Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagi underdånighet hemställde, alt den lid af 6 år, sorn för innehafvare af förlagslån blifvit uti Kongl. Brefvet af den 9 December 1818 fastställd, måtte utsträckas till 8 år, saint att fabriksidkare, hvilka, enligt Discout-Rcglementet, ålåge, att såsom säkerhet för lån ur fonden hypolhicera endast forskrifningar för upphandlade manufacturvaror, måtte tillåtas att, äfven emot godkänd borgen eller andra skuldsedels-hypothck, sådane lån erhålla. Och har Kongl. Majit, uti Kungörelse af den 7 November 1829, bifallit hvad Rikets Ständer i sistnämnde afseende hemställt, samt uti Nådig skrifvelse af samma dag förklarat, alt Kongl. Majit ville vid de tillfällen, då serskilde omständigheter dertill föranledde, i Nåder medgifva förlängdt anstånd med afbetalningen af förlagslån ur Manufactur-Discontfonden, på sätt Rikets Ständer hemställt. Af de handlingar, hvilka ii ro vid Commercc-Collegii Betänkande bifogade, inhemtas, att den allmänna låneprocenten, sorn i följd af Rikets Ständers hemställan och Kongl. Majits ofvanåberopade Nådiga Skrifvelse af den 9 December 1818, blifvit år 1819 upptagen och beräknad lill 3i procent af tillverkningsvärdet, under de tio näst derefter följande åren småningom och i ett mindre kännbart förhållande aftagit, så att densamma år 1829 utgjorde 28 procent; att deremot under de fern år, sorn derefter förflutit, låneprocenten så betydligen minskats, alt den för innevarande år nedgått till allenast 20 och en half procent, samt att detta för fabrikornc menliga förhållande egentligen härledt sig ifrån en, dessa senare åren, mer Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse Nio 5o. fin vanligt ökad tillverkning af lunberältigade fabricat, men icke från ett förhöjdt pris å samma varor.
Patronerne ej äro nöjda dermed, så begära de åter för mycket. För att i allo göra rätt, kan jag icke heller instämma i den mening, sorn na blifvit af Friherre Cederström och af Herr Reutersköld framställd, nemligen att de BruksP3troner, hvilka full gjordt deras prestanda för köpen, men för orsaker, som ej berott af dem, utan af Embetsman, icke ännu fått köpebrefven, 6kulle anses äga mindre rätt, än de som fått sine köp afgjorda. Ifrån den stund köparen fullgjordt sine åligganden, har också hans rätt ingått, att få sitt köpebref: och med allmän rättvisa, med National-redlighet skulle, efter min tanka, aldrig instämma, att här förfara annorledes. Må det tillåtas mig få påminna om det oändligt vackra omdöme, som Herr Presidenten Schultzenheim nyss gaf om sin rätt; och jag skall aldrig tro, att Riksens Ständer kunna handla egennyttigt, på bekostnad af rätt och billighet. Uppå derefter af Hane Excelicnce Herr Grefven och Landt Marskalken gjord proposition b!ef StatsUtskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitterade. Vid förnyad föredragning af Statsoch Bevi klings Utskottens den 22 dennes afgifrrr, samt den 27 derpå följde på bordet lagrie, U låtande i an ednie.g af de hos Bönders ndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Den 29 Maji. 663 den 20 sistledne April meddeldte Betänkande om BränvinsBevillningens utgörande för åren i8io} 181 r och 1812 af personer å landet, sorn ej äga eller Besitta jord; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 2 i denne månad af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets i-, frågavarande Utlåtande borde läggas till Hand; lingarne.
Sedan 41> 43> 4^ och 44 §§• i RiddarliusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till 2 eftermiddagen; och befunnos vid dess slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer: Ja — n. Nej — i32. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst Hans Excellence Herr Grefvert och LandtMarskalken förklarade, att den af ConstitutionsUtskottet gjorde ofvanberörde anmärkning således af Ridderskapet och Adeln ansetts böra förfalla. Höglotlige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den 21 Julii e. m. Tisdagen den 21 Julii 1820. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes pröfningen af ConstitutionsUtskoltets den 20 sisllidne Junii, under N:o 36 afgifne, och den 3o i samma månad eftermiddagen på hordet lagda Memorial, med Betänkande i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning. Andra punkten. Innefattande Utskottets, enligt 107 <$*. Regerings Formen, emot StatsRådet och Föredraganden gjorde anmärkning, i afseende å rådgifvande ätgärderne i Krigs Expeditionen till uppdragandet af handelstransaction om Örlogsskepp åt en enda Embetsman, tillika Konungens Rådgifvare, med förbigående af vederbörande Förvaltningsverk. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Rikets val kräfva, alt de i denna punkt anmärkte rådgifvande åtgärder borde, enligt 107 §. RegeringsFormen , hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas? Ropades Ja och Nej. Herr Rosengvist, Fredrik leonhard:
Instrukt:n, enär denna vore en författn. som K. M., på grund af den Honom ensam tillkommande lagstiftningsmakt, äger att utfärda; men det är just denna föreställning jag önskat skingra. För min del anser jag nemi. del företrädesvis vara af stor politisk vigt, att R. St:r noga tillse, huruvida just de författnm, hvilka K. M., på grund af Sin ekonomiska lagstiftningsrätt utfärdar, innehålla något som öfverskrider gränsen af denna rätt, för att R. St:r, i sådan händelse, må vidtaga de åtgärder som kunna finnas tjenlige, för att deri vinna rättelse. Den talare, som öppnade discussionen, har yttrat, att R. Stms Just.Ombudsm. med ogillande uptagit de anmärknm, som af den offentliga pressen blifvit emot den nya Landsh:gelnstrukt:n framställda. Detta är visserligen till en del sannt, men den värde talaren har deremot med fullkomlig tystnad förbigått den omständigheten, att Hr Just.Ombudsm. gillat och godkänt just den väsendlligasle af pressens anmärknm, nemi. den om olagligheten af den Landsh:ne tillerkända nya makt, att från tjensteutöfning skilja LandsSekret. och LandsKamerer. I detta hänseende yttrar Hr Just.- Ombudsm. bland annat att, i upkommande tvister, som öfvergå till misshällighet emellan Landsten och dess embetsbiträden, det lika lätt kan bända att Landsh:n som biträdet har orätt, hvarföre han, lika med mig, anser Landsh:nes suspensionsmakt böra inskränkas till frågor der det gäller upbördens redovisande, på sätt 1734 års instrukt:n innehåller, men ingalunda vara användbar eller lämplig vid några andra tillfällen — ja i intet fall emot LandsKamerer. eller LandsSekret. Dessa medgifvanden å Just.Ombudsm:s sida torde få lända till tröst för dem, hvars öfriga anmärknm icke råkat att behaga honom. Samme talare har anmärkt, att då den nya instrukt:n blifvit utfärdad innan R.
Slutligen och såsom ägande gemenskap med frågan oip Magazins-utryimnet, anser Stats - Ut - Inrättningens organisation. skottet sig böra vördsammast anmärka, att såvida Sädes-iagren komma att utgöras af torkad säd vinnas äfven derigenom "den betydliga fördel » att Magazinen i allmänhet blifva mera tillräck* liga, och atti i förhållai de härtill, kostnaderne för beredande af vidare utrymme, skola om icke helt och hållit, dock till största delen kunna undvikas. Om Bränvins-Bränningen i Hufvudstaden och Arrénde-AfgiFters erhållande för denna handtering i Staden Götheborg. Af Brernvins-Briinningens bedrifvande i Huf* vudstaden och Arrende-AJgifters erhållande för den»• na riittigliets utöfvande i Staden Götheborg, har Magazins-Inrättningen hittils haft dess enda och förmånligaste Inkomst Till betäckande af Transport förluster, Magazins - Divectionens aflöning och andre allmänna utgifter , som icke kunna läggas till Spannemålens värde, och på detta sätt komma Inrättningen till godo, är detoundvikeligen nödvändigt, att Magazins-Inrättningen hädanefter som hittils får orubadt bibehålla ifrågavarande inkomster. Vidkommande först
Gränserna för hennes behagsjuka hade vidgats: allt var tillåtet. »Nej, skynda dig upp, du latmask!» sade Börje under det han sjelf satt och icke kunde motstå frestelsen att breda ut hennes små medgörliga fingrar i sin ena hand för att riktigt få betrakta dem. Det var så vackert att se denna runda handled, infattad i det fina spetsbroderiet, och man kunde se armen ett stycke upp i den hvita tröjärmen. Han var förhexad af denna aptitliga linnelyx. Marianne visste det, hon visste hur täck hon måste se ut omgifven af allt detta hvita med sina lätta spetsar och hålsömsmönster brytande sig mot detta glänsande röda atlastäcke, som kom hudfärgen att synas genomskinligt hvit, när handen och armen hvilade derpå. Börje betraktade allting med nyfiket intresse, hans förra anstrykning af skamsenhet var borta. »Nå, vill du inte upp med dig! Vi ha någonting för oss i dag, som du inte vet om ännu.» »Hvad då?» Hon spände upp sina ögon med en teateringenues hela naivitet. »Det får du inte veta förr än du kommer till frukostbordet, derför raska nu på.» »Ja, gå du bara!» »Och om du inte skyndar dig, så bultar jag i dörrn.» »Ja, seså!» Med svängande gång, ja till och med smågnolande, gick han ut och stängde dörren efter sig. Han gick genom det lilla eleganta arbetsrummet, der stegen icke hördes på den mjuka mattan och der en nytänd brasa sjöd i ugnen. Rummet hade varit färdigt en veckas tid före bröllopet, men han hade icke förmått sig att gå dit, icke heller i sängkammaren. All denna förfining hade stött honom, som någonting han ej hade rättighet till. Men nu kände han det icke längre så, och när han kom till tröskeln mot matrummet vände han om och började gå fram och tillbaka, väntande på Marianne. Hans sinne sög in dessa mjuka färger, strök sig mot denna varma komfort, njöt denna qvinliga försköningslusta, hvilken låg som en grundton öfver allt. Detta var honom icke längre främmande och icke längre frånstötande, tvärtom, det gaf honom en alldeles ny besittningsfröjd. Ty allt var honom nu blott ett appendix åt Marianne, och Marianne var hans.
Eldigt specifik uppgift örn de ifrån bergslagerna och Dalarne under år 1861 och föregående nio år till Westerås för sjötransport på Stockholm forslade brukseflekter ifrån tillsammans 79 stycken större och mindre jernverk, lill belopp i medeltal af 68,000 skeppund eller 340,000 centner, hafva, efter Gefle—Dala-jernvägens öppnande för trafiken, endast åtta bruk oell manulakturverk inom Dalarne sökt transport på sistnämnde väg för den del af deras tillverkning, sorn efter åtta års medeltal förut tillförts Westerås med 7,730 skeppund årligen; och af dessa förhållanden lior dragas den slutsats, att behofvet af en jernvägsförbindelse emellan Dalarne och det i söder belägna slättlandet icke förminskats deraf, att Gelle—Dala-jernvagen kommit lill stånd. Gefle kan icke förse Dalarne med spanmål under vanliga förhållanden, emedan spanmålen kan för bättre pris tillföras denna provins ifrån Westmanland och Upland, på hvilket förhållande äfven Konungens Hellede i Stora Kopparbergs län och samma läns Hushållnings-sällskap tydligen fästat 1859 års jernvägs-komités uppmärksamhet, enligt hvad af tillgängliga handlingar upplyses. Att Gefle—Dala jernväg icke kan tillföra provinsen Dalarne större qvantiteter spanmål under andra förhållanden, än då import eger rum, såsom händelsen var 1861, då 16,000 skeppund spanmål och mjöl transporterades på denna jernväg, synes äfven ega sin grund deruti, att den inhemska spanmålen vanligen icke kommer mera allmänt i marknaden förr än sedan sjöfarten till Gefle redan är stängd af is. Af detta allt ådagalägges att ett behof för
Likväl förekomma uti Hr JuslitieOmbudsinannens ifrågavarande påminnelser en och annan ny faktisk uppgift, en och annan ny lagtydning, en och annan ny rältssats samt, fram - 372 för allt, ett förut blott antydt, men nu verkligen utfördt och till ziffror specificeradt, påstående om skadeersättning; och då detta ovilkorligen fordrar att besvaras, finna vi oss, äfven i afseende på det öfriga nya i Hr Justitieombudsmannens supplement till sina slutpåståenden, ehuru obetydligt det må vara, icke böra eftergifva eller lemna obegagnad den rätt till sista ordet, hvilken oss, såsom svarande, tillkommer. Vid Lil. A. Rörande frågan om behandlingen af det förslag till ny Vexelstadga, hvilket Rikets Ständer, vid 1834 och 1835 årens Riksdag, öfverlemnade till Kongl. Majrts förväntade Höga bekräftelse, äfven i afseende på utrikes vexlar, liar Hr Justitieombudsmannen framställt några anmärkningar vid den serskilda förklaring, som jag, Poppius, öfver denna anklagelsepunkt afgifvit. Han förmäler, att jag skall hafva deruti ”sysselsatt mig mera med framställning af ”andra länders lagstiftning, än med upptagande och vederläggning af de från ”Svensk Grundlag och lag hemtade skäl och omständigheter, dem han, i sitt ”slutpåstående, anfört till stöd för det af Konstitutionsutskottet anmärkta förhållande. För att finna huru ogrundad denna uppgift är, fordras endast att genomläsa — om än flygtigt -—- så väl min ofvannämnda förklaring, som ock den föregående, deruti åberopade, hvilken jag gemensamt med de öfriga, i denna sak anklagade, för mer än ett år sedan lemnade.
Fiskeristadgan den 29 Juni 1852 iutagna förbud emot begagnandet vid sillfiske af not eller vad utöfver viss storlek; 33:o Håkan Nilsson från Christianstads län, om inskränkning i tiden för beväringsmanskapets vapenöfning; 34:o Anders Andreasson från Elfsborgs län, om underdånig hemställan till Kongl. Maj:!, om utfärdande af förbud mot gesällvandring; 35:o P. P. Mengel från Upsala län, derom, att terminsafgiften vid elementarläroverken samt alla undervisningsanstalter, som af statsmedel åtnjuta understöd, må upphöra; 36:o C. J Svensén från Calmar län, om kompetens för qvinna till åtskilliga Statens tjenstebefaltningar, jemte ett skriftligt anförande i ämnet af Robert Fredrik Gross från samma län; 37:o Per Nilsson från Malmöhus län, om indragning af erkebiskops och biskopsembelena i riket; 38:o Sven Heurlin från Kronobergs län, angående ett fullständigt omorganiserande af straffanstalterna i riket, m. m.; 39:o samme ledamot, om revision uf Jordeboken; 40:o P. Östman från Wester-Norrlands län, angående underdånig hemställan till Kongl. Maj:t om revision of landshöfdinge-instruktioneu den 10 November 1855; 41:o Matts Persson från Stockholms Ian, om skärpning af de uti Kongl.
Fordom fästade man i anseende till indelta Arméens excercitier och möten ofta afseende å förevarande mera eller mindre goda årsväxter, samt andra tillfälliga Economiske P förhållanden: nu mera göres intet afseende härå; man klagar öfver strängare behandling än Den 5 Maji e. mi 33 an Indelningsverket vid sin inrättning åsedt; och man beviseg genom ziffror, att mån saknar allt fog till klagan, efter de beräkningsgrunder man efter godtycke för tillfället finner för godt att stadga; ju mera man klagar ju härdare hemsökes man, och exempel torde kunna företes ä orter, som för 3:dje året se sine Ryttare beordrade till långväga Lustläger, under en tid då foderbristen är så svår, att man näppeligen minnes den sådan, hvaraf följden måste blifva, att Hästarne utsvultne komma att göra en långväga marche, och derpå följande exercice, tili säker olycka för mången fattig Jordbrukare, som härifrån kan komma att räkna sin undergång. Fordom hade man under sådane förhållanden åtminstone fördröjt mötet till Hösten, nu icke mera sä, sedan man har en Statsförfattning med ansvarige Rådgifvare, förpliktade att sjelf, krafde påminna om Rikets rätt och bästa5 skatterne kunna sålunda vara desamma och Skillnaden i sättet att utkräfva dem, likväl be* tydligt förändra deras egenskap af mera och mindre tryckandej af mera och mindre utarmande. Herr Grefve Mörner upprepar så of^ ta huru man blott för nöje skull klandrar, att man snart skulle vara frestad att tro, det han blott roar sig i förlitande på Svenska Folkets godtrohet, då han anför, huru de skatt? skyldige fått erfara en ej obetydlig lindring uti de af af ålder med Hemmanen följande besvär.
Modern ber Saila stanna i kåtan och laga i ordning mat och kaffe, tills de komma åter, hvarefter hon tar mjölkflaskorna och följer sin man till hjorden. Saila börjar med att öka på elden, så ställer hon i ordning granriset, som är utbredt på marken i kåtan, och ordnar däröfver renhudarna, så att allt ser så snyggt och trefligt ut för henne, som sett så litet af verklig bekvämlighet och trefnad. Ett verksamhetsområde, som under de sista åren blifvit betydligt utvidgadt, omfattar beställningar på alla slags i Bikupan förekommande arbeten, äfvensom på utstyrslar för brudar och späda barn, samt märkning med broderi och bläck. De arbeten, som så- I detsamma hör hon ett muntert » puoris! » * lunda tillkomma, äro alla gjorda af fruntimmer, hvilka bero af sitt arbete för uppehället. De äro dessi tältöppningen, hvarpå hon vänder sig om och svarar: » puoris, puoris, Panni! » * Den hjälp, som sålunda lemnas, skattas högt, och önskligt vore, att detta sällskap kunde erhålla större tillslutning. Ledamotsafgiften är 5 kr. * * Se annonsafdelningen! Det var en medelålders lappman med energiska och tilltalande drag, som helsade Saila. * Lapparnas helsning, motsvarande: god dag! Hon kände honom väl, ty Panni var Jolmas granne så att säga. Han hade sitt tält två mil från Jolmas, och två mil äro för lapparne ett kort vägstycke. Panni kastar sig ner på en af renhudarna och börjar vira upp tobakspungen för att stoppa i pipan. Härunder ser han belåtet på Saila. Men hon, den glädtiga, pratsamma Saila, tiger nu envist, under det hon torkar kaffekoppen af bleck. » Är Panni. » Ja, du de ensam öfriga hemma? » frågar slutligen äro alla ute hos hjorden. » » Jag helsar dig från Autaris, Jolmas dotter!
U. 25i. XVIII. A. 124. XX. E. 106. X:o 12.7. i anledning af väckta motioner 0111 ändringar i ansvarighets-lagen för Statsrådets ledamöter. XIII. — N:o 128. i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Fot ordningen den i3 Juli 1 818, angående handskrifne, på sedelhafvaren eller på viss man och ordres ställda invisningars eller så kallade assiguationers belopp. XIII. B. 7i5. XIV. A. 3oo. N:o 129. i anledning af väckt motion om förhöjning af den i lagen stadgade mansbot. Xlii. B. 710. XIV. A. 3i 2. N:o i3o. i anledning af väckt motion om utfärdande af taxa för rättegångskostnad in. m. XIII. N;o i3t. i anledning af väckt motion om rättighet fol den, som till försäljning emottagit varor och derpå lemnat ägaren förskott, att derför njuta, framför andra borgenärer, företräde till betalning ur samma varor. XIII. B. 715. XIV. A. 3i2. XIX. U. 215. A. 4.5. N:o 132. i anledning af väckt motion örn ändring af pras scriptionstiden för klander å fast egendom. XIII. B. 715. XIV. 3i 3. XVI. A. 1 o3. ]\ ;o 133. i anledning af väckt fråga om närmare bestämmelser, huru förfaras bör, då, vid lagfarts sökande, fullständiga åtkomsthandlingar saknas. XIII. B. 715. XIV. 3.3. XVI. A. to5. XVI E. 388. T«J:o l34. i anledning af väckta motioner om ändring ( '66 ) i nu gällande stadganden, angående behandling af frågor om oenighet makar emellan. XIII. B. 715. XIV. A. 313.
TryckfrihetsForordningen, är det sorn enskildt Riksdagsman jag begär ordet, och icke som organ af Styrelsen, hvars åsigt i detta, för min Embetsbefattning, främmande ämne, jag icke kanner, TryckfrihetsFörordningensifrågavarande 8 Moment, anser jag i alla afseenden såsom bristfälligt, derföre att det icke gifver någon garanti, hvarken åt Regeringen mot Dagbladens till äfventyrs inträffande sjelfsvåld, eller åt Folket mot censurens möjliga godtycke. Det gifver ingen garanti åt Regeringen, säger jag, ty lagen eluderas medelst det indragna bladets återutgifvande, under vrängde Damn, eller endast en tillagd ey nummer Den gifver ingen garanti åt folket, ty den bär godtyckets stämpel, oförenlig med ett grundlagligt Samhällsskick. Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. IV Band. 15 Den 21 Maji f nii Jsg finner det således i båda hänsksndett skadligt åtminstone bristfälligt, och tillstyrker derföre, i likhet med hvad ConstitutionsUtskot^ tet gjordt, dess upphäfvsnde; men som en äskad garanti mot Censurens godtycke derigenom vinnes, bör Styrelsen såsom motvigt erhållé äfven en garanti mot Dagbladens möjli ta sjelfsvåld, hvilka i annat fall kunde urarta lill revolutionaira eldbränder, och den enskildta trefnaden förstörande smädeskrifier. Denna garanti är så mycket nödvändiga-: re i Europas närvarande ställning, då striden emellan enväldiga och lagbundne Styrelseformerne är gifven, då båda delar luta till ytterlighet, och då det vore värdigt det Svenska Folkets lugna sinne, och öfverensstämmande med dess politiska ställning och krafter, samt andan af dess grundlag, att gå en medelväg emellan dessa ytterligheter, upprätthållande nationens rättigheter å ena, samt stänga vägen för sjelfsvåldet å andra sidan, ett sjelfsvåld, som TryckfrihetsFÖrordningens tillkonstlade Jury och deraf följande ringa böter och straff, icke ensamme kunna hämma.
Likväl torde mig tillåtas i förbigående få nämna det jag äfven i andra detaljer fullkomligen instämmer med Hr Lefrén samt delar hans åsigt på grund af min praktiska erfarenhet af frågan; och jag skulle för min del tro, att, när vi komma till afgörandet af den §, som bestämmer ansvar för föräldrar, hvilka vårdslösa sina barns uppfostran, fråga icke kan blifva att sträcka detta ansvar längre än till en viss plikt för försummelsen; ty att fråntaga föräldrarna vården om deras barn anser jag alltför hardt men isynnerhet opraktiskt; ty då det kommer dertill, skall Den io Februari e. m. ■87 det visa sig att communrrna icke kunna åtaga sig den vård, som föraldrar böra egna sina barn. Hvad skollärarnes löner beträffar, önskar jag att något minimi-belopp icke måtte utsättas, utan alt denna fråga måtte öfverlemrias till socknarnes eget afgörande. I öfrigt anhåller jag få tillkännagifva, att jag instämmer uti de åsigter, som blifvit uttalade af Hr von Hartmansdorff, Hr Lefre'n och Gr. Taube. Hr af Uhr, Gust.: Det missnöje man befarar såsom en följd af de åtgärder, som skulle frambringa det, skulle visserligen förtjena mycket afseende, om man ägde skälig anledn. att befara detta missnöje. Men jag hoppas, att det icke skall finna mycket skäl för sig; ty hvar och en, som bos sig skulle finna någon benägenhet till missnöje öfver dessa tvångsåtgärder, skall naturligtvis fråga sig sjelf eller någon annan huru denna lag uppkommit.
Någon klagan öfver löne-bevillningen har ej heller låtit höra sig, sedan densamma vid sistlidne Riksdag nedsattes till hvad den nu utgör, och då dertill ingen motion om ytterligare nedsättning af nämnde bevillning nu blifvit inom något Riksstånd väckt; så kan jag icke annat än anse Utskottets förslag opåkalladt i allt hvad det går ut. på andra förändringar uti den nu gällande afgifts-tarifen, än medgifvande af bevillningsfrihet för den deruti upptagna lägsta graden från 200 till och med 500 R:dr B:ko samt de öfriga beloppens förvandling till motsvarande belopp i Riksmynt; och jag vågar på den grund vördsamt hemställa om antagande i stället af följande förslag: och 6 ändras Joseph Holm från Stockholms län, Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län, Carl Tholson från Skaraborgs län, Anders Pehrsson från Östergöthlands län, Per Nilsson från Malmöhus län, Erik Andersson från Kopparbergs län, Gustaf Hultman från Nerikes län och Gustaf Glad från Westerbottens län instämt. 77 73 73 7? 7 7 77 7) 77 77 7 7 7 7 77 77 77 7 7 77 R:dv Knnt. R:dr R:mt. Uti denna reservation hafva Anders Jansson från Westmanlands län, Bil. till Bev.-Utsk. Bet. N:o 5. 29 Riksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län liar anmält, att lian varit med permission frånvarande vid den tid, då öfverläggningen inom Utskottet angående § 2 egde rum. Af Daniel Danielsson från Jönköpings län: ”Emot det beslut, hvari Höglofliga Utskottet stannat vid behandlingen af 128 §, angående förhöjd lösen för Debetsedlarna, får jag mig härmed reservera.