Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande vidare kommitterades förslag till lullsalser för de under rubriken bomullsväfnader »andra slag» upptagne underafdelningar, så hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen uti underdånig skrifvelse den 4 sistlidne September, vid fråga om de förändringar i gällande tulltaxa, som af särskilta omständigheter kunde anses påkallade, bland annat omförmält underdåniga ansökningar af tvenne kattunstryckeri-idkare om nedsättning af införselstullen å den för dem behölliga råvaran, ofärgad bomullsväfnad eller s. k. Printers, till 3 eller 6 sk. skålpundet; i sammanhang hvarmed embetsverken, redogörande för kommitterades ifrågavarande förslag, anfört, hurusom detsamma för den inhemska bomullsväfnads-tryckerirörelsen afsåge ett vida högre skydd än nu gällande taxa innebure, samt förklarat sig emot bestämmelserna i samma förslag då icke hafva någon erinran att framställa; men uti det ytterligare underdåniga utlåtande, som samma embetsverk den 6 påföljde 70 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JYt 5!. November olver komrnitterades förslag afgifvit, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen deremot, utan vidare skäl än de i allmänhet angående tullagstiftningen audragna, tillstyrkt förhöjning med 10 öre uti de af koinmitterade föreslagna, nu ifrågavarande tullafgifterna, så att dessa skulle komma att utgöra för Bomullsväf nader: andra slag: Oblekta och ofärgade 1 skålpund 30 öre. blekta eller färgade » 80 » tryckta eller pressade » 1 R:dr » »
S. D. Upläsies den lnstruction för LancoUtffottet, jemte ätföljande formulairför tpsthetsed, svm wid Riksdagen är 1778 blifrvit för samma Utskott utfärdad, och wid de efterföljande Riksdagar af Riksens Ständer erkänd och gillad. Ridderffapet och Adeln beflöt at för sin del nu antaga denna luscruction, samt at af detta beslut ät desi öfrige respective Med-Ständer del skulle lemnäs, d/t supra. Utdrag af krotocoilet hällit i Högloft. Ridderffapets och Adelns klenum den 17 Maj 1309. S. D. Ansäg Ridderffapet och Adeln för sin del angelägit, at et Bervkllnings-Utffott med det snaraste mätte sättas, hwartil för Ridderffapet och Adeln et antal af tjugufpra Ledamöter, r likhet med den sednaste Riksdagens praxis, skulle förordnas; och hwarom Utdrag af krotocoiiet ffulle til de öfrige respecrive Ständen utfärdas. Idit supra. Utdrag af krotocollet hällit k Högloft. Ridderffapets och Adelns klenum den 17 Maj rLog. S. D. I anledning af Hans Kongl. Hög. hek Den 23 Maj. sir het Riksföreståndarens, uti i dag upläst nädig skrifwelse til Landtmarstalken gjorde erindran vm angelägenheten deraf, at, i händelse underhandlingar til erhällande af fred ej kunna leda lil näqra med Rikets heder och säkerhet förenta ga följder, Hans Kongl Höghet mätte utrustas med alla til
15 lagda till grund för Rikets Ständers ofvanberörde afslag, bar äfven öppnat tillfälle att med större kännedom, än tillförene kunnat ske, bedöma denna fråga. 1 betraktande af detta allt, och med åberopande deraf, anser Utskottet sig böra understödja motionen, men enär, både i afseende på sättet att afhjelpa de öfverklagade olägenheterna och för beräkning af kostnaderna derför, undersökning och utredning af ärendet torde böra å njo ega rum, innan beslut om förändringen kan definitivt fattas, har Utskottet trott sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att för närvarande sträcka sin åtgärd härvid längre, än att i underdånighet anhålla, alt Kongl. Maj:t täcktes under förnyad nådig pröfning taga frågan om afbjelpandet af de olägenheter, som, genom Calmar läns oformliga oell otjenliga indelning, tillskyndas en stor del af dess invånare, samt, ette det nödig utredning deraf föregått, behagade till Rikets Ständer aflåta nådigt förslag i ämnet, till förändrande af de anmäikta förhållandena på ett sätt, som motsvarade lansinvånarnes billiga förväntan och derjemte Klefve i minsta möjliga mån för statsverket betungande. Stockholm den 22 Juni 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Jtrnr, kl. ri middagen. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förflyttning till Luleå af Landshöfdinge residenset för Norrbottens län.
Angående .det förhållande, att afkastningen af lägenheten Humlegården i Stockholm ännu är förbehållen general-fålttygmästaren.. Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 27 Då, på sätt Herr Stjernsvärd uppgifver, denna afkastning, genom Kongl, brefvet den 15 Februari 1820, tillädes innehafvaren af general-fälttygmästare-embetet, dels till boställe, dels tili underhåll af hans tjenstebästar, under det lian sig i hufvudstaden uppehöll, åtnjöt lian ännu ej lön på stat. 3Ien sedan vid 1830 års riksdag lön samt taffeloch fouragerings-penningar honom blifvit anslagne, utan att dervid något nämndes om afkastningen af Humlegarden, har deraf den följd uppkommit, att innehafvaren af nämnde embete åtnjuter af statsverket så väl fouragerings-penningar, som underhåll för sina tjenstehästar in natura. Detta förhållande, äfvensom att, ehuru Humlegården är en kronans tillhörighet, dess afkastning dock ej finnes inräknad uti den i 58 § 11. F. föreskrifna uppgift öfver statsverkets inkomster, har Herr Stjernsvärd funnit anmärkningsvärd!, och anmält det till grundlagsenlig påföljd för chefen för landtförsvarsdepartementet och öfrige ledamöter af statsrådet. Konstitutions utskottet, som uti de nu granskade statsråds-protokoller icke funnit något, som till denna fråga hörde, har ansett anmärkningen böra förfalla. 5.
A. 87 gången för då sednast förflutne tio år, hvartill lägges beloppet af ej mindre de aflöningsanslag och arrenden, som kunna vara i kontanta penningar fastställde, än ock stadgad forsellön å den i hemmansräntor eller tionde-kassan tillkommande spanmål. 2:o Att de aflöningsanslag, som framdeles skola från förre Jägeristaten till Skogsplanterings-kassan ingå, äfvensom de boställen, hvilka äro till utarrendering för kassans räkning afsedda, men af nyssnämnda Stat ännu innehafvas, jemväl måtte, i mohn af irmehafvarnes afgång, till Statsverket indragas, samt, på lika sätt som i nästföregående punkt är föreslaget, Skogsplanterings-kassans ersättning derför fastställas, hvarvid, i fråga om boställena, det arrende, som vid blifvande auktion kan varda bestämdt, bör tagas till rättelse. 3:o Att, till godtgörande af den, efter ofvannämnde grunder, Skogsplanteringskassan tillkommande ersättning, för närvarande och intilldess beloppet kan definitivt bestämmas, ett kontant förslags anslag af 11,000 rdr må under titel ’’Skogsp!anterings-kassan, ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m.”, å Riks-statens 7:de hufvudtitel uppföras. 4:o Att Rikets Ständer för sin del medgifva det af Kongl. Maj:t, vid hörofvan i l:sta och 2:dra punkterna tillstyrkta indragning, fästade vilkor, alt, derest så nödigt finnes, Kongl. Maj:t eger för Jägeristaten åter disponera de från Skogsplanterings-kassan indragne boställen, emot det att från anslaget (ill nämnde kassa skola afräknas och Statsverket således tillgodokomma de för sådana boställen bestämda arrendebelopp, beräknade, för så vidt persedlar deruti ingå, efter dessas medelmarkegångsvärde för då nästförutgångne tio år. 5:o Att de till Skogsplanterings-kassan från Jägeristaten redan indragne indelda räntor, utgörande i kronovärde 1,067
Inrättningens skuld til framledne Lsncellie-Räder och <I!ommLr>6euren /iverbolls Arfwingar, stor 209,159 R:d. 4Z H. 4 r:st. ffulle pä Riksgälds-Lontoirst fä öfwerflyttad likwäl med rättighet för Riksgäldscontoiret, at wid Ränke-och Lapit-tl-afbetalningar ä detta län, icke behöfwa annorlunda gä til wäga, än med sine öfrige skulder, samt at Spanmälsinratrningens upgifne koncl, sedan den salunda ej widare för denna skuld komme at häfta, odelad til Allmänna klrtZitLinsr mätte fä anwändas. Bifölls. Uplästes Tredje Artikeln af Betänkandet. Herr 8noil§K^ anförde til krotocollet följande: Bland de umbärlige, och til indragning föreflagne ^I2§a2iner anför Utskotten, i Tredje Artikeln, Krono Uplags - ^lrtAg^inen i Westerås, Uddewalla och Ekesjö. Hwad det första angär, torde jag fä uplysa, at det i samma Stad warande sä kallade Läne-Magazinet, hwilket Utskotten ansett böra bibehällas, är endast för sädan Spannemäl, som til Länets Jnnewänare wid inträffande behof utlänas, och at, om et af desse nerindrages, blifwer utrymmet bäve för denna och den för Kronans egit behof i detz Uplags-klaZaLin Den 15 Mars. 72- ärligen inflytande Afradsoch Donde-Spannemalen otilräckeligt. Kronoi Uddewalla upbrann wid den för »agra är sedan Staden öfwerganane eldswada; anstalt til dest äter nybyggande hrr redan för detta blifwit widingen; men genom kriget afbruten.
Konsistorium antyder presterskapet i Stiftet att genom tjenliga föreställningar söka förmå vederbörande gäster och faddrar vid förefallande bröllop och barndop att något efter råd och vilkor till lasarettet sammanskjuta; till hvilken ända en tallrik kommer att gå ikring på samma sätt, som enligt Kongl. Brefvet den 3 Martil 1743 i Stockholm sker; kommandes sedermera dessa medel qvartaliter till Konsistorium att aflemnas och Sundhets-kommissionen tillställas., Angående redovisningen af dessa lasarettsmedel, hvilka numera, sedan länslasaretter blifvit inrättade, enligt Kongl. Brefvet till Herrar Seraphimer Riddare den 26 November 1776, tillfalla hvarje län, inom hvars gränser de inflyta, utan afseende på biskopsstiftens indelning, stadgas genom Kongl, lasaretts-direktionens Cirkulärbref den 28 Februari 1781 följande: Hvarje pastor skall hafva en bok, hvaruti han vid bröllop och barndop, sedan han under tjenlig uppmuntran till de närvarande gäster och läddrar låtit tallrik kri inskrifver beloppet på de gilda penningarne och, om möjligt är, låter värden eller någon af gästerna det bestyrka. Vid hvarje uppbördsårs slut den sista April skall pastor utskrifva en förteckning på de under året influtna lasarettsmedel, vid Walborgsmessotid eller först i Maj månad vid den vanliga kyrkoransakningen uppvisa densamma, för Allm. Besv.- och Bkon.-Vtskottets Betänkande N:o 55. ii att med nyssnämnda bok jemföras och af någon vederbörande i församlingen bestyrkas, samt inom Maj månads slut aflemna samma förteckning jemte de influtna lasarettsmedlen till kontraktsprosten. Denne åter, sedan han genast insatt medlen i landtränteriet eller insändt dem till Konsistorium, allt som lägligast är, skall upprätta ett sammandrag deröfver och insända detsamma, jemte pastorernas förteckningar, till Konsistorium.
Jag har vid förekommande tillfällen yttrat, att det uti Sveriges politiska katekes borde vara ett utanläst moment, att Sverige icke är eröfradt. derföre, att Stockholm vore det; och illa vore det visserligen icke, om planen för Sveriges hela försvarssystem vore af allmänheten känd. Fältmarskalken Ehrensvärds plan för Finlands försvar var bortglömd, och Finland skulle måhända i alla fall måst vika för ölvermagten, understödd af okloka tillställningar ifrån vår Styrelses sida. Jag har med upmärksamhet följt sednaste tiders rika litteratur rörande Stockholms befästande, och har dervid funnit en liten skrift, å hvilken General Eden hjelms signatur finnes påtryckt, vara dest afhandling öfver frågan, som helt och hållet öfverensstämme.r med mina åsigter öfver den, och sorn till alla delar underkänner be lastningslÖrslaget i dess helhet.. Jag har äfven af flera mera och mindre till utrymmet inskränkta skrifter, af en och samma författare, trott mig hemta de mest tillfredsställande slutsatser, att Stockholms försvar, om det kunde komma att påkallas, borde genom en å fältet manövrerande arrnée, understödd af för tillfället å lämpliga punkter upkastade fältförskansningar, kunna åstadkommas utan sådana till nyttan problematiska fästningsverk och utan sådana kostnadsbelopp, som det i fråga vide fästningsförslaget ganska lösligen förutsätter. Ett befästadt Stockholm med beräkning å Stockholms nuvrde garnison samt stadens och länets beväringsmanskap, alltsammans beräknad! till 6000 man, såsom försvarare af de förordade fästningsverken, må det tillåtas mig att anse, jag vet icke för hvad; men såsom något allvar kan jag omöjligt antaga det. Bestyckningen har jag trott mig finna upgifven till mera än tusen kanoner, således öfver hufvud mellan 5 ä 6 man per kanon, och ingenting derutöfver, hvilket synes mig vara ett för dylika ändamål, åtminstone för den oinvigde, något ovanligt beräkningssätt. Jag vill icke trötta med förespeglingen af alla de fasor, af allt det lidande, af all den ohygglighet, för hvilka en stor stads befolkning genom en belägring ofelbart är blottställd vid den skottvidd, sednare tiders upfinningar gifvit projektilerna.
Låt nu vara, att man finner något vikingamessigt i den naturvetenskapliga sportresan på Vega, hvilket man anser sig böra fira med en häntydning på forntidens djerfva sjötåg genom att resa ett urnordiskt monument. Detta kan måhända också ha sin ursäkt deri, att den ryktbara resan företagits i vår tid, som utmärker sig för sin böjelse att göra efter det gamla. Hvarken de som förhärligats genom Vega-stenen eller de som varit med om att resa den torde tagit anstöt deraf att den är utförd efter ett rått mönster från konstlösa tider. När Olof Rudbeck den yngre, Atlanticans frejdade författare, lät på det kummel å Upsala kyrkogård som gömmer stoftet af Olof Verelius resa » en af rikets största run * hällar » och derpå rista en inskrift ur Hervarasagan, så var det mening i den saken, ty Verelius var den förste professorn i svenska antiqviteterna vid Upsala universitet, och Rudbeck tillät sig en, om man så får säga, originell härmning af det gamla. Men sedan ha så många i sin tur härmat honom, att man kan blifva hjertligt led vid eftergjorda runstenar. Dock kan man förstå, att sådana rests på runkännaren Liljegrens, fornvännen Axel Emanuel Holmbergs och andra nordiska antiqvi * tetsälskares grafvar. Med Svensksundsstenen blir det, åtminstone i viss mån, något annat. Vid Svensksund värnade en liten, odlad nation sin sjelfständighet mot en stor och halfbarbarisk, och striden stod under en för vår kultur pseudoklassisk period af fransk förfining, under en tid som alls icke förstod sig på det urnor * dis! ; t skrofliga. Att hugga in Gustaf den tredjes namn på en bautasten, det måste betraktas såsom ett estetiskt misstag, så mycket större som det skett hundra år efter hans dagar. Det Sverige som nu lefver befinner sig icke i det ofullkomlighetens tillstånd, att det, då det vill hylla minnet af stora män ochfosterländska bragder, måste taga sin tillflykt till samma enkla medel som stodo våra förfäder till buds för tusen år tillbaka.
Den siste talaren har ej haft annat att motsätta dessa considerationer, än den förhoppningen alt electorerne skola vara sjelfständige. Jag lemnar derhän, huruvida man kan taga för afgjordt, att detta uti en framtid alltid skall blifva förhållandet. — Vidare får jag fästa uppmärksamheten deruppå, alt det finnes en känsla, som gjort mycket ofidt; jag vill icke benämna den med det allmänna namnet: "den Svenska afunden,” utan endast tala om den förtrytelse, söm skulle uppkomma, om flere ledamöter ansåge sig äga lika anspråk på att blifva valde till ordförande. Om tilläfventyrs electorerne valde tili ordförande en person, som de ansågo för skicklig, men som i sjelfva verket vore mindre skicklig än en annan; så kunde detta förtryta den skickligare, som blifvit förbigången och blifva menligt för ärendenas behandling. Ku uppstår ingen sådan förtrytelse, om en yngre man, med högre nummer men lägre värdighet, blifver vald lili ord - Den ii April c. m. förande. Jag tror visserligen att dessa förhållanden böra ändras, men anser att detta rättast borde ske, när vi erhålla en representations-förändring. Då blir det gifvet, att ordförrne alltid skola utses genom val; men intilldess betvifla!- jag nyttan af att antaga den nu föreslagna förändringen, och afstyrker den på det högsta. Gr. Hamilton, Henning II u'g o Ludv.: Det är egentligen blott tviinne talare, som yttrat sig emot min reservation. Hvad den förste talaren yttrat, bekänner jag att jag anser så litet inverka på min egen och såsom jag hoppas, äfven på Ståndets öfvertygelse, att jag blott tackar honom derföre, alt då han nödvändigt skulle tala lalin, han gjorde, det så kort som möjligt. Hvad den andre talaren beträffar, så vill jag blott upptaga de anmärkningar han har gjort. Hr Gripenstedt har sigt, att, enligt mitt begrepp om Utsk:s sammansättning, den beror af politiska opinioner.
Mr/.-r§ Krr/veÄe, ^.-o 33. 9 förordnut en 86i'8liild Lowise, beLtuende uf erlurne oell Laliliunnige män, som dervid buft 8ig ulugdt, utt för nödigu u^lvLuingsrL inliemtunde tillliulla oolr liöru llundlunde, l^ubriliLidliure, jemte undin i lfull-luxe-regleringen inter6836inde perLoner, ufven80in utt 8u tidigt före llili8clugen8 burjun nied deruL nnderdunigu föi8lug i uinnet till lvongl. Nuj.t inliomniu, utt det deLLtÖrinnun linnde Ilinnu, ettertoregungen underdunig unmulun inför lionel. Nuj:t i 8 tutsItu de! , genuin tr vidic-t ullmuiigöru8. Idr Lutt de nu meru trvebtu liundlingurne nurmure ntviLU, liulvu lienrulds Oonnnitterude, under untugunde uf en till ullu vuror utLtruelit inoell utfö>8e!8-frillet, 8u80m liufvudLulilig
Diifetb fenaft forfamlabe 0tänber anmifat mebel, eller 12 bagard öfning på mötebplatferna. $mab forn unber benna torta öfniitgdtib åjiabfommitd för bibringande af mapenfärbigl)et åt be Ärtgbmatertelen far genom änbamåldenligt anmäiibanbe af bertill tcncT f anflagna ertra jiatömebel ocf be utaf tRifetb 0tänber, beld till upprätt* fållande af Oiifetb neutralitet unber bet nu flutabe friget mellan flera ©nropab matter od) beld till förfmardmerfetd fulljiänbigare orbnaube, anmifabe frebitiomiebel mimnit en behöflig tillöfuing. 9iib* od) anfpatmb* 8'ätt.* Me-'perfeblat för tmänne 24&ga granat I2äfga fanoner, 27 ji. laoetter od) 27 ji. ammunitiondmagnar för trenne I2&ga refero 2lf ben älbre ^ält 3 (Sfonjltanfiab äro iorbningfatta tiväune I2%a batterier nteb rtb 3ör 2Sarbolmd fäfiningé beftprfning äro 51 fl. lätta fammarlabbspfi«ing§ IDefjiitom äro för famina fäftning aitffaffabe 14 ft. manliga bomb SÖib ^uégmarna gernard ^Srifet mib betta faftort på be manliga gemären meb tillbehör är 20 9l:br 4 (7. banfo ocb på 9)tini<^gemäreu 24 fcn' 9l:br 43 ff. 4 rft. banfo ftpcfet. 3Cib ©ari ©itftafd @tabd frotto SDocf åtföljad gemären från betta faftort icfe af bajonett^baljor, fåfom fallet är meb gemären från ^puöqmarna. 3n
Mf förra slaget eller tillstyrkta föreskrifter , hvilka icke fordra åtgärd från Rikets Ständers sida, är o: de under i.sta Hufvud-punkten upptagna ; af att Bihanget måtte ordnas i vissa Samlingar; bf att en del Samlingar måtte skiljas uti aine serskilda Afdelningar; under hvilket Moment äfven blifvit föreslaget, att Landshöfdingarnas Fem-års-Berättelser måtte intagas bland de i a:dra Samlingen tryckta Handlingar; c) att Samlingarna och deras Afdelningar måtte, der så erfordras, i Band fördelas; d') att Banden måtte indelas i Häften ; ef att Titel-bladet måtte tryckas enligt ett uti detta mom. uppgifvet formulaire; ff att Golumn-titlarna måtte upptaga de tryekta Handlingarnas numer; Expeditions-Utskottets Memorial N.o 422. 4i g) att uti Ark-signaturen måtte utsättas:
Förmodligen hoppas roan, att, genom författnrns oförändrade bibehållande, öfverträdelserna skola blifva så många, alt de icke kunna bgstraffas, samt att författarn således skall sönderbryta sig' sjelf, hvarefter man afvaktar en obegränsad frihets inträdande. Till denna ytterlighet vill icke jag alt det skall komma, utan önskar, att R. o. Ad. måtte i st. f. LagUlsk:s förslag, antaga ett annat. Lika med föregtde talare, ananser jag Hr Brings förslag med de ändringar Hr Gyllenskjöld tillstyrkt, vara antagligt. Det är visserligen icke, såsom Hr Tersmeden yttrade, någon panacée mot all villfarelse. En sådan finnes icke, då icke ens Bibeln kan hindra förvillelser; ty det är på hans ord de fleste irrläror eller rättare sagdl, alla irrlärare grunda sina påståenden. Man mäste emellertid söka rätta allt hvad rättas kan: och det är ur sådan åsigt jag talar för Hr Brings förslag. 1 §:n deri önskar jag må blifva så lydande: ”Hus-andakt må såsom hittills fritt utöfvas af föräldrar, husfäder med deras barn, anhöriga, husfolk, underhafvande och tillfälligtvis närvar:de gäster” etc. Milt nu föreslagna tillägg, har Hr Gyllenskjöld redan antydl, ehuru i andra ordalag. Förmodligen har det inträffat med de fleste af Eder, Mine Hrr, såsom med mig, att jag, än här och än der, i landsorten, befunnit mig såsom gäst hos mina vänner Sch om söndagarne med dem deltagit i läsning af predikan, psalmer och böner, hörande till dagens text. Skulle jag derföre anses brottslig? Del vore ju orimligt. Man kan visserligen säga, alt något åtal mot en person, för det han tillfälligtvis deltagit i sådan hus-andakt, icke bör af en förnuftig åklagare ifrågakomma.
För min del tror jag alt det skulle blifva ett farligt prejudikat att bevilja någon ersättning. Huru förhåller sig dessutom med dessa undersökningar? Jo, enskilda personer hafva låtit företaga dem, utan att förvissa sig på förhand om medel till undersökningarnes bestridande; hvarjemte undersökningarne uppgå i kostnad till en ganska betydlig summa, relativt till väglängden. Inga verifikationer hafva blifvit inlemnade till Utsk:t; motionären har endast föreslagit att R. St:r måtte bevilja 12,000 rdr att öfverlemnas till komiterade för ifrågav:de undersökningar, såsom ersättning i och för de derför gjorda utgifter, dock med skyldighet för komiterade att till K. Givil-depart:tet aflemna ej allenast fullständig räkning å de bestridda utgifterne, utan äfven alla undersökningen rörande handlingar. I min tanke är det nödvändigt att antingen i den ort, der undersökningarne skola göras, skaffa sig tillräckliga medel till kostnadernas bestridande, eller också hos vederbörande på förband göra framställning i ämnet, men icke gå till väga såsom nu skett. I Malmöhus län hafva flera gånger jemvägsundersökningar blifvit gjorda på enski da personers bekostnad, meri aldrig har det fallit dem in att sedermera hos K. M. eller R. St:r begära ersättning för sina utgifter i dylikt hänseende. För min del måste jag på det alldra bestämdaste tillstyrka bifall till Utsk:ts Betänk., och endast tillägga att Stockholms kommun och den ort, hvarigenom undersökningarne verkställts, borde hafva sammanskjutit medlen, men ingalunda staten lemna något bidrag. Gr. Sparre, Erik: Ehuru jag i denna fråga instämmer med dem. som yrka återremiss, anser jag mig likväl derigenom icke medverka till detta, af några talare såsom så ytterst våd ligt och riksförderfligt omordade prejudikat. Jag har nemi. den erfarenhet, att R. St:r icke uti sina åtgöranden låta så synnerligen binda sig af prejudikater; — ty bifall till en sak kan ega ruin, utan att bifall till en annan likartad sak deraf blir en så gifven följd. Då nu denna fråga rör, icke en särskild orts, ulan hufvudstadens intresse, anser jag alt representationen bör göra ett undantag från den allmänna regeln.