Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St a t s -U t s k o 11 et s Betänkanden. de i alla afseenden lämpligaste, samt någre balancer å Stals-Inkomsterne icke kunna af Uppbördsmännen åsamkas vid användandet af den Conlroll sora Riksbokslutet medförer, och de i sammanhang dermed slående ytterligare regleringar af af Uppbördsoch Redogörelse-Verket än vidare befordra; så anser Slals-Utskoltet förevarande Motion ej föranleda lill någon särskild åtgärd i detta hänseende; Hvilket vördsamt underställes Riksens Högloflige Ständers bepröfvande. Ankom den 9 Sept. 1833. Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar i frågan om yrkad ränta för fordringar hos S t a ts-U t s ko tte ts Betänk an cl en. 521 Kronan, enligt General Årigs - Commissariatets vid f. d. Arméen emot Norrige åren 1815 och 1816 utställde fordrings-bevis. Under den 16 nasti. Julii afgaf Stats-Utskottet Utlåtande öfver Herr M. Bagges Motion att alla som lios Kongl. Maj:t och Kronan egde godkände fordringar , enligt General-Krigs - Commissariatets vid f. d. Armeen mot Norrige åren i8i5 och 1816, utställde fordringsbevis för levererade persedlar, hvilka, i anseende till bristande anslag på medel ej blifvit infriade förr än i Junii månad sisll. år derföre måtte tillgodokomma 6 proc. årlig ränta från den dag hvarje fordringsbevis blifvit utstäldt och till dess det blifvit infriat. Hessa fordringsbevis hafva varit ställde till inlösen af Kongl. Krigs-Committeen utan att viss betalningstid och ränta blifvit utfäst samt vunnit den accept af Kongl. Committeen, att betalning der - 4:deSaml. 4*de Band. 33 * 522 Sta's-Utskottets Belänkanden, löre skulle erhållas på sätt och i den ordning Kongl. Maj:t framdeles derom kunde i Nåder förordna. Utskottet har derföre erindrat att enligt Allmänna Lagen och särskilde
Jag kan icke finna, att då bysätlning endast bör gtera för tredskande i gälds betalning, men icke för oförmåga j helst genom oför vållade tilldragelser, det icke vore med municipala inrättningar mera öfverensstämmande, att densamma genom flere opartiska medborn gares dom beslutades, än blott genom en enda, som jemte det han var part, också möjligen kunde vara en fiende, den der till-r handlat sig gäldenärens förbindelse i afsigt, att på hans person få hämnas enskifta oför-» rätter, hvilket ofta varit händelsen. Men ehuru jag icke kan frångå mitt förr afgifne förslag, såsom i ett helt utfördt, och ännu ej vederlagdt, vill jag, i händelse det icke skulle antagas, för tillfället foga mig efter den för mig obegripliga fördom emot Ju-> yyn, hvilken i vissa fall, der den icke är stadgad för grofva brott, alltid visat sig välgörande och alltid oskadlig, och lills vidare medgifva den af Herr Cederschjöld föreslagne modifieation, som också Öfvert ensstämmer med LagCommitteens projecte-» rade förändring, eller: att gäldenär som vederbörligt uppgifver siri egendom, och densamma för gälden till sina Borgenärer af står, eller till så stort belopp, att skulden dermed kan liqvider as, må varda ifrån by sättning fri.. Jag askar således återremiss å Betänkandet. Friherre Boye: Då jag erinrar mig, att Betänkandet första gången är före, förblif - Den 20 No v ernber f. m. }85 ver jag vid min anhållan om återremiss. Jag ber att få uppdraga en enda, som jag tror, ganska bevisande jemförelse. Om en tjuf 3:dje gången stjäl med inbrott, straffas lian med lifstids fängelse; men samma påföljd kan äfven drabba den, som, under redlig afsigt att betala, lånat Tio R:dr, och sedan sjunkit så, att han icke kan betala dem. Äro väl dessa fall i något afseende jemförliga. I England får ingen mer än ett år; i Frankrike icke mer än 5 år; och i Norra Amerika alls icke bysättas. Nå väl, finnes der ingen credit?
Stats - Utskottets den sfi sistlidne Maji afgifne Utlåtande, angående Krigs-Fonden samt serskildte Corntnitterades förvaltning af AUmanna Medlen, med anmodan , att inkomma med yttrande öfver Stats-Utskottets deruti framställde Förslag, att Banken må, till infriande af de den 1 nästkommande Julii till betalning förfallne Krigs Committéens Invisningar, förskottsvis betala ofvanberörde Fonds hos Götila CanalBolags och Malmö Diskonter ägande fordringar till ett belopp af 596,400 R:dr, hvilken Summa, sedermera, i den mohn medel vid Filial-JDtsconternes utredande återvunnes, borde af RiksgäldsContoiret godtgöras. Utskottet, sorn tagit detta i behörigt öfvervägande, och, lika med Högloft. Stais-Utskottet, ansett det vara af angelägenhet att erforderlige .Medel icke må saknas till inlösande, vid deras förfallotid, af förenämnde Invisningar, har äfven för siri del funnit sig böra hos Rikets Högloft. Ständer tillstyrka , att Credit för Riksgälds. Contoiret till ofvanskrifne belopp må på Filial-Diskont-Utrednings-Räkningen öpnas; hvilket Förskott sedermera varder successive liqvideradt, j den mohn afbetalning på Statens ofvannämnda fordran , efter Diskont-Uttredningsplarien , arli. gen inflyter. Och torde på Utskottet få aniom - I Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 655 ma att för verkställigheten meddela Banko-Styrelsen de närmare föreskrifter, sorn tilläfventyrs kunna blifva af nöden. Stockholm den 15 Junii 1818. Rikets Högloft. Ständers Statssamt Banko-Utskotts Förslag till sammanjämkning a f några skiljaktigheter uti RiksStåndens Beslut, angående Allmänna Fenninge * rörelsen och Myntvärdets upprätthållande.
— Gifvetvis kunna på detta sätt konserverade blommor användas äfven i makartsbuketter, där de presentera sig mycket vackert. För åtskilliga år sedan gjorde sig, enligt hvad tidningarna berättade, några fruntimmer i södra Sverige en särdeles nätt förtjänst både på den sistnämnda konserveringsmetoden och förfärdigandet af inhemska makartsbuketter. Efterhand synes emellertid den enskilda företagsamheten i detta hänseende helt oförklarligt hafva mattats och dött, hvilket j u är att beklaga och, genom ett upprepande af minnet, om möjligt attafhjälpa. l Ä 259 Då nu folk alltjämt har för sig, att de skola dekorera med torra växter, är det ej ur vägen att erinra o m en liten industri, som kan vara både angenäm o c h vinstgifvande, ifall man sköter saken rätt o c h äger en smula naturlig smak. Emy. I s k o g e n. cj * rån världens lullcr skild, i skogens gömma en plats jag sökte mig bak bergets klyfta; har kunde ostord jag i stillhet drömma och han mot högre rymder blicken lyfta. &lt;lÅIU kifom dagens småting fick jag glömma, hvar fråga, som de världsligt kloke dryfta; jag kände lif och hälsa till mig strömma, Ny kakaosort. Ännu en ny artikel har tekniska fabriken Röda korset fört i marknaden. Det är en kombination af kakao och maltos cannabis, men med ren kakaosmak. Denna dryck är på en gång lättsmält, välsmakande och närande och är icke dyrare än de vanliga i handeln förekommande kakaosorterna. Man torde därför med all sannolikhet kunna förespå den nya varan en god framgång i marknaden. Röda korsets kakao och maltos cannabis äro redan kända i de flesta europeiska land. D e ha erhållit ett fördelaktigt omnämnande af dr Frelsen i Antwerpen, som en tid experimenterat därmed, och patenträtten är redan såld i icke mindre än åtta land, nämligen i England, Tyskland, Italien, Spanien, Frankrike, Holland, Belgien och Portugal.
Fullmäktige då egde att, för detta ändamål, disponera högst 400 r:dr nämnde mynt; i hvilket fall det skulle åligga den mot sådan högre aflöning antagne läkaren, att, utom hvad ofvan nämndt är, jemväl opåkallad 2:ne gånger i veckan inställa sig vid bruket», samt Fullmäktige allt sedermera funnit sig föranlåtne att för läkare-vårdens besörjande vid Tumba bruk anvisa det medgifna högre arfvodet af 400 r:dr b:ko, hvilket hittills till läkaren utgått under de för åtnjutande deraf bestämda vilkor; men den omständighet, att de läkare, som, på grund af Rikets Ständers ofvanberörde beslut, varit vid Tumba anställda, endast under jemförelsevis kortare tider med befattningen fortfarit, syntes ådagalägga, att aflöningsvilkoren icke voro för tjcnstens innehafvare nog fördelaktige med afseende ä den läkaren nu åliggande skyldighet att minst 2:ne gånger i veckan med bekostande af egen skjuts vid bruket sig inställa, Fullmäktige, enär, under förutsättning af läkarens befrielse från nämnde skyldighet, .svårighet icke torde möta att emot det hittills medgifna arfvodet af 400 r:dr årligen erhålla en skicklig och passande läkare, ansett sig, i enlighet med bruksförvaltarens förslag, böra hemställa, att, med bibehållande af nuvarande årliga arfvode 400 r:dr banko för besörjande af läkarevården vid Tumba, jemte tillsynen öfver brukets förråd af läkemedel, läkaren må befrias från skyldigheten att, under bekostande af egen skjuts, 2:ne gånger i veckan opåkallad besöka bruket, och honom deremot åläggas att, så ofta sådant erfordras, efter kallelse och med begagnande af brukets skjuts, der sig infinna. Enär erfarenheten ådagalagt, att de för tillgodonjutandet af läkare-arfvodet bestämda vilkor försvårat möjligheten att för längre tid
I sammanhang härmed, får Utskottet, uppå derom af Vaktmästarne i Banco-Discont-Verket hos Utskottet gjord ansökning om en gratification i och för lemnadt biträde under Revisionen af Banco-Discont-Verkets räkenskaper för nästlidet år, härigenom tillstyrka, att ett belopp af Fyra tio Riksdaler Banco må till DiscontVerkets Vaktmästare få af Banco-Discont-Verkets omkostnadsräkning utgifvas till lika fördelning emellan Verkets 6 Vakt mästare. Stockholm den 20 Maj 1845 Emot förestående beslut har Riksdags-Fullmägtigen Henrik Andersson från Örebro Län sig reserverat. Ank. till Exp.-Utsk. d. aa Maj, kl. 8 e. m. Memorial, om arfvode för renskrifning af Utskottets Protocoll. Som de hos Utskottet anställde 2:ne Cancellisler, under Riksdagens lopp, utom de vanliga Cancellie-göromålen besörjt Protocolls-föringen vid Bilt. till B. St. Prot. 1846j 6 Sami. 1 Afd. 41 Haft. 1 X Banco-Ltskottets Betänkande, N.-o 7g* Utskottets pleni-sammanträden, samt derförutan, framför öfriga Utskotts Cancellie-betjening, har det åliggande att renskrifva de hos Utskottet hållna Protocoll, hvilket arbete icke kunnat, utan hinder och afbrott i de öfriga ärendenas behöriga handläggning, under Riksdagen fullgöras, får Utskottet tillstyrka, att Utskottets två Cancellister måtte, i likhet med hvad de föregående Riksdagarne egt rum, tillkännas ett arfvode af 166 R:dr 32 sk. Banco, att på en gång vid Riksdagens slut utgå, i och för renskrifningen af Utskottets ProtocolL Stockholm den 20 Maj 1845» N:o 79.
Maj:t särskildt infordrade upplysningar om beskaffenheten och afkastningeli af ifrågavarande Wendtholms Hof-Stall-Äng, hvilken under tiden måst för Kongl. Majtts och Kronans räkning bergås, derjemte ådagalagt, att, sedan de till ängens afbergning förut tillslagne dagsverken upphört, icke blott det arrende, hvari aflidne Engblom derom år 1815 ingått, utan äfven det arrende-belopp, Riksens Ständer såsom det minsta fÖreskrifvit, 78 Stats-Utskottets Betänkanden. vöre för högt och vida Öfver hvad, med en Arrendators bestånd, för ängen kunde utgöras, samt alt följagteligen hvad också vid de flere haline Arrende-auctioner sig visat, sistnämnde arrende-belopp icke kunde vinnas, utan nedsättning deri höra ega rum, den Kongl. Maj:t likväl, mot Riksens Ständers ofvannämnde föreskrift, icke ansett Sig kunna bifalla, så har Kongl. Majrt till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nåder velat öfverlemna, att hos Riksens Ständer föreslå, om icke ett mindre arrende, som vid anställande ytterligare auction å ifrågavarande Hof-Stall-Äng kunde erbjudas, och såsom motsvarande hvad af ängen skäligen k Unde påräknas, befunnes lämpligt, må antagas, eller på hvad sätt i annat fall med dispo* sitionen af denna Äng må förhållas; och torde Riksens Ständers beslut härom blifva Kongl. Majrt så skyndsamt meddeldt, att verkställigheten deraf må, innevarande år, före bergningstiden kunna för sig gå. Kongl. Majrt förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra.
Majit förordnade komité erhållit nådig befallning att öfver förevarande framställning inkomma med underdånigt utlåtande, hade bemälde komité, uti underdånig skrifvelse den 20 nästlidne månad, hufvudsakligen yttrat: Enär, såsom jernvägs-komilén erinrat, Köping-Hult-bolaget förverkat den ränlegarauti, sora Rikets Ständer detsamma beviljat, men Staten derigenom icke förlorat sin rätt att, enligt II § i det lör bolaget utfärdade privilegium, inlösa den färdiga delen af banan, hvilken inlösningsrätt oek numera vöre af desto större vigt, som Rikets Ständer å sisliidne riksdag bifallit Kongl. Maj:ts förslag att jern-stambanorua böra af Staten utföras, förvaltas och underhållas, länn Statsrådet sig icke böra för medgifvande af hvad bolaget alternativt begärt, vare sig i fråga om ny garanti under 25 är för fyra procents ränta utan amortering, idler om enahanda län, sorn Gefle-Dala-bolaget af Staten erhållit, i underdånighet tillstyrka någon åtgärd, dä begge dessa alternativer ä bolagets sida vore förknippade med förbehåll om oinskränkt besittningsrätt till jernbanan. Vidkommande äter bolagets alternativa anhållan om den förverkade ränte-garantiens återfående under samma bestämmelser, sorn från början blifvit meddelade, jemte lämplig utsträckning af liden för jernvägs-arbetets fullbordan, ansåg Statsrådet denna begäran, vid de af bolaget anförda förhållanden, visserligen icke vara obillig; men då riktningarne af de stambanor, sorn i en del af Westmanland och möjligen äfven i östra delen af Nerike komma att för Statens räkning anläggas, ännu icke blifvit bestämda, och så väl det allmännas som bolagets intressen kunde blifva beroende af den plan, som för dessa banors utläggning framdeles varder antagen, trodde Statsrådet sig icke heller för närvarande böra tillstyrka Kongl. Majit att bos Rikets Ständer förorda bolagets berörda anhållan.
Brister han i uppfyllandet av dessa skyldigheter eller gör han sig förlustig av förtroendet kan han avskiljas får tjänsten. Det skall anmälas till Sundhetskollegiet. Om eleverna § 9 Till elever antas varje yngling som vill, om han är frisk och stark, har goda betyg om sitt uppförande, kan läsa och skriva och har tillgångar att bekosta sitt underhåll under studietiden. Eleverna får ingen understöd. Utom fria husrum så långt utrymmet räcker, ljus och värme Till frielever däremot vilkas antal blivit fastställt till 16 och vilka under lärotiden … .. (saknas fortsättning) Reglemente, varefter vederbörande vid FörsäljningsUpphandlingsoch Entreprenadauktioner för lantförsvaret, även som vid auktioner till utarrendering av Militära Boställen hava sig hädanefter att i underdånighet rätta. Stockholm den 3 juni 1824. Artikel I Allmänna föreskrifter § 1 Krono auktioner anställs i följande fall: 1: o Till upphandling av Kronans förnödenheter 2: o Till entreprenad för nybyggnad eller reparation av Kronans hus och byggnader, eller andra arbetens verkställande 3: o Till bortarrenderande av Militära Boställen, eller Kronans hus, byggnader och lägenheter 4: o Till försäljning av persedlar, som för Kronan ej vidare är användbara och behövliga. § 2 Ämbetsmän eller tjänstemän får inte anställa auktioner utan Kongl Maj: ts eller Krigskollegiets befallning och vid Militär boställens bortarrenderande även Kammarkollegiet. § 3 Vid Kronans auktioner äger vem som helst rätt att lägga anbud utom vid entreprenader och upphandlingsauktioner § 4 Då auktioner anställs i Krigskollegium sker det inför det departement dit föremålet hör. De auktioner som sker i Stockholm vid Kronans förråd övervakas av tygmästaren Uteblir den som skall ha tillsyn ersätter han all uppkommen skada. Det skall alltid finnas en suppleant om den ordinarie tillsynsmannen skulle utebli. § 5 Över de auktioner som vid förråden i landsorten anställs har kommendanten tillsyn. Utropen görs av förrådsvaktaren, som har att iakttaga de föreskrifter som har meddelats.
Med anledning af Utskottets ifrågavarande Utlåtande, bar herr IVinge, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, uti hos Borgare-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion föreslagit, att berörda gravyr-samling måtte varda för statens räkning inköpt. Öfver denna motion kommer Utskottet att framdeles sig yttra och får Utskottet, af sådan anledning, med besvarandet af återremisserna af detta moment tills vidare uppskjuta. 45.7e punkten, innefattande Utskottets hemställan, att Kongl. Maj:ts nådiga framställning derom, att från förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus borde till lönestaterne för de till denna hufvud titel hörande embetsverk öfverföras ett emot ljuspenningarne svarande belopp, måtte få förfalla, är af Borgareståndet återremitterad, men af de öfriga 3:ne Riks-stånden bifallen; och då, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed ieke kunna taga vidare befattning.
Lagerbjelkes förslag, för så vidt man kan antaga, att P. o. Ad:ns 32 Den 2 J 11 n i e. m. ledamöter, om de vilja biträda förslaget att sätta tull på en af dessa ladugårds-produkter, äfven vilja besluta att sätta tull på de andra. Jag får dock reservera både min och andra ledamöters rätt, att, om någon sådant yrkar, få skilja Irågorna, och framställa förslag i afseende på hvar och en artikel särskildt. Gr. Lagerbjelke: För den händelse B. o. Ad.antager mitt förslag, föreställer jag mig, att det faller alldeles af sig sjelft, att när t. ex. ladugårds-produkterna blifva föremål för öfverläggningen, så komma propositia att delas för hvarje särskild artikel, på sätt som i vanliga fall sker. Men man har haft den fördelen att få diskutera saken i sin helhet. Hr Printzensköld, Garl: Jag anser för min del lämp ligt att., på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, hvarje artikel diskuteras i sin helhet, emedan det kommer att underlätta frågans afgörande. Jag får dessutom förklara, att ehuru jag har föga hopp att vinna framgång för något., som afser skydd för landtmännen, ämnar .jag dock understödja de motioner,1 som blifvit i sådant afseende väckta och hvilka jag anser ingalunda vara af Utsk:t nöjaktigt behandlade. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Gr. Liljencrants tillkännagifvit, att lian ville hafva förändringar i Utskits förslag rörande artiklarne fläsk, ost, smör. spantnål malen och omalen, samt tackjern, hade Gr.
Derför fostrade han Lidner (så långt, som denne lät sig fostras); derför såg man samme gransknings-lagstiftare, som öfver alla skalder upphöjde Ossian, Shakspeare, Young och Klopstock, prisa jemväl Bellman och Hallman med en aktning, som i den tiden, der dessa bägge ännu gällde för något föga bättre än ett par qvicka Hanswurstar, var oerhörd. Med honom – och, till en betydlig del, genom honom – upplåter sig derför nu en helt annan sida, än den hittills betraktade, af Gustaf den Tredjes tidsålder; en sida, i hvilken dock månget ifrån den förra återkommande eller igenkännligt drag påminner, att gestalterna lefva och röra sig på samma historiska botten. Thorilds lott kan i få ord så beskrifvas: kort hjeltefärd, tidig död och lång seger. Sjelf togs han bort, innan ett yngre lärjunga-slägtes förbund, ehuru då redan i tysthet stiftadt, hann till mästaren öfverbringa segrens budskap. En tidpunkt var dock förut, då han ansåg den för inemot vunnen. De i Sverige makthafvande, när de förvisade honom till ett främmande land, ryckte den, tilläfventyrs, ur hans händer. Väl ville han der fortsätta striden, i förstorad vidd af omfång och slagfält; men hans timglas utrann ungefär i det ögonblick, då han hade fullbordat de första tillrustningarna. Så blef hans förnämsta verksamhet ett långt och nästan oafbrutet – örlig. Han började det i Sverige, under Tredje Gustafs tidehvarf, med en ästhetisk kamp: mot en Vitterhet och särdeles en Kritik, hvilkas ledande grundsatser syntes honom utgå från ”flärdsnille” och föra till ”småmästerskap”. Han lyktade det i Tyskland, under Kants, Fichtes och Schellings tidehvarf, med en philosophisk kamp: mot den djupare Kriticism och deraf föranledda Idealism, hvilka för hans ögon voro ingenting annat, än förnyelser af en verklighets-tom och uppblåst scholastik, en ”transcendental fanatism”, uppstigande till sin yttersta svindelhöjd.
Indelnings-väsendet i provinsen förenade erfarenhet och insigt i landthushållning och ortens jordbruk, verkställa ifrågavarande lokala undersökningar i närvaro af tillförordnade Kronooch Regements-ombud, vederbörande Indelningshafvare samt egarne eller innehafvarne af de till hvarje kungsgård eller boställe anslagna arbetshemman, och att dervid söka tillvägabringa förslag till frivilliga jemnkningar och öfverenskommelser till vidare nådig pröfning.
Lagerbjelke anhållit om godkännande af Utskits förfarande, att från den nya bevis-förordningen utesluta stadganderne om de lindringar, Hr von Koch velat bibehålla; och skulle H. Exc., med anledning af hvad sålunda blifvit yrkadt, framställa särskilda proposir å den ifrågavide §:n, å Hr von Köchs förslag samt å Hr Beuters\ärds förslag. Sedan härefter propos. å bifall till den förevide 91:sta§:n blifvit framställd och med ja besvarad, gjordes först propos. å godkännande af Utskits åtgärd, att från förordnings-förslaget utesluta nu gällande stadganden om de af Hr von Koch påyrkade lindringar, dervid svarades blandade ja och nej, samt sedermera propos. derå, att frågan om merberörda lindringar skulle till Utskit återremitteras; och sedan denna sednare propos. jemväl blifvit med både ja och nej besvarad, förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Upplästes och godkändes följande voterings-propos.i »Den som godkänner BevillnisUtskits åtgärd, att i förslaget till bevillms-stadga icke upptaga de uti nuvide bevillms-förordning 256 Den 18 Maj e. m. förekommande stadganden om lindringar från bevillning efter l:sta artikeln för dels innebyggare i Särna socken med Idre kapell, dels allmogen i Herjeådalen, i Österoch Wester-Dalarne, samt i Elfdals och Eryksdals församlingar, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, varder frågan om ofvanberörde lindringar till TJtsk:t återremitterad.” "Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Slutligen blef propos. på återremiss af frågan om lindring i bevillnings erläggande för de innebyggare i Dalarne, som utgöra den s. k. Kungsgårdshjelpen, framställd och med ja besvarad. § 92. Hr von Koch:
M:ts förslag framställts, efter mitt förmenande på ett så öfvertygande sätt bemötta, att jag, helst diskussionen nu fortgår på tredje dagen, både kan och bör vara kort. Att meningarne om förslaget, ehuru å ömse sidor grundligt genomstridde i tal och skrift, och här från båda sidor omständligen utvecklade under aktningsbjudande uppmärksamhet från resp. motståndare, dock icke kunna förenäs, beror, synes mig, ytterst och så att säga principielt på den olika betydelse, 320 Den 0 December. man tillmäter de moraliska faktorer, som i frågan ingå. Under det att man å ena sidan tager dessa med i räkningen och derföre ej fruktar vissa inom den abstrakta möjlighetens gräns liggande vådor, fordrar man å andra sidan, såsom vilkor för sitt bifall till något nytt, en säkerhet, som blott genom formella garantier skall kunna vinnas. Jag respekterar högt försigtigheten i denna sednare uppfattning, men jag tror tillika, att den icke låter sig fullt och konseqvent tillfredsställas genom annat, än motstånd. Ifrån det att man åter vill icke allenast förhindra det hvila nde förslagets framgång, utan ock verkligen befrämja något annat, skall man, tror jag, snart öfvertygas om nödvändigheten att modifiera sina anspråk på absolut säkerhet. Frågan gäller då blott något mera eller något mindre, och striden gäller, om detta mera af formella garantier icke på samma gång innefattar ett mindre af de moraliska garantier, af den moraliska styrka, som man på andra sidan eftersträfvar. För min del skattar jag denna styrka, hvilken jag anser vara det Kongl, förslagets förnämsta förtjenst, tillräckligt högt, för att icke oroas af vissa förespeglade osannolika möjligheter; och då allt hvad i detta hänseende kan sägas öfvertygande och lugnande till försvar för förslaget, blifvit på detta rum så vältaligt, sakrikt och fullständigt utveckladt, behöfver jag ej vidare derom orda. Jag anhåller blott, dertill föranledd af gårdagens diskussion, att med några ord få beröra ett pär till frågan hörande biomständigheter, som dock, efter min uppfattning, förtjena att på afgörandet utöfva ett mycket stort inflytande. Hafva förslagets motståndare i sjelfva verket något att vinna, till fördel för sina meningar, genom en seger vid den blifvande voteringen?