Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa sistnämnde voro: från Stockholm 3. » Göteborg 1. » Upland •— 2. » Östergötland 2. » Dalarne 2. samt 1 från hvar och en af följande provinser, nemligen: Nerike, Södermanland, Wermland, Westmanland, Herjeådalen, Småland och Westergötland 7. 17. 20 154 — Drottningholms och Svartsjö Kongl, lustslott. [Jti denna räkenskap, soia i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad med anmärkningar, redovisas inkomster och utgifter pä följande sätt: Debet. Kredit. Balans från år 1861; Skulder 56,625: — Utgifter; Aflöning, pensioner och gratialer m. m 8,974: 72. Ordinarie arbetsfolks aflöning 1,458: 88. Dagsverken och andra kostnader för jordbruket och parken m. m 5,237: 45. Omkostnader för byggnadsreparationer 12,198: 1. Byggnadsmed flera materialiers upphandling 3,888: 38. Underhåll af Svartsjö kungsgård 238: 32. Inventariers och redskaps anskaffande och underhåll 938: 85. Balans till år 1863; Kontant behållning 476: 33. Kassaräkningens debet upptager, ibland annat, ett års arrendemedel för köksträdgårdarne vid Drottningholm till 450 K:dr, hvarå verifikation saknas, hvilket äfven är förhållandet med åtskilliga poster under rubriken »diverse». — 155 — Haga Kongl, lustslott. Räkenskapen, granskad ritan anmärkning i Kongl. Kammar-rätten, lemnar följande redovisning öfver inkomster och utgifter: Debet. \ Balans från år 1861'. Uppbörd: Balans till år 1863: K redit. Balans från år 1861: Ved y 296: — Eldstäders och brandredskaps underhåll 184: 25. Vid denna räkenskap, som för öfrigt ej föranledt till någon erinran, saknas in ventarieförteckning. — 156 — Gripsholms Kongl, lustslott. Mot räkenskapen, som i Kongl.
Då nu klagas öfver saknad af bestämd lid för svueförrätlningens överklagande, och alt deraf olägenheter uppkomma, hvarföre skulle man ej undanrödja dessa svårigheter genom en bestämd besvärstids utsättande? Jag anhåller alltså att R. o. Ad. mätte bifalla förslaget. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att, i händelse af bifall till Utsk:s betänk., R. o. Ad. torde tillåta rättelse af den felaktighet, som förmodligen genom tryckfel insmugit sig i Ulsk:s tillstyrkande, derigenom alt ordet ”syneförrättningen” blifvit införd! i st. f. syncinslruraentet. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. blef LagUlsk:s förevar-.de betänk, med nyssberörde rättelse af R. o. Ad. bifallet. De ii 22 September. 359 Föredrogs och bifölls LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda belänk. N:o 74, i anledn. af vackt motion om förklaring af 3 mora. i K. kungörelsen d. 18 December 1823. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Ulsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N:o 51, i anledn. af väckte frågor om ändringar uti K. taxan på arfvode för landlmäteriförrättningar d. 18 October 1834, blef härefter föredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Hrr von Hartmansdorff, Aug., och von Hohenhausen, Mich. Silvius. Föredrogs och lades lill handlingarne Allm. Besv.-och Ekon.- Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt. N:o 123, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk. N:o 93, ang:de ifrågastäldt framläggande af unionskomitéens förhandlingar inför R. St. Anmäldes och lades på bordet följande från LagUtsk. inkomne betänk.:
Gillas det nu föreslagna öfverläggningsämnet, oaktadt frågans ännu bristande utredning, torde nästa steg måhända blifva, att de allmänna öfverläggningarne, till sin egen och ärendernes stora skada, förvandlades till en R. St-.rs dömande opinions-nämnd, och att, t. ex. innan LagUtsk:t hunnit yttra sig öfver Just.Ombudsm.-ns embetsberättelse, till föremål för allm. öfverläggningar gjordes huru Just.- Råden motsvarat det förtroende, som blifvit dem gifvet. Eller kanske skulle vi, innan Konst.Utsk:ts Betänk. ang:de décharge för StatsRådets medlemmar inkommit, göra till föremål för representationens allm. öfverläggningar vissa frågor, som väckt någon allmännare upmärksamhet? Jag kan icke finna något skäl att tillvägagå på detta sätt; men det vore i full enlighet med det nu gjorda förslaget. Vi se hvart det leder. Må Hr Flach icke, såsom han gjort med de med mig liktänkande och förut sig yttrande talarne, förevita mig, att jag missförstått hans ord och hans afsigter. Ty oaktadt han förklarat, det han nu blott vill hafva afgjordt, huruvida allm. sammanträden framdeles må ega rum, sedan alla handlingar rör:de hufvudfrågan inkommit, så ligger det dock såväl i syftningen af hans motion, som äfven i den vigt, han å den lägger, att han tyckes hafva en nä - 47(1 Ilek 30 November /. m. görlunda stadgad opinion i ämnet, eller m. a. o, att han redan dömt på förhand vederb:de, sorn med ärendet haft att göra. Och dä dessutom för öfrigt är utaf föreg:de talare ådagalagt, att, om äfven hans förslag i dag blir af R. o. Ad. ogilladt, det lika fullt står hvarje ledamot öppet, att, när frågan i behörig ordning inkommit till afgörande, då väcka förslag i samma riktning som han, ifall skäl sig dertill komma att förete, kan jag icke finna annat än att ett bifall till Hr Flachs motion nu, i sakens icke behörigen utredda skick, vore olämpligt, hvarföre jag anhåller om afslag derå. Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.:
Vid förnyad föredragning af Bevillr iogs-Utskottets, den I sistlidne October, under N:o 49, afgifna och, den 16 i samma månad e. m., på bordet lagda Betänkande, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppgifvande af den nu medgifnä moderation i Porto för bref, sorn väga öfver 8 lod, blef samma Betänkande, i anledning af Herr Hjertur, Gastaf, dervid gjorda anmärkning, till Bevillnings-Utskottet återremmitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 9 sistlidne September, under N:o 19, afgifna och, den 25 i samma månad e. m., på bordet lagda Betänkande, angående väckta motioner om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och bevakning, blef samma Betänkande, i anledning af Friherre Ahjelms, Gustaf Fredrik, dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitteradt. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den r sistlidne October, under N:o 156, afgifna och, den 7 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande - Fröt. Utdrag den 2 Nov. 1829. § «3e afskafFande af pliktstraff för uteblifvande frän. den offentliga Gudstjensten rn. rn. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets, den 17 sistlidne September, under N.‘o 255, afgifna och, den 8 derpäföljde October e. in., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning till Rikets Ständer om beviljande af ett serskildt anslag till Förs vars-Verkets iståndsättande.
Frih. Cederström, Jacob: Om R. o. Ad. förenar sig uli den åsigt, hvilken Hr Gr. o. Landtm, framställt, såsom den, hvilken i Talmansconclaven gjort sig gällande, såsom ett beslut, hvilket kommer alt iakttagas för ordningen af statsregleringsfågornas behandling vid denna riksdag, så har jag naturligtvis intet deremot alt invända, helst det är uti den nya 49 § Riksd.Ordn. tydligen bestämdt, att R. St. kunna återförvisa mål lill Utskm, för att af dem bättre utredas. Skulle deremot detta anses såsom en förklaring öfver tillämpningen af 49 § Riksd. ordn. och 69 § RegF., så nödgas jag mig deremot helt och hållet reservera. 69 § i Reg.F. är helt och hållet isolerad ifrån behandlingen af de mål, som första gången föredragas efter den nya 49 § Riksd.Ordn., emedan jemkningar enligt 69 § icke inträda förr än R. St. sina beslut i föregående statsregleringsfrågorna redan fattat, och denna jemkning kan lika så väl ske efter heslin, fattade vid första föredragningen, som efter beslut, fattade vid den andra föredragningen, emedan de förändringar, som då kunna göras af alla Stånden, alltid blifva lill enahanda slutföljd ledande, men för bättre ordning och sammanhang, och för att undvika en massa af voteringar, så tillstyrker jag, alt R. o. Ad. måtte besluta, att denna riksdag behandla statsregleringen på det sätt, att inga afslag må äga rum vid första föredragningen och inga förändringar i StatsUtsk:s tillstyrkanden göras annorlunda än genom anmärkmr, hvilka framställas till Utsk., och derefter, sedan Utsk:s ullåtm komma till R. St:s pröfning, besluta. I anledning af delta anförande yttrade II. Ex. Hr. Gr. o. andtm., att hans mening icke var att föreslå R. o. Ad. att i den 228 Den 23 October f. m. nu ötaförmälde frågan falla elt beslut, utan ali det endast var de äsigter, hvaruti 11. Ex. och de öfrige Talmannen sig förenat, sorn II.
Desse hade hafi laglig rätt att drifva den förra för egen läkning, och hade inträdt såsom Actieägare i den sednare, utan att likväl derigenom full ersättning för Bankens och enskildte fordringar uppkommit. De förra Actie-ägarne hade således varit skiljde från all befattning med C8nalen och ijgt intet för hvad de tillskjutit till Canal byggnaden. Nu frågas, vid dessa förhållanden och då Staten eller Riksens Ständer icke hade någon skyldighet sig ålagd , eller på något sätt åtagit sig att förunna Bolaget flere förmåöer, än dem detsamma redan erhållit, om icke den utredning sorn skedt, medfört en verklig fördel för Bolaget, och bibehållit dem vid förtnåner, som de, i saknad af Riksens Ständers mellankomst, alldeles förlorat. Likväl har Bolaget sedan Kongl. Majit och Riksens Ständer vidtagit en talan åtgärd, efter Riksdagens slut emot nämnde åtgärd protesterat, och påstått sig vara i sina lagliga rättigheter förnärmadt. Jag tror knappt att någon annan i Svea Rike än Götha CanalBolag hade vågat vidtaga ett sådant steg, och om det skedt, hade detsamma säkerligen icke aflupit så lindrigt, som det för denna Corporation lyckats, att vanvörda Lagstiftande Maktens beslut. Ett sådant förfarande mätte emedlertid kräfva, att man nu vidtager sådana försigtighets-mått, som förekomma dylika händelser för framtiden. För min del har jag derföre velat yrka, att vid anslaget följande vilkor matte fästas:
Jag säger till min far i morgon afton: jag vill gå ut i skogen och lära framtidssyner af ensamheten. Då svarar han: gå ... och jag smyger hit. Ser du, skymningen är god äfven derför, att om Assim eller de andra qvinnorna äro i grannskapet, se de oss icke. Assim vill gerna följa mina spår; han är en tråkig menniska. – Är Assim stor och stark? frågade Erland. – Ja, svarade Singoalla, – han är större än du och har skägg, hvilket du icke har. Assim är den vigaste af våra unge män; derför kalla de honom Katten. Han är oftast god till lynnet, men lättretlig, och vredgas han, frukta honom alla. Blod har mer än en gång drupit från hans knif. – Det var bra, inföll Erland; – om Assim kommer hit, skall jag lära honom sky dina spår. Se mina armar, Singoalla, fortfor Erland, i det han uppvecklade rockärmarne; – jag är endast sjutton år, men tror du ej, att mitt famntag skulle krossa Assim? Må han komma! Jag skall slå honom till jorden och trycka min häl i hans bröst. – Det skall du icke, utbrast Singoalla. – Hvarför talar du i denna hårda ton om Assim? Hvad ondt har han gjort dig? Om du hotar på det sättet, vill jag aldrig komma hit, – Jag tål honom icke, fortfor Erland, – fastän jag aldrig sett honom. Dock, jag hoppas, att han ej skall infinna sig här, medan vi mötas. Stället är aflägset och skogen stor. Hvarför skulle han just gå hit? Jag lofvar dig, Singoalla, att icke kämpa med Assim eller ens säga honom ett ondt ord, om han icke retar mig. Är du nöjd nu, och vill du lofva mig komma hit i morgon, då solen sjunkit ned bakom klipporna vid insjön? – Ack, det lofvar jag gerna, ty du vet icke, hvad jag älskar att se ditt ansigte. I afton kan du ju komma och besöka vårt folks läger. Min fader väntar just, att riddarens son skall besöka honom, om ej af godhet, så dock af nyfikenhet. – Jag skall komma, men bäst är att träffa dig ensam, Singoalla.
Ett långt stycke nedanför flöt vattnet lugnare; det skulle hafva varit lätt att der simma eller vada öfver, men huru kunna förmoda, det han ännu stod att finna i en för dem okänd trakt, der han tydligen var hemmastadd. Malkolm hade imellertid förlorat allt interesse för det gamla slottet, som varit resans mål, och sedan man ofvanför vattenfallet funnit ett slags bro för att komma öfver bergsströmmen och gjort en tur omkring i skogen, der de funno en hop upprifven mossa, aska och kol efter en utsläckt eld och bitar af sönderslagna stenkärl, allt spår efter den zigenarhord, hvarom skogvaktarens hustru talat och som helt nyss tycktes hafva uppbrutit, återvände de till jägarens boställe, innan solen ännu hunnit nedom skogstopparne. Båda voro tysta den återstående delen af vägen till Kranach. Malkolm fördjupade sig i besynnerliga spetsfundigheter för att finna överensstämmelse i de besynnerliga teorier han skapat sig, och i Alfs sinne stredo tvenne önskningar om företrädet, den ena att omsider kunna lösa sitt löfte till sin vän och den andra att återse den vackra främlingen, hvars namn han ännu icke ens visste, och som, ehuru de bodde under samma tak, en sällsam otur nekat honom att ens få se eller råka. Och likväl hade hon redan, utan att han sjelf gjorde sig full reda derför, intagit ett rum i hans hjerta, som hon kanhända aldrig skulle lemna. Solen var ännu icke fullt nedgången, då de stannade vid posthuset i Kranach för att till fots genom staden begifva sig hem till det gamla värdshuset, och man ringde just till aftonbön, när de kommo ut ifrån gården på gatan, hållande sina hattar i hand för att icke stöta de andäktiga stadsboar, som de mötte med bara hufvuden. — Det var en gammal förnäm dam, hvilkens lik man förde till kyrkan i morgse; det står qvar der ännu och skall först i morgon nedsättas i grafhvalfvet. Har du icke lust att gå in och se det? — sade Alf, i detsamma de passerade förbi de öppna kyrkdörrarne.
För annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskatt ningstöremål påföres en fyrk för bevillning lill belopp af 1 till och med 15 öre, två fyrk för bevillning utöfver 15 till och med 30 öre, och så vidare. Jag bifogar en tabell (Litt. D), som utvisar huru mitt förslag, vid jemförelse med Utskottets, skulle utfalla vid fyrksältning för åtskilliga beskattningsföremål.» af Doktor Runsten: »Den fyrksättningsförändring, som, på sätt Utskottet föreslagit, helt enkelt borde verkställas efter ett visst i allo enahanda förhållande af 6 till 10, hvilar på den visserligen falska förutsättning, att alla de i förevarande afseende öfverklagade, mycket mångfaldiga missförhållanden olika medborgareklasser emellan likväl vore blott enahanda eller alla med hvarandra alldeles analoga. Utskottet fördelar nemligen samtlige hvarje kommuns bevillningsskyldige öfverhufvud i blott 2:ne klasser, innefattande den ena alla slags fastighetsegare, och den andra egarne af alla andra beskattningsföremål, och afhugger dermed den gordiska knuten, men löser den icke. Alltså skäras i den ena klassen, under namn af jordbruksfastigheter, dessa alla, vare sig i mantal satta eller icke, öfver en karn, och så förgöres liksom obesedt den skilnad dem emellan, som likväl i kommunalstadgan under dess 58 § rätteligen medelst särskilda mornenter för hvardera vidhålles. Då nemligen, i jemförelse med de i mantal satta, de, som icke äro det, redan i följd af en högre slatsbevillning å 5- emot de förras å endast 3-hundradedels procent af taxeringsvärdet, sålunda förut bära den högre fyrksältning, som nu dock lika för dem båda föreslås, så blefve detta emot dem så mycket orättmätigare, som i allt fall de i mantal satta på så sätt icke komme att, utöfver deras statsbe vi Ilning, erhålla jemväl efter deras öfriga vida högre kronoskatt en fyrktalsförhöjning till någon jemförlighet med fyrksättningen å alla andra beskattningsföremål.
Återigen låg han ett ögonblick tyst; de bleka, lidande dragen hade fått ett uttryck af höghet och allvar, och röstens klang var mera fulltonig och djup, då han fortsatte: »Det skall komma en tid, då hvisslingarne och smädeorden tystna vid mitt namn — då mitt stora, kära fosterland gnuggar sig i ögonen och vaknar då den unga slägten vallfärdas till de fattiges och eländas kyrkogård i Paris — och lägga tillbaka på den landsflyktiges graf lagerkransen, som Germania räckte mig en gång och som man under de sista åren gjort sig så mycken möda att åter rycka bort. — Det skall komma en tid, som förstår mig bättre — och älskar mig mer — som icke ser smått på mig — som öfverser med mina fel och brister — derför att den fattar, att jag aldrig ett ögonblick svikit mänsklighetens, frihetens heliga sak — —» Och sakta tillade han: »Det står att läsa i mina verk: jag vet icke om jag förtjenat att få en lagerkrans på min graf ... Men ett svärd skall det läggas på min kista — ty jag har varit en tapper soldat i mensklighetens frihetskrig.» De sista orden dogo bort i skymningen och tystnaden, men det var som om ett skälfvande eko upprepat dem inom henne, gång på gång. Lampan brände på det lilla nattduksbordet vid sidan om bädden och kastade sitt matta, bleka ljus öfver det lidande Kristushufvudet, som låg der på kudden så orörligt och liflöst som om allt redan varit förbi — som om den öfvergifna, dödsskjutna vedetten redan gjutit sin sista purpurröda droppe blod i sanden. Hon tog hans fina, bleka hand, kysste den till farväl och smög sig på tå ut ur rummet. En förmiddag i December, då Margot trädde in i sjukrummet, fann hon sin stol vid bädden upptagen, och damen, som satt der, föreföll mycket hemmastadd och förtrolig. Det var en blond fru med ett vänligt ansigte — hon såg icke ut att vara mycket öfver 40- talet. En herre med ett militäriskt utseende stod lutad mot skrifbordet och alla tre voro inbegripna i den lifligaste konversation.
Ig 34 a. a. U 34 a. a. J| 34 a. a. fa 34 a;o en Carl Gustafs Stads GcvärsFactoris skuld till SaltpeterFonden 8 4 12 s b. y 34 b. V 34 s. y 34 a. v 34 Svar på återrrmiss ,,,, 4 244 14,i5 a. a. 1 34 a.a. 34 a. 1 34 a. 1 34 r Förslag till sammanjemkning af 4 ^ 161 olika beslut ,,,,,, 280 24 34 iö 34 1*5 34 S7S 34 \ angående verkställd omröstning, 4 292 I> 2 a. a. |§ 34 a. a. \l 34 a. a. || 34 a. a. || 34 A. Afskrifning för: 3:o Hospitals-Fonderis och Veneriska Curliuscns i Södermanlands samt Götheborgs och Bohus Lån skulder till Slats-Vcrket , , , 4-o en Kamererare» Lundströmsskuld till Strömsholms Muteri-Cassa 5:o Riksgälds - Contorets fordringar hos Götha Canal-Bolag; se Riksgälds-Conloret. 6,*o i Skara Stads räkenskaper balanccradc Båtsmans vacancc-medcl 7:0 en Enke Friherrinnan Encskölds skulds till Krigsmanshus-Cassan 8:0 ett frän Banken till Handlanden Wikström utgifvet fastighetslån 9:0 en Bankens äldre fordran hos Riksgalds-Contoret ,,,, 10:0 ett Professor Agren bevil jad t län , *e Rgs-Contoret 36; Hjelmare Canal* Afsöndring af jord; se Hemmansklyfning. Afvikande,* se Ryttare och Soldater.
Ocn som äger frän ioov:de lill och med -evOOtde R:dr, 42 ss. för ie-oO!dct; därTredje Band. 119, 122. ifrån SZ0 Den 25 September. jfrän till och med lo:ooo:de betalar 1 R:dr för iooo:det; därutöfwer till och med is,ovo:de, 1 R:dr 6 k. iooo:det; därutöfwer till och med 20,000 R:dr, I R:dr 12 §. för iOoo:dek>; därutöfwer till och med 40,000 R:dr, 1 R:dr IZ för iooo:det; därutöf. iver till och med 6o,0oo:de, 1 R:br 24 biooo:det; därutöfwer till och med 8o:ooo:de R:dr, 1 R:dr zo tz. för iooo:det; därutöfwer till och med 100,000 R:dr, 1 R;dr z6 h. för iooo:det; därutöfwer 120,000 Rrdr 1 R:dr 42 h. för iooo:det. För att wcrkställa principen i hela sin widd, torde Bruk undergä enahanda wärdering med annan Fastighet, sä att till ex. ett wärde fixerades för 600 Skeppunds Smide j i:sta, 2.:dra, > z:dje, och b:te Clatzerne, och af detta wärde borde en progressiv afgift i män af större eller mindre Skeppundtal erläggas, men i betragtande af det lidande benn» handtering de sedare ören undcrgätt, har jag uttagit deras afgifter pä sätt i:sta § föreskrifwer. Det. torde behöfwa förklaras ur hwad skäk jag tillstyrker en progressiv Förmögenhets - afgift. — Bewillning, lika som alla andra utgifter, kan icke hafwa annan grund, än de förmäner man däraf drager.
Majit i Nåder godt, innan Kongl, Maj;t kunde dess hufvudsakliga beslut i detta mål meddela, att genom Nådigt Bref af den 14 Ja-; nuarii 1817 anbefalla en ytterligare undersökning öfver de Andrarums Aiunverk anslagne Skogar, dervid Allmogen jppivel skulle äga rätt att vara närvarande och få anföra hvad den för sig kunde finna vara nödigt, samt att Kongl, Karnmaroch Bergs-Co1 legierne sedan en sådan undersökning för sig gatt, skulle HandHngarne deram, tillika med hvad (åollegierne för egen del dervid kunde hafva att andraga till Kongl. Ma j: t i underdånighet insända; och hvad serskilt angeck de 3tne Krono-Parkerne, Maglehems och Sunnanslöls Kungsohror samt den Dödas Lott kallade, hvilka till Andrarums Aiunverk blifvit begagnade, så hade Kongl. Maj:t i Nåder funnit, att med dem, på sätt dittils skett, skulle förhållas; dock borde anstalt fogas att Kammar - och Bergs - Collegiernes den smista. April 1785 och dep 3tdje December 1813 meddeldte förordnanden, rörande Maglehems ohrap, blefvo med behörig skyndsamhet verkställde, Sedan den sist i Nåder förordnade undersökning förledit år blifvit förrättad och detta mål nu mera kommer att hero på det beslut Kongl. Maj:t efter öfvervägande af hvad de Kongl. Collegierne samt vederbörande härutinnan anfört, i Nåder kan täckas fatta; så har i sådant sakens skick Stats - Utskottet ansett sig Stats-ZJtsiottets Betankanden. ' 1385 icke kunna den nu häröm väckte motion ti l pröfning upptaga eller något utlåtande deröfver meddela; Hvilket Riksens Höglofl. Ständers Egit ompröfvande vördsamt underställe*. Riksens Högloft. Ständers Stais - Utskotts Utlåtande, angående Sala Siljver-Verk.
Vid tillämpningen af stadgandet om bestämmandet af minsta enheten för räntorna i hela mantal samt de hemman och lägenheter, hvilka i jordeboken upptagas under särskild nummer, böra, der en del af persedelslaget är gammal ränta och en del tillkommen genom utbyte eller förvandling, båda delarne sammanslås till en qvantitet, innan beloppet af den blifvande nya hela räntan beräknas. Hvad som då deraf, liksom när persedelslaget består af ensamt ny eller ensamt gammal ränta, befinnes utgöra bråk af minsta enheten, skall efter samma grund, som för småpersedlarne finnes bestämd, förvandlas och tilläggas penningeräntan. Hvad som derefter i penningeräntan af runstycken öfverstiger en half skilling, anses för hel och hvad som understiger eller endast uppgår till en half skilling, uteslutes. Penningeräntans minsta enhet blir för så väl helt mantal, som för mindre med särskild jordeboks-nummer samt äfven för lägenhet utan åsatt mantal, en skilling. Minsta persedelenheteu för helt mantal och för de mindre hemman, utjordar och andra lägenheter, hvilka i jordeboken upptagas under särskild nummer eller med särskild åsatt ränta, är uti Siats-Utskottets Utlåtande, M 92. spanmål 1 kappe, smör 1 skålpund viktualievigt, kött 1 » » fläsk .. 1 » » hö 1 lispund » tackjern 1 » bergsvigt. 6:o De persedelräntor, hvilka för hvarje län eller del deraf bestämmas såsom hufvudränte-persedlar, undergå till sitt nuvarande belopp ingen annan förändring än den, som antingen kan vara en följd af någon räntepersedels förvandling till annan hufvudräntepersedel eller blifver föranledd af nästföregående 4 och 5 punkter, eller ock af de särskilda stadganden, hvilka för länet eller någon del deraf äro här nedanför bland samma län enskildt rörande föreskrifter intagne.