Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då landssekreteraren icke begagnat det tillfälle, som redan lemnats, att utreda förhållandet härutinnan, återstod ännu den utväg, såsom i allt fall den lämpligaste, att, genom anställande talan inför laga domstol, affordra honom en sådan utredning, hvarvid, der så nödigt pröfvades, klaganden äfven kunde varda hörd; och hvarefter, enär utredt blifvit, huru långt dröjsmål med de utskrifna exemplarens af utslaget uttagande å Landskansliet ägt rum efter utslagets datum den 30 Juni 1840, ifrån hvilken dag landssekreteraren borde för sina åtgärder, såsom expeditionshafvande, ansvara, det ankomme på allmänna åklagarens urskiljning att för sin del afgöra, örn landssekreterarens förfarande kunde anses rättfärdigadt, eller i hvad mån laga skäl förefunnos att vidare, såsom tjensteförsummelse, beifra landssekreterarens erkända förfarande att icke ens ombesörja verkställighet af den ofullständiga föreskrift, sjelfva utslaget, i afseende å dess expedition till vederbörande parter, meddelat; ett förfarande, som, detta sednare fall förutsatt, äfven i sin mån kunde hafva bidragit till obehörigt uppehåll med delningsförrättningens slutliga fullbordan. I öfverensstämmelse med sålunda anvisade grunder uppdrog jag, genom skrifvelse den 16 Juli förrnämnde år 1842, åt advokatfiskaIs-embetet i Kongl. Götha Hofrätt, att derstädes angående detta mål dels emot landssekreteraren och landskamereraren gemensamt, i deras egenskap af Konungens befallningshafvande, dels emot landssekreteraren särskildt, såsom expeditionshafvande, anställa och utföra den talan, lag och målets beskaffenhet fordrade.
Med anledning häraf och då härtill jemväl kommer, att å en del af de boställen, som blifvit anvisade till Reg:tsSkrifvare, karak tershus finnas upförde och innehafvarne af dylika boställen följaktligen jemförelsevis äro vida bättre lottade än deras vederlikar vid andra Reg:ten och Corpser, hvarest Reg:tsSkrifvarne äro i saknad af fri bostad, äfvensom de komma i åtnjutande af inqvarleringspenningar, enär denna ersättning är så ringa, att bostad derföre omöjligen kan erhållas, får jag alltså föreslå, det R St:r, då Militia;Roställs-kassan f. n. lärer sakna tillgång till bestridande af ofvan utaf mig nu ifrågasatte utbetalning, behagade anvisa medel till den utgift, som erfordras för att lemna de 22 Reg:tsSkrifvare, som äro i saknad af karaktershus å de till dem anvisade boställen eller de som ännu ej fått för dem afsedde boställen tillträda, inqvarteringspenningar till det belopp, som uti ofvan åberopade K. Förordn. af d. 21 April 1837 för dem blifvit bestämdt, eller 60 R:dr b-.ko årligen för hvarje. Remitterades till StatsUtsk. Uplästes följande af Frih. von Rosén, Erik Gabriel, inlemnade motion: I följd af vid sednaste Riksmöte gjord motion om ett förhöjdt årligt anslag för K. Musikaliska Akademien, till dess Läroverks förbättrande och utvidgning, insågo väl R. St:r otillräckligheten af Akademiens tillgångar, då endast utgörande 3000 R:dr b:ko, för att verka hvad den borde, men ansågo, i saknad af fullständig och antaglig plan för förbättringen och utvidgningen, sig då icke' kunna bevilja mer än 3000 R:dr b:ko årligen, hvilka ställdes under K. Sedan K. M. i Nåder bifallit, att hvad R. St:r sålunda beviljat finge till det upgifna ändamålet användas, har Akademien, enl. Nåd. befallning, uprättat och till K.
– Jag medger visst, att allt det der var rörande och väl taladt ... men nästan alla saker här i verlden gå an att se ifrån tvenne sidor. Så äfven denna. Selma såg saken ifrån den romantiska sidan; hon tror på en evig kärlek här på jorden, hon tror, att vissa personer äro skapade för hvarandra och att de inte med andra kunna bli lyckliga. Jag tror inte så. Det stack Emilie så underligt i sidan vid dessa ord; hon fortfor mattare: – Hvarföre skall jag dock lägga ut dessa ämnen; dels är det öfver min förmåga, dels känner du af gammalt mina åsigter deri. Hvad felsteget beträffar ... om det verkligen existerat ... så borde det göra Irene tacksam emot dig, för det du vill ta henne och ... befria henne ifrån ... nå ja ... detta skall grundlägga er lycka. – Men mig tar du alls icke i beräkning? – Jag hoppas du inte är alltför småaktig och nogräknad, min bror – Så småaktig och nogräknad menar du, att jag till exempel inte skulle vilja ha henne. – Ja, jag menar det vore temligen enfaldigt. – Nå ja, du kan ha rätt. Mången har ju tillochmed gift sig med enkor och det är än värre. Här skrattade den modesta systern rätt hjertligt och bifallande åt kammarjunkarens infall. Denne var dock icke ännu fullkomligt i hennes ledband och han sade: – Du sade, att Irene skulle bli tacksam emot mig, men huru kan hon det, då jag skiljer henne ifrån den hon älskar? Nej, godvilligt åtminstone tar hon mig icke. – Så måste hon tvingas dertill – sade Emilie och skrattade helt obesväradt, liksom saken varit af ungefär samma värde, som den brosch hon åter lekte med. – Således kommer hon att göra en stor uppoffring, och enligt Selma, vore det icke ädelt att drifva henne derhän. – Du minns hvad jag redan yttrat i denna sak och jag reklamerar det ännu. Jag menar det icke är någon särdeles stor uppoffring. Men om det ock vore uppoffring, hvad är det mera; betänk att det i motsatt fall vore du, som blefve offret och är icke hvar man sig sjelf närmast?
1790 commenderad på Galeren Westervik, och bevistade bataillen vid Svensksund. Efter slutad fred ingick å nyo i Coopvaerdiefartens tjenst till slutet af år 1791, då jag erhöll ordinarie lön såsom 1791 Fourir vid nämnde Escader, samt tjenstgö- d. 24 rande till år 1793; under samma är transporNov. terat en Kanonslup till Åbo Escader, äfven erhöll ett och ett halft åi's permission att idka utrikes sjöfart. Åren 1795 och 1796 förnyad permission i 1801 Goop valdie-tjenst. Belordrad till Styckjunkare med ofvannämnd. i3 de lön; samma år commenderad på en KaFebr nonslup till Östersjön under Capitainen Stan180a derskjölds befäl. —-— Erhöll full lön till förenämnde befattning d. 3o efter Lieutenanten Polheimer. Oct, 1804 och i8o5 commenderad å K. Jakten Exi8o5 plendian under Lieutenanten Ehrenbills befäl. FlaggConstapel enligt K. M:s allernådigste d. 28 befallning af d. 21 Aug. samma år. Oct. CO 0 CO Constituerad Under Lieutenant; samma år d. d. 27 28 Maj utcommenderad till Sandhamn med GaMaj. leren Esping på recognoscering, samt d. 2 Oct. commenderad att afgå med en Galeas lill Westervik efter tvenne Kanonslupar, destinerade till Malmö. 1809 Erhöll K. M:s fullmagt som UnderLieuted. 17 nant; d. 11 Junii samma år oommenderad Apr. som Divisionschef med Kanonjollarne till Kapll skär. 1812 d. 3i Maj varit commenderad på K. | Örlosbrigggen Johanna Christina på kryssning Den xa Februarii f. ra. i Östersjön, med convoj under Baron Klinckotvströms och Capit. Hjelrnstjernas befäl. 1813 d. 23
Prop. till ii. SI. år i8/ty.) 22 170 fleste skattskyldige vid nämnde uppbördstid funnos qvar, der de blifvit skattskrifne, i stället att vid nuvarande uppbördstermin mänga bortflyttat, hvarigenom både Kronobetjeningen och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förorsakas betydligt besvär för indrifningen samt afskrifning uppkommer för sådane, om hvilkas vistelseorter upplysning icke erhålles. Hvad åter vidkommer innehafvare af jordegendom, så är väl i allmänhet någon betydligare utskyldsliqvid icke för dem möjlig förr, än årets skörd hunnit realiseras; men, i följd af hvad här förut är vordet yltradt om fördelen af skatternes utgående på flere terminer, vore det likväl, efter Comiterades åsigt, lämpligt, att någon del deraf höstetiden afbördades. Comiterade förutse visserligen, att anmärkningar emot en dylik förändring skola framställas, serdeles då många torde som en fördel betrakta hvarje uppskof med utskjldernes liqviderande, utan att besinna, att, ehvad period som derför fastställes, enahanda tidrymd sedermera emellan hvarje års liqvid uppkommer; men en fördomsfri pröfning af omständigheterne skall dock, efter Comiterades förmodan, ådagalägga, att någon verklig olägenhet för de skattskyldige deraf icke skulle uppstå. Vid höstetiden inbringas nemligen inkomster för en ej obetydlig del af jordens och ladugårdens produkter samt för fiskvaror, der sådane äro att afyttra, och synnerligast är detta förhållandet, der sjöcommunicationer för varutransporterne begagnas.
Jag medger, att Frih. von Schwerins anmärkning är fullkomligt riktig, men 3q §!n Riksd.Ordn. innehåller alldeles detsamma, sorn dpn nf mig upplästa 22 (j:n j Ridd.Ordn., och således blir äfven conclusionen alldeles densamma. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Ridd.Utsk:s förslag, ronde skyldighet för electorerna att utse ordför. i Utskotten. 5 H. 3a Den 11 A pril e. in. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han funnit nej hafva öfverröstat ja. Frih. Boye, Fredr.: Sedan numera den saken är afslagen Frih. Boye afbröts här af åtskilliga röster, som ropade, att votering blifvit begärd, bland andra, af Frih. Tersmeden, Wilhelm. Frih. Tersmeden yttrade, att om Ilr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. till ålerremiss, afstod Frih:n från begäran om votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då propos. till bifall blifvit framställd, då den blifvit med nej besvarad och Landtm, derom förklarat sin mening, ansåg han sig icke lämpligen kunnat framställa någon annan propros., utan ägde den, som önskade återremiss och begärde votering, att få frågan om återremiss införd i contra-propositionen. Frih. Tersmeden: Jag har under denna disaussion hört flera ledamöter yrka återremiss, hvarföre jag äfven trott, att propos. derom skulle framställas, såsom vanlig då sådan begäran blifvit gjord. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, i anledn. af Frih. Tersmedens sista anförande, sin mening hafva varit den, att propos. på återremiss visserligen kunnat framställas, men att då flere talare yrkat bifall, hade Hr Landtm, ansett sig först böra framställa propos. derå. Hr Lagerhjelm:
Detta är det ord, som skedde af Herranom till Jeremia, och sade: Statt upp, och gack ned uti krukomakarens hus; der vill jag låta dig höra min ord. Och jag gick ned i krukomakarens hus, och si, han arbetade på skifvone. Och krukan, som han utaf lerena gjorde, gick honom sönder i händerna; då gjorde han åter ena andra kruko, såsom honom täcktes. Då skedde Herrans ord till mig, och sade: Kan jag ock icke skicka mig, såsom denne krukomakaren, med eder af Israels huse, säger Herren? Si, såsom leret är i krukomakarens hand, så ären ock I af Israels hus i mine hand. Hasteliga talar jag emot ett folk och rike, att jag det utrota, förhärja, och förderfva vill; Men om det omvänder sig ifrå sine ondsko, den jag emot talar, så skall jag ock låta mig ångra det onda, som jag tänkte göra dem. Och hasteliga talar jag om ett folk och rike, att jag det uppbygga och plantera vill; Men gör det illa för min ögon, så att det icke hörer mina röst, så skall jag ock låta mig ångra det goda, som jag dem lofvat hafver, att jag dem göra skulle. Så säg nu till dem i Juda, och till Jerusalems inbyggare: Detta säger Herren: Si, jag bereder eder ena olycko, och tänker något emot eder; derföre vände sig hvar och en ifrå sitt onda väsende, och bättrer edart väsende och anslag. Men de sade: Der varder intet utaf; vi vilje vandra efter våra tankar, och göra hvar och en efter sins onda hjertas tycko. Derföre säger Herren: Fråger dock ibland Hedningarna: Ho hafver någon tid sådant hört, att jungfrun Israel så ganska grufveliga ting gör? Blifver dock snön längre på stenomen i markene, då det snögar ned af Libanon; och regnvattnet förlöper icke så snart, Som mitt folk mig förgäter. De röka gudom, och komma förargelse åstad, utan återvändo, på sinom stigom, och gånga på otrampadom vägom;
Något, sorn man icke vill omtala, måste ligga under detta. Hade dessa banker skött sin sedelutgifning med måtta, så hade de varit nyttiga för landet. Nu anser jag icke skäl att lemna dem något, utan tinner det tvertom skadligt, emedan penningarne icke komma näringarna till godo till följd af penningarnas dyrhet, ty först tager Riksbanken sin dryga ränta och sedan skall denna ränta ytterligare ökas af Privatbankerne. På grund af dessa skäl föreslår jag, att 4:de punkten må få följande lydelse: »Fullmäktige böra hufvudsakligen afse icke allenast att medlen må, såvidt ske kan, varda spridda till alla delar af landet för att komma landets hufvudnäringar jordbruket och bergshandteringen till godo» etc., att i G:te punkten uteslutas ordet antingen på sista raden pag. 6 och meningen »eller utgöra råämnen» 90 D eu 20 J anil ari. etc. å pag. 7. I öfrigt förenar jag mig med Frih. Paykull i begäran om återremiss, emedan genom densamma Utsk:t blir i tillfälle att närmare belysa de förhållanden jag nu npgifvit. Frill. Raab, Adam Christian: Man har sagt, att det ifrågav:de lånet vore ett palliativ och att i den mån tillfälle att erhålla lån beredes, blir behofvet af lån äfven större. Jag medgifver, att lånebehofvet i Sverige under de sednare åren varit större än förut, sedan Privatbanker oell Hypotheksföreuingar lemnat tillfälle att erhålla lån, men man måste ihågkomma den stora tillvext i förmögenhet landet under tiden vunnit, ty landets odling och upkomsten af nya fabriker måste bereda tillgångar, och att så skett, bevisar den betydliga qvantitet spannmål, som under sednare åren exporterats. Frih. Paykull hissnade för den stora skuldsättningen och påstod, att Svenska jorden var belastad med en skuld af 100 millioner lldr, men jag vill likväl lugna honom i det afseendet, ty jag kan uplysa honom, att redan 1850 var Belgiens jord besvärad med en skuld af 800 millioner francs, och om detta lands storlek och värde jemföres med Sverige, så måste man erkänna, att Belgiens skuld är långt större än Sveriges.
På sådana ställen är, såsom vid ett föregående tillfälle blifvit anmärkt, det mest följdriktiga, att likt Påfven förbjuda läsning af Bibeln, likt slafegaren all läsning. Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:ns tid, utan förenar mig med dem, som hemställt till motionären, att han ville frångå sitt yrkande om återrerniss, emedan man icke har stor utsigt att hos Ekon.-Utsk:t vinna någon ändring, då tre af dess utmärktare ledamöter här yttrat sig mot motionen, samt anser, att det vore bättre, att R. o. Ad. i denna fråga afgåfve en opinions-yttring genom att antaga motionen med den modifikation, Hr Nordenfalk deri föreslagit. Frih. von Schulzenheim, David: Denna fråga tyckes mig i och för sig icke hafva så särdeles stor betydelse, då den blott afser en skrifvelse till K. M:t, och denna skrifvelse endast skulle innefatta en anhållan om tillsättande af en komité af sakkunniga män för frågans utredande. Då man nu känner de ringa resultater, många sådane förut tillsatte komitéer vunnit, borde man ej frukta, att denna ifrågasatta komité skulle skada det bestående universitetet. Emellertid tyckes en sådan farhåga ligga till grund för det motstånd Hr Fåhraei motion rönt, men för min del vill jag med min röst biträda Hr Fåhraji förslag, och, då jag gör detta, är jag glad att kunna göra det i korthet, helst flera af mina skäl redan blifvit framställda. Som flera af lltsk:ts ledamöter försvarat dess Betänk., vill jag först yttra några ord till svar å hvad de anfört och derefter framställa mitt hufvudmotiv lör bifall till motionen. De, som försvarat Utsk:ts Betänk., hafva yttrat, att den blifvande jernvägen närmar Upsala till Stockholm, att lefnadskostnaden på förra stället är billigare än härstädes, att studenternas antal icke har ökats och att således något behof af ett tredje universitet icke är för handen, hvarjemte de anfört några andra skäl af mindre betydelse.
I snseencle till en clel orters sllägsenbet krän okvsnnsmn6e (ientrslklospitsl, oell svärigbeten slt trsnsporters cle vsnsinnige längre väg, ssmt clessutom omöjliglieten sör Ilospitsls-son^en, stt pä en gäng bestricls ilen llr^ga kostnscl, som ^tterligsre sliolst uppkomms, genom uppsörsnclet sk n^Il^ggns ler vicl Oentrsl-lkospitslen sör sils bospitsls-bjon, äsven srsn cle ökrige, bär osvsn ielie omlövmälcls länen, äro clerstäcles ännu bibeIlällne kVisb^, kVexiö, Oötbebovgs, klernössnäs neli liköpings Hospitsi, äe clev sils, mecl uncisntsgsk clet sistnämncls, om bvilket nägot beslut ännu ej är vorclet ssttsöt, sliulle, ester clen bittills söljcls plsn, liomms stt bibebällss, llvsrsörs oelisä 8erg6mer-Oril6N8-<HlIet vsvit betänkt, stt, sL vicit tillgängsv oell loesl-lövliLIlsnclen me6gisvit, viä ssmms lkos^itsl verkställs nöäigs sövbättringsv.
Domaren, verkställande magten, eller vaktbetjent, och gom, uti fängelse eller under strafftiden uppviglar andra till oskick, laglöshet och oordning eller sjelf dermed varder befunnen; för hvilka öfverträdelser, der ej lifsstraff är i fråga, Prygelstraff bäst torde kunna tillämpas, i likhet med Kongl. Circulairet den 26 November 1812, dock aldrig utan vederbörlig undersökning och laga kraftvunnit beslut, samt ej annorlunda än offentligen inom Fänge eller Correctionsgården sättas i fullbordan ; hvaremot det borde vara Domaren ålagdt, att enär talande skäl för någon första gängen anklagad, genom dennes upprigtighet och synbare ånger sig företedde, anmäla och föreslå bos ÖfverRätfcen, som tillkomme Leuterationsrått, minskning i det af Lagen utstakade straff; äfvensom att, då någon på arbetshus insatt person visade mårkelig förbättring, och hans välkände anhörige, eller vederhäftig man inginge borgen för hans goda uppförande på visse år, Commendanten, likasom hittills skedt skulle ega göra underdånig hemställan hos Kongl. Majit, att den ådömde Correctionstiden måtte af nåd förkortas. Ldvarjemte Herr Gyllenbeim hemståldt om icke Lagutskottet, som med dess nu varande Ledamöter icke möjeligen kunde LagUtskottets Betånlnndtn. medhinna grankningen af det redan utkomne förslaget till CiviiLagen, mätte i sådant af-eende iörstärkas med en Deputation, som kunde fortfara äfven efter Riksdagen, och så ltnge eller intill dess samma göromål vore fulländadt, och dels om icke, sedan lagverket i Norrige nu skall vara under omarbetning, begge Rikenas vederbörande Committerade kunde genom HofCancelleren eller Regeringen till sine allmänna åsigter och Resultater med hvarannan sältas i inbördes beröring och meddelande, för att, så vidt lämpligen ske kan, befrämja enhet och öfverensstämmelse emellan a:ne Brodrafolk.
Det vore därför i hög grad önskvärdt att landsorten ifrigt anslöte sig till den i Stockholm stiftade Föreningen för skolornas prydande med konstvärk, så att denna rörelse kunde komma att småningom omfatta hela landet. Vid valen af konstvärk böra emellertid icke främst historiska eller religiösa, utan konstnärliga synpunkter göra sig gällande och konstnärer, icke lärare, måste vara de afgörande. Framför allt får konsten icke bli ett nytt pluggämne för de stackars barnen, utan endast helt enkelt omgifva dem, så att de osökt och naturligt insupa intrycken af vackra byggvärk, af ädel, kvinnlig och manlig skönhet, af den stora konstens sätt att återgifva människan eller landskapet. Om skolan och skönheten sålunda närmade sig hvarandra, skulle detta mer än något annat bidraga till att barnen som vuxna sedan i sina hem i original eller åtminstone i efterbildning ville hafva några konstvärk. Och goda efterbildningar kan man nu få för några kronor. Äfven människor med mycket små tillgångar skulle därför hafva råd att gläda sina egna och sina gästers ögon genom en och annan god reproduktion af ett konstvärk, ifall de i sin gästfrihet behjärtade Ehrensvärds sats: Om man ej i norden lockades af mat, skulle man kunna glädja hvarandra med de ädla och varaktiga fostren af nöjen. Har man lyckats erhålla några konstnärliga efterbildningar, då måste man framhäfva dem genom att väl välja både plats och bakgrund. Till kopparstick, träsnitt, fotografier passa släta, mörka ramar och en någorlunda ljus tapet; blågrått är t. ex. utmärkt för kopparstick. Till oljefärgstaflor äro mycket enkla guldramar eller de billiga, släta träramar, man själf kan bronsera, ofta att föredraga. De flästa oljefärgstaflor taga sig bäst ut på en röd eller än bättre en grågrön vägg. Men äfven fina blågrå och varmt brungrå toner kunna väl framhäfva vissa taflor. Efterbildningar af skulpturer i hvitt eller terracotta, i svart eller brons passa ungefär mot samma bakgrund som oljefärgstaflor utom att terracotta icke står väl mot en röd bakgrund. Det är emellertid mycket sällan som den obemedlade har tillfälle att få en god oljefärgstafla. Han bör därför hälst hålla sig till goda reproduktioner. Men för oljetrycket bör han akta sig.
Deras närvaro vittnade, att lagskipningen ännu, i trots af det romerska lagväsendets förderfliga inflytelse, erkändes böra hvila på folklig grund ... att allmogen ännu bibehållit sitt anseende såsom en tänkande folkklass med medborgerliga rättigheter och pligter, i trots af konungamaktens, munkoch adelsväldets genom århundraden fortsatta försök att slå den i andliga och verldsliga bojor. Vid ena sidan, längst bort i salen, voro platser anordnade för åhörare af högre rang och samhällsställning. Vid andra sidan stodo länsmannen och några underordnade rättstjenare, samt ett stycke från dem, på vederbörligt afstånd, bödeln. Vi sade: “på vederbörligt afstånd“, ty den ifrågavarande tjenstemannen var alltför blygsam att våga ställa sig sida vid sida med den ringaste af fjärdingsmännen. Bödelns yrke har hos de fleste folk varit betraktadt som ärelöst och instinktmessigt afskydt: icke minst hos de skandinaviska. Det var lättare att lega en lönnmördare än uppleta en person, hugad att utföra lagens blodsdomar. Den gröfste brottsling betraktade bödeln och hans yrke icke blott med fruktan, utan med förakt. Man måste derför vanligtvis anförtro denna befattning åt de samhällets Parias, kände under namnen Tatare och Zigenare, som ej hade någon ära eller något anseende att förlora. Af sådan stam var äfven denne bödel; Svarte Anders, såsom han kallades af folket. Det var en svartmuskig, undersätsig, starkt byggd karl af på en gång dystert och vildsint utseende. Den afsky, hvarmed folket bemötte honom, och hans sorgliga pligter icke blott såsom skarprättare utan äfven såsom handhafvare af tortyren hade gemensamt bidragit att härda hans af naturen vilda sinne mot hvarje känsla af mensklighet och medlidande. Med undantag af en liten plats framför dombordet var hela den öfriga delen af salen uppfylld af menniskor. Sedan de förordningar, som borde lända “allmogen till varnagel och undervisning“ blifvit uppläste, tillkännagaf lagman Skytte, att förhöret med de klagande och vittnena skulle börja.
_ . för Commerce-Rldet Olof Zenius, att vara dess efterträdare, V. 1774. » för Ledamöterna uti Tryckfrihets Comitéen, IV. 15. ConstitutionsUtskottets Memorial, ang. de hvilande Grundlags-frågorna, II. 55. _ ang. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om de nya Constitutionella förhållanden med Norrge j II. 472, Con - Register. *3 Constitutions • Utskottets Memorial, angående Götha Canal-arbetets fortgång, lil. 11. _ ang. de nya Constitutionella förhållanden i mellan Sverige och Norrige, lil. 285, 286. ang. Grundlagarnes upptagande eller hvilan de till nästa Riksdag, IV. 103. ang förslag till Riks-Acten imellan Sverige och Norrige, IV. 1254. ang. läsningen af JustitiaeOmbudsmannens Diarier, V. 94. ang. Grundlags-frågorna, V. 95. — ang. ett tillägg i Justititiae-Ombudsmannens Instruction, V. 627. ang. skyldighet för Frälse-Hemmans-ägare att deltaga uti erläggandet af RiksdagsmannaArfvoden, V. 629. ang. ett tillägg i Si Regeringsform.,V. 641. ang. ändringar i Justitire-Ombudsmannens In struction , V. 642. ang. 23 §. Riksdags-Crdningen, V. II12. — ang. 37 §. Regeringsformen, V. 1114. — ang. 56 $>. Regeringsformen. V. 11x6. — ang. 4 §. Regeringsformen, V. 1121. — ang. ett tillägg i 29$. Riksdags-Ord., V. naa« __ _ äng. 38 §•