 78, med anmälan om verkställd omröstning i Förstärkt BankoUtsk. Föredrogos och b i fö 11 os BankoUtsk:s den 10 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 79, öfver ett af f. d.
Ja, jag har icke haft tillfälle att " interview " a och utfråga diktaren derom. Och jag ar riidd för, att jag p&amp; den viigen ej skulle fått veta särdeles mycket. Men jag vågar har en gissning. Ibsen har möjligen funnit, att just nu gör sig allmänneligt en viss tankens trötthet gallande i viirlden - en trutthet efter ifriga strider. Och antagligen har h m tyokt sig märka, at.t tröttheten haft i spgren wigra principiella f&amp; blandningar af det till själfva sin innersta natur rent oforenliga. J a g tgnker mig t. ex., att han inom vissa kretsar trott sig börja upptäcka ett visserligen blott halfvaket men ganska envist Sisyfusarbete på det omöjliga: att söka foga till ett t ' uåtzg och ansvar. J a g tänker mig vidare, att han inom andra kretsar sport en till alla delar lika vettlös och ursinnig Tantalnssträfvan: försöken att ena. fiiltet och a9rsvarslöa ?~et. Om nu s&amp; verkligen skulle vara - så långt kan jag ju tryggt rakna på., att läsaren af denna tidskrift är ense med, då bör det ej anses öfverrasliande: i fall en skaltl. d g hvilken inom båda kretsarne gjort sig kind soin priiicipeiir härold, just nu lyfte trumpeten till sin mun, endast och allenast för att påminna världen om de rena, starka, geliomtriingande ljiiden i all vår odlings grundackord: tvång och ansvarslöshet; frihet och ansvar. Kvinnans kallelse och uppfostran af Nils Ziertzberg, f. d. norskt statsrid. Denna bok, h a r s författare fran pedagogens mera ansprakslösa kall, uppstigit till en plats som ledamot af sitt lands regering, har Iios oss utgifvits i en af förf. sjalf ombesörjd oob, som i en not uppgifves, för vira förhillanden stirskildt bearbetad upplaga. Derjiimte itföljes boken af ett flertal omdömen frhn saval den svenska som den norska pressen, hvillzet allt, oafsedt ainnets vigt och betydelse, med rätta pikallar vir uppmarksamhet. Förf.
xer meäium af oswannämde fem är bestigit sig som följer: Landt-Tulls' och Accis-ordinarie. Pensions Dito 3,241:47:6. Enkc-Pensions Dito - » - 1,165:22: Enkvrnes Jlflgäfwor 403:11: ^ 66,66^.-37: Z. Förslag till förhöjning uti sä tvål inkommande som mgäenve Sjö-Tull, till bidragande uti den ersättning, som mäste gifwas Staten för uphäfwande af Landt-Tullarne och Accisierne; warande de calculerade partier af hwarje Articel, tagne efter nägot mindre än medium af hwad uti fem är eller frän och med i8oz till och med 1807 inoch utförts: Inkommande Tull s per Tunna. Förestås förhöjning till 24 si.. som gör för circa 120,222 Tunnor a 4 §. per Tunna - » - 10,20a: ^ . frän andre orter har erlagt 22 si., sörestäs likaledes till 24 si. som gör för circa 95,000 Tunnor a s si. 3,958; »6: —. Bomull har hittills endast erlagt t si. per roa Skälp.» anses kunna betala a x si. per Skälp. gör för 252,002 Skälp. a 49 si. per loo Skälp. ökning - 2,552: 4: — Indigo har erlagt t si. per Skälp. men torde kunna käla 2 si. gör för inkommande 100,220 Skälp. a i si. förhöjning 2,083:16:^ Säl - Transumt af bek frän General Tull-Arrende-Sociekeken meddelte Utdrag af Capital-RäknLngen Uti hwarje ars Hufwudbok öfwer Landt-Tulls. och Mcis-inkomsten i Swerige och Kinlund, samt beloppet af Utbetalte Löner» Arfwoden, Pensioner och andre Utgifter utfördt och bestämdt efter Z ars moäium. Debet.
Frågan måste då förfalla, och det enda som den, hvilken gjort förslaget, kan fordra, är att utbekomma Utskottets Protocoll, för alt till trycket befordra. Jag instämmer således deri, att ConstitutionsUtskottet icke bordt om denna sak, såsom förfallen, göra någon anmälan till Stånden. Utskottet har väl förut en gång under denna Riksdag öfverlemnat alternativa förslag till ändring i Grundlagen, men båda alternativerne inneburo då en verklig sådan ändring; hela Utskottet var således ense derom, att Grundlagen tarfvade ändring, och att framställning derom till Riksens Ständer borde ske, det var endast om, hurudan denna ändring borde vara, som två Stånd voro af olika tankar med två Stånd. Helt annorlunda är förhållandet i denna sak, der två Stånd ansett någon ändring i Grundlagen, och således äfven någon framställning derom onödig. Herr Cederskjöld: Den siste värde talaren har förekommit mig i åtskilligt, som jag hade arnat anföra till ämnets ytterligare utredning. Jag torde derföre blott få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den hithörande föreskriften i arjrde §. Riksdagsordningen. Der heter det: ”Då Utskottet icke funnit skäl att gilla och till Riksens Ständers pröfning öfverlemna något förslag lill ändring eller förklaring af Grundlagarne, sorn Ulskot - 412 Den 27 Maji. tet af en Riksdagsman emottagit, vare Utskottet skyldigt, om Författaren det yrkar, att meddela honom sitt yttrande, med tillstånd att detsamma , jemte förslaget, genom trycket allmänt göra &c. &c.” — Häraf finner man således ovedersägligen, att ConstitutionsUtskottet omöjligen kan till Stånden öfverlemna något förslag till ändring i Grundlagen, så framt ej samma förslag blifvit af Utskottets pluralitet gilladt och godkändt. Herr Munck af Rosenschöld:
Utskotten finn» för öfrigt destomin - J}evilln,;Lag-stAllm.Besv.o.Oec.-Utsk.Bet.N:oi6. jj dre anledning att understödja det förslaget, att brännvin, som till Stockholm införes, må beläggas med någon viss accis, enär en dylik beskattning icke allenast skulle leda till hinder pcb olägenheter vid ankomsten till Tullarne med sådan vara, utan ock synes sakna all rätt. vis och billig grund, i det hänseende, att det brännvin, sorn infördes till Stockholm skulle belastas med en serskild afgift, hvilken troligen biefve vid föryttringen lagd på varan och icke egde rum*vid andra afsättningsorter, derigenom åter tullförsnillning och förlust för det allmänna} piöjligtyis skwlle beredas* Utskotten hafva, vid öfvervägande af hvad till denna fråga hörer, fästat sin uppmärksamhet vid den betydliga förlust, som skulle tillskym das Statsverket, i händelse den brännvins-bevillnings-afgift, sorn, enligt nu gällande Författning, Utgöres efter hemmanseller Stadsjords-värde, komme att upphöra, och för hvilken afgift Statsverket komme att sakna ali ersättning vid de tillfällen, då brännvinsbränningen måste, för längre eller korrtare tid, inställas; och Utskotten anse sig alltså böra, med frångående af sitt förra beslut om upphäfvande af nämnde skatt, nu tillstyrka, att densamma äfven hädanefter må fortfara, och att således 9 och 10 §§. i 2 Art, af 1824 års Författning blifva oförändradt bibehållne; men utöfver denna förändring, linna Utskotten sig icke kunna tillstyrka bifall åt detsamma, som på förenämnde sätt blifvit i fras 34 BeviHn,-tLag'S.A!!m.Bmv.,o.Oec,'Vtsk.Bj.N:ci&. ga sialldt; likasom, 1 afseende på de serskilda förslagen om pannerymds-afgiftens beräknande, Utskogen sakna anledning till någon förändring i den förut projecterade beskattningen å mäskvärmare och rectificatorer, hvaremot
Man måste åtnöja sig alt, efter inhemtandet af de nödiga kunskaperna, använda hela sin öfriga lefnad för alt genomtränga en enda afdelning al en vetenskap. Frågan är således icke, hvilka kunskaper äro nyttiga, utan hvilka kunskaper äro nödvändiga för alla? Del ligger stor vigt deruppå, att icke ynglingen, och ännu mer barnet, öfverhopas med en mängd olika läroämnen. Begreppet förvillas lätt derigenom, och då dessutom hvart ämne mera sällan förekommer, glömmes den ena läxan, innan ännu den andra blifvit påbörjad. Härvid bör man strängt iakttaga den gamla regeln: “Non mulla sed multum.“ Mera afseende bör halvas på grundligheten, än omfånget. Granskar man nu ofvannämnda K. Maj:ts nya Skol-stadga, skall man finna deri upptagna såsom läroämnen icke mindre än sex olika språk, utom modersmålet och de Nordiska språken, således inalles 8 eller 9 språk. Då dertill kommer åtskilliga vetenskaper, så torde icke vara ohemult att fråga, om man skäligen kan antaga, det icke en yngling skall förvirras genom studiet af en sådan mängd olika ämnen? och är det verkligen att hoppas, del han skall kunna grundligen inlära dem samtliga? Är det icke snarare att förmoda, det resultatet kommer att blifva en fragmentarisk sammangyttring af en mängd intet samband egande erinringar från de olika läroämnena? Den nya Skol-stadgan har, genom eftergift åt båda de stridande partierne, sålunda utsått frö till en allmän förvirring i elementar-undervisningen. Sådant har icke heller undgått för fins uppmärksamhet, och han har derföre trott sig kunna förhindra det skadliga, derigenom att han lemnat frihet åt lärjungen att afsäga sig undervisningen i vissa språk. Härigenom har han råkat ut för nästan en ännu värre dilemma. Botemedlet var nästan värre än det onda, man ville förekomma. Genom denna valfrihet uppkomma möjligen i skolans öfversta klass fyra till och med fem olika linier, nemligen en utan något klassiskt språk, den andra med Latin, den tredje med Latin och Grekiska och den fjerde med Latin, Grekiska och Hebreiska samt dessutom ytterligare en med två eller tre lefvande språk.
JustitieStatsMinister, President, 11. o. K. af K. M. O., med 197 röster; Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr-, f. d. Ryttmästare, K. m. St. K. af W. O., R. N. O., med 161 röster; samt Hr af Geijerstam, Carl, Major, med 181 röster. Vidare företogs val af Suppleanter till Fullmäktige i R. St;rs Bank ; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde : Hr Skogman, Carl Johan Alfred, KnptenLöjtnant, med 108 röster; Hr Nordensvan, Otto, Öfverste, R. S. O., med 101 röster; Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, Exped.Sekreterare, R.N. O., med 9 9 röster. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Sedermera anställdes val af Suppleanter till Fullmäktige i R. St:rs Riksg.Kont; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Wirsén, Axel Emil, Major, K. W. O., med 119 röster; Hr Adlercreutz, Axel Gustal, Revisionssekreterare, med 112 röster; Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel, KabinettsKammarlierre, Öfverste Löjtnant, R. S. O., med 72 röster. Slutligen företogs val af Direktörer och Suppleanter vid LåneKontoren i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Direktör vid LåneKontoret i Göteborg: Hr Mörner, Carl Otto Stellan, Major, med 46 röster; Suppleant derstädes: Hr Wirgin, Johan August Samuel, Kapten, med 42 röster.
Jag torde få återkalla i R. o. Ad:s minne, att under den lid, då Ridd.secret. ännu ägde rätt att jemte denna befattning förena annan publik tjenst, ansågs hälften af haus nuvar. lön vara fullt motsvarande göromålens vigt; och att först då R. o. Ad. beslöt, att Ridd.secret. icke skulle få innehafva någon tjenst på Rikets stat, gåfvos honom de öfriga 600 r:dr såsom vederlag. Såsom en rak följd häraf vill det synas mig, att åtminstone det honom sist tillagda vederlaget, eller 600 r:dr b:co, mätte vara för mycket i nu föreställda fall. Jag kommer nu till de misstydningar, som jag icke kan undgå att vidröra, oaktadt sådant måste ske med del största obehag. Én värd talare har nemi. sagt, att jag föreslagit att skänka bort Riddarhusets arcliiv. Jag har icke föreslagit något annat, än 4 H. 20 154 Den 9 November f. m. att om R. o. Ad. skulle anse dess ordnande öfverstiga Seereterarcns tjenstepligter, motsvarande en mindre lön, så kunde detta arehiv öfverlemnas antingen åt Riksarchivet eller K. Ribliotlieket. Sannerligen jag kan fatta, att detta är att skänka bort på något mindre vackert sätt. Om det skulle för vårt arehiv vara mindre värdigt, att till ett af dessa ställen öfverföras, så skalle det åtminstone dela samma öde med månget annat arehiv, hvars värde icke allenast kan mätas med vårt utan äfven kanske öfverstiger detsamma. Vidare har samme talare yttrat, att afsigten med min motion skulle vara att säga till R. o. Ad.: ”Såsom Stånd skall du dö; beställ om ditt hus.” Jag får lill en början förklara, att jag åtminstone i det längsta skall söka att icke med min röst biträda något annat förslag till en representationsförändring, än ett sådant, till följd hvaraf R. o. Ad. såsom integrerande del i representionen ingår; men detta är dock någonting helt annat, än att R. o. Ad. skulle fortfarande utgöra ett särskildt Stånd, beslutande och rådplägaude inom ett särskildt rum.
Ehrenborgh har anmärkt, att anslaget skulle kunna förmånligare användas på dylika företag i de södra provinserna; men jag får i anledning deraf upplysa, att lägenheter till så stort antal, som jag omnämnt, med mergel och svartmylla i smärre sjöar, kärr och myror, icke finnas på andra ställen, än i Jemtland. Öfver 100 sådana lägenheter finnas ensamt i Hammardahl pastorat af Jemtlands län. Jag får på grund häraf förnya min begäran om återremiss. Hr Tham: Det är i anledn. af Frih. Ehrenborghs yttrande, sorn jag ånyo begärt ordet. Fuh. har sagt, att de Den 7 Juli. t. m. medel, som kunna anslås, företrädesvis borde användas, der tillfälle funnes till större och förmånligare företag. Detta tror äfven jag vara rätt; men ingen regel utan undantag, och här förekommer detta särskilda förhållande, att provinsen är i nöd, så att slaten på densamma får uppoffra mycket och hela Riket uppmanas till barmhertighetshjelp. Örn man således med ett anslag af 2000 r:dr kan afhjelpa denna nöd, tror jag, att afseende derpå bör göras, isynnerhet som inbyggarnes egen håg derigenom kunde ledas derhän, att i stället för åkerbruk mera vinlägga sig örn boskapsskötseln, såsom säkraste grunden för ett återlifvadt välstånd. Jag fortfar således att anhålla om återremiss. Hr Rosenblad: Om jag förenar mig med dem, som begärt återremiss, sker det icke derföre, att jag önskar bifall till motionen, titan för att fästa Utsk:ns uppmärksamhet derpå, att det finnes ett annat sätt, hvarigenom ändamålet utan directa uppoffringar kan vinnas; d. v. s., alt då man lätt inser, att de stora odlingslägenheter, förtjenta af allmänt understöd, som i vårt Iand linnas, vida öfverstiga de tillgångar, som dertill kunna användas, måste man vid valet afse företrädesvis sådana, der andra vigtiga föremål äfven vinnas.
Beträffande åter mitt yttrande att uppgifterna från verket icke alltid öfverensslämt med sanna förhållandet, så får jag hänvisa så väl llr Rosenblad som hvar och en annan, hvilken sätter mina ord i tvifvel, till våra prot. alltifrån iSi8 intill den tid då canalen blef färdig, som skola rättfärdiga mitt yttrande i den delen. Frih. Sprengtporten: Frih. Cederströms sista yttrande tvingar mig att anda lill trötthet upprepa, att StalsUtsk. icke annorlunda tillstyrkt alt Vitterhets-, Historie-och Anliqvitets-academiens samlingar skulle erhålla plats i Riksg,- conlts nuvar. hus, utan såvida detta dertill lemnade utrymme, sedan del första ändamålet, nemi. Riksarchivets inrymmande derstädes, uppnåtts. SlatsUtsk. har dessutom hemställt allt delta till Konungens eget bepröfvande. Frih Cederström synes icke vilja, att Konungen må få pröfva saken, utan blott att den bör afgöras efter Frih:ns egna åsigter, hvilka jag icke tror vara fullkomligen väl motiverade. Gr. von Platen, Baltzar:
Likaledes lades ånyo på bordel, på begäran af H11 von Den 11 Juui. Hartmansdorff, A u g., Bildt, Knut, och L ö w e nström, Joli. Jac., Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Ulskins den g dennes på hordet lagda utlåt. Nio 206, i anleda. af vackt motion om den nya ordinarie roteringens återgående till exlra-rotering. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskis förslag Nio 4°2 *>ll R. St:s underd. skrifvelse till K. M., ora ändringar af författningarna röride laga försvar och lösdrifveriet, samt i fråga oin tvångsarbetshus m. m. Likaledes godkändes Exped.Utskis förslag N:o 326 till R. St:s underd. skrifvelse lill K. M., angide tillägg vid 2 art. 4 §:n legostadgan den 23 Nov. i833, hvilket förslag den 8 sisth Maj ansetts böra hvila tilldess den nyss föredragna underd. skrifvelsen angide ändringar i författningarna röride laga försvar och losdrifveriet blifvit justerad. Lades på bordet nedannämnda från Ulskin inkomna mern. och utlåtm, nemi. från StatsUtskottct: Nio 58o, med förslag till reglementariska sladganden för Riksg.cont, i anleda, af R. St:s beslut röride extra-statsregleringen; N:o 584, med förslag till reglementariska stadganden, i anleda, af åtskilliga å Riksg.cont. anvisade lån; N:o 586, med förslag till reglementariska föreskrifter, angide förräntandet af de i Riksg.cont. innestående medel; N;o 587, i anledn. af arunärknir emot de i meni. Nio 537 föreslagna reglementariska stadganden angide Riksg.conlis betjening; BancoUtskottel; N:o ig4, öfver gjorda anmärkn:r vid mern.
I anledning häraf anhöll Herr Grefwe, att Herr Landt-Marffalken behagade fräga Ridderfkapet och Adeln huru tvid dylika framdeles förefallande händelser borde förhällas. Zerr Landt Narffalken hemställde att loktningen mellan Friherre VVranzel och Herr von LcststeZt mätte fke under nu påstående plenum; och an hwad anginge ett stadgande lämpeligt till dylika casus i framtiden, fräqan derom ännu kunde sig yppa, i sinom tid bänwifas till Riddarhus-Ukffottet. 8rihcrre Lilkvertckölcl, 24ils, ansäg hafwa warit rättast, ait loitningen siketl inför Bänkmännen, och wal-listan dymedelst kunnat till Rtddcrstapet och Adeln fullt färdig inlemnaS. Höglofl. Ridderfkapet och Adeli, biföll begge punkterne af Herr Landt-MarffalkenS proposition. Derefter upplästes wal-listan, som till »amu och röste-ial war af följande innehall: N:o Röster. i Grefwe Lrake 42 2 — Levenhaupt, 6ustal 2Y ivy körner, Larl. 2Y H4 — Istott, Lage. 4S 1 »8 — von Lsten, Igans ^ingrie42 67 Friherre kalbitrlkzr, ^ 42 iyy — ää^ranxel, Larl ^stain. 29 211 — Legerström, Kror. - 3S 340 — Lötvenlkölg, Laiomon. 2? N:o 26 Den 21 April. N:o Röster. IZ Herr kibbinA, Earl 6uliak.
Det skall inom detta rum icke upptäcka aristocratens hersklystnad, och syftning till välde, det skall mötas af fosterlandskänslan, som kanske med olika åsigter, och på olika vägar, likväl sträfvar till det gemensamma målet af allmänt gagn. Hvad rädas vi då vid våra discussioner, att vi så tillsluta våra dörrar? Redan har ett Riksstånd bland våra medbroder höjdt offentlighetens fana, och jag frågar detta ädla Hus, det första i Staten, det första i uppoffringar, höfves det då oss, att stanna qvar i bakgrunden, bland skuggorna af taflan? Hvad skulle Scandinavien ecb verlden, och efterverlden säga derom? Värdigare synes mig, att ett Svenskt Riddarhus rådplägar inför en Svensk allmänhet; värdigare att inbjuda offentligheten till sin gäst* och att låta electrIska gnistror af fosterlands - Den 17 Martil* 797 känslans heliga elci spraka ut ibland folket. Här må detta folk. finna en plantskola för sin nationalanda, för 6in kärlek till Konung och Fädernesland, och för den högsta bildningens högsta dygder. Våra öfrige MedStänder skola följa Oss efter, lifvade af samma anda} reglarne skola falla från våra portar, och Svenska folket skall icke mer misstänka , att Ståndsintressets Dämon håller deras ombud slutne inom bommar och lås. N:o 4* Herr Dalman, Lars Johan: Ogerna undertrycker jag den önskan, att mera öppet än genom den hopvecklade voteringssedlen få gifva min röst till offentligheten af våra öfverläggningar: äfven jag inser väl att representationens helgjutning borde förutgå, då cathegorien af andre länder ta* ges i beräkning; men enär detta storverks fullbordan synes i Sverige fordra ännu en generation, kan det då gillas, att längre uppskjuta det afgjordt förberedande medlet?
1) jureii hafva sin instinkt; skulle då icke meiiniskan hafva en sådan, högre i. mon som hon ar högre an djuren och underkastad hennes fria vilja. En sådan instinkt vore på det sedliga området blygsamheten. Ilen sedliga verldsordningen vore. bunden vid äktenskapet, enligt Plato s % val som enligt ' Kristus. Det fans någonting som hette yligt, och vi behöfde ej. söka efter dess bud, ty det talade i våra samveten. Stort vore att tanka fritt, större att tanka rt ' itt. Det vore gladjande oni alla närvarande ville fördöma prostitutionen, men ' dernied vore ej allt vunnet. Den fria kärleken vore om möjligt ännu sämre och skulle undergrafva allt. Hvart de lägre lidelsernas frigörande skulle föra, det hade ronierska kejsardömet visat. Lyxen som hindrar tidiga äktenskap borde motarbetas. De unga mannen böra inskränka det ensidiga studiearbetet och med hjely af gymnastik och kalla bad hålla sig friska till kropp och sinne. Folkökningens kontrollerande ar icke den enskildes sak. Det lönar sig ej för menniskan att spela försyn. Det ar fegt att uppgifva striden, ädelt att segra. Till sist franistalde professor Rudin följande öizs&amp;ni~tgsmiil: r. ofvcr~gelse att sed&amp;heten iir ett pl&amp;t, j5Örfbrelsen ett brott och prostitutionen e72 uantirca. e n 718 dit, ntt v8r hagre och Biiffre varelse 2. och 4xeelt 111 Rtte imk~-&lt; ' l: ~zktzs. Att ~z~ " ct ' tz: ltgslystlza&amp;z Att de unga emam-stdende mn-n itlåtte t@tagns i fami4ernn. q. Goda föriilhhem och tidiga izktensknp. Att iziktenskapet 7ndtte hel&amp;hJllas. Att Barnen miitte betmktas som e72 Guds mitte mildt bedöntas. Att ~~~tgnot~z.förseeser. p&lt;vaz.