Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bar visserligen hört framställas, alt man skalle kunna förkorta Stats-Utsk:ts arbeten, om ärendena endast föredrogos genom referenten i Utsk:fs plenum, och Utsk:ts förslag derefter uppsattes; men jag tror att löga derigenom skulle vinnas. Det är visserligen möjligt att arbetssättet i Stats-Utsk:t, likasom i andra Utsk., skulle kunna betydligen förenklas och arbetet derigenom påskyndas, men icke desto mindre tror jag det vara omöjligt att på 4 å 31 månader medhinna statsregleringen. Utsk:t måste nemi. behandla och besvara alla de framställningar, K. M. gjort tillStänderna, och äfven handlägga de motioner, som blifvit aflemnade och ega sammanhang med dessa K. M:s framställningar, för så vidt de röra anslag. Jag tror icke att enskilde motionärer skulle vara så belåtna, ifall man, i brist på tid, underläte att behandla deras motioner. Afven inom de andra Utsk:n kunna förekomma ärenden af stor och genomgripande beskaffenhet; dessa behöfva äfven sin tid, först i Utsk:n och sedan hos Ständerna, för att blifva med omsorg behandlade; och det är sämre att illa handlägga ett ärende, än att alls icke handlägga detsamma. Då jag nu således förklarat, att jag nödgas rösta för afslag å Betänkit, finnes det äfven ännu ett annat skäl, som föranleder mig dertill, och det är att genom antagande af detta förslag K. M. betages all rätt att, i händelse det vore nödvändigt, upplösa riksdagen. Jag anhåller om propos. på afslag å Betänk:t. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då 1809 års Ständer fastställde den nya Grundlagen, trodde de icke att statsgöromålen skulle få en så betydlig utsträckning, som sedermera efter hand skett. De ansågo det vara tillräckligt att hafva riksdag hvart femte år; men snart visade det sig vara nödigt förminska tiden mellan riksdagarne och slutligen hogo vi treåriga riksdagar. Men allt som samhället utvecklats, har behofvet af en ytterligare minskning af tiden från riksdag till riksdag gjort sig mera gällande, och nu höjes rösten allt mer och mer för årliga riksdagar. Förslaget dertill torde ock nu böra antagas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, i afseende å 2:dra mom. af förevide punkt, tt. o. Ad. redan beslutat, att det skulle Öfverlämnäs till Bankofullmäktige att bestämma räntan för lån från Ben JO Juni a. m. allmänna diskontfonden till minst fem, högst 6 proc.; och finge H. Exc. i ani. deraf hemställa, huruvida K. o. Ad. behagade antaga följande redaktion af det i fråga v: de rnorurt: »Vid utlåning från Allmänna Diskontfonden bestämmes räntan-, med-alinde å de i föregide mom. omnämnd» för hiden, af Eullrarge till minst fem, högst sex proc.» Ropades ja. Biföllos. 28;de oell 29:de punkterna’. Utskits förslag biföll o». 30:de punkten. lista. mom. bifölls, H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det 5:dra mom. forde, till följd af R. o. Ad.s beslut angide Utskits framställning sid. 29 och 30, böra återremitteras. Ropades ja. 3 lista punkten. Utskits förslag bifölls. Utskits ä sid. 36 gjorda framställning rörande förhöjning &l Götha Kanalbolags aktiers belåningsvärde m. i». Bifölls. 32:drai Olde punkterna, Utskits förslag biföllos, 4lista punkten. Hr Lilliehöök; Om man granskar motiverna till Utskits förslag uti mom. e, att fullmige skulle bestämma, å huru stort påen gång innestående belopp ränta skulle hvarje särskild räkiriirgshafvare godtgöras, så finner man, att Utskit ansett, att då medlen påräknades komma att under längre tid i banken qvarstå, kunde beloppet vara större än i de fall, då medlen med kortare mellantider insattes och åter uptogos. Men då det naturligtvis ej läte sig göra, att
Consistoriernes Fullmagter å Pastorat böra, i stället för CancellieGebiihren, beläggas med stämpladt papper till följande belopp, nemligen: vid de större Församlingarne i städer och på landet, öfver 100 nian tal 3. 1 ö. ■ vid mindre Pastorat från 5o till 100 mantal 3: 16.— vid Pastorat under 5o mantal 2: I öfrigt hafva Rikets Ständer i sammanhang med ofvanberörde föreskrifter beslutat: alt de i Förslaget till Chartae-SigillalEe-Förordning medgifue undantag från och lindring i stämplade pappers-afgiftens erläggande icke må sträcka sig till nu ifrågavarande afgift vidare, än hvad här ofvan, angående E. K. M:s Cancellies Embetsoch Tjenstemän vid befordringar inom Cancelliet samt rörande erhäilne lönetillökningar i allmänhet, är vordet uttryckt, så framt ej eftergift deraf för fattigdom hör ega rum. Till beredande af så väl control öfver den sålunda beslutade intradens utgående, som ledning för kommande Rikets Ständer alt bedöma i hvad mon denna till Siats-Verket öfverflyttade afgift för framtiden må uppgå till, understiga eller öfverstiga det på gTund af förra förhållanden beräknade årliga beloppet, hafva Rikets Ständer skolat hos E K. M. i underd. anhålla: att, inom så väl E. K. M:s JuslititE-Re visionsExpedition och Stats-Expeditionerna, sora öfrige till E. K. M:s Cancellie hörande Afdelningar, måtte föras noggranna anteckningslistor, som, jemte upptagande af rubriker och dala på alla utgående Expeditioner, hvilka med denna mot Cancelli-Gebiihren svarande afgift böra beläggas, innefatta uppgift å delönebelopp, i förhållande hvartill afgiften blifvit 5aS Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-O 284. beräknad samt tillika fullständig redovisning för beloppet deraf, hvilka anteckningslistor, af vederbörande underskrifne, böra, genom Expediiions-Chefernes försorg, ärligen inom
Gärna för Axel fick han sätta sig och dö, hvar han behagade, men nu var det, som om denne döde ville taga hans egen mamma ifrån honom, och det kunde Axel ej tillåta. Så lärde han hata morbror Ruben. Högt uppe i trappuppgången i Axels hem fanns en stenbalustrad, som var svindlande härlig att sitta på. Djupt under låg förstugans stengolf, och den, som satt grensle däruppe, kunde drömma, att han färdades fram öfver afgrunder. Axel kallade balustraden för den gode gångaren Grane. På dess rygg sprängde han öfver brinnande vallgrafvar in i förtrollade slott. Där satt han stolt och trotsig med de stora hårbucklorna vajande för det häftiga anloppet och kämpade Sankt Görans strid med draken. Och ännu hade det ej fallit morbror Ruben in att vilja rida där. Men naturligtvis kom han. Just som draken vred sig i dödsångest och Axel satt där i hög segervisshet, hörde han barnjungfrun ropa: »Lille Axel, sitt inte där! Tänk på morbror Ruben, som dog, då han var åtta år gammal liksom Axel är nu, därför att han satt och red på ett stenräcke. Här får Axel aldrig mer sitta.» En sådan afundsjuk gammal dummerjöns, den morbror Ruben! Han tålde visst inte, att Axel dödade drakar och räddade prinsessor. Om han ej aktade sig, så skulle Axel visa, att han också kunde vinna ära. Om han hoppade ned i stengolfvet här nere och sloge ihjäl sig, då skulle han allt känna sig fördunklad, den där storljugaren. Stackars morbror Ruben! Stackars den lille snälle gossen, som gått och spelat topp ute på det solbelysta torget! Nu fick han erfara hvad det var att vara en stor man. En fågelskrämma hade han blifvit, som den tid, som var, satte upp för den, som skulle komma. Det var ute på landet hos morbror Ivan. En hel mängd kusiner voro samlade på den härliga gården. Axel gick där, uppfylld af sitt hat till den store morbror Ruben. Han ville bara veta, om denne pinade någon annan än honom. Men det var något, som skrämde honom från att fråga. Det var som om han skulle begått något hädiskt. Ändtligen voro barnen för sig själfva. Ingen stor var närvarande.
Om du visste, hur vacker hon är, hon har de blåaste ögon jag sett i mitt lif och så ljust silke till hår och hon är den duktigaste och snällaste af oss alla, hon är af mycket förnäm släkt (grefvinna), och hennes mamma är visst också det fastän hon låter kalla sig bara doktorinna, men det passar ju också bättre till Johnson. Skrif nu snart till din egen syster och hälsa pappa när du skrifver från Gerda. Här är nästan sommar ännu. Vet du om vårt lilla hvita föl vuxit mycket därhemma? Villa Alhambra, Lausanne (Schweiz) den 27 april 1869. Käre Kisemir. Det är nu rysligt längesedan jag såg dig, är det inte? och jag längtar mycket, men får ju stanna ute denna sommar i stället för att resa hem som jag hade tänkt. Lyckligtvis får inte Mia heller resa hem utan får stanna här också, stackaren! det blir på tredje året som hon inte varit hemma i Sverige, men hon vill inte hem. Jag är nu hennes bästa vän och har hennes förtroende, men det är icke mycket hon talar om emedan hon är så rysligt sluten och talar aldrig om sig själf men är den mest deltagande, uppoffrande vän när det är fråga om någon annan att hjälpa eller råda eller så, men så mycket har jag räknat ut att det är det att hennes mamma gift om sig, som gjort henne sådär, ja, för hon är inte som vi andra, hon är så, jag skulle säga »lillegammal», men det låter fult och fult är ingenting hos henne, men hon är så allvarlig och skrattar inte så som vi andra och allt detta kommer sig visst af att hennes mamma gift om sig och därför vill hon inte hem, nu har hon för resten fått en liten bror, det skref en tant som hette Sofie, och hon skref att hon fått honom af storken, men det tror vi inte, och att Mias mamma var sjuk. Men Mia sade att hemma på hennes mormor grefvinnan Wiedes gods, en stor herregård i Skåne, bruka ett par svarta storkar komma när någon skall dö och då är det ju icke omöjligt att de hvita kunna komma när någon skall födas, hvad tror du? Jag har visst aldrig berättat hvad Mia sade när hon för första gången kom in i den katolska dômen i Lausanne, ett par kamrater som voro här då, ha berättat det för mig.
Om båda kan dock med skäl anmärkas, att de stundom låta hänföra sig nog långt af sin sjelfständighetskänsla, i det de, måhända dock till en del af förkärlek till gamla vanor och bruk, förneka sig införandet af sådane anstalter, som skulle medföra intcllektuela och inateriela fördelar; och om den Finska befolkningen särskildt gäller ganska ofta, att den ogerna lider å sig några band af politi-stadganden, hvars tillvaro den betraktar såsom en öfverflödig inskränkning uti sin frihet. Dock bör man härvid äfven taga i betraktande den svårighet, som ett för dylika stadganden främmande språk måste medföra, hvarigenom allmogen nästan blott traditionsvis blir underrättad derom. Finska allmogen inser äfven fördelarne af att förstå Svenska språket, och önskar derföre sjelf lära, men isynnerhet bibringa sina barn kännedom af detsamma, för hvilket ändamål den ofta bekostar deras underhåll i Svenska socknar. Tidigt från ynglingaåren vande vid yxan, utveckla männen en bland allmogen i allmänhet oväldig färdighet särdeles i husbyggnad samt likartade arbeten och äfven i handaslöjder, men tillgången på mera lönande förtjenster gör, att den sällan sträcker sin slöjdfärdighet utöfver eget behof. Ett bland dess förnämsta sträfvanden är att bo prydligt och väl. Gemenligen äro derföre så väl ståndspersonens som bondens hemman väl bebyggda. Boningsrummen försedda med stora fönster, väl ombonade samt prydda med snygga, ehuru enkla möbler. Allmogen visar ock If synnerlig fallenhet lör granna kläder, dyrbara hästar och prydliga åkdon, och i allmänhet hafva de sednare årens ymnigare skördar och lönande biförtjenster framkallat en lyx, så väl i lefnadssätt, som i bruket af öfriga ting, hvilken för Norrbottningen hittills varit alldeles främmande. Sederna hos folket kunna icke sägas vara förderfvade i allmänhet, ehuru de svåra missväxtåren visserligen härutinnan jemväl lemnat omisskänneliga spår efter sin härjning.
Upplästes till justering och godkändes följande från ExpeditionsUtskottet in» komne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 48. Angående gjord ansökning om beviljande af frihetsår från Tiondes erläggande af Lovers Alunverk på Öland, m. m. N:o 4q. Angående väckt fråga om Stipendiers inrättande för Arme'ens Officerare till bivistande af krig utrikes. Angående en förste Kammar» Musicus Crusell beviljad pension. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Bref angående inköp af Landsorts och Korsö Fyrbåkar. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: 170 Den 9 April e. ra. Från Statsoch Banco-Utskotten: Af dea 8 dennes: v N:o 103. Rörande anmärkningar vid Utskottens under N:o 92 afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:,ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R;dr. Från B a n collt skot te t : Af den 3i sistlidne Mars: N:o 34. I anledning af hvad uti 182b års Revisions-Berättelse blifvit framstalldt, rörande den i Maij månad i8a3 tillförordnade och intill December månad 1824 fortfarande serskilda administration, till fullbordan af de efter 1822 års Revision inställde Byggoads-arbeten. Af den 4 dennes; N:o 35. Med anledning af hvad 1827 års Revisionsberättelse förmäler, om 'det skick, hvaruti Trossbottnarne i det så kallade Archivi eller mindre RankoHuset sig befinna. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan | Lill n om aftonen. In fidem Protocollf, O. J. Lagerheim. Den 13 April. Måndagen den i3 April 1829. Plenum klockan Tio förmiddagen.
Agardh afgifvit öfver det utarbetade förslag till ny förklaring öfver Luthers lilla katekes, fördömer han katekesens utanläsning och yttrar sig sålanda om de skadliga verkningarne deraf: »För det första är den en plåga för lärjungen, som derigenom får motvilja för kristendomen redan ifrån början, såsom sin svåraste lexa. För det andra profaneras och ohelgas kristendomen genom det tanklösa upprepandet. För det tredje tränga kristendomens höga läror derigenom hvarken till hjertat eller förståndet. För att kunna oförhindradt upprepa stycket från början till slut, nödgas lärjungarne fästa sig framför allt vid orden, vid ljudet. Så snart de glömt ett ord i ett stycke stadna de tvärtak Man använder visserligen äfven frågor vid undervisningen i andra ämnen. Men de användas der på helt annat sätt, än som sker vid kristendoms-undervisningen. Sedan lärjungen genomläst ett lärostycke för sig sjelf, förhöres han nemligen af läraren, i ändamål att lära känna huruvida lärjungen rätt uppfattat det lästa. Läraren gör alldeles fria frågor; och lärjungen svarar fritt med egna ord och efter som han fattat det lästa. Detta är ett förträffligt lärosätt, bekant under namn af det sokratiska. Ty läraren kan dervid rätta, utvidga och vidare förklara det lästa Minnet tages visserligen i anspråk hos lärjungen, men det är begrepps-minnet, icke ordminnet. Det är ej sådane begreppsfrågor och svar, som användas vid Svenska ungdomens kristendoms-undervisning. Både frågor och svar äro öfverkasta såsom rolerne vid ett skådespel. Läraren har sin röle att framsäga, lärjungen sin; men för säkerhet skull behåller läraren boken för att tjena till sufflör både för sig och lärjungen. När ett ord i det inlärda stycket blifvit af lärjungen glömdt, så tiger han tvärt, och det ända intill dess läraren tillhviskar detta ord, då åter ordströmmen kommer i gång, uti hvilken detta ord utgjorde liksom en fördämning. En del lärare göra sig icke ens besväret att sufflera det glömda ordet, utan skicka lärjungen helt enkelt tillbaka, att läsa om igen hela stycket för det han glömt ett ord. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Viskollels Betänkande N:o 98.
A. i57. — uppgift å, ifrån ExpeditionsIJlskottet. XIX. B, 3o6. XX. A. 27. Obligationer, Bankens.- Se Bankens Obligationer. — utgörande Bankens grundfond. Se Bankens grundfondsobligationer. Odlingslånefonden, om användande af någon del derutaf i ■ Diskontrörelsen. XX. B. 42> A. go. OeconomiUtskottet. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Oenighet makar emellan, angående behandlingen af frågor om. B. Offentlighet vid Ridd. och Adelns sammankomster, angående. I. 5. A. a5. Of - ( >53 ) Offentlighet vid UnderDomstolar och Policekarorar, angående. Ordförandes, i LandtMarskalkens ställe, yttranden. Ordningsstadga, Ridderskapets och Adelns, om ett tillägg i. XI. 354. XII. R. 170, 191. XVI. B. 25o. XVII. A. 53. Organist, om ett allmänt stadgande rörande val af. XVIII. B. 5. A. 32. E. 71. XIX. U. 57. A. i56. Oriala bruk, om skyldighet för, att efter markegångspris betala vissa kohlräntor. Se Kohlräntor. Orthopediska institutet, i fråga om anslag till. Ottenby Stuteri, om räntefritt lån till utvidgande af. Se Stohållningarne. Palm, Öfverste, om öfverflytlande på indragningsstat af pension för. VII. B. 78, 106. VIII. L 46. X. U. 395. XI. no. A. 72. XIII. E. 64. Palmstjerna, Friherre Bror Knul, yttranden. III. 68, 281. Palmstjerna, Friherre Cail Otto, utsedd till ledamot af Talmansconferencerne. I. 26. Pant-låne-inrättning i Idufvudstaden, angående förlängning af de åt en sådan beviljade förmåner. II. 56. R. 142.
Hade han kommit in till henne i en glad och lifvad sinnesstämning, hände det då lätt, ätt han blef otålig och förebrådde henne att vara pessimistisk samt slutade med ett: » Hvarför kan du inte vara glad och frisk som förr i tiden? » Och då kände hon sig så tillbakastött, så oändligt fattig. När han så hade lemnat henne, var det en ny tanke, som började vända sig i evig kretsgång i hennes hjärna. Hvarför kunde hon inte försöka att locka honom tillbaka till sig genom att vara munter, öfverdådig, frisk som förr? Ty att han höll på att aflägsna sig från henne, det tog hon numera nästan för gifvet. Hon gick och tänkte på, huru hon skulle vara glad och uppspelt, huru hon skulle skämta med honom och narra honom att skratta, så att han till sist skulle slå armarne om henne och kalla henne med ett smekord från deras förlofningstid: » Du lilla ekorre! » Hon gick och tänkte på detta, tills hon fick tårar i ögonen och tyckte så oändligt synd om sig själf. Ty det stod med ens så klart för henne, att det endast skulle vara att spela en roll, då hon ju hela tiden gick med sina tunga tankar — och det var inte spelet utan verkligheten, som skulle kunna draga honom till sig. Med dessa tankar satt hon äfven nu. Arbetet sjönk ned i hennes knä och hon började ' räkna öfver huru länge sedan det var som de två tillbrakt en enda timma af dagen, utom måltiderna, tillsamman. Det var bestämdt hela två veckor sedan. Egentligen var det alls inte underligt, att han fann det uppfriskande att gå ut en stund på aftonen tillsamman med några vänner, då han suttit vid och arbetat strängt hela dagen förut. Men förr hade de två kunnat gå ut tillsamman och roa sig en afton. Det hände nästan aldrig numera. Hån blef uppfriskad af att tala med sina manliga kamrater och vänner — men icke med henne — det var bittert att tänka! Tyst, där kommo de efterlängtade, välkända stegen genom matsalen in till henne. Hennes bjärta slog lika våldsamt som när hon brukade igenkänna hans ringning på föräldrahemmets tamburklocka. Han stannade framför henne. Hon märkte genast att han bar svart bonjour och såg ovanligt bra ut, tydligen i en glad sinnesstämning. » Anna lilla, jag måste gå ut nu.
Commerce-Collegii disposition 16 Slats-UtsJiottets Utlåtande, Nio 61. ställde, anslag af 7,ooo R:dr, till Manufacturernes befrämjande, 240 R:dr, eller tillsammans 14>440 åtnjuter följaktligen å denna Hufvud-Titel icke mera än sistberörde 240 R:dr; men då ordningen fordrar, att de statens medel, som till sådane föremål utgå, upptagas och redovisas i sammanhang med andra dylika anslag, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka , att de af Manufactur Disconl-medlen, enligt hvad ofvanberördt är, till Technologiska Institutet anslagne ij,ooo R:dr, äfvensom de å f. d. Mechaniska skolans stat utgående tillsammans 200 R:dr, emot det af Utskottet i dess utlåtande, angående io:de Hufvud-Titeln föreslagne upphörandet af Mechaniska skolans anslagå sitnämnde Hufvud-Titel, uppföras å epde Hufud-Tileln, att jemte Institutets uti medlen lill Manufacturernes befrämjande redan egande andel, 240 R:dr, tillsammans 14>44° h:dr eller om, för summans jemnande, ytterligare 60 R:dr anslås för befrämjandet i allmänhet af Läro-anstalter för slöjderne, ett belopp af i4,5oo II:dr, motvilkor, att dels de till Commerce-Collegii disposition ställde 7,000 R:dr minskas till 6,760 R:dr, dels att ManufactnrDiscontens behållning, efter afdrag af alla omkostningar, för hvarje år till Riksgälds-Cotoret inlevereras. Genom hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, skulle anslaget å Titeln för Undervisnings-verk i och för slöjderne komma att, inberäknadt den föreslagne förhöjningen af 1,000 Ihdr till Chalmerska Skolan, de förut af Manufactur-Disconten utgående 14.000
Riclderskapet och Adeln, att Utförsel-tullen skulle bestämmas till 75 procent af Tull värdet, eller 6 R:dr per Skepp.; af Hällöfl. Borgare-StändetjM både Inoch Utförsel - Bcvillnings-UIskottets Memorial N:o 54• 47 tullen skulle utsättas till 8 R:dr p. Skepp.; saint af Hederv. Bonde-Ståndet j att Utförsei-tullen skulle nedsättas till 2 Ralj-, men Införsel-tullen förblifva vid den af Utskottet föreslagna, eller 4 Ralr per Skepp. Vid sådant förhållande, och så framt de olika meningarna icke sammanjeinkas, kunna trenne voteringar uppkomma öfver följande Prop. 19. Den, som vill, att, enligt Bevillnings-Utskottets förslag,’ Inoch Utförsel-tullen å Tacksamt Ballast-jern skall bestämmas till 4 R-flr per Skepp, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej , kommer genom votering' att afgöras, om Tullen å Tackjern skall utsättas antingen efter Höglofl. Ridderskapets och Adelns eller Vallöf], Borgare-Ståndets eller Hederv. Bonde-Ståndets beslut. Skulle iVe/-propositionen biträdas, blifver Bcvillnings-XJtskoltels Memorial N.o 54• Den, sora, i öfverensstämmelse med Höglofl. Ridderskapets och Adelns beslut vill, att Tullen å Tackoch Ballast-jern skall vid utförseln bestämmas till 75 procent af varuvärdet, eller 6 R:dr per Skepp. > och vid införseln till 4 R:drper Skepp., röstar Ja; den det ej Vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer genom votering alt afgÖras, om Tullen å Tackoch Ballast-jern skall utsättas antingen efter Vallöf]. Borgare-Ståndets eller Hederv. BondeStåndets derom fattade beslut, I händelse nyssnämnde Contra» Proposition bifalles, kommer omröst» ning att ske öfver Prop. 21. Den, som, jemlikt Vällofl.
C>7 samhet, som önskar en framtid, ehuru det kan gifvas civila och framför allt straff-lagar af en så förderflig natur, att de kunna förstöra de ädlaste frukterne af denna uppfostran, och ehuru sådane lagars skyndsamma afskaffande kan för ögonblicket vara en hufvud-angelägenhet, anser Utskottet också val-lagen utgöra den grund, på hvilken det hufvudsakligen, så vidt något på form'kan bero, kommer att bero, huru en folk-representation under tidehvarfvens skiften skall bevara och utbilda den caracler, som dess kall fordrar, utan att Utskottet derföre nekar den vexel-terkan^ som eger rum mellan denna lag och dem, hvilka angå na! ional-representationens organisation och arbetssätt. Emedlertid har Utskottet, som, för alt motivera sitt vallags-förslag, redan måst yttra sig i åtskilliga ämnen, som först i det följande betänkandet, i form af lag, komma att Riksens Ständers pröfning underställas, ansett sig, för att genast sätta Riksens Ständer i tillfälle alt så mycket säkrare bedöma den åsigt, som ligger till grund för Utskottets här aflernnade förslag, böra här på förhand tillägga några ytterligare upplysningar om de hufvudgrunder, på hvilka U skottet ämnar bygga sitt förslag om represen' a tionens organisation. I Konungens och representationens inbördes förhållande finner Utskottet någon väsendtlig ändring, i sammanhang med frågan om denna representations ombildning, icke böra eller kunna sättas i fråga. Svenska folket önskar och fordrar företrädesvis ombildning af sin representation. Denna fordran bestämmer, i fullkomlig öfverensstämmelse med Utskottets egen öfvertygelse, de gränsor, inom hvilka Utskottet inskränker sitt förslag. Utskottet utgår från den i Riksdags-Ordningen af år 1S10, § i, gifna förklaring, att Riksens Ständer äro Svenska folkets representanter.