Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
45 och talrikt bebygdt jordbruksområde, omfattande hufvudsakligen Ekby, Eks, Tiavads, Låstads, Timmersdahla, Lerdahla och Bergs socknar, kunna påräkna en jemförelsevis större trafikinkomst af landtmannaprodukter och köpmannavaror; och det är med hänseende till hvad sålunda är vordet anfördt, som ett bolag för åstadkommande af jernväg från Mariestad till stationen Moholm å Statens vestra jernvägsstambana, bildat sig, låtit upprätta karta och kostnadsförslag samt inbjudit till aktieteckning, som ännu fortgår och innan kort, sedan staden Mariestad tecknat ett bidrag af 100,000 Ridr R:mt, samt Skaraborgs läns landsting, med godkännande af den ifrågavarande banans sträckning, tillskjutit 20,000 Ridr, torde uppgå till ’/3 af kostnadsförslagets totalbelopp, 658,168 R:dr R:mt plus 20,081 R:dr 60 öre, på sätt här nedan vidare förmäles. Detta förslag, som i underdånighet blifvit till Kongl, Maj:t öfverlemnadt, med anhållan, att Kongl. Maj:t måtte i nåder till detsammas utförande hos Rikets Ständer föreslå ett lånebidrag, motsvarande 2/3 af den uppskattade anläggningskostnaden, har, sedan Kongl. Majit i nådig Proposition till denna Riksdag om Statsverkets tillstånd och behof, förklarat sig vilja framdeles taga detsamma i öfvervägande samtidigt med pröfningen af förslagen till fortsättande af Statens jernvägsbyggnader, visserligen ännu icke blifvit af Regeringen behandladt och förordadt, men har dock erhållit ett rum i det af Kongl. Styrelsen öfver Vägoch Vattenbyggnader i riket till detta Riksmöte uppgjorda generalförslag å allmänna arbeten, som ansetts vara af beskaffenhet, att böra hos Rikets Ständer till understöd anmälas.
Att ytterligare höja intresset bidrogo ock de förväntningar man hyste till den danska gästen, fröken Jörgensen, hvilken i Köpenhamn i Phrynettes parti gjort stor lycka. Profvet utföll också synnerligen tillfredsställande. De fyra hufvudrollernas innehafvare visade sig från första ögonblicket vuxna sina uppgifter. Fru Jungstedt-Linden som unge Pierrot lade i dagen en dramatisk kraft och mimisk uttrycksfull het, som ej voro oväntade från den begåfvade skådespelerskan, men dock ej kunde undgå att angenämt öfverraska, då hon i de stora scenerna, utan understöd af sin annars så vältaliga, charmanta röst, endast med stumt spel nådde en verkningsfull och äkta gripande patos. Den danska Naturligtvis måste hvar och en själf uppställa sin matordning efter egen smak och vana, men jag har i det föregående blott velat visa, hvad man kan åstadkomma med den gifna summan. Här nedan följer en ungefärlig beräkning på de lifsmedel, som kunna erhållas för 18 ä 21 kronor i veckan. Mjölk, 10 liter (oskummad) » 20 » (skummad) Spisbröd, 3 kg Mjöl (hvetemjöl), 5 kg » (rågsikt), 4 kg » (sammanmalet), 1 kg Jäst Smör, kg. Margarin, ' / » kg Socker, 1 kg Kaffe Kakaopulver (Kullans) Kryddor Gryn, hafremjöl etc Ost, etc. Ägg '. som användes till små extra utgifter samt lägges undan och sparas ihop till syltningstiden. Olika veckor lämna naturligtvis olika öfverskott, hvilket allt måste noga beräknas vid hushållsbokens förande. 01 och vin äro ej medtagna i räkningen, då friskt vatten är en mycket lämpligare dryck; vill man ovillkorligen ha dessa njutningsmedel, måste de härför erforderliga penningarna inbesparas på annat ställe. IDUN 1893 gästen bedårade från första stund med en glänsande apparition och ett intelligent och lifligt, nästan kattlikt smidigt spel som Phrynette. De båda gamla Pierrots utfördes af hr Grunder och fru Clara Gardt, båda med god verkan, liksom hr Linden själf skildes från baronens lilla parti med heder.
Uti 106 § är enligt min tanke det förfaringssätt fullkomligen klart bestämdt, som Utsk:t har att iakttaga. Utsk:t skall nemi. vid granskning al Stats-Råds-Prot:n och de enskildta anmärkningarne undersöka, huruvida någon Stats-Råds-ledamot upppenharligen handlat emot Rikets Grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit alt göra föreställningar emot sådana öfverträdelse!-, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller huruvida den Föredragande underlåtit att i de läll, som 38 § R. F. förutsätter, sin kontrasignation å Konungens beslut vägra, och, om något häraf befinnes vara förhållandet, ställa en sådan ledamot under tilltal inför Riks-Rätt. Häraf synes, att Utsk:t ej eger alt anse något, eller att hafva någon åsigt, utan endast att efterse, huruvida någon Stats-Råds-ledamot låtit komma sig till last någon af de nämnda förbrytelserna, och i sådant fall emot honom anställa åtal. Hvad åter 107 § angar, så är Konst.-Utsk:t enligt densamma att betrakta icke såsom anklagare, utan endast såsom en undersökningsnämnd, som skall för R. St:r göra anmälan, för den händelse Stats-Rådets ledamöter samfäldt eller en eller flere af dem uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller någon Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroendeembete utöfvat; och sedermera tillkommer det R. St:r i egenskap af anklagare att, för den händelse de finna Utskits anmälan förtjena afseende, hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur Stats-Rådet och ifrån embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkning blifvit gjord. Gå vi till de konkreta fall, hvilka utgjort föremål dels för anklagelse och dels för befrielse från anmärkning enligt Utsk:ts Mern., så finna vi bland annat der upptagne tvenne anmärkningsanled ningar, anmälde den ene al Riksdagsfullmäktige!) Björkman och den andre af Frih. Hermelin. Den förra rörer först och främst att Föredraganden för Finansärenden Frih.
Och då desse måste öfversändas till Centralstyrelsen, för att ingå i Bankens riksmynts-eassa vid Hufvud-Contoret, och Filial-Contoren, endast voro försedda med sedlar af högre valörer att utlemna, skulle slutligen inom Filial-afdelnings-Districten alla lägre sedelvalörer försvinna ur rörelsen och den största olägenhet uppkomma för allmänheten vid liqviders uppgörande; ty icke får man antaga att det vore för denna allmänhet lätt att vända sig till Central-Contoret, för att tillvexla sig smärre Banco-sedlar mot de större Privat-Banks-sedlarne, då, Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N\o a. 23 såsom på flere ställen är fallet, Central-Contoren äro belägna på betydligt afstånd från Filial-Contoren. Dessutom vore en sådan vexling, då den icke gerna kunde verkställas utan genom commissionär, äfventyrlig och skulle olla medföra förluster. Jag vill icke nämna om den tidspillan, som härigenom skulle uppkomma och för hvilken den ordentlige affairsmannen icke gerna blottställer sig. För öfrigt kunde ju hända, att den, sorn till vexling insände ett parti Privat-Banks-sedlar, med hvilka han, i anseende till deras större valör, icke vore för dagliga behofven fullt belåten, ei höl le i utbyte en enda Riks-Banks-sedel af mångdubbelt större valör, och således blottställdes för en ännu svårare olägenhet; ty all föreskrifva Ceutral-styrelsen, att endast utvexla Riks-Banks-skillings-sedlar, eller en viss sort af Riks-Banks-sedlar vore väl icke lämpligt, så vida man icke till de många små detalj-bestämmelserna, af hvilka denna lag blifvit sammansatt, äfven ville lägga denna, för att göra den fullkomlig. De högre slagen af Pri vat-Banks-sedlar skola ock i hög grad menligt inverka på och hämma den del af Bankrörelsen, som isynnerhet bordt uppmuntras.
”Nå, nå, min baron, det hade väl icke haft någon fara för lifvet heller; men emedan ni nu trasslat ihop saken, så får ni väl lefva tillsammans. Och det lär väl bli min omsorg att skaffa er det ni skall lefva utaf.” Detta ljöd såsom en himmelsk musik i baronens öron. Han drog sin bleka, sköna brud med sig fram till fadern. Och denne frågade: ”Nå, Julie, står du ännu fast vid ditt yttrande, att du vid ett nytt val skulle föredraga baronen framför alla andra? Det var för den arma Julie liksom hon skulle afsäga sin egen dödsdom. Hennes hufvud svindlade, och hon såg på fadern, utan att svara. ”Nå, mitt barn, tala ut ditt hjertas känsla; men lek icke med ditt och denne mans tillkommande väl. Jag tvår mina händer. Säg, utan hyckel, om du älskar honom mer än någon annan på jorden.” ”Ja,” svarade Julie; ty hennes blick träffade det spända, oroliga uttrycket i Waldemars drag; ”jag gör det.” Och utan motsträfvighet tålde hon baronens häftiga glädjeyttringar, hvilken, förtjust att kunna göra det i sin medtäflares närvaro, omfamnade ömsom henne och sin tillkommande svärfar. ”Gud välsigne dig, min Julie!” sade bruksherrn och tryckte en faderlig kyss på hennes kalla panna. Hon aflägsnade sig; ty hon behöfde i sanning hvila. Snart var nyheten bekant i hela huset, och baronens glädtighet meddelad åt de öfriga. Öfverläggningar, Glädje, förvåning, Harm, Bryderi, med hvarjehanda annat smått och godt af detta lifvets alster. Som lifvet varm, som grafven trogen. Tegnér. Se hennes varma blick, der tåren bäfvar, Och sannar eden vid din mun besvuren, Och verldar du i känslans svindel glömmer! Sonen i Örnskog.
I öfverensstämmelse härmed och sedan af de, i hela byggnads-anslaget inbegripne, för innevarande år beräknade, 400,000 R:dr de af förre Ständer anslagne 5oo,ooo R:dr blifvit, med Riksens Ständers bifall, till användande, i enlighet med den af E. K. M. i Nåder gillade och fastställde arbetsplan för året, utaf Directionen uppburne, samt de återstående 100,000 R:dr redan af Riksens Ständer anvisade, att af Riksens Ständers Banque förskjutas, hafva Riksens Ständer, med bifall till hvad E. K. M. i Nåder föreslagit, rörande byggnadsbiträdet för de påföljande åren, beslutit, att de såsom nödige uppgifne byggnadsbidragen, tillsammans 1,650,000 R:dr, komma att utgå i enlighet med hvad planen förutsätter, eller för år 1824 med 400,000 R:dr — 1825 — 400,000 1826 — 350,000 — _ 1827 — 300,000 ■—- och 1828 — 200,000' — för hvilka summor den tillgång blifvit af Riksens Ständer, genom särskildt Beslut, beredd, att livad sorn derutaf genom Banquens behåll ne vinster|icke kan erhållas, kommer att anskaffas af Riksgälds-Contoiret, igenom upptagande XjIii emot obligationer, ställde, att inlösas vid anfor - dran, med ränta i Tre Procent om året; neli få Underdåniga Skrifvelser'. Riksens Ständer derjemte i underd. förklara, att hvad sålunda af dem blifvit beviljadt skall såsorn Lårte-anslag anses, äfvensom att, da Riksens Ständer nu, på grund af de beräkningar, som af Bolagets Direction blifvit företedde, till fullo beviljat de begärde anslagen. Riksens Ständer ansett detta bidrag vara det yttersta, som afStatens medel kan till Canal.byggnadens fortsättande beviljas, så att något tillskott derutöfver framdeles icke må af Bolaget påräknas.
Det sannskyldiga hindret for krimans ~ztreckling bestbr uti att hon fortfarande uppstiilles som ideal, hon iir ~hemmets &amp; gels, uteslutande husmodern och &amp; nnu hores den utnotta klassiska frasen: shon mH ej t h k a pb a ~ a an t sitt hem, sin man, sina harm. Nen det ideal af fullkomlighet, som gomdes inom det feodala slottets murar, passar i ingen mAn i det moderna samhdlets boningar, dar krafves frihet, luft, och kvinnan hnr tid till annat, om hon fAr ntveckling och frihet, ty nu soker hon doda tiden, forslosar den i frivolitet. De, son1 ej ha tid till nigot, aro ytliga, lattjefulla, okunniga, uppfylla sitt hem med flkd och ' lyx, dar ddrig prageln af hemtrefnad spg.ras, d k huslighetens poesi saknas. Surnrnan af hennes analys ar, att lrvinnan ar kanske i afseende pA hogre intellektuell begBfning underlagsen mannen, men sA lingt hennes begAfning racker, bor hon f B komma, ty om inannen genorn att odla sitt forstAnd fnlllroiunar sig, bor kvinnan aga samma rattighet. Geni och talang iiro icke exceptionella for mannen och det iir lojligt, a.tt massor sf inedelmAttiga man, blott diilfor att de aro miin, hafva ansprAk pfi foretrade framfor kvinnor, vore dessa an sfi ofverkgsna pA hj5irtats och hufvudets viignnr. Concepcibn Arends lifsmAl har varit hogt, hennes arbete rastlost och vdsignelsebringnnde, hennes sinne odmjukt.
Gripenstedt upplyst, en mildare form för hvad man vill,nemi. att åstadkomma ett högre pris. Detta högre pris vinner man visserligen med tullsatser, då ett iand ej producerar spanmål till sitt. fulla behof; men man vinner ej detsamma höga priset under de förhållanden, som existera här, att vi exportera spanmål. Den spanmål, som kommer in genom import, rättar sitt pris efter det, som gäller här, hvilket i sin ordning rättar sig elter årets skörd, och ej efter tullsatserna. Man har sagt, att landtmannanäring behöfver skyddas. Detta förefaller mig svårt att fatta, ty den måste skydda sig sjelf, och den begär ej något annat än att blifva befriad från allt skydd. Då man talar om behof af skydd, ligger deruti något, som man aldrig har vågat eller velat uttala, nemi. att landtmannanärinaen under den tid, då den icke åtnjutit ett s. k. skydd, skulle hafva gått tillhaka. Jag vågar deremot positivt påstå, att denna näring gått framåt, och jag får derföre yrka bifall till Utsk:ts förslag. Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag skall blifva helt kort. Jag har endast velat förena mig med den siste talaren uti att påpeka det orimliga, som af flere talare blifvit påyrkadt, nemligen att sätta en tull på spanmål, såsom medel till uppkomst för vårt landtbruk, som under de 6 sista åren, i st. f. att, i konseqvens med dessa Herrars åsigter, gå tillbaka, utvecklat sig till en förvånande grad. Jag får fortfarande på det varmaste förorda bifall til! Utsk:ts förslag. Hopen på propos. förnyades. Gr. Anckarsvärd: Då jag tog mig friheten att inleda denna diskussion, genom att begära uppläsandet af Hr Åkermans reservation, var dertill orsaken, alt jag fann den för mig så fullkomligt öfvertygande i afseende på de följder, som borde inträda, i fall Utsk:ts Betänk, skulle blifva antaget. Jag måste erkänna, att jag icke blifvit öfverbevisad af de inånga sakrika och högst intressanta föredrag, som här, i motsatt syftning till mina åsigter, blifvit hållna.
Det var därför, han anlagt ett stereotypt ironiskt leende, hvilket duperade de nykomna studenterna såsom tecken på intelligens och upphöjd verldsåskådning, samt en viss air af verldsman, hvilken duperade stadens borgare, som han brukade låna pengar af och i nödfall dricka toddy med. – Att du inte har rest förr? sade Grane plötsligt. – Nej, det aktar jag mig nog för, svarade Norström. Det fins ingenting odrägligare än Stockholm dagarna före jul. Man har inte en vrå i hela huset, där man kan få vara i fred. Mamma far fram och tillbaka i våningen som ett spöke med något hvitt bundet om hufvudet, och pappa är på dåligt humör, för att det går åt så mycket pengar. Hör nu, à propos, stannar ni här öfver julen? – Ja. – Fy fan, det måtte vara kusligt. Hör du Grane, du blir väl här nästa termin? – Jag vet inte. Det beror på, hur länge jag kan stanna. – Hur länge du kan? Hur så? – Pengar, kära du. – Ah, du kan väl låna? Grane teg, och samtalet öfvergick snart till dagens Upsalaförhållanden. – Har någon reda på skalden? sade kandidat Abrahamson slutligen. Jag har haft bref från honom i dag. Vill ni höra, hvad han skrifver? – Hvem är skalden? sade Grane. – Skalden? sade kandidat Abrahamson, som tydligen lade an på Grane, hvilket han för öfrigt gjorde med hvarje ny bekantskap. Det var Malmgren, vet jag. Var inte han studentkamrat till hr Grane? – Joo. Kallas han för skalden? – Jaa. Kandidat Abrahamson krökte sin läpp, så mycket det var honom möjligt. Skref bunkar med vers under skolpojkstiden. Fick pris i sällskapet »Amicitia», förtjuste pensionsflickorna; sa’ att han skulle bli författare, när han kom till Upsala; låg här i två år och väntade på den Lidnerska knäppen. Nu ligger han på kondition, stackarn, nå’n stans nere i Småland, och är ledsen, att den där knäppen inte knäppte. Jo, det var en idealist, ska jag säga. Men vill ni höra brefvet?
Låt aldrig förtrycket få tränga sig in Bland Dalarnas åldriga fjellar. EKO. Åldriga fjellar. 59 (Trummor och trumpeter skalla från alla sidor. Eldar tändas på bergshöjderna, hvaraf scenen upplyses. Folket uppreser sig, qvinnorna omfamna sina män.) TIONDE SCENEN. DE FÖRRE. ENGELBREKT. INGRID OCH INGEBORG (straxt derefter). ENGELBREKT (i fullständig vapenrustning af jern, men utan annan prydnad). Hell eder, männer af det gamla fria Dala! ALLA (sammanslående vapnen). Hell dig Engelbrekt Engelbrektsson! hell! (En marsch uppspelas, hvarunder från den närmast fonden belägna kullen beväpnade Dalkarlar ledvis nedmarschera och tåga ut på samma sida nedanför kullen, skiljda genom färgen på deras rockar, efter socknarnes olika plägsed. Detta tåg räcker till aktens slut.) CHÖR (under marschen). Tågom fram uti striden för fädernesland Mot förtryckarnes skaror med svärd uti hand, Och mot Nordiska folk ännu frihet skall le, Ty åt oss himlen seger skall ge. Tågom fram för vårt land, Att med svärdet i hand Ifrån fjellar till strand Lossa träldomens band! Tågom fram för vårt fädernesland! (Vid slutet af Chören ordna sig i leder de i förgrunden samlade Dalkarlarne och börja äfven marschera; qvinnorna intaga höjderna 60 deromkring och vifta med näsdukarne sitt afsked åt de aftågande. Ingrid och Ingeborg skynda ut. Engelbrekt sluter dem i sina armar, hvarefter han höjer sitt svärd och ställer sig i spetsen för den sista truppen. Under det Chören och marschen som lifligast pågå, faller ridån.) _______ FJERDE AKTEN. En sal på Wadstena slott med fonddörrar. I bakgrunden är ett högsäte för ordförande biskopen, med ett större bord framför. FÖRSTA SCENEN. KNUT BOSON (i högsätet). CARL KNUTSSON. MÅNS BENGTSSON. ENGELBREKT. ERIK PUKE (dessa fyra sittande vid bordet). BISKOPAR.
S. D. Föredrogs Högvördiga Preste-Ståndets, medelst Protokolls-utdrag N:o 233, till Borgareoch Bonde-Stånden framställda inbjudning, att, med frånträdande af deras vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 84, i anledning af väckta motioner om förändradt användande af de utaf lediga prestlägenheter utgående inkomster, som hittills tillfallit vissa under Dom-kapitlens vård ställda kassor, fattade beslut, med Preste-Slåndet förena sig om bifall till det i berörde Betänkande framställda förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, endast med den ändring, att deri förekommande orden: ”och till Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse öfverlemnas” utbytas emot orden: ”och vinna Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse”. Ståndet afslog för sin del den gjorda inbjudningen och vidblel sitt i ämnet förut fattade beslut. Den 21 Juni. Från llöglofl. Ridderskape1 och Adeln. SD. Beslöt Ridderskapet och Adeln att, genom utdrag af protokollet, vänligen inbjuda (fe öfriga Riks-stånden, alt instämma i de, vid pröfningen af Banko-Utskottets, uti Betänkandet N:o 34 afgifna förslag till reglering af Bankens laneoch kreditiv-rörelse, af Ridderskapet och Adeln fattade, Med-stånden genom Protokolls-utdrag
Af de till Fahlu Bergsla ig, Stockholms Stads Brandförsäkrings-Kontor och SparBankerne i Riket anvisade Kreditiv 243,623: 19. 6. Uti Diskontrörelsen: Vid Banko-DiskontVirl Låne-Kontoret Vid Låne-Ivontori t Verket. i Götheborg. i Malmö. Af d:o d:o för KassaKreditiv Kreditiv, anvisadt till Stockholms Stads Drätsel-Kommission 50,000: S:a B:ko R:dr 4,473,715: 2. 5. Då härtill lägges beloppet af utestående lån och kreditiv 22,306,284: 43. 7. utgör summan af Låneoch Kreditiv-Rörelsen på det hela 26,780,000: — deruti inbegripne upplånade Sparbauksmedel R:dr 100,000: hvaremot Riksgälds-Konlorets Kreditiv å 1,000,000 R:dr, icke här ofvan blifvit upptaget. BankoFullmäktiges Berättelse. Banko-Fullmäktiges Berättelse. § 38. öfverflyttning af Som, under den sedan sista Riksdag förflutna tiden, hvarken fonden annan’ ^"rörelsebelåning af aktier och publika papper, eller fonden för belåning af guld gren. och silfver, samt jern, koppar m. fl. vågförda effekter varit till hela beloppet anlitad; har någon så beskaffad öfverflyttning från den ena till den andra af dessa fonder, som medgifves uti 133 § af Banko-Reglementet, icke ifrågakommit. § 39. Beräkningen af Till följd af stadgandet i 136 <§ af Banko-Reglementet, har efter ränta på ränta. års utgång ränta på ränta icke blifvit å utgifna lån beräknad; men, enär föreskriften endast synes hafva afseende å lån, är denna ränteberäkning efter s. k. bankomethod bibehållen, i afseende på de från Bankens LåneAfdelning utgående kreditiv. % 40. inventering å vå-
Till undantagen kan man dock trygt räkna föreliggande arbete, en rätt märklig och underhållande sedemålning från det moderna Frankrike. Stilen kännetecknas af äkta fransk esprit. Boken förtjenar väl läsas. Felix Dahn, är redan så känd och uppburen, att en ny roman från hans hand alltid kan påräkna ett varmt motb e v i s t a en l y s a n d e Ett ögonblick tänkte m e n så t y c k t e h a n att det åtminstone visa sig o c h sin hustrus ursäkt. » Men hon Viktor är j u här, käre vän, nu försvann, strålande det v a r roligt, att » Det förde » Nå, h o n blifvit bättre. m a r e eftertanke lidande en lifiig p o l k a m e d en V i k t o r k ä n d e, hur ord att genomskinligt det oeh groft skulle vara värdt mer du, så bra det går. mjuknar » Ser redan. ne äfven ty att hustrus markerade detta kära i med ingick i damernas Månprogram, a f d e n n a lilla k o m e d i, d e r o m v a r han öfrigt sett d e skrifna rollerna. v a r detta d e t bästa, ty nu slapp han bråka som kunnat d e n är f ö r d y r b a r t i att till henne o c h ankomst, o c h hon skulle att Dankavaljer m o t en angränsande en bekräftelse kan en haft? färger, gamle och gäckande våta grenarne ställer intresserade hade förmodligen kommit, dan såg det bästa uppsyn. Han var sig att g ö r a d e t o c h befann sig nä- vid godt lynne, då den vänliga blicken bättre. din oeh g a f dervid en blick, fruntimmer som fru kom att bokstafligen D e r p å reste han sig, h e l s a d e lemnade rummet, och strax derefter festen. Då han gått, b l i c k, hvari det G u n i l l a, att dagar.
Det måste derefter söka sig ut att lifva allmänt nyttiga företag, till båtnad på en gång för den, som hvilande hemtar frukten af ett upplagdt öfverskott, och den, som genom ett idogt användande deraf i nya arbeten vill för sig bereda ytterligare förkofran. En annan fördel, vigtigare än som vid första påseendet visar sig, skulle genom den föreslagna mynt-bestämningen vinnas. Vi skulle val räkna såsom förut efter ^Riksdaler och skillingar: men rnynt-foten blifver i sjelfva verket nersatt till emot x nära till mark-räkningen i en del andra länder. Verkan af en lägre myntfot i den dageliga rörelsen, begreppet, sorn fäster sig vid enheten särdeles i folkets små om - Betänkande om Rikets Penninge-Verki 369 omsättningar, och inflytandet deraf på hushålls»amheten , hafva ej undgått skarpsinqige för» skares uppmärksamhet. Committéen, som här längre fram skall specielt upptaga och besvara de inkast, som kunna göras både emot sjelfva planen och det uppgifna sättet till dess utförande, går nu att utreda den vigtiga frågan: huru en sådan värde-bestämning af Barujuens sedlar, som den Committéen föreslagit, skall kunna bringas i verket. Af upplysningar, som Committéen haft tillfälle att inhemta, synes, att, vid arne förut i manna-minne vidtagne mynt-bestämningar, förhållandet emellan Banquens redbara fond och utelöpande sedlar varit mindre förmånligt än det, som kan antagas nu ega rum, samt att det oaktadt, någon särdeles betydlig utvexling icke in-i träffat under den tid, som följt på myntbestämningen, intill des nya afvikelser ifrån då bestämda grunder för penninge-verket förorsakat större påkänning på den redbara fonden.