Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ytterligare understöd för Nybyggarnc i de Norra Provinoerne; angående en j.erånare fördelning af Postförings-skyldigheten, tillökning i den nu hestådde Poslskjuts-legan, Postens fortskalfande genom Gäslgifvare-skjuts med flera till Postväsendet hörande ämnen. Statsoch Banco-Utskottens: I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående bidrag till utförandet af Hjelmare Canaloch Slussverks ombyggnad. StalsLagoch Oeconomie-Utskottens: Angående dels befrielse från Skattläggning för HusbehofsMjöloch SAg-Qvarnar, dels' ock rättighet, att obehindradt, samt utan 26a Den 21 December e. m, föregången syn på stället, få sådane Qvarnar samt andra Vattenverk anlägga, Statssamt Qeconamie-Ut skott eris: Om Kongl. Lif-Regements-Husar-Corpsens reducerande till Infanteri; i frågan om Stads-» privilegier för Trelleborg och Hamnbyggnad derstädes m. m. 5 om ändring uti de angående Mörums Krono-Laxfiske utfärdade Författningar;. i anledning af väckte motioner om uppmuddring af Clarie Sjön; rörande indelta Cavaileriets samt Rote»Båtsmännens beklädnad, equipering, m. m.j om Ny-hemmans anslående till hjelp för svaga Rotar, m, nu; och rörande Bytes-Verket, Bevillnings - Utskottets.> Angående sökt eftergift i Bevillningen för branskadade Innevånare i Städerne Norrköping och Borås; med förslag till en förändrad Tariff för Husbehofs-Bränvins-bränningsafgiften; och om lindring i Bevillningen för brandskadade i Madängs By, af Wartofta Härad och Skaraborgs Län, Bevillningsoch Bag-Utskottens: Angående förändradt sätt för Krono-Skattornes indrifvande, Bevillningsoch Oeconomie - Utskottens ; Om inskränkning i Finska handeln, Banco - Utskottets:
M. att, med afseende derå att paketposten mellan Stockholm och Jönköping under den tid af året, då äng - 382 Den 29 Mars. båtsfarten är i gång, ganska ringa anlitas, en förändring i sältet för paketpostens befordran under olika årstider mätte få vidtagas, hvilken förändring också genom nåd. bref af d. 2 Mars 1847 bifölls, och hade lill följd att förlusten af paketpost-inrättningen, som år 1846 utgjorde 7,944 r:dr 43 sk. 8 r:st., för år 1847 endast uppgått till 5,200. Då nu äfven till följd af de paketpost-konventioner med Preussen och Danmark, som under förl. år blifvit afslutade, de hinder för utländske paketers befordran, som hittills förefunnits, bortfallit, kan man dessutom med visshet förutse, att paketposten under hela äret kommer alt flitigare begagnas, och således äfven gifva en större behållning, ehuru denna behållning till en början måste användas lill anskaffande af flere och större vagnar samt inrättande för vintermåuaderne åtminstone af en ny direkt paketpostlinie emellan Helsingborg och Jönköping, hvarförutan inrättningen numera ej kan motsvara sitt ändamål. 3:o Utsk. anser att den af postmedlen utgående årliga utgift af 8,000 r:dr såsom understöd till diligence-bolaget N:o 1 torde kunna minskas. För postverket vore det särdeles önskvärd! om denna för dess egentliga ändamål mera fremmande utgift kunde helt och hållat indragas, men torde härvid blott få erinras att den tillkommit till följd af R. St:s beslut samt att K. M. genom nåd. br. af d. 20 April 1847 bifallit, att della understöd må af diligence-bolaget under ytterligare 3 år eller intill 1850 årsslut uppbäras, hvadan någon minskning deruti ej dessförinnan kan påräknas, äfven om R. St. skulle besluta alt anslaget för framliden skulle indragas.
Brefvet af den i3 Mars i83o, gruniadt på Rikets åren 182g och i83o församlade Ständers medgifvande, till samma kassa öfverlåtits de så kallade nådårsoch begrafningshjelps-besparingarne efter afskedade militäre personer vid arméen, emot lika förbindelser sorn stats-verket förut ålegat; 2:0 att till civil-statens pensions-inrättning, enligt Rikets Ständers den 2 September 1823 aflåtna underdåniga skrifvelse och Kongl Maj:ts på grund deraf den 27 November 1825 fattade beslut, anslagits den löne-besparing, hvilken under den så kallade vakansoch förslags-liggetiden dittills tillkommit statsverket af civile embeten och tjenster, som af Kongl. Maj:t tillsättas, äfvensom den löne-innehållning, hvilken, när civil embetseller tjensteman täger afsked, eger rum för efterträdaren under namn af begrafningshjelp, hvarifrån likväl genom Kongl. Brefvet d. ti Febr. i832, blifvit gjordt det sedermera af Rikets Ständer vid i834 och 1835 årens Riksdag gillade undantag, att nådårsbesparing icke tillkommer pensions-kassan efter sådane embetsoch tjenstemän, som undfå afsked med pension å rikets allmänna indragningsstat; och 3:o att amiralitets-krigsmans-kassan dels genom Kongl Brefvet af d. i3 Mars i83o erhållit den förmån att, enligt Rikets Ständers dertill lemnade bifall, uppbära den under namn af begrafningshjelp innehållna löne-besparing för Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition Nio 7. 15 sådane embetsoch tjenstemän, med hvilkas befattningar delaktighet i denna kassa är förenad, emot samma skyldigheter, som statsverket förut ålegat, dels ock genom Kongl. Brefvet af d. i5 Februari 184» undfått rättighet att tillgodonjuta vakansoch liggetids-besparingarne efter afskedade embetsoch tjenstemän vid sjöstaten.
Den som vill att, i öfverensstämmelse med Utskottets af två Stånd gillade förslag, saltad eller inlagd Strömming skall draga införsels-tull af 25 öre centnern, rostar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Borgareoch Bonde-ståndens beslut, nämnde artikel att vid införsel åtnjuta tullfrihet. 11:0. Den som gillar Utskottets, af tre Stånd antagna förslag, att saltad eller inlagd Fisk: »all annan» skall åsättas införsels-tull af 75 öre centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, saltad eller inlagd Fisk: »all annan» att vid införsel vara tullfri. 8 Bevillnings-Utsliottets Memorial M 27. Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och två Stånd beslutat, Fisk: torr eller rökt: Gråsidor eller Sej, skall vid införsel draga tull af 1 R:dr 25 öre centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, skall, jemlikt Borgareoch Bonde-ståndens beslut, denna artikel vid införsel vara tullfri. 13:o. Den som anser att, i öfverensstämmelse med Utskottets, af tre Stand godkända förslag, följande slag torr eller rökt Fisk böra åsättas införsels-tull, till belopp för Lax "och Ål af 6 R:dr, för Långor och Torsk, med derunder inbegripne Rotscher, samt Klipp-, Stockoch Platteller Bredfisk af 1 R:dr 50 öre och för »andra slag» af 2 R:dr 50 öre centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Vinner Nej, komma, på sätt Borgare-ståndet beslutat, nämnde slag torr eller rökt Fisk att vid införsel åtnjuta tullfrihet. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden hafva bifallit Utskottets förslag, att Fläsk vid införsel skall vara tullfritt; men Bonde-ståndel har för denna artikel bestämt en införsels-tull af 3 öre per skålpund.
Skul - 2 10 — derna med 437-802 Ridr 2 sk» 9 rst., vid 1843 års slut, icke allenast motsvarade Skuldernas liela belopp, utan älven öfverstego detsamma nied en summa af ej mindre än 1,118,488 Rtdr 2 sk. 10 rst. Detta särdeles fördelaktiga resultat liar hufvudsakligen uppkommit af de högst betydliga öfverskotter, som de till Riksgälds-Kontoret, under oftaberörde alne år, influtna statsbidrag lemnat utöfver de anslagssummor, som dermed beliöft under samma tid besti idas. Enligt Rikseälds . 1 t. Kontorets kapitalräkningar för dessa år, hafva nemligen de härunder levererade bevillningsmedel, jemte andra till Kontoret ingående allmänna afgifter, öfverstigit de derå anvisade och under samma år utbetalde anslag med det ansenliga beloppet af 2,009,0/18 R:dr 42 skj rst. Oell då, i öfverensstämmelse med det inom detta Verk från äldre tider iakttagna bokföringssält, utom den för året bestämda statsfyllnadssumman, de Riksgälds-Kontoret vid sista Riksdag ålagda mångfaldiga utbetalningar icke upptagits bland Kontorets skulder, hvadan desamma icke förr, än de verkställas, förekomma i räkenskaperna; så hafva de till dessa utbetalningars bestridande anvisade och till största delen redan aflemnade tillgångar, sorn vid deras mottagande blifvit kapitalräkningen tillgodoförda, under omförmälda tiderymd jemväl lemnat en ganska betydlig öfverskjutande behållning. Denna behållning kommer dock naturligtvis att minskas, i den mån det ännu återstående stora beloppet af ifrågavarande utbetalningar varder i föreskrifven ordning verkstäldt och å berörde räkning affördt.
Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Slåadet, att frånträda sina skiljaktiga beslut och förena sig med de öfriga Riks-Ståuden om antagande af Utskottets förslag och får, för annan händelse, föreslå följande omröstningar: Bevillnings-Utskotlets Memorial N:o 39. 13 12:0. Deli, sora gillar Utskottets, af (re Stånd godkända förslag, att uti § 21 skall inilyta följande sladganden: »Vid beräkning af skattskyldigs okända iefnadskostnader uti stad må desamma aldrig, utan att laxeriugsmännen till protokollet derför uppgifva särskildt skäl, anses vara lägre, än i nedanstående förhållande till beloppet af den årliga hyra, den skattskyldigc erlägger för de af honom och hans egen familj begagnade rum och lägenheter eller sålunda, att, när denna hyra icke öfverstiger 300 R:dr, iefnadskostnaderna och således äfven den skattskyldiges årsinkomster anses uppgå till minst 3 gånger hyrans belopp; när hyran är högre än 300 t. o. m. 500 R:dr, lefnadskoslnadernajanses vara 4 gånger hyrans belopp; n n 500 n » n 1,000 » » » » 5 » » » » » 1,000 » » p 1,500 » n n » 6 » n » samt när hyran är högre än 1,500 R:dr, iefnadskostnaden anses uppgå till minst 7 gånger hyresbeloppet. 1 afseende å dem, som bebo egna hus, uppskattas hyresvärdet för de rum och lägenheter, hvilka de för sig och familj begagna, genom jemförelse med andra lika beskaifade lägenheter.
Vid betraktande af skogs-lagstiflningen i riket och skogshushållningens deraf, äfvensom af andra förhållanden, föranledda nuvarande tillstånd, företer sig, hvad först angår lagstiftningen, att densamma lidit af flera väsendtliga fel, och följaktligen derigenom misslyckats. Uppkommen till följd af tillfälliga påtryckningar från idkarne af de näringsgrenar, för hvilkas bedrifvande skogsprodukter ansågos oumbärliga, har denna lagstiftning haft till syfte, mindre att befordra skogsskötseln, än att, till förmån för dessa af lagstiftaren omhuldade näringsgrenar, nedsätta priset på skogs-effekter och förekomma skogens afverkning för andra ändamål än dessa näringars behof. De förbud mot jemväl ett naturenligt begagnande af skogen, som häraf blefvo en följd, kunde icke annat än menligt inverka på skogsskötseln såsom näring betraktad. Men då skogsbandteringen allt hitintills icke varit ansedd såsom en näring för sig, utan endast såsom ett tillbehör till jordbruket eller bergsbruket, dertill ock i väsendtlig mån bidra - 704 Expedilions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 228. git det ringa värde, skogsprodukter hittills egt, kunde ej eller skogs-lagstiftningen hyggås på insigt i den hushållsgren, som skulle utgjort dess föremål. Slutligen, och till följd af brist på derför erforderliga emhetsmän, saknades all kontroll öfver lagarnes efterlefnad. Under sådana förhållanden blef naturligtvis skogshandteringen vanvårdad. Med försvinnandet af tvånget i omvårdnaden och vid tillika hastigt stegradt pris på deras alster, blefvo skogarne föremål för vinningslystnaden, innan allmänheten hunnit inse deras värde. Sådant kan dock endast ske i den mån bristen rätt kännbart låter sig erfaras, hvarvid, enär enskilda bemödanden då icke kunnat inom en kortare tidrymd afhjelpa dessa olägenheter, samt de gjorda försöken, att genom spridande af insigter i yrket eller omedelbara uppmuntringar verka till en bättre skogshushållning, visat sig utän all påföljd, omständighelerne ock påkalla en ny lagstiftning, som söker förena friheten i den enskilda dispositions-rätlen med ett nödigt afseende på samhällets väl.
Skulle icke den forslande erhålla en både större och lugnare inkomst, i synnerhet då flera år tages i beräkning, om han, i st. f. hästarna, hvilka årligen förlora i värde och under forslingen äro utsatta för många åkommor och olyckshändelser, holle ett par oxar och en ko, hvilka tillsammans nästan icke behöfva större fodring än ett par hästar; — om han använde den efter dem fallande spillningen och de 48 dagsverkena på sitt åkerbruk och på dermed i sammanhang stående göromål, som aldrig för en omtänksam åkerbrukare tryta äfven under vintern, — om han väl skötte och sålde de af kon npkommande alster, — och om han, i stället att färdas på vägarna, komme i tillfälle att ordentligt och väl hemma tillse allt hvad till hans åkerbruk och ladugård hörer? lag är fullt öfvertygad alt ingen erfaren och fördomsfri åkerbrukare kan lemna mera än ett svar på denna fråga, helst då man besinnar att ett enda korntals förhöjning i jordens afkastning är mera än tillräcklig för att fullt ersätta ofvan beräknade inkomst af forslingen. Såsom ytterligare bevis 170 Den 28 December f. m. emot forslingen torde äfven kunna anföras, att inga Herremän, mig veterligen åtminstone, och knappast någre af den förmögnare all mogen utskicka sitt folk och sina dragare på forsling emot betalning, och desse inse likvpl i allmänhet bättre än den mindre be medlade allmogen hvad som för deni sjelfve och jordbruket är vinstgifvande.
Af förestående uppgifter visar sig, att jernskeppningen under de Irenne sislförllutna åren något aflagit, hvartill orsaken igenlinnes uti det förhållande, att åtskillige af staden kringliggande jernbruk, hvaribland isynnerhet de så kallade Hamrånge-Verken, hvilka tillförene för sin tillverkning funnit afnämare här i staden, försälja och vågföra sina jerneffekter i Stockholm, hvarifrån de direkte utskeppas. Förnämsta afsältningsorten för jernet har varit, i likhet med de föregående åren, Norra Amerika. Brädskeppningen har deremot något tilltagit, hvilken omständighet anses vara föranledd af ytterligare nedsättning i de förut höga umgälderne å alsällningsorlerne och deribland i synnerhet England. Den betydliga minskningen i tulluppbörden, i jemförelse med hvad den varit under det qvinqvennium, sorn föregått de ifrågavarande 3:ne åren, har 16 uppkommit genom den till ett medelbelopp af icke mindre än omkring 197,000 U. ärligen minskade importen af tobaksblad ocb stjelk, af hvilkas förädling härvarande tobaksfabrikanter ansett sig, i anseende till allt för dryga tullafgifter å denna råvara, icke kunna draga synnerlig fördel. Vid 1850 års slut agde stadens invånare 38 skepp, 20 briggar, 21 sko nertar, 13 galeaser, 5 slupar och 18 liska re får ty g, tillsammans 115 stycken större ocb mindre fartyg, utgörande 12,01-3 läster, hvaraf 10,931 läster varit begagnade till utrikes sjöfart ocb återstoden till inrikes sjöfart samt transport af fiskerskapets förnödenheter. Tvänne aktie-bolag äga härstädes ett större ångfartyg om 120 och ett bogserings-ångfartyg om 14 hästars kraft. Lästetalet af stadens flotta, som vid 1847 års slut utgjorde 10,232 läster, har således under de 3:ne sistförflutne åren ökats med 1,811 läster.
De funno sig stötte både deraf, att Tessin icke inhemtat deras vilja, innan tryckningen verkställdes, och deraf, att han sålunda vädjat till allmänna omdömet, i afseende på de läror, han bibragte thronarfvingen. Lovisa Ulrika var nu förnärmad på en gång i sin känsla, i sina planer, i sin qvinliga fåfänga både som mor och drottning; och när drottningen blef uppbragt, var det konungen, hon lät visa sig på styfva linan såsom hämnare eller försonare, allt efter hvad hennes fördel eller nyck fordrade. Hon hastade vid detta tillfälle att inympa sin vrede på sin gemål, uppmanade honom till storm, och stålsatte den fromme mannen att rynka ögonbrynen och skärpa uttrycken så eftertryckligt, att hela verlden med bäfvan och undergifvenhet måtte förnimma, att han, och ingen annan, vore den allena lagkrönte beherrskaren. I en sinnesstämning samt med åthäfvor och ordalag, som kunnat anstå eller åtminstone förlåtas – en Carl V, en Ludvig XIV, en Fredrik II, en Carl XII, men ingalunda den i senaten röstägande Adolf Fredrik, uppträdde denne kort derefter i Rådet, hvars medlemmar han öfverraskade med ett långt och bittert skriftligt anförande, deruti han, i anledning af Tessins tryckta bref till kronprinsen, anklagade sin sons uppfostrare för bristande vördnad mot majestätet, för kränkning af konungens faderliga rättigheter, för åsidosatt grannlagenhet äfven mot drottningen, och för öfverskridande af den Rådsherrliga pligten, att icke utan i samråd med sina öfriga embetsbröder vidtaga något offentligt steg; på grund af hvilka tilltag konungen äskade upprättelse. Senaten, mera förvånad och bekymrad öfver anklagarens framställning, än öfver den anklagades förmenta brott, sökte, fastän förgäfves, att förmå konungen återtaga sitt anförande och låta den misshagliga saken falla. Men Adolf Fredrik visste hvad som förestod honom i sängkammaren, om han icke i rådkammaren uppfyllde till punkt och pricka sin gemåls föreskrifter.
Jag åberopar mitt, vid nämnde tillfälle afgifne yttrande, och får hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln ödmjukast hemställa, om en fond, hvars tillvarelse kostat jordbruket 18 års tillskott eller från och med i8o5, bör till andra ändamål, ån dess verkeliga bestämmelse, disponeras. Jag förenar mig derföre med Grefve von Schverin deruti, att denna utgift bör utgå genom en allmän Bröllopsgård , så vida ej Ridderskapet och Adeln skulle pröfva rättvist fatta ett sådant beslut, som Friherre Cederström-föreslagit. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Jag anhåller blott få anmäla mitt yrkande att saken måtte få afgöras såsom Friherre Cederström föreslagit. Jag anser ganska svårt att nu bestämma huruvida Saltpetter-Fonden tål denna utgift; derföre tror jag att man rättast kommer till målet, om man besluter rörande summan och stadgar att tillgången hvarifrån den skall tagas i sammanhang med Bevillningen, kommer att bestämmas. Grefve von Schverin ; Jag nämnde att gamla vanor äro gamla band, och kan derföre ej för min del tillstyrka att de erforderliga 600,000 R:dr utgå i den vanliga Bevillningen. Jag har anfört mina skål. Jag år öf - \ Den 21 Maji f. m. 563 vertygad att det alldeles icke skall falla någon tungt att lemna sitt - bidrag till bröllopsgården. Skulle man åter vilja sammanblanda den med Bevillningen, så har det ingen fara att icke något hvar förmår råkna ut hvarifrån ökningen kommer, men mången torde detta synas förråda brist på förtroende till Nationen. Jag önskar derföre att Bröllops-gården och Bevillningen måtte åtskiljas. Jag föreslår att den förre, måtte beräknas efter BevillningsFörordningens Andra Artikel. Det vöre orättvist om den utginge efter koppskatten. Den skulle starkast drabba Allmogen, som finge betala för hustru, barn och tjenstefolk. Den bör utgå efter effectiv förmögenhet och inkomst. Ogerna ser jag SaltpetterFonden röras.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Piidderskapet och Adeln, att denna Punkt icke erfordrade någon åtgärd. jule Punkten. Angående Lönetillökning för Kammarskrifvaren Wessman. 8:de Punkten. Angående den nu under 270 Den i5 October. Tionde HufvudTiteln upptagne LotserilndragningsStaten. Hvilka 2:ne Punkter af Ridderskapet och Adeln b i fö 11 os. g:de Punkten. Angående f. d. Landshöfdingen H. Järtas Pension. Herr Rosenqvist , Fredrik Leonhard, anförde skrifteligen: Vid StatsUtskottets Utlåtande N:o 254 angående Regleringen af Allmänna IndragningsStaten är i synnerhet anmärkningsvärdt, att Utskottet alldeles icke vårdat sig besvara, mindre vederlägga, de vid Utskottets första Betänkande N:o i52 gjorde anmärkningar, utan rätt oell slätt förklarat belt laconiskt: att Utskottet icke funnit skäl frångå sitt förra förslag. Rörande f. d.
IZ4Z hwad landet angar, derwid iakitagcs, att sädanl ei förr ma like, än jordägaren dertill lämnat tillstånd, samt att wcderbörande noga tillse, att sädane krogar a landet icke utan tvid allmänna Landsoch Farwägar samt pä sa laugt afstånd ifrån hwarandra, som möj» ligt är, och icke närmare än e» fj.rdedcls mil frän Kyrkor, Gästaifwerier och Odalkrvgar fä wara belägne eller inrältade. Warande det likwäl innehafwarne af dcsta kroggr förbudik, akt niborga antingen bränwin eller andra starka drycker, wto förlust af all rättighet till betalning derföre. All bränwins-minuterinq pä andre än oswannämnde krogar, är säledes, efter hwad nyst förur stadg-des, ej tilläten, dock undantages gästgifwericr, wärdshus, malguetenterier och såkallade närings» ställen, der spisning giswcs, hwarwtd bränwin är de spisande »nä säljas; jämwäl ock v id samma tillfällen pä wärdshus, som tvid hccrcgärdar för ägarens egen betjening, handnveckare och arbetsfolk, samt ankommande främmande betjening kunna inrättas. Hos Kongl. Maf:t böra Riksens Högloft. Ständer i underdänighet anhalla, akt utländskt bränwin icke ma införas utan för Apothekens rakning i andra fall, an härda mistwäxiär, da högsta nöden det fordrar. 2:0. Vm Bewillning för bränwinsbränningen. Denna afgift erlägges salunda, att hwarje helt hemman ä lander, ehwad bränning ulöfwas eller ej, beta - 1544 Den 24 November. betalar Twä R.d. samt proportionaliter pä större eller mindre hemmansdelar; Likwäl att ingen hemmansdel, den mä wara sä liten som hälst, päförcs mindre an 4 si.
St:r sedermera må med Regeringens åtgärd finna sig belåtne. Att åter begära af Regeringen s. k. hastverk, att icke fråga efter huru ett förslag blir upgjordt, blott skyndsamhet dervid iakttages, är något, som jeg icke vill tillstyrka; och att en begäran, det K. M. skall till nästa Riksdag för R St:r framlägga ett förslag till Bevilln:sFörordn:n, innefattar en orimlighet, visar sig deraf, att om den föreslagna skrifvelsen skall, i sammanhang med Bevilln:sFörordn:n, ingå till K. M., så torde med densamma komma att ännu 7 ä 8 månader fördröja, så att icke mera än 1 och ^;dels år återstår intill nästa Riksdag. Hr Gripenstedt, J o h. Au g.: De olika förslag, som i detta ämne blifvit afgifna, vittna nogsamt derom, att man inser behofvet 16 Don 1 April f. m. af on förändring i nu gällande Bevilln:sFörordning; och att denna förordning är ganska bristfällig icke allenast i afseende på sina principer, . utan fastmera i sin tillämpning, derom tyckas äfven åsigterna vara temmeligen enhälliga. De upgifna förslagen skilja sig väsendtligen i 2:ne afseenden. Utsk:s' går derpå ut, att K. M. skall göra en utredning af ärendet, och att denna utredning skulle öfverlemnas till R. St:r, så att de, med ledning deraf, må kunna lättare och säkrare utföra den lagstiftning, ang:de bevillningens fördelning, sorn dem tillkommer. Frih-.ne Sköldebrands och Sprengtportens förslag afse jemväl en sådan utredning; men att K. M. derjemte skulle, på grund af denna utredning, för R. St:r framlägga sin tanke om rättvisaste sättet för denna beskattning. Jag tror icke att man gör R.
549 oitördi åtnjutna privilegier bora förr vidkännas intrång, än Uppfostringsoch Fattiglörsörjnintislnrättningar, hvilka böra betraktas utur en och samma åsigt, såsom af likartad beskaffenhet med Atméens PensionsCassa och andra fromma Stiftelser; äfven synes mig en sådan åtgärd princip-stridig emot det vid dett2 Riksmöte, påsa väl grundade skäl, vidtagne ädelmodiga beslut om pensionernes och Pensions^ fondens ökande för andre Embetsoch Tjenstemäns Enkor och Barn. Likaledes uraktlåter man att befrakta, det Låntagare i Cassan kunna påräkna stående Lån, hvilka de i evärdeliga tider ej befara få upp^ sagde, så länge de uppfylla sina förbindelser, en förmon 60m alltid är af vigt och synnerlig gast i denna perioden för 6 procent blir för en och hvar högst betydlig. Då dertill kommer, att det står hvarje lånhafvare fritt, att när som helst inbetala sitt i Cassan ägande lån, om han tror sig på förmonligare vilkor kunna erhålla ett dylikt annorstädes, eller ock icke mera deraf är i behof, så synes det mig ganska obilligt yrka afdrag å Bevillningsprocenten, hvilken för hvar enskilt Lånhafvare i Cassan blir föga känbar, men deremot i massa ganska dryg för Arméens PensionsCassas Fond, Det skulle i min tanka äfven vara med billighet och rättvisa mindre enligt och consequent, att Riksens Högloflige Stånder nu ålade Stiftelser ad pios usus bevillning, då de vid 55° Ben 29 Maji, detta Riksmöte emot förmodan tillåtit och san: ctionerat private assignationers rcintejria kring, spridande j Riket, sorn möjligen kan hafva ett högst skadeligt inflytande på enskilt och allmänt väl.