Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Mars 1863. Preste Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 21 • Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående reseersättning till Nämndemän vid vissa syner m. fl. förrättningar. (Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 86.) S. A. K. Under anförande, hurusom Nämndemän vid syner, värderingar och extra förrättningar i Kronans ärenden, när de dertill kallas, enligt Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti 1854 endast ega att tillgodonjuta skjutsersättning för den i och för förrättningen tillryggalagda väglängd, sorn ölverskjuter en half mil, från Nämndemannens hemvist räknadt, och då någon rättsgrund icke syntes finnas för en dylik nedsättning uti beloppet af skjutsersättning, som i hvarje fall rätteligen borde utgå, och som af enskilde, vid åt dem af Nämndemän lemnadt tjenstebiträde, alltid till fullo erlades, — har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att Nämndemän, vid syner, värderingar, besigtningar, inventeringar och extra ting m. m. för Kronans räkning, icke allenast mätte erhålla det nu stadgade dagtraktamente och skjutsersältning, utan ock tilläggas skjutsersättning för den halfva mil, som hittills icke fått af dem härvid beräknas. Yid pröfning af denna framställning hafva äfven Rikets Ständer ej kunnat finna någon antaglig grund för den skilnad i afseende på Nämndemäns rätt till ersättning, som förefinnes emellan olika tjensteförrättningar. Då de biträda vid syner och andra tillfällen, för hvilka enskilde sakegare skola utbetala ersättning, utgår denna enligt gällande resereglemente för fulla väglängden ifrån Nämndemannens hemvist lill förrättningsstället.
De ha fått sluka rågbrödet, nyss kommet från ugnen. De ha sköljt ner det med ättiksur mjölk och därpå kunnat förtära ett stop råa lingon. Sålunda preparerade, har hon, fosterlandsförrä derskan, * matsåckat » ut de arme. I en väldig kista nerpackat bullar, fläsk, ost och korf samt väntat, att förråden skulle räcka en god bit in på terminen och de unga på denna kost förkofras till arbetsamma, försakande och dugande samhällsmedlemmar. Ja, till och med gått så långt i moderlig tillit, att hon af dessa barn väntat sig något stort, något att vara stolt öfver, för både föräldrar och fosterland. Och understundom hafva hennes förhoppningar ej slagit fel. Det skulle vara roligt att veta, hurudan kost en ärkebiskop Vallin m. fl. heroer på andens område hade, när de vid skolorna och universiteten skötte sina studier. Undras om dessa män med våra dagars » normala » föda af biff, ägg och porter och, när studierna skola forceras, rödvin och champagne hade nått högre. Väl må de mödrar, som nu stå i begrepp att sända sina barn till staden, vid uppgörelse om hem och bostad för dessa se till, ej blott att det pris de erlägga blir så billigt som möjligt, utan ock att deras barn, i en tid då alla lifsförnödenheter ställa sig dyra, erhålla i förhållande Ull priset bästa föda. En annan sak, en tanke i alldeles motsatt riktning mot » den högt aktade signaturens » måste, efter tillfälle här bjudes, emellertid framkastas. Det är en varning emot för stark föda för den uppväxande ungdomen! För mycket halfrått kött, starkt kryddad mat, porter, öl, mycket och hett kaffe; sådant upphettar blodet. En sålunda beredd fysik är en alltför emottaglig jordmån för osund litteratur och konst, för att ej tala om lockande sällskap, som ute i staden väntar det från hemmet och moderns sällskap sända barnet. » Fosterlandsvänner och mödrar », sen u p p!
Jag anser för oriktigt, att hemmansränlor eller indelningar användas till peusionsanslag och hänföras under pensionsmedlen. Det kunde ju hända, alt Konung och R. St. funne för godt att använda desse till nya indelningar för verklig mililärtjenst. Hr Westerstrand: I händelse af ålerremiss, anhåller jag att äfven den omständigheten måtte af StatsUtsk. tagas i betraktande, att Wadstena Krigsmanshus räntor äfvenledes stå på den 9:de hufvudlileln uppförde, och således äfven för principens skull böra lill den 4:de hufvudtiteln öfverföras. Frih. Palmstjerna: Då R. St. vid förb riksdag antogo en särskild hufvudtitel under namn af pensionsoch indragningstaterne, och således derigenom beslöto att frångå den grundsats, som nu af Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff blifvit yrkad, samt då nu äfvenledes R. St. vid denna riksdagbeslutat, att pensionsstaten för civile cmbetsoch tjenstemän, d:o för deras enkor och omyndiga harn, d:o för militäre embetsoch tjenstemäns samt underofficerares eukor och harn, Wadstena Krigsmanshuscassa äfvensom Amiralitets-krigsmanscassan skulle på 9:de hufvudtiteln qvarstå; sä är med detta R. St:s beslut öfverensstämmande, att hvarje anslag för pensions - 136 Den 7 November. inrättningar äfvenledes öfvcrflyttas till denna 0:do hufvudlitcl. StatsUtsk:s härutinnan afgifna förslag skiljer sig således endast deruti, att Utsk. föreslagit de ifrågavar. räntornas och inkomsternas öfvcrflyltande, icke på pensionsstaten, ulan på allmänna indragningsstaten.
Jag har' således trott mig kunna föra Duoderskayets och Adelns upmarksamhct pä detta äm» ne, oM i den sakra förmodan, ak Häglof!.- Ridderjkapet och Adeln ej utan granskning förkastar, hwad jag tagit mig den friheten anföra, sa anhaller jag wördsammast fa förefla naara §§.- dem jag för min del anser böra i berörde lulli uLiion inflyta. §. r. Riddarhus - Zacrercrsilen ar Ridderskapcts och Adelns ?roroaoIIi1k. I sadant afseende äger han wärdén och answarek för Ridderskopets och Adelns krorocvller och Handlingar. Pa dcsta grunder hwilar allt hwad i följande §tz. stadgas. §. 2. Honom åligger fa wäl at i krvtocollsr fatta, allt hwad han i Riddcrskapetö och Adelns kicna hör talas, förelöpa och beslutas, som ock ak ej, af hwad morik som häldst, lata i ?rokocoIlLr inflyta något, som han ej hort elier annorlunda än han hörk. §. Z. Döt ware honom ej tillätet, at för någon, eho det wara ma, undantagande Landt-Marskalken ensam, wisa eller upiäsa et ojuli srsör krorocoll, eller ckAäirmen, hwilket sednare bör wid julisringcn ä nyo uplasaS. §. 4.
Inqvarteringspenningar åt Regimentsskrifvare, angående 154. » i garnisonsorter utom Stockholm 228. Institutet för Blinda och Döfstumma, angående anslag till . 148: 100. Inventering af Flottans förråd i Carlskrona 139. Jordeboksverhet, angående kostnader för fortgången af . 185 Jordeböcker, angående tiden för granskning af 49. Juslitie-departementel, angående anslagen under 42. Juslitie-ombudsman, Rikets Ständers, angående förhöjd aflöning för honom och hans kansli .215. » angående pension för .217. Jönköpings f. d. fästningsområde, angående upplåtelse af vissa delar af 44 K. Kanslibetjening, angående tillökning i Stats-Utskottets 1 » angående aflönings bestämmande för Riks-ståndens och Utskottens ,54. Kanslislarfvode, angående ett ytterligare dylikt 27. Kanaler, angående statsbidrag till .158. Karolinska Medico-kirurgiska Institutet, angående anslag till 148: 40 Kasten, A. H., angående pension till . 168: 11 Utlåtandets Nummer och Moment. Kemiska Institutionen i Upsala, angående anslag till . 148: 79. » » i Lund, d:0 . 148: 83. Klappe, Östra och Vestra, angående utbyte af .45. Kock, A. 7., Statskommissarie, angående gratifikation till 253. Kolsnaren, angående sänkning af ■ • ■ .158: 43. Kommerse-collegii fonder, angående revisionsberättelse rörande . 19. Komminister sboställen, i Stockholms län, angående kronotionde af 85. » angående kostnader för vattenledningar å 223. Kommittébetänkande, angående utdelning af 38. Konow, U. G. von, Major, angående pension till hans enka .167: 100. Konstnärer, angående inköp utaf arbeten af Svenska . 148 : 59, 92. Kost, angående förhöjning af ersättningen för kost åt soldat och båtsman 247. Krafft, P., angående inköp af en tafla af . • .148: 116.
Regerings olyckliga följder jemte varsamtfullt misstroende till de nya och oförsökte styrelsegruuderne synts föranleda; men som, hvarken öfverensstämmande med en sann principe, ifrån hvilken Lagstiftarens afvikelser alltid blifva skadeliga, eller till sitt fortfarande påkalladt i någon måtto af dess följder under den förflutne tiden, numera synes mindre lämpeligt under en på nya godkända grunder stadgad styrelse, hvars välgörande verkningar härtills blifvit ledde af tapperhetens och ålderdomens mognade vishet och erfarenhet, och i framtiden blifvit det lyckliga Sverige försäkrade uti de mångfaldige och oförlikneliga egenskaper, som pryda den Hjelte, hvilken kallad 640 Riksdagen 1812. till Svenska Thronell med enhälligt förtroende, endast i förlitande derpå kunde förmås att förbinda Sveriges väl med sitt Eget, och som alltsedan, genom den varmaste kärlek för sitt nya Fädernesland, genom sin välgörande omsorg för hvarje Class af dess inbyggare, genom sitt mod och sin allvarliga kärlek för ordning och verksamhet, förvärfvat sig det mest grundade anspråk på hvarje redelig Svensk mans oinskränkta vördnad, kärlek och tillgifvenhet, känslor, hvilka högt påkalla rättelse af detta misstag i Regerings-Formen. Örebro den 1 Augusti 1812. Pehr af Forselles. Lades på bordet, för att att afgöras i sammanhang med den af Grefve Löwenhjelm i lika ändamål väckte fråga. (Angående ärendets vidare behandling se sid. 630—631). Till Regerings-Rådet Hadenstjerna. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 17 Augusti 1812.
Före år 182.5, då tuilen var en r;dr kannan, förtullades i medeltal endast 173,000 kannor; men efter nedsättningen samma år till 24 sk., förtullas årligen i medeltal nära 450.000 kannor. Det är möjligt, alt tullens nedsättning till 16 sk. kannan skulle frambringa en ytterligare tillökning iden förlullade qvantiteten; nen det sy nes dock vara betänkligt att på en öfverflödsvara, sorn i allmänhet icke är bland de lättare att insmngla, uppoffra en tullinkomst af 70 till 80.000 r:dr om året. Jag tillstyrker således, att tullen å vin må oförändrad bibehållas; men om nedsättning kommer att äga rum, anser jag det böra till K. M. öfverlemnas, att med nuvar. tull af 24 sh. kannan belägga vin, infördt ifrån länder, der särdeles betungande afgifter äro eller blifva lagda å Svenska handeln och sjöfarten. Väfnader. Bevilln Utsk. har icke allenast förhöjt de af Tull-comite'en föreslagna afgifter å utländska väfnader, utan ock*förändrat comite'ens förenklade och ändamålsenliga redaction af sjelfva artikeln Då denna redaclion åsyftar att undanrödja de stridigheter och det godtycke, som vid tullbehandlingen af väfnader hittills inträffat, tillstyrker jag, att den må blifva antagen, och alt å densamma må tillämpas den förhöjning i tull, som till ytterligare skydd för inhemska väfnadsslöjden kan pröfvas af nöden. Under vördsamt åberopande af det yttrande, som linnes tryckt i Tull-comiteens protocoll, tillstyrker jag slutligen, att utförselstullen må upphöra å alla sådana trädvaror, hvilkas utförsel man icke vill förhindra. De af Bevilln.- Utsk. föreslagna tillökningar i utförselstullen böra lemna full ersättning för deri genom trädvarutullens borttagande uppkom - (Hörer till 10 II.
Hr Bildt har redan utvecklat flere af de skäl, som tala för den af honom begärda äterremiss; och jag får, på grund af hvad jag i ämnet haft äran anföra, jemväl förena mig med honom i enahanda anhållan. Frih. Raabi Man har talat om eli provins-krig mellan tvenne från hvarandra skilda landsorter. Jag som bor midt emellan dem båda, eller i Småland, torde få anses opartisk, och ber derföre, att ånyo få yttra några ord. Hr Bildt har sagt, att om här vore fråga om någon skatte-lindring för jorden, så borde en sådan icke ske förr, än behörigen utredt vore, hvilka delar af Riket, som vore i största behofvet deraf. Jag lier Hr Bildt bemärka, att i sådant hänseende bör icke allenast tagas i betraktande, huruvida behofvet kräfver en dylik eftergift, utan äfven den rättvisa och billighet, hvarmed skatten blifvit pålagd och hvarmed han utgår. Ehuru jag icke var nog lycklig, att få höra den historiska utredning af ämnet, som Hr Bildt lemnat, tror jag dock, att denna utredning hufvudsakligen var hemtad ur StatsUtskis Betänk, vid förra Riksdagen. Var deremot icke detta förhållandet, förmodar jag likväl utredningen varit tillgänglig för Höglofl. StatsUtskis samtlige ledamöter. Besynnerligt är, att när R. St., som begärt utredning af frågan, vid denna Riksdag får en sådan, och den då är så beskaffad, att StatsUtsk. deraf hemtar anledn. att frånträda sin förut yttrade mening, så vill likväl en ledamot af samma utredning hämta skäl för ett afslag. Jag anser frågan vara tillräckligt utredd; och så är den ock ansedd af R. St., enär tre Ständ redan bifallit den. R. o. Adis beslut torde således icke komma att verka till någonting. Man har talat myckel om . det oriktiga uti att efterskänka Statens inkomster. Vid andra tillfällen beviljar man dock snart sagdt utan discussion ganska betydliga eftergifter, t. ex. tullen på sviskon, hvilken endast kommer de förmögnare klasserne till godo.
Det är alltid samma slags fanatism och oförnuft, att vilja fastställa straff för den religiösa öfvertygelsen, om också lidens anda gör det omöjligt att numera använda bål och svärd, utan man finner sig inskränkt till att straffa medelst undanhållande af menskliga och medborgerliga rättigheter. Den, som föregifver sig genom ett sådant förtryck vilja värna och skydda Christendomen, han hädar derigenom denna religion. Christendomen tillbakavisar med stolthet ett så dåligt beskydd. I dess kraft och sanning ligga tillräckliga garantier för dess bestånd här, som allestädes. Man förnedrar och undergräfver på det sättet religionen genom de medel, hvarmed raan ville höja och befästa den; genom att ställa den i sammanhang med den yttre fördelen och gifva den sä dåliga bundsförvandter, som strida mot allt hvad ädelt och sanni finnes hos menniskan. Del ser då ut, som skulle man tro att religionen måste uprätthållas genom andliga skråförfattningar och prohibitivsystem; det tyckes som skulle man betrakta religionen såsom en simpel partisak, der det gäller att, lika godt genom hvilka medel, samla så många som möjligt under sina fanor och som skulle man verkligen vilja bringa det derhän, att religionen till slut blir någonting blott och bart yttre, dess bekännande en borgerlig handling, som icke står i något sammanhang med sanning och öfvertygelse. Vi hafva yttrat oss med något större värma öfver denna sak och betraktat den äfven från en annan sida, än många af dem, som i politiken tillhöra den liberala sidan, skola gilla, hvilka anse hvarje allmän fråga böra betraktas endast ur den politiska klokhetens och det praktiska förståndets synpunkt. Men det är svårt att om menskliga väsendens dyrbaraste rättigheter, skrifva så som vöre frågan om en stenart eller några antiqvariska rariteter. I en följande artikel skola vi få tillfälle att visa, att äfven statsklokhet ten talar för uphäfvande af religionsförtrycket. Med spänd förväntan motser hvarje frihetens verkliga vän de förhandlingar, som i RiksStm snart förekomma öfver frågan, och hvilka skola visa de framsteg som tolerans och civilisation gjort under de sednaste åren.
Bohnstedt L. S. N:o 21J för Bergsbrukens 2:dra Valdistrikt. C. G. Indebetou. L. s. N:o 23* för Bergsbrukens 3:dje Valdistrikt. A. Gullström. L. S. Joli. Thorn. L S. .N:o 22. för Lund, L. Billström. L. S. N:o 24. för Borås. Fr. Sundler. L. S. W:o 26. för Arboga. And. Wedberg. I, S. 0 K:o 27. för Christinehamn. E. Wahlund. L. s. 7» N:o 28. för Halmstad. A. F. Ericson. L. S. TJ:o 31. för Wexiö. N:o 29. för Helsingborg. A. G. Åkesson. L. S. N:o 32. för Söderköping. C. E. Embring. L. S. N:o 30. för Köping. C. C. Hörnstein. L. S. N:o 33. för Hudiksvall. P. O. Norin. L. s. N:o 34. för Mariestad. loh. Thorn. S. N:o 35- för Hernösand. Er. Tjernberg. genom P. O. Norin enligt fullmagt. ' L. S. N:o 36. för Wenersborg. C. Th. Agrell. L. S. ISr.o 37. för Sala. A. J. Fahlcrantz. L. S - N:o 38. för Wadstena. O. U. Regnstrand. L. s. N:o 39. för Hedemora. A. 1. Fahlcrantz. L. S. N:o 391 för Bergsbrukens 5:te Valdistrikt. Carl. R. Roth. L. s. N:o 40. för Sundsvall. P. O. Norin. L. S. N:o 41. för Söderhamn. P. O. Norin. L. S. N:o 42. för Umeå. N:o 43. för Piteå. A. M. Stenberg. L. S. N:o 44. för Luleå.
Cronhjelm anfört, kan jag, af erfarenhet från den tid, då jag hade äran att vara ledamot af Ridd.-Direct., till alla delar besanna. Det inträffade nemligen ofta, då det ansågs nödigt att, genom prestbetyg eller annat embetsvitsord, få ytterligare utrönt, burudana den sökandes ceconomiska omständigheter voro, oaktadt 2:ne adelsmän redan deröfver lemnät bevis. Jag vet visserligen, att ett sådant bevis, som det sistnämnda, icke kan underkännas; men derföre är Direct. icke förhindrad att, till erhållande af upplysningar i tvetydiga fall, äfven fordra prestbetyg. Hvad beträffar frågan, huruvida en större medellöshet eller en utmärktare skicklighet böra äga företräde sinsemellan, har jag för min del alltid iakttagit, hvad Utsk. nu ansett vara rätt, nemi. att hufvudsakligen fästa afseende vid kunskaperna; och angående möjligen inträffande behof af, att den sökandes omständigheter närmare styrkas, ser jag intet hinder, att ju icke Direct. kan, då sådant erfordras, tillkännagifva sin önskan, att prestbetyg i nämnde afseende företes. Gr. Cronhjelm: Till hvad jag redan yttrat i detta ämne utbeder jag mig blott få tillägga, att äfven då fattigdomen hos 2:ne ynglingar varit till lika grad bestyrkt, bar det ändock kunnat hända, att Ridd.-Direct. gifvit ett stipendierum åt den mindre för sig komne i studier, då det t. ex. inträffat, att en yngre bror varit sökande till det lediga rummet efter en äldre; ty Ridd.-Direct. har då ansett sig böra frångå den allmänna principen att i främsta rummet hafva afseende på förmögenhetstillståndet och kunskaperna, på det icke ett stipendium skulle blifva så till sägandes ett fideieommiss inom en viss slägt.
Grånad, trött och tungsint såg han ut, Aldrig för en endaste minut Röjdes i hans drag af lif ett tecken, Rakt framför sig blickade han slött, Och hans ansikte var blekt och dödt, Stelnadt i de samma dystra vecken. Uti solsken som i ur och skur Ständigt samma sorgliga figur Satt där i den nötta svarta rocken. Fast med åren mera trött och böjd, Satt han troget kvar uppå sin höjd, Sammanväxt, det tycktes mig, med » bocken » A. Blombergfoto. Ville våra d a m e r blott en g å n g rätt tänka på saken! Svaret ligger redan i frågan. D e v o r o ett. (FÖR A. Blomberg foto. IDUN EFTER » DIE ZEIT ».) HALLVVYLSKA Så en dag, jag minns det som i går, Solen sken och det var ljuflig vår Efter alla skurarne och rusken, Ifrån fönstret såg jag i allén, Hur från kyrkogården smått i sken Emot vanan körde gamle kusken. Och jag såg så underbar en syn: Älsklig, blåögd, ljus och skär i hyn Satt en liten flicka med på » bocken », Varsamt armen han om henne slöt, Och en flod af ljusa lockar flöt, Som förgyllde rent den svarta rocken. Ifrig, strålande och varm och glad Kanske första gång en promenad PALATSET: HVARDAGSSALONGEN. - g IDUN 1899. - ej till » Ribbings grundlinjer »? — som genom ett m y c k e t originelt uppträ- dande, hvari barskhet o c h välvilja v o r o på ett egendomligt sätt parade. För studenterna var j u R i b b i n g s dugande verksamhet i stadsfullmäktige o c h landsting föga bekant; mera bemärkt blef hans uppträdande i riksdagen, där han såväl i gamla prä- steståndet s o m sedermera i Andra kammaren (ä867 — 72) o c h i Första (1875 — 79) m e d skärpa o c h kvickhet häfdade sin konservativa ståndpunkt. iJiomoerg foto, HALLWYLSKA PALATSET: ENTRERUM I Efter hästar fick den lilla ungen.
Bifölls. ben 20 Augusti e. m. Hvarefter Herr Grefven och LandtMar/kalkeii hemställde, att Utgående Tullen å Vraktjärä måtte, på sätt Utskottet föreslagit, till 20 procent fastställas» Ropades ja» ”Tobak, Blader % Inkommande Tullprö-* ”cent 35» Utgående Tullprocent 1.” ”Tobak» katfvad, i karduser eller lös i ”fastager > Inkommande Tullprocent 50.” 5’Tobak, karfvad, knaster; Inkommande Tullprocent 50* Utgående Tullprö”cent i.” Herr Cederschjöld •. Tullen för Inkonitnande Tobaksblader är Utsatt till procent i och för Kardustobak endast till 50. Således är det blott 15 procents skilnad, och det tror j*g vara för litet. jag hemställer, om icke tullen på tobaksblader bör nedsättas till 25 procent , och å kardus förblifva vid 50. Hittills äro alla tobaksblader belagde med lika tull; men somliga kunna kanhända gälla 10 sk. andra 30 sk. Skålp. Således tror jag det ej blifva någon förlust för Statsverket, om tullen i allmänhet nedsättes till 2b procent. Herr af Wingård; Jag befarar, att det skulle blifva alltför stor förlust för Statsverket , om tullen å tobaksblader nedsättes, emedan - »«* to Jugutti *. m, %§g dan man infört emellan 2 och 3 millioner Skålpund om året. Herr Cederskjöld; Om man vill skydda våra tobaksfabriker , så tror jag, att 15 procents skilnad emellan den råa och den förädlade varan är för litet. Åtminstone har vid nä-.tan alla andra artiklar, en varas förädling blifvit skyddad med m nst 25 procents skilnad i tullen, mot den rå materien. Herr Hjerta : Jag skulle föreslå , itt man heldre höjde fabrikatet. Det synes betänkligt* att på en gång tillvägabringa en så betydlig nedsättning. Då man sett , att bruket af tobak ökar sig, tror jag ej att man bör uppmuntra det. Friherre Cederström:
Antom till Exp. Utsk. den 7 Juli 1851, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande folkundervisningen i Riket. De serskilda motioner, rörande folkundervisningen, hvilka från RiksStånden blifvit lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade, har Utskottet ansett sig böra på en gång behandla, och får härmed öfver dem i ett sammanhang afgifva vördsamt utlåtande. 1 en från Högvördige Preste-Stånd et remitterad motion har Herr Prosten Wallin, under erkännande af den nytta, de inrättade Folkskollärareseminarierna åstadkommit derigenom, att de, vid folkskolornas första ordnande och då ett så stort antal lärare på en gång öfver hela riket erfordrades, dertill förskaffat tillgång, tillika fästat uppmärksamhet på nödvändigheten, att, då detta behof numera kunde anses vara i det närmaste fylld t, taga i öfvervägande, om icke en förminskning af seminariernas antal och en förbättring i deras inrättning kunde tillvägabringa®. Motionären har i delta afseende anmärkt, att till seminarierna inkommit och årligen inkomma personer, ganska olika qvalificerade till sinnelag och öfriga förmögenheter; att dessa, förut svagt förberedda, under ett eller ett och ett halft års vistande i seminarium endast kunna förvärfva en knapp själsodling, med hvilken de sedermera utgå för att omfatta folkskolelärarens maktpåliggande kall. Då dessutom de flesta skollärare-platser nu mera vore fyllde, saknades tillfällen att anställa alla dessa unga män, af hvilka ett antal af ifrån 10, till 40 eller 50 årligen utginge från hvart och ett seminarium, vid hvilket förhållande de, med högt stegrade anspråk och en hos mången inbillad lyftning öfver sina fordna likar, utsattes för alla de faror, som en falsk ställning i samhället och väckta, men otillfredsställda anspråk föranleda. Vidare har motionären fästat uppmärksamheten derpå, att mycken olikhet vid de serskilda seminarierna egde rum, så väl i afseende på ordnandet af undervisningen, som på meddelandet af betyg.