Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det allmännas rätt fordrar visserligen, alt han, såsom grufvans tillhörighet, qvarlemnar sådane byggnader, som för grufvans bestånd äro nödvändige, såsom stämplingar och förlimringar m. m.; men att han derjemte utan lösen skall afträda tilläfventyrs dyrbara vattenoch berguppfordrings-verk, synes deremot vara mer än honom skäligen kan åläggas. Den nye grufve-egaren bör dessutom redan finna sig belåten dermed, att, mot en lämplig lösesumma, genast få tillträda dessa byggnader, hvilkas uppförande för honom skolat medföra mycken tidspillan. 28 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Ulskollens Betänkande, M 28. Utom hvad här ofvan blifvit anmärkt, hafva Utskotten icke funnit något att vid det nådiga förslaget erinra; hvadan Utskotten få vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t anmäla, att, vid granskning af berörde nådigst meddelade förslag till Grufve-Stadga, Rikets Ständer endast funnit skäl till följande underdåniga hemställanden: a) att i 28 § måtte förordnas, det jordegare skall tillställas kallelse lill ulmåls-förrättning i samma ordning, som i 14 § är stadgadt om delgifvande af matsedel; samt b) att, för det fall, då egare till grufva vill densamma alldeles nedlägga och för framtiden öfvergifva, hvarom 50 § handlar, måtte stadgas förpligtelse för grufve-egaren att till den, som grufve-arbetet vill öfvertaga och fortsätta, utan ersättning afstå endast de för grufvans bestånd verkställde grufve-byggnader; men vattenoch berguppfordrings-verk samt de i öfrigt till grufvan hörande byggnader, machinerier och redskap endast emot skälig lösen. Stockholm den 12 Oktober 1854.
Deras aflöning är väl i närvarande tid, vid högt stegrade varupris och förökade göromål, mindre än förr svarande mot deras behof och väntan afen nödtorftig utkomst, hvadan en efter tidens skick och öfriga omständigheter lämpad ny reglering utaf dessa Tjenstemäns aflönings-villkor visserligen blifver nödig; men Utskottet anser den icke kunna ske annorlunda, än i sammanhang med den, som efter Riksens Ständers Beslut vid sista Urtima Riksdag, och deras underdåniga skrifvelse af den j 8 Juli 1812, kommer att företagas af den Comité Kongl. Majit i Nåder täckts förordna, att utarbeta en fullständig plan för en enklare, redigare och säkrare förvaltning af Rikets Allmänna Arender, med iakttagande af den förkortning i arbetet jemte inskränkning i Embetsoch Tjensteinännens antal, som kan förenas med ordning, skyndsamhet och allmän samt enskildt säkerhet vid ärendernas handhafvande. Om hvilken Comités snara organisation Utskottet afgifvit särskildt tillstyrkande af denna dag i anledning af Herr Borgmästaren Holms Memorial.
Sbarta^Bigillat^Sapren. 53 3 Sanböorterne od) t bvoarje SättS fanten femmer fiämplabt papper, unter lifa tiHfpn od> controH, font för kronans uppbört i allmänhet förejfrif» meö, famt unDer mårt) emot ali jf aba, att båHaö i beretjfap od) till ten än* Dan af ©tatS»OLontoret bitfänbaS; börante, i affeenbe på mårten af ndmnte flämplate papper, iafttagaö f>mat 5:te punften i ten af @tatö*€ontoret, på *2Bår ^åtiga befallning, utfartate Jfungörelfe af ten 14 SJlarS 1832 ftabgar. ©en, font mill låta niet £bart£e>©igillatae>flämpel forfe egne ^epebblan* fetter, anmäle fig terom å £bartae 2:o ©tämpling af Ritningar merfjtälleö, i ©töckholm uti D^ifetö ©tält» terö 9vifögdltö:€öntor, i f>milfet affeente tet för ©Dningarne beflämta papper (fall, jemte attejf öfmer |idtnpel»afgiftenS infattning i danfelt för Slifögälté» kontorets rdfning, tit aflemnaö; egante
Så snart FullVid affattandet af mägtige afslutat Öfverdessa hufvudgrunder, enskommelse om det har man utgått från upptagande lånet af 2 behofvet att göra dem MillionerR:dr i silfver, bestämda, tydliga och skola de hos Kongl, fullständiga, hufvud - Den 17 F e b r u a r i i e. m. 203 Majit anhålla om utfärdande af en allmän Kungörelse, tillkännagifva nde vilkoren för låns erhållande i RiksgäldsContoret, beloppet af de summor, som på hvarje termin RiksgäldsContoret kan till utlåning använda, jemte anmaning lill dem, som vilja sig af den lemnade lånerättigheten begagna, att ju förr dess heldre derom anmälan göra; börandes denna Kungörelse likaledes genom Fullmägtiges omsorg i Rostoch Inrikes-Tidningen införas. 2:0 Lån må, på nedanföre stadgade vilkor, kunna beviljas emot säkerhet af Svensk jordegendom, på landet eller på stadsgrund belägen, samt Svensk man med full äganderätt tillhörig. sakligen i den vigtiga delen, som afser underlättandet af äldre skulders infriande med de nya lånen, — utan att likväl lägga band på Fullmägtiges fria verksamhet, i afseende på den mängd af tillämpningsfrågor, som omöjligen af Utskottet påförhand kunna afgöras. Det torde ej vara alldeles öfverflödigt, att ur Bancoreglementet låna det stadgande, att endast Svensk jord, af Svensk man inneha fd, får belånas, ehuru det måhända är öfverflödigt uppräkna alla de olika slag af belånbar jord, endast man tillsätter, att den Den 17 Februarii e. ra. 3:o Lånesökanderne äge, att erforderlige lånehandlingar till RiksgäldsContoret ingifva, antingen omedelbart eller genom Konungens Befallningshafvande, hvilka det illigger de till dem ingif11a handlingar skyndsamligen till RiksgäldsContoret insända. 4:o Ej må lån beviljas till högre belopp, än att detsamma, med tillägg af de lån, som med företrädesrätt kunna linnas i under full äganderätt hesittes.
L. E. 69. angående medel till ombyggandet af den så kallade Lejonbacken vid Stockholms Slott. XLI. B. 25o, 335. XLV. A. 187. L. E. 69. — öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande angående RiksStatens Nionde HufvudTittel. XLI. B. 25o, 335. XLV. A. 189. L. E. 69. — angående gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om regleringen af Anslagen under RiksStatens Tionde HufvudTittel. XLI. B. 25o, 335. XLV. A. i95. A. 261. XLVII. LXIII. B. 258. LXIV. A. 3o. E. 3o. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande angående reglering af Allmänna IndragningsStaten. XLI. B. 25o, 335. XLV. A. 268. A. 297. XLVII. B. 5o8. XLVIII. A. i37. XLIX. B. 52. A. 142. LI. E. 63. LVI. B. 86. — i anledning af Majoren C. P. Backmans Underdåniga ansökning om eftergift af en bog honom Adömd bytesoch efterräkningsskidd hos Kronan. XLIII. B. 101. XLVI. E. n 8. XLVIII. A. 356. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets i åtskilliga ämnen förut afgifne, samt af 3:ne RiksStånd godkände, Betänkanden. XLIII. B. 102. XLV. E. 361. XLVI. E. 118. XLVIII. A. 213. XXIX. E. 2 5. ■— i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å handlingarne rörande Herr Landshöfdingen A.
St. skalle finna de för nästkommande Statsreglering Leräknade statsinkomster vara af sä oföränderlig natur, att uti dem, till följd af förändrade förhållanden med årsväxter, näringar och handel, ingen minskning är alt befara, och att de sålunda kunna anses såsom en fullt tillförlitlig grund för utgifternas ordnande; och om 11. St. skulle anse sig kunna bifalla det till pensionsbeloppens ökande för Arméen äskade anslaget; så torde dervid likväl böra fästas det vilkor: att Postmästareoch Tulltjensters besättande, ensamt, klefve förbehållna åt de verk, hvartill dessa indrägtigare tjenster egentligen höra; ty att som nu sker, Officerare, hvilka med till och med de högre pensionsbeloppen utträda ur militärtjensten, derjemte på den civila tjensteinannacorpsens bekostnad tilldelas fördelaktiga tjenster inom Tulloch Postverken, torde icke vara alldeles med god ordning förenligt. K. M:s Nåd. Propos. framställer äfven att, i händelse Arméen behöfde ställas på Krigsfot samt Beväringsmanskap med den förenas, en ganska betydlig brist på Officerare skulle uppkomma; Svenska Statsverket näppeligen lärer kunna för en Krigsfot, under fredstid, bekosta ett för krigsbehofvet fulltaligt befäl, synes andra utvägar i sådant hänseende böra uttänkas, samt fäderneslandskänslan hos den bildade ungdomen, i sådant afseende kunna tagas i anspråk, och beräknas såsom en fullt tillförlitlig tillgång. Denna beräkning måste likväl stödja sig på någon grund, och en sådan torde icke kunna sökas annorstädes än i uppfostran: hvarmed jag lorstår, att för den vid våra Universiteter kunskapssökande ungdomen, ej allenast borde finnas tillfälle, utan äfven en med vapenpligten förenad förbindelse att inhemta kunskaper uti de väsendtligaste delar af Militäryrket, eller uti sådane, som egentligen fordras för ingåendet uti Subaltern-tjenst. Man skulle då hos oss, ifrån våra studentcorpser, säkerligen kunna fylla den antydda bristen på Officerare för en krigsfot; och våra Studentcorpser skulle för försvaret af vår sjelfständighet kunna till en del uträtta hvad Polytechniska skolan i Frankrike vid åtskilliga tillfällen visa sig hafva åstadkommit.
Till verldsliga regementet hörer nemi. bland annat vidmakthållande af ordning, uti allt hvad samhället rörer, således äfven inom det eller de synliga, och i det yttre bestämda religionssamfund, som uti samhället linnas. Till sådan ordnings vidmakthållande måste förefinnas någon högsta myndighet — en kyrkostyrelse; denna åter kan bestå af en, eller ock flera personer; den kan vara, såsom hos oss, densamma som, det är identisk med, eller alldeles skiljd ifrån den borgerliga Styrelsen. Hvilketdera som för kyrkans och det andeliga lifvets utveckling bör anses mest gagneligt, beror af omständigheterna, och derom finnes i Guds Ord ingenting föreskrifvet.' Huru som helst den må vara inrättad, kan och bör den likväl alltid betraktas såsom en verldslig Öfverhet. Huru högt Luther upskattade den verldsliga Öfverhetens rätt och pligt, när det gäller försvaret af Guds Ord, ådagalägger han på det mest öfvertygande och klara sätt, i en predikan just öfver den text, som gifvit motionären anledning att påstå, det verldslig öfverhet först då handlar rätt mot Evangelium, när den ”sticker sitt svärd i skidan”. Uti nämnda predikan, hvars ämne är: Huru Petrus vill försvara Kristum och tager till svärd; men Kristus förbjuder honom det, säger Luther: ”Här måste vi först märka åtskillnaden emellan Verldslig Öfverhet, Prediko-embetet och Private personer. 330 Den 19 December. Ty verldslig öfverhet är detta helt och hållet framför all annor verk anbefaldt, att fortplanta Guds ord, det handhafva, och beskydda undersåtarena, hvilka derföre varda anfäktade; derpå är ingen tvifvel. Ty svärdet skall beskydda dygden och straffa odygden, och förnämligast'tjena till Guds kunskap, som i Rom. 13: står skrifvet, och hos Esaiam säger Gud: Konung armsköld vara kyrkans ammor, det är, vara Skyddsherrar. Afven Psalm. 24: Gör er portarna vida, och' dörr arne i verldene höga, alt Ärones Konung må draga derin
Balken om lagvadde sakers lottning emellan Hof Rätts Ledamöter, icke tillämpas, idet fall då Adjungerad Ledamot i HofRätt inträder, men att denna Ledamot, utom lottning får till föredragning emottaga målen efter den hvars plats han intager, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes å detta förhållande, hvaröfver Riksens Ständer icke funnit sig böra omedelbarligen föreslå något stadgande, som möjligen kunde genom försvårande af antagne Arbets Methoder, leda till hinder för målens skyndsam - io Lagutskottets Betitiknndtn, ma föredragning och handläggning, i Nåder fästa umppmärksamhet; samt åt ämnet lemna den åtgärd, hvarigenom den åsyftade rättelsen låttast och säkrast, åstadkommes. Vid detta förhållande befinnes att Hedervärda BondeStåndet bestämdt afslagit Motionen, samt att Högloft. Ridderskapet och Adeln icke eller bifallit densamma, titan endast ansett, att Kongl* Majcts uppmärksamhet borde å detta ämne påkallas; hvaremot Vällofl. BorgareStåndet till en del och Högv. PresteStåndet i allo bifallit motionen. Då således endast 2:ne Stånd fattat beslat till bifall af motionen lärer densamma böra anses afslagen, men som gme Riksstånd åt det af Motionairen framställde ämne lemnat uppmärksamhet, och ett af dem, nemligen Högloft. Ridderskapet och Adeln, genom sitt beslut förklarat, att det borde hos Kongl. Maj:t i afseende på nödig rättelse enmålas, anser Utskottet sig böra vördsamt föreslå, att Riksens Högloft. Ständer jemkningsvis förena sig om den af Ridderskapet och Adeln beslutade, här ofvan upptagne skrifvelse till Kongl. Maj:t, såsom nu mera den enda utväg att förena 3:ne Stånds önskan om rättelse i det motionerade ämnet* Stockholm den 13 oGt» 1825. LagUtskotttts Bet dukande». ] 11 N:o 202. Ankom den a8 Oct. 1823. 'Riksens Högloft.
Ville jag för eder omtala huru svår vår färd varit, blefve det för långt; vi hafva svultit, vi hafva farit som hundar för vår och allas eder rätt. Och der har han sutit och smort sig och lefvat kräseliga, medan folket lider; den landsförderfvarn och förrädaren! I många, många års tid har jag arbetat på att få denna saken i gång, men nu ha vi hertigens ord på att vi måga resa oss, och orätt med våld vräka." "Fingo ni riktigt tala med hans furstliga nåde?" frågade en röst ur hopen. "Jo, när vi kommo till Stockholm, och icke visste hvart vi skulle vända oss, då sökte vi först opp Hans Hansson, och bådo honom hjelpa oss med råd och dåd, och han rådde oss, och var en förståndig rådgifvare. "Gån omkring på gator och gränder", sade han, "och der J sen folk röras mera, så ställen eder i gatumötena och ropen och klagen. Talen om huru Flemingen förtrycker eder med borgeläger, emot konungens och hans furstliga nådes vilja. Skriken ut om hans grymhet och tyranni, och om J någon historie hört om honom, som till ondo är, så utskriken och utspriden den. Vore det än icke sanning, så är dock intet så ondt, att han icke värre bedrifvit mot folk och fä, ja, mot qvinnor och barn." "Vi lydde Hans Hanssons råd, och sedan vi hade upprört hela staden med vår klagan och vårt ropande kring gatorna, så fingo vi slutligen komma inför hans furstliga nådes egna ögon; men vi begärte bara några fenickor svenska knektar, att skydda oss mot herr Klases tyranni. Hans furstliga nåde frågade då huru tätt krigsfolket vore förlagdt hos oss, och då jag svarade att fjorton bönder egde att sörja för en knekt, och tjugu bönder för en ryttare, så ropade hans furstliga nåde:
Directionen inskränkes till en General - TullDirecteur och högst 3 ne ledamöter, med behörig Cantzli-Retjening; att Öfver - UirecteursEmbetet alldeles indrages; att en af Tull-Sty. telsens Ledamöter uppdrages att, turvis, resa omkring Landet, för att controllera vederbörande Officianters förhållanden: att hela Tullverket uppföres på Rikets Stat: att Tull-Styrelsens Ledamöter och de fleste vid Tull - Staten varande Embetsoch Tjenstemän icke miga sk i 1 jas ifrån sine Tjenste-befattningar annorlunda, än efter Laga åtgärd: att Lotsoth Dykeri-inrätlningarne sammanslås med Tull-verket: att Tull-Rakenskaperne förenklas, och Redogörelsen för 'Tullverket ställes under säkrare C<*n« Stats-och Besvärs-Vtskottens Betänk anden. 107»! troll, än hittills; samt att Landt-Tulls - bevakningen, såsom öfverflödig, och onödigt betungande för Landet, genast borde upphöra; Till vinnande af hvilket allt vidare blifvit föreslagit: att Revision af Tullverkets Räkenskaper med det snaraste måtte verkställas: att ett serskildt Utskott kunde tillförordnas att upptaga alla ärender, rörande Tullverket: att, då en Commité vore satt till öfverseende och granskning af Tullverket i det hela, denna Cemmi-' tées Protocoller och Handlingar måtte infordras: samt sluteligen att, genom en stor Depu-1 tation, hos Kongl. Maj:t måtte i underdånighet framställas vigten af en nödig reform af hela1 Tullverket och dess organisation.
Hr Generalen m.m.Frih. Cederström och Landshöfdm 111. m Hr Grefve Posse med biträde dervid af Hr Landsfiscal Hallberg, hvilken sednare bör bestrida allt skrifveri och correspondance och ulsöktiingar å försummade penningeinbetalningar, som kan förefalla, hvarvid Hr Hallberg för allt detta honom ålagda besvär bör tillgodonjuta trehundrade r:dr Svenska bancosedlar af de tillgångar, som August Wilhelm Antonsson uti här förut slående femtonde punkten blifvit honom af mig skänkte och gifne. — iq:o Skulle August Vilhelm Antonsson vid mitt dödliga frånfälle, före eller sedan han tillträdt all den lösa och fasta egendom m. m., som jag i detta testamente honom skänkt och gifvit, med döden bortgå, utan att efter sig lemna egna Den 19 Maj t. m. 329 lefvande barn eller afkornlingar, men hans hustru, om han sådan häfver, honom öfverlefver, äger han skriftligen till hennes förmån förordna i likhet med hvad inte och i5:de punkterna i detta mitt testamente omförmäla; äfvensom dessutom, såvida han för godt finnér, tillägga henne laglig giftorätt uti sin efterlemnade lösa egendom. Resten eller återstoden af lös och fast egendom, som August Vilhelm Antonsson sedermera vid sin död qvarlemna!', sedan hans gäld och gravationer guldne blifvit, tillfaller H. Ridd.directtn i Stockholm, på sätt och med villkor, som här efteråt skall blifva af mig stadgadt. Om August Vilhelm Antonsson vid sitt dödliga frånfälle efter sig lemnar egna barn eller deras afkornlingar, så arfva de allt hvad lös och fast egendom, af hvad namn det vara må , som han efter sig lemnar, och ingen annan får derå anspråk göta eller arf efter honom taga ; men om han icke eflerlemnar egna barn eller deras afkornlingar och han icke heller till sin efterlefvande hustru, om sådan honom öfverlefver , förordnat om de till hennes förmån honom i detta testamente tillåtna medgifvanden; så tager H.
Bland de bevis, som gagnats till stöd för den tankan, att ÖfverDomslolen ej beli öfver vetenskaplig eller »sakkännedom, är, att en dylik kännedom ej fordrats af Högsta Domstolens Ledamöter; om jag ock skulle misstaga mig deri, att jag tror det till Ledamöter i Högsta Domstolen kan ibland mängden af Domare utväljas det ringa antal, som,fordras med högre insigter, än som äro nödige för hvarje annan Domare, och jag således nödgas frångå den öfvertygelsen, att hvar och en upphöjd till denna plats opåmint inhämtar den sakkännedom, sorn fordras, så kan jag dock icke frångå den förmodan, att hvarje Högsta Domstolens Ledamot gör sig bekant med Bergs - Den 5 Mars e. m. 269 Lagfarenheten, om Iian ej känner den förut. Särskildta Utskottet vid sista Riksdag liar, med stöd af LagComiteens motiver till RättegångsBalken, efter upprepande af alla gjorde invändningar och erkännande af desse invändningars vigt, afgjort dem alla hufvudsakligen med det yttrande (pag. 44) att någre särskildte kunskaper i de åtskillige näringsgrenarj hos Domstolens Ledet-* möter j aldeles icke är o nödvändige. Ehuru jag tror det skulle vara nyttigt, om hvarje Domare kände det ämne han skall bedöma, är jag visserligen icke af de-« ras tanka, som anse särskildt organiserade Domstolar nödvändige, för hvarje särskild rörelse och handtering, och det är således icke efter min åsigt nödigt, att inrätta någon särskild Division i HofRätten för behandlingen af Bergsärenderne; men jag skulle anse det både nödigt och nyttigt, att småningom bereda öfvergången, och jag skulle derföre önskat, att Utskottet föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl, Maj:t anhålla, att åtminstone 2:ne uti BergsLagfarenheten kunnige personer blefvo antagne till Ledamöter i IIofRätten, och att BergsCoIlegii Betjening inom HofRätten kunde vinna befordran, hvarigenom äfven vunnes minskning uti indragningsstaten, i händelse BergsCollegii reorganisation kommer i fråga; samt slutligen, att Kongl.
I afseende å de skäl och grunder, som skulle anföras för en anhållan hos Regeringen om hennes kraftiga medverkan i detta ärende, hänvisar jag tili den, af omkring i oo handlande här i hufvndstaden, till Regeringen ingifna memoire, hvilken jag förmodar är för Utsk. tillgänglig. Denna act upplyser fullständigt de förnärmelser af slutna tractater och de prejerier Danska auetoritetei na tillåta sig i afseende på beräkning och uppbördssättet af denna i sig sjelf onaturliga och folkrättsvidriga afgift. Deraf motiveras melan tillräckligt R. St:s anhållan om allvarsamma mått och steg å Svenska Styrelsens sida för att förmå Danska Regeringen att till deras helgd återställa brutna fördrag och medgifva restitution af olagligen uppburna tullmedel. Detta anspråk å Sveriges sida tyckes vara desto mer billigt, som Danska Statens inkomst af Öresundska tullen, i följd af den ökade rörelsen, i allt fall blir högst betydligt större, än vid dess medgifvande påräknades. Antalet af skepp, som passera Sundet, utgör nu omkring i3,ooo, d. v. s. mer 54 Den 3 Juni c. m. än fyradubbelt det antal, det utgjorde under Fredrik IV:s regering, äfvensom fartygens drägtighet ansenligen ökats, så att, då tullen, under förenämnde Konungs tid, endast uppgick till 2 ä 3oo,ooo r:dr årligen, den nu uppgår till närmare 2 millioner riksbankdaler — och huru mycket den betungar Svenska och Norrska sjöfarten, kan slutas deraf, att Sundet år i838 passerades af 1142 Svenska och 1489 Norrska fartyg. I öfrigt torde det ej heller vara ur vägen att, i sammanhang med detta ärende, och såsom ett motiv att icke alltför tålmodigt underkasta sig en främmande makts godtyckliga beskattning, fusta Regeringens uppmärksamhet dervid, att Danska Regeringen frun den t Jan. 183g låter, utan auetorisation af något fördrag, upptaga en dryg traosito-tull för alla de varor, som från Hamburg och Lubeck öfver Holsteinska territoriet passera till Sverige.
Till en början behöfves ej flere än 20 stycken vagnar, hvilka således belöpa till 20*000 R:dr B:co: 50 stycken triangelvågar å 150 R:dr gör 750O R:dr. Öfriga ommkostnader, som här ej så noga kunna specificeras, upptagas till 12,500 Rdr. Summa 40,000 R.dr Banco. Detta förlag torde möjligen på ett årstid kunna betalas och i fall en längre tid dertill erfordras, tyckes det dock, att dessa penningar voro väl använde, då de på detta sätt i så betydlig mån bidroge till industriens uppmuntran. Ju mera produetift ett Capital är, destomindre borde förlaget afskräcka, minst i fråga om en inrättning, sorn förr eller sednare genom sakens natur nödvändigt skulle blifva en källa tili inkomster för Statsverket och ett medel till förminskande af den directa bevilloingen. 21:0. Genom denna inrättning synes väl Postmästarnes besvär vara betydligt förökadt; men utom den tillfredsställelse de borde finna, i det yppade tillfället att så betydligt medverka till allmän nytta, torde, såsom ersätt - Den 26 Fe.bruarii. 8°5 ning böra dem tilläggas ett arfvode, hvartill finnes tillgång i de opåräknade utgifteme enligt den i 17 § åberopade calculen. Om t. ex postmästaren för hvarje io:de skålp hade rätt att beräkna sig 2;ne skillingar Riksgälds tillgodo af de influtne medlen, så kunde han anses vä! betalt, utan att behålla ningen vore betydligt minskad. 22:0. Den kusk eller Conducteur, som vågade serskildt mottaga något paket, borde, utom erläggande af bestämda böter, mista tjensten, och det olof] i ga mottagne paketet skulle tillfalla den, som kunde bevisligen upptäcka bedrägeriet. Då jag tillåtit mig att i detta ämne pröfva Ridderskapets och Adelns tålamod, genom framläggande af förslag till detaiilerad reglementariska föreskrifter för en postvagnsinrättning, har det skedt, emedan jag ansett denna detaille oundvikeligen nödvändig till bevisan* de af inrättningens både möjlighet och välgörande följder.