Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser det nemi. förnärmande för detta upplysta Stånd, som i frågor af sådan beskaffenhet, som den förevar, borde gifva ett efterdöme åt de andra Stånden, alt, på sätt sorn de sednare åren skett genom så beskaffade tillkännagifvanden i allmänna tidningarna, som jag redan haft äran omförmäla, utsätta sig för de anmärkningar, som deraf mäste blifva en oundviklig följd, och hvilka anmärkningar med hvarje år mer och mer tilldraga sig uppmärksamheten. Det är till förekommande häraf, som jag vördsamt tager mig friheten föreslå något bestämdt stadgande, hvarigenom de i hufvudstaden boende såväl civila som militära ledamöter af It. o. Ad. må tillförbindas att, då icke laga förfall kan företes, åtminstone 3:ne år uti ifrågavar. taxeringsförrätlningar deltaga. Att valet skedde för 3:ne på hvarandra följande år vo re, enligt min öfvertygelse, mest ändamålsenligt; dock borde det vara en sålunda invald taxeringsledamot obetaget att, i händelse laga förfall under dessa år inträffade, efter derom hos Ridd.-direct. gjord anmälan, tills vidare fran denna befattning varda befriad. Det hufvudsakliga stadgande, som jag i detta afseende åsyftar, vore således det, attingen, som icke 3:ne år varit ledamot i taxerings-cornmilte'en eller, i egenskap af suppleant, uti göromålen i lika många år deltagit, skulle anses berättigad att, utan styrkt laga förfall, denna befattning sig afsäga. Att högre embetsmän, som innehafva förtroende-poster, eller sådana, som äro chefer för publika embetsverk och andra myndigheter, från dessa taxeringsförrätlningar böra vara frikallade, ar naturligt, då man besinnar, alt en ständig närvaro vid deras egentliga embeten påkallas för ärendernas oafbrutna ledning och behandling.
Packväf af Lin till samma längd .. 18 — —• „ 1 st. hvit Bomullsväfnad till minst 50 alnars längd och af garn i finhet af N:o 32 eller derutöfver efter Engelsk beräkning ...4 — hvarvid iagltages: l:o Att, hvad Sockeroch Tobaks-fabricater angår, minst 100 skålp. af samma vara, och af Bomullssamt Hampoch Linne-väfnader minst så många stycken, att de tillsammans utgöra 500 alnars längd, skola till export angifvas och på en gång afsändas; och innefatta följaglligen föreskrifterna här Expeditions-Utskotlets Förslag till lind. Skrifvelse j N-o 377. ga t här ofvan angående längden å hvarje slycke, endast den grund, hvarefter beräkningen af premien bör ske; 2:o att vid angifivngs-inlagan alltid skall bifogas Magistrats bevis, att tillverkaren eller afsändaren personligen inför Magistraten med ed fästat, att varan är Svensk tillverkning, samt, då fråga är om Tobaks-fabiicater, Segelduk eller Packväf, alt den är af utländskt råämne, äfvensom om Bomullsväfnad, alt den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af N:o 32 eller derutöfver efler Engelsk beräkning; kommande delta bevis att biläggas Tullkammare-journalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 3:o att varan bör vara behörigen hall-stämplad; och 4:o att utförseln verificeras, antingen genom intyg af Svensk Consul eller vice Consul å lossnings-orten, eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, annan vederbörande Embets-myndighet, att varan derstädes blifvit lossad, eller ock genom attest af vederbörande Tullbevaknings-Tjensteman om godsets bevakning till öppen sjö i den mening, som 30 §. af gällande Nederlags-Förordning föreskri fver. §• 13.
I sakens så beskaffade skick, och vid betraktande jemväl af Kammar-kollegii och Statskontorets afstyrkande, anser jag mig, utom det att Länsnotarier och Landskanslister i allmänhet upptagas till förhöjd aflöning, endast i så måtto böra föreslå tillökning i aflöningsstaten för Landssekreterarne, att i några län, der deras lönevilkor veterligen äro svagare, de i Statskontorets sednast afgilna statsförslag upptagna löner i någon mån höjas, med iakttagande att de dymedelst i staten jernnäs till vissa tuseneller hundradetal i Riksdaler Riksmynt, der det 52 Bil. JM 5 till Kongl. Majds Nåd. Prop. Jtf 1, om Statsverket 1856. icke redan skett. Sålunda hemställer jag, att berörde af Statskontoret föreslagna stat måtte ökas: För Landssekreteraren i Upsala län med 95: — för att jernnäs till 2,000. » x> Stockholms » 419: — » )) . 3,000. Suna Riksm. 2,671: — För Landskamerer arne beräknades vid förra regleringen såsom adönings-minimum, med inbegripande af extra inkomster, i de minst folkrika länen 2,250:—, i de folkrikaste 3,000: — och några deremellan 2,500 R:dr Riksmynt. Jag har trott mig vid detta tillfälle böra föreslå, att minimum af Landskamererare-lön, de redan uppgifna extra inkomsterna inberäknade, måtte bestämmas till 4,000 ll:dr Riksmynt i alla län utom Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, der denna aflöning torde böra inskränkas till 3,500. —Med antagande häraf skulle ofvannämnde, af Statskontoret föreslagna aflöningsstat behöfva för Landskamererarne ökas med tillsammans 19,454 R:dr Riksmynt.
Jag vill icke bestrida, att i proportionen kan ligga någon obillighet; men i anseende till de beslut, som redan af de andra Stånden blifvit fattade, anser jag utan ändamål att uppgöra en särskild tarif. Jag tror således, att frågan är, antingen man vill antaga Utsk:ns förslag eller instämma i BondeSt:s beslut, och i valet emellan dem tillstyrker jag bifall till Utsktns förslag. Frih. Cederström, Jac.: Hindrad af embetsgöromål har jag ej kunnat vara närvar, och deltaga i öfverläggningen om i:sta punkten af förevar, betänk., och jag anhåller att få till prot. uppgifva, att jag vid voteringen röstat nej, emedan jag icke anser rältsenligt, att en sådan rättighet, som borde tillhöra hvarje Svensk hemmansinnehafvare, skall bero af hemmansvärde. Det förefaller mig besynnerligt, att ägaren af skattehemman, som är berättigad att välja och väljas till riksdagsman, ej skall vara berättigad att bränna brännvin derföre, att hans hemmansdel ej uppgår till ett värde af 3oo r:dr. I afseende på den punkt, som nu är föremål för R. o. Ad:s pröfning, instämmer jag med dem, som tillstyrka bifall å Utskrns förslag och en förhöjd beskattning; men jag skit - Den 20 Octo ber f. ra, 217 slciIjer mig från dessa Hrr i afseende på motivernn för detta tillstyrkande. Man har framställt, att tullförsnillning vore att befara i följd af en hög beskattning; men brännvinet är en vara, som icke kan transporteras annorlunda än i stora kärl, samt således ej kan införsnillas utan bristande uppmärksamhet lins tullbetjeningen. Dernäst har man befarat lönbränning. Denna kunde dock endast verkställas med de små pannorna, ty stora verk och konstapparater kunna ej i londoni anläggas och ännu mindre begagnas ulan att blifva upptäckta, emedan, 0111 de också anlades i skogarna, transporten af säd dit och brännvin derifrån ej skulle undgå att Väcka uppmärksamhet hos kronobetjeningen, i fall deri ej alltför illa uppfyller sin skyldighet.
Jag hade trott det öfverflödigt för hvar och en, som äger ringaste kännedom af våra grundlagar, att behöfva erinra, att det icke är i egenskap af Konungens rådgifvare, som ledamöter af dess Statsråd kunna deltaga i Representationen, utan i följd af de personliga förhållanden, som dertill kunna berättiga dem, att sålunda utöfvandet af deri rätt, dessa personliga förhållanden kunna lemna, ensamt beroende af personen, aldrig kunde blifva föremål för en öfverläggning till Statsrådets protocoll, utan att innebära ett Konungamagténs ingrepp på Representationen, som våra grundlagar icke medgifva och hvars utsträckning till andra Konungens tjenstemän skulle kunna medföra vådliga följder. Hvad i öfrigt saken beträffar, tror jag, att ej för många inom lietta rum det är obekant, att den apostropherade rådgifvarens verksamhet och frukten af hans erfarenhet och insigler just för det ifrågasatta ämnet icke blifvit åsidosatta eller sparade, ehuru han vid sina år icke funnit lämpligt att uppträda på våra talarebänkar. Gr. Cronhjelm har vidare fortsatt en lång teckning öfver sin egen ställning. Jag vill dervid endast erinra att, ehuru lifligt interesse Hr Gr. kan vid detta ämne fästa, är föremålet för våra närvar, öfverläggningar icke Lieutenanten Gr. Otto August Cronhjelms enskilda förhållanden, utan granskning af Konungens rådgifvares rådslag under den sedan sista riksdag förflutna tiden. Hr Gr. har vidare omtalat, med afseende både på sig sjelf och andra, motiver och afsigter. Jag får för min del förklara, att jag aldrig skall tillåta mig hos någon annan se andra afsigter än de ädlare och renare; men jag får erinra, att hvilka än bevekelsegrunderna till offentliga handlingar kunna vara, stå dock sjelfva dessa handlingar under omdömets granskning, och att det gifves ett omdöme, hvars Pen i Juli c. pi. gränsö? icke bestämmas a t' lagbud, och ej heller dess rikt-, liing af dagens och cotteriernas passioner och ensidighet. Delta är historiens vittnesbörd, hyars dom bade regeringar och folkrepresentanter äro underkastade.
Derest Borgare-Ståndet icke vill frånträda detta sitt skiljaktiga beslut, måste följande omröstning anställas: ■t 77:o. Den, som, jemlikt tre Stånds beslut, vill bestämma eventuela införselstullen å Bomullsväfnader, Shawiar, Shawletter och andra dukar, »släta, af färgadt garn, större och mindre samt tryckta, under 7 qvarters fyrkant, fransarne oberäknade» till 1 R:dr 21 sk. 4 rst. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, bestämmes denna tull till 1 R:dr skålpundet. 102 Bevillnings-Ulskottels Memorial, M 44. Ylle - För Ylle-väfnader, alngods, »Boy» och »Flanell, af kamullsränniog och kardullsioslag, färgad eller af större bredd än 6% qvarter», äfvensom för halfylle-väfnader, alngods, »flanell», hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden antagit införselsafgiften till 36 sk. skålpundet, hvaremot Bonde Ståndet bestämt densamma till 35Vj procent af tullvärdet, eller I B:dr skålpundet. Utskottet inbjuder Bonde-Ståndet att frånträda detta sitt skiljaktiga beslut; och föreslår, för annan händelse, följande omröstning: 178:o. Den, som vill, att, i enlighet med tre Stånds beslut, eventuela införselstuilen å Ylle-väfnader, alngods, »Boy» samt »Flanell, af kamullsränning och kardulls-inslag, färgad eller af större bredd än 6’/2 qvarter», äfvensom å halfylle—väfnader, alngods, »Flanel1!», skall förblifva 36 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tuli till 1 R:dr skålpundet.
Maj:ts Nådiga Dom, oftaberörde 722 i-R:dr 11 sk. g rist. skolat afräknas ifrån totalbeloppet af de Lindberg ådömde 8,564 Ridr 5 sk., hvarefter återstoden utgjorde den honom enligt Domen ålagda ersättningsskyldighet, hvaraf hälften blifvit af Rikets Ständer eftergifne, samt att således af iHoflings Cuutionister erlagde miedel icke kunna , på sätt Lindberg förmenat,'endast tillgodoräknas å ena diälften af primitiva ersättningssumman, anser Utskottet något afseende å denna del ;af framställningen icke kunna fästas. Stockholm den 14 Maj i84o» Reserva tion af Herr Biskopen Doctor iHedren: ”Rikets ‘Ständer 'hafva lväl sisflidneRiksdag bevisat mot Kammar-Rätts-Rådet Lindberg den godhet, att hälften af den Hojtingsha balancen blifvit anskrifven. Men då lian till gäldande af den återstående hälften, omkring 4>3»o Ridr, icke egt annan tillgång, än ett ganska torftigt lödbo och sin -in ne håfvan de lön, så har han 'blifvit försatt i den för en åldrig och redlig tjensteman mest ömande 'belägenhet. Det hus, han nyligen hade köpt, räckte vid försäljningen troed moda till att belacka inteckningarna. Det ringa lösboet mäste gå under klubban, och om icke några ädla vänner inropat deraf för hans räkning att begagnas, så hade han knappast egt för sig., hustru och barn., en stol och en säng. Huru balancen först tillkommit, är en hemlighet, 24 år -gammel. I laglig rättsväg har den blifvit lagd Lindberg till last , aldrig -såsom brott, derom ingen minsta misstänka varit spord, men såsom bristande eftersyn. Rätta upphofvet hvilar fördoldt under en hemlighetsslöja.., måhända i redan länge tillslutna grafvars mörker. Flera ännu lefvande trovärdige personer veta derom berätta., med förklarande af Lindbergs och ILulldins oskuld.
Anslaget till inlösen af den åtskilliga hemman åliggande dagsverks-skvldighet till Gustafs och Carlbergs kopparverk i Jemtland (samma §:s 2:dra morn. 4,438: 5. 2. (utbetaldt i Mars 1853). Utaf anslaget för komplettering af förråden jemte skepp och fartyg samt andra arbeten för iståndsättande af krigs • materielen vid sjö-försvaret 600,000 r:dr (86 §) „ 500,000: (hvaraf ulbetaldes under år 1852 „ r:dr 300,000: och i Augusti 1853 . 200,000:). Utaf anslaget för vägoch vattenbvggnads-styrelsens samt dess biträdens aflöning 38,700 r:dr (87 §:s 1 mom.) , 35,475: (hvaraf ulbetaldes år 1851 R:dr 12,900: „ „ 1852 „ 12,900: „ och ,. 1853 ,. 9,675:). Anslaget till reseoch undersöknings-kostnader samt expenser för allmänna arbeten (samma §:s 2 mom. , 36,000:: (hvaraf ntbetaldes i Nov. 1851 R:dr 12.000: „ i April 1852 „ 12,000: „ och i Mars 1853 „ 12,000:). 1851 och 1852 års anslag till arfvoden åt lärare och stipendier åt civil-ingeniörs-elever vid Mariebergs läioverk (samma §:s 3 morn.) 4,000: (utbetaldt i Februari 1852 och 1853 Ersättningen till Kongl. Stats-kontoret för förskottsvis bestridda utgifter för Stockholms navigatioris-skola, jemte 1851 års anslag till samma skola (88 § Transport R:dr Utaf 1852 och 1853 års anslag för lärares aflöning och elevers underhållande vid skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona 6,666 r:dr 32 sk. (89 §)
Detta yttrande vann Bikets Ständers bifall; men vid 1844 och 1845 årens riksdag, då frågan om hälften-principen ånyo bragtes å bane. blef den af Lagsamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskotten, i Betänkandet M 30, förordad samt derefter antagen af de tre första Riks-ståndeu, men ogillad af Bonde-ståndet, i hvilket beslut Högvördige Preste-ståndet. efter inbjudning, förenade sig; hvadan frågan äfven nu förföll. Vid 1847 och 1848 årens riksdag fick frågan ett helt och hållet förändradt utseende. Man åtnöjdes ej längre med yrkandet om den så kallade hälften-principens antagande. Det anfördes hurusom, med frånträdande af det hittills antagna sättet att genom kostsamma hägnader freda för fremmande eller instänga egna kreatur. den åsigt, till följd af sednare tiders stigande kultur, börjat vinna insteg, att vården om kreatur tillkommer egaren, som det i följd häraf borde åligga att, antingen genom kreaturens tjudrande eller vallning, såsom inom mera odlade länder och jemväl inom åtskilliga delar af rikets bördigaste provinser härmed tillginge, en dylik vård handhafva. Deraf härleddes den grundprincip: »kvar och en ansvare för den skada hans kreatur göra ä andras egon, och vore detta det mål. man borde eftersträfva att i en ej aflägsen framtid uppnå. En vid 1846 års landtbruksmöte för behandling af detta ämne nedsatt kommitté hade äfven godkänt denna åsigt, men ansett att det vore måhända en alltför våldsam brytning att med ens öfvergå till detta stadgande, så motsatt nu gällande lagbestämmelser, helst en stor del af de mindre jordbrukarne ej ännu vunnit öfvertygelsen om dess företräde.
Med anledning af Herr Grefve De Ia Gardies i plenum den io sistledne gjorde propo, sition, angående utdelande af sista RiksdagsProtocoller, och Herr Cederschjöld» deremot väckte hemställan om deras utqifvande af tryciet, och försäljning, får jag vördsammeligen upplysa och anmäla, det Bokhandlaren Magister Wiborg försäkrat, att högst några få ex; Den 18 Februarii. 489 emplar kunna påräknas blifva afyttrade uti Bokhandeln, i händelse desse Protocoller till försäljning utlemnas och annonceras, hvilket torde föranleda till antagande af bemälte Herr Grefves proposition i detta afseende. N:o 7. Herr Berghman Ambrosius Magnus; Vid den af Herr Grefve von Platen väckte motion om Talemäns Tafflarnes återinförande torde mig tillåtas få anmärka: att jag icke anser Riksens Högloflige Ständer möjeligen kunna vara sig så olika, att de, vid en sednare Riksdag förändra, hvad de vid en föregående beslutat, då samma skäl till det fattade beslutet icke allenast ännu äro förhanden, utan ock nya förbindande anledningar under tiden tillkommit. Det var till minskande af de högst betydlige Riksdagskostnaderne, som detta beslut fattades vid sista Riksdag, om berörde Tafflars indragning. Redan då fordrade Statsverket denna lindring; men Rikets närvarande ställning och den i alla orter öfverklagade förlägenheten, påkalla ännu mera ali den hushållning med allmänna medlen, som är möjelig, och äro desse taffiar ej allenast icke nödige utan till och med öfveflödige. Högst anmärkningsvärdt är det, att kost; naderne vid hvarje af de 6ednaste Riksdagar, uppgått till nästan lika sumraa? som hela Sveri - Den 18 Februarii, ge med då tillhörande Finland erlade i bevilL ning, allt till år 1789, eller 12 tunnor Guld, Lägger man härtill hvad under en Riksdag, Ridderskapet och Adeln påkostar sig och det de öfrige 3:ne Ståndens Ledamöter af deras committenter uppbära i arfvode, så blifver för allmänheten en högst betydlig tillökning i utgifter.
På grund af dessa nu i korthet anförda skäl, hafva samtlige ofvanbemälde ledamöter af Borgareoch Bonde-Stånden hemställt, att det af Kongl. Maj:t för Stockholms befästande äskade anslag ej måtte af Rikets Ständer beviljas, hvarjemte Herr Björck samt Riksdags-fullmägtige Larsson och Andersson yrkat, att do 92,000 R:dr som ännu icke blifvit för ändamålet använde, måtto till Statsverket indragas; äfvensom Jonas Andersson föreslagit, att den tor Statens räkningexproprierade, till fästningsverken afsedda, jord med derå varande byggnader samt inköpta materialier och inventarier måtte blifva försålda eller till annat nyttigare ändamål använda. I)å den af Kongl. Majit gjorda framställning om beviljande af ytterligare anslag för Stockholms befästande synes nästan uteslutande stödja sig på den behandling, frågan derom vid sista riksdagen erhöll, anser sig Utskottet böra erinra om hvad då i saken förekom. Hen vid nämnda riksmöte aflåtna nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof åtföljdes af ett den 14 Oktober 1856 hållet Protokoll öfver Landtförs vars-ärenden, hvaraf inhemtas, att dåvarande Föredraganden för berörda ärenden uttalat den mening, att Stockholms förseende på land-sidan med några fasta stöd för dess försvar vore både i politiskt och militäriskt hänseende af behofvet påkalladt, i hvilket afseende Föredraganden i underdånighet erinrat, hurusom Kongl. Majit åt särskilde Komiterade uppdragit, att uppgöra förslag jemte kostnadsberäkningar, för att på ändamålsenligaste sätt förse Stockholm på land-sidan med befästade verk, tillräckliga att i farans stund betrygga hufvudstaden för en möjligen skeende öfvcrrumpling, samt anhållit att, så snart samma förslag hunnit fulländas, få underställa detsamma Kongl. Majits nådiga pröfning, för den åtgärd, Kongl. Majit kunde finna lämpligt anbefalla. Kongl.
Pluralitet en gang ani tagit den hufvudgrunden för det nu i fråga varande betänkande, angående Penninge-Väsendets förändrande, att Discont-Rörelsen skall på Riksgälds-Contoiret öfverfiyttas; ar det nu mindre min afsigt, att uppehålla detta Betänkandes vidare befordrande till Riks-Stånden i sitt närvarande skick, ehuru äfven emot dettas mindre "vanliga form kumle vara något att dnmärka, än att för både samtid och framtid reservera mig, såsom af alldeles skiljaktig tanka med Pluraliteten, både uti den nämnda Discont öfverflyttnings-frågan, och uti de -föreslagna Principer för etablerande af ett nytt Lane-, Operationsoch Credii-System. Hvad Discont-öfverflyttningen beträffar, anser jag dess borttagande från Banken vara stridande emot Riksens Ständers vid 1812 års Riksdag tagna Beslut och åt Banken gifna löfte, hvars helgds rubbande jag anser lika origtigt i ena, som andra hänseendet. Vidare finner jag denna flyttning alldeles onödig, enär likaväl hädanefter som hittills en Discont-Rörelse kan af Bankens egna förvaltning, utan någon blandning med Riksgälds - Verket, bestridas, — och sluleligen, högst otjenligt att vidtaga denna förändring i en tid, då man i stället 'Deri 3 0 Juni - liar skäl göra sig bästa hopp, att Riksgälds - Contoiret snart möjeligen skall kunna, örn icke helt, indragas, åtmindstone till dess verkningskrets ansenligen inskränkas. Med denna åsigt af saken, och för öfrigt utaf den mening, att uppgörande af Förslag till användande af Bankens årliga Intrader egenteligen tillhört Banco Utskottets, ej Siats - Utskottets befattning, hade jag önskat, det Höglofl.
Och då härförutan Under-Domare, i och för underlåtenhet af Författningens föreskrifter, angående chaitering af andra handlingar, än nu ifrågavarande, bör vid den Öfver-Domstol, derunder han lyder, ställas under åtal; men antagandet af Kammar-Rättens förslag skulle häri för vissa fall medföra en, efter Rikets Ständers tanke, mindre formenlig förändring, likasom Under-Domstolarnes förut serdeles trägna göromål derigenom kom me att betydligt ökas, hafva Rikets Ständer, till förekommaude af alla dessa olägenheter och för besparing af de roångfalldiga kostnader, som af samma förslag blefve en nödvändig följd, ansett den enklare och med lika, om ieke säkrare, controll förenade utväg böra vidtagas, att Häradshöfdingar och Rådhus-Rätter åläggas vid de renoverade exemplar af Protocoll och Domböcker, som, inom förut bestämda tider, skola till vederbörande Hof-Rätter insändas, foga högra halfva bladen af det stämplade papper, hvarmed omförmälde i samma Protocoll och Domböcker intagne eller beskrifne handlingar skola förses, och att någon inom hvarje IIof-Rätts Advocat-Fiscals-contor anställd tjensteman, emot lämpligt, af chartaj-sigillatae-medlen utgående, arfvode, som E. K. M., efter det Hof-Rätterne blifvit i ämnet hörde, täckes i Nåder bestämma, må blif - Expeditions-ZJt skottets Förslag lill tind. Skrifvelse, N-o 172. va ålagd att granska chartorna och jeranföra dem med de i meranämnde Protocoll och Domböcker intagne handlingar; hvarefter åtal bör inför Hof-Rätten anställas å de felagtigheter vid charteringen, som kunna upptäckas.
Vid föredragning af delta Memorial har Utskottet funnit , att den förra af de deruti väckta frågor, nemligen den om ändring i Kongl. CommerceCollegii kungörelse den 29 Julii 1S03, icke ligger inom gränsen af Utskottets verkningskrets, hvilken i 53 och 87 §§, af Regeringsformen samt 33 §. af Riksdagsordningen är utstakad, och att Utskottet således ej eger att med detta till Allmänna HushållningsLagstiftningen hörande ämne sig befatta. Vidkommande åter senare frågan» eller den om förslag till allmänt stadgande angående vitens bestämmande-, så, utom det att sammanhanget med den förra frågan synes antyda, att Motionairen i denna senare afsett endast sådane vitén och påföljder, sorn i ceconomiska Lagar och Författningar må kunna stadgas, i hvilket fall Utskottet, enligt hvad här ofvan blifvit anmärkt, icke är behörigt att detta ärende behandla, har Utskottet dessutom ansett denna del af motionen, i det skick, hvari den nu är framstäld, vara till föremål, omfattning och syfte så obestämd,’ att Utskottet ej kan företaga den till pröfning eller Betänkande deröfver afgifva; Och varder derföre Memorialet till Välloflige Bor-] gareStåndet återlemnadt; hvilket Utskottet, jem-j likt 44 §. 3 momentet Riksdagsordningen, bordt samtlige RiksStånden vördsamligen till* Jtännagifva. Stockholm den % Januarii 18255 LagUtslottcts Uttalande N:o lö, 13 N:o IO. Utlåtande i anledning af Herr Johan Jacob Löwenströms Memomorial om öfverseende och för bättring af författning arne rörande Postverket. H ögloflige