Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronprinsens i8n ankomst zvoo: i Mars Ester Kengl. Brefwet den iz Febr. 1811 till KonglSpectacle-Dircctionen för lika kostnader wid Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans ankomst - -1,200: j Transport 4,200: ^iZo,4Zb "L ) o ( Transport 150,000 Brister, som af andre Statswerkets Fonder blifwit godtgiordt, och till folie af KonglMajtts Nädiga Bref den 5 Juni! iZn kammer wid Riksens Ständers nästa sammankomst till ersättning att anmälas 25,969 29 Summa R:dr Banco 175,969 29 Stockholm den (rustak äl)'er. ) 0 ( Igko Dcc. i8ir Febr. Ersättning till Malmöhus Lans Ränterie för för,kjutne medel titt Majoren Dorph, för utredande af en däckad Canonflnp titt Deras Kongl. Högheters vfwerförande 1800: Dito dito looo: Skjutskostnaden och dagtraktamenten för Hederswakter, m. m. förstjutne af Landt-Räntericrne, enligt särffild uppgiftsedan derifrån afgätt looo N,dr hwilka har ofwan upptages under koltnaden för en däckad Kanonflups utredande » Efter Kongl. Drefwet den 6 Febr. 1811 till Förste HofStallmästaren Friherre v. Schwerin, som arrest titt Hamburg för att emottaga Deras Kongl. Högäter Kron - Prinsesian och Arf-Fursten, Hamb. Banco a 48 ff. 2,2)4: 41, — Efter Kongl. Brcfwet den 5 Dec. 1810 titt Handelshuset Malche 8d Eomp. för ett förskott till Envoyeen Friherre Oxenstjerna wid samma tillfälle Hamb.
Till svar å denna underdåniga framställning, har Kongl. Maj:t, uti till Rikets Ständer aflåten nådig skrifvelse den 18 Januari 1831, meddelat: att skatte-, kronooch frälsejords åliggande att deltaga i ständiga knekteoch båtsmanshållen, redan uti Riksdagsbeslutet den 3 Januari 1683 blifvit bestämdt och sedermera af Rikets Ständer vid flere riksdagar stadfästadt, hvadan ock så beskaffad jord, då den icke varit till verkligt knekteeller båtsmanshåll indelad, utgjort årlig rotefrihetsafgift, stadgad först till belopp af 10 Daler Silfvermynt årligen af helt mantal, men sedermera, tid efter annan, förhöjd, och sist vid 1812 års riksdag till 12 Rdr, bestämd; att, såsom grund för denna afgift, Rikets Ständer i 25 § af 1830 års Bevillningsstadga förklarat, bland annat, att, enligt deras beslut, ali i riket befintlig jord af ofvannämnde natur borde vara i förberörde måtto indelad; att det således varit med Rikets Ständers önskningar och beslut förenligt, att Kongl.
Il:dr tunnan, komme att hea^araa, jemte det att an8laget ä 8jette Hufvud-.fitell, lör .akrifmate, ialier oeh expencer 8kulle Hefrra8 l, än torrberörde utgift af 200 1^3 de 8>iul, livilliu innekudtu8 i närlu?du, inför Xon^I. I^!uj:d i 8dud8-Ruded den lOudidennu munud ofver Livil-urenden liullnu nindo eoll, före8l3r IVon^I. !Vluj:d ruddu8d, uld, vid löile-reAlelinAur för de 8dader, dill dvilliu indelude rundor uro un8luZnu, de88u rundor i»u, ernod Iönernu8 1,68dummunde i eondund, dill 8dud8-verliet indruAU8, ufven8orn udd en 8udun forenlrlinA i IoniilA8- 8udded forenu8 ined ll6nlnlun8rund6-jler8edlurne8 surnmundiUAninA till furie undul i de I^un, der 8udune 6nnu8 i en 8dörre inringd ndfördu, pennin livillied ulld en 8ädun ludinud i udrulininA6N uf li6n>mun8-rundorne, u^^dörden oell ru1i6n8liu^8-förinFen n^jllioinrne, 8oin ielie dö,' dlilvu utun inll^ddunde ^3 ^röfninAen uf delrofved nduf dillölininA i I^undd-8duden8 ^er80nu! oell löner. >Ane 8er8liilile provi8ioner, procenter, m. m., en om8län6liAare ulrerlniuZ ännu ersor6ra8, oell l^onAi.
Friherre Abraham Leijonhufvud; men i fall dessa ätter på manliga sidan utslockna finge stipendiet tilldelas någon behöfvande och förtjenstfull yngling af frälse-stånd, dels förordnat, att, i fall qvarlåtenskapen sedan nyssnämnde med flera testamentsanslag utgått lemnade öfverskott, detsamma, fördeladt i en eller flera så stora lotter att en stipendiat kan anses belåten med räntan deraf såsom understöd under hans kurs vid någon Svensk läroanstalt, må ställas under Riddarhus-Direktionens vård, dervid, i fråga om medlens förvaltning och stipendiaternas utnämning, enahanda föreskrifter borde blifva gällande, som i afseende på ofvanberörde resestipendiefond ; hvarförutan samma testamente, som tillika anslår ett kapital af 10,000 R:dr Banko till tvenne uppfostringsstipendier för testamentsgifverskans brorsöner Capitenerna Adolph och August Coijet och deras manliga bröstarfvingar, föreskrifver, att derest dessa grenar af ätten Coijet på manliga sidan utslockna, berörde kapital skall öfverlemnas till Riddarhus-Direktionen, för att, utdelas till de tvenne mest behöfvande inom ofvan först omförmälde grenar af Löfvensköldska, Coijetska eller Leijonhufvudska slägterna, men, i händelse dessa å manliga sidan utslockna, tilldelas tvenne andra behöfvande slägter; och har i följd af detta testamente, ehuru sterbhusets utredning ännu icke blifvit a/slutad, Direktionen redan fått emottaga icke blott resestipendiefonden med 33,333 R:dr 16 sk. B:ko utan äfven 16,666 R:dr 32 sk. samma mynt såsom andel af öfverskotlet å testamentsanslagen.
Granskningen af Riksgäids-kontorets räkenskaper, likasom för öfrigt förefallande revisionsarbete, med undantag af den Kommissarierne sjelfve åliggande granskningsskyldighet, besörjes i Revisions-kontoret af en Kamererare, med biträde af en utaf de i Röksluts kontoret anställde Kontorsskrifvare. § 243. Riksgäids-kontorets rätt och talan i de rättegångsoch utsöknings-ärenden, som röra detta verk, bevakas och utföras af en Ombudsman. § 244 Vaktbetjeningen utgöres af en Vaktmästare, tre Kammardrängar och två Husdrängar, af hvilka den ene bestrider de denna befattning tillhörande göromål vid Riksdagens hus. § 243. I afseende på samtlige här ofvan uppgifne embetsoch tjenstemäns samt vaktbetjent ers göromål och öfriga åligganden, kommer den af Fullmägtige, under den 9 Mars 4842, utfärdade instruktion och tjenstgörings-ordning, med deruti sedermera beslulade ändringar och tillägg, att tjena till efterrättelse, under Fullmägtige likväl förbehållen rätt att tills vidare, rörande den vid Riksgälds-kontoret anställda tjenstemanna-personals och vaktbetjenings tjensteåligganden, meddela de ytterligare eller förändrade föreskrifter, som för ärendenas vederbörliga handläggning samt fullgörandet af de uppdrag och göromål, Riksgälds-kontoret fått sig ålagda, kunna anses erforderliga. 16 Siats-Utskottets Memorial N-'o 139. Angående lediga tjänsters bestridande och tillsättande. § 246. Den ordinarie tjensteman eller vaktbetjent, som förordnas att under inträffad ledighet, eller i anseende till sjukdomseller annat laga förfall, förrätta annan tjenst, än den han sjelf innehar, är, med undantag af de i §§ 240 och 252 förutsatta fall, i allmänhet icke berättigad att derför erhålla sär skild aflöning; dock ankommer på Fullmägtige att, derest sådant förordnande minst
Bosr. och Elion.-Utskottets Utlåtande, N.-o 124. lie befriades från de med deras nuvarande löningssätt förbundna svåra åligganden, att för boställsjordar utgöra dagsverken och annat arbete till presterskapet efter dettas eget bestämmande och att klockarne på Gottland erhöllo enahanda lönevilkor, som klockare i öfriga delarne af riket. Hvad sålunda blifvit föreslaget har af motionären ansetts vara påkallarit utaf både rättvisa och billighet, emedan ofvannämnde, på 1740-talet förrättade, skattläggning hade blifvit byggd på otillförlitliga grunder, såsom närmare kunde inhemtas af skatlläggnings-instrumentet, hvilket bland annat skulle utvisa, att förrättningen skett utan förutgånget behörigt kungörande och utan att allmogen blifvit vederbörligen kallad att dervid bevaka sin rätt. Det ovissa och föga utredda förhållandet hade fortfarande föranledt rättegångar och det vore således, ej allenast för egarne af de hemman, inuti hvilkas egor, på betydligt afstånd från presteborden, en stor del af klockare-jordarne voro belägne, utan ock för presterne och klockarne af vigt, att få, en gång för alla, klart och tydligt genom undersökning bestämdt, huru med dessa jordar sig förhåller, hvarefter först en af behofvet påkallad reglering af klockare-lönerna kunde ega rum.
Fnllbordandet af faniiljens båglivalf utgör ett af historiens stora landmärken, om ej dess allra största. Fysiskt, psykiskt och etiskt ä r familjen evolutionens mästerstycke. Sakort ar a t t på samhällets senare stadier har den förändring, som uppstod genom engiftets införande, skett till de fysiska intressenas bästa både för föräldrarna, afkoinman och sainhälletr. Men dessa fysiska vinster öfverträffas dock vida af de etisk;, s ty familjen iir icke alleiiast utvecklingens största skapelse utan # f ven det främsta verktyget för ytterligare skapelser)). L i n g t innan evolutionsläran » visade sitt vetenskapliga intresse för denna första sanrliällslciirna ocli förklarade den för den strategiska punkten i moraliskt framåtskridande, anvisade filosofi, poesi och historia sainma stora plats åt familjelifvet. Den enda pifiikt, i hvilken samtliga utforskare af det förfintoa öf verensstämma, i Iivilken alla framtidens profeter inötas i sina profetior, i hvilken alla vetenskaper fråu biologien till etiken förete en entusiastisk enhet, är i deras tro på denna ännu så högst enkla institutions oförgiingligct ~ p a n i i k r a f t ~ e r ~. Hvad lir det soni föranleder Druminond att så högt vardera äktenskap, familj ocli hemlif? Han ser i dessa institntioner villkoret och medlet för. frainbringandet af evolutionsarbetets härligaste frukt: kärleken. Första uppkornsten och tillvaxten af denna känsla skildras, som ofvan är sagdt, i beskrifningen oin gryningen af moderslriirleken. Men den niotsvarande ~liiilften af den livalfbåge, på hvilkeii hela den högre världen a r byggd, faderskärleken fattades ännu. Så naturlig synes oss nu denna känsla, a t t vi förbise svårigheterna, för dess utveckling, ocli förgäta det shvarje steg i ' framåtskridandet måste tagas med bajonettspetsen på bröstet.
Det vore emellertid nödigt att redan vid innevarande riksdag den tillökning i anslag för undervisningens upprätthållande, som påkallades, blefve på förhand bestämd; och, såvida det åsyftade målet, — undervisningsanstaltens fullständiga ordnande — skulle vinnas, syntes den af Kommers-kollegium beräknade tillökning i årsanslaget vara till fullo erforderlig. Kongl. Majit har derföre föreslagit Rikets Ständer, att, oansedt den afsedda förhöjningen icke komme att utgå förr än läroanstalten blifvit efter den utvidgade planen ordnad, densamma dock nu måtte tillförsäkras om den tillökning, som då blefve nödig i anslaget till “undervisnings-anstalter för bergsbruket*', hvilket nu utgjorde 7,500 R:dr, men då skulle komma att uppgå till 19,500 Ridr. Ultuna landtbruksinstitut Alnarps d:o 196,040 Ridr 182,500 „ 62 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. Hvad åter anginge det för bergsskolans förflyttning nödiga byggnadsanslag, har Kongl. Maj:t föreslagit, att, för tillökande af Teknologiska Institutets byggnader med en för bergsläroverket erforderlig nybyggnad på institutets tomt, i öfverensstämmelse med det af intendenten Scholander uppgjorda förslag, äfvensom till inredning af laboratorier och deras förseende med behöfliga inventarier, ett anslag af 106,000 Ridr måtte beviljas, deraf, på sätt Kongl. Majit, i sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof redan äskat, under år 1867 erfordrades 60,000 R:dr. Stats-Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande. Härvid har väl å ena sidan förekommit ej mindre att kostnaderna för uppförande af erforderliga byggnader för bergsläroverket, än äfven de årliga utgifterna för detsamma af lätt insedda skäl skulle blifva icke obetydligt lägre, om läroverket förenades med Teknologiska Institutet, än derest det bibehölles i Falun eller förlädes å någon annan ort.
H o n ställde sig helt och hållet på Torns husbondfolks sida och såg saken endast och allenast från deras synpunkt. Hon hade tänkt som så. Aktningsvärda personer i så g o d samhällsställning som de skulle naturligtvis vara mycket ledsna, o m de inte finge godtgöra all skada, som ofrivilligt skett genom deras förvållande, och därför hade hon kommit hit för att säga dem allt som det var. Och det var nu så, att först och främst så var hennes man inte någon skärslipare, utan han hade bara för ro skull hjälpt en fattig bekant för den dagen, medan han väntade på en anställning, som han skulle tillträda i morgon, en mycket lönande och bra anställning. Men nu gick han miste om den, för doktorn hade sagt, att han •måste hålla sig inne en hel vecka för så- rets skull. Och de finge tacka Gud, om det blefve bra ändå. » Så ' na där sår ä ' så farliga, sa ' doktorn. » Och så tänkte hon, att herrskapet skulle bli glada att få veta, hur det var, för det kan j u aldrig vara trefligt att vara orsaken till kostnader och ledsamheter för andra, utan att bli i tillfälle att få godtgöra dem. Märkvärdigt nog såg det likväl inte ut, som o m Torns matmor blifvit så strålande glad öfver dessa nyheter, som fru Eriksson trodde hon skulle bli. Men däremot gissade hon alldeles rätt, då honförmodade, att den unga frun icke ville undandraga sig sin skyldighet att söka godtgöra alla de olyckor, som den välsignade hunden dra git öfver så många oskyldiga hufvuden. 408 Hon hade blifvit alldeles röd af ängslan, frågade efter alla detaljer i sårets utseende och skötsel, lämnade genast fem kronor till medikamenter och begärde fru Erikssons adress. Hon skulle tala m e d sin man, så skulle det bli vidare uppgörelse i morgon. Fru Eriksson tackade, men m e d bibehållen värdighet. Det var j u ingen allmosa hon fick. Och så skildes fruarna åt som två belefvade personer, som veta hvad de äro skyldiga sig själfva och hvarandra. Torns matmor var emellertid så upprörd öfver olyckan, att klockan inte var mer än nio följande dag, då hon gick för att göra sjukbesök hos den stackars skärsliparen.
Banken aliggande förbindelse, att wid inkallande krig, uppå Konungens i Näser, efter Stats-Rådets hörande in Pleno, och sedan Riksdags-kalleise blifwiriHufwudstadens Kyrkor kungjord, skeende requisition, en wist Summa astämna, determinerad wid 1809 ars Riksdag till En Million R:d!r, som likwäl ej blifwst lystad; men so u nu befunnits böra till Twa Millioner Rwlr bestännnas: Kunde Herrar Full mäatige ej tillbaka halia den uppriktiga önssan, att arwén r detta afseende, någon tillört förbindelse för Banken kunde undwlkas: Men befunna sig tillika Den 5 Augusti. 2^71 icke i tillstånd, att för deras del söka inskränka, hwad efter noggran pröfning anseus böm för Rikets trängande behof wara arc tillgå, intill dest Riksens Ständer, wid deras kort derefter infallande Möte, äro i tillfälle, arr sa om Riket, som för deras Banco-Werk, widtaga den anstallt, sear de i det ena och andra Mendet, finna bade i sin grund palitelig, och ut; tillämpningen mö/elig. Banco-Utstvrtec finner, efter noggrant öfwerwägande, någon dest anmärkning eller tilläggning, a Herrar Banco-Fullmägtiges sa beskaffade anlörande, icke äga rum, som således, tili de Respective Standens närmare upplysta ompröfning, wördsamt öfwerlämnas. Orebro den 5 Augusti 1812. stacoli Dela Lärck! e. H,. äVeistman» Lust. O. Wik c lie. L. O ti ui L N. lVI. IIvlsinAlur» WZedsamt Memsrial! , ^ögloftige Ridderssapet och Adeln, Högwördige Prest-Ståndet saint-Wälloflige Borgare-Scandek, hafwa genom lltdrag af deras Prowco e under den z och 4 1 denna manad, till Banco-Utskottets
Jnsättningarne pa Contoirets sä kallade; procents Län, sedan derifrån afsatt de Obligationer hwilka för omsättningar af Utrikes skulder till Inländske aro utfärdade, hafwa emellan de Z1 Aug. i8l» och den zr nästledne Mars blifwit ökade med 368,618 R:dr 44 k9 r:st, uti hwilken Summa Eva - iso* Den z Itilia Contoiret således ej allenast erhållit ersättning föe hwad till de Patriotiffe Lanens infriande af Contoiret blifwit förstjutit utan ock en betydlig summa derutöfwer, som till Utländske Skulders betalande kunnat anwändas. Bilagan I.itt. L. utwisiir tillståndet af Contoire'6 Unikes Skulder och tillgångar samt fordringar uki Utländske Mvntsiag den zi nästledne Mars. O räsedt sedan den zi Aug. r8ic> tillkviumic och uki Rokenffaperne blifwit löland Utrikes LÄ Capita! Gulden upptagne: r:o Kongs. Allmänna Magazins - Dirttionens pä Riksgälds - Contoiret ofwersivttade Skuld stor 150.400 >:dr Haindurger Banco utom beräknad Ränsa och omkostnader och 2:0 Köne!. Pommerste Kammarens af Riksens Höglochge Ständer »vilkorligen garanterade Waxel,Skuld af zrz.262 R:dr 4Z 6. dito mynt, desin,nes dock, tvid lemnlörelfe att Contoirets Uttikes för Ränta löpande Ca, pital-^gäld häruti inbegripne nohnämnte tillkonine ripa Skulder, cnrellan den zr Aug. i8»o och den bl nistedne Marö endast blifwit okad med 7,766 R:dr 28 si. r r:st.
Då de förfalskningsbrott, som omtalas i 7, 11 och 14 §§ äro för allmänna säkerheten af en högst vådlig art, måste man ock på allt sätt söka förekomma desamma, Lemnades emellertid den, som börjat att förfalska stämplar, eller att ef tergöra mynt eller sedlar ostraffad, derest han påträffas innan han hunnit fullborda sitt brottsliga företag, vore ej allmänna säkerheten omsorgsfullt bevarad. Det är derföre som Utskottet anser försök till omförmälte brott böra straffas, och alt ett tillägg derom således bör göras till nyssnämnde §§, Om någon söker utprångla en falsk sedel, men hans bedrägeri varder upptäckt innan kan lyckats, att någon skada, torde ej heller ett slikt försök böra aflöpa utan påföljd. Det brottsliga uppsåtet hade redan uppenbarats i handling; och af sådan orsak har Utskottet funnit en bestämmelse för detta fall böra inflyta i 15 §. Då förlust af medborgerligt förtroende ej bör drabba andra andem, som gjort sig sakre lill svårare brott, och Utskottet ansett flera af de förbrytelser, som äro föremål för delta kapitel, ej vara af svårare beskaffenhet, än att de kunna försonas med fängelse eller böter, har Utskottet ansett 21 § böra så förändras, att omförDih. till B. St. Prot. 1847 och 1848. 7 Sami. 1 Afd. 21 Haft. 6 42 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 58. malde särskilda påföljd ej, efter förenämnde kapitel, må tillämpas i andra fall, än att någon för de i samma kapitel omtalade brott gjort sig förfallen till straffarbete. 16 Kap. Om spridande af pest eller annan för menniskor smittosam sjukdom; så ock om allmänt farlig förgiftning. Jemte det Utskottet ansett försök till det i 1 § omnämnda brott böra straffas, bar Utskottet funnit ett tillägg i 5 § af nöden.
Tullmedel Runt 15,500,000: — Postmedel » 1,500,000: — Stämpelpappersraedel » 1,200,000: — Bränvinsafgift « 8,400,000: — 24,600,000: De till Stats-kontoret inflytande inkomsterna skulle alltså, under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866, komma att utgöra Runt 32,909,950: — Transport R:mt 52,909,950: — Bih. till R. Transport R:mt 32,909,950:
icke vill rakna lians begåfvade, ' härsklystna moder, livars politiska inflytande till Iieiiiies stora liarin, dock visade sig vara fullständigt iörbi. De svenska liofdamerna med drottningen, den försiktiga, passiva, intresselösa 80fia M.agdaleiia, i spetsen, Ilade för inycket a t t sköta ined nöjen och toalettbestyr för a t t hinna agna många tankar ht politiken, so111 för öfrigt under Gustaf 111: s första regeringstid knappast erbjöd n&amp;gm aiilnen af sspännande), art. Maii roade sig ined w kariiseller&gt;, torneringar och inaskrader, och nian lyckades med inöda dölja sinn gäspuingai. vid de läsecirklar, som konungen d&amp; och d % envisades a t t ställa, till under någon afton, livilken händelsevis icke var upptagen pk annat satt. Det tycks Ila förlihllit sig här nngefiir som vid det samtida Iiofvet i Köpenlianin, där en iing otilig svensk diploniat klagade ö h e r, a t t man inte ens genoni damernas indiskretioner k m d e få reda på några politiska nyheter:, af naturen indolenta, skulle de ans6 sig fela mot sina m#n, on1 de visste iner an innehallet ' af tio Guds bnd med för1; laringari-m; det iii. omöjligt a t t fi dem a t t, tala oni annat än on1 sista siipSn på slottets. Saturligeii partisk för svenska damerna, tillägger lian, att det skulle bli en triiimf för dessas scharme, savoir vivre och savoir faire w, oni danska kronprinsessan iiied sina hofdainer skulle komnia a t t göra allvar af en länge påtänkt soiiimarvistelse vid Medevi.
Hon föll i skakande gråt, då hon åter såg den fria himmelen öfver sig. En stund senare, då de stodo ute på en öppen loggia, visade henne Gandolfo ett par fönster med luckor och gröna persienner. »Bor där någon?» frågade hon. »Ja, donna Micaela, det gör det.» Gandolfo berättade, att där bodde en man, som aldrig gick ut annat än om natten, en man, som aldrig talade vid någon människa. »Är han vansinnig?» frågade donna Micaela. »Nej, nej, han är klok som ni och jag. Men man säger, att han måste dölja sig. Han är rädd för regeringen.» Donna Micaela blef mycket intresserad af denne man. »Hvad heter han?» sade hon. »Jag kallar honom signor Alfredo.» »Hur får han mat?» frågade hon. »Det är jag, som lagar åt honom,» sade Gandolfo. »Och kläder?» »Jag skaffar honom, jag Jag bär också till honom böcker och tidningar.» Donna Micaela gick tyst en stund. »Gandolfo,» sade hon och lämnade honom en ros, som hon höll i handen. »Lägg denna på brickan, då du nästa gång bär mat till din stackars fånge!» Sedan dess sände donna Micaela nästan hvarje dag någon småsak till mannen i klostret. Det kunde vara en blomma, en bok eller ett par frukter. Det var ett sådant nöje för henne. Hon gick och lekte med sina inbillningar. Hon lyckades nästan föreställa sig, att det var till Gaetano hon sände allt detta. Då dagen för basaren kom, var donna Micaela ute vid klostret tidigt på morgonen. »Gandolfo,» sade hon, »du skall gå upp till din fånge och fråga honom om han vill komma på festen i afton.» Gandolfo kom snart tillbaka med svar. »Han tackar er mycket, donna Micaela,» sade gossen. »Han vill komma. Hon blef förvånad, ty hon hade ej trott, att han skulle våga sig ut. Hon hade endast velat visa honom en vänlighet. Det var något, som kom donna Micaela att se upp. Hon stod på klostergården, och ett fönster slogs upp i en af byggnaderna öfver henne. Donna
Att så icke skedde synes mig bevisa, att de voro fullkomligt nöjda med roteringsverket, sådant det biel' upgjordt och nu är faststiildt. Jag tror således för min del, att just billigheten fördrar att Statsverket ej betungas med denna i och för sadelnmnderingarnes under hållande erforderliga utgift, utan att densamma, hädanefter som hittills, bör af rusthållarne vidkännas. Jag yrkar fortfarande afslag å Betänkandet. Hr Nordenfelt: Jag kan ej underlåta att uptaga några af Hr Printzenskölds mot Utsk:ts förfaringssätt i detta hänseende gjorda anmärkningar. Han har nemi. sagt, att han ej för undrade sig öfver att Ut.sk:t kunnat framkomma med ett sådant beslut, dä dess omdöme endast varit grundadt på de uplystiingar, motionären i ämnet afgifvit. Jag vill i detta afseende lästa Hr Printzenskölds upmärksamhet derpå, att Utsk:t ej uteslutande grundat sitt omdöme på de af motionären meddelade npgifterna, utan har Utsk:t dels anlitat lagligen bevittnade handlingar, dels genom sin Sekreterare låtit efterfråga och verifiera de upgifna siffrorna. Dessutom tiar Utsk:t af Krigsrådet Korsbergs och Major Grills skrifter* i ämnet fått kännedom 0111, att en soldatrote i Jemtland skulle, trin inga penningebidrag kommit i fråga, hafva bestått l2/j mantal, men nu har med beräkning af nämnde bidrag endast 8/9 mantal tilldelats hvarje rote; således nr det klart att peuningebidraget måste motsvara roteringskostnaden för bristande 7/g mantal, såvida ej rotehållarue skola blifva lidande derpå. Det iir således ej svårt att finna, då man jemväl täger i betraktande Jemtlands, i förhållande till de öfriga rikets provinser, så ofördelaktiga belägenhet, att rotehållarue verkligen äro mera betungade der än annorstädes. Jag anser äfven, ur billighetens synpunkt sedt, att det är orättvist att inom samma provins efterskänka åt somliga vissa skatter och mera gynna den ena roten än den andra.