Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med revisorerna och fullmäktiga, anser Utskottet, enär nyssberörde hus redan är emot brandskada försäkrad t, brandförsäkringssumman, hvars belopp 39,750 rrdr ingalunda svarar mot husets nu egande värde, bör ökas till närmare öfverensstämmelse med detta värde; Utskottet tillstyrker alltså Rikets Stän ders bifall till revisorernas hemställan, att, så snart den ena flygelns ombyggnad, hvilken numera lärer vara oundviklig, hunnit verkställas, erforderlig åtgärd må vidtagas för erhål - 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. landet af lämplig förhöjning i den för nämnde hus hittills gällande brandförsäkringssumma. 13:o. Angående förbindelserna för svenska statens fordna utländska skuld. Uti underdånig skrifvelse af den 27 Oktober 1840 anhöllo Rikets Ständer, att alla erforderliga och ändamålsenliga åtgärder måtte varda vidtagna, pä det att, så snart härvid förekommande omständigheter och förhållanden möjligen medgåfve, antingen de för fordna svenska statslånen i Holland utgifna hufvudförbindelser, jemte dertill hörande handlingar, äfvensom de icke återställda partialförbindelserna för enahanda lån i Brabant måtte återbekommas, eller åtminstone vederbörliga bevis om dessa hufvudoch partialförbindelsers fullkomliga dödande erhållas. Med anledning häraf, täcktes Kongl. Maj:t, under den 4 Maj 1844, i nåder anbefalla svenska beskickningen i Haag, att ej allenast söka få bestämdt utredt, huruvida någon och hvilken preskriptionstid vore lagligen gällande för de ännu icke infriade partialförbindelserna, utan äfven göra sig underrättad om de åtgärder, som, till undanrödjande af alla hinder för sjelfva hufvudförbindelsernas återbekommande och dödande, kunde erfordras, för fullgörandet af detta uppdrag har, på sätt revisionsberättelserna inehålla, Kongl. Maj:ts Chargé daffaires vid Kongl.
Nödsakad till följd af enskilda angelägenheter att aflägsna mig från hufvudstaden, får jag afsäga mig min plats i StatsUtsk. med anhållan att få behålla min riksdagsmannarätt. B. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att utse en ledamot i StatsUtsk. efter Hr Gripensvärd. Föredrogs och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- U(sk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 117, i anledu. af erhållen återremiss å Utsk:s betänk. N:o 96, om förändrad reglering af presterskapets löningssätt m. m. Vid härefter punktvis företagen pröfning af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 118, i anledn. af erhållne återremisser af betänk. N:o 97, ang:de gjorde anmärkmr vid handels-samt fabriksoch handtverks-ordningarne af d. 22 Dec. 1846, biföll R. o. Ad. Utsk:s i afseende på handelsordningens 25 § gjorda hemställan samt lades öfriga delar af förevar:de utlåt, till handlingarne. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk.s d. 1 dennes på bordet lagda utlätm: N:o 119, i anledn. af väckt fråga om augments-räntornes jemnare fördelning; N:o 120, i anledn. af väckt fråga om utfärdandet af ny instruclion för kronofogdar, länsmän och fjerdingsman; samt N:o 121, i anledn. af väckte motioner om jeruvägs-anläggningar i riket. Föredrogs och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagda mern. N:o 122, ang:de minskning i Utsk:s cansli-personal. Den 5 Augusti.
Jäfvig domare, i hvars åtgärder kunde vinnas laglig rättelse, vore nemligen, i min tanka, vida mindre farlig, än jäfvigt vittne — så vida faran och grunden till jäfvet lage i den skada, sanningen och rättvisan kunde lida genom ett vittnes, mer än genom domarens eller tjenstemannens, illvilja och ensidighet. Då nu lagen om vittne förmår, att derest vederdeloman söker sak med den, som till viLtne kallad är, eller den han vet emot honom åberopad varda, han ej dess mindre skall vara vitlnesgild; har jag funnit mig således icke kunna tvifla, att ju denna grund till ojäfvighet hör gälla äfven för domare; och jag har ej ens tviflat, att sådant begrepp om lagens mening vore såsom allmänt gällande erkändt. Det var först genom det nu i fråga varande prejudikatet, som jag fick anledning alt i senare afseendet tvifla.
Skulle vi nu antaga det förslag, sorn Hr Prytz afgifvit, hvilket jag, om saken stått in stata qvo, mycket gerna skalle medgifvit, så hade det den påföljd, att då vore anslag för tJöganäs af ett Stånd bifallet och af 3 Stånd afslaget. Det skalle således helt och hållet förfalla. K. M:s dispositionsrätt, i händelse de 2 Ståndens beslut om det andra anslaget sedan blef gällande, vore inskränkt endast till Svinebodan. Då är del enda sättet att komma till ett resultat det, hvarpå jag hemställer att Hr Prytz måtte ingå, nemi. att antaga Frih. Spreng! portens förslag. Derigenom att vi bifalla ett anslag för begge företagen, äro båda punkterna på sitt sätt sammanbundne, och genom en inbjudning till PresteSt. skall det måhända förena sig med oss. Gör det icke det, så måste likväl begge besluten komma under förstärkta StatsUtsk:s decision. Derföre hemställer jag lill Hr Prytz, om han icke ville medgifva hvad Frih. Sprengtporten föreslagit, likasom jag hemställer att Ståndet matte förena sig om della förslag. Hr von Hartmansdorff: Jag har uästan intet att tillägga, sedan Hr Rosenblad yttrat sig. Tre Stånd hafva afslagit allt anslag till Höganäs. Således är det förbi. Ett Stånd har beviljat anslag lill Svinebodan, ett anslag som Hr Prytz ansett vara illa användt. Då återstår icke något annat för oss, än att, så framt någon nytta skall vara med detta anslag, bevilja det på sätt Frih. Sprengtporten uppgifvit. Eljest vore det alldeles bortkastade penningar. Frih. Sprengtporten: Jag utber mig få fästa Hr Ptytz’ uppmärksamhet derpå, att jag tror det icke formligen låta sig görn, att ft. o. Ad. skulle på 2tne olika sätt bevilja anslag för samma sak, först directe för Höganäs, och sedan indirecle antingen till Höganäs eller Svinebodan. Jag tror icke att
Ovilkorligen är det Lagstiftarens pligt, att vid Författningars föreslående tillse , ej mindre att de förekomma, men ej föranleda till Rättegångar, än att de i deras tillämpning blifva verkställbara j men detta åliggande åsidosättes alldeles, om ej Optionseller Lösnings-rättighet blifver angränsande Hemman medgifven , hel 1st det ofelbart skall inträffa , att, då angränsande Hemman nu gemensamt de instängda Jagbackar till Betesmark begagna , dit ingen annan öfver deras ägor är berättigad att intränga, skola, sedan JagbacRarne komma att försäljas, allmännare påståenden göras om fortfarande Betesrättighet eller Ägande-rätt, hvilka alla Rättegångar sannolikt kommo att förfalla, då angränsande Hemmansägare ägde Optionsrätt att Jagbackarne 17° Den 1 Martii. sig tillhandla ; skulle deremot Hemmanen iirån denna Optionsrätt uteslutas , öppnar detta Stadgande anledningar till mångfaldiga Rättegångar, i följd deraf att Jagbackarne oftast äro af O dal-ägor inneslutne, och då ingen väg till dessa Backar finnes , och Grannarne icke lära kunna tillförbindas att nu mera än hittills lemna väg öfver deras Odal-ägor, skall dera4 blifva en naturlig följd , att många Rättegångar skola uppkomma emellan Köpare till jagbackar och alla angränsande Hemman, om, och pä hvilkens bekostnad Vägar skola uttagas, hvaiom likväl ali fråga förfaller, då någon af de angränsande Hemman till Jagbackar vunnit Ägande-rätt. Med afseende af hvad jag nu anfört , tillstyr-, ker jag vördsamligen att, med undantag af de största, Jagbackarne i' allmänhet ej måga styckas. så framt ej lägenhet är till odling, samt att de, till Jagbackar angränsande Hemman måga, efter vissa Månaders förlopp, sedan genom Kungörelse högsta AuctionsAnbuden blif? vit tillkännagifna , vid talans förlust äga att anmäla sig till Lösen efter högsta Anbudet, med iakttagande i öfrigt af hvad som för Köpare blifvit föreskrifvit, då Fördelningen de angränsande Hemmanen emellan, som sig till Lösen anmält, synes böra dem emellan efter oförmedlade Hemmantalet verkställas.
Jag delar denna mening, men kan ej dela Friherrens yttrande, att man med 15a Dt u >4 Augnst i e. m. temlig säkerhet kan tro sig veta, att det förra Corn p a g niet haft sä tillräcklig vinst, att det kunnat utgöra den Bevillning det, utbetalt. Under de 3:ne Ar jag baft det uppdrag att revidera Bolagets räkenskaper, har jag lunn mit i den beklagliga erfarenhet, att utdelningarne nästan varit inga. Det är omöjligt att åtaga sig Bevillning, åtminstone efter andra grunder än efter hvad betalas å andra ställen, der adier finnas. Sluteligen, hvad angår Ordföranden i Directionen, oeh att han skulle nises af Konungen, så anser jag det riktigt, men skulle tro, att rict vöre rättare, om Konungen egde rättighet att lenina adierne till ett antal personer nf unge flir samma belopp, som nu. Jag tror säkert, att når det är fråga om en bergningsen barmhertighetsinrättning;, 'Itr det, lättare för fä personer, att dermed sig befatta, och att ofta, vid åtskilliga tillfällen, gifva efter afsina rättigheter, hvilket är nödvändigt, på det de olyckliga ej må tida alltför stora förluster. Jag är öfvertygad , att, när inrättningen består af mångå delägare, är det ej så lätt, att få dem alt gå in på sådant. Herr Hjerta, GustaJ: Den ifrågavarande saken är af lör stor vigt, för att böra behandlas endast efter en tillfällig opinion. Jag tror, att till en stor del beror utgången af våra skeppsrederiers förtjenst, och vår frakthandels behållningar, på huru den Den i4 Augusti e. m. i53 afgöres; ty om vi ej med uppmärksamhet fästa oss vid assuranceförhållanderne, och de dermed sammanhang ägande dyheriänstallerne, shall det blifva känbart för vår sjöfart. Jag var vid förra Riksdagen af den öfvertygelse, att det borde vara 2 eller 3 DykeriCompagnier; men jag har vid närmare kännedom om förhållandet med de erforderlige inventarierne, och deras dyrbara beskaffenhet funnit, att en del deraf icke kan underhållas på alla ställen, utan måste flyttas, dit de behöfvas.
För mig och lör ingen Svensk är denna -låndpunkt likgilltig; ty lika litel som individen vinner på att sialia sig ensam, lika förderlligt vore det för en nation att anse sig oberoende af de omdömen andra folkslag fälla öfver dess inbördes ställning, dess förmåga, dess. handlingssätt. Men ingen nation kan ens isolera sig. Om civil sationens ovillkorliga fordringar, gemenskapen med andin folk och en representation inför dem, någon gång under seklers lopp medföra obehagliga förhållanden, så måste nationerne likväl linna sig i dem. Eller hvilken nation vill öppet säga åt en annan: jag är icke ense med mig sjelf? — Ingen berömmer sig af sin svaghet ; men hvar och en söker kraften, och den bor i enigheten inbördes! — Bland förhållanden, folkslagen emellan, (— jag undantager dem, sorn framkalla svärdet —) gifvas väl inga af ömtåligare art i närvar, lid, än de som uppenbara sig i utstalldä skuldförbindelser. Bakom eli ord skall stå en man! Hvad iofvadt är skall hållas; skuld måste betalas. Förr eller sednare utkrafver denna enkla sanning sin rätt. Men hvilken tidpunkt, är den bästa lör fullgörandet af hvarje förbindelse? Alllid den närvar.! — derföre intet uppskof! — Väl är jag bekant med de sjelfständighets-symploiner, äfven i afseende på andra nationer, hvilka uttömma hela sin kraft uti ord. På mig verka de föga. Men jag älskar mitt fäderneslands värdighet, dess styrka, dess anseende och ära! de lefva af geiningar, icke af ord! Det gifves således, för betraktandet af detta ämne, en synpunkt, som icke faller in med Utskts; jag menarframtidens? — det förflutna ligger under lagen. Jag begär vördsamt ålerremiss på Utskts utlåtande. Hr Munck af Rosenschöld, Wils Rudolph, anförde skriftligen: Man skulle måhända vilja påstå, att StatsUlsk. icke linde motsvarat R. St:s förtroende, icke iakttagit sin pligt emot fäderneslandet, om det ej blott afslyrkt R.
Sedan Ridderff pet och Adel» genom Votering fattade det beslut, att antalet af Ledamöter skulle blifwa lika stort som de öfrige Ständens Utskotts Ledamöters antal, ägde jag ett hopp öfrigt, nemligen, att fä Dotering psr capst-ia jnnom Utskotten, säsom en följd af beslutets fattande, och hwilket Voterings - sätt, efter min öfwcrtygelsc, är det enda bfwcrensstämmande med en sann princip och förekommer sä mycket möjligt är voin innom Ut-, skotten. Herr' 4436 Den 20 October. Herr Zsrkeim: En Ledamot har sagt att min calcul wvre bygd pä en falsk prcmist. Den wärde Ledamoten har kanske ej ansett möjligt, att blott 16 personer i ett Utskott af 24 skulle wara närtvarande. Jag tror likwäl att med samma skäl, som (konstitutions - Utskottet kunnat ponera ett helt StändZ fränwaro, skulle man äfw.n kunna supponera ett mindre antals. Således sär jag förnya min förra hemställan att i det gamla D"teringS - sättet ingen förändring mätte ske. För öfrigt, ehuru jag ej anser stridande emot Regerings-Formen att Voteringen skulle ske per capita, finner jag det åtminstone icke enligt med den samma och dest ölp.-äc, och inser ej om sä skulle hafwa warit; hwarförc icke sädant genast i Regerings - Formen ölifwik stadgadt. Herr lstLmmnrlkölst, I^orenTo: Utom det jag förenar mig med Herr von 8cstu!2snkeim och Friherre Legerström att tillstyrka Voteringen per cspikn, sär jag tillägga, att ju flera bommar ett folk sätter för utöfningcn af billiga rättigheter, desi mera undansparkar det flutcligcn alla barrierer. Innan jag war Adelsman war jag menniska och StakS - Borgare. Skole wi nu handla emot upplysningen, endast för att följa wista conventionella wanor.
(Bil. till i:a Hufy.Tit.) Högv. PresLt.eStåndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af Herr ContractsProsten, Doctor Swedelius Betänlanden, JY:o 127. 49 med hemställan, att en Summa af 8000 R:dr Banco måtte anslås till de nödigaste reparationers verkställande å Strömsholms K. Slott, på det samma Byggnad, ehuru ett större belopp erfordras för en total reparation derå samt dess förseende med Inventarier och Meubler, må, såsom ett ännu qvarstående Monument efter Nicodemus Tessin, kunna fredas från förgängelsen och försättas i ett tillstånd, som någorlunda svarar emot bestämmelsen af ett Kongl. Lustslott, hvilket, fordom länge bebott af Kongl. Personer, ännu ofta besökes af H. M. Konungen och H. K. H. KronPrinsen; yttrande Motionären tillika, att enär II. H. St:r till StatsVerket indragit afkastningen af Strömsholms Kungsgård , emot förbindelse att underhålla Byggnaderne dervid, anledning borde förmodas till bifall af dess framställning, åtminstone att framför uppförandet af nya Pragt-Byggnader, som erfordra ojemförligt högre anslag, underhållet af de redan varande dylika Byggnader måtte komma i åtanka. Utskottet har i detta ämne sökt förskaffa sig alla nödiga upplysningar och af delfångne Handlingar och Kostnadsförslag inhemtat, att Kostnaderne för nödige reparationer och nybyggnader, jemte anskaffande af Inventarier och Meublep vid nämnde Slott, skulle uppgå till 38,659 B.:dr 34 åk. 8 r:st.; och som åtskiilige af desse reparationer äro af den beskaffenhet, att de af behofvet påkallas till undvikande af en flerdubbel framtida kostnad, får Utskottet vördsamt föreslå, att till följande oundgänglige utgifter, nemligen: 5o Stats-Utskottets För tvenne nya Broar af träd öfver Strömmarne vid Slottet, upptagne till 3ia3 R:dr a4 sk. 4 r:st.; men hvilka ej böra öfverstiga
Antager man att 16 §:n Reg.F:n blott är en död bokstaf ulan anda eller mening, samt att man genom ekonomiska författningar kan kringgå densamma, så må vi också med detsamma upphöra att anse oss för frie medborgare, som lefva i ett fritt constitutionelt samhälle, och jag beklagar mitt fädernesland när detta inträffar. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Ulsktns betänk. N:o i i bief af R. o. Ad. återremitteradt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i ordningen på föredragn. listan förekomme nu tvänne Const.Utskts memtr anglde nationalrepresentationens ombildning. Då, såsom R. o. Ad. kände, voter:s-propos:n i afseende på en af de grunder, hvarpå dessa hvila, blifvit af R. o. Ad. samt de öfriga RiksSt:n godkänd, och votering derom i förstärkt Const.Utsk. lomme att äga rum, torde R. o. Ad. finna, att en föredragning nu af dessa mera. icke kunde komma i fråga. Hr Landtm, hemställde således, om R. o. Ad. behagade besluta, att dessa Const.Utskts mern. nu måtte förbigås och skola komma alt föredragas vid den lid som R. o. Ad. framdeles beslutar, sedan öfverläggning derom förevarit i Talmansöfverläggningen, hvilken troligen snart komme att äga rum, sedan resultatet af voteringen hunnit blifva kändt. Ropades ja. Frih. Boye, Ludv.: Med anledning af den framställning Hr Frih. o. Landtm, nu gjort, anhåller jag, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes lemna oss den säkerhet, att detta mål, det vigtigaste, som vid denna riksdag är under öfverläggning, icke må, obekant för tilläfventyrs många, föredragas, utan att vi åtminstone några dagar förut få underrättelse om föredragningen deraf. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Om den siste värde talaren gifvit akt på Hr Frih. o.
Handels-balken och andra Jörfattning ar rörande, borgenärers rätt och företräde för hvarannan lili gåldenärs egendom. Förordningen den 8 Oktober 1861, hvarigenom, bland annat, äldre stadganden om förmånsrätt på grund af inteckning, förändras i fråga både om förhållandet till andra fordringar och om särskilda inteckningars inbördes företräde, säges till slut, att samma Förordning icke skall blifva gällande i de förmåns - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 289 månsrättstvister sorn göras anhängiga före utgången af December månad innevarande år. Huru i sedermera uppkommande tvister denna föreskrift rätteligen skall förstås vid bestämmande af företrädesrätt för inteckningar, som innan författningens utfärdande eller trädande i verksamhet blifvit fastställda, är ett ämne, hvarom olika meningar redan vid flera tillfällen försports; och 'det är bekant, hurusom äfven Högsta Domstolen vid granskning af Rikets Ständers förslag till åberopade Förordning dervid framställt betänkliga anmärkningar i berörda afseende. Det är likväl af stor vigt, att en hvar må komma i åtnjutande af den rätt, som för honom är med författningen åsyftad och och det är icke mindre vigtigt, att i lagen hvarje otydlighet, som kan gifva rimlig anledning till missförstånd, och sålunda vålla ett tilläfventyrs ganska svårt lidande för den enskilde, skyndsamt undanrödjes. Jag anhåller således vördsammast, det Rikets Höglojliga Ständer måtte för sin del besluta en förklaring öfver omförmälda författning till upplysning, huruvida undantag från stadgandet om författningens giltighet i för månsrättstvister, som efter slutet af innevarande år anhängiggöras, må ega rum för inteckningar, som dessförinnan blifvit fastställda, samt att förslag till sådan förklaring måtte afgifvas af Höglofliga Lagutskottet, till hvilket jag anhåller att denna motion remitteras. Stockholm den 30 November 1862. J. Nordlund. MtO 14». Af Doktor C. F. Björkman:
Riksdagsordningen. 62 §. i Punkten. Skola Riksens Ständer tillsätta hvilke röste per capitaom de af plena till antalet bestämde Förmyndare, Denna nya redaction blef, uppå Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens derom gjorde proposition, af Ridel erskapet och Adeln bifallen. 63 §. 2 Punkten. först medelst slutna sedlar, — - , • \ • ' . ' * "V"/ ' 238 Den 2.6 Februarii e. ra. Denna nya redaction blef, uppå gjord proposition, afRidderskapet och Adeln gillad. 64 §■ 3 Punkten. — I den ordning, röste samtelige Ledainöterne, man för man, med slutna sedlar, — . Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjord proposition blef denna nya redaction af Ridderskapet och Adeln bifallen. 65 §. 2 Punkten. Desse Comitterade röste samfäldt. — Hvilken nya redaction blef, uppå gjord proposition, bifallen. 73 §. sednare Punkten. Skulle detta försök till jemkning hvilke, samfäldt röste Och blef denna nya redaction, uppå gjord proposition af Ridderskapet och Adeln gillad. Partiella och af hvarandra oberoende Förslag. Regerings Formen. 37 §.^ Konungen äger att i Adligt Stånd up - Den 26 Februarii e. ra. a3g lioja Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjent». Konungen må jemväl såsom belöning för stora och utmärkta förtjenster, tilldela Adelsmän Friherrlig och Frilierrar Greflig värdighet.
Rikets Ständers orättvisa, det våldsamma i denna Rikets Ständers åtgärd, blifver ännu mera ögonskenlig, då jag kommer att ådagalägga, att Regemente!' finnas, hvilka under 5 år icke haft mera än ett enda Regementsmöte, för hvilket kostnaden icke uppgått till 5 R:dr per nummer, då ifrån Roten likväl, under dessa år, utgått en Passevolance-afgift af 4° Rtdr. De sammansatta Statsoch EkonomiUtskotten synas vid denna Riksdag, särdeles uti frågan om Mötes-passevolancen, Den 26 October f. ra. 37 hafva eftersträfva!;, att följa föresynen af 1812 års Ständers sätt alt behandla denna fråga. Om 1812 års Ständer, i detta hänseende, vidtogo förhastade åtgärder, så torde man likväl till deras ursägt böra taga tidepunkten i beräkning, och att åtminstone icke någon vunnen erfarenhet, i anseende lill Passevolance-medlens förvaltning, för dem då utgjorde någon varnande påminnelse till ett försigtigare handlingssätt. Att de sammansatta Utskotten visat så liten benägenhet, att undersöka verkliga föi hållandet med Rustoch Rotehållares åliggande alt bekosta exercitiemötes-kostnaderne, kan icke annat, än lemna anledningar till mindre tillfredsställande betraktelser, öfver viljan, eller förmågan, att i lagstiftningsväg, inom oss kunna med det allmännas bästa och fördel förena rättvisa och billig o?nvårdnad för den enskildtes lagliga rätt och behof af skydd emot ett obilligt förtryck; lika förderfligt, om det utgår ifrån okunnighet, oförstånd eller ensidighet i åsigter. Anmärkningsvärdt måtte det alltid blifva, att inora ett Rikets Ständers Utskott, af ej mindre än 84 Ledamöter, ingen enda tanke synes hafva uppstått till undersökning, huruvida och till hvad del det utgör ett ifrån Rustoch Roteringsskyldighelen utgående åliggande, att bekosta vapenöfningarne ulan undantag. 38 Den 26 October f. m.
Den anmärkning kan visserligen härvid göras, att boställs-hafvare finnas, hvilka, i anseende till deras boställens ringhet, af nuvarande anslag för indelta arméen fåll sig anvisadt tillskott till fyllnad i deras aflöning, men, af nyss nämnda skäl, att boställs-afkastningen nu är högre än förr, anse sig Rikets Ständer icke heller för dessa löntagare böra medgifva någon löne-förhöjning. Hvad de öfrige åter angår, hafva Rikets Ständer, i anseende till svårigheten att bedöma hvilka af dem må vara i större eller mindre behof af löne-förbättring, icke kunnat ingå i granskning af delta behof specielt för hvarje löntagare, utan trott den lämpligaste utvägen vara, att en rund summa ställes till Eders Kongl. Majits disposition, för att användas på sätt här nedan otnförmäles. Rikets Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 194. 17 Rikets Ständer hafva således, utöfver det i sednaste rik s-stat uppförda kontanta anslag för indelta Kavallerioch Infanteri-regementena, för denna slats-reglerings-period beviljat och till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställt en stimma af 100,000 R:dr Riksmynt årligen, alt vid de regementen eller korpser, som deraf företrädesvis äro i behof, användas till löne-förbättring i första rummet åt under-befäl och subaltern-officerare, jemte deras vederlikar, samt vidare, såvidt tiilgångarne medgifva, jemväl ät Andre Kapitener och Regemenls-qvartermästare, dock med förbehåll, alt en dylik förmån icke må lillgodokomma dem af berörde lön-tagare, hvilka äro med boställen (örsedda.