Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sederholms arfvingars fordrings-anspråk bos Svenska Kronan P. 43o. — om remisser: af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående granskningen af TullVerkets räkenskaper, samt räkenskaperne för vissa under RrigsCollegium och SeraphimerOrdensGillet stälde Cassör; af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående en förändring i 5 Cap. i §. Missg.Balken. P. 43i. 324 ProtocollsUtdrag, Ridd ersk a pets oell Adelns! om adresserne till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinäen i anledning af de upproriske brefven i GeneralMajoren Holsts förfalskade namn. P. 43i. —- om RiddarhusUtskottets utlåtande rörande offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. P. 5io. — om remisser: af Kongl. Maj:s Nådiga Proposition angående låne-understöd för Städerne Norrköping och Borås; af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om nedsättning i den årliga Saltpetter-gärden; af Herr Coyets memorial angående Sjö-forsvaret; af Hr af Tihells memorial angående Riksens Ständers granskning af den under Kongl. KrigsCollegium stälde PassevolanceCassan; af Grefve Posses memorial, angående en förändrad organisation af TullYerkets styrelse och förvaltning. P. 607. — om en minnespenning i anledning af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Biläger. P. 608. — om ConstitutionsUtskottets memorial i anledning af Konungens Proposition angående rättighet för Kongl. Maj:t att under Dess resor till Norrige, utnämna KronPrinsen till Ordförande i Regeringen. P. 608. •— om BevillningsTJtskottets memorial rörande ökad Betjening. P. 609. — om RiddarhusUtskottets memorial angående föreslagne ändringar i Riddarhusets UtlåningsReglemente.
Pi. o. Ad. åtskiljdes kl. 4- lill 4 eruin fidem protocolli, L. s. Alberl Munck. Fredagen den i3 Mars 1841- Plenum kl. 6 e. m. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att i scdnasteTalmansöfverläggning uppstått fråga om ordningen för före», dragningen af de mål, hvilka angingo statsregleringen och hvilkas afgörande således vore af mera påskyndande beskaffenhet än piöfningen af de flesta öfriga på föredragn.listan nu uppförda mål. Då hade Talmännen öfverenskommit alt föreslå RiksSttn, att företrädesvis företaga först Coust.IJtskrs mern. N.-o g5, med hemställan om afgörande i förstärkt Coust.Utsk. af frågan om representationens fördelning på en eller tvänne kamrar, och dernäst Bevilln.- samt Allm. Besvärsoch Ekon. CJtsk:ns meni. N:o 12, i anledn. af RiksSl:ns skiljaktiga beslut, rör:de grunderna och villkoren för brännvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför, samt näst der - Den .3 Mäcs c, m. i? 5 derefter StatsUtsk :s ullåt. N:o 47^ med dess bilagor litt. A, B, C, D, E och F, ang:de extra-stalsregler:n. Fl. R. o. Ad. hade förut beslutat, att Const.Utskrs förenäinnda mern. skulle stallas främst på föredrag».listan för innevar. dag, ehuru föredragningen deraf blifvit hindrad genom den fortsatta pröfningen af ett mål, hvars afslutande icke i sista plenum medhunnils. Således vore det öfverflödigt att nu föreslå R. o. Ad. att ställa berörde mern. från Coust.Utsk. främst på listan, men Hr Landtm, finge hemställa, om R. o. Ad. behagade besluta, att näst efter detta meni. till pröfning företaga Bevilln.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:ns mern.
Mannens namn var i lifstiden Sven Lorenz Theorell, ett namn, hvilket för hvar och en, som med någon uppmärksamhet följt den periodiska pressens utveckling och de allmänna ärendernas gång i vårt land under de sednare decennierna, gör allt upprepande af innehafvarens titlar och förtjenster öfverflödigt; ty få offentliga män hafva i den dubbla egenskapen af skriftställare och embetsman kraftigare än han inverkat både på den allmänna meningen och på alla de förhållanden, med hvilka innehafvande embete satt dem i beröring. Sällspord mångkunnighet; genomträngande skarpsinnighet och omutlig rättrådighet voro de egenskaper, hvilka vid 1848 års riksdag på honom fästade Ständernas uppmärksamhet till don grad, att de valde honom till sin Justitie-Ombudsman, ett förtroende, som vid tvänne derpå följande riksmöten i stigande skala fortfor, och hvarvid han sannolikt ännu längre blifvit bibehållen, der icke hans stränga rättskänsla förmått honom till det öppna erkännandet, att han af tilltagande ålder och sjuklighet sjelf kände sig sakna tillräckliga krafter att på ett för honom sjelf tillfredsställande sätt uppehålla det ansvarsdryga embetet. Medelst beviljande af en lifstidspension till fulla beloppet af det innehafda Justitie-Ombudsmansembetet lemnade ock Rikets Ständer honom ett ärofullt erkännande af hans förtjenster. Rik på år och ära, men fattig på guld hädankallades han af döden den 15 sistlidne December, och lemnade efter sig en 64-årig enka och en 36-årig ogift dotter, jemte tvänne visserligen icke minderåriga, men dock ännu oförsörjde söner, af hvilka den ena, till följd af mångårig sjuklighet, ännu icke afslutat sin studiikurs, och den andra nyss inträdt på tjenstemannabanau. Boets behållning efter honom var ingen, enär boupptecknings-instrumentet utvisar en brist xrtöfver be
Att således, i sednare fallet, bryta de former Grundlagarne föreskrifva, vore, för dessas bestånd, lika så vådligt, som del törhända vore oförenligt med deras natur, att, i förra fallet, ej medgifva en vidsträcktare tydning, än den, som från deras stränga ordalydelse kan hämtas. — Det är Rikets förändrade yttre ställning, som nödvändigt bör påkalla, och, äfven vid denna Riksdag, tillvägabringa en jemkning i Grundlagarna, i den mån desse stå i sammanhang med den nva yttre ställningen." Uti infordradt utlåtande (a. st. sid. 472) granskade Konstitutions-Utskottet de uppgifna §§:ne och yttrade alt ingen anledning förefunnes, det någon förändring i Sveriges enskilda lagar vid detta tillfälle kunde behöfva ega rum; att den grundsats, att försvåra förändringar i Grundlagen för Statens borgerliga författning på intet sätt vore användbar pä stadganden rörande tvenne staters inbördes politiska förbindelse; att en borgen för hvardera statens enskilda grundlagar läge deri, att de ej berodde af den förening mellan tvenne sjelfständigt stater, som alltid är mera tillfällig, än en hel Nations genom sambälls-kontraktet. På dessä grunder förklarade Utskottet sig anse de förhållanden, som till följe af föreningen emellan Sverige och Norrige uppkommit, väl i det afseende konstitutionela, att de bestämma vilkoren för dessa bägge Rikens förening under en gemensam styrelse, men ej af den egenskap, att de såsom i något afseende medförande ändring i grunderna för någotdera Rikets inre samhällsförening och styrelse, tili deras bestämning behöfva vara underkastade det behandlingssätt, som den Svenska Grundlagen för afgörande af Grundlagsfrågor föreslå Ifver; hvarjemte Utskottet tillstyrkte, att de genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomne konstitutionela förhållanden borde bestämmas genom en särskild lag, så att i den oförmodade och beklagliga, men visserligen icke otänkbara, händelsen af föreningens upplösning, Sveriges enskilda konstitution icke måtte då å nyo behöfva förändring.
— Vid 1810 års Riksdag i Stockholm beslöts att öppna en dybk utväg, till biträde åt den skuldsatta Staten, af 4 millioner R:dr (enligt RiksdagsBeslutets 16. §.) genom hokförda lån, eller så kallade permanenta annuiteter; men vid ett Riksmöte, inom sa rima års slut i Ö rebro, hvilket jag ej hade tillfälle att bivista, 2 72 Dm 13 April. omändrades detta, efter allt utseende, nytti tiga beslut. Man vill i Sverige nödvändigt hafva en Sedel i handen, och hade äfven StatsContoirets Obligationer, som på 1770- och i7«otalet, nr.ed Bankens garantie, hade en förträfflig credit, förtjent töreiräde framföre Penningeverkets misscreditering, om ock rentan bl ifvit mera besvärande. Vinningslystne Leveranteurer bade ock bordt ätnöjas med långsammare betalningsterminer och ett måttligt interesse. En skyndsam indragning af Penningestocken, ehuru genom konst tillkommen, blefve utan tvifvel vådlig, då i synnerhet utskylderna äro emot vanan stora. E11 sådan våldsam operation skulle medföra mycken förlust och osäkerhet för alla Manufäctuiister och Näringsidkare, så väl som för Fastighets-ägare, behäftade med någon gäld, ja, till och med för fordringsägare genom påskyndade banquerouter. De som försett sig med ett stort lager af öfverflödsvaror eller utländskt Brännvin, och deraf dragit en omåttlig vinst, inen nu nödgats föryttra dem till ett nedsatt pris, eller dem utföra, kunde vid en vidtagen allvarligare httshållningsprincip mindst vara att beklaga. Den af mariga yrkade allmänliga sparsamheten, och derigenom mindskade Im* porten och Växelbehofvet, blir visserligen det mest pålitliga medlet, att i alla hänseenden korhma i ordning. Förökte exporter vilja ej ensamt förslå till coursens nedsättning; näst lidet - II.
Det har dervid erinrat sig, att Nord-Amerikas förenade Stater, påen tid, då deras folkmängd ännu icke uppgick till fyra millioner, fastställde, att representanternes hus i Congresseu icke skulle få räkna mer, än en ledamot för 30,000, men att detta hus, i följd af Acten af den 22 Maj 1832, icke får bestå af mer, än en ledamot för 47,700 inbyggare, enligt 1830 års räkning. I Frankrike eger Nedre Kammaren blott en medlem för mer, än 76,000 menniskor. Den Spanska får icke bestå af flere, än en för 50,000; den Belgiska icke af flera, än en för 40,000 inbyggare; den Portugisiska räknar, om man blott afser dess Europeiska medlemmar, icke mer, än en lör mer än 31,000 inbyggare: ett förhållande, som ock gäller för Brittiska Underhu et. I Bayern bör Andra Kammaren beslå af en representant för 7,000 familjer, således för omkring 35,000 personer. I andra Tyska Stater blir antalet deremot större. I Wurtemberg, Sachsen och Hessen-Darmsladt räknar Nedra Kammaren en deputerad för något mer, än 17,000, och i Baden för något mera än 16,000 menniskor. Om man tillägger antalet af den Öfre Kammarens ledamöter, blir förhållandet i samtliga dessa länder visserligen något olika. Men då antalet af Öfre Kammarens ledamöter i Spanien efter lag icke får öfverstiga, och i Stor-Brittannien och Frankrike icke öfversliger, två tredjedelar af den Nedras, blir representanternes antal i dessa länder, i alla fall, icke högre, än en för 30,000, 18,000 eller 45,000 personer. I Belgien och Portugal får Öfre Kammaren icke räkna mer, än hälften af det antal ledamöter, som den Nedra. Samtlige representanterne blifva således högst en på 26,000 eller 27,000 personer.
BefälJag tror all otidig farhäga för en obestämd insörlifning med armeen hos de mindre nplyste derigenom förekommes Lä däremot det förut brukade ordöt förstärka icke.af alls rätt förstäs. Utur 208 Den 15 Nast. Utur 7:de pnncken bsrde orden etdera sältet böra utgå, sä framt legningen icke bl,r tilläten. Om Riksens Ständer förbjuda legningen. förfaller 8:de puncten af sig sjelf. Vien om legnum tillätes, torde wara nödigt att stadga, att om den legde rymmer eller för brott utstrykes, den som honom legt bör sätta annan karl i stället eller personliae» inga i confcriplionen; hwilkct förhållande ej bör äga rum om den legde dör eller genom kropsskador, utan egel förwällande äkommer, blir oskicklig t!ll krigstjenst. UkKottet har icke i sitt betänkande swarat pä ro:dc pnncken af Konungens nådiga proposition, rörande sörwaringsställen i orterne för conscriptionsmanskapcts beklädnad, bewäring och nödiga utredningspersedlar; ty i händelse af bifall till pune,en» hofwa dock Riksens Ständer pa intet sätt afgjort all dylika föiwaringsstäilen ffola rnses eller upbyggas. Det torde således wara nödigt, alt Urslkortct, enligt Kongl. Majus nådiga proposition, upgifwer förslag, detta ämne rörande, hwarcfrcr Riksens Ständer ma äga art besluta. Den i iue punkten, såsom aldeles icke hörande til! cvnscripliongfragan kan urgä. Om dock ett kraftfullt beredande af fosterlandets sjelfständighet anses för dek närwarande icke kunna winnås annorlunda än genom de af Utskottet förcstagne ulwäaar, sä fordras likwäl en nödig warsamhec art ej göra oföränderlig de för tillfället as den radande opullonen föranledde mätt och steg; jag tycker således, att om legning af plnralircten besimes, bör del likwäl endast wara Den 15 Maji.
Jag har mig väl bekant, att vi inom vårt land äga en utmärkt vetenskaplig författare, som i fullkomligt enahanda syftning som Frih. Ehrenborgh försvarar statslå nesystemet. Men jag tillåter mig den anmärkning, att vissa lifliga hufvuden ganska lätt förvilla sig i {mandelia ämnen derföre, att de uti dessa vilja inlägga någonting ideelt, som någon gång alltför mycket af viker från ämnets realistiska beskaffenhet, och de förvånande resultater, hvartill de stora caleulerna leda, försätta dem tilläfventyrs i en svindel, der de icke alltid torde kunna se så alldeles klart. Mig förefaller verkligen fägnaden öfver de stora accumulationsresultaterna, hvartill Frih. Ehrenborgh leder sig uti sin motion, såsom fägnaden öfver att genom räkningen dubbelt opp med grundfonden af blott en enda styfver slutligen komma till en verkligen svindlande summa. Jag afstyrker på det högsta Frih. Ehrenborghs motion och anhåller, att detta mitt yttrande må få åtfölja återremissen. Gr. Horn: Jag uppträder för att försvara mig emot den anklagelse, som skulle jag hafva talat emot capitalistinteresset. Sådant har åtminstone icke varit min mening; ty jag är icke så okunnig, att jag ogillar, att medborgare såsom capitalister använda sin förmögenhet. Jag tror tvärtom, att tillvaron af mångå capitalister bevisar ett lands välmåga, och der capitalister icke finnas, härleder det sig från en felaktig lagstiftning. Långt ifrån, att jag påstått, det här i landet finnes öfverflöd af capitaler, anser jag antalet deraf vara alltför ringa i förhållande till behofvet och tror, att detta bäst bevises af våra näringars tillstånd; men jag har sagt, att då ett fixeradt rörelsecapital är af staten bestämdt, och detta dertill är för litet, då är det största fördel att vara capitalist och svårt för näringarna alt taga sig upp. Vanligen ser man nemi., att de, hvilka äga de största capitalerna, icke befatta sig med någon sådan rörelse, som är af direct productiv natur. Dessa bedrifvas oftast af dem, sorn till stor del måste arbeta med andras penningar, d. v. s. genom lån.
Postskjutsen, om lindring uti, poslföringens öfverlåtande på entreprenad eller öfverflyttande på allmänna skjutsinrättningarne samt skjutslegans förhöjning m. m. X. B. 585. A. 596. Postverket, rörande användande af en på dess räkning i Rikets Ständers Bauk innestäende summa. E. 335. — om bestämmande af vissa grunder för befordringar derstädes. Se Befordringar. Pramuraeration å Bihanget till RiksStåndens protocoll. Se Bihanget. Praescriptiouslid för fordringsanspråk i anledning af Götha Canalbolags och Malmö f. d. disconters utredning, angående bestämmande af. II. B. 285. A. 320. E. 13. — för liqviderandet af åtskilliga i Riksgäldscontorels räkenskaper balancerade äldre skuldposter, angående. VI. B. 436, 652. VII. A. 124. E. 335. — för fordringar emellan enskilda. Se Förordningen den 13 Juni 1800. — för klander af testamente, angående. Se Arfdabalken, 18 capitlet. Prestebol i Helsingland, angående besvär öfver Underrätts beslut vid husesyner derå. Se Besvär. — om upphörande af interimsbesigtningar derå. Se Interimsbesigtningar. Presteboslällen, om befriande för, från vissa besvär. Se Rotering. Presteenkecassan, angående användande till, af de stiftens byggnadseassor hittills anslagne löneinkomster under ledighet efter O O o död eller afgången ecclesiastik tjensteman. Preslerskapet, om förändradt aflöningssätt för. I. R. 483. Se Befordringsförfattningarne. — i Lappmarken, om ersättning för forslingen af dess löningsspanmäl. Se Löningsspanmål. Prestgård, tingshus och häradsfängelse, om åläggande för alla hemman att, utan afseende på deras olika natur, deltaga i byggande och underhåll af. IV. B. 491. V. A. 294. Prestgärdar på landet, angående byggnadsskyldigheten å.
Fångsten af strömming afsättes till betydlig del i Gefle i utbyte mot spanmål, som der för lindrigare pris erhålles. Vid de årliga vintermarknaderna i Jannari och Mars månader hitföras till försäljning af Allmogen från Jemtland och Medelpad betydliga qvantiteter af victualievaror, såsom torrfisk., sill, saltadt fläsk och lax, men för öfridt år tillförseln af lifsmedel högst inskränkt, och de flesta tider af året alldeles ingen. Arbetslönerna utan afseende på högre eller lägre spanmålspriser äro årligen enahanda; sommartiden minst 32 sk. Banko. Utom den i staden varande högre lärdoms-skola, hvarvid 5 lärare äro anställde har staden enskilt vexel-undervisnings-skola, der undervisningen af en prestman besörjes. Antalet af barn, som begagna sistnämde skola uppgår till 100. Fattig-försörjningen liandhafves på sätt förra berättelsen upptager, af en i sådant afseende tillsatt särskilt Direktion. 7 å 8 fattighjon njuta å stadens fattighus ständigt underhåll. Dessutom erhålla 5 personer årligt understöd i penningar; och utdelas under vintermånaderne soppa och bröd åt ett bestämt antal personer, hvilket förflutna åren varit omkring 4o. Sjukvården bestrides af en läkare, som af staden lönas och hvilken tillika emot särskilt ersättning, innehar befattning, såsom läkare vid det för norra delen af Länet härstädes inrättade kurhus. Sta - 4i — Staden är roterad för io ordinarie, och 3 extra ordinarie båtsmän. Stads-kassans inkomster, anslagna till Magistratens och öfrige tjenstemäns aflöning samt andre förefallande behof bestå af vretskatt, tomtören, kålsängs-afgift, hamnumgälder, mätareoch packare-penningar, tolag m. m., har sistlidet år uppgått till 34oo R:dr Banko, hvaraf särskilt å handeln och sjöfarten 1,696 R:dr.
4to Ofverskottet af räntemedlen kan utlånas i vanlig väg, för att hållas kommande Ständer tillhanda och användas vid verkliggörandet af ifrågavar. plan, eller användas af nuvar. St. för kittade communicationer inom Riket. Lades på bordet. Hr Dalman, Joli. Gust. Georg, rippläste följande? Vårt fäderneslands mest lysande minnen hänföra sig till den tid, då Gustaf II Adolph' förde den Svenska spiran, och den ädle Axel Oxenstjerna, efter honom, ledde ärendenas gång under de Tyska fälttågen. Allt hvad som återstår till upplysning af våra häfder för dessa ärofulla dagar, bör derföre vara dyrbart för hvarje Svenskt hjerta, isynnerhet då vi ännu icke äga en fullkomligen pragmatisk historia om nämnde fälttåg, och det fredsslut genom hvilket desamma upphörde. Vigtiga källor för en sådan finnas uti det s. k. Oxenstjernska archivet på Tidon. Det innehåller ungefär!. 5oo äldre handlingar på pergament, ett antal andra gamla documenter, samt omkring 16,000 bref, vexlade emellan Oxenstjerna samt de flesta samtida Europeiska regenter, furstar, diplomater och härförare under det trettioåriga kriget, och framförallt under fredsunderhandlingarna i Osnabriick och Minister. Så länge denna samling innehafves af dess nuvar. ägare, kan man vara förvissad, att den framdeles, likasom hittills, vårdas med yttersta sorgfällighet; men i tidernas längd kunna andra förhållanden möjligen inträffa, och olyckor genom eldsvådor afböjas icke alltid, äfven geuom den noggrannaste uppmärksamhet. Dessa inträffa oftare, samt åtföljas af mera förhärjande verkningar i landsorten, än i större städer. På detta sätt hafva vära häfder ofta gjort oersättliga förluster, och komma att göra ännu flera, ifall ej Staten söker attpå säkra ställen förena de vigtiga handlingar, hvilka nu finnas spridda i enskildta bibliotheker. Som ägaren af Tidö torde vara benägen att till Staten, men icke till enskild man, afyttra det Oxenstjernska archivet emot en summa af 10,000 rtdr btco, får jag härmed vördsamt föreslå R.
Detta sätt, mine herrar! är: att inom hvarje län stiftas en gemensam fattigcassa för länet, som hade för ändamål jemna fattigvården inom socknarna, och att således meddela fostcrhjelp till barn efter bortdöda eller afsigkomna föräldrar, hvilken, för det närvar., utgör ett af fattigvårdens största behof, jemte det att samma cassas verksamhet äfven utsträcktes till alla fattigvårdens föremål, utom de egentliga fattighushjonens underhåll, och sålunda kunde anlitas för bildandet af arbetsinrättningar, hvarförutan alla författningar mot bettlande äro ord utan betydelse , eller vid stiftandet af folkskolor, hvilkas uppkomst tilläfventyrs bättre befordras genom ett något betydligare anslag en gång för alla, än genom årliga bidrag. Jag vet, att man mot den åsigt jag framställt kan säga, alt municipalbesvären inom vårt land äro ganska tryckande, och skulle — om man dertill äfven lägger skyldigheten, utsträckt utan undantag äfven till de fattigaste församlingar, att utan allt allmänt understöd, på egen bekostnad, anskaffa skolor — kunna anses så dryga, att under sådana förhållanden allt hopp måste öfvergifvas att kunna jemna fattigvården, genom bildande af en gemensam fattigcassa för länet, aldra helst om denna skulle samlas genom nya afgifter och bidrag. Min mening är icke heller sadan. Den motion, jag nu framställer, är, att mantalspenningarna, hvilka öfver hela Riket uppgå till ett belopp af 329,000 r:dr, må upphöra att ingå till statsverket, hvaremot de ställas till länens disposition, för att i ofvaoberörde ändamål, och utan att belastas med några löneanslag i municipalväg och under sträng hushållning, förvaltas och disponeras under ansvar och redovisningsskyldighet af länens valda ombud. 388 Den is Februari c. m. Upplysningsvis torde det böra anföras, att mantalspen - uppgmgo iöo7 10,998: i Upsala län till . r:dr 12.
Barthelemy, som enligt afsluten convention med Franska Regeringen den l:sta Julii 1784 underlades Sveriges Krona i utbyte mot den då ensamt för Franska varor beviljade, men sedermera, genom Kongl. Förordningen den 22 Maji 1794, till öfriga Länders produeter utsträckta Nederlags-rättighet i Götheborg och derefter under omväxlande förhållanden, dock med Svenska StatsCassans årliga gravation, utgjort en allmän Handelsplats förmedelst sin den 7 September 1785 grundade Porto-Franco-lwxéAXnmg, har under de sednast förllutne åren, i följd af Krigen, Europas politiska ställning och Coloniens afstånd från Moderlandet, varit underkastad fiendtliga invasioner och invärtes skakningar. Bilaga A till Mern. Nio 1. 249 Kongl. Majit har väl, så vidt Krigstillståndet med England det kunnat medgifva, vidtagit tjenliga anstalter till tryggande af denna aflägsna besittning samt till återförande af laglydnad, säkerhet och lugn bland dess invånare, och Kongl. Maj:ts bemödanden hafva ock ägt den framgång, att Ön undsluppit främmande Herravälde och någon tid fått åtnjuta en fredad handel, hvarigenom dess intrader lemnat ett icke obetydligt öfverskott, som kommit Svenska Stats-Cassan till godo; men Kongl. Majit har tillika i Nåder funnit oundgängeliga sådana hufvudsakeliga förändringar i Öns administration, hvilka med bibehållande af dess syftning till befrämjandet af Svenska Handelsföretag i Vestindiska farvattnen för öfrigt skilja den från allt mera egentligt sammanhang med Sveriges Statsförfattning och förvaltningsgrunder. Den erfarenhet, Rikets egna häfder och sednare händelser erbjuda, äfvensom andra Magters statistik och exempel vittna och öfvertyga om angelägenheten deraf, att dessa gränsor visligen iakttagas, och att Moderjorden endast varsamt inledes i speciellare förbindelser med styrelsen af besittningar, som formera en del af samma Stat, men icke af samma Land. Då Kongl. Majit ämnar omfatta hvarje medel och hafva all omsorg ospard för sine trogne Undersåters på St.