Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Doktorn vill inte, att fru Balle skall vara så mycket hos mig, han påstår, att hon upprör mig, och att det är hennes skull, att jag varit litet mattare de senaste dagarne, men det är det ej, jag är bara ledsen öfver att jag inte kan vara henne till den ringaste hjälp — Gudskelof, det reder sig! Hon var just inne på afskedsvisit. Hon satte sig bredvid mig och började genast berätta: — Ack, fru Arvidson, jag är så mycket lättare till sinnes! Falkman har varit så gränslöst snäll och förtänksam. Han har en bror i Paris, som han skrifvit till och bedt möta mig vid stationen och följa mig till ett hotell. Jag skall försöka att göra honom så litet besvär som möjligt, men Herre Gud, hvad det är tryggt att veta, att man har någon, som tar hand om sig. Ack, hvad människor ändå äro goda, det skall jag aldrig i lifvet glömma, och om jag också inte kan bevisa Falkman min tacksamhet, så har jag gifvit mig själf ett heligt löfte, att jag skall vedergälla det mot någon, som kanske en gång behöfver mig. — Och så började hon gråta — Hvad jag är glad, att ni får det så bra ställdt för er, sade jag, nästan lika tacksam som hon. Hennes resa har vållat mig riktiga bekymmer, hon har varit så förfärligt nervös. — Och, fru Arvidson, doktorinnan har också varit så snäll de sista dagarne. Jag ångrar så, att jag inte förr tyckt om henne. Litet ungdomligt öfvermod borde jag väl kunna ursäkta hos de unga och lyckliga, de kunna ju inte veta, hur en annan har det. Om jag inte varit så uppgifven af trötthet efter allt vakande, skulle nog inte häller den välsignade slagdängan göra mig nervös. — Hvad menar ni? — Den där sången: »Il faut partir, charmante Joséphine», som positivspelaren sjöng i trädgården de båda dagarne, min man var som sjukast. Den gnola doktorinnan och Falkman jämt och ständigt, när jag kommer in. De kunna inte veta, att det plågar mig så förskräckligt, att jag tycker jag hör hans rosslingar mellan hvar ton. Man blir så egoistisk, när man har en stor sorg, och besinnar inte att andra kunna ha orsak att vara glada.
J a g var nästan färdig att ångra, att jag på detta sätt trängt mig på en främmande gammal dam, som syntes helst vilja vara ensam m e d sina tankar, men ett vänligt o c h rättframt: Var så god o c h sitt! kom mig att känna mig fullkomligt hemmastadd. » J a g har haft glädje af alla mina barn, » sade hon, » men med August har det varit nå- got särskildt, därför att han brutit sig en egen väg o c h d e n vägen har varit så svår. J a g har följt honom genom alla hans mödor o c h segrar o c h vant mig vid att lefva med honom. Se här skall ni f å s e! » Den gamla gick fram till ett glasskåp, hvars dörrar hon öppnade. E n låda drogs fram, fylld med papper och konvolut. S c här t. ex. äro hans förordnanden. » H o n räckte mig ett kuvert, p å hvilket med gammaldags tydlig stil s t o d: August. men var n u temligen kry. H o n åtnjuter anJag öppnade det oförseglade konvolutet och nars god hälsa. Oaktadt sina 75 år, gör h o n framdrog ett telegram, som innehöll meddelande egentligen icke intryck af att vara gammal. till modern om den nuvarande öfveringeniörens Det slätkammade håret är snarare blondt än grått. Ansiktet har icke många rynkor. M e d förordnande som patentbyråns föreståndare. sina regelbundna, markerade drag o c h den » Så ofta det händt honom något viktigt, säkra, forskande blicken tyckes det snarare har han genast telegraferat till mig därom. tillhöra en kraftfull sextioåring. Detta intryck Så snart han nedkommit från sina ballongaf ännu obruten kraft förstärkes af stämman, färder, har också hans första tanke varit att som alldeles saknar d e n något sentimentala, underrätta m i g m e d telegram. D e t smärtar lidande ton, man så ofta finner hos äldre damig nästan mest, att jag n u icke kan få någon mer. F r u Andrées röst är i fullkomlig harunderrättelse från honom på länge. » moni med hennes yttre: fast, rättfram, nästan V i öppnade tillsammans flere andra konvolut barsk med en underton af vänlighet.
Disconts-rörelses tilläggande åt Götha Canal-Bolags egna, hvarigenom vinsten för år borde stiga minst omkring 3o ä 4°>00° R'd., och en äfven till Contoiret i Stockholm utsträckt belänings-rätt för deras Actier, låto Rikets Ständer framlysa deras angelägenhet, att Actie-egarne skulle fortfara att bidraga med de ännu återstående 60 procent, och hvarföre Rikets Ständer, igenom särskildt stadgande uti samma skrifvelse, anbefalde ett ytterligare säkerhetsmått, att ej Actie-Capitalet måtte igenom försummad insättning förminskas. 1818 års Rikets Ständer gjorde, oagtadt förklarandet af Discontens frångående, Bola - 326 Stats - Utskottets get dock heller ingen rubbning eller förändring af Götha Canal-Åctie-egarnes rätt till ränta under byggnads - tiden, de uttryckte fastmera deras motsätta mening uti det stadgande, der de för afskrifningen af Canalbyggnadens skuld till Disconten R:d, 1,083,877 vilkorade, att Staten deremot ej vidkännes skyldighet, att ersätta Actie-egarne ränta e/"- ter byggnads-åren, Desamma Riksens Ständer bi fö Ilo ock deras Statsoch Ranco-Utskotts sednare Betänkande, i svar på gjorde anmärkningar öfver Utskottens först afgifna i denna fråga, och med detsamma godkände den deruti innefattade mening, att Actie-egarnes insättning och anslaget, sorn den gången ej kunde blifva längre, än till och med nästa Lagtima Riksdags-år, lemnade tillräcklig tillgång till Aetie-egarnes 5 procents ränta under tiden, eller från och med år 1817, till och med förstnämnde år, eller i8a3 ; Men hvilket år Riksens Ständer desLomindre ansågo byggnaden kunna vara fullbordad, soni de i deras Beslut tydligen uttryckte, att, ”en enrot. ”18 (5 års förslag, att på 10 år fullborda det ”liela, blifvande förändring uti hvarje års ”byggnads-plan, blir en följd af då förmin”skade tillgångar,” hvilka, som bekant, dock ej berodde af Bolaget.
Att, nied alla andra städers uteslutande, ensamt bibehålla en dylik förmon för Jlorås och Ulricehamn, dertill synas skäl icke kunna hemta?, hvarken från allmänna rättsgrunder eller från några serskilda här inträffande oeconorniska förhållanden. Afsättningen af de producter, som beredt v;ilstånd och förkofran inom landsorten, synes vara mindre beroende af städernas ifrågaställde handelsfrihet, än af allmogens gårdfarihandel och städernas fria försäljningsrättighet i andra städer. Dessa åsigter, som inom Utskotten vunnit afseende, föranleda Utskotten lill den hemställan, att Rikets Högloft, Ständer mä hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att den, städerna Borås och Ulricehamn kittilä medgifne rättighet, alt idka gårdfarihandel, bör upphöra, dervid Kongl. Maj:t likväl i Nåder täcktes tillse, huruvida, med afseende på de förluster Borås stad genom två eldsvådor lidit, tiden för en sådan förändring ännu må vara för handen. Vidkommande åter allmogens frihet, att idka dylik handel, synes den, lofligen utöfvad, i sig sjelf icke kunna betraktas annorlunda, än såsom en rättighet den allmogen i allmänhet, enligt äldre och senare Författningar, eger, att, på hvad ort sorn helst inom Pöket, afyttra sina egna slöjdealster och tillverkningar.
Men detta har ingen probabilitet för sig, ty äfven om för stambanornas nttörande man skulle anvisa blott 23 mill., såsom Utsk:s Afdeln. tillstyrkt, så torde i alla fall den åsigt vara inom Riksstånden allmän, att man bör vid detina Riksdag genom lån understödja anläggande af vigtigare bibanor. Huru man således vänder sig, så är det omöjligt att komma till en mindre summa än de 25 millioner, K. M:t föreslagit. Jag har icke anspråk på att kunna i denna fråga inverka på R. o. Adis beslut; men jag har trott mig skyldig att redogöra för de skäl, hvilka föranledt mig att reservera mig mot det beslut, hvari Utsk. stannat. Frih. Stjernstedt, Jakob Theodor, anförde skriftligen: Vid ett föregide tillfälle, vid RiksStfindens gemensamma öfverläggning, har redan så mycket blifvit i denna vigtiga fråga yttradt, att omsiigningar nu mera svårligen torde kunna undvikas; det blir då en pligt att vara kort och jag skall söka vara det. Med förbigående af åtskilligt anhåller jag derföre, hufvudsakligen med ani. af 3:dje punkten i nu föredragna Betänk., att få yttra några ord. Utskit tillstyrker att, på sätt K. M. i nåder föreslagit, 20 mill. rdr rmt skola till fortsättande af Statens jernvägsbyggnader uplånas mot obligationer ställda å utländsk mynt; men har Utskit upskjutit med afgifvande af yttrande röride de 5 mill. rdr, som K. M. föreslagit böra genom inhemsk uplåning anskaffas. För min del hade jag önskat att hela lånefrågan blifvit på en gång för Ständerna framlagd, men då så ej skett, anhåller jag att vid detta tillfälle få uttala min mening ronde det så ofta förekommande talet om utländsk och inländsk skuldsättning.
Derest ej Banken med Rikets metalliska mynt eller med sådana sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser sina creditsedlar, äfvensom derest af densamma utfärdad invisning å Rikets Ständers Bank, vid uppvisandet derstädes, i anseende till bristande behållning ej inlöses, åtnjute borgenären ränia af den enskilde Banken efter Åtta för hundrade om året, ifrån den dag, då betalning af credit-sedel eller invisning vägrad blifvit, intilldess inlösningen i Banken åter vidtager. Vare det ock, när Banken sålunda brustit i betalning, livar och en af Bank ens borgenärer obetaget att väcka fråga om Bankens försättande i eoncurs-tillstånd, derom anmälan bör ske hos Konungens Befallningshaf - 16 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N'.o 2. vande, sorn genast undersöker Bankens ställning. Gitter Directionen då ej visa, att den inträffade oförmågan härrört af en skyndsamt öfvergående tillfällighet och att Banken alla sina borgenärer förnöja kan, åligge det Konungens Befallningshafvande att låta inställa Bankrörelsen och öfverlemna målet till Domstol, som beslutar, att Banken i concurs-tillstånd försättes. När eoncurs inträdt, har ock Bolaget förverkat rättigheten att vidare begagna sig af det erhållna tillståndet till Bankrörelses bedrifvande. 15 §. Oberoende af den rätt, som i nästföregående §. Bankens borgenärer tillägges, ege innehafvare af credit-sedel eller invisning, som ej inlöses, att genast erhålla qvarstad å en eller flere Directionens ledamöters egendom, samt att, sedan en månad förflutit från den dag, credit-sedels eller invisnings inlösen vägrad blifvit, lagsöka en eller flere Directionens ledamöter, med samma rätt att använda utmätningstvång, som Lag och Författningar i allmänhet medgifva. I alla de fall, då ledamot af Directionen ej träffas hemma med lagsökning eller å Bankens conior, äfvensom då flere
Af samma Dag: 5:0 I anledning af Herr StadsMajoren Westins motion om inrättande af en BesparingsBanque, hvarigenom tillfälle för den fattige arbetaren kunde lemnäs, att med fördel använda sin förtjenst3 anseende Utskottet det ännu vara för tidigt att om organisationen af ifrågavarande välgörande Inrättning föreslå några reglementariska föreskrifter, innan allmänna omdömet om dess nytta hunnit stadga en öfvertygelse, hvartill, i Utskottets tanka, mycket skulle bidraga, om Kongl. Maj:t täcktes åt någon skicklig person uppdraga, att genom öfversättning af tryckta skrifter öfver detta ämne, gifva Allmänheten fullständigt begrepp om dylika Inrättningars organisation utrikes, samt den verkan de visat på de lägre Classernes arbetsflit, sedlighet och trefnad. Från JBancoUtskoitet: Af elen 28 sistledne April : Deruti Utskottet , i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, angående rättighet för en och hvar att emot Svenskt Speciemynt af Banquen tillbyta sig Guld och Silfver i Stänger och Tackor, förklarat sig förblifva vid dess i ämnet först meddelte Betänkande, hvilket af de öfrige trenne RiksStånden blifn vit gilladt. Ben 4 Maji, /. m. 59 Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, den 23, 25, 27 och 30 sistledne April, samt den 2 dennes på Bordet lagde Betänkanden : Fran Stats Utskottet: Af den 22 sistledne April: 1:0 1 anledning af Kongl Maj:ts Nådiga Remiss angående ti 1 lök te anslag för Spinnhusens i Landsorterne underhållande. Af den 24 sistledne April: 2:0 I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets förut argifne Betänkande angående de uti Södermanland varande Jagbackar. Fran BancoUtskottet: f ■ Af den 22 sistledne April; r.o I anledning af visse föreslagne förän, dring3r vid Sedel-Utgilningen från Bmquen, 2:0
Se Hufvudtitel <S:de. „ om ersättning till Tjenstemännen för en till Canzliposten Flink utgifven sportel-ersättning Bibliothekarie, vice, vid Kongl. Bibliotheket, angående aflöning för .. Bihang till Riks-Ståndens Protocoller, om upplagans storlek. „ „ om prenumeration derå . „ „ ang:de acceptering, efter Riksdagens slut, af räkningar för tryckning deraf Billbergh, J. P. af, f. d. President, ang:de befrielse från ädömdt ersättnings-ansvar i och för Tullförvaltare Finérs balance Svar på äterremiss I anledning af skiljaktiga beslut . Biskopsämbetena, om indragning af deni, m. m. BiskopshusJondens i Götheborg förvaltning, ang:de. Se Anmälan 99. Bjäre Härad, om åtskillige Rusthållsnummers skyldighet att erlägga Kronotionde Björnstjerna M., Grefve, om den honom tillagde Öfverste-Indelningen vid f. d. Adelsfane-Regementet. Se Anmälan 82. Blekinge Län, indragning af Kronotionde, anslagen till Landshöfdingen derstädes „ om svedjande derinom. Se svedjande. Z K* rO cd a C1Q r«a» C/> O < 'S O o c"n w Samling. > 8 yq I Utlåtande, B Betänkande eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut. Underdånig 1 Skrifvelse. 88 5T cL p CXQ 1 Cd CD co CD rtRidd. o. PresteBorgareBonder N:o N:o Sid. Adeln, Ståndet. Ståndet. Ståndet. Blockhusudds tulli om uppförande af en landningsbrygga derstädes m. m * ♦ B olius Län, oro befrielse frän Båtsmansrotering för insockne frälsehemman derstädes . * Svar på återremiss * Bohus Läns Regementes indelningar, a hg? de debiteringen och uppbörden deraf , indélnihgsräntör tili Rusthållare vid. Se Hufvudtitel 4:de.
Ragntider och urwädcrsdagar, som i siem dygn afbryta allmänna göromäl och utsystor, dä det likafullt ätes, men Liden förfpilles häldst af karlarna, rned tobaksrökande, joller, öfwersiödig hwila, sömn, «n wild stratt och kanske pä mänga ställen med kortspel. LlecanLsta inrättningar, säsom tröst-macttiuer torde igenom en större allmännelighet med tiden förskaffa vsi en större ledighet för Tjenstehjon. Hwarstne stullle icke en Husbonde borrrskanka en sädan tid da han den kan umbära och nied sin nytta fä bättre anwand, än ät den ena wid et och an ät den andra wid et annat tilfälle allt ester som akloluta göromål det medgifva och el Tienstehjon, uppä den samma til sin bätnad fa förrätta et af honom belingadt arbete. Huru skulle icke Allmogen uppä detta sättet inöfwa stna barn uti tidig Ldoghst och ivana at ständigt sysselsätta sig, desie som nu kan hända mindst akta stna Husbönder som äro deras egna Föräldrar äfwen som barnen stelfwa sedan de blifvit arbetsföre osta se stg blott wara et medel och offer för den faderliga myndighetens egennytta, hwilken föranläter dem, at under tiden söka tjenst hos andra. Hrr gifwes likaledes göromäl, hwilka för sädana stunder och äfwen pä be äng kunna Lfwerlätas och wara för handen, hwaraf man skulle förspörja en stel annan rörlighet.
Ekelund, Rydin, Kock, Berg, Stolpe, Boman, Frick och, Björk instämt, af hvilka hr Maechel hemställt, dels om det icke' skulle finnas lämpligt och bidragande till skingrande af den hos mången uppväckta, allt för starka tron på sjukdomens smittbarhet, att i den eller de författningar, som hädanefter i! detta ämne-kunde’ komma att utfärdas, orden »smitta» och »smittad» undvekos och ersattes af andra uttryck, dels ock huruvida icke den karantän, som ankommande fartyg hade sig ålagd, kunde, om icke alldeles borttagas, åtminstone förkortas, särdeles för de fartyg, som anlände från, måhända efter godtyckligt nog, såsom, för smitta' misstänkta, förklarade orter, samt derjemte föreslagit, att, då af de flera i,ämnet utkomne författningar den; ena upphäft den andra, och det vid sådant förhållande stundom varit svårt att finna och afgöra, hvilka bud: och' föreskrifter voro gällande, samt desse härförutan i vissa läll icke voro så alldeles tydliga och sins emellan öfverensstämmande, till följd, hvaraf villrådighet om deras rätta tydning pppstått och olika tillämpning på olika tider och orter egt ramp Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t framställa underdånig anhållan; derom, att; alla hittills utfärdade stadgar och föreskrifter till förhindrande' af kolera-sjukdomens införande och spridande i riket matte upphäfvas,. och att hvad i; sådant hänseende kunde, efter numera vunnen erfarenhet, finnas böra påbjudas, matte samk manföras uti en enda författning, skiljd från allt, som möjligen kunde ingifva en otidig Och alltid skadlig fruktan för sjukdomen; — och hr Wallenbergåteryrkat, att hvad hr Stenqvist föreslagit om förbud emot spärrningar och karantäner i afseende å kommunikationer uti det inre af landét jemväl måtte utsträckas till! sådana hinderliga åtgärder i afseende å kustfarten i riket.
Meningarne om detta ämne äro inom vårt laud så delade och så obestämda, att det är ganska orätt vilja i detta hän seende framtruga några förslag, som förmodligen icke skulle vinna bifall, hvarken å den ena eller andra sidan. Härmed förhåller sig ungefär så, som med representations-frågan. Ingen vet hvart han vill. Då är det bäst att underlåta ny lagstiftning. 17:de punkten angår underlåtenhet att vidtaga åtgärder till befrämjande af de allmänna lagarnes’ förbättring. Det är allmänt bekant att Konungen, vid 1848 års Riksdag framlade ett förslag till ny brottmålslag, men att det ej blef af R. St:r antaget. Civil-lagen ligger qvar hos Högsta Domstolen, och är ännu ieke af denna myndighet pröfvad. Huru skall Konungen förmå denna Domstol att fullborda sin åtgärd? Dessa förhållanden hade man bordt taga i betraktande innan man gjorde anmärkn. emot Konungens Rådgifvare. Lika obefogad anser jag anmärkn:n i 18:de punkten ang:de underlåtenhet att påkalla åtgärder för ordnande af Sveriges och Norriges unionella förhållanden i afseende pä dessa rikens inbördes handelsförbindelser. Huru vill man begära att samma författningar skola gälla för handeln inom 2:ne länder, hvilkas näri ngs-förliållanden äro så olika? Sverige är ett sädessäljande land med fabriker, som tarfva skydd. Norrige deremot är ett sädes köpande land utan varuförädling, som behöfver uprätthållas. Ät 86 Den 5 Juli f. oj« skilliga år komma, efter min lanke, att förflyta, innan sådana omständigheter kunna inom båda rikena inträffa, att det vore klokt försöka en dylik förening. Hvilketdera landet skulle upoffra sina fördelar? Man kan ju icke begära sådant af någotdera. En värd talare, Frih. Raab, har sagt, det han ansåge ett allmänt omdöme öfver Konungens Rådgifvares handlingssätt hafva bordt af Const.Utsk. uttalas. Denna mening är i fogligare ordalag ett uttryck af de åsigter, som framställas i Hr Brincks reservation. En sådan tanke innebär fordran, ali Konungens Rådgifvare skola handla i ett visst system, öfverensstämmande med R.
Foderväxtodlingen omfattas äfven med större intresse och bedrifves i vida större utsträckning, än för några år tillbaka, och en icke ringa del af de under sednare åren verkställda nyodlingar hafva icke ensamt afsell sädesproduktionen, utan äfven förökning af foderförrådet. Det är numera icke sällsynt, att, efter lörsta sädesskörden, den uppbrutna jorden besås med klöfver och timotej, och på detta sätt vinnes en ersättning för bristen af naturlig äng, som likväl i allmänhet är alltför inskränkt. Genom de uppodlade fältens insåning med klöfver och gräs förmedlas lätt öfvergängen till en ordnad omvexling äfven på gamla åkerjorden af säd och foderväxter, och vexelbruk börjar alt träda i stället för del inom Länet från uråldriga tider öfliga och bland allmogen ännu vanliga tvåskiftesbruket. Vid de flesta större egendomar äro vexelbruk redan med god framgång införde, och allmogen är flerstädes på ölvergången härtill genom sina numera temligen allmänna s. k. »insåningar». Det fattas endast, att dessa blifva systematiskt ordnade i föihållande till den sädesbärande jordens vidd och öfriga lokala förhållanden. Rotlruktsodlingen har, med undantag af potatesen, ännu ej vunnit någon särdeles utsträckning. Rofvor och kålrötter odlas visserligen öfverallt något, men i större mängd å åkerjorden äro de ännu icke använda annat än undantagsvis vid några större egendomar. Den styfva och genom en under sekler fortsatt sädesodling mulllattiga Uplandsleran egnar sig icke väl åt nämnde rotfrukter, och de vanligen torra och kalla vårarne lägga äfven ett väsendtligt hinder deremot; men på lösare och lättare jord, såsom på kärr och mossodlingar, här man med framgång börjat alt så såväl rofvor sorn morötter, de sednare äfven för att användas såsom foderväxt. Mossodlingen på åker är helt ny och infaller under den tidpunkt, denna berättelse alhandlar, hvarföre den ännu icke kunnat vinna någon betydligare utveckling. Men de försök, som blifvit anställda med odling af den stora hvita Belgiska moroten, eller den så kallade jättemoroten, hafva lyckats så väl, att de påtagligen komma att mana till efterföljd.
Ingen, som till deputerad blifvit vald, må sig delta förtroende afsäga, med mindre han är uti ordning att utur Nämnden afträda, eller fyllt CO år, eller kan styrka sjuklighet eller annat hinder, hvars giltighet sockenstämman eger pröfva; och skall afsägelse, på grund af ofvan uppgifna skäl, tillkännagifvas inom 8 dagar efter den då uti 3:dje § nämnda afskrift blifvit den valde tillställd. 8 §• Blifver en deputerad till Riksdagsman vald, eller eger han vid Riksdagen sjelfskrifven säte och stämma, utses suppleant att under hans frånvaro uti Nämnden inträda. 9 §• Skjuts och traktamente åtnjute den deputerade lika med hvad Riksdagsman för häradet bestås. §• Läns-nämndens säte vare Länets residens-stad. « §• Läns-nämnden sammanträde årligen den 1 Mars, eller derpå följande dag, såvida den förstnämnda på Söndag infaller. Genom beslut, som dock med 2/3:de!ar af de röstandes majoritet hör fattas, ege Nämnden bestämma, att ytterligare ett sammanträde under året bör ske, och utsatte då Nämnden dag för detta. Nämndens sammanträde må ej vara längre än trenne dagar. 24 Allm. Bcsv. och Ekon. Utsk.ts Bet. Läns-nämndens Ordförande vare Landshöfdingen. Att under hans möjliga frånvaro föra ordet, välje Nämnden en Vice Ordförande. 43 §■ Ordförandens skyldighet vare: att till behandling föredraga hvarje fråga som inom Nämnden väckes, såvida denna är af natur att Nämnden, enligt 18 §, eger att sig dermed befatta. Öfverläggning om fråga af annan art må ej af honom tillslädjas, och vare han pligtig, att, om Nämnden ej ifrån en sådan vill afstå, genast upplösa dess sammanträde. 14 §. Förslag må äfven af Landshöfdingen framställas, och ege han röst vid öfverläggningen, men ej vid fattande af beslut. 15 §. Enkel pluralitet gifve utslag, utom uti den fråga 11 § omförmäler. 46 §. Votering skall, då sådan af trenne ledamöter begäres, ovägerligen ega rum.