Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med hvad här ofvan, med hänsigt till Kammar-kollegii yttrande om dagsverks-räntans bibehållande såsom hufvud-persedel blifvit af Kongl. Majit i allmänhet antaget och i öfrigt med fästad t afseende på Deputerades framställda mening, föreslår Kongl. Majit nu Rikets Sfänder, att: Ilo Såsom hufvudränte-persedlar inom Södermanlands Län bestämmas: spanmål, smör, dagsverken; 2:0 Nuvarande hufvudränte-persedlarne spanmål, smör, dagsverken, bibehållas med blott dé förändringar, som blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter; fläsk förvandlas, enligt förutnämnda grunder, till spanmål af hälften råg och hälften korn och nuvarande ränte-persedeln hö till smör-ränta. Kongl. Majus Nåd. Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbcgripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Elfsborgs Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Maj:t lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilde skatte-titlar bibehållas: Spanmål, Smör, » Dagsverken, samt dessutom Penningar. I Länet valde Deputerade hafva ansett att de ränte-titlar eller persedlar, som borde för framtiden fortfarande bibehållas, lämpligast kunde bestämmas på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, derest icke dagsverks-räntan, i likhet med de så kallade små-persedlarne, finge till penninge-ränta förvandlas, hvilket Deputerade önskade och hvarå de anhöllo att Kongl. Maj:t måtte fästa Nådigt afseende. Kongl. Maj;ts Befallningshafvande har jemväl häruti instämt. Då Kongl. Majit, på förut meddelade grunder, anser dagsverks-räntan fortfarande böra utgöra en skatte-titel, föreslår Kongl. Majit nu Rikets Ständer, ■ att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Elfsborgs Län bestämmas: spanmål, smör, dagsverken ; 2:o
Och utan tålamod och mildhet kunna vi häller inte riktigt vinna männens hjärtan – ser du! En man tröttnar alltid snart på en hustru, som gör honom scener och förebråelser och Lissi. Skola således männen få lof att vara hurudana de vilja – och vi ska bara hålla till godo? Fru Bark. Så har det ju varit från verldens begynnelse – mitt söta barn. Och vi böra inte knota öfver detta – det är så ljuft att förlåta den man älskar. Lissi. Men mamma vet inte, hvad det vill säga – när man har hållit af sin man som jag gjort – och så, denna skymf Fru Bark. Jag vet hvad det vill säga, mitt barn. Lissi. Ja – jag vet nog, att pappa uppfört sig illa mot mamma i många fall – men detta Fru Bark. Detta, ja. Tror du inte jag har gått igenom detta. Mer än en gång. Lissi. Mer än en gång. Och du har förlåtit ändå? Fru Bark. Om jag inte hade förlåtit – hur skulle det då gått med er? Skulle ni vuxit upp utan far hos en mor som hade den tvätydiga ställningen af en frånskild hustru. Och dessutom – jag har aldrig upphört att hålla af er far. Lissi. Jag håller också af Wilhelm – men jag vill bara att han skall ångra sig riktigt – att han riktigt skall känna, hur han förorättat mig. Kommer han igen i dag, tror mamma? Fru Bark. Det beror väl på, hvad Berta har sagt till honom. Jag fruktar, att hon framstält dig som oförsonlig. Lissi. Ja – det skadar inte. Åh, jag vill att han riktigt skall råka i ångest för att mista mig – att han skall få gå igenom lika mycken sorg, som jag fått lida. – Men jag kunde inte få veta, hvad Berta och han sagt hvarandra – Berta var till den grad underlig i morgse när Wilhelm gått – hon svarade mig inte, när jag talte till henne – hon var så förfärligt blek och hon skakade i hela kroppen – slutligen sade hon bara: »nu skall jag gå till mitt arbete på kontoret» och så rusade hon i väg. Fru Bark. Stackars Berta – hon känner så lifligt med dig Wilhelm (kommer. Lissi springer upp). Nej, gå inte strax, Lissi! Låt mig bara säga dig några ord. Fru Bark
En så beskaffad förändring måste jemväl blifva följden af det nya debiteringssätt, som Comiterade funnit sig böra föreslå, och derigenom kommer hvar och en af de nu ifrågavarande Tjenstemännen i sin rätta ställning samt blir göromålens fördelning enkel och naturlig, hvarförutan Statens trygghet, 20* 156 att allt rätt tillgår, ingalunda minskas, utan snarare, i hvad noggranhet vid debiteringen beträffar, varder ökad. 46. Angående j afseende sedermera å Debetsedlarnes utfärdande, så har, med U6DGlS6CllärQ6S Utfärdande. undantag för Stockholms Stad, hvarest de utgifvits, dä taxeringen varit verkstäld, tillgått på det sätt, att de icke utlemnats förr än någon kortare tid före uppbördsstämman, och således sedan PröfningsComitéens förrättning slutats, hvartill orsaken egentligen varit, att tiden för markegångssättningen afbidats för att kunna de deraf beroende utskylder debitera. Om hvad Goiniterade i det föregående hemstält, angående sältet för hemmansräntornas och kronotiondens utgörande, godkännes, blifver deremot för framtiden intet hinder att, när som helst, efter skatteårets ingång debitera denna del af uppbörden, och debetsedlarne skulle således allestädes, likasom i Stockholm, kunna utfärdas, sä snart taxeringsförrättningarne för sig gått. Det synes ock, under dylika förhållanden, lämpligt att vidtaga en sådan förändring, på det att de skattskyldige, utan att behöfva derom serskildt söka upplysning, måtte erhålla kännedom om dem påförde afgifter och blifva i tillfälle att, der de förmena sig dertill ega anledning, besvär i behörig ordning anföra. Skulle någon förändring uti taxeringsåtgärderne af PröfningsComitéen beslutas, är det lätt att sedermera utfärda serskild debetsedel på blifvande tillökning och med beslutet verificera nedsättning, der den skall ega rum, äfvensom att uti Uppbördsboken, inan den utlemnas, sådana förändringar iakttaga. fIfko m?™ lö r^i"dj11'8 I sammanhang med frågan om debiteringen hafva hos Comåriga harn8 °*mm
Utskottets in* bjudning att förena sig med Borgareoch Bonde-Stånden, hvadan den senare voterings-propositionen kommer att förfalla. S. D. Föredrogos å nyo Constitutions-Utskottets Memorial: N:o 5g, i anledning af åter remiss af Memorialet, N:o 41» nied Grundlagsändringsförslag, åsyftande Riksdags-förhand linga rnes ordentligare gång, gillades; K:o 60, tili Borgare-Ståndet, angående dess återremiss på Memorialet, N:0 P) ot. TJldr. d. 15 Dec. ;834- 39 4^, med föreslaget tillägg i gg §. Regerings-Formen, lades lill handliirgarne; N:o 61, angående Dende-Ståndets ålerremiss på Memorialet, N:o 43, med föreslaget tillägg vid 38 §. Riksdags-Ordningen: voterings-propo silionen gillades; N**o 62, till Preste-Ståndet, om dess yttrande, i frågau om behörigt Utskott för upptagande af motioner, angående Riksdagens prorogation; Ståndet ansåg frågan redan de faeto hafva förfallit och således icke behöfva af något Utskott upptagas; N:o 63, till Ridderskapet och Adeln samt Bagare-Ståndet, i anledning af deras återremisser på Memorialet, N:o 46, lades till handlingarne; N:o 64, till Ridderskapet och \- deln samt Borgare-Ståndet, i anledning} af återremisserne på Memorialet 3V:o 47> lades till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo B ancb-ZJt skottets Betänkanden:
Det var en s&amp; vacker, stilla död. Hon var ej sjuk. Vi funno henne en morgon d o d ' i sin sang med ett bref i handen. " Till alla andra tankar och känslor, som utan bestgmd form korsade sig inom mig, sallade sig nu afven en dhraktig sorg deröfver a t t min lilla gumma skulle dö i ett af dessa cell-lilrnande rum, s i frammande för henne. " Brefvet " fortsatte Mrs. Martin efter ett ögonblicks tystnad, " har jag begrafvit med henne, men jag har tagit en afskrift deraf. Se här! " Jag tvekade litet. " Ni kan lugnt lasa det. " ' Det var mycket kort. P i ett halft dussin rader erkande Anthony Stottmnn emottagandet af slutlikviden i en skuld af 3,000 dollars, obetalda vid uppgörandet af domaren Marchbanks efterlemnade affärer, Det var kort, men hvilken kamp och strid, hvillzet högt och rörande exempel Bdagolade ej detta bref. Jag sAg alla dessa Ar framför mig i ett ögonblick. Det var karlek lika mycket som hederskänsla, som hade uppehhllit lilla Fanny Marchbanks i denna uppgift, s i liten i sig sjllf, s&amp; jattelik för henne. Ingen flack skulle fA vidlida det. stora namn hennes fader lemnade efter sig. Uppngendet af detta mit hade utgjort skalet för hennes tillvaro, och nar detta mA1 ejl 18ngre föresviifvade henne slocknade det ljus, hvars 1Sga SA lange underhillits,. Mrs. Martin bertittade mig att Mrs. Overman tvS veckor före sin död. synts orolig och slutat upp att skrifva, fastan hon tycktes m&amp; bra. Ja, jag förstod; förstod SS val huru tankeii p&amp; den stora upp ' giften hade upptagit henne, och huru hon ej kunde bli lugn förrfln bon hade i sin hand beviset pA dess uppfyllelse. Detta kom och bragte henne ro. Det var ett vackert satt a t t, dö. - hvar har ni begrafvit henne ", tvingade jag mig att " var &amp; Aga.
Stadgandena i 56 och 81 §§ R,eg.F. äro dels sinsemellan alldeles stridiga och dels innehålla de i sjelfva principerna sådana oriktigheter såsom principer, att jag, lika med Gr. Horn, Hr Cederschjöld och några andra talare, skulle anse det vara rättast att Konungens propos. rörtde grundlagsändringar behandlades såsom andra frågor, efter K. M:s propos:r i andra ämnen behandlas lika med enskilda riksdagsmäns motioner; 19 H. 35 l)cii Februari f. ra. nien man glömmer, att det fordras Konungens snnction till dessa förslag. Man har sagt, att då Constit.Utsk. nu tillstyrker ett Konungens förslag^ beliöfver endast ministeren concentrera hela sin förmåga för att inverka på Constit.- Utsk. Jag medgifver detta; men om det är en fördel för Regeringen, så är det val också troligt, att Regeringen icke afsäger 'sig densamma, i fall ett nytt förslag skulle framkomma. Jag tror det derföre vara bäst, i fall man vill komma lill något resultat, att vänta med att söka erhålla sådana concessioner från den andra statsmagten, till dess man ser, att denna magt börjat finna, att det gifves en opinion inom landet, för hvilken den anser sig böra göra några concessioner; ty jag måste tillstå, att jag för närvar, icke har någon anleda, att hoppas sanction på elt förslag, som skulle ingripa i något enda af Regeringens prerogativer. Hr v. H artmänsdorfF har börjat med att instämma med Gr. Horn deruti, att gemensamma tankar borde alskaffas och att frågorna skulle behandlas på sätt 56 §:s r mom. föreskrifver.
— N:o 264- angående upprättadt nytt Reglemente för Riksgälds* Kontoret. XI. 466- Expeditions lösen, om ändring i Kongl. Förordningen d. 30 Nov. 1855, angående, -—- i fråga om den lösen som bör erläggas af svarande part i de fall, då han begär att lösa expedition. II. 244. R. 246. VIII. B. 126 174. A. 177. E. 280 — om ändring i Kongl. Förordningen d. 30 Nov. 1855, angående. II. 244. R. 526, 361. R. 569- VIII. B. 126, 174. A. 177. E. 280. — i Rikets Ständers Bank, Banko-Diskont-Verket och Låne-kon toren, om föreslagen taxa å. VI. B. 41, 337. A. 468. VII. E. 3. Expeditions-Utskottets Kansli, om ökadt biträde ufi. I. B 83. A. 91. — Kansli, angående medels anvisande till gratifikationer åt extra biträden vid. XI. B. 428. A. 436. — Kansli-personal och vaktbetjening, angående rättighet för, att uppbära aflöning någon tid elter Riksdagens slut. XI. B. 428. A. 436- — Ledamöter. Se Lista. Expedi - — E _ 65 Expeditions-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. angående ökadt kansli-biträde, m. m. I. B. 83. A. 91. — N:o 2. angående upplagan af Bilianget till Riks-Stuudens Pro tokoll. I. B. 83. A. 91. — N:o 3. i fråga om prenumeration å Bilianget till Riks-Ståndens Protokoll. I.
På Ständernas befallning utfärdades också af KammarColkm och StalsCont. ett ordentligt pantbref för Konungen, der det uttryckligen stipuleras, att Ständerna blott, och ingen annan, ägde att återtaga Ekolsund, såsom en statens egendom, emot erläggande af pantskillingen 84,000 r:dr specie, eller samma summa, hvarför K. Carl Gustaf år i654 köpte godset af Gr. De la Gardie. Detta förordnande har aldrig sedermera vid någon af de många efterföljande riksdagarna blifvit ändrad t; och kan jag saltinda ej finna annat, än att det ovilkorligen gäller ännu i denna stund. På Grefve Tessins i Rådet gjorda framställning beslöts det år 1749 att inköpa Ekolsund åt Prins Gustaf (sedermera K. Gustaf III) för penningar, som Ständerna skänkt den späda Prinsen. K. Fredrik lät också öfvertala sig att transportera gåfvobrefvet på Prins Gustaf för en afträdessumma åt Hessenstcinarne utaf 70,000 plåtar; och på 1780-talet sålde K. Gustaf III egendomen för 120,000 r:dr ät handlanden Georg Seton. Att hvarken K. Fredrik eller K. Gustaf lil kunnat sälja annat, än hvad de ägde, d. v. s. besittningsrätten under förpantning, torde val förefalla hvar och en, äfven ulan lagkunskap, klart som dagen. Icke destomindre, och utan att på allt detta fästa den ringa - l)cn 4 Juli. >47 ste attention, samt med förbigående af åtskilligt, som jag uti mitt yttrande till prot. d. 8 sistl. Mars anfört, har StatsUtsk. med en obegriplig snöplighet afslagit hela motionen, under anförande helt enkelt, att Georg Seton fått på egendomen 3:ne uppbud och fasta; men hvem vet icke, att uppbud och fasta endast fredar mot börd, och att lagligt skall stånda, men olagligt återgånga, samt att Konungen äger rätt bryta dom. Jag begär återremiss af betänkandet. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Då det af betänk, synes, att K. Gustaf III icke hade till Ekolsund bättre rätt an K.
N:o 89. Motion N:o 189, angående pension åt f. d. Diligensföreslåndaren Johan August Furstenhoff. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. Testamente, inbördes, om antagande af ett tillägg till Ärfda-Balkens 16 Kap. 3 §, i fråga om. Motion N:o 100. Lag-Utsk. Betänk. Tham, Gustaf, Motion N:o 202, angående koppar-räntans afskaffande. StatsUtsk. Utlåt. N:o 45 och Mern. N:o 79. R. St. underdån. Skrifv. N:o 182. Motion N:o 203, angående anslag till myrutdikningar och vattenaltapp ningar i Jemtland. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141 samt Mern. R. St. underdän. Skrifv. Theorell, om pension åt Sophia Wilhelmina Theorell, född von Schwerin, enka efter framlidne Justitie-ombudsmannen S. L. Motion N:o 54. Stats Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Tidningar, angående postförvaltares arfvode för afsändning och utdelning af. Se Postförvaltare. Tjenstefolk, angående inrättande af tillämpningsskolor för bildande af. Motion N:o 167. Allm. Bcsv,- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 97. 45 Tjenstemän, angående berättigande för Embetsoch tjenstemän vid Militie—staten att uppbära reseoch traktamenls-ersättningar vid åtskilliga förrättningar. Motion N:o 142. Stats—Utsk. Utlåt. N:o 194 samt Mern. N:is 216 och 236. R. St. underdån. Skrifv. Tingshus, angående reglering af. Se Domstolar. Tinnerholm, angående pension åt enkan efter Post-inspektoren Axel Fabian. Motion N:o 72. Stats-Utsk. Utlåt.
Enär således Hr Åkerberg angifvit sig äga en skicklighet, som det redan befinnes att han icke besitter, och troligen redan ådagalagt all den färdighet, hvaraf han är capalde, skulle jag anse det vara i högsta grad olämpligt alt offra något ytterligare på denna person. Hvad Bancofullm. redan gifvit, anser jag vara alldeles förmycket, instämmande med Hr von Hartmansdorff om vådan, att ät denne person lemna någon slags uppmuntran i och för de försök han kan vara sinnad att göra; men BorgareSt. har i sin inbjudning omtalat ett premium för den, som skulle åstadkomma ett mynt, som vore omöjligt att efterapa. Ehuru jag tror, alt det vore en konst, sorn svårligen någon menniska kan påhitta, emedan, som Gr. Gyldenstolpe sagt, det måtte alltid vara möjligt för den ena menniskan alt göra efter, hvad en annan gjort förut, så tillstår jag dock, att det kan vara skäl att bestämma ett premium för uppfinning af ett bättre sedelmynt än det, som vi nu äga; ty det är verkligen vådligt, i händelse man skulle tänka sig, att ett pappersbruk associerade sig med förfalskare af sedlar, med skicklige graveurer, då det blefve mycket lätt att åstadkomma ett falskt mynt i allo likt det nu gångbara. Det finnes utan tvifvel i detta hänseende en säkrare controll än den vi begagna. Det finnes Den 1!) A pr il e. m. i England oell i America elt förbii (Irad t sedelmynt, oell jag tror det kunde vara skäl alt genom uppmon Iran söka tillegna oss en konstfärdighet, som vi kanske ännu icke känna. Det är nödvändigt att följa med tidernas upptäckter äfven i denna väg; och då vi för det närvarande icke äga någon konstfärdig person, som på egen eller allmän bekostnad besökt de länder, der raan sysselsätter sig med sädane uppfinningar, så tror jag, att det vore nyttigt alt åt Bancofullm. lemna medel, för att vi måtte kunna tillegna oss alla de upptäckter, som nyare lider hafva alt framvisa. Jag skulle således vilja tillstyrka, alt en viss summa finge afsältas, till åstadkommande af de bästa förslager i denna väg.
3 Den motverkar till och med, uti mera än ett fall, just det ändamål, den skulle befrämja, såsom: då vederhäftige och till förmyndarekallet skicklige män undandraga sig detsamma, af orsak, att de äro, eller kunna komma i behof al lan emot inteckning; eller da förmyndare utlånar omyndiges medel emot inteckning i annans fastighet, men panten, i anseende till någon okänd tyst förmonsrätt, icke medförer den påräknade säkerheten; eller då de, af Indika förmyndare borde controlleras, efterlåta denna pligt , i förlitande på den tysta föimonsrätten till förmyndarens fasta egendom, som möjligen icke finnes i'behåll, nät förmonsrätten behöfver göras gällande; och redan dessa olägenheter torde, om man tillfyllest genomskådar förhållandet, befinnas, genom deras vidsträckta inflytelse, öfverväga den fördel, som stundom kan tillfalla en ■och annan omyndig, i följd af dess framför inteckningshafvare eeande vilkorliga förmonsrätt. Kong!. Majrt anser derföre behofvet påkalla en lagförändring, hvarigenom intecknad fordran tillagges ovilkorlig företrädesrätt till betalning framför hindra i .17 Cap. 8 §. Haudels-Balken omnämnde fordringar.
Vid 2 §• 1 Mom. har Herr Mannerstam erinrat, att Minimi-afgiften för Grosshandlare i Stockholm och Götheborg, hvilken blifvit bestämd endast till 30 B:dr, borde höjas till 100 B:dr och i lika förhållande i öfriga Städerna, lieldst den Grosshandlare, som icke kunde erlägga en större summa än den förstnämnde, icke borde såsom sådan kunna anses; och hvars summas ringhet i förhållande till sjelfva yrket Herr Mannerstam förment följa af jemförelsen, dels med en Acteur, Danseur eller Musikant, som i högsta graden är taxerad till 25 B:dr, ehuru de sällan erhålla högre lön och inkomst än för uppehälle erfordras, dels ock med en Artist, hvars afgift är utsatt till 50 B:dr, ehuru stora Artister skola vara sällsynte, och lika mycket som Herr Mannerstam funne skäl alt afgifterne höjas för en blass Närings-idkare, hvilka af Författningar och Den 17 Juli. 1439 oell Conjuncturen varit och äro gynnade , lika mycket har Herr Mannerstam ansett billigheten fordra att konstsnillet icke högt beskattas i ett iand, sorn endast medelmåttigt kan det upp. muntra.
Jag vågar således vördsamt föreslå: att för Inlands Södre och Nordre härader, belägna inom Göteborgs och Bohus län, som skulle skiljas från Uddevalla nuvarande provincialläkaredistrikt, en extra provincialläkarelön af Rikets Ständer måtte anslås, mot det att ofvannämnde häradsboer ikläda sig de skyldigheter, som för extra provincialläkares anställande äro föreskrifna. Om remiss till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 11 November 1865. A. Andersson, från Göteborgs och Bohus län. tf:o 101. Af Anders Andersson från Göteborgs ocb Bobus län, orri anslag för omläggning af allmänna vugen mellan Kongelf och Kyrkeby gästgifvaregård. Vid 1863 års Landsting med Göteborgs och Bohus län blef fråga väckt derom, att landsvägen, som går genom Inlands Södre ocb Nordre härader, mellan Kongelfs stad och gästgifvaregården Kyrkeby — utgörande en vägsträcka afljpdcls mil —, såsom varande med 30 stycken, till större delen höga och branta backar besvärad, måtte blifva omlagd. Och, sedan kommunerna förklarat sig villige att bekosta undersökning och kostnadsförslags upprättande, anhöllo de hos Konungens Befall - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 101. 153 1 Befallningshafvande om förordnande för Kommissionslandtmätaren, Majoren och Riddaren M. Hansson, att denna förrättning verkställa.
Prot. 1846, 7 Sami. 1 Afd. 41 Haft. ? 2 Lag-Utskottets BetänkandeN:o 127. förlust, de lida genom afskaffandet; hvaremot Utskottet, beträffande skyldigheten att erlägga lösen för Hof-Rätlens protokoll, finner denna skyldighet icke skäligen böra ifrågasättas, alldenstund protokollet måste utskrifvas och af Hof-Rätten insändas till Konungen i och för den talan revisionssökanden erhållit tillstånd föra, hvadan utskriften, såsom för hans räkning verkställd, äfven måste af honom gäldas med derför bestämda belopp; och föranlåtes alltså Utskottet, som anser frågan om revisions-sökandes skyldighet att till Hof-Rätten ingifva stämpladt papper till liandlingarne vara af den beskaffenhet, att den bör gemensamt med Bevillnings-Utskottet behandlas, i öfrigt i så måtto understödja motionen, som Utskottet vördsamligen tillstyrker, det måtte Rikets Ständer för sin del besluta, att stadgandet i Kong/. Förordningen den 24 April iy5f, att den part_, som sökt att Kongl. Maj;t må pröfva Hof-Rätts dom eller utslag, bör inom fjorton dagar„ efter det han Hof-Rättens tillstånd er hållit, gifva in penningar till lösen för handlingarna, upphört att vara gällande. Dock får Utskottet, i sammanhang härmed, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att, derest förslaget bifalles, ersättning beredes åt vederbörande tjensteman inom IIof-Rätterne för den förlust, som genom ifrågavarande lösens upphörande dem tillskyndas. Stockholm den 16 Maj 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Maj kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner angående gemensamma ransakningshäkten och tingsställen för serskilda härader. Enligt ankomna Protokolls-Utdrag hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl.
Hr Grin behagade häraf finna, det jag, lika väl som han, känner alla de äfventyr, för hvilka en köpare är blottställd, om han försummar lagfartsåtgärden, men det är likväl mången, som underkastar sig dessa äfventyr blott för att slippa betala charta sigillala, •— ett förhållande, som är oriktigt och som bör förekommas, enär det leder till förlust för Staten. Så länge afgifter till Staten för dylika transaktioner äro bestämda och Staten har rättighet att derigenom påräkna en inkomst så är det icke tillsländigt för någon att, genom författningens kringgående, slika afgifter sig undandraga. Delta skulle förhindras om författningen blefve så förtydligad, som Bevilln.Utsk. här föreslagit. Skulle återigen ett förtydligande i den syftning, som Gr. Sparre hemställt komma att ega rum, så vore det att öppna vägen till undansnillande från Slaten af en stor del af den inkomst Staten har af charta sigillala-afgiflen alt påräkna, ålan skulle då komma till samma resultat, som när man i anledn. af förd klagan öfver lösöreköpen Och de derigenom föröfvade bedrägerier till borgenärers skada och förfång, trodde sig kunna motverka detta onda, genom att stadga vissa former, som borde iakttagas för att gifva dessa köp gällande kraft, hvilket hade till följd, att man i stället öpnade vägen för bedrågerierne och gåfvo dem laglig heljd, så att nära nog de flesta af ifrågavar. köp i sjelfva verket ingenting annat äro, än elt medel för den oredliga gäldenären att bedraga sina borgenärer. Jag vidblifver således den tankan, att elt förtydligande af §:n, pä sätt Bevilln.Utsk. föreslagit, är af nöden, och fortfar alt tillstyrka bifall pä samma förslag. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall ä Utsk:s ifrågavar. förslag, ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter II.