Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med dessa förslag har Utskottet jemnfört den del af Herr Skogmans ofvanintagna motion, sorn angår Bankens grundfond; och får i anledning häraf anföra följande: Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. 13 Bestämmandet af berörde fond till den föreslagna summan af 10,000,000 R:dr betryggar allmänheten i afseende på Bankens förmåga att kunna uppfylla sina förbindelser, och någon fördelagtigare tidpunkt än den närvarande för att öka grundfonden till nämnde belopp, torde svårligen uppstå, enär Banken redan, i följd af Rikets Ständers bifall lill Utskottets memorial, N:o 17, eger uti kapital-öfverskottet, enligt 1843 års bokslut , 9,404,775 R:dr 18 sk. 6 rst. så att endast . 595,224: — 29 — 6 ■— af de under detta år ingående vinstmedel erfordras för att fylla summan till 10,000,000 R:dr. Och då en utöfver Bankens eget behof ytterligare fortsatt reservation af vinstmedlen skulle verka till antingen ökning af lånerörelsen eller minskning af den utelöpande sedelstocken; hyser Utskottet den öfvertygelse, att de å vinsterna uppkommande öfverskott, kunna, efter hvarje årsbokslut, tili Statens allmänna behof öfverlemnas. Men på det att grundfonden må uppfylla det ändamål, som dermed afses, eller att kunna, då behof deraf göres, till bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa användas, tror Utskottet, att densamma bör beslå helst af sådane räntebärande papper, hvilka äro lätt realisable. Banken eger för närvarande obligationer till ett sammanräknadt belopp af 4,333,000 R:dr. nemligen uti Riksgälds-kontorels 3,608,000: och uti Armeens Accords-Amorterings-fonds 725,000: säger 4,333,000:
Ståndet godkände nämnde 8 i de hittills gällande tulltaxe-underrättelserna med de förändringar, sorn i Utskottets Betänkande -N:o 3 blifvit föreslagna, men beslöt tillika, för sin del, att Rikets Ständer derjemte skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder vidtaga sådane åtgärder, att drawback-systemet måtte samtidigt i Sverige och Norrige upphöra; och dels den i fråga om. behandlingen inom Preste-Ståndetaf 17 8 i tulltaxe-underrättelserna gjorda anmälan, hvilken icke ansågs föranleda någon Ståndets åtgärd. S. D. Vid skedd föredragning af Bevillnings-Uiskottets Memorial i‘ N:o 16, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående Tullbevillningen, förklarade Ståndet, att, med afslag å de deruti förekommande inbjudningar, utom den som angår redaktionen af 12 8 tulitaxe-underrättelserne, Ståndet vidblefve sina förut fattade beslut samt godkände de föreslagna voterings-propositionerna, i den mån de af Utskottet gjorda inbjudningar icke blifvit af Riks-stånden antagna. Ståndet biföll derjemte: l:o Utskottets å pag. 1 gjorda hemställan, att med redogörelsen för de skiljaktiga besluten i afseende på tullvärden och afgifvandet af de yttranden, i anledning häraf, som iian Utskottets sida kunna föranledas, må anstå intill dess Tulltaxans öfrige härmed samband egande bestämmelser blifvit slutligen afgjorda; 2:o. Utskottets framställda förslag å: pag. 8—9, angående artikeln "Flaskfoder pag. 21—22, angående "Kort;” pag. 45, angående "Malm;" pag. 47—48, angående "Bräder och Plankor;” samt pag. 48, angående 12 8 Tulitaxe-underrättelserne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne ett från Höglofi.
M:t nådigst anbefallda qvarstad å Presidenten af Billberghs fasta och lösa egendom borde under tiden fortfara, med honom likväl iemnad rättighet att sin lön och pension, denna sednare för återstående lifstid, åtnjuta, varande det vid 1847 års riksmöte förlängda uppskofvet med executjva åtgärder till försäljning utaf Presidenten af Billberghs egendom beviljadt jemväl med hänseende till den omständighet att Kammarrättsrådet lVinroth och Kontrollören Middendorff mera afIrdit samt att det icke hunnit utredas i hvad mon deras uti konkurstillstånd eftcrlemnade sterbhus ägde tillgångar att balansen godtgöra. Efter del sedermera Presidenten af Billbergh den 9 April sistlidet är genom döden afgått, hade hans enka, Elisa Catharina af Gillner tillika med mannens, af före - Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, X:o 78. 145 föregående gifte efterlemnade, åtta barn oell i senare gifte ägande tre barn, jemte deras förmyndare, uti en lill E. K. M:t inlemnad skrift, underdånigst anhållit att, då slutlig utredning af Kontrollören Middendorffs och Kammarrättsrådet fVinroths sterbhus numera blifvit verkställd, hvadan af Rikets Ständers ofvan ömförmälda beslut hinder icke vidare skulle möta för verkställighet af förenämnda utslag i hvad det rörer den Presidenten af Billbergh ålagda ersättningsskyldighet, men utkräfvandet af denna ersättningsskyldighet skulle, utan att bereda staten någon väsendtlig godtgöreke för dess genom Tullförvaltaren Finérs balans uppkomna förlust, hardt drabba af Billberghs efterlefvande familj, och synnerligast beröfva de omyndiga barnen allt hvad hufvudsakligen kunde vara att för deras uppfostran och framtida bergning påräkna, E. Ii. M:t måtte lill Rikets Ständer i nåder hemställa alt den af E. K.
Skulle sa inträffa akt denna Fidei-CoMmisiarie med döden aflider innan den uklösningssumma blifmit liqvidera!), som han enligt stiftelse-bcefwet bordt utbetala, och en annan Fidei-Commitzarie således är berättigad egendomen tillträda, med enahanda förbindelse kill lösens utgifwande ät sine medsyMn eller sarffilde inrättningar; mäste med förwaltningen och afkastningcns fördelande fä förhallas som i ofwanberörde twänne punkter är stadgadt, och desie tillkomne fordringsägare icke förr utbekomma någon loit i afkastningen, än de äldre blifwit till fullo godtgjorde; hwilken ordning mast iakttagas, ehuru manga ombyten af Fidei-Commisiarier än mä inträffa, sa att altid den äldre Fidei-CommisiarienS Borgenärer först mäste wara förnöjde innan den yngreg kunna för någon utlösen göra anspräk pä del uti Fidei-CommisietS afkastning: och hwad salunda stadgas har afseende blott pä de Borgenärer, hwilka enligt stiftelse-bcefwet äro berättigade till utlöfcn, och ingalunda ä andre Creditorer, hwilka till äfwentyrg med penninge-län kunna hafwa FideiCommisiaricn försträckt. 4:0. Ej mä ett medellös Fidei-Commisiarie till gälldande af den utlösen han för Fid i-Commisiek äe förbunden erlägga, anwända det gods och ve pen - Den 27 November. »719 penningar hans hustru, uti deras gemensamma
Utgifvare af Dagblad eller Periodiska skrifter häfver ej brutit emot författares egande-rält, då han, i dem, insände anonyma skrifter ulgifver, sä framt ej styrkas kan3 att han med vetskap åtkommit dem emot Författarens vilja. Stockholm den 22 October 1840. Arik. till Exp. Utsk, den 18 Dec. kl. 1 e. m. Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af ett tillägg i 1 g mom. Tryckfrihets-Lagen. Med den åsigt, att uppsatser, som blifvit uti Periodisk skrift införde, äro, likasom sjelfva skriften, att anse såsom allmänhetens tillhörighet, så till vida att en dylik uppsatts skall sedermera kunna uti andra periodiska skrifter reproduceras, ulan att sådant må såsom eftertryckt betraktas, får Constitutions-Utskottet, som i detta fall likväl finnér den skrift böra uppgifvas, hvarifrån uppsatsen blifvit hemtad, hos Riksens Ständer, jemlikt en inom Utskottet gjord motion, för grundlagsenlig behandling föreslå nedanstående tiil - Constitutions-UIskottets Memorialj N.-o jp. lägg näst efter l:sla perioden uli 3:e punkten af 9 moro. 1 §. TryckfrihetsLagen: Uppsatser, hemtade ur Dagblad eller Periodisk skrijt, som uppgifves, anses icke såsom eftertryckte, då de i andra Dagblad eller Periodiska skrifter införas. Hvilken, sorn å en skrift lemnad är. Stockholm den 22 October 1840. Reservation. Prosten Hallström reserverade sig emot detta beslut, så vida det rörer uppsatser, hemtade från Periodiska skrifter, i hvilket lall han ansag Författarens serskilda tillåtelse erforderlig och hans egande rätt trädas för nära genom den i beslutet medgifna rättighet alt, honom ohörd, aftrycka de artiklar, som han i Periodiska skrifter ”låtit införa, och som möjligen dock ega ett högre, af honom sjelf uppskatladt, värde.” Uti denna reservation instämde Herr Geijer, så till vida, alt han ansåg det ej böra vara tillåtet, alt ifrån en i en annan Periodisk skrift i sin helhet införa articlar, utan författarens medgifvande.
Jag tror, att sådana föreskrifter på sin höjd kunde inkomma i de reglementariska stadgandena; men här är fråga endast örn grunderna. Hr Tham har yttrat, att man icke åt Bancostyrelsen kunde öfverlemna en alltför vidsträckt magt, emedan det vore oafgjordt, om man kunde få en skicklig styrelsepersonal, och att det icke vore här sorn i andra länder, att köpmän och i ämnet practiskt erfarna män kunde inkallas i förvaltningen. Jag får härtill svara, att jag icke ser någon omöjlighet uti, att en eller annan köpman inkomme uti Bancostyrelsen; och dessutom har BancoUtsk. uti sitt betänk, framställt så många goda saker i afseende å principerna för en bankrörelse, att den blifvande styrelsen deraf säkerligen kunde hemta en nyttig ledning för sitt begrepp. Jag har med oro hört en hög juridisk embetsman påstå, det Bancostyrelsen icke utan specielt uppdrag skulle kunna göra lån för uppfyllandet af Bankens förbindelser. Jag är af en annan hög embetsman förekommen deruti, att sådant kan och mäste kunna lagligen ske, och han har utvecklat detta så, att jag dervid icke behöfver vidare uppehålla mig. Det är klart, alt för hvarje ny sedel, Banken utgifver, sätter hon sig i skuld, och för att kunna betala den, måste hon äfven äga rätt att på bästa sätt använda inneliafvande obligationer, örn så påfordras. Gr. Cronhjelm har sagt, att han saknade flera vigtiga bestammanden i mitt förslag; att han der saknade rättighet för Bancostyrelsen att skaffa sig utländsk credit. Denna rättighet ligger ovilkorligen deri, att styrelsen äger skuldsätta Banken, och dessutom är den i förslaget innebegripen, då der står: ”genom köp eller annorlunda.” Detta stadgande är så extensivt, att det icke kan föranleda till något tvifvel derom, att det jemväl innebär rättighet för Banken att skaffa sig creditiv och hvad slags credit sorn helst; och jag kan icke förstå, huru den mest juridiska klyftighet skulle kunna förtyda meningen af mitt förslag derhän, som skulle styrelsen derigenom icke vara medgifvet att begagna sig af omförmälda rättigheter.
150 uteslutits ur det nya Reglementet; varande jemväl 129 §, angående de vid 1847 och 1848 års riksdag beviljade anslag till folkundervisningens befrämjande utesluten, emedan dessa anslag dels redan blifvit utbetalda, och dels, till följd af Rikets Ständers beslut, med sitt återstående belopp äro ur Riksgäfds-kontorets räkenskaper afförda. Enär, jemlikt Regerings-formens 63 §, särskild anordning skall af Rikets Ständer utfärdas å den i samma § sednast omförmiilda kreditiv-summa, har Utskottet, jemte föreslåendet af det reglementariska stadgandet angående denna kreditiv-suinmas utbetalning, ansett sig äfven böra afgifva förslag till berörde ' anordning; och då densamma torde böra erhålla enahanda lydelse, som den anordning å berörde kreditiv, hvilken af Stats-Utskottet vid sednaste riksdag föreslogs och då af Rikets Ständer utfärdades, får Utskottet föreslå, att jemväl nu ifrågavarande anordning måtte komma att lyda sålunda: »Till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor. Sedan Rikets nu församlade Ständer till ett belopp 2,000,000 R:dr fastställt den summa, som, enligt Regerings-formens 63 §, skall vara till utbetalning från Rikets Ständers Riksgälds-kontor anvisad, för att af Kongl. Maj:t vid infallande krig lyftas; så varda, i kraft af nämnda § och till följd af pikets Ständers beslut, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret härmedelst förständigade och bemyndigade, att, vid det i samma § förutsatta läll och under derstädes stadgade förbehåll, omförmälda kreditiv-summa af Två millioner Riksdaler banko Kongl. Maj:t tillhandahålla samt, enligt dess Nådiga disposition, i föreskrifven ordning utbetala. Stockholm den — —. På Rikets Ständers vägnar: För Ridderskapet och Adeln. — För Presteståndet. — För Borgare-ståndet. — För Bonde-ståndet.»
I lugnt väder synes endast en lång, brun rand, som visar, hvar grundet hotar. Och när blåsten slår sjön emot land, skumma vågorna hvitt omkring den osynliga klippan. Men sjömännen, som känna farvattnet, veta, att på midten är klippan delad i två hälfter, mellan delarna går en fördjupning, och seglar ett fartyg in där, ligger det fast och stilla, uppkastadt på grundet, till dess att vågorna på hösten slå det i bitar. Där skulle Karolina seglas på grund, och tidigt på morgonen var hela hamnen full af folk, som skulle åskåda affärden. Det var en klar solskensdag och vinden låg emot strand. Den gamla barken bogserades utanför hamnen, och seglen släpptes lösa, hissades upp och utvecklade sina nötta klutar i solskenet. Ett sorl af njutning gick genom mängden, som åsåg skådespelet. – Ta’ vackert i lapparna, ropade en röst. – Det fladdrar i kjolarna på gamla flickan, ropade en annan. En dånande skrattsalva belönade kvickheten. Man trängdes, sprang om hvarandra, reste sig på tå för att se bättre. Ty nu skulle barken göras klar till att släppas ut på egen hand. Den skulle lofva upp i vind, så att den sedan kunde ta fart och styra rätt ned på grundet. Det tog tid, och det gnisslade i det gamla tågverket, det gnisslade, så att det hördes ända bort till stranden, där detta svaghetstecken mottogs med nya bifallsrop. Och när barken ändtligen lade sig på sidan och ovigt stampande lofvade upp mot de skvalpande sjöarna med de tre masterna, som syntes i en sned, gungande linie, och seglen, som hängde snedt och osäkert på master och rår, då steg ifrån stranden ett enda dånande hurrarop och de mest företagsamma skyndade i förväg för att få stå på stranden och bevittna, hur det gamla fartyget rusade in mellan klipporna och hängde upp sitt skrof på grundet, hvilket låg gömdt under det böljande vattnet. Då märkte plötsligt någon, att ankaret sak– nades. I det tillstånd af rus, hvari hela besättningen befann sig, hade ingen gifvit akt på dem, som skulle hala det upp. Kedjan hade glidit undan, och utan att brottslingarna yppade det, hade både kedja och ankare försvunnit i djupet.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han ansett nödigt att, sedan förevande ärende redan uptagit 3 pleni-dagar, fortsätta föredragningen åtminstone för någon stund, helst det vore kändt, att åtminstone 2:ne af de öfrige RiksSt:n hunnit längre än R. o. Ad. vid behandlingen af de mål, som inkommit från Utsk:n. Hr von Hartmansdorff: Jag är naturligtvis skyldig, att underkasta mig Höglofl. Ståndets samt Hr Gr. o. Landt.m:s vilja, men får då bedja om ursäkt i händelse jag, som är en äldre man, icke kan vederbörligen följa föredragningen vid denna sena timma. Kanske är det en vinst både för Ståndet och för saken. Men jag har emedlertid velat upgifva skälet för min önskan, att öfverläggningen måtte albrytas. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., bifölls att vid föredragningen af Utsk:s förslag till Bevilln:s-Stadga, endast borde upnämnas numrorne af deri förekommande §§:r och morna-, men någon upläsning icke skulle ega rum, ulan att serskild begäran derom blefve gjord. Då nu § 1 förekom yttrade Gr. af Ugglas: Jag har visserligen för min del ingenting emot Utsk:s här framställda förslag, men på grund af det beslut, som redan är fattadt, att upskjuta frågan om den personliga skyddsafgiften, intill dess att Bevi!!n:s-Utsk:s serskilda Betänk. rör:de densamma inkommer, så torde icke något bestämdt beslut om antagande af denna § nu böra fattas, utan det här framställda förslaget böra hvila till kommande åtgärd. I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad., i afseende på hvad Gr. af Ugglas anmärkte, redan fattat sitt beslut genom bifall till hvad Utsk. i fråga om personliga skyddsafgiften uti sitt Betänk, föreslagit. Vid upnämnandet af §:n 2, mom. 1, erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. ö.
Då Utskotten nu gå ali besvara denna motion, få Utskotten forst upplysa: ail Rikets Ständer vid 1823 års Riksmöte uti underdånig Skrifvelse hos Kongl. Maj:t tillstyrkt: att de af Öfver-Directören Hagström uti frågan lill Rikets Ständer ingifne handlingar mätte på allmän bekostnad lill trycket befordras och exemplar deraf gratis utdelas till försam Hogarne omkring Wenern; att Kongl. Majus Befallningshafvande i Elfsborgs, Skaraborgs och Carlstads Län måtte besörja om undersökningar, rörande rymden och beskaffenheten af den jord, som genom ifrågavarande företag skulle, i mer eller mindre moa, gagnas, äfvensom utröna, huruvida och till hvad belopp egare af sådan jord kunde vilja utfästa sig att ersätta kostnaderna för samma förelag; alt undersökning mätte anställas, till bestämmande af det förhållande, hvaruti Götha Elfs vattenhöjd står till sjön Wenerns stigande och fallande, samt att Kongl. Maj:t, efter inhemtande af dessa upplysningar, läcktes dem vid näst påföljande RiksdagRikets
1808—1817 d|t0 ^3°6‘ CH Ilär alf'synes ^tt^Tack jernstill verkningen varit högst *rän ^ med *78i till och med 1797» men sedermera i aftagande, ty den ^ förökningen under sista> qvinqvennium, kan e)j anses an ^ sorn tillfällig, härrörande från okade; bl^n“,|a^inskadeg tillverkningarna aft.gaDde och dea lindre vinst JUU Eklången henmar. Att denne sednare ej kan vala lockand alltid uppstår, synes af följande enkla calcul: Till ett Skepprd Tackjern åtgår en Tunna malm, som e, er ^ ^ __ -» WUrnKoI i minimum, utom Vo/tved. 'Kölen hafva inom Bergslagen blifvit betalte, någon gång med 8, otta inea 6: aldrig noder 5 R:dr .6 ak. Banco per M Tunnor, således för 12 Tunnor ...* * * * ‘ p .1- S:a Rrdr 6: — —* ■Nu återstår att bestrida malmtransporten, rostning, hyttans underhåll, aiia aflöningar, synnerligast till Presterskapet och tackjernsfragten till Philipstad, hvartill säkerligen ej förslår 1: 40. 9. S:a B:co 7: 4°* 9- hvilket belopp varit medelpriset å tackjern i Philipstad de sista åren? dock torde bär jemväl böra observeras, att endast Kronans tionde-tackjern utgör 3| procent af bela tillverkningen. Denna hand teringens ekonomiska ställning bär föranled t till en minskning i Bergsmansståndet af icke mindre än 22 procent under sistförflid' lie 25 år. Ar 1808 innehades Bergslagens hyttor af 4o Ståndspersoner och 222 Bergsmän, men för närvarande utgör de sednares antal i^3, då de förras är oförändradt, men deremot innehafva Slåndspersonerne 33 hela hyttor, då Bergsmännen tillsammans endast äga 10 hyttor. Ännu mera skola Bergsmännen minskas i den mån näringen öfvergår från folk' näring till fabriksrörelse.
Och får Utskottet, som, enligt hvad omförmäldt blifvit, för sin del godkänner de allmänna grunder, hvarpå det af Kongl. Maj:t afgifna förslag lill förnyad tulltaxa hvilar, samt under granskningen af detta förslag icke funnit någon anmärkning alt framställa vid de förändringar, som i afseende dels på redaktionsbestämmelserna, dels på införsels-afgifterne blifvit för de öfvannämnde artiklarne ifrågaställde, alltså, med hänvisning i öfrigt till och under åberopande af de särskilda motiver för dessa förändringar, som vid ärendets föregångne behandling blifvit anförde, tillstyrka, att de tullbestämmelser för samtlige här ofvan uppräknade artiklar, som Utskottets med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i detta afseende öfverensstämmande och härhos bifogade förslag till Införsels-tarif innehåller, måtte antagas. v B. Utförsels-tarifen. För Ben, andra slag än Elfenoch Hvalfisk-, oarbetade, Ben. krossade samt förmalde eller s. k. Benmjöl, derå utförsels-afgiflerna nu utgöra 3 sk. 1 Vi rst. Lispundet, har Kongl. Majit, i enlighet med kotnmitlerades hemställan, föreslagit tullfrihet vid utförsel. Utskottet delar de af kommitterade uttalade åsigter, rörande orättvisan af utförsels-tullar i allmänhet, såsom obestridligen utgörande en producenterno af export—artiklar ålagd beskattning utöfver hvad producenter af andra varor i' mån af sin rörelse till Statsverket betala, och anser följaktligen, att sådana ännu qvarstående tullar, hvilkas bibehållande icke af för landets eller dess näringars ekonomi öfvervägande vigtiga skäl påkallas, böra upphöra. Den nu förevarande artikeln sönderfaller i tvänne särskilda slag, oarbetade Ben eller sjelfva råvaran, och krossade eller förmalde Ben, s. k. Benmjöl eller den form, hvarunder benen såsom gödnings-ämnen användas.
I städerna förekomma enahanda skiljaktigheter, så att, då skjutsinrättningarne i Göteborg, Malmö, Christi - *20 anstad och Norrköping medfört högst betydliga kostnader, entreprenadanstalter i åtskilliga andra städer, der skjutsåtgången likväl är ganska stor, kunnat tillvägabringas, dels utan och dels med helt obetydliga tillskott. Bidragen vid sådana entreprenader, som, med beräkning af den högre skjutslega, hvilken sedan förlidet års början varit gällande, blifvit förnyade, visa naturligtvis andra ziffror; men detta har icke någon särdeles anmärkningsvärd inflytelse på olikheten af bidragen vid särskilde gästgifverier. Af förestående upplysningar, hemtade utur Eders Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvandes förr omnämnda uppgifter för år 1855, befinnes sålunda, att skjutsningsbördan högst ojemnt tynger, ej allenast i olika delar af riket, utan äfven inom samma ort, allt efter som förhållandena i orten, hvilka ofta äro tillfälliga förändringar underkastade, derå utöfva inflytande. För bedömandet, huru skjutsningsbesväret anses inom olika kommuner å samma ort mer eller mindre tryckande, kunna jemväl åberopas de skiljaktiga belopp, som, enligt hvad förut är uppgifvet, blifvit för befrielse från detta besvär af de skjutsningsskyldige erbjudna. Utom i ofvanantydde olägenheter af skjutsbördans ganska ojemna betungande, röjer skjutslagsindelningen sin olämplighet jemväl i det afseende, att den är särdeles hinderlig för indragning och flyttning af gästgifverier. Indragning af en, med hänsigt till resandes fortkomst, obehöflig skjutsstation, — och sådane finnas till icke obetydligt antal, — måste föranleda antingen tillökning i utgående hästantal eller längre skjutshåll från närbelägna gästgifverier, mången gång till stort mehn för dessa.
Drefwet till Commerce-Collegium d. 18 Febr. 178;, säsom ersättning för en af Brodeen ägandc och eftcrgifwcn Krono fordran . Priorinnan wid Adelig.! Jungfru Stiftet i Norrköping Grefwinnan Ulfsparre, född kreutz, enl. Kongl. Drcfwen d. 14 April 1782 och 14 Febr. 1786, i anseende till förekomne bewekande omständigheter, samt Grefwe Creutz minne tbfwerste Lieutenant Palmfelks Enka, enligt Kongl. Brefwet d. 26 Junii 1786, i anseende till särdeles bewekande omständigheter, sätt den Pension Dottren haft tills hon blef gist Major Loils oförsörjda Dotter, enligt Kongl. Brefwet d. 12 Julii 1774, för särstilbe bewekande omständigheter . Däwarande Directeuren Stares Hustru E. M. Hick, nu gift med Hfwer-Jagmästaren H u ni b le, enligt Kongl. Drc-fwet d. i; Febr. 1787, en oafkortad Gratifikation uti hennes öfriga lifstid för särstildte omständigheter Beneficii Stat ärligen zz 16 120 Ll6 102 -zz Bihang. H. B. N:s l-, t8> Transport j Ls?!)» t6!- Den 29 September. Trangott Astestor Lili ensparres Enka, i anseende till ömma och bewekande omständigheter, enl. Kongl. Brefwet d. 25 Febr. !7>)6 Ryttmästare» Stjernhofs Dotter, enligt Kongl. Brefivet d. ;o Mars 1791, Modrens Pension af särstildte bewekande om»! ständigheter . Capitaine» For st ii Enka för dito enl. D-oi d. 20 September 19 Capitaine Thicms Dotter enl. Kongl.