Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E j s l att forstfi, att det ej iifven bland oss skulle h n a s gedigna, goda arbeterskor, men mlnga barcz dennu priigel af ytlighet, af dilettantism. Det iir inisstanken for dilettantism som gor, att mannen oftast tala om det kvinliga arbetet i eu s l nedllttande och s l ironiskt ofverseende ton. Det som sb ofta fattas lrvinnan i hennes arbete, ar det so111 man inom konsten kallar Iconyosition, d. v. s. formigan att inordnn alla enskildheter under en strangt fasthBllen enhetstatdce. Detaljerna kunna vars fortriiffliga, men de falla isiir. Den v5xer iclre npp p l samma natnrliga siitt som triidet skjutel. fram nr sitt fro, alltid i en rilrtning, fastiin omsattxnde lifvets safter i stam, grenar, blad och frukt - rjkedorn och omv %sling, men enhet. Utan den enheten lran man bli en hygglig och aktningsvard rniinniska, men ingen personlighet. Nera stdl i arbete och vilja, en mera striing, mera lslassiskt klar priigel ofver det hela, det iir hvad vi kvinnor bora onska oss. 1Detta utesluter wlls icke den mj aka kvinligheten. TXra gamls staum~odrwr, nog voro de mjulra, sanna kvinnor, dock stodo de starka i lifvets stormar, och nog hade do s t l l i karakteren, om oclrs&amp; stblet 110s dem inBngen g&amp;ng fick visa sig blott i resignation. 3fen af oss, nutidens lwiunor, fordras en mesa alrtiv Iwaft. Biirifrin ledas &amp; ofver till den viktiga fr&amp;gm: skall verkligen kvinligheton kunna bibehBllas, niir Irvianan tar del i det yttre samhallsarbetet? Tid efter annan hojas oroliga roster, som besvars denna fr&amp;a med ett dystert aej.
Skrifvelse N:o 122. 337 Höghet Prinsessan Engenies handpenningar numera måtte upplagas till 25,000 Ridr, hvaraf på Sverige belöpande tolf sjuttondedelar, eller i jemnt tal 18,000 R:dr, komme alt med 8,000 R:dr öfverskrida Hennes Kongl. Höghets nuvarande anslag af 10,000 R:dr ; — att ett särskildt anslag af 6,000 R:dr måtte beviljas lill utfodring af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Östergötland stall; — samt att af de i nu gällande Riksstat uppförda anslag för Hans Kongl. Höghet Kronprinsen och Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, tillsammans 177,000 Ridr, hvilka från och med Augusti månad sistlidet år äro Statsverket besparade, mätte under innevarande slalsroglerings-period få utgå, del äskade anslaget lill Hennes Majit Enke-Droltningen Josefina samt under innevarande år jemväl de begärda anslagsförböjningarne för Deras Kongl. Högheter Hertigen af Dalarne och Prinsessan Eugenie, äfvensom utfodringsanslagel för Hans Kongl. Höghet Hertigens af Östergötland stall. Vid ölvervägande häraf hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K.
I anledning af väckte förslager, att, medelst särskilt upplåning af Banken, bereda fond för en ny utlåning emot pant af fastigheter; och N:o 92I, om iakttagande af en erforderlig rättelse vid slutelig föredragning hos RiksStånden af BancoUtskottets Betänkande N:o 92. 108 Den 8 Februarii c. m. Ilerrar Thanij Wollrath, och Hjerta, Gustaf, anhöllo, att desse handlingar ytterligare måtte blifva på bordet hvilande. Hans Ecccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att när flere Ledamöter förenat sig i anhållan om Betänkandets ytterligare hvilande på bordet, sådant ej kunde, emot 49 § RiksgäldsOrdningen, dem förvägras. Föredrogs å nyo och bifölls BevillningsUtskottets den 2 dennes under N:o 67 afgifne, och den 4 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion, i afseende på tiden, då en ny Tulltaxa skall träda iverk - Ånyo föredrogos StatsUtskottets den 2 dennes afgifne, och den 4 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 382. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående lättare utväg till lönebidrag åt fastighetsegare. Angående sättet för upptagande af det statslån, Utskottet, i särskilt Betänkande N:o 382, föreslagit. N:o 384* Angående så väl sättet för utlåningen af de medel, hvilka genom upptagandet af det, i Betänkandet N:o 382 fö - Den 8 Februarli e. m. 109 reslagnc lån, skola för RiksgäldsContorels Herrar Fullmägtige blifva disponible, till låns utgifvande emot inteckning i jordegendom å landet och i släderne, som vissa allmänna föreskrifter i detta hänseende för bemäldte Herrar Fullmägtige. Herrar Tham, Tfollratlij och Hjertas Gustaf, anhöllo, att dessa Utlåtanden måtte ytterligare blifva hvilande på bordel.
Om det ei.a inloppet vore öppet och det andra stängda, så förefaller det mig, som ej är rnilitair, att bela Canalon icke dessmindie skulle från endera hafvet kunna begagnas. Canalen mätte väl Den 29 Juli e. m* 1449 också i krigstider vara nyttig till något mor än blott att släppa igenom Skärgårds Fartyg. Det är ju en mängd tran porter af Canoner, Ammunition, Klädespersedlar, Proviant m. in., sora lättare och med mindre kostnad kunna ske på en Canal än på Axel, och hvilka artiklar ofta äro i krig af lika, om ej större vigt än en Flotta, Hvad åter angar den oeconomiska nytta, som Canalen lofvar för framtiden, sä medger jag gerna, att den ej tål att pröfvas efter samma grunder som vanliga en* skildta företag. Sådana böra i Sverige, der penningerentan är hög. gifva 6 ProCent årligen. Hvad man de första åren får mindre bör de följande återbetalas eller bör företaget i Capitalvärde kunna ersätta skillnaden, En odling, en Bruksanläggning, en »y Fabriksinrättning, sorn ej uppfyller ett af dessa vilkor, kan väl aldrig i ordets strängaste förstånd fa namn af oeconomiskt nyttig. Men den kan icke dess mindre medföra åt det allmänna en indirect nytta genom en ökad, ehuru rj mot det använda Capitalet svara de production; genom dess förmonliga infl' telse pä en orts andra näringsgrenar; genom förbättrade arbetsmethoder, och icke sällan genom sjelfva de lärdomar som hämtas af begagna misstag. Det är under synpunkten af dessa indirecta förmon er, som jag tror Götha Den 2g Juli e. ?n. Canals oeconomiska nytta hör -betpaktas: att pröfva den efter andra grunder vöre obilligt och resultatet deraf visar sig genast; ty nog inäste det medgiFvas att 6 ProCents inkomst af det Capital, sorn nu fordras till Canalens fullbordande, visar sig på ganska långt afstånd. Härvid väntar jäg mig ett inkast, sorn, förut mött mig från flera håll och hvilket här torde vara stället att besvara.
Alt Skaren har nu full rätt an reklamera deste Fastigheter och äterkalla de meddeldke Comracter, samr derined förfara etter hwad Rikets Representanter eller församlade Ständer pröfwa nyttigast och billigast wara, anser jag icke tarf,oa någon bewisning, sä »vida ben regel mäste blifwa gällande, att Lagligt stände och olagligt ätergänge. att enligt wära allmänna Lagar ingen bäfwer wäld, annor Mans Jord försälja, förpanta och bortarrendera utan rät Zrte Band. s:dra Asd. 93. Den 27 Zebruarii. rätta ägarens minne och samtycke och hwarföre jemwäl wär Iiegerings - Form uti äberopade 77 H. märkeligen stadgar, att blott de personer och menigheirr, som efter hit ilis gällande Författningar nu innehafva och nyttja Kronolägenheter, mä dera laglig rätt till godo njuta. Kongsgärdar och KronoLägenheter äro icke Konungens u an Rikets enstildte tillhörigheter. Uti ingen af wära äldre Regeringslagar finnes uppdragit ät Konungarne att med Rikets egendomar efter godtycko handla; Och ehurn efter 1789 ärs säkerhets-akt Konungen ägde magt att styra Riket efter hivad honom godt syntes, kunde likwäl denna magt icke utwidgas till abalienerande frän Riket ät enstildte personer af Statens egne tillhörigheten Åtminstone kau denna af Konungarne uköswade frihet icke extenderas uköfwer deras egen Regerings-tid och till inträng uti Efterträdarens lika fria styrelse rätt. Men den sanning a>t Ulöfwande af högsta rätt ar stundom största orätt eller mäld mäste och harwid werka afseende till ömt behjertande för deras öde som i förlitande pä helgden af en magtagande Konungs löften och Resolutioner innehaswa sädane Lägenheter och dera nedlagt betydliga kostnader under lika förhoppning som de Arrendatorer, hwilka jag omnamk wio andra Clasten; Äistillige
Ett nytt och rymligare laboratorii-hus torde derföre vara af högsta behof påkalladt, för ali sålunda kunna höja den materiela delen al institutionen till den ståndpunkt af ändamålsenlighet, som vetenskapen oafvisligen fordrar. Och då, utom det vetenskapliga gjort sig gällande såsom oeftergifligt inom de industriella yrkena, är det angeläget all, lill afbjelpande al den nuvarande bristen på tillfälle till ändamålsenlig undervisning härutinnan, anstalter vidtagas, som underlätta bildandet af skicklige lärare i detta ämne, hvartill hörer ulan tvifvel Ijenliga och tillräckliga laboralionslokaler, som göra det möjligt för institutionens föreståndare alt ändamålsenligt och med framgång kunna verka i sin vetenskap. Rikets Ständer hafva derföre, under antagande tillika, alt, äfven om inköpet af byggnadstomt skulle af universitetets reservfond bekostas, ofvan uppgifna kostnadssuinma 20,000 R:dr B:ko torde erfordras, funnit sig böra, till uppförandet af ett nytt kemiskt laboratorium i Lund, anvisa den af E. K. M:l i sådant hänseende äskade summa 30,000 R:dr Runi, dock med vilkor all, oin del framdeles skulle visa sig, att beriirde summa icke varder tillräcklig för ifrågavarande byggnadsföretags utförande, Universitetet då må af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunna erlördras. ti:o. E. K. M:t har likaledes äskat ett anslag af 30,000 R:dr Runt lill förbättring af den Botaniska Institutionen vid Lunds Universitet tillhörande byggnad. Efter hvad slatsråds-protokollet i detta ämne innehåller, äro tre olika förslag framställda till förändring eller ombyggnad af ifrågavarande hus, af hvilka förslag ett afser påbyggnad af husets ena del, ett annat en tillbyggnad, och det tredje husets förändring helt och hållet lill vexthus, jemte aplering af ett uthus lill bostad åt trädgårdsmästaren; och skulle kostnaden komma all uppgå eller det första förslaget lill 15,000 R:dr, enligt det andra till 21,000 R:dr och efter det tredje till 26,000 Hulr, hvilken sistnämnda summa dock af Consistorium Åcademicum och t. f.
Finna Stadsboer bättre uträkning wid att köpa Bränwin, dä den wahran blir sä fri, att alla kunna bränna och sälja; sä upphör den af fig sjelf, utan att skada Krono - Brännericrna eller förhöja priserna pä Sädén. Och hwad widkomrr Kroginrättningar, är rättwist, att de betala ärlig afgift till Kronan; men för sedligheten böra de, dct sparsamaste som ske kan, tillä. taS , att ofdrständet ej mä förstöra egendomen, eller wanarten sedligheten. Och att 1786 ärS RikSdagSBesluk» som förbjuder alla Krogar och Bränwint Minu - Den 14 September. 405 Minuteringsställcn närmare Kyrkor pä landet än 4 mil ej mä glömmas utan efterföljas. I synnerhet bör Tränwinsfbrsälgning inställas pä Helgedagar, dä wäng» der af menniffor, frie frän manligt arbete, tillbringa sin tid pä Krogarne, hwarigenom ungdom och tjenstefolk alldeles borrtskämmas och förderfwas. Säledes förenar jag mig gerna med de wärda Ledamöter af Utskottet, som tillstyrkt Magajins - Inrättningens utvidgande, Krono-Bränncrierncs bibchällande i Stockholm, Götheborg och Carlscrona: för Städer och Landet lika frihet, dä de anmäla sig och skatta; men med uteslutande af alla Bräntvins-Fiscaler och Uppsyning män; utan hwar och en mä angifwa den, som bränner utan att skatta, och den som nyttjar större BräntvinSpanna , än 90 kannor eller anlägger större Bränneri, Inrättningar , dä Angifvare» mä ätnjuta ensam sin Dcflagare-andcl. — För öfrigt tyckes för hwar och en undersäte, af hvad Ständ och villkor, som anmäler sig till skatt, bör denna frihet ej vägra-, dä alla de, som ej äro Jordägare eller Hemmansbrukare, kunna vid Mantalsskrifningarne läta anteckna sig för att vid päföljande Taxering blifva skattlagdt efter hvars och enS omständigheter, till en witz ärlig afgift till Kronan.
5‘o Skulle Riksens Ständer Con stitutionsUtskottet. 4.0 Blifva göromålen förfalla frågan. §• 57- 1:0 All^ Riksens Ständer , . till Ståndens Plena inkomma. 2 0 Intet Utskott omedelbarligen öfverlemnas. /• 44. i'.o Konungens Propositioner : : ^ betänkandens afgifvande. 2:0 Hvarje RiksStånd . * härom meddelas. 3:0 Vill Utskott . ; . frågan bör för visas. g6 Constitutions-TJtskottets betänkanden. , §• 49- i;o Hvar och en allmän fråga . ovägerligen fattas. 2:0 Då saken Acter och Hand lingar. 5:0 Återförvsies till expedition betagas. §■ 57- 1:0 De allmänna beslut uppe hållas. 2:0 Af ProtocollsUtdragen högt uppläsas. * t §. 63. 1:0 Till följd af Regeringens Former - . behörigen fullgöra. 2;o Denne Riksens Ständers der till åter väljas. jpö Justitiae - Ombudsmannen Justitias-Canceller. 4:o Electorerna böra skulle med döden afgå, §' 70. Constitutions Utskottets betdrikanden. 98 §• 7°- 1:0 Till Fullmäktige skyndsamt föranstalta. 2;o Fullmäktige och Revisorer . Riksdagsmän tillägga, Ex 1’rotocollo J. D. Valerius. Memorial, till Riksens Ständer, med förslag till ändring i 57 /. Riksdagsordningen. I 37] §. Riksdagsordningen stadgas, att intet Utskott, Constitutionsoch BanCo-Utskotten allena undantagna, är berattigadt att väcka frågor till afgörande i RiksStåndens Plena, eller behandla andra ämnén än de från Plena remitterade, så vida ej, hvad Stats-Utskottet Särskildt angår, Konungens Proposition, jemlikt 27 till detsamma omedelbarligen öfverlemnas.
Uti en från Högvördige Preste-Ståndet remit^ terad Motion, har Herr Kongl. Hof.Predikanten Dillner anfort, att då Kongl. Majit i Nådig Resolution af den io:de Mars 171g förklarat, att Prostarne, i anseende till deras myckna besvär med resor, correspondance och hvarjehanda det Embetet vidhängande Sysslor^ mäste oförryckt och frie frän all contributiön njuta den dem derföre bestådda ringa och ingalunda emot deras besväc och omkostnad svarande lön och vedergällning, som vore allenast en Tunna Spannmål af hvarje tillydande Församlings Kyrkoherberge.' då denna rättighet ytterligare blifvit försäkrad genom Presterskapets ännu gällande Privilegier, af den 16 October 1723: då, uti Nådig Resolution af den 31 Januarii 1727, Kongl. Majit funnit betänkligt att gifva sitt Nådiga bifall till Prostarnes sökta postfrihet på de bref och skrifter, som de uti Embetsärenden Bilt. till Riks St. Prat. 1828 och 1829, l:tc •Sami. T-e H*.t. 1 • 5 Bevllln.'TJtskottets Betänkande N.o 18. till Consistorium afsända, af det skäl, att dem; i anseende till deras besvär af resor och correspondance, deras Proste-Tunnor bestås frie från all contributiön: då Kongl.
Jj; Den, (Jet ej vil', rosie Nej ; Vinner Nej, kommer det i Constitutions-Utskoltets Memorial N:o 87 framstäldc förslag till redaction af Regerings-Formens 121 oc^ 124 icke att till nästa Riksdag hvila. STOCKHOLN, Flmkns och Granbergs Tryckeri. 18 ji. Constitutions-Utskottets MemorialN:o 11g. i N:o lig. Ant. till Exp.-Utsk. den 4 Juni 1841, kl. 7 f. m. Memorial till Riksens Ständer, med anledning’ af åtskilliga till nästa Riksdag //.vilande förslag till Grundlags-ändring. Emot slutet af sist förflutna
Vtsk, Betänkande». jjgheten af det stadgande, att Ståndspersoner å Landet, sorn ej aga hemman, äro från rättigheten att tillverka Bränvin utestängda. 25:0 Vidare är af Riksdagsfullmägtigen Gustaf Larsson från Stockholms Län anfördt, hurusom, genom tillsättande af flera serskilda Beslagare och Uppsyningsman, till hand» hafvande af författningarne angående hushall c fsbrän vinsbränningen och, dermed gemenskap ägande ämnen, Allmogen mycken olägenhet tillskyndas, heldst dessa Personer ofta, dels genom våldsamheten, dels ock genom Svekfulla åtgärder skola förorsaka hvarjehanda oredor och kostnader för den enfalldiga Landtmannen, i anseende hvartill Riksdagsfullmägtigen ock yrkat afskafFande af dylika serskildt tillsatte Uppsyningsmän, såsom efter hans tanka helt och hållet öfver fl cidi ga, om de Ordinarie Krono-Aklagarne i Orten fullgöra sina tjenstepligter. 26:0 Riksdagsfullmägtigen Petter Anders* son från Halland åter har uti ingifvet Memorial äskat det stadgande, att Arrendator icke må få utöfva Bränvinsbränning för annan arrenderad Jord, än den han verkligen sjelf brukar, på det att missbruk i detta afseende må kunna förebyggas, samt att Bran vinsrättigheten endast må beräknas i mon af den Jord, sorn, bebrukas, men å Ovarnar eller andra dylika lägenheter, vid bestämmandet af Pauri er y ruden afseende icke göras. Sluteligen hafva 27:0, 28:0, 09:0, i afseende på Bränvinstninuteringen, Riksdagsfullmägtige Johannes - e*4 Besv. och Ekon. Utsk. Bctänknnden. Olsson fran Elfsborgs Län, och Jon Jönsson samt Nils Månsson från Skåne anfort, dea förstnämnde, att han ansåge Bränvins minutering å Gästgifvaregårdarna böra emot lämpelig afgift ti!latas:
Det synes således, som en besynnerlighet skulle ligga deruti, att jag skulle betala en afgift för innehafvandet af en grad, sorn jag' nödvändigt måste passera för att komma från en lägre till en högre, af hvilka ingendera medför förbindelse till någon afgift. På samma sätt förhåller sig vid flera regner med öfverstelieutenantsgraden. Jag tror för öfrigt, att den svårighet, man vill åstadkomma för personer att emottaga karaktersfullmagter, snarare skal! öka än minska begäret efter desamma, emedan åtrån alltid stegras i samma mån, som svårigheterna för dess uppfyllande förökas. Dessutom skulle den fattigare icke utan känbar uppoffring kunna komma i åtnjutande af samma hedersbevjsning, som den förmögnare, utan afsaknad, kan emottaga. Af dessa och öfriga af Hrr af Billbergh och v. Hartmansdorff anförda skäl anhåller äfven jag om återremiss af betänk. Gr. von Fersen: Då så många ledamöter inom B. o. Ad. yrkat återremiss, lärer det vara fåfängt att framställa den önskan, att detta betänk, måtte bifallas. Likväl skall jag försöka att till besvarande upptaga åtskilligt, som blif - Den ji 0 c toli c r. vit a ti marle t. En värd ledamot liar ansett bättre, än det förslag Utsk. afgifvit, att sammanställa uti en viss classification alla titlarna. En ledamot af Bevilln.Utsk. har redan upplyst, att ett sädant förslag blifvit framstäldt, men af Utsk. förkastadt. Classificationen stödde sig på rangordningen, jemnförd med rese-reglementet och öfriga i detta afseende utkomna författningar. Denna classific.ation upptog 9 classer, och bevillntsafgiften gick från 10 till 2 r:dr. Hvar 'och en af motståndarne, d. v. s. de, sorn icke godkände denna classification, yttrade deremot, att den icke innefattade någon säker berakntsgrund, någon norm, hvarefter man kunde bestämma bevillningen, alt afgiften för första classen borde vara högre och för den sista classen lägre.
Det är verkligen svårt, att icke motsäga den principfråga Herr Rosenblad väckt, måhända den vigtigaste för dagen, nemligen huruvida man i silfvermynt skall se varan eller tecknet, d. v. s. att silfvermyntet icke bör få vara mindre än sedeln, och sedeln deremot hänvisa på varan till dess fulla belopp. Jag måste i ren motsatts mot Herr Rosenblad yttra, att man aldrig efter naturens ordning kan intvinga silfvermyntet sill samma värdesom sedeln; ty det ligger i fördelen af det representativa myntet, att det skall stå i högre värde, emedan det är beqvämare, än det verkliga. Man mäste således låta sedeln gälla för varan, och silfret för sedeln, så att hvar och en önskar byta ut den förra emot det sednare. Om man icke reder dessa begrepp, så famlar man i ett chaos. Herr Rosenblad gör ett ganska stort Den 16 October e. 1x1. 377 misstag, då han lägger så mycken vigt på 1664 års myntfot. Det är visst sannt, att enligt senare förordningar 4- och 2-sk.-stycken blifvit utmyntade på annat sätt än R:drrj, men då t. ex. 12 fyraskillingsstycken i alla fall innehålla lika mycket silfver, som ett R:drs-stycke, göra ju dessa underafdelningar ingen förändring. En annan fråga blir i i2:te punkten, huru det nya myntet skall se ut. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemsaällde, om icke, i anledning af flere Ledamöters förbehåll om rättighet för Ridderskapet och Adeln, att vid i2:te punktens afgörande besluta om myntfoten, det vore lämpligast uppskjuta denna fråga, till dess i2:te punkten till pröfning förekommer. Ropades Ja, Herr Rosenblad: Jag har ingenting emot att medgifva mina motståndares önskan, endast den förklaring bifogas, att Ståndet har sig öppet bestämma hvad med 1664 års myntfot bör förstås; ty nu innefattas derunder egentligen ingenting annat än hela Riksdalersstycken. Herr Cederschjöld:
Herrn ligger till sängs sanslös, hennes nåd »stormtjuter», Jean har sprungit till läkarn och pigorna hafva tappat hufvudet hvarenda en. Saken är den, ser frun, att när festen var slut, så gingo vi till sängs förstås. Herrn måtte hafva dröjt uppe ensam i sitt rum. Det är klart, att man sofver tungt, när man har vakat öfver halfva natten. Vi hörde inte så mycket som ett »knyst» en gång. Herrns rum ligger dessutom i ändan af våningen. Nå, jag stiger upp litet efter sju, eller för en half timme sedan. För att inte oroa herrskapet, som nog behöfde sofva ut efter festen, ämna vi börja städningen med herrns rum. Men dörren var reglad, då gå vi till den som vetter åt gula salongen, men den är också låst. Det är ju kuriöst. Nå, så försöka vi dörren till korridoren; men den är reglad som de båda andra. Genom nyckelhålet få vi då se, ja, kan frun gissa hvad? Jo, herrn, som ligger på golfvet och en revolver midt på mattan. Gud förlåte mig; men då tänker jag det värsta. Jag springer efter en kofot och bänder upp dörren, de här moderna låsen är det i parentes sagdt bara strunt med. Så säger jag åt pigorna, att de ej få oroa hennes nåd; men en galning har redan rusat åstad och hennes nåd kommer, förstås, springande så godt som i blotta linnet. Det blir jemmer utaf och hade inte jag varit, så tror jag att herrn ännu legat på golfvet. Jag tar emellertid och vänder på honom, lyfter upp honom och bär honom med Jeans hjelp in i sängen. Der kläda vi af honom. Dess bättre, så andas han, fast vi inte fått honom till sans ännu. – Om han skjutit sig, fråga frun? Nej, inte alls; men han har nästan blifvit ihjälslagen. Hela pannan är blå och svullen och på högra armen har han en ofantlig blånad. Det är något märkvärdigt med det här. Revolvern ligger midt på mattan med sex skarpa skott i, det är herrns revolver. På stenarna ligger en morfinspruta sönderslagen, jag misstänker, att den också är herrns. Och så de stängda dörrarne.
Åkerhjelm förekommen i meddelandet af den upplysning, som påkallades af Hr Printzenskölds yttrande, nemi. att den jemnkning, som egt rum i organisationen af ifrågav:de embetsverk, föregick utnämningen eller tillförordnandet af tjenstemännen derstädes, och att således icke nugot hvarken juridiskt eller moraliskt anspråk för dessa tjenstemän kunde finnas, att komma i åtnjutande af de för vissa platser först tilltänkta lönebe - Den 26 Maj e. m. 497 loppen, något som derföre ej heller för dem kunnat vara annat än en förväntan eller förhoppning. Och att detta är förledet synes äfven deraf, att enligt Stats-Kalendern icke någon Sekreterare eller annan person med särskild tjenstebefattning blifvit tillsatt, utan endast samfäldt tillförordnats 3:ne ”tjenstemän”, nemi. Ljungberg, Fåhreeus och Seth, hvilka ega samma tjenstgörings-skyldighet, och mellan hvilka således också rättvisligen den samfälda allöningssumman blifvit lika fördelad. Jag önskar visserligen Hr Ljungberg allt möjligt godt, men jag kan icke finna att under sådana förleden det ginge an att undantagsvis tillägga honom en högre aflöning än de öfrige på dessas bekostnad. Dessutom begick Frih. Bonde ett misstag, då han sade att aflöningen skulle nedsättas till 2,500 rdr; ty det är ju tydligen sagdt att en summa af 9,000 rdr skall fördelas årligen mellan 3:ne tjenstemän, hvilket således gör 3,000 rdr, och icke 2,500, för hvardera. Jag tillstyrker bifall till TJtsk:ts förslag. Hr Printzensköld: Sedan jag nu genom de upplysningar, som dels oidfiden i Stats-TJtsk:t dels Chefen för K. M:ts Finansdepartem:t afgifvit, blifvit öfvertygad derom att den antagne s. k. Sekreteraren verkligen icke blifvit anförtrodd denna befattning under någon slags förespegling att han skulle komma i åtnjutande af hela den lön, som R.