Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjöman, som i rederiets tjenst blifver sjuk eller skadad, kan från tjensten skiljas, men eger rätt alt, på rederiets bekostnad, erhålla läkarevård och underhåll, likväl, om sjukdomen eller skadan inträffat före afresan, eller han ej är återställd vid fartygets återkomst till Svensk hamn, ej längre än fyra veckor, räknade i förra fallet från sjukdomens början och i det sednare från fartygets ankomst. Inträffar sjukdomen eller skadan under resan, och kan sjömannen ej förblifva ombord, öfverlemne befälhafvaren honom till konsuln, eller, der ej konsul finnes, till annan pålitlig persons omvårdnad. Så länge den sjuke är ombord å skeppet, åtnjuter han full hyra. Har sjuk sjöman blifvit qvarlemnad å utrikes ort, utgöras kostnaderna för hans vård, der de ej af sjömannen kunna bestridas, af rederiet, hvilket del åligger ombesörja hans hemförskaffande, på sätt i § 60 är stadgadt. § 63. Är sjukdomen eller skadan ådragen genom eget groft vållande eller derigenom att sjömannen ulan tillstånd lemnat fartyget, är befälhafvaren väl förbunden att, om så behöfves, draga försorg om hans skötsel och vård. men kostnaden derför afkortas å hans innestående hyra. Öfverstiger kostnaden hans fordran hos rederiet, är detsamma ej förbundet att något derutöfver för sjömannen utgifva. § 66. 17 § 66. Dör sjöman i rederiets tjenst, hafva vederbörande sterbhusdelegare rätt till hans innestående hyra efter afdrag af begrafningskostnaden, som bör af rederiet utgöras. § 67. Blifver besättning genom dödsfall, rymning eller andra orsaker förminskad, men fullgöres fartygets tjenst ändock ordentligen af de qvarblifne, då skall emellan desse de afgångnes hyra fördelas för den tid en sådan trägnare tjenstgöring fortfar. § 68.
Bonde-Ståndet den 8 sistlidne Mars, samt tre Stånds mening, i frågor af förevarande beskaffenhet, jemlikt 87 § Regerings-formen och 3 punkten af 49 § Riksdags-ordningen, utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något utlåtande i anledning af de framställda anmärkningarne ej erfordras; hvilket härmed hos Vällofl BorgareStåndet vördsamligen tillkännagifves. Stockholm den 8 April 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 8 April 1854, kl. 9 f. m. Memorialj i anledning af återremiss utaf Lag-Utskottets Betänkande N:o 6j, så vidt det innefattar yttrande öfver väckt motion om uppiuifvande af lagens stadgande, angående revisions-skillings nedsättande för rättighet att fullfölja underdånig talan mot Idof-Rätts dom och utslag i civila mål. Denna återremiss har skett af Hedervärda Bonde-Ståndet i följd al de anmärkningar, som, vid föredragning af förevarande yttrande, blifvit inom samma stånd framställda; dock som, efter hvad till Lag-Utskottet ankomna Protokolls-Utdrag visa, omförmälda yttrande blifvit godkändt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 11, af Högv. Preste-Ståndet den 1 och Vällofl. Borgare-Ståndet den 4 sistlidne Februari, samt tre Riks-Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet, jemlikt 87 § Regerings-formen och 3 punkten af Riksdags-ordningens 49 §, utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något utlåtande i anledning af framställda anmärkningarne ej erfordras; hvilket härmed hos Hedervärda Bonde-Ståndet vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 8 April 1854. * Bih. till B. St.
Jag insåg att jag icke kunde föra ett lif såsom en kristen i sällskap med sådana kamrater, hvilkas gudlösa samtal jag dag ut och dag in måste åhöra, och så valde jag en annan bana, på hvilken jag kunde vara mera oberoende eller åtminstone... Här är krian afbruten. Den är äfven orättad. Skulle den röra de nya sergeant-intentionerna? Möjligen. Andra stilar handla om skaparen i naturen och tyckas omedvetet påtryckta af Rousseau, ur hvilken man fick läsa utdrag i Staaffs »Läsebok i franska språket». Han talar nemligen om herdar och näktergalar, hvilka han aldrig sett eller hört. Långa utredningar och bevisföringar hade de äfven rörande sitt förhållande. Var det kärlek eller vänskap? Men hon älskade ju en annan man, som hon nästan aldrig talade om. Johan observerade aldrig hennes kropp. Han såg endast hennes ögon, som voro djupa och uttrycksfulla. Det var icke heller modern han precis dyrkade, ty han längtade aldrig att lägga sitt hufvud i hennes knä, om han var aldrig så olycklig, hvilket han deremot ville göra med andra qvinnor. Han hade nästan fasa för att vidröra henne, icke det dolda begärets fasa, utan afsmakens. Han dansade en gång med henne, men gjorde icke om det. När det blåste ute, och hennes klädning lyftes, såg han bort. Det var nog vänskap, och hennes själ var tillräckligt manlig, och hennes kropp också, för att en vänskap skulle kunna uppstå och räcka. Andliga äktenskap kunna derför endast ega rum mellan mer eller mindre osexuerade, och der de finnas skall man alltid observera något anormalt. De bästa äktenskap, det vill säga de som bäst uppfylla sin verkliga bestämmelse, äro just de »mal assortis». Antipati, olikhet i åsigter, hat, förakt kunna åtfölja den sanna kärleken. Olika intelligenser och karaktärer frambringa de rikaste barnen, hvilka ärfva bådas anlag. Fru Marie Grubbe, som led af öfverkultur, söker och söker med fullt medvetande en andlig make. Hon blir olycklig, ända tills hon får en stalldräng, som ger henne hvad hon behöfver och stryk till. Det var hvad hon behöfde såsom komplement. Emellertid nalkades konfirmationen. Den var uppskjuten i det längsta för att hålla ynglingen bland barnen.
De§e ärs icke hemtode strän Jordbruket, utan ärv tast mera fädane t Städerna tillkomne hjon, sösom Bärsmans rch Sjömans Hustrur, Enkor och Barn es, trr Laquejer och onyttiga Drängar, Soldater och andra fattiga, fsm ock alldrig skulle komma Åkerbruket tillgodo, Man syölolvia kringdrinva tor att lisnäros af Allmosor. Om Fabrikerne genom saknadr bcssydb mäste afstadna och minstas, fä stoll ätminstorie en tredjedel astenna Arbets-klatz falla Staten till last och öka Fattigmordens redan stora bekpmmer, r stället att den nu i sin män ge, rom Comribuuoner bidrager till Störens bätnav och inkomst. 5:0 Man anmärker sörgäfwes, att fastan HusV sttaklonerne alstaffas, Fabrikerne ändä kunna fortfora, hälst meningen more ctt icke allenast bj« behaga Föwrdntngen emot (ureldrägrri e ler införsel as fö l udrl gods, umn äswen stäipa straffet pä sädao insötsel. Jag kror nog att det blir en nödroäi d ghet alt ännu anie wist gods säsom sörbudit; ll) wi öro icke ty wäre! t möjlighet alt lästa med Ustänningen och hafwe icke eller lä alldeles god räv alt af h.nom köpa o>!o wäro förnödenheter; men man inser läst att hwad Förordning tom hälft utan Husv sitationer, bitr en Bokstaf utan kraft och werkön2:ne ScklerS erfare-het wlsar att hwarken Tullbewaknu.g eller de fwäraste straff kunnat hindra Mlsbruk.
Så väl conjuncturen, »om tillfälliga händelser kun. lia till den grad försämra ett Läns Productionsvärde, att det vore höjden af orättvisa, att dumma efter en förfluten tid, hvarigenom man kornme att betala för del, man icke mera eger eller åtnjuter.” ”Visserligen är detta sätt att beskatta det beqvämaste, för att ega en giltig förevändning till upptagande af ett öfverskott; men så nödvändigt det är, att Statsverket icke lider någon Bil. t. Bevilln.^Utsköttets Betänkande N'o 7. 45' brist, så väsendtligt är det äfven, att de Skattdragandes börda icke må blifva alltför tryckande.’’ ”Af sådan anledning anser jag Minimi-Tariffen böra aldeles afskaffas, och, i stället för de nu gällande, andra, på rättvisa stödda, Bevillningsgrunder uppgöras.” ”Jag ville önska, att denna min korrta framställning vore tillräcklig, för att hos Rikets Stander kunna gifva anledning till återremiss af Utskottets Betänkande, med begäran, att sådana grunder måtte uppgöras, efter hvilka en fördel, ning utaf Bevillningen kan tillvägabringas, som underrättar hvar och en, icke blott huru mycket han är ålagd att betala, utan äfven hvad han, efter billiga grunder, sjelf anser utgöra sin andel af Bevillningen,” ”Vöre frågan endast att inför Ridderskapet och Adeln försvara mina grundsatser, så skulle jag visserligen undvika, att låta min Reservation åtfölja Utskottets Betänkande. Väl hade jag också kunnat göra några anmärkningar vid ännu flera punkter, men som jag förmodar att en återremiss säkert kommer att ega rum, anser jag mera i sin ordning att dröja dermed, intill dess Betänkandet återkommer till slutligt afgörande.” 46 $i!( t."Bevilto>Utskottets Betänkande N:6 yi S hvad detta anförande angick Minimi-Ta» fillén instämde deruti Herr Donner, Herr Uggla, G, G.' ’’Då allmänna O* pinlonen inom. Höglofl.
Den i5 September i836j alt, med inställande, så väl i Stockholm som vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö, af upplåningen för 3 procent, på 3:ne månaders uppsägningstid, penningar mot 3 procent skulle emottagas endast på 6 månaders uppsägning, samt icke högre ränta än 2 procent betalas för medel på uppsägningstid af 3 månader. Den 24 November i836j att hela upplåningen skulle inställas, i Stockholm genast, samt vid Låne-Conloiren från ingången af December månad samma år, och Den i5 Jpril t83/j att genom Allmänna Tidningarne skulle till infriande uppsägas samtelige i omlopp varande Obligationer både på 3 och 6 månaders uppsägning, för alt dymedelst bespara en ränteutgift, som, vid det förhållande, att Banken då redan egde mer än full tillgång, att med egne medel underhålla Handelsocb Närings-Disconternes rörelse, varit ändamålslös; hvarjemte Banco-Fullmägtige slutligen, den 27 i nyssnämnde månad, tillåtit, att äfven oförfallne Obligationer fingo inlösas, med ränta till betalningsdagen, om och när någon innehafvare sådant åslundade. Då det, lill följd häraf, kunde förväntas, alt samtelige, af Låne-Afdelningen i Stockholm utställde, Obligationer med 3 månaders uppsägningstid, skulle komma att inlösas inom slutet af näslledne Augusli månad, samt alt återstående Obligationer, eller de på 6 månaders uppsägningstid ställde, skulle inom loppet af della år ingå, hafva ock Banco-Fullmägtige, den 3 i sistnämnde månad, fogat anstalt, att af de hos Handelsoch Närings-Disconlerne då qvarvarande upplåningsmedel korame att återbäras: a) Från Stockholms Handelsoch Närings-Discont, inom Augusti månads slut . 64,000: och återstoden inom December . 3,000: ■ o /jUUU • - b) Från Götheborgs Handelsoch Närings-Discont, inom Augusti månads slut .
Orsaken hvarföre de nu ej bekomma utsyning tyckes vara den, att de ej bevakat sin rätt vid skogse^leringen. Om nu denna utsyningsrätt skulle af dem kunna återfås, så, i händelse dertill fordras alt bryta dom, som vunnit laga kraft, är det icke it. St., utan Högsta Domstolen, som dermed äger befattning. För alt vinna resning är det för deni, lika väl sorn för hvarje annan Svensk medborgare, öppet att göra deras rätt gällande genom underd. ansökning hos K. M. Bör man betvifla atl, om deras anspråk äro grundade, de ju icke skola af K. M. behjertas, lika väl då de framställas af dessa rotehållare sjelfva, sorn då de recommenderas af R. St.? O111 man skulle följa StatsUtskis tankeledning, så blefve följden att mern afseende göres på sakföraren, R. St., än på sjelfva saken, rolehållarnes rätt. Detta är icke min mening, och derföre anser jag olämpligt att komma med en sådan framställning till K. M. Jag föreslår derföre att R. o. Ad. icke måtte antaga, ulan afslå detta betänkande. Genom ett sådant afslag blefve vederbörandes rätt ej i ringaste mån förnärmad, ulan lika god som förut. Det rätta vore väl, att R. St. aldrig såsom ombud befattade sig med en sak, som rörer enskild mans rätt. Frih. Gederström: I anledn. af Gr. von Phvtens sista yttrande, anhåller jag endast alt få fästa hans och Ståndets uppmärksamhet på 18 §:n Reg.Fm. Det är icke Konungen, som kan återgifva försutten tid. ulan det är Högsta Domstolen. 18 §:n Reg.Fm lyder sålunda: "Denna Högsta Domstol tillkommer det äfven alt upptaga och afgöra alla ansökningar, alt Konungen må bryta dum uter, som Den a3 September f. m. vunnit lago kraft, eller återställa laga tiel, som försutten är.” Nu är det icke tänkbart eller rimligt, att R. St. skulle gå till K. M. och begära att K. M. mätte bos Högsta Domsto len anhålla om återställande af den förfallna tiden.
Författningar borde inflyta, att alla Bränwinspannor som nu finnas, och ägarne wilja begagna, borde genast af Kronobeljeningen upmätas, och kannerymden päleknas, man och att alla pannor, som hädanefter förfärdigas, borde af Skadöjusteraren upmätaS, och innehållet af honom pätcknaS, innan pannan af Koppacflagaren får föryttra?. Mundteligen tilläde Herr von Selmmr att i den utkommande Författningen rörande bränwinsbrän/ ningen, mätte lill Allmänhetens underrättelse, Liwen upgiswaS en beskrifning pä de Skottffa pannorna, jämce en ritning öfwer deras utseende. Herr krintrskälö, Larl, upläste till Protocol» let följande: ödmjukaste anförande: Uti Konungens den ; nästledne Julii till Högloft. Stats,Utskottet, grsne nådiga -^propofition, om Stats, Werkets tivständ, inkomster, utgifter, skulder och fordringar, samt hwad till befi uprätthallande erfordras, har Konungen i näder anfell der wara af myr - L2§ Den 4 December. mycken wigt, att Allmänna Magazinöinrättlckngen, som har wärdén och styrelsen af Kronans SpannmålsMagastner, Krono-Bagerier, och de för Stockholms Stad inrättade Krono-Bränneriet med mera; emona» ger, sörwalkar och redowisar Kronans in natura lef» wererade Krono och Tionde samt annan Rantespanne, mäl, anffaffar till behörige ställen samt tillhanda häl, ler och utlämnar, hwad Regementet, Stater och Corp» ser i Bröd korn undfå böra:
Kölden var omenskelig, och så långt ögat kunde se på fjellarne och deras branter fanns intet träd; men ännu hade somliga qvar sina vapen, äfven en och annan släda fanns, som ej var så djupt insnögad, att man den icke kunde se, och hvars körare antingen var död, eller, sedan hästen intet mera orkat, bjudit till att till fots framkomma. Af gevärskolfvar och dessa slädor gjordes brasor, hvar man dem kunde få att brinna, i klyftor eller bakom drifvor. Liten värma fick man sålunda, men bättre än ingen. Vi måste åter i rörelse, slutligen fingo vi börja att nedåt stiga. Blott några få hundrade voro vi qvar, då vi märkte oss vara nedkomne på en elf; men hvar vi voro, eller hvart åt vi skulle taga vägen, det var icke godt att veta. Nu började några påstå, att vi upp emot elfven gingo och oss sålunda endast i fjellen fördjupade. Tog jag hastigt min plit, som jag ännu hade vid sidan, och började dermed hugga uti isen, och hjelpte mig tvenne andra utan att säga ett ord. Fingo vi så snart se hvartåt vattnet lopp, och kommo så ändteligen till menniskor igen. Men många tusende af våra tappra kamrater ligga döda på fjellen. Mig hade ej värre händt, än att händer och fötter voro hvitfrusna, äfvensom ansigtet, hvilka ock, Gudilof, nu äro alldeles bra igen. När vi kommo till den första gården, ville jag, som var alldeles matt och yr, straxt skynda mig in i värmen; men tog så en gammal soldat, som hela tiden varit bredvid mig under marschen, helt hastigt i mig och sade: „nej, ser Lieutenanten, inte ur fläcken. Stöflorna af nu, och så hit i drifvan.“ Jag blef ond och ville knuffa honom undan, ty jag var så confunderad, att jag icke visste hvad jag mig företog; men han, som var en riktig kärnkarl, var icke så illa faren, och utan att säga ett ord lade han mig så lång jag var ned på drifvan, hvilket ganska behändigt gick, ty jag hade alls ingen styrka qvar, utan svimmade med samma.
Föredrogos och biföllos StatsUtsIcs nedannämnde d. 30 sisth Juli på bordet lagde Utlåt:n: N:o 98, i ani. af väckt motion, ang:de utförandet på enskild bekostnad af vissa delar utaf stam-jernbanorne; och N:o 99, i ani. af ItiksdagsFullmäktigen Pehl Östmans motion rörande de för Statens jernvägsbyggnader erforderliga medel. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, StatsUtskis d. 30 sisth Juli på bordet lagda Utlåt. N:o 100, ang:de anslag eller lån till en central-verkslad för tillverkningen af den vid Statens jernvägsbanor nödvändiga materiel. Föredrogs Hr Stjernsvärds, Gust. Mauritz, d. 1 dennes f. m. på bordet lagda förslag att R. o. Ad. måtte, i öfverensstämmelse med dess d. 4 sisth April fattade beslut, till K. M. ingå med en underd. skrifvelse om KrigsHofRms omorganisation. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Den åtgärd motionären föreslagit är åtminstone högst ovanlig. I en fråga af den allmänna beskaffenhet, som organisationen af KrigsHofR:n, kan det aldrig vara lämpligt att ett Stånd ingår tili K. JH, med en skrifvelse af motsatt innehåll mot Ständernas skrifvelse. Gr. Sparre, Erik: Det är sanning på sätt den siste tala ren anmärkt, att denna åtgärd är ovanlig, men den är likväl långt från att vara utan exempel. Då i en fråga sorn ansetts företrädesvis röra något Stånd, de öfriga Stånden fattat ett med detta Stånd olika beslut, så har det icke sällan händt att detta Stånd till K. M. aflåtit en underd. skrifvelse. En stor del af R. o. Ad:ns medlemmar höra till krigsslåndet, och jag är öfverlygad, att en 78 Den 5 Augnst!. opposition uttalad af detta Stånd icke skulle undgå att utöfva inflytande på pröfningen af denna fråga.
Uåder ägt att inom hvarje Hufvud-Titul frilf använda hela anslags - Summan och följaktligen afven uppkommande besparingar derå, till utgifter, som med Titulns föremål varit instäm mande, och sådane besparingar inqm berörde arne Hufvud-Tittlar föregående Ar uppkommit, men i stället att då medtagas, ökat 3 Uti 2 dra och Sale Titlames ans!ag för derå anviste utgifter, de samma bort fyllas med om* förmäldte åtetföring af motsvarande medel från g:dje Hufvud-Titulus till Kongl. Majus Nådiga disposition ofverl ämnade extia tillgång. Men Revisorernö funno likväl ilen uti RiksdagsBes utet af den tudre Maji a 8 10 samt Riksens Ständers det uti åberopade underdåniga skrifvelse af den jode förutgångne April tagne och ännu hufvudsakligen gällande Grund för Sta.sVerks förva.tnipgen, icke medgifva, att de af Riksens Ständer under hvarje Hufvud - Titul arislagne Summor måga i något fall ofverskridas, tttan deremot förmå, att den besparing, som något år kunde uppkomma, borde om beliofv. en det året ej krafde dess användande till Utgifter under Hufvud - Tituln 1 komma Statsverket till godo, och så användas, som Riksens Ständer förordnat; hvarföre och då Revisoreme för öfrigt ej kunnat finna Riksens Ständers åberopade Beslut vid x8x2 års Urtima Riksdag om öfverskotters och besparingars användande innefatta vidsträcktare rättighet för Kongl, Majtr, än att de samma till Militaire utgifter eller sådane föremål, sorn med 3:dje Hufvud-TUuin instämde kunnat disponeras, sedan de en gång för sjlke behof blifvit dit öfverförde ; Revisorerne ansett deras å iggaude vara, att det sig yppade förhållandet härmed hus Riksens Ständer anmäla, i afseende på den åtgärd, som dervid kunde finnas äga rum. n6o8 Stats-Utskottets Betänkanden'.
Återstoden, såväl beväringsmanskap, som rusthålls-hästar, qvar - a) Se Tab. 12, 13. b) Se Art. c) Se Tab. 12. 74 Den 7 December. / står så länge kriget pågår såsom för landt försvaret disponibla; allt pä sätt Konungen för godt finnér a). De af extra rotehållare anskaffade hästar användas och fördelas efter behofvet till allmänna trossens m. m. fortskaffande, och hvartill nödige kuskar af allmänna beväringsmanskapet uttagas a). Allmänna beväringsmanskapets samtlige 5 klasser uptagas förslagsvis till 104,250 man; sjöbeväringsmanskapet häruti inberäknade Ari. 3. Bjanelt stormen, eless samman stillning tueli fortSeining a). Skyldighet att i landtstormen ingå, vidtager för hvarje vapenför man samtidigt med utgången ur 5:te bevärihgsklåssen. Skyldighet alt i landtstormen qvarstå fortgår till upnådda 50 lefnadsår. Landtstormen delas i 2:ne upbåd. Till 1 :sta upbådet räknas hvar och en ifrån inträdet i landtstormen lill upnådda 40 lefnadsår; lill delta upbåd ingår äfven den disponibla, men icke till activ tjenstgöring upbådade delen af krigsreserven. Till 2:dra upbådet räknas hvar och en ifrån 40 lill upnådda 50 lefnadsår. Först vid fiendtligt infall i riket vidtager landtstormens tjenstgörings-skyldighet, men inskränker sig äfven då, för l:o upbådet till försvaret af tillhörande län, till hvars gräns nämnde upbåd kan beordras; för 2:o upbådet till häradets försvar, lill hvars gräns detta upbåd likaledes kan beordras. Då landtstormen upbädas till tjenstgöring, bildar hvarje sockens upbåd hvar sitt kompani. Kompani-befälet äga kompanierne sielfva att utse hvaremot befälhafvare, inom länet, för hvardera af landtstormens olika upbåd, förordnas af K. M.
Jag ser Sverige allt mer och mer lära sig vörda sin Konungs och Ständers välgörande beslut, finna sin lycka i jemförelse mot tyngden af andra länders beskattning, och prisa sin oberoende sjelfständighet uti verkeligt välstånd; uti allt med sin Konung förena sin ära och anseende, villigt möta dess omsorgsfulla afsigter att befrämja landets säkerhet och försvar samt slippa oroa hans öra med nödropen af förändringar, indragningar m. m. af hvad han sjelf till befrämjande af dess sjelfständighet och trygghet vidtagit och beslutat. Och må ingen misstyda mina rena afsigter, då jag nu i högsta gradar ölvsrtygad, det Höglofl. Rid - Den 24 Fcbruarii. derskapet och Adeln, måne om sin Nations ära, enligt sina förfäders efterdömen, icke skulle vilja undgå att först visa Europa , hvad förhållande af styrka i sambanden finnes emeilan oss, vår älskade Konung och Kronprins. Då de icke af någonting kunde förekommss att till underdånig följd af sin trohet och glädje vid hans Kongl Höghets förmälning, hvarigenom Sveriges framtida lugn och säkerhet beredes, nedlägga en afpassad gärd, aom torde genom Stats-Utskottet kunna blifva föreslagen. Skulle detta vinna Höglofl. Ridderskapets och Adelns benägna bifall, anhåller jag om behörig remiss. N:o. i«. Herr Lagerhjelm, Pehr: Då hvarken lagstiftarens mening eller lagens stadganden äro tillräcklige eller nog tydlige lör att bevara och göra gällande det, som är ett onekeligt vilkor för allmänt gagn och enskild rättyis fordran i staten, då uppstår lagstiftningens åliggande att, efter tidens behof och rättvisans fordringar, åter stadga bestämda lagar, och derigenom utveckla lagstiftarens mening samt afseende på allmän och enskild rättvis fördel. Det är på grund häraf och med anledningar hämtade af erfarenheten, som jag vågar uppstå och föreslå ett laga stadgan - yl*
R;dr 28 sk. 10 nst, jemte dito för åren 1854 med 1887, och 8 R:dr 38 sk. 5 r:st för år 1868 » deltagarne i sänkningen af sjöarne Norrviken och Edsjön inom Sollentuna, Eds och Fresta socknar af Sollentuna och Wallentuna härader, emot årlig inbetalning, efter 1858 års slut, af 8 procent å Transport: 1,797,834: 12. 11. 2,011,465: 27. 4. 2,047: 24. 2. 1,719: 43. 4. 000: 600: 2,300: 2,300: 1,494: 45. 2. 1,379: 45. 2. 1,600: 1,344: — 3,956: 3,268: 255: 10. 1. 220: — 5. 1,810,087: 44. 4. 2,022,297: 20. 3~ — 29 Transport: hela lånesumman, dervid 2 procents ränta för kapital-återstoden beräknas till dcltagarne i sänkningen af sjön Erken i Estuna socken och Lyhundra härad, emot dito dito efter 1860 års slut inom Södermanlands län: till deltagarne i sänkningen^af sjöarne Långhalsen, Yngarn och Hällbo sjön jemte flera mindre sjöar inom Rönö, Jönäkers och Oppunda härader, emot dito dito från 1860 års slut inom Östergöthlands län: till strandcgarne omkring sjön Tåkcrn i Lysings, Dahls och Göstrings härader för sänkning af nämnde sjö, å 20,000 ILdr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande jemte krono-utskylderna af 1,598 ILdr 34 sk. 2 r:st årligen för åren 1848 med 1861, och 799 ILdr 17 sk. 1 r