Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen önskade mig godt nytt år och jag önskade det åt ingen. Gick ut på förmiddagen till moskén 'Abd Orrazaq, der jag väl ej träffade Mochammed, som var inne i moskén sysselsatt med att äta, men några halfbekanta sheikher, bland andra äfven sheikh Ibrahim, hvilken alltid särdeles behagar mig. Vi suto på några stenar och pratade om allehanda, bland annat i astronomi, hvari en ung sheikh, som här om aftonen hört mitt samtal vid Attarin, berättade mig vara bevandrad. Jag visade honom min lilla kompass, som han betraktade med stor förundran och med den vanliga glädjen öfver alla småsaker. Sedan kom en hans gode vän, en sheikh 'Ali, som behagade mig lika mycket. Här var nu fråga om Islam och dess godhet, om Koran o.s.v. Han frågade mig om jag tyckte om Koran och Moslims, hvilket jag uppriktigt besvarade med ja. De uppmanade mig naturligtvis att bekänna deras tro. Under samtalet med Ibrahim hade det blifvit tal om de 4 heliga böcker, som de anse för uppenbarelser och dervid hade jag kommit att nämna en uppenbarelse 'ala sejidina Mu'hammed (till vår herre M.). Detta talade han om för de andra och de ville nu promt att jag skulle upprepa samma ord och försökte med alla möjliga frågor få mig dertill. Isynnerhet ansatte mig, nu liksom förut, en ung gosse, kanske om 18 år; hvarhelst han träffar mig, ber han mig säga upp kelimatu-sshahade (trosformeln: la ilah &c.), hvilka han upprepar klart och tydligt för mig och säger teslem (blif muslim!). 'Ali var stockblind och blinda voro äfven 3 utom honom, nemligen sheikh Turki, en högst aktningsvärd fridfull ung man, sheikh Salim, en rolig munter man, men som äfven strängt ansätter mig med omvändelseförsök, och en tredje, hvars namn jag ej vet. De hade alla infunnit sig för att på tillkallelse läsa vid grafvarne här, dit besökande anförvandter kommo. De blefvo ock allt efter litet kallade, men kommo tillbaka igen och pratade med mig.
Betänkanden. sens Ständers vid tvänne Riksdagar hos Kongl. Maj:t derom gjorda underdåniga hemställningar, till framgen efterrättelse bestämd: då af de olägenheter, som denna flyttningstid förmenas förorsaka, den ena, eller dubbla omgångars af tjenstehjon befattning med utfodringen af ett och samma års gröda, synes vara dels af mindre betydenhet, då utfodringen till så ringa del i October månad verkstäiles, dels uppvägd af fördelen att bibehålla tjenstehjonen under den tid, då de på de flesta orter äro så val för jordfrugters upptagande och inbärgning, som för tröskning och höstköriug behöfliga, samt den andra, eller omöjligheten för Presterskapet, å vassa orter, at£ förrätta husförhören emellan tjenstehjonsflytf* ningen och mantalsskrifningen, synes kunna afhjelpas, om icke genom en framflyttning a£ Mantalsskrifningarne, åtminstone genom en anteckning hos Presterskapet genast efter flyttningstidens förlopp, af alla till eller inom Församlingen flyttade personer, af hvilka de förre dessutom, enligt gällande Författningar böra, inom 14 dagar efter inflyttningen, förete sina Prestbevis, och vid hvilken anteckning Pastor är i tillfälle, att vinna de upplysningar, som genom hans försorg, och till controll å husböndernes* uppgifter, böra vid mantalsskrifningen meddelas: då erfarenheten af den nu varande tidens lämplighet för de flesta orter synes Besa. och Ekon. Utsk.
Ilo Vtt, i säljcl gs Kongl. Drekvet Oen 21 November 1827, gngäenlle Dmejemliningen i lemilgncl, 200 Numer tillsviclgre Oällgs vgesnte viel lemtlgncls Dogemente, Ovillig äro lriligllgcle lrän lVlotes-pgssevolgneens erlägzgncle; s-imt 3:o sor K.ongl> Ngj:ls oell Diongns räliiiing vill Norrg 8!iänslig Insgnleri-Degemente, 183, oell vili 8o0,g 8liänslig lns-interi-Deg, menle, 203 Numer, i 50 ärs till, emot en ärlig sigill si 6 tunnor 8pgnniäi, Oälsten Däg oeb Oälsten k4orn, sär Ovsrje Dole, <leri lVlotes-pgssevoIgnce-gsgislen är inbegripen, enligt K.o»gl. Lrekvet clen 26 ^pril 181^1. 8locli0olm clen 27 lsnugri 1841. N:o 106. llnll. till Lxp. litsle äeil 89 Ulars 1841, lil. 9 k. «. rv o.V6/>. 1/ /./ . / N VNc/r»« ^o/rosrlrorr 1/// /,'//.-«/8 §1 c/nr/c?*, »rrAcrerrc/e srrNr'/^ a/' 7 L' Air r/<rr errreiitt/r Noe^r^e oo/r lVo^r^e «/8/«iac/6 /ir/r«- k?//v6rr Nloc/c/ro/,c8 Nio i i Norr 1 ? V/cr^s 8eclan I<on»l.
Barngestalten på berget hade i mörkret, stjärnljuset, vindens hvinande och vågornas brus något så ensligt sorgset och så underligt trolskt, att tullnären tänkte på mäster Sigfrids planeter och nattens barn. Hvad gör du så sent i mörkret på bergen? Jag räknar stjärnorna. Räknar stjärnorna? Hvad är detta för dårskaper? Esaias säger, att Gud för höjdens här fram efter tal och kallar dem alla vid namn. Stackare, vill du göra hvad Gud gör? Å nej då. Men Amos säger, att Gud bygger sina trappor i himmelen. Får jag ej räkna himmelens trappor? Kom ned! Här blåser själen ut som ett ljus. Och tullnären tänkte vid sig själf, att flickan var bara barnet. Endast ett okunnigt barn eller en stor kännare af himlakartan företager sig att räkna stjärnorna. De åtföljdes på ojämna stigar till boningshuset. Den vanlige gästen, djäknen Petrus Luth, hade anländt en af desse trådslitne, halfsvultne, alltid hungrige ynglingar, som för ett brödstycke kringvankade i bygderna, stundom så talrike och efterhängsne, att de blefvo en landsplåga. Man måste för hvarje skola anvisa hela socknar, där djäknarne hade rättighet att kringvandra; för Helsingfors sträckte sig distriktet ända till Hauho i höga Tavastland. Stormodige djäknar betraktade detta område som sitt hertigdöme, dem gifvet till plundring; andre inträdde med en psalm genom bondens olästa dörr och hade ett ben i beredskap att muta herrgårdens hund. Folket gaf hvad det förmådde. Hvarifrån skulle det annars få en präst på sin predikstol? Ett vackert drag i folklynnet var, att ingen djäkne anmälde sig eller mottogs som tiggare. Unge Petrus Luth, en af de frimodige, men icke stormodige, satte sig obesvärad att dela aftonmåltiden. Något rann Lydik Larsson plötsligt i hågen. Petrus, sade han, är du redobogen att göra mig en tjenst? Allt hvad i min makt står, svarade djäknen. Här är en fattig flicka i elfte året. Hon har godt minne och en besynnerlig lust att lära. Vill du läsa med flickan?
Hatten, som endast får innesluta ett tomt rum, och hvartill räknas ett fastsittande ångrör, hvaraf 6 tum närmast hatten ingå i uppmätningen, i sammanhang med densamma, må ej innehålla mer än två tredjedelar af pannans rymd. Intet ångrör, som till bränvinsredsltap begagnas, får i diameter hålin öfver 8 turn. 2 sdra Bil. till Expeditions-Utskottcls Förslag till tind. Skrifvelse IV-O 338. i85 s:dra Classen. Enkel redskap med mäskvärmare. Mäskvärmare vare tillåten af hvad forin eller ämne som helst; men får ej innehålla mer än en femtedel utöfver pannans rymd och endast användas för tillmäskningens uppvärmande genom den från pannan utgående ånga. 3:dje Classen. Enkel redskap med enkel rectificator. Enkel rectificator eller klarkula eller klarblåsa, hvarhelst den till redskapen appliceras, är en sådan apparat, som innehåller blott ett enda tomt rum, och hvari ångorna omkokas, för alt derifrån utgå såsom sprit eller bränvin, utan att denna apparat vidröres af eld eller ånga. 4:de Classen. Enkel redskap med dubbel"rectificator. Med dubbel rectificator förstås en sådan apparat, hvarhelst den till redskapen appliceras, hvari ångorna uti flera rum omkokas, för att derifrån utgå såsom sprit eller bränvin, utan att apparaten vidröres af eld eller ånga. 5:te Classen. Enkel redskap med mäskvärmare och enkel rectificator. 6:te Classen. Enkel redskap med mäskvärmare och dubbel rectificator. y.de Classen. Den så kallade dubbla pistoriska apparaten, hvarmed förslås tvänne pannor, så förenade, att ånga går ur den ena i den andra, och till hvilka äro applicerade dubbel eller enkel rictificator och mäskvärmare. Lösa halsar må icke till någon redskap begagnas och i följd deraf icke eller oförseglade innehafyas. i4- §. Då bränvinsredskap förfärdigas på Bruk, i Stad, Köping eller på Billlill k. St.
M. innan någon åtgärd vidtagits. Med bestämd föreskrift i denna syftning, synes väl denna bortarrendering skäligen kunna öfverlåtas åt befälhafvande Amiralen, med iakttagande af de former, som för auktioners hållande i allmänhet här ofvan föreslagits. n) Afgörande af besvärsmål öfver StationsBefälhafvares och andra vederbörandes i ekonomiska ärenden gifna resolutioner. Dessa mål röra hufvudsakligen: l:o Aflönings beräknande. 2:o Befordringsärenden. 3:o Båtsmanshållet, hvilket sönderfaller uti: а) Besvär öfver förment oriktig upfordring. б) D:o öfver påförd vakansafgift. Alla besvär öfver aflönings beräknande samt öfver påförd vakansafgift borde öfverföras lill KammarR.n, till hvilket Colhm redan alla besvär i anmärknings-, afskrifnings-, balansoch reskontreringsmål direkte från StationsBefälhafvaren hänvisas. De besvär, som angå befordringsärenden, få, då fråga är om de civila tjenster som, enl. mitt omdöme, borde af StationsBefälhafvarne tillsättas, på vederbörande kontorsförmäns förslag, anföras hos StationsBefälhafvaren, då instantiernes antal bibehållas. Slutligen, vid fråga om besvär öfver oriktig upfordring, kan målet ifrån StationsBefälhafvaren ingå direkte till K. M., då Depart:tsChefen oaflåtligen är satt i tillfälle att känna ordningen af upfordringarne lika väl som Förvaltnm af Sjöärendena. Denna åtgärd med besvärsmålens behandling vore icke allenast system-enligast, men skulle äfven bidraga att lemna en ytterligare garanti för dessa måls sakkunniga och omsorgsfulla behandling samt borde derföre vidtagas äfven utan afseende på möjliga förändringar i öfverstyrelsens organisation. Såsom kändt är, utgöres neml:n Förvaltn:ns personal af Chefen och 3 ledamöter, af hvilka den förre och 2 af de sednare äro militärer och, såsom i instrukt:n uttryckes, »ombytlige».
Kunna icke sådana handlingar föreges, då må förre ägarens åtkomst genom annan laglig bevisning styrkas;” så var det af det skäl, att fall gifvas, då det är omöjligt att förete åtkomsthandlingar. Utsk. ansåg, att det skulle vara hardt, om en person i sådant fall ej skulle kunna erhålla uppbud. Sådana händelser kunna inträffa och hafva inträffat; en egendom kan t. ex. brinna och handlingarna uppbrännas. Här är ej fråga om den åtkomsthandling, som utgör sista köpet, utan de föregående handlingarna. Het är för sådana fall, som lagen nu ej medgifver någon möjlighet, med ordalydelsen af i8o5 års förklaring, att kunna vinna uppbud, och det är en rättelse deruti, som förra riksdagens LagUtsk. åsyftade. Henna mening varin likväl ej Konungens sanction, och det är min skyldighet att respectera den åsigt, som dervid gjort sig gällande. Hetta har likväl ej hindrat mig att vidblifva min mening. Bä jag dock ej vill vidblifva den till den grad, att jag vill yrka upphäfvande af i8o5 års alltför positiva bud, tior jag mig likväl böra söka förhindra, att icke någon skrifvelse måtte afgå, som än ytterligare skulle öka dess stränghet. Jag tror, alt ingen domare kan tillåta sig frångå möjligheten att skaffa åtkomsthandlingar, när sådana möjligen finnas; men det är hardt att hafva ett stadgande, som sätter utom möjlighet för domaren att genom sådan laga bevisning, sorn lagen i öfrigt medgifver, kunna åstadkomma detsamma. Jag förblifver vid den mening, att detta positiva stadgande är menligt, och tillstyrker, att den skrifvelse, som LagUtsk. yrkat att K. M. måtte aflåta, ej mätte af R. St. begäras. Hå efter den praxis, som vanligen agt rum och hvilken jag äfven tror vara riktig, ett förslag ej kan afslås till en del, och detta betank. innehåller flera saker, nödgas jag anhålla om återrerniss, i fall R. o. Ad. anser hvad jag yttrat vara af någon vigt. LagUtsk:s betänk. N:o 121 återremitterades.
» Hon kan aldrig lefva, » snyftade hennes sköterska, en gammal trotjänarinna, som vårdat prinsessan sedan hennes födelse, och som nu natt och dag vakade vid sin älsklings bädd, » hennes blick har redan fått » det där », som ögonen få, då de se någonting En natt, då prinsessan efter en stund af svåra plågor insomnade strax före midnatt, hade hon en underbart skön dröm. Hon tyckte, att hon stod på en vid slätt, och öfver sig såg hon bimlahvalfvet fullt af gnistrande tjärnor. Hon hade aldrig förr sett stjärnorna så praktfulla; än tycktes de liksom hänga i rymden likt stora glänsande ljusdroppar, än sutto de liksom smyc ken af gnistrande juveler, än liknade de blott töcken af ljus, som flämtade fram ur oändlighetens djup. En outsäglig känsla sammanpressade hennes hjärta, och tankarne inom henne blefvo så oroliga, så grubblande, att hon tyckte bröstet ville sprängas däraf. Kroppen tryckte henne som en olidlig börda, klämde henne likt en bur, mot hvilken hon förgäfves slog sin tankes vingar. Evighetslängtan fyllde hela hennes själ, hon sträckte bedjande armarne mot den stjärnsådda rymden och frammumlade ett kvidande: » Herre. när. när? » I detsamma nalkades vid hennes sida ett hemlighetsfullt väsen. Hon kunde ej i jorddunklet se dess gestalt och ansiktsdrag, hon såg blott ett par outsägligt milda och kärleksfullt leende ögon, som glänste i stjärnljuset och en framsträckt hand, som bar ett praktfullt juvelsmycke. IDUN 1894 2 ' olen skiner varm öfver slätter &lt;£jusets flod öfver jorden bryter; Xängre bli dagarne, kortare nätterna, r \ Yällen med morgonen sammanflyter. Saften flödar ur lifyets källa, frörf^och rötter och knoppar svälla, " " " " " " Och på gungande Xöfvad gren sitter fågeln sjungande £usenfaldigt formade, Surra yrfän omkring i värmen: blommorna locka dem, honungen bärga de, Ungen blir utan i hela svärmen.
Den 18 Decemben Skulle Revisionen yrkas af blott sådane personer, hvilka ej haft annan beröring med Universiteterne, än att uppvakta Professorerne och betala Collegii-pengar; så kan jag ej förundra mig öfver Utskottens Betänkande, utan skulle i ett sådant förhållande söka upplösningen till den strid man velat finna emellan praemisser och resultat; äfvensom den personal, för hvilken Utskotten tillstyrkt Revisionen, nemligen för dem, hvilka om Universiteterne sakna kännedom. På sådana anledningar förnyar jag vördsamt min anhållan om proposition till afslag på Utskottens Betänkande. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades Ja. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å Statsoch Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Herr Lagerhjelm begärde votering. Herr von Hartmansdorff: Jag har redan yttrat min mening om rigtigheten af den högre Revisionens anställande i sammanhang tned den lägre. Då likväl de värde Ledamöter, Den 18 December. som bestridt Revisionen, lära finna, att, enär 2:ne Stånd ansett den icke böra ske, Riksens Ständer icke komma att begära den, ehuru än ifrågavarande votering slår ut; så hemställer jag till den värda Ledamoten, om han icke skulle vilja afstå från sin anhållan om votering, aldenstund tiden är så långt framliden, och vi veta, att Förstärkta Stats-Utskottet skall sammanträda på detta rum klockan 5. Herr Grefven och Lanclt-Marskalken yttrade, att då Herr Lagerhjelm, oagtadt Herr von Hartmansdorffs till honom gjorde hemställan, iagttog tystnad, syntes deraf följa, att Herr Lagerhjelm önskade, det den af honom begärde votering måtte för sig gå; I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marskalken alltså framställde följande voterings-proposition:
As 89 förhållanden gjorda framställningar borde vinna mera afseende, än Utskottet deråt egnat, och att Utskottet skulle, genom beviljandet af det ifrågasatta anslaget, silka undanrödja den oegentlighet, sorn ligger deruti, ali af det till bihliolhekets materiel afsedda belopp en del skall åtgå lill adöningar, och har jag för denna min åsigt hemtat ett ytterligare stöd deraf, att det viii ej torde vara rimligt eller skäligt, att Kongl, bibliotheket i Stockholm skall hafva mindre årligt anslag till inköp af böcker, än universitets—bibliotheket i Upsala, hvilket förhållande dock kommer att inträffa, derest Utskottets förslag olörändradt bifalles, hvarigenom anslaget för bibliotheket i Stockholm skall vidkännas en årlig afkortning af 1,200 R:dr. under det Upsala bibliothek får ett oafkortadt årligt anslag af tillsammans 8,000 R:dr.» »Sedan konsistorium i Upsala och Lund till löner och understöd åt ifrågava rande lärare begärt, konsistorium i Upsala årligen 3,000 R:dr och konsistorium i Lund 1,500 R:dr, samt H. K. H. Kanslern å dessa framställningar tillstyrkt nådigt bifall, så har Kongl. Maj:t för del afsedda ändamålet begärt ett årligt anslag af 2,000 R:dr för hvartdera universitetet eller tillsammans 4,000 R:dr, och utgiftsafdelningen, som ansett denna summa otillräcklig, tillstyrkt dubbla beloppet eller 8,000 R:dr, men Utskottets pluralitet, har ej ens slädnät härvid, utan föreslagit en ytterligare tillökad årlig utgift af tillsammans 9,220 R:dr.
Raab hade begärt att H. Ex. måtte göra detta förklarande och H. Ex. hade derföre nu ansett sig böra omnämna det förhållande, att Frihm gjort flere anmärkn:raf olika beskaffenhet, men att under öfverläggningen icke yrkades att desamma måtte framställas såsom förslag lill gemensamma tankar, och de derföre ej blifvit såsom sådane af H. Ex. uptagne, helst Frih. Raab ej heller aflemnat dem skriftligen. Frih. Raab: Jag föreställde mig visserligen icke då, altman till den grad skulle bindas af former, alt, om jag framställde en anmärkn. i sak, underlåtenheten att specielt begära alt den och den saken måtte framställas som förslag till gemensam tanke, skulle nu kunna lägga hinder i vägen alt få min framställning pröfvad. Jag gjorde flera anmärkn:r, hvaröfver jag önskade inhemta Ståndets tanke om jag ej än framställde dem som förslager till gemensamma tankar hvilket jag icke minnes. Det torde tillåtas mig få nämna hvilka de voro: l:o att ordet ”Granskningsnämnden” skulle utbytas mot GranskningsUtsk., och 2:o att det yttrande, som detta Utsk. afgåfve om tillämpningen af 107 § skulle öfverlemnas till Riksnämnden och icke till Stånden. Denna sednare förändring anser jag vara af största vigt, och skulle beklaga om R. o. Ad. icke skulle tillåta alt densamma finge komma under pröfning. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: I anledn. af den siste talarens yttrande vågar jag hemställa till Hr Frih, o. Landtm, om det är en irring af mig eller icke, då jag fattat saken så, all Hr Frih. o. Landtm, vid slutet af den allmänna öfverläggning, som öfver hela förslaget egde rum, förklarade, alt de af Ståndets ledamöter, som önskade få sina tankar pröfvade, för att dé möjligen sedermera skulle kunna förklaras vara Ståndets gemensamma, borde desamma skriftligen framställa och att inga andra, h. e. än skriftligen upsalte, kunde komma under Ståndens pröfning.
Prof, Ut dr. d, ja Uec. 182$, 3^7 2:0 Grefve Sjje.uds, Carl Gustaf, den \ \ den. nes e. lil. på bordet lagda Motion, angående åtskillige föreskrilter i alsetnde å Debetssedlar, 3:o Grefve Stauss. Carl Guslaf den tj dennes e. ni. på bordet lagda Memorial, angående åtskilliga ändringar uti Redactionen af Bevillnings-Förordningen. O O 4:0 Grefve Svens s, Carl Guslaf dea 15 dennes e. m, på bordet lagda Memorial, angående infordrande af uppgift p. Kongl. Kammar-Rättens anmärkningar emot de senare arens Bevtllnings. Comitéers åtgärder, 5:o Friherre Cede/ ströms, Anders, deri 15 dennes e. 111. på bordet lagda Memorial, angående Förslag till Allmänna Bevill. ningen, Banco - Utskott et; j;o Herr Rosettblads, bernhard, den i5 dennes e. 111. på bordet lagda Motion, angående en Lag fila Rikets Ständers Bank, 8:0 Herr af Scenhojs, Christian, den 15 den» nes e. in. på bordet lagda Motion, angående inrättande af Privata Banker w. ni, 3:0 Herr Roos’s, Carl Ulric , dt a i5 dennes Vrot. Utdr, cl. 30 Dcc1S23. e. m. på bordet lagda Motion, angående inrättande af Socken-Bibliotheker. Lag - Utskottet: 1:0 Herr Grönhagens, Gustaf, den i5 dennes e. rn. på bordet lagda Motion, angående en ändring uti Instructionen för Rikets Ständers Justities-Ombudsman. 2:0 Herr af Sten/tofs , Christian, den 15 den* nes e. m, på bordet lagda Motion, att Lagmans-Ting må_ hållas 2:ne gånger hvarje år. 3:0
Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, s. 1180. af Bondeståndet, s. 1188. af Presteståndet, s. 1192, af Borgareståndet, s. 2X94. Jord, om lika beskattning af, StatsUtskottets betänkande, återrem. af Adeln, s. 251. bif. af Borga - reståndet. s. .afij. återrem. af Prest eståndet, s. *74. och af Bondeståndet, g. 57®. JubelRUtsdalrar, ora prägling af sä kallade; BaneoUt. skottets betänkande, bif, Pj-estesUmdet, s, 242.' af Borgareståndet, s. 245. återrem. af Adeln, s. 252. Ytterligare Utlåtande afsk af Adeln, s* 799. Judar, rörande de i riket vistande; Ekonomiutskottet®, betänkande bif. af Adeln, s. 253. återrem. af Bon. deståndet, s. 258, Ytterligare Utlåtande lagt till Handiingarne af Borr. deståndet, s. 358. Justitia;Ombudsmannens Ämbetsförvaltning,om granskring af; Gonstitutions Utskottets Memorial, lagdt till Handlingarne af Bondeståndet, s. 235* af Adeln, s. 237. af Borgareståndet, s. 246. D:o UagUiskottets betänkande, bif. af Bondeståndet, s. 431. >— • förslag till tillägg i i4 §. af; ConstitutionsUtskottets Memorial, bif. af P rest est ån de t, s. g84. af Borgareståndet, 9. 999, af Bondeståndet, s. 1021. af ‘Adeln, s. 1036. • Suppleant, om inkallande af att emotfa ämbetet.
Mig synes dock som om ett sådant påbud i ännu betydligare mån skulle öka svårigheten. Det är icke sagdt, all då 2:ne personer uppgöra transaktioner med hvarandra, de båda bo på samma ställe. Om jag bor i Skåne och lånar upp penningar i Slockholm, så har jag svårt att göra upp saken. Det är obilligt att ålägga dem, som bo på landet, isynuer - 168 Den 15 April het deni ;if allmogen, alt liksom kapilalislerne vara försedde med chartor. Jag anser derföre alt förslaget icke är verkställbar! i vårt land. I Skåne ål minstone finnes ofta citat lae-försäljare icke på närmare håll än 8 mil. Der finnas icke sådana å andra ställen än i städerne eller vid domstolarne pä landel, under deras sammanträden. Af dessa förut anförda skäl, tillstyrker jag bifall till Utsk:s ullål. i denna punkt, samt afslag å reservanternes förslag. Ilr Aminoff: Om den siste värde talaren genomläst de i detta ämne väckta motioner, hade han ulan tvifvel funnit, alt det nu icke är fråga om alt ålägga dem, som utfärda skuldebref på sä små summor som 1 r:dr eller deromkring, alt skrifva desamma på stämpladt papper, utan alt motionärerne åsyftat skuldförbindelser på 500 r:dr och derutöfver. Man säger visserligen, all, vid ifrägavar. förbindelsers uppgörande, del lätt kan hända ali skrif-charlor ej finnas lill hands ali få köpa och att det vore obilligt alt ålägga hvar och en, som kan behöfva alt låna upp eller låna ut penningar, ali vara försedd med eli tillräckligt förråd af chartor. Men denna olägenhet är ju afhjelpt dermed, att man jemväl har räll ali, inom en viss kort lid efter förbindelsens utfärdande, förse densamma med biläggnings-charta. Om puvar. R. St. blott ville besluta alt göra ett försök med en ganska lag bevilln:s utsättande för belopp af skuldsedlar på 500 r:dr b:co och derutöfver, kunde ju vid en kommande riksdag mera bestämda och detaljerade föreskrifter i ämnet lemnäs.