Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(D. A.) Stats-Utskottets Utlåtande N:o 107, i anledning af Herr af Forsells, C., motion om anslag till bildande af en Pensions-fond för Landtmäteristaten, har blifvit af Bonde-Ståndet bifallet, men deremot af de öfrige Riks-Stånden återremitteradt, på grund af förekomne anmärkningar: att som, enligt hvad motionären äfven upplyst, förslag om Landtmäteri-Stalens upptagande såsom delegare uti Civil-Statens Pensions-inrättning redan blifvit väckt af enskild tjensteman och delegare i samma inrättning, men vid fullmägtiges senaste sammanträde afslaget, förmodades utgången äfven blifva sådan, om enahanda framställning gjordes af Kongl. Maj:t, i följd hvaraf, i fall ett gynnsammare svar skulle vara att förvänta, ett årligt tillskott från Statens sida borde på förhand bestämmas, hvilket tillskott ej ansågs kunna beräknas till mindre, än de af motionären för bildandet af en serskild Pensions-fond för Landtmäteri-Staten äskade 5,000 R:dr; att i alla fall, äfven om en sådan fördel kunde med denna uppoffring från StatsYerkets sida beredas Commissions-Landtmätarne, återstode likväl vice Commissions-Landtmätare och medhjelpare, hvilka skulle blifva derifrån uteslutne, hvadan det syntes mera billigt och ändamålsenligt, att, på sätt motionären föreslagit, detta anslag beviljades för den ifrågavarande serskilde Pensions-fonden, uti hvilken äfven sistnämnde tjenstemän vid Landtmäteristaten kunde få vara delegare, samt serskildt af ledamöter inom BorgareStåndet, att, så länge Städernes embetsoch tjenstemän äro uteslutne från Civil-Statens Pensions-inrättning, Utskottet saknat skäl att tillstyrka, det Commissions-Landtmätarne, eller hvilken annan civil corps som helst, skulle upptagas såsom delegare uti Inrättningen. Stats-Utskotlets Utlåtandej 2V:o 264.
Och några andra af bättre halt lära ej stå att finna. Icke heller, är den omständighet, Konungens Befallningshafvande vidare åberopat eller att ingen skada eller förlust för fordringsägare af Kronofogdens underlåtenhet uppkommit, sådan att den bordt på pröfningen af åtalet inverka. Också får man väl antaga, att det är först sedan Konungens Befallningshafvande ansett sig hafva undanröjt all fråga om ådömande af dagaböter som det kunnat tagas i betraktande, huruvida skada genom den åtalade försummelsen uppstått, ,och detta fått på ansvarsbestämningen äga inflytande. Hofrätten, der såväl Åklagaren som Kronofogden öfverklagade detta utslag, fann, på hufvudsakligen enahanda grunder, som Konungens Befallningshafvande anfört, ej skäl att i dess utslag göra ändring. Af Åklagaren drogs målet slutligen under pröfning af Högste Domstolen, der det förekom den 11 Oktober 1848; och blef Kongl. Maj:ts nådiga utslag, att enär Konungens Befallningshafvande icke, då Kronofogden framställde sin anhållan om förklaring, förordnat åtal emot Kronofogden, samt denne, efter det Konungens Befallningshafvande meddelat svar å hans anhållan, insändt de felande diarierne, så att ändamålet med stadgandet af o dagaböter vunnits redan flere år innan åtalet anhängiggjordes, skäl ej förefunnes att, på Åklagarens besvär, göra ändring i Hofrättens Beslut. Huru Konungens Befallningshafvandés underlåtenhet att, medan ännu Kronofogdens försummelse fortfor, ställa honom under åtal, skulle i ett sedermera uti behörig ordning anstäldt åtal kunna verka till mildring eller befrielse för Kronofogden i det ansvar, som eljest lagligen bordt på hans försummelse följa, derom lemnar åtminstone gällande lag ingen upplysning. Likaså lärer väl ändamålet med dagaböter vara icke blott att framtvinga uppfyllandet af en skyldighet, utan ock att bestraffa underlåtenheten deraf. Någon tvekan att i öfverensstämmelse med lag ådöma dagaböter på åtal anstälda efter det ett med sådant ansvar belagdt dröjsmål upphördt, har ej heller i öfrigt inom lagskipningen visat sig.
Att inga andra undantag frän skyldigheten, att i Bewärings, Manskapet deltaga ma äga rum, än för dem, ftin redan äry i krigstjenst; dem, som genom sjuklighet elier lyten äro till krigstjenst oförmögne; dem som redan tjent wid förra Landtwärnel och ej friwilligt wilia äter inga i tjenst; Lotsar, Lotsdrängar och Lotslärlingar pä Stat; Postförare med beställningsbrcf och Postiljoner, samt stuteligen Kronans, Städers och af Kongl. Maj:! erkända allmänna Inrättningars nuwarande Ordinarie Embelsvch Denstemän. Orden jemte Arbetare i Rronans förräd och werkstäder hafwa blifwit utesiutne, emedan Lesie redan förut äro i Kronans tjenst och stående under Eder Kongl. Majtts ordres. Al den y-de puncten hafwa Riksens Ständer gillat följande redaction: 7:0 För hwar och en som wid denna författnings antagande ej ännu fyllt 20 är eller är emellan so och se ärs alder gälle, art han ej till något Statens eller af Kongl. Majtt erkände allmänna inrättningars ordinarie Embete eller tjenst befordras, eller erhåller Bur,kap eller Borgarerätt, eller i något Handtwerkeri till Mästare antaaes, utan att wara intill fyllda 25 ärs älder wjknfwen i National, bewäringen och pä ettdera sältet hafwa fullgjort alla der - Den 2z Maji. z6z med förenade ssyldigheter, eller ock enligt denna stad ga behöri-n biifwit derifrån undantagen.
Constitutions-Utskottet vid sista Riksdag, uti Betänkande af den 10 October 1810, till Riksens Högloft. Ständers pröfning och afgörande vid denna Riksdag framstält: så har jag, sedan flere anmärkningar vid nämnde Betänkande uti de öfrige Respective Riks-Stånden redan blifvit afgifne, hvilka föranledt till detsammas återförvisning till Constitutions-Utskottet, der de nu under vidare granskning förekomma, endast velat fästa mig vid den föreslagne förändringen uti 5 § af nämnde Tryckfrihets-Lag — och den delen deraf, som innehåller Skrifters bedömmande af en Jury eller Nämnd. Detta förslag innehåller hufvudsakligast: att lagligheten af Skrifters och Böckers innehåll hädanefter bör pröfvas, icke af ordinarie Domstol, utan af en Jury eller Nämnd bestående af 36 personer; att utom Tryck - frihets-Comittéens Sex Ledamöter, hvilka i denna Nämnd borde vara sjelfskrifne, de öfrige Trettio skulle tagas af Prester, Lagfarne samt andre för kunskap och medborgerlig dygd kände män, af hvilka den ena hälften skulle nämnas af Konungen, den andra väljas af Riksens Ständer, tillika med Tolf Suppleanter, att i händelse af jäf fylla de afgåendes ställen; att den, som vid Domstol tilltalar annan för brott emot Tryckfrihets-Lagen, hör uti stämnings-ansökningen tydligen bestämma brottets beskaffenhet och den § eller det Moment i Tryckfrihetseller Allmänna Lagen, hvarefter Åklagaren yrkar brottet böra anses, utan att han sedermera under Rättegången äger att denna Rubrik förändra; att Parterne emot Nämndens Ledamöter äga rätt anföra jäf, dem Domaren pröfvar, men att, om Parterne vägra att genom jäf utesluta någon af Nämndens Ledamöter, höra, innan de tillträda sin befattning, Tolf af dem genom lottning utgå. De öfrige 24 skulle derefter träda tillsamman för att taga den ifrågavarande Skriften under pröfning och sedermera efter aflagd Ed, enligt ett särskildt uppgifvet Formulaire, icke åtskiljas innan omröstning med slutne sedlar blifvit verkstäld öfver den frågan:
Som emedlertid upphäfvandet af nu gällande föreskrifter om ofvanberörda löne-innehållningar icke kunde bringas lill verkställighet med mindre, än att vederbörande pensionsinrättningar försäkras om ersättning för de lill deras kassor anslagna och påräknade inkomster, hvilka genom förslagsoch liggetidssamt nådårseller begrafningshjtlps-besparingarnas upphörande skulle förloras, så och enär, enligt de från direktionerna öfver armeens pensionsoch amiralitets-krigsmanskassorna samt civil-statens pensions-inrättning ytterligare infordrade uppgifter, årliga inkomsten af ifrågavarande lönebespai ingar, beräknad efter medeltalet af 10 på Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 164. 3 » hvarandra följande år för armeens pensionskassa och civilstatens pensiousinrättning, samt af o år för amiralitets-krigsmanskassan, hvilken sistnämnda endast från och med år 184-i varit till vakansoch liggetids-besparingars uppbärande berättigad, utgjort för armeens pensionskassa 32,547 r:dr 37 sk. 1 rst., uti hvilken summa jemväl inbegrepes de s. k. observations-medlen, sorn dock hade afseende icke blott på förenämnda lönebesparingar, utan ock på andra kassans tillgångar, för amiralitets-krigsmanskassan 4,275 r:dr 39 sk. 6 rst. och för civilstatens pensions-inrättning I 1.063 r:dr 14 sk., har Kongl: Maj:t, sorn ansett dessa uppgifter utgöra en i möjligaste måtto tillförlitlig grund för den ifrågaställa ersättningens bestämmande, till Rikets Ständer öfverleinnat ali för omförmälda ändamål å riksstateu, i jemna tal, uppföra de efter nämnda beräkningsgrund erforderliga anslag, nemligen för armeens pensionskassa 32,000 amiralitets-krigsmanskassan 4,300 och för civilstatens pensions-inrättning 11,000 eller tillsammans 47,300 r.dr.
Och ändå, ändå! hvarför denna darrning i hjertat? dessa nedslagna ögon? denna glödande rodnad på kinderna? dessa brännande läppar? och framför allt, hvarföre denna trånad, detta outplånliga minne, så farligt, så förledande? Man känner ej den eld, kyssen eger, blott att den lefver der, och verkar, ofta förstörande. Kyssen är en ande, så liten och dock så stor, så mägtig! Med nedslagna ögon slet sig Elisabeth från Rudolph och ilade skakad och sökande skydd hos sin make, vid hvars bröst hon gömde sitt blossande ansigte. Leonhard upplyftade leende hennes hufvud och såg med förvåning några klara tårar glimma på den nu bleka kinden. Han kysste ömt bort dem och sade vänligt: ”Tag din guitarre och sjung en liten sång för oss.” Hon gjorde det, och under sången lugnades hennes oroliga sinne. Tonerna blefvo allt högre och klarare, hon glömde allt och alla och lefde blott i sången. Betagen lyssnade Leonhard, och Rudolph satt drömmande med pannan lutad i handen och armen stödd mot divanens kuddar, under det blicken, mörk och forskande, var fästad vid sångerskan. De voro så olika, dessa begge män. Leonhard var ljus och glad och hans vackra, öppna anlete och lätta, flärdfria väsende ingaf förtroende och vänskap; det fanns någonting oemotståndligt tilldragande hos honom, något som gjorde, att man genast fann sig väl och hemmastadd i hans närhet. Dessutom strålade hans stora, mörkblå ögon af så mycken godhet, och redbarheten hade tryckt sin stämpel på den höga, skönt formade pannan, lätt beskuggad af ljusbruna lockar. Rudolphs drag deremot voro mörka och dystra, det kolsvarta, glänsande håret föll rakt och stripigt ner för en oftast rynkad panna, som, ehuru ovanligt hvit och fin, dock bar ett omisskänneligt drag af djerfhet och trots. Samma uttryck uppenbarade sig äfven i linierna kring den hårdt tilldragna munnen, i den romerska näsans böjning och i hela hållningen af den höga, raska, ehuru smärta gestalten.
Sigfrid skulle ej få veta, att han var räddad; han skulle framsläpa sitt lif i ruelse och samvetsagg; ty det visste han — lycklig kunde han ej längre vara. Med en sorts vällust förestälde han sig detta svaga, veka hjertas lidande, ehuru han äfven derigenom allt djupare tryckte tornet in i sin egen själ. Snabbare, än man väntat, återhemtade han sig; han hade ett mål, han ville arbeta. Välvilliga menniskor förhjelpte honom till den första förtjensten, och derefter gick det vidare, vinst på vinst. Ödet tycktes varkunna sig öfver honom. Ofta kastar lyckan slika almosor i famnen på den, som hon först gjort till tiggare. Han antog ett annat namn. På några år förvärfvade han sig en förmögenhet, af hvihan kunde lefva. Afsides från samfärdslifvet byggde han sig ett litet hus vid hafvet, der han ensam bodde; i och för sina sysslor for han in till staden. Han ville glömma Sigfrid, men dennes barn kom honom ideligen för hans själs ögon och förde honom till fadern, lockade med sina klara, bruna ögon, sägande: » har du ej, så mycket i din magt står, lofvat oss lycka och frid? Man borde intet lofva här i lifvet, svarade hans sårade själ, ingen vet, hvad han hålla kan. (Forts.) ning med tvålvatten, salmiaksprit, eller med en svag pottasklut, hvilket dock genast måste afsköljas med rent vatten. För att bortskaffa flugsmuts från förgyllning å trä, doppar man en afskuren. rödlök i limsprit och bestryker dermed orenligheten, genom att med lätt hand föra nämda lökbit fram och tillbaka öfver förgyllningen. Fanny — g. Laxpirog. Man tager vanlig tårtdeg, kaflar ut den, fyller med kokta risgryn, lax och hårdkokta ägg, ett hvarf af hvarje, viker degen öfver, formar den till en fisk och gräddar den ljusbrun. Finska. Vissa år är potatisen så beskaffad, att den gerna vill koka sönder. Detta förhindrar man, om man kokar den bara till hälften, afhäller vattnet och sätter grytan (med lock på) den återstående tiden i stekugnen.
DjurgårdslnspectorsBostället och Rudfisket, tillsammans 150 R:dr, jemte Arrendet för Ägorne 81 Ttr Spannmål och erforderligt qvantum Ved å Kungsgårdens Skog, utan någon speciel Stats föreslående, måtte af Riksens Ständer upplåtas, att efter Kongl. Majus Nådiga Förordnande disponeras och för behofven användas: hvar* förutan Statsutskottet föreslagit, det Riksens Ständer till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande måtte öfverlsmna, huruvida lämpeligt skulle anses, att Djurgården vid Gripsholm må I upphöra och dervarande Rådjur fly ttas till den vid Hufvudstaden belägne Djurgård, hvarigenom uppkomme en besparing uti tillgångarne vid Gripsholm, som kunde användas till förökande af den för Slottet och öfrige Byggnader, ne samt Meublers och Inventariers underhållande nu beräknade Summa af 903 R:dr 16 Sk. j hemställandes StatsUtskottet sluteligen, att afskrifning af de, utaf Kongl Maj:t till nödige reparationer å Slottet anordnade 4000 R:dr, som af öfverskotterne på StatsVerkets Intrader skulle utgå, måtte beviljas. * 2:0 Af den 4 dennes, i anledning; af erhållen Remiss, så väl ifrån Ridderskapet och Adeln, som PrestStåndet, med anmodan att närmare granska redovisningen öfver Statens fört skott till tryckning af Riksståndens Protocoll Den j 7 Martil, e. m. 243 vid 1S 15 års Riksdag med dertill hörande Bihang, samt att de Exemplar deraf, hvilka icke äro försålde, skyndesammoligen må varda till Riksens Ständers disposition aflemnade.
Em bet såtgärd under den tid jag JustitiaeOmbudsmsns-lämbetet förvaltat, får j^g härmed ådagalägga mia öfvertygelse rörande förevarande ämne. jtte Gap. 1 §. MissgerningsBalken och Tryckfrihets Grundlagen äro de enda grunder, hvarefter sidane fall, sora innefattas i 1787 års.braf, If Igen J Cfc t ober t. Ht, Böra bedömmas. För Grundlagens föreskrifter böra alla sådane Lagar gifva vika, som ej med densamma srå i öfverensstämmelse, och de voro ock, i samma stund upphäfne, som Grundlagen antogs, ulan att anhållan derom var af nöden. Herr Cederschjöld; En värd Talare har yttrat, att om också 1787 års Författning blef upp. håfven, skulle i alla fall de aldre af honom sjelf uppläste stadganderne komma att qvarstå. Om förhållandet är sådant, beklagar jag blott, att LagUiskoltet försummat, att anmäla dem till upphäfning. Jag föreställer mig likväl, att sådant ännu ej måtte vara för sentj och tror att cn god början emedlertid är att göra med ifrågavarande Konungabref. Herr von Hartmansdorf: Om Lagutskottet •kulle genomgå och föreslå upphäfvande af alla de författningar , som ej de jure blifvit undanröjde, men hvilka likväl stå i strid med Grund, lagen, så befarar jag, att detta Utskott finge en allt för långvarig befattning. Jag föreställer mig, att LagCommittéen haft och ännu har just ett •ådant arbete för händer och vi se att den dertill behöft och ännu lärer behöfva flera år. Hvad jag yttrat om Lagutskottet i detta afseende gäller äfven om Justitieombudsmannen j ty han hade ej kunnat med mindre besvär genomgå alla dessa stadganden. Slutligen får jag anmärka, att då Betänkandet i denna punkt innehåller tvenne olika ämnen , det ena om upphäfvande af 1787 års
St Prot. 1840. 3 Sami. 9 Haft. 1 3 Costitutions-Utskottets Memorialj N.o 11. Regerings-Formen. §• 49. ”Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, livart Tredje år sammankomma. Uti hvarje Riksdags Beslut — kalla.” Riksdags-Ordningen. §. 2. Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets antagna Regeringsform, hvart l^redje år sammankomma. Uti hvarje Riksdags Beslut kalla. Stockholm den 1 Maj 1840. Reservationer. Af Grefve Spens: ”Jag har med innerlig öfvertygelse deltagit i Utskottets beslut att föreslå förkortande af Riksdagarnes lagtima mellantid till tre år, äfvensom i den majoritets, hvilken icke velat antaga systemet om årliga Riksdagar. Men jag kan ej godkänna det i Utskottets betänkande framställda skälet för detta senare steg, af åberopad fruktan för ökad kostnad. Min bevekelse-grund att för min del afstyrka årliga Riksdagar, har varit öfvertygelse i sakfrågan, och en alldeles motsatt åsigt med den, som Biskop Agardh har framställt uti sin inlemnade reservation. Jag har trott den femårig» mellantiden vara för lång, emedan man derigenom lätt förlorar minnet af föregående Riksmöte, som hos oss ofta är dess lielsosammaste, ehuru dyrköpta, frukt. Men jag har ansett årliga Riksdagar farliga, emedan dertill fordras en mångfaldigt större både stadga och verksamhetskrets för folk-elementet, än som vår nuvarande grundlag medgifver; en magtutvidgning skulle härigenom blifva eftersträfvad af detta folkelement, och sjelfva denna utvidgade magt kan, efter min tanka, Sveriges nuvarande representation ej sköta. Sveriges fyrkamriga Riksdag kan visserligen någon gång visa sig kraftfull, dessa fyra stånd kunna allesammans, när de någon gång allvarligt vilja det, uppträda såsom demokratiska bildningar, ty ingendera af dem är egentligen aristokratisk, hvarken ovilkorligen till sin natur, eller än mindre lill historiskt ursprung. Men endast nödens känsla, eller missbelåtenhetens, eller ock exalta - \ Conslitulions-Vtskotlets Memorial\
Jag tror mig veta, att Utsk. redan i många hänseenden begagnat dem under innevar. riksdag. Frih. Sprengtporten: De handlingar, som blifvit meddelade, jemte K. M:s nåd. propos., i fråga om anslag för Fria Konsternas Academi, hafva blifvit upplästa i StatsUtsk. som deraf tog fullständig kännedom: men dessa handlingar innehålla icke några upplysningar uti den fråga, hvarom nu sednast nämndes, ty, så vidt jag har mig bekant, har K. M. ännu icke gillat någon ritning eller något kostnadsförslag, i afseende på ifrågavar. academis byggnader. Hr von Hartmansdorff: Under den tid jag hade 6sq D c ii 13 Maj e. lil, befattning mej byggnadsförslags föredragning, brukade K. M. aldrig gilla deni, för hvilka inga tillgångar funnos. Detta är förmodligen också nu skälet, hvarföre ingen byggnadsplan för det de Fria Konsternas Academi tillhöriga hus är gillad. ij:de punkten. K. Bibliotheket. Hr Hjerta Lars: Jag vågar vördsamt anhålla om återremiss af denna punkt uti betänk., icke derföre, att jag afstyrker det af Utsk. föreslagna belopp af 5ooo r:dr b:co åt bibliotheket, men derföre att jag önskade att Utsk. i sitt följande betänk., vid detta anslags uppbärande, måtte fästa ett vibkor, sorn jag tior är ganska maktpåliggande. Det bär nemi. blifvit erkändt såsom en nödvändighet, att en katalog på bibliothekets böcker upprättas af bihliothekets embetsmän i den mån deras tid sådant medgifver; men jag täger mig friheten fästa uppmärksamheten på en särskild åtgärd, som, efter mitt förmenande, i detta afseende ä,v af nöden. Offentliga bibliotbeker synas nu för tiden icke allenast vara ett behof för den lärda classen; detta behof bar blifvit utsträckt till en mycket större allmänhet; men denna allmänhet kan svårligen betjena sig af sådana samlingar, utan att närmare känna hvad de innehålla.
Det är som stode man i ett eländighetens näste, inpyrdt med smuts och mögel; och så är det som om det kom en sval, salt vindflägt från hafvet och för ett ögonblick tog bort lukten af smorlädersstöflar och tuggtobak; man insuper med ett djupt andetag denna friska flägt, som liksom stjäl sig in genom en springa, men man harmas på författaren derför, att han envisas att hålla en instängd i detta snusk. Man känner ju på sig, att han bara behöfde slå upp dörren – och man skulle se det evigt skiftande hafvet, himlen som smälter samman med det långt långt borta vid horizonten, och så känna denna fria, salta vind, som skulle stärka hvarje nerv och väcka ens domnande lifsandar! Ja, skratta du! Jag bryr mig inte om det. Jag vill säga allt, som jag känner det, och det är sjelfva det stackars lilla konstnärsgryet inom mig, som ännu vrider sig efter slagen af hr Strindbergs råbarkade knölpåk; du får hålla till godo med, att det skriker. Detta rörande stilen. I fråga om åsigter är jag i flera fall ense med honom, men han är ju tokig med sina tidiga giftermål, och tycker han att qvinnan är mogen för rösträtt med den uppfostran hon får nu! Dessutom är han inkonseqvent ibland, tyckes det mig. Och hvad är det han gapar om! – »Kultur, förfining, öfverklass» – hvarför stiger han inte ned och blir kroppsarbetare, om det skulle vara det enda hederliga? Han tror inte sjelf på hvad han säger, han vill klifva upp på de andras nackar och stå der och skräna inför all verlden. Det är hela historien. Om han hade tacksamhet i sig borde han tacka och kyssa på hand för den förträffliga qvarstadsåtgärden, ty det var den hänsynslösaste reklam, man ännu har sett. Telegram öfver hela riket, att boken skall konfiskeras, precis detsamma som att säga: »Skynda er nu att få den». Och det gjorde verkan. Det blef ju en formlig rusning. Och en sådan martyr sedan! – för sanningen – jo jag tackar! — Och hvilken frestelse för de unga att göra som han. Der ha vi pudelns kärna.
Nyanskaffning af lokomotiver och tender, Summa pr axel-mil... » » tåginil » » dag » » år R:dr Förhållandet mellan nyttigt arbete eller inkomster för dessa olika tåg Summa kostnad pr axel-mil, då utgifterna vid stationerna inberäknas n. De uti 9 och 19 utförda kostnaderna erhålla ett mot banförhållandena tillägg, ifall all materielen ej under alla årstider skulle finna full användning ■ till Stats-Utskotlels Memorial, 1862—1863, J\1 77. Kostnad pr axel-mil i R:dr för dagligen framoch återgående tåg. 17.5 mil i en eller 35 mil i båda rigtningarne eller årligen 300,000 axel-mil. 8,75 mil i en eller 17,5 mil i båda rigtningarne eller årligen 153,300 axel-mil. 3,5 mil i en e.ler 7 mil i båda rigti; in gar ne eller årligen 61,320 axel-mil. Tabell öfver kostnaden för under medelstigningsförhållanden dagligen framoch tillbakagående jernvägståg. Tågets benämning, dess storlek efter deri befintliga vagnaxlar (alltså med uteslutande af lokomotiv och tender-axlarne). Goclståg med 120 vagnaxlar. a) Af fraktlängden oberoende, men med tågets beskaffenhet variabla kostnader: Förbrukning af brännmateriel b) 10 1! Valtenåtgång Smörjning och putsning af lokomotiver och vagnar Reparationskostnad för d:o Upplysning å tåget Kostnader, hvilka för en bestämd trafik äro oberoende af tågets beskaffenhet och fraktlängden: Slitning af räler Förvaltning och banans underhåll . Ränta å anläggningskapitalet, 5 proc. af 943,000 R:dr pr mil, oberäknadt materielens kostnad c) Kostnader, beroende af fraktlängden: Nya nskaffning af lokomotiver och tender, med räntor å derför användt kapital D:o af vagnar och axlar med d:o Tågpersonalen Summa pr axel-mil... » )> » » » år R:dr Förhållandet mellan nyttigt arbete eller in - » tågmil. dag kornsten af dessa olika tåg.