Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jagar öfvertygad, att dessa böter, långt ifrån all ökas, komma betydligen att förminskas; ty de, som uteblifva ifrån uppbördsstämmorna, äro ingalunda de som hafva de största debetsedlarna, — desses innehafvare erlägga nog sina kronoutskylder ordentligt; hvaraf också följer, att fogdens inkomst blifver förminskad, örn Utsk:ns fördelning skulle godkännas. Jag anhåller alltså, att den gamla fördelningen måtte bibehållas. Upplästes ett prot uldr. från BondeSt. af den i3 dennes, af innehåll, att Ståndet afslagit Bevilln.Utsk:s utlåt. iST:o 36 och inbjudit MedSlånden att med BondeSt. sig förena i ofvannämnda beslut, och hade Ståndet derjemte beslutat, att öfverläggnings-protocollet hos Ståndet i denna håga, efter verkställd justering, skulle MedSlånden meddelas. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att det omtalade öfverläggnings-protocollet ännu icke ankommit. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christopher: Då frågan ang:de stämmoböternes fördelning förevar i Utsk., segrade den del af Utsk:s ledamöter, som ansåg fördelningen af stämmoböterna böra så uppgöras, att deraf skulle tillfalla uppbördsmannen och de återstående ■§ tillgodokomma de fattiga. Jag hyser visserligen icke den statsmannaåsigt, att embetsman, högre eller lägre, skola gynnas af ett sportel-systeme, d. v. s. att sporilar i tjensten skola ingå i beräkningen af deras inkomster; men då Gr. Posse ganska riktigt i min tanke yttrat, att böterna efter ali anledn. icke komma att ökas, utan snarare att förminskas, omUtsk:s förslag antages, anser jag^obilligt, att kronobefallningsman - 36o Dea a3 Januari f. m.’ nen, som i alla fall liafva trägna och vidlyftiga göromål i och för uppbörden, skola frångå den lilla ersättning för deras mödor, som de genom stadgad lag redan länge innehaft. Jag anhåller således, alt stämmoböternas fördelning må förblifva sådan som den nu är. Hr von Prosén, Georg:
Borgensköld åker i min trilla, efter vi icke kunna få åka alla tre, och så gör jag fröken Hilda sällskap. Går icke detta an, herr löjtnant?” frågade han den återvändande äkta mannen, som nu tillknäppt den sista remmen på fotsacken, och sett Brunte begifva sig på hemvägen med hans kära hälft. ”Åh nej, bevars, det behöfs icke! Hilda kan gerna åka i trillan; ty jag får plats hos nämdeman i Bro, hvars väg går förbi Lindfors’ grind. För mig behöfver du således icke sörja, mitt barn.” ”Nå, då är allt bra,” smålog Hilda, och Wallinder hjelpte henne upp i sin beqväma, vackra trilla. Sedan han sjelf hoppat upp och satt sig i ordning vid hennes sida, börjades färden; men den gick ej synnerligen fort; ty Wallinder tyckte att det dammade så fasligt för fröken Hilda, hvarföre han höll åt sidan och lät hela bondpersonalen passera förbi med ett: ”Kör på, kör på, godt folk!” Härunder hölls Polle stilla, ehuru med någon möda, och man vände sig småleende emot hvarandra, för att undvika dammskyarne, hvilka Hilda påstod nu voro långt värre, än om man genast kört på och låtit de andra komma efter. ”Ja, se hur det går, när man menar väl,” inföll Wallinder, halft skämtande, halft förebrående. ”Ser fröken Hilda utåt vägen, så finner ni lätt, att vi gjort rätt att dröja litet; nu finnes icke mer ett enda dammoln, utan luften är fri och ren. Är det icke så?” ”Visserligen; men vi komma också litet senare hem, än de andra.” ”Vi skola taga igen vår skada,” försäkrade Wallinder; och raskt trafvade Polle den lilla fjerdingsvägen till Lindfors. Fru Borgensköld hade redan varit hemma en god stund, hvarföre bordet stod dukadt, och den enkla anrättningen redan nätt och prydligt ordnad. Då man satte sig, yttrade löjtnant Borgensköld, i det han började söka i sina omätliga fickor: ”Jag fick posten på vägen, och jag vill minnas, att der voro två bref till dig, Hilda.”
Jag skall icke längre uppehålla R. o. Ad. med mina tankar i detta ämne, utan öfverlemnar lill hvar och en att fatta sitt beslut och förnyar min anhållan att ti §:n måtte afslås. 2i H. 53 413 Den i3 Mars f.m. Hr Ribbings yttrande liade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet m. m. Johan af Wingård, sorn aflemnade en nådig skrifvelse från K. M. till R. St. Hr von H ar tina nsd orf f, A ug.: De talare, som förut hafva yttrat sig, eller åtminstone några af dem, synas mig hafva antagit alt det gåfves motsatta intressen för fattighjon, som behöfva försörjning, och församlingarne, som åro skyldige att lemna den. Det kan så lyckas; men jag tror att begges intressen i grunden åro desamma. Den fattige behöfver arbetsförtjenst för att kunna lefva; för att om möjligt blifva sin egen och förädla sig, på sätt en värd talare ganska riktigt anmärkt. Men dessa ändamål kan han icke uppnå, med mindre honom tillåtes att använda sin arbetsförmåga der, hvarest något är att förtjena. Om det tillåtes, så behöfver församlingen icke betala för honom, och befrias merendels äfven från omsorgen om hans förädling. Ju mera frihet man i detta fall kan lemna arbetaren , ju lyckligare är det för honom sjelf, för hvarje särskild församling och för samhället i det hela. Det nu föreslagna stadgandet är i sjelfva ordalagen friare än 1788 års författning; men deremot i sjelfva verket hårdare, emedan det gör arhetskretsen för den fattige inskränktare derigenom, att man af dem, som emottaga arbetaren, fordrar större skyldigheter än 1788 års förordning utsätter. De, som kunna lemna arbetsfört jenst, afskräckas genom dessa åligganden från arbetarens emottagande. Denne blifver således för sitt uppehälles sökande inskränkt inom den församling, der han föddes, eller der omständigheterne tillfälligtvis förlagt honom, eller ock, såvida lian tillhör en församling, der fattigvårdsrotar äro inrättade, inskränkes han inom en sådan.
Vidkommande att, på sätt blifvit föreslaget, utgifva obligationer till lägre kurs än den nominela, eller med kapitalrabatt, hvilken skulle godtgöras genom en motsvarande minskning i den ränta som förskrifves, hafva Rikets Ständer, enär detta upplåningssäll genom de vid förflulne riksdagar meddelade föreskrifter i afseende på de län, som Riksgälds-kontoret egt upplaga, varit uttryckligen förbjudet och vid den af Rikets år 1S54 församlade Ständer beslutade inrikes upplåning endast alternativt tilläts, ansett detsamma icke heller nu böra annat än undantagsvis medgifvas, samt alt rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationer komma att utlärdas, icke får ega rum i annat fall, än att penningar ej kunna) erhållas mot den i obligationerna förskrifna ränta af 4i procent, då kapitalrabatt må lemnäs, dock endast såtillvida alt kostnaderna för lånet derigenom ej blifva större än för del sednast upptagna jernvägsbyggnadslånet. Vid bestämmandet af obligationernas valörer har det, lör befrämjandet af upplåningens framgång .och för att underlätta fruklbargörandet af smärre kontanta behållningar, synts Rikets Ständer nödigt att en något lägre valör, än som hittills varit niedgilven, fastställes såsom den lägsta, hvilken Rikets Ständer trott lämpligen böra blifva å ett belopp af 100 R:dr Runt; hvaremot antalet och beloppet al de högre valörer, derå obligationer böra utfärdas, blilvit lill pröfning och algörande af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret öfverlemnadt. Till amortering af det eller de lån, sorn, i följd af Rikets Ständers nu fattade beslut Expeditinns-Ulsloltets Förslag till anderd. Skrifvelse A:o (51 komma alf upplagas, hafva Rikets Sländer ansell böra årligen användas elt belopp, som, med tillägg af den årliga räntan, uppgår lill 5{ procent af den ursprungliga länesumman.
Sådana tider kunna återkomma, och folden händelsen är det af största vigt, att domaren stadgar sitt omdöme i denna fråga. För öfrigt har Just.-Ombudsm. på ett så klart och öfvertygande sätt bevisat satsens riktighet, att man ej behöfver vara jurist för att inse sanningen deraf.. Det skulle vara mig mycket kärt, om alla domare, både äldre och yngre, ville läsa och återläsa Just.-Ombudsm:s framställning af detta ämne, och i synnerhet den som förekommer i 1841) års embets 20 * 308 Den 4 Februai i f. m. berättelse. Utan tvifvel skulle de deraf hemta stor nytta både för sig sjelfva och sina embeten. Jag har ingalunda tillvitat Hr Carleson något småsinne, helst han från sednaste Riksdag, då vi voro kamrater i LagUtsk., förvärfvat rätt till min högaktning. Men innan jag inlät mig i pröfning af Utsk:s Utlåt., framställde jag blott såsom en allmän sats, att småsinnet ligger till en öfvervägande grad i menniskonaturen samt att det således varit lätt att förutse, det en man, som med oförskräckthet och nit samt utan afseende till person framgick på sin bana i ett så ömtåligt kall, som Just.-Ombudsm:s, skulle bereda sig många ovänner. Härjemte får jag erinra, att det icke är jag, som först framkastat tanken, att Hr Carleson skulle vara jäfvig att öfver Just.-Ombudsm:s embets-förvaltning sig utlåta, utan att det just är Hr Carleson sjelf, som i sin reservation lemnat en antydan derpå. Jag har icke heller sagt, att Hr Carleson vore under tilltal af Just.-OmBudsm.; jag har blott sagt, att jag trodde, det flera af reservanterna voro föremål för denne embetsmans anmärkmr eller åtal, samt att en af dem, såsom öfverdomare gillat ett beslut, hvilket sedermera af Just.- Ombudsm. åtalats.
Jemte tillkännagivande, att Ombudsmannen vid Stiftet, RiddarhusFiscalen och Karilfnarherren Falkenberg, uppå derom gjord ansökning, undfått afsked från samma beställning, och att till hans efterträdare deruti blifvit utnämnd RiddarhusFiscalen, Lagmannen Kuylenstjerna, har Directionen tillika underställt Ridderskapets och Adelns pröfning, Kammarherren Falkenbergs vid afskedstagnndet gjorde anhållan, att i anseende till hans långvariga tjenstetid, hugnas med någon pension af Stiftsmedlen, hvilket Directionen för sin del tillstyrkt; ntcn då Utskottet vid öfvervägande häraf, tagit i betraktande, att något stadgande icke finnes som berättigar, att af StiftsCassan anslå en så beskaffad pension, för 32o Den 20 Augusti t. m. afskedstagande Tjenstemän, hvilket jemväl hittills aldrig ägt rum; samt att genom ett sådant anslag, en minskning skulle uppkomma i de tillgångar som för pensioner åt StiftsFröknar egentligen äro ämnade; anser Utskottet sig sakna anledning, att denna Kammarherren Falkenbergs anhållan understödja. Och som Herr Landshöfdingen von Rosenstein, i anseende till hans tilltagande ålder, nedlagt sin befattning, såsom Ledamot i StiftsDirectionen, och en annan dess Ledamot, Herr Presidenten m. m. Friherre O. E. Lagerheim instämt i samma förklarande, och nu mera tillika är genom döden afgången, anser Utskottet sig äga en ytterligare anledning att tillstyrka antagandet af det uti den nya instruetionen för RiddarhusDirectionen befintliga förslag, att Stiftsärendernes förvaltning må hädanefter af samma Direction öfvertagas och besörjas. §• 6. Slutligen och med åberopande af hvad Utskottet uti i § Iiärofvan yttrat, får Riddarhus.
Vidare såg man bland denna härlighet Pensylvaniens vidtberömda bord, hvarpå hvilade den ännu berömdare spiken och, på ett annat bord af mexikansk onyx, hammaren. Själfva ceremonierna inleddes med uppspelandet af en marsch, komponerad af fru Ingeborg von Bronsart. Sedan framsades en bön af miss Ida Hultin, och därefter utförde orkestern ännu ett musikstycke, denna gång en dramatisk uvertyr, komponerad af miss Frances Ellicot från London. Så upplästes af författarinnan miss Wilkinson från Chicago ett i mitt tycke mycket tarfligt ode, och ögonblicket var ändtligen kommet för mrs Potter Palmer att framsäga sitt utmärkt väl skrifna festtal, hvilket jag skulle önska i sin helhet meddela Idun ' s läsarinnor. Dock tid och utrymme saknas. Emellertid rörde sig talet till en stor del om lösningen af det svåra problemet, kvinnofrågan. Dock märkligare än talet och såsom ett beaktansvärdt tidens tecken syntes mig talarinnan själf, helt enkelt en källaremästares hustru, visserligen mångmillionär, stående där såsom dagens drottning, omgifven af ett hof af verkliga hertiginnor och prinsessor, i hvilkas ådror Englands, Spaniens m. fl. länders blåaste blod flyter, och hvilkas namn äro bland de stoltaste, som deras fädernesland kunna berömma sig af. Mrs Potter Palmers tal mottogs af stormande bifallsyttringar, och nu räcktes henne den gyllene spiken och hammaren. Med ett förtjusande leende och under försäkringar, att rollen af snickare var alldeles ny för henne, mottog hon de kostliga verktygen och närmade sig det iordninggjorda trästycke, som låg på bordet bredvid henne. Nu slog hon under andlös tystnad från de närvarandes sida ändtligen in den famösa spiken, utan att, hvilket man tycktes hafva väntat sig, slå sig själf på fingrarne en enda gång. Orkestern uppstämde » America », och sedan miss Hultin uttalat välsignelsen, återstod ej mera af programmet än de korta tal, som höllos af några bland de utländska representanterna, såsom Englands, Tysklands, Italiens, Skottlands och Rysslands. Detta senares lands representant, prinsessan Mary Schakovskoy, syntes vara den, som tog hvarje hjärta med storm.
Sättet att mäta Spannmålen, i stället att den borde vägas, ar origtigt, och medför , vid flera tillfällen samina pris för lätt som för vigtig säd} äfvensom Allmogen ofta genom dessa mätningar förfördelas. Sättet att mäta Hö, i stället att det borde vägas, är också lika origtigt. Jag får derföre föreslå ändring i dessa stadganden. Att uppehålla Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid, för att bevisa en så klar sak, vore ett missbruk af Riksdagsmanna-Rätt. Då en motion innehåller en så påtaglig nytta, att den blott behöfver nämnas, för att af hvarje fördomsfri Man fattas och lifligt kännas, behöfvas icke några andra bevis, än de som uppkomma hos hvarje tänkande genom den enkla framställningen. Den 11 Maj, e.m. 4*S Jag får derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderska* pet och Adeln vördsamt anhålla, att dett mitt yttrande remitteras tili Allmänna Bevarsoch Oeconomie-Utskot-tet. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotiet. Hans Excellenee Herr Grefven och LandtMarskalken anmälte, att Herr Lilljehorn, Gusstaf Adolph, nu åter inlemnat sitt dea 5:te Maj upplästa Memorial, och derifrån, såsom rörande olika ämnen, uttagu punkterna N:ris 6, 7, 9, 10, 11 och 12} i anledning hvaraf de öfrige punkterne nu upplästes, och Herr Lilljehorns Memorial uti dess nya skick remitterades till Banco - Utskottet} hvarjemte det blef Herr Lilljehorn tillåtet att sitt Memorial med de öfriga respectiva Stånden communicera. Friherre Wrangel, Carl Adam, hade inlemnat följande, som upplästes, så lydande: De flera Memorial som inkommit, rörande en strypande penninge-brist och allmänt saknad debit på Landets produeter, (der ej någon betydande stor Stad finnes i grannskapet) samt den merändels disproportionerade betalning Landtmannen får för si5 416
löröliaö Kälare-jrereoiial viö 8toelil>olm8 (l/m »38iuni. 58. Kgncl8lmlcling öelrielse lrän ränte er8ältni»g ä Iiialanee-meöel. 5^. ?ro^08ition, angäencle löi^äl^ningeu gl mmclrs Krono-lägenlieter. 6». 8Iirifvelse , »n^äende 8:t pirtlielem^. 6>. ett 8ttt8-f!Ads bef«ttnir!^ med pilisdsASärendeno. 62. ptNjsioN för ^!!I!!!lI,di,'!I> /v//dt. 63. proposition, gn^äende utbyte dell 8. li. torinALN, mot SNslgA st lul!- medlen. 6-^. 8Iirifvel8e, snAZende Indrn^nin^s-st-ot lör plerr-ir 6/-//1 oell 65. pension för kVilierre oel> Orefve//drv6 66. snslg^ för ^rllingnmi Xrendenss beredning. 6^. löneregleringen för Depurtements-ISxpsditionerne. 68. prosiosition, gngäende lor-indrud 8t!idg» lör besättning. 6<). 8Iiiifvelse, ongäende nägro pnstbälls-lVnmror vi-I Lobnsläns Degemente. ^0. proposition, sngäende ändring i >og § ldegerings-bormen oeb 80 ^ b i Ii sd s g sO rd n i n gen. ^1. 8Iirifvels6, rmgäende anläggning »5 en Obsusse mellgn V^esteräs oeb p:i lilo 0. ^2. proposition, ongäende ololdigg follissmlinggr. ^Z. bilrsdgggr bvurt tredje är. >^/s. —. — konungens 2:06 röster i Dögsts Domstolen. ^5. Högsta Domstolens luglorlrloringitr. ^6. 8^ri>vel86, sngäende Imctrimenten vid 8^ner. vsl till ljeniligs Dtsliottet. ^8. undsättningssliuld i ^Vesterbotten. ^c). proposition, ongäende biddrirbolms-Ii^rlisn. 80. 8lirifvelss, ungäende förslogs-loesl till Kiks-Vrebi vet oek 8undbets Lolleginm. 8r. proposition, sngäende en 8t^relse för Vllmänn» »rbeten. 82. 8lirifvelse, sngäende Oötlis Lgn^I-boIugs befrielse frän bevillnings sfgilt. 83. ändring i 8odrs 8lräns!ig Inf^nteri-kegementets rotering. 8^. proposition, gngäende en pimt-lZne-inrättnings-pond. 85. 8Iiri!velse, gngäende orilinaiis 8old:U-roteringen. 86. botermgen i 8lmne. 8^. en lndnnee vid 601 reetions-Inrättningen i l^orr liöping. 88. proposition, gngäende
Ständer inkomma med fullständig upplysning om arten och beskaffenheten af de utaf Kongl. Maj:t i omförmälde måtto i Nåder antydde, för Ständerne ännu obekante frågor, med anmälan om hindren för deras afgörande. S. D. Å nyo föredrogos: 1:0 Högloft. Ridderskapets och Adelns Pro* tocolls-Utdrag af den i5 dennes, med inbjudning att biträda dess beslut om tiden för nästa Riksdags början till den i5 September 183g, och 2:0 Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 12 dennes, med inbjudning att instämma uti dess beslut om utsättande af dagen för början af nästa lagtima Riksdag till den 14 Januarii 184®: Borgare-Ståndet för enar sig uti Bonde-Ståndets i detta afseende fattade beslut. Se D. Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets Memorial, Nso 4ö> i 20 Prot. Uulr. å. 19 Jan. 183o«- anledning' af Riks-Ståndens olika Beslut, angående stora Sjötulls-bevillninningen. Härvid stannade Ståndet i följande beslut; Första Tullbevillnings-grunden: Sa in ra an j e m kn in gs-för s la ge t till densamma,. pag. 49 a*- Memorialet, antogs,. Sjette Hufvud-gr unden r Inbjudningen), alt biträda Ridderskapets oell Adels beslut, afslogs.. Sjunde Hufvud-grunden: Inbjudningen, alt biträda Ridderskapets, och Adelns beslut, bifölls,. Åttonde Hufvud grunden:' Inbjudningen till Borgare-Ståndet, att biträda; Ridderskapets och Adelns saint Preste-Ståndets beslut, antogs.. Ändra, tredje, fjerde, femte, nionde, tionde och elfie Hufvudgyunderne fordrade ingen vidare åtgärd å Ståndets sida, Tolfte Hufvud-grunden: Inbjudningen afslogs och irsla voterings-propositionen godkändes.
Derjemte anser Komitén expeditioner med större fartyg, än de, med hvilka kustrekognosceringen kan och bör verkställas, vara nödvändiga och derföre böra årligen utrustas, på sätt hittills skett, för bibringande af närmare kännedom om de våra kuster omgifvande farvatten, äfvensom för öfning i sjömanskap, artilleriets handterande, kännedom om skeppsordningar, landstigningars utförande med ett större antal manskap m. m. Emellertid och så nyttiga ofvannämnda expeditioner, afsedda hufvudsakligen att ega rum vid våra egna kuster och i dem omgifvande farvatten, än onekligen äro, anser dock Komitén dem icke ensamt tillräckliga för att i väsendtligare grad utveckla sjömanskap hos befälet och hos den del af manskapet, för hvars tjenste duglighet sjömanskapet utgör ett oundgängligt vilkor. Härtill erfordras expeditioner af längre varaktighet och större omfattning, än sorn kunna företagas i de närmaste farvattnen. Komitén har ock, rinder öfvertygelsen om sådana längre expeditioners nytta och nödvändighet, i sitt förslag till materielens ordnande föi* framtiden upptagit en särskild fartygscert hufvudsakligen för detta ändamål; men då Komitén här nedan föreslår en ej obetydlig anslagstillökning för expeditioner till aflägsnare farvatten, tror den sig tillika böra något närmare antyda de vigtiga fördelar, så i kommercielt som politiskt hänseende, hvilka, jemte den fullständigare öfningen af personalen, medelst dylika expeditioner kunna vinnas.
Revisorerne, som sålunda äro i tillfälle att vitsorda ej mindre den ordning och redighet, med hvilken räkenskaperne såväl som öfrige till administrationen hörande diarier och conceptböcker äro förde, än äfven den synnerliga noggrannhet, omtanka och raskhet, hvarmed arbetena fortfarande bedrifvas, anse sig i sammanhang härmed böra omförmäla, att numera materiel och åtskilliga för jernvägarne erforderliga effekter till ganska betydligt penningevärde inom riket tillverkas; och få Revisorerne till upplysning i berörda hänseende meddela följande från jernvägs-byrån lemnade »Uppgift å de vid inhemska verkstäder beställde effekter, af de slag, som under föregående år blifvit från utlandet införskrifne: Priserne äro i det närmaste desamma som de i utlandet. Motala mekaniska verkstad. 540 stycken buffrar, å 34 R:dr 50 öre per stycket, 350 dito dito , å 31 R:dr per stycket, 8 lokomotiver med tendrar, ä 50,000 R:dr per stycket, 125,000 skrufbultar med muttrar, å 19 R:dr 50 öre per stycket, 2:ne svängbroar, å 13,637 R:dr 52 öre per stycket, 1 jern bro, å 4,260 R:dr, 2 dito med 50 spann, å tillhopa 13,963 R:dr, 1 dito med dito , å 4,500 RMx-, 1 dito med 40 spanu. Nyköpings mekaniska verkstad. 5 stycken lokomotiver med tendrar, å 50,000 R:dr per stycket. Verkmästaren A. J. Hultman, Nyköping. 32 stycken smidda vagnshjul, å, 20 R:dr per centner. - i 34 — Brukspatron Zethelius, Surahammar. 58.000 stycken bottenplåtar, å 12 R:dr per centner. 58.000 » sidplåtar, dito dito Herr N. G. Hero, Morgårdshammar. Rälspik, qvantitet en enligt reqvisition; pris 13 R:dr 50 öre per centner.
Angående nämnda arfvoden, får jag upplysa, att genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 31 Januari 1855 är Chefens arfvode bestämdt till 15,000 R:dr, Öfver-ingeniörens för vestra stambanan från Göteborg till 7,500 R:dr, och Ofveringeniörens för södra stambanan från Malmö till 5,000 R:dr, allt Runt, och att, genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 20 Mars 1858, ett särskilt arfvode af 2,500 R:dr tillagts förstnämnde Öfver-iugeniör i och för bestridandet af Öfver-ingeniörs-befattningen vid södra stambanan från Falköping, samt ett lika stort arfvode Öfver-ingeniören för södra stambanan från Malmö i och för bestridandet af Trafik-direktörs och Maskin-ingeniörs-befattningarne vid samma stambana. Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 11 Mars 1859 bestämmer vissa aflöningsklasser för tjenstemän vid de färdiga banorna, och, med tillämpning af denna klassifikation, eger Chefen att, efter behof, öka eller minska antalet af tjenstemän samt från en till annan station förflytta personalen. För öfrigt bestämmas alla arfvoden af Chefen. Den lust, hvarmed yngre och skicklige personer under de första arbetsåren sökte anställning vid Statens jernvägar har i allmänhet aftagit, Arfvodena synas måhända någorlunda tillräckliga, men då inga pensioner och ingen säkerhet för aflöningarnes bibehållande för längre tider än de, för hvilka anslagen äro beräknade, kunna garanteras, och då sålunda den verksammaste åldern, då vanligen grunden till framtida bergning lägges, användes vid ett arbete, som för denna framtida bergning är så föga lofvande och som till följd af det oupphörliga fortskridandet nödvändiggör tjenstemännens förflyttning från ena stället till det andra, hvarigenom desse sällan kunna inrätta sig ekonomiskt, och då slutligen, hvad beträffar Ingeniörerna, ingen annan anställning får förenas med den vid jernvägen, så söker sig också den ene efter den andre till mera lönande och framför allt för framtiden mera betryggande anställningar.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet är föreslaget, af Eric Ersson från Stora Kopparbergs Län: att fastighets-bevillningen för skattejorden må bestämmas och beräknas lill ringare andel af det åsätta taxeringsvärdet, än för frälseoch den öfriga privilegierade jorden, så att t. ex., då för eganderätt af skattejord erläggas 2 R:dr af hvarje iooo:de utaf uppskattningssumman, egaren af privilegierad jord komme att utgifva 3 per mille; samt af Lars Larsson från Elfsborgs Län: att bevillningen af jordbruket, enligt 2 Art. 21 §. inålte nedsättas till En R:dr för hvarje iooo:de af egendoms-värdet; men då skattejorden i förhållande till 'den privilegierade åtnjuter all den lindring i bevillningen, som skäligen kan ega rum derigenom, att vid taxeringen högre onera och mindre förmoner föranleda lägre uppskattningsvärden å den förra, än å den senare, och Statens behof icke medgifva den af sistbemäide Motionair föreslagna nedsättning i per mille afgiften, så kan Utskottet icke tillstyrka bifall å Motionairernes förslag. pag. 27. Rotefrihets-afgift. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har Carl Gabrielsson från östergöthlands Län föreslagit, att de uli extra Roleringen till hemmantal upptagne utjordar måtte befrias från Rotefrihets-afgift intill dess Kongl. Maj:ts Nådiga beslut angående extra Roleringen blifvit meddeladt; och inom Vällofi. Borgare-Ståndet har blifvit yrkadt, nemligen af Herr I.