Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J k:na söt eller sur grädde vispas med 2 skedblad socker till hårdt skum; häruti slås 4 vispade äggulor och 3 skedblad skiradt smör, hvarefter vispningen fortsattes; I k:na stötta och siktade skorpor nedröres äfvensom några kokta, kalla, väl afrunna russin och sist 3 ägghvitor i skum. Hälles i smord och mjölad form och insattes genast i svag ugnsvärme. A f denna smet kan bakas munkar. Ätes med sylt. Frida N. N. Efterrätter. Efterrätt af rismjöl. | k na grädde kokas upp med 12 ort rifven sötmandel, blandad några bittra, litet kanel och socker efter smak. Då det kokar, invispas 36 ort rismjöl, får koka några minuter, hvarefter 5 hela ägg, vispade med 3 skedblad godt hvetemjöl, röras: Falska mandelkransar. 1 skalp, siktad t socker, 1 skalp, smör, 1 | skalp, mjöl, 15 ort skållad och rifven bittermandel, 4 ä 5 gulor, hvilka vispas först och blandas med mandel; derefter tages sockret och smöret, sist mjö- let. Uttages genast med sprits. Till en half sats tages 3 gulor. Frida N. N. Mandeless. 6 ägg, 1 skalp, socker, \ skalp, sötmandel, 1 skalp, mjöl, \ tesked hjorthornssalt. Bullas i groft socker. Frida N. N. Upsalabröd. 1 skalp, smör, 30 ort socker, 1 jumfru bränvin, \ skalp, mjöl; ej för het ugn. Tages ut med mått och doppas i socker. Frida N. N. Huskurer. Ett osvikligt plåster för svårläkta sår. 12 ort fårtalg, 12 ort vax och 12 ort grankåda, d:0 1 jumfru god matolja. Vaxet och kådan, sönderdeladt i små bitar, samt talgen och § af oljan smältes i en stentallrik öfver elden, omröres väl, men får ej koka. Silas väl genom dubbel gardin. Då massan blifvit kall, inarbetas den öfriga oljan.
Emot Utskottets förslag yrkades af åtskilliga ledamöter bibehållande af den lull af 5o procent utaf tullvärdet, som i83 Den S Dicember f. m. i835 års taxa innehåller, hvaremot af många andra i motsatt mening yrkades bifall å Utsk:s förslag. Utskottets förslag blef derefter af R. o. Ad. bifallet. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolii, F. O. Silfverstolpe. Tisdagen den 8 December i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 3i sisth Oct. e. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s utlåt. N:o 3o, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid betänk. N:o 21 aogtde tullbevillningen. Apotheksvaror. Vid denna artikel yrkades, dels att enkla medicinalier borde vara fria från tull både vid inoch utförsel, och de sammansatta bära en införselstull af 10 proc., med tullfrihet vid utförseln, dels att införselstullen borde bestämmas för de enkla till 5 och för de sammansatta till 10 proc., samt utförseln vara fri; dels alt utförselstullen för de enkla borde bestämmas till 24 sk. af roo r:drs värde; dels ock slutligen att enkla och sammansatta medicinalier borde bära en gemensam införselslull af 7 procent. R. o. Ad. beslöt, alt införselstullen för enkla medicinalier skulle bestämmas till 5 rtdr af 100 r;drs värde och för sammansatta till 10 r:dr af samma värde; äfvensom att utförseln af båda slagen skall vara fri från tull. Askar och dosor. R. o. Ad. ansåg, på derom väckt fråga, artikeln ”Askar och dosor” böra uppskjutas för att förekomma i sammanhang med artikeln Slöjdevaror. Arsenik. Utskottets förslag bifölls. Aska. Flere ledamöter yrkade att utförselstullen måtte bortgå.
En munter barnröst trängde i detsamma till hennes öron. Hon kastade af sig den stora sjä- len och skyndade in i barnkammaren till sin lille gosse. Han satt på golfvet och roade sig med sina brädlappar, men vid hennes inträde stultade han med osäkra små barnasteg genast emot henne och ropade i belåten ton: mamma 1 mamma! Hon lyfte upp den lille, slöt honom med ovanlig häftighet intill sig och kysste honom. » Lille Ivan, mitt söta lilla barn, du tycker riktigt mycket om din mamma, tror jag? » Hon tryckte sin bleka kind mot hans rosiga och fylliga anlete med en känsla af mildt välhehag. Men lille Ivan, som från sin mammas arm fått en öfverblick af gatan, fick i ett nu uppmärksamheten riktad på en förbigående herre och ropade med samma förtjusta röst som nyss sitt mamma, mamma 1 • — » Pappa! Pappa! » Pappa sof ännu alltjämt i godan ro, det visste den unga modern, men hon betogs af en djup förstämning, då hon hörde, huru den lille omedvetet i sina tankar liksom skipat rättvisa mellan sina föräldrar. Hon hade tyckt sig hafva rätt till lejonparten af gossens ömhet. Hon suckade, i det hon satte sig ned. Så skulle det naturligtvis komma att blifva. Gossen måste dela på sina känslor mellan dem båda. Och äfven om fadern var helt ljum i sina känslor för detta barn — åtminstone jämfördt med hvad hon, modern, kände för det —, så måste hon medgifva honom rätt till anpart i barnets hjärta, till talan vid dess uppfostran. Den lille gossen gled ned från moderns knä för att återvända till sina brädlappar, ty han slöt instinktmessigt af den tankfulla uppsyn hon i en hast fått, att detta skulle blifva nöjsammare. Och modern ägnade honom icke längre någon uppmärksamhet, ty den lilla scenen hade i all sin obetydlighet bringat ett af ämnena till framtidens svåraste konflikter i skarp belysning. IDUN 224 Hon satt länge försjunken i dessa dystra grubblerier, under det att hon med förströdd blick följde sin lille gosses lek. Slutligen reste hon sig med föresats att stålsätta sig mot dylika farhågor och att afskaka detta missmod, som annars skulle kunna i grund ruinera den smula energi, hon ännu ägde i behåll.
Jag tror icke alt PresleStis beslut på något sätt är dunkelt, Hvad beträf - Den 28 April. 249 får mig, sorn deruti instämt, så är min tanka den, som jag från början uttalat och sorn jag framställt i de flesta samhällsfrågor, nemi. att man hör, sä vidt möjligt är, bibehålla den gamla grunden för våra samhällsinrättningar, och utan hans omstörtande, införa de förbättringar tiden kan fordra. I närvarande ögonblick har jag ej kunnat gifva uteslutande företräde åt någotdera systemet och derföre önskat att erfarenheten mätte vinnas innan sä vigliga beslut fattas. Gr. Anckarsvärd har påstått, att man borde bifalla detta förslag, emedan det skulle göra uppseende om en K. propos. blefve afslagen. Hvem skulle, sedan man hört Grefveu vid 1840 och 1841 årens riksdag samt äfven vid de föregående, hafva föreställt sig att nu fä höra honom yttra sig så om en K. propos.? För min del anser jag förhållandet med en sådan icke vara annorlunda i Sverige än i andra conslitutionella länder, nemi. att, om en sådan afslås, så li I Ira k rias det rådgifvarne, som tillstyrkt åtgärden, och ingen annan. På invändningen att det vore ett vådligt rön man företo ge sig, har Gr. Anckarsvärd svarat, att då Konungen före slagit, och Hans rådgifvare tillstyrkt åtgärden, så blifver det på deras, men icke pä Ständernas ansvar, om saken misslyckas. Della innebär detsamma som att säga: gör vederbörande lill viljes för ögonblicket och lemna dem sedan ät sitt öde, om det går illa. Sådan är icke min tanka om en riksdagsmans pligter. Om han anser en åtgärd vara oriktig; så bör han, fastän han af Regeringen önskas öppet och ärligt, så vidt lian förmår, söka afböja verkställigheten, just derföre alt han aldrig vill, ehuru utslaget än må blifva, underlåta att lili rättelse hjelpa den regering, som misstagit sig. Det är efter denna grundsats, som jag för närvarande handlar och hvilken jag skall söka alt iakttaga så länge jag äger en röst pä detta rum.
Län motion, angåendo beviljande af amorterings-lån i och för kyrkobyggnader i stället för stamboksoch kollekt-medel m.m.; samt 3:o Ståls-Utskottets memorial N:o 18, med återlemnande af Anders Nilssons från Hallands Län motion, om åbooch besittningsrätt å stomheman; blefvo deäsa motioner remtterade till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Den 18 Januari. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. I). Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 11 och fo dennes på bordet lagda memorial N:o 3 om val af revisorer och suppleanter för Låne-kontoren m. m., beslöt Ridderskapet och Adeln, med bifall lill detta memorial att med ifrågavarande val skulle förfaras i öfverensstämmelse med 5 § i den af Ridderskapet och Adeln för Riddarhusdirektionen utfärdade instruktion, hvarenligt nämnde Direktion har att hvarje år välja tvenne af Ridderskapet och Adeln till revisorer uti Rikets Ständers Banko-diskont-verk; äfvensom en revisor och en suppleant vid hvarldera af Låne-kontoren i Götheborg och Malmö. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 11 och 15 dennes på bor det lagda memorial N:o 4, med återlemnande af Pehr Hanssons motion, ansåg Ridderskapet och Adeln denna motion böra behandlas af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 11 och 13 dennes på bordet lagda memorial N:o 5, med återlemnande af en utaf Riksdagsfullmägtigen Nils Jeppsson väckt motion, ansåg Ridderskapet och Adeln denna motion böra behandlas af Bevillningsutskottet. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets memorial N:o 22, med återlemnande af en utaf Petter Mårtensson från Jönköpings Län väckt motion, angående nedsättning och likformighet i postportot öfver hela riket, ansåg Ridderskapet och Adeln denna motion tillhöra Bevillning»-Utskottets behandling.
Föredrogos å nyo Lag-TJtskotteta Utlåtande och Memorial; N:0 i4ö, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 5<%j öfver motion om ändring af 3o §. i Concurs-Lagen: Betänkandet N:o 58 bifölls och N:o 147» i anledning af återreraiss utaf Utskottets Betänkande N:o 6r, öfver väckte motioner derom, ali inteckningshafvare och andre veterlige borgenärer éj måtte behöfva att, i anledning af åi s-stämning, deras fordringar angifva, lades till handlingarne; S. D. Föredrogos å 113m Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskottets Utlåtanden: N:o i32, i anledning af väckt motion, om åtskilli ga förändringar i Aimeens organisation och Bikels försvarsverk, återremitterades; och N;o i33, ytterligare, i fråga om åtskilliga föreslagna åtgärder till lindring i rustningsoch rolerings-besväret: Betänkandet N:o 119 och tillägget dervid, enligt Utlåtandet -N;0 133, biföll o?. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D.
Sorn tili delta Betänk. ingå examensfrågor för kyrkobetjeningen, hemställer jag ali R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut, sorn i fråga om pastoralexamen, nemi. atl icke företaga detta ärende förr än PresleSlis beslut blifvit R. o. Ad. bekant. Dppå Hr Gr. o. Landtm» i anledn. häraf framställda propos. bifölls, att med ytterligare föredragning af ifrågavande Betänk. JVs 130 skulle upskjutas, lills PresteSt:s derom fattade beslut blifvit R. o. Ad. genom prot.-utdr. meddeladt. Föredrogos och biföllos Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 27 dennes f. m. på bordet lagde Betänkm: Jtä 131, i anledn. af väckte motioner, dels om utredning äf tolagens tillkomst och rättvisare grund för densammas fördelning, dels ock om rättighet för Fiskeläget Torekow, att upbära tolag för aila varor, som derstädes lossas eller lastas efter förolyckade fartyg; och M 132, i anledn. af väckt motion om förändring uti nu gällande stadganden ronde behandling och försäljning af s. k. slrandvraks-gods. Föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Ulskis den 27 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. JV2 133, i anledn. af väckt motion om kronoskjuts-skyldiges befrielse från krut-transporter. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Det är visserligen skäl, såsom Ulsk. yrkat, att krut-transporter icke få verkställas, utan upsigt af Kronans tjenstemän, eller sådane som dertill få updrag, men deremot Anner jag det vara obilligt, att krut skall, för enskild räkning, forslas genom kronoskjuts. Att jordegare äro förbundne utgöra skjuts för allmän räkning, kan vara billigt. Men att de skola utgöra kronoskjuts för enskild räkning, det är en motsägelse och för mycket hegardt.
De öfriga stiften, nemi. Westerås, Calmar, Carlstads ecb Wisby, hafva redan så många representanter, som rättvisligen kunna sig på dem belöpa. Det förslag, jag nu upgjort till förändring af 13:de §:n R.O., lyder sålunda: l:o Jemte ErkeBiskopen, Biskoparne och Pastor Uen 18 J ali e. m. Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till riksdagen kallas, välje hvarje stifts Kyrkoherdar samt de ordinarie lärare vid stif-^ tets Elementarläroverk, hvilka för sina befattningar ega presterlig befordringsrätt, gemensamt och inom sig, på sätt de öfverenskomma, följande antal ledamöter i PresteSt:t, nemi.: för Upsala stift 6', Stockholms stad 4, Linköpings stift ti, Skara 5, Strengnäs 5, Westerås 5, Wexiö 4, Lunds G, Götheborgs 4, Calmar 2, Carlstads 2, Hernösands 4, och Gottlands 2. Comministrarne Fullmäktig. 2:o Universiteten Riksdagsmannaunderhåll. Derjemte torde det blifva, i följd af denna förändrade lydelse af 13:de §:n, nödvändigt att i 16;de §:n ordet »prosteri» borttages, der det i §:n förefinnes, och att ordet »stift» i stället insattes, hvarigenom 16:de §:n skulle lyda sålunda: Underlåter något stift, universitet, stad den omkostnad, som ett annat och jemlikt stift, universitet, stad Ståndets kassa. Jag hemställer nu om icke R. o. Ad. skulle vilja antaga detta förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
Han lokaliserade med ovanlig kläm och en synnerligt ledig samtalston l’Officieux af de la Salle på svenska kallad Fjäsken, och på sin väninna Elsa Fougts uppmaning Collin d’Harlevilles l’Optimiste, och i handskriftssamlingen från Löberöd finnes likaledes en försvenskning af Rochonne de Chabannes Morgonstunden af hans hand. Till det först nämnda stycket skref han en liten »lever de rideau» »Sladdret eller Fjäskens Miracler» (otryckt i enskild ägo), som dock blott ett par gånger gafs, medan »Fjäsken» med sin liflighet hade framgång och kanske ännu kunde göra åtminstone en kuriositetslycka på en scen. Däremot tilldelas Schröderheim af Dahlgren och andra ett stycke Rångedalariddaren, som gjorde ett fullständigt fiasko på den dramatiska scenen i februari 1788 för att sedermera aldrig mera lämna något spår efter sig. Var detta stycke verkligen af den kvicke statssekreteraren? Den väl underrättade Rosenhane tillskrifver det uttryckligen en underordnad vitter dilettant, löjtnant Holthusen. Alla dessa stycken sakna dock trots mycken fart och många muntra infall egentlig gestaltningskraft, ja äro svagare än till och med Kexéls. Fråga är om Schröderheim med all sin begåfning hade den konstnärskraft, som gifver ordet kött och blod. Förmåga att klippa roande teatraliska skuggspel ägde han däremot nog, drifven som han var i replikföringen, och skulle det behöfts kupletter till, kunde det ej hafva bringat honom ur fattningen. Hvilka anlag han ägde åt det hållet visa åtskilliga, helt säkert i en handvändning nedkastade småvers bland hans papper, kanske främst det lustiga Fröjdekväde till financieren baron Ruth, »med anledning af det anlända kvartalet», som han lagt i munnen på dennes gamla släkting R. R. Bunge. Hvilken äkta vaudevillestrof är ej till exempel följande: Högtlofvad vare min neveu så Gud, låt honom aldrig dö, så länge han försträcker, allt väl, är han min söte Necker, I förstån mig väl.
Afgår och öfverflyttas till an. ske-undervisningen och nen åt läraren för barnStockholm Tpt jl,312,717i10.221,999,16 279,966. 3j559,932|60| 21,192j 9.18,385,80.2,113,065jS Elementar-läroverken (af konanslag å 3,000 R:dr till arf högre läroverken): Penningar: * 9 l - Transport Kleresiet: 3,000: 270 R:dr, högst 3,510: roterade ecklesiastik 3,000: — servations-anslag (nytt). För slag s-anslag : 11,000: — 11,700: — ► loppet ett Förslags-anslag lande till visst belopp at sådana i hvilka spanmål ingår): Tab. 231,266: 25. 16,871: — 251,137: 25. års Riks-stat 82,521: — dito 107,030:20. Institutet: 19,900: — 787:12. 51,812: 58. 20,687:12. slaget för BaruinorBarnbördshusen: lömorske-eleverne i 75,500: — 3,000: tanta beloppet ett Reservationsvoden åt Bibliothekarie!' vid de Förslag till blifvande Riks-stat. Penningar. Indelta Ram tor enligt markegång på förslag. Spanmål. Indelt på förslag. Mått. Värde å 2 K: dr kubikfoten. Oindelt. j Värde förmo, , slagsvis ä Matt. „ t, j I 2 R:dr kubikfoten. Riksmynt. Penningar. Indelta Räntor enligt markegång på förslag. Spanmål. Indelt på förslag. Mätt. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mätt. Värde förslagsvis å 2 lt:dr kubikfoten. Summa. Riksmynt.
Den 2l Maji f. ni. ställa borgen för tle böter, till hvilka de möjligen kunna komma att dömas skyldig. Men som mig vill synas, så bör detta eorrectiv få sitt rum i 4 §. 7 momentet, och lärer således särskild motion derom böra göras. Jag föreställer mig fjätt P Ridderskapet och Adeln och samtlige Riksens Ständer vid afgörande! af denna fråga endast böra låta sin rättskänsla leda sig. Den bjuder ofelbart, att bifall må lemnäs åt ConstitutionsUtskottets förslag. Blifva correctiver nödvändiga för att motväga den återvundna friheten; göra Europas politiska förhållande dem nödvändige. Välan! må motion derom göras af den, som bättre än FolksRepresentanter kan bedöma hvad tiden fordrar. FolksRepresentanten har fyllt sin pligt, när han låtit sin rättskänsla leda sig i sina handlingar. Då år 1812 Tryckfriheten inskränktes, så var det ofelbart den öfvertygelsen, att tiden fordrade ett offer, som bestämde dem som röstade för inskränkningen. De åter, hvilka bestridde förändringen hoppades att Regeringen sjelfmant i sinom tid skulle föreslå upphäfvandet of mått och steg, som icke instämde med Nationens önskan, men som tiden må hända ovilkorligen fordrade. Under sjelfva discussionen lades grund för dessa förhoppningar. Visserligen hafva tvenne Riksdagar framgått utan att dessa förhoppningar blifvit fyllda. Jag tillåter mig derföre ändå icke att tvifla, att icke Regeringen känner att Nationen anser 1812 års begränsning i Tryckfriheten såsom ett offer åt ti - Den 21 Maji /. m. dens fordran, som ej bör råcka längre ån omständigheterna göra det nödigt. Af Slånderne kan och bör ingen annan åtgärd fordras, ån den, att bereda möjligheten för kommande Ständer att håfva 1812 års inskränkning. Styrande Maktens organer tillhör det att genom motioner bereda de correctiver, som synas flem nödiga, innan de anse sig kanna styrka Konungen till bifall åt Ständernas önskan.
Den hugnade öfvertygelse har härigenom hos mig blifvit väckt, att Nationens Representanter icke heller sakna hvarken vilja eller förmåga, att i närvarande ögonblick göra allt* för det Folks räddning, hvars efterkommande en gang i aflägsna, och som vi böre hoppas lyckligare tider, skola njuta frukten af dessa sina fäders Patriotiska uppoffringar* jag har vid framställningen af mina tankar rörande förändrade Råne-inrättningar, beträde - Den 20 Juni’ 917 trädt elt för mig föga kändt fält; jag har va. rit ledd af min öfvertygelse om de nu va. randes oförmåga, att med jemnhet imellan särskilda Näringsgrenar fördela det biträde sorn med dem åsyftas; jag har trött, att af en allmän stiftelse, nyttan icke borde vära endast enskild-, och jag har velat bégagha tillfället, att till Moder-Näringens underbjel jaahde föreslå en särskild Line-afistali, af samma inflytelse och samma ändamål för denna , som Jerh-Contoiret och Manufactur-Disconten för de Näringar, hvilkas upprätthållande och tillväxt haan.bemödat sig ätt gfenom dem bereda. Om jag ock skulle hafvä misstagit mig i välet af de medel jag ansett leda till ändamålet, blifVer det likväl en äf erfarenheten bestyrkt sanning, att så länge Jordbruket skall hämta sina JLåne-biträden från samina källa som de öfriga Naringarne, det förra alltid får stå tillbaka för de sednare. Detta förhållande VedérläggeS icke ge* nom beräkningar öfver antalet af de Jordägare, söm man förmenar hafva erhållit län i de Allmänna Disconterna; Ibland dessa finnäs Köpmän och andré Näringsidkare, som ägä jord, och stundom tillika ärö Actiéägare i Discont-Verken, Ståndspersoner sorn äga, meri ej bruka jord m. fl. sådane.
M:s skrifvelse rörtde fattigvården i Riket, fästat sig vid hvad här genast, vid det tillfälle då denna skrifvelse föredrogs, blef anmärkt, nemi. att densamma icke var ställd i den form den ansågs böra hafva; hvaraf, såsom Utsk. säger, äfven kunnat följa oformligheter vid dess behandling hos R. St. Jag får dock anmärka, att i 27 §:n 2 mom. Riksd.Ordn. är öppnadt ett tillfälle för K. M. att lemna R. St. meddelanden i annan form än medelst propostr till stiftande af lagar; och detta ämne, som rörde fattigvården och innefattade en mängd vidtutsträckta och af local-förhållanden beroende intressen, trodde Konungens rådgifvare lämpligast böra meddelas lill Sländernes kännedom i sådan form, och deras mening i ämnet inhemta?, innan förslaget derom såsom lagpropos. till dem öfverlemnades. Då således grundlagen lemnar anledn. till ett sådant meddelande, ehuru Const.Utsk. det förnekar, och afsigten ej bort misskännas, synes det ej vara i någon grad billigt, att dervid hafva fästat en sådan anmärkn. som den ifrågavarande. Utsk. har äfven gjort anmärkn. vid åtgärderna, att uppdraga åtskilliga embetens bestridande åt tillförordnade embetsmän. Denna fråga har redan af föregtde talare blifvit upptagen och utvecklad. Jag vill blott såsom allmän sats anföra, att det visserligen är öfverensstämmande med vår statsförfattning, att, så vidt möjligt är, med verkligen utnämnda personer besätta Rikets embeten ; men å andra sidan måste det ej kunna förnekas, att det är alldeles omöjligt, att ej vid vissa tillfällen låta dem bestridas af tillförordnade. Då tjenstledighet temporärt medgifves, och embetet är af beskaffenhet, att det, såsom t. ex. chefsskap, behöfver under enahanda form oafbrutet utöfvns, måste man medgifva, att sådana tillförordnanden äro alldeles nödvändiga. Vid dessa förhållanden hafva också Statsrådets ledamö - Den i Juli f. ni. 53 ter tillstyrkt denna utvägs begagnande; och detta mätte icke vara stridande emot Rikets sannskyldiga nytta.
Jag tror derföre att utan ett dylikt vilkor, som jag nu nämnt, det begärda anslaget icke bör beviljas; men kan detta vilkor upfyllas, tillstyrker jag motionen, eljest tror jag att medlen skulle vara förfelade. Hr Adelborg: Det är icke ulan en verklig känsla af glädje som jag finner att min motion delas af så mångå af detta aktade Stånds representanter, då jag betänker, att man för en icke långt aflägsen tid sedan knappast ville tänka på någon förbättring af våra inhemska racer, utan endast uteslutande fästa sig vid att det felades hemmet de företräden, man ville finna utom detsamma. Emedlertid anhåller jag att, i afseende på deu discussion, som nu blifvit hållen, först få vända mig mot någon af de värde talarnes emot min motion gjorda anmärknrr. Hr von Celsing har ogillat, att jag företrädesvis begärt att en Engelsk Breeder skulle införskrifvas, och samma anmärkn. har jag från flera håll hört framställas. Jag bekänner upriktigt, att jag var okunnig om åtskilliga förhållanden som stå i sammanhang med denna anmärkn., och jag har måhända låtit förleda mig deraf att Engelsmännens högt updrifna kreatursracer, nästan gjort dem till ett mönster för all slags boskapsskötsel. Man har af de egenskaper, som man i ytterlig grad velat tillägga dem, tillskrifvit dem en skicklighet i så väl mjölksom hufvudsakligen kött-produktion, som måhända torde vara öfverdrifven. Jag vill dock nu påminna mig, att jag läst en afhandling om Londons hushålls-ti 1 lstånd, hvilken förkastar det brukliga sättet att ytterligt göda kreaturen, emedan det derigenom frambringade köttet icke är fullkomligt helsosamt; ty det består icke allenast af muskelfibrer, utan hvarje fiber är omhöljd af en cel - Den 1 December. 9 lulväfnad af det finaste fett, hvilket således i högre grad, än det borde göra, ingår i den vanliga matordningen, och då man vet, att detta fett är mycket hårdsmält, är det naturligt, att det också skall vara skadligt för helsan.