Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r bevilja pensioner åt personer, hvilka icke, enl. gällande pensionsreglemm, kunna få sådan förmån sig tillerkänd. Jag får derföre anhålla om afslag på Utsk:ts ifrågav:de framställning. Pir Montgomery: Jag medgifver att åtskilliga af dessa genealogiska invändningar, som här göras, äro så beskaffade att de icke kunna lätt besvaras; men jag ber dock att i detta fall få lemna några uplysningar. Det har blifvit mig från fullt tillförlitligt håll sagdt, att ehuru Öfverstelöjtnant Åkerstein icke var gift med den ifrågav:de enkan, så hade det dock lyst 3 gånger för dem. Under sådant förhållande och då Hr Åkersteins förtjenster torde vara kända för litet hvar af R. o. Ad., och då han otvifvelaktig! inlagt meriter inom det militära området samt nitiskt arbetat för det vapen, han tillhörde, dervid han också gjort åtskil - 314 Dea 29 Augusti f. m. liga upfinningar, sora äro af värde, hvartill kommer att enkan är i mycket nödställd belägenhet, så har jag trott att i dessa omständigheter skulle finnas skäl att bevilja den pension, hvarom jag får anhålla. Hr Bildt: Jag tror att hvad Gr. Mörner anfört eger myc ket skäl för sig så tillvida, att det icke kan vara billigt att gifva pensioner åt personer, som lefvat i olagliga förbindelser, eller, om sådant ändock skulle komma i fråga, att det då åtminstone bör ega rum med personer i högre ställning, än Åkerstein. Men anse R. o. Ad. och R. St:r hans förtjenster så stora, att de göra anspråk på någon välvilja, så höra väl också de, för hvilka Hr Åkerstein var ett naturligt och lagligt skydd, nemi. hans barn, hvaribland 4 minderåriga döttrar, komma i åtnjutande af denna välvilja, synnerligen som de, efter våra lagar, äro hans lagliga arfvingar, ehuru deras moder icke var hans hustru. Under sådana förhållanden skulle jag för min del anse, att det vore lämpligt, att man beviljade barnen det understöd 400 rdr, hvarom här är fråga.
Men det mest besynnerliga och ovän - Den 9 Februari. 525 tade är dock, att den värde Frihin framställer denna anmärkning, nästan i samma andetag, som han häftigt klandrar, att Franska traktatens bestämmelser blifvit upptagna i den allmänna tulltaxan och att icke en särskild differential-tulltaxa blifvit gällande för handeln med Frankrike. Konseqvensen häraf är åtminstone svår att tälta. Bland de frågor, som den värde Frihin framkastat, förekom äfven den, huruvida det skulle vara tillåtet för Regeringen att också höja tullar, eftersom detta skett för papper med tryckta linier. Jag torde val ej behöfva yttra min mening i en sak, som är alldeles klar, då grundlagen uttryckligen säger att K. M:t (med ett undantag) icke eger förhöja tullafgifter; men angående det mycket omtalade papperet med tryckta linier, anhåller jag alt fä lemna några upplysningar, hvilka, enligt hvad jag hoppas, skola visa att någon tullförhöjning för detta slags papper alldeles icke åsyftats, utan att endast ett fei blifvit rättadt, som förekom i den gamla taxan. Såsom ett förtydligande i fråga om förtullningen af det omförmäldta papperet, haile vederbörande embetsverk vid sistlidne riksdag föreslagit, att en anvisning i detta afseende skulle införas i tulltaxan, men genom något misstag, som ej upptäcktes, utan bibehölls, fick denna anvisning följande lydelse: »papper med tryckta linier tullbehandlas som tryckpapper», då det emellertid, i stället för »tryckpapper», bort heta tryckt papper. Att delta var meningen är icke allenast klart genom rnotiverna till framställningen, utan äfven alldeles uppenbart, till följd af sakens egen beskaffenhet, ty ingen rimlig eller förnuftig anledning kunde väl finnas, att papper — hvilket nödvändigt måste vara skrifpapper, för att kunna begagnas till sitt ändamål, såsom formulärer eller dylikt — blott derföre att linier blifvit påtryckta, och således étt nytt arbete, som måste öka dess värde, tillkommit, skulle nedflyttas till en lägre tullklass än sjelfva skrifpapperet, eller till likhet med tryckpapper; utan åsyftades tvärtom att den sålunda förädlade varan skulle uppflyttas och behandlas lika med tryckt papper.
Hwad willerwalla den händelsen skulle kunna förorsaka, om man supponerade möjligheten, att tvid tillfälle af en Thronledighct eller FörmyndareRegcring, constituerade Ledamöter funnes i StatsNadct, som i sädane och flere andra fall ensamt förer Riksstyrelsen; de olägenheter, som dä wid ombyte frän Extra till Ordinarie Ledamöter lätteligen kunde inträffa; den kollision, som emellan de dä Magtegande kunde wara att befara; allt detta behöfwer wäl icke widlyftigt deduceras, meri mä slutligen nämnas, för att sa mycket tydligare wisa, huru litet Grundlagens mening bör kunna tydas derhän, att constituerade Ledamöter skulle fä näm - 196 Expeditioner till RikS-StLnden. uaS till Stats-Rädct, och äfwen huru litet en sadan förändring i konstitutionen för framtiden more lämplig att föreslå. Min tanka i detta mål är fäledes icke allenast, att Extra Ledamöters insättande i Stats-Nädct är helt och hållet stridande emot Negcrings-Formcns föreskrift för det närmarande, utan ock att det för framtiden more sa mycket wädligare att göra en sadan ändring, som en af frihetens och allmänna säkerhetens förnämsta grundpelare nödwändigt skall stä eller falla med bibehållandet eller upphäfwandet af den princip, hwilkcn, pä sätt ofmanberördt är, efter min öfmertygelse ligger till grund för Stats-Rädets inrättning." Derefter ingas Herr Assessoren Gahn följande: "Efter min föreställning hwilar den säkerhet, som nya konstitutionen lemnar otz om en önskad och lycklig Riksstyrelse, i anseende till bade Konungs och Embctsmäns åtgärd, egentligen pä följande lagda grunder och deraf ledda följder, nemligen: Pä Konungens förbindelse att intet besluta utan efter inhämtade upplysningar och betänkande» af ett Näd: Pä de Nädgifwandcs ansmarighet för stna räd eller sin tystnad: Pä nödmändighctcn af behörig contrastgnation till alla Konungens beslut och befallningar:
Pa det att, genom den rättighet, som livar Fordringsägare i Malmö Discont äger, att med executiv Magts biträde tvinga DiscontDirecteurer11a att utlemna hans Sedlar emot Discontens, tillgången för de sist sig anmälande, kan hända fattigaste, Borgenärerna ej må försvinna, får jag härmedelst föreslå, att Riksens Ständer, genom sitt BancoUtskott, må uppmana Malmö DiscontDirection att genast vid laglig Domstol begära Proclama, och suspenderandet derigenom, icke mera blott af godtycke, af all honorering af DiscontSedlar; men att tillika, så fort ske kan, RiksgäldsContoiret eller Banken må anbefallas, att åt Malmö Disconts Boive ' O närer af alla slag förskjuta så stor del, som den minsta påräkneliga Utdelningen. Enligt de tryckta Ilandlingarne i Undersökningsmålet om Malmö DiscontVerk, synes mig förskottet minst kunna blifva fldelar af hvar Fordran. Det är klart att Riksens Ständer, det oaktadt, lia sig öppet, i fall af hjelpandet af Ortens förlägenhet anses vigtigare än sparandet af våra Commit. tenlers Cassör, att skänka Fordringsägarne återstoden. I alla fall skulle de alltid få DepositionsBevis, som vid, efter ConcoursDomens afkunnande, skeende li<fvid kunde gälla'för hvad. utöfver det gjorda Förskottet utdeltes. Götha CanalsDiscont är till sitt väsende skild från Malmös derigenom, att ingen anledning till blifvande deficit visat sig, och fordrar derföre också belt' olika åtgärder. Om någon enskilt eller några hade kunnat göra Götha CanalBolag den tjensten, som Commerce - 396 Den 5 Januarii. Rådet Björnberg och hans MedDirecteurer gjort Götheborgs Discont; så hade CanalBolagets Affairer nu ej ådragit sig vår uppmärksamhet; ty upphäfvandet af Octroyen med dess Bihang af RiksdagsBeslut, äga vi ej magt till, innan en Domare dömt dem vara förverkade. CanalDiscontens
Månne det kan vara rätt att tolka de i grundlagen förekommande orden »gemensamma angelägenheter» så, som skulle vi ej ens få sysselsätta oss med en petition till Konungen? Månne då våra gemensamma angelägenheter äro något annat än fosterlandets? Nej visst icke. Hvarföre då genom bibehållande af det onödiga ordet »allenast» beröfva R. o. Ad. möjligheten att behandla andra frågor än vanliga bolagsangelägenheter. Jag yrkar derför fortfarande, att detta ord mätte ur §:n utgå. Hr Ramsay: Såsom jag förut nämnt, afser denna § att bestämma, hvilka ärenden kunna hänföras till R. o. Ad:s gemensamma angelägenheter, ty endast angående sådana eger R. o. Ad. att vid sina blifvande sammanträden öfverlägga och besluta. Skulle fråga uppstå om en petitions aflåtande till K. M:t, så måste denna fråga först väckas genom en motion, och motionsrätten finnes uttryckligen förvarad och erkänd uti 4:de mom:t, hvarmed i öfrigt a Ises att ange, hvilka ämnen kunna utgöra föremål för dylika motioner. Jag yrkar fortfarande bifall till Utskits förslag. Hr von Francken: Då jag första gången genomläste denna § i Utskds Betänk., trodde jag, att det varit af förbiseende eller glömska ordet »allenast» influtit. Nu har jag dock märkt, att det är på fullt allvar man ditsatt detsamma, emedan tvenne af Utsk:ts ledamöter försvarat dess bibehållande. Då jag emedlertid anser det högst origtigt att insätta detta ord, hvilket utan tvifvel redan af törsta Adelsmöte kommer att borttagas, förenar jag mig med de Hrr, som yrka, att nämnda ord måtte ur §:n utgå. Gr. Oxenstjerna: Jag ber att få upplysa Hr von Francken, att det verkligen är på fullt allvar, som Utsk:t ansett sig böra insätta ordet »allenast» i denna §.
Rekommenderar såsom specialité för Höstoeh V i n t e r s a i s o n g e n: K Ö P Silkesplysch-Jaquetter, Silkesplysch » och Brokad-Kappor, Gråverkspels-Kappor etc. Henrik Gahns Victoriatvål! Fin loalett-tvål, innehållande antiseptiska beståndsdelar.Skyddar för inficerande ämnen. År fullkomligt neutral, Sä / jes i välförsedda detaljaffärer. ' - ^ 3 i t r fe. r. h. : b 11 2 o fe. C [2609] Göteborgs T FVERTYGAD om att ingen i Skandinavien säljer så praktiska, eleganta och billiga Annotationsböcker, skall enhvar genast blifva genom att insända 55 öre, då en bok i cloteller vaxduksband erhålles som prof Hvarje bok innehåller ock meteroch prisförvandlingstabeller gratis. Tusentals ex. äro sålda på kort tid. Återförsäljare kunna förtjäna 5 a 10 kr. pr dag. Vid partiköp lemnas hög rabatt. John Fröberg, Finspong. • [2787] En kurs för unga lärarinnor som vilja lära sig att på språket själft och efter ett säkert system undervisa i franska oeh engelska, anordnas efter jul af en utländska med mångårig praktik. — Vidare underrättelse å Fredrika-Bremer-Förbundet. 2376b) t3 Bellmansgatan 3 förfärdigar och emottager beställningar å alla till den evangelisk-lutherska gudstjänsten hörande paramenter, såsom antipendier, altardukar, kalkdukar, dophanddukar, predikstolsöfverkast, bokstöd, messhakar, messlin, prestkappor m. m. Denna paramentverkstad arbetar under ledning af styrelsen för » Paramen tikens Vänner. » (Nord. A.-B., Göt. L. NORDGREN, [2786] till och med 16 år. Goda tyger! Nya, smakfulla modeller I Billiga priser! Allm. 3 Stora Vattugatan 3, (hörnhuset vid Brunkebergstorg.) 10 Bazaren å Norrbro IO. H. N Y S T R Ö M.
Bef:h:de, dels att all i mantal satt jord måtte efter hemmantalet lika deltaga i Krono-brefbäringsskyldighetens utgörande, dels ock slutligen, alt ett förslags-anslag måtte anvisas och ställas till K. M:s disposition, för att användas till bestridande af Krono-brefbäringen. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Frågan om kronobref bärings-skyldigheten har varit föremål för många motioner vid hvarje Riksdag. Det är också icke förvånande, då denna tunga varit pålagd en viss del af Svenska folket, utan att de öfriga klasserna deri deltaga. Vid förra Riksdagen beslöto R. St:r, att ersättning skulle lemnäs de hemmansägare, som ålades denna tunga. Härigenom har frågan blifvit rättvist behandlad, det medgifves; men härvid förekommer dock den omständigheten, att denna ersättning skulle lemnäs endast af kronooch kronoskatte-hemmans ägare. Det torde för enhvar vara klart, att någon rättvisa häri icke förefinnes. Om det så vore, skulle man af samma skäl kunna påstå, att en viss del af Svenska folket är berättigad att begagna Postverket, utan att betala postporto. Det kan icke af någon godkännas. Det är gifvet att innehafvare af säterier och boställen m. fl. hafva lika behof af att erhålla del af kronopostens innehåll, som innehafvare af skattehemman. Mig synes tiden vara inne att åstadkomma en rättvisare fördelning af denna tunga, så att alla hemman deltaga lika i densamma. R. St:r hafva, som jag tror, vid denna Riksdag beslutat, att ersättningen för fjerdingsmansbefattningens utgörande skall fördelas lika på alla hemman. Billigheten synes väl då kräfva att så sker i fråga om brefbäringsskyldigheten. Jag kan således icke annat än instämma i hvad några ledamöter af BondeSt. yrkat i den Betänk, åtföljande reservation, hvilken lyder sålunda: »Då R.
B:o för hvarje fat af 60 kannors rymd och i proportionerlig! förhållande derefter för fastager af större eller mindre kannetal måtte, i eldighet med hvad motionären vid sistlidne Riksdag föreslagit, nedsättas till halfva beloppet, eller fastmera till 8 sk. Banco per fat om 100 kannor; uti hvilken hemställan Herrar Ericsson, Lundgren och Palander inom Vällofl. Ståndet sig förenat; 2:o från Hederv. Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen från Östergöthlands Län Anders Trysén, med hvilken förenat sig J. A. Zetterberg från Stockolms Län, som, under åberopande af sin, vid sistlidne Riksdag, i ämnet väckta motion, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets deröfver afgifna utlåtande, yrkat, att ofvannämnde afgift, enligt motionärens förmenande, tillkommen i strid emot 73 § Regeringsformen, måtte alldeles upphöra, helst densamma uppg inge till ‘l\fi procent af varans välde, då denna utgöres af bränvin, samt Stads-Cassans inkomst af Tolagen årligen uppgått till omkring 94,000 R:dr B:co, af hvilken summa icke mera än 30,000 R:dr samma mynt under lika lång tid varit använda för nybyggnad eller underhåll af broar och quaier. Utskottet har inhemtat, att, sedan Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af de i förevarande ämne vid sistlidne Riksdag väckte åtskilliga motioner, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, dels att, enär ofvannämnde, genom Kongl. Majrts Nådiga Förordning af den 23 Februari 1838 fastställ - Allm.
Cronhjelms slutsats, att inga andra anmärkn:r torde finnas, sorn önskade alt göra sig gällande, emedan några sådana icke blifvit gjorda, är säkerligen förhastad, och tystnaden i denna del bevisar ingenting annat, än att man för den goda sakens skull, nemi. stadga i lagstiftningen, varit mera benägen än Hr Grfven att uppoffra sina enskilda meningar, men ingalunda alt de icke finnas. Vill man derföre denna stadga, som är hufvudsakeu, så måste man också concedera sina särskilda önskningar, och jag tillstyrker R. o. Ad. alt i sin hel 4 II. 39 306 No yern lier f. m. hel bibehålla ilen nu gällande författningen och icke göra något undantag hvarken för beskaltningstariflen eller något annat, mera än måhända det enda i afseende på gårdfarihandel, som äfven mindre direct rörer sjelfva saken. Frill. Cederström, Anders: Det är med verklig glädje som jag hört, alt en liberalare anda i bränvinsbränningslagsliftningeu nu söker göra sig gällande. Det är beklagligen en inrotad fördom hos landlmanncn, att bränvinsbränuingen är nödvändig för jordbruket, oell så länge denna fördom finnes, kan man icke hoppas någon förbättrad lagstiftning i della afseende. Alla förändringar ske endast till fördel fiir kopparslagaren, utan nytta för det allmänna. Det är på denna grund, som jag instämmer med de Hrr, som yrka bibehållande af ilen gamla författningen, isynnerhet som jag anser den nya vida sämre och af behofvet icke påkallad. Hr von Hartmansdorff: Då saken synes vara nära sitt afgörande oell här yrkas olika propos:r, så tager jag mig friheten hemställa, om vi ej kunde lättast komma lill slut, genom en proposition på bifall lill Slrindlunds motion, hvilket så mångå ledamöter yrkat, men med förbehåll för Ståndet alt sedermera särskildt yttra sig ang:de beskattningen oell gårdfarihandel. Derigenom erhölle en hvar tillfälle att oförhindradt få sin mening framställd. De som vilja bibehålla beskattningen säga nej till Gr. Cronhjelms förslag och så vidare. Frill. Raab:
St. Prot.^ 1834. 4'de Sami. ±-.sta Afd. 3:dje Band. f. 17 .de Håftet, StatsUtskottets Utlåtande N'.o 368. a) en tableau, utvisande livad hvarje Regementes Beväringsmanskap årligen under 20 års tid i persedlar erhållit; K) ett general-sammandrag öfver alla desse Regementsvis författade tableauer , upptagande hufvudsumman af persedlarne; c) en uträkning eller calculation öfver alla dessa effecters värde i penningar med tillägg af anordnade medel, ej mindre till lagning af manskapets materiel efter hvarje års vapenöfning, än till ersättning för bruket af manskapets egna skjortor, strumpor och skor; samt cf) en serskild tableau, utvisande det i vapen öfvade Beväringsmanskapets styrka, serskildt vid hvarje Regemente, under loppet af ifrågavarande 20 år. Och som för ett arbete af så stor omfattning, hvartill materialierne ligga spridda dels i Kongl. Kammar-Rätten, dels i Kongl. Krigs-Collegii Archiv, dels ock i de hos detta Collegium förvarade böcker och handlingar, skulle erfordras ej mindre en längre tid, än äfven serskildt biträde, enär Kongl.
“Richard Shearsmith, boende i London uti qvarteret Cold-BothFields, perukmakare, och Elisabeth Shearsmith, född Reynold, nu hans hustru, bedyra med ed, samfäldt och särskildt, och bejaka, att den aflidne hedersmannen Emanuel Svedenborg kom för andra gången att bo i den förstnämndes hus, N:o 26, uti Cold-Both-Fields, i Juli eller Augusti månad 1771, och fortfor att bo der ända till sin dödsstund, som timade den 29 Mars följande året. Att någon liten tid före jul 1771 fick bemälde herr Svedenborg en anstöt af slag, som betog honom målet och försatte honom uti ett letargiskt tillstånd, hvaruti han förblef åtminstone i trenne veckor. Att han under hela denna tid icke njöt någon annan föda än litet thé, utan mjölk, och friskt vatten då och då, undantagandes en enda gång, då han intog två théskedblad af rödt vinbärsmos. Att efter ungefär bemälde trenne veckors förlopp, sedan han fått berörde anstöt af slag, blef han åter något bättre, återfick målet och återtog sitt vanliga lefnadssätt, att bruka kaffe med rostadt bröd. Att ifrån den stunden, då han blef bättre, ända till dess han dog, besöktes han af ganska få personer, allenast sina förtrognaste vänner, och tycktes han alltid önska att icke se främmande hos sig. Att, ungefär en månad innan han dog, sade han till Elisabeth Shearsmith (då Reynold) och till förenämnde Richard Shearsmiths första hustru, då lefvande, att han skulle dö på en viss dag, hvilken han gaf dem tillkänna; och så mycket Elisabeth Shearsmith kan erinra sig, och hvilket hon sannerligen tror, timade hans död verkligen på samma dag som han förutsagt. Att patienten kommunierade på sängen fjorton dagar eller tre veckor före sin död, att det var en utländsk prest som förrättade kommunionen, att han på fullkomligaste sätt egde hela sitt förstånd, minne och sunda förnuft i behåll, allt ifrån den stunden, då han blef återställd från slaget, ända till sista ögonblicket af sin lefnad.
Utskottet den 16 Sept. 1S29, Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o i, öfver Hr A. Landegrens motion om anstalt till beredande af noggrann efterlefnad af Kgl. Förklaringen den 14 Maji 1805 och öfrige Lagbud, rörande lagfart å jast egendom* j H ögloflige Ridderskapet och Adeln , Hög'vördige Preste.Ständet samt Välloflige BorgareStåndet hafva till Utskottet återremitterat ofvanberörde Betänkande, t anledning af åtskillige dervid gjorda anmärkningar, hvilka , rigtade dels emot formen för detta ärendes behandling hos Utskottet och dels emot Utlåtandet i sjelfva saken, Utskottet nu får kortligen upptaga och besvara i följande ordning. I afseende pd formen är anmärkt: z) af Motionairen Herr Landegren, hvilken derjemte åberopat sin emot Betänkandet afgifne Reservation: alt, ehuru Representanten, suni eger att äska grundlags - Lag Utskottets Betänkande N:o gj. 11 enlig behandling af den motion han väcker om en otydlig Lags förklarande, syrdes vara lika berättigad att yrka enahanda behandling af en likartad framställning om anstalt till vinnande af det ändamål, att én, i hans tanka, tydlig lag, må, efter ordalydelsen, varda tillämpad, samt den Beredning, dit angelägenheten hörer, följaktligen mäste vara pligtig att yttra sig, huruvida Lagen verkligen är tydlig, eller om förklaring deraf erfordras, helst den, uti 100 /. Regeringsformen samt 15 och 16 //. af JustiticeOmbudsmans - Instructionen, bemälde Embetsman, såsom Rikets Ständers Ombud, Ullerkände motions-rätt för befrämjandet af enhet och sammanhang i lagskipningen , tvifvelsutan äfven måste tillkomma principalerna, Utskottet likväl icke, enligt dess i 63 Regeringsformen och 55 /.
Jag öfvergaf fadershemmet, der inga anhöriga saknade mig, och flyttade nära invid stadens tull, der husen eller rättare kojorne, krypa uppför berget eller sjunka emot slätten, der allt blir lägre, trängre, armare, der staden tynar af mot landet, der gatan förlorar sig i landsvägen. Här bor små folket, här är armodets verld inom stadslifvet. Här, så godt som utanför staden, är en trång gränd och i den gränden ett litet hus, i hvilket ett gammalt par bor och hos dem får jag bo och vistas. Kunde du, min vän, rigta ditt synglas och upptäcka det stora betydelsefulla i det skenbart ringa; ty denna anmärkning gäller till någon del om detta par. Hustrun här var sextiosju år gammal då hon stod brud med sin lika gamla man. Och kan du tro, att den lille guden, som flyr så många par i de stora husen midt i staden, tagit sig husrum hos dessa gamle? Så är det likväl. Man och hustru älska hvarandra af allt hjerta. De hafva nu emottagit mig och älska mig, äfvensom min lilla August, rätt hjertligt. De gråta med mig och de glädjas med mig, då jag kan hafva någon gladare stund. Om dessa älskade gamla ej vore så fattiga, skulle de taga min August, ty de bevisa oss en ömhet som mot egna barn och hvilket är en förebild, att Gud är barmhertig. Deras goda vilja blir belönad af Den, som känner deras bristande förmåga. Om vinterqvällarne sitta de gamle och berätta mig sagor och händelser från forntiden, under det att flammorne från spiseln dansa fram och lysa upp det lilla hemmet. Om sommaren omgifves jag, utom af mina gamla, af solens majestät, månans milda glans, stjernornas pragt, morgonrodnadens hopp, aftonens lugn och källans klara spegel. Ofta sitter jag i de gamlas lilla trädgård: der står ett ensamt träd, samt en berså af halfnakna syrenqvistar, öfverdragna med spindelväf; Här skådar jag i närheten insjöns klara bölja. Men under allt detta är hjertat oroligt, som brusande hafsvågor.