Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S*at$-Utskottets Utlåtande M 224. i N:o 224. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Jan. 1858, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upplåtelse af vissa Calmar f. d. fästning tillhörande lägenheter dels åt Calmar domkyrka med full egande rätt och dels ål Calmar stad för åstadkommande af ny begrafningsplats. (I. A.) Genom remiss från Borgare-ståndet är till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnad en af Herr A. H. Frick väckt motion, deruti anföres, hurusom Calmar domkyrka, uppförd emot slutet af 17:de århundradet, med skäl gjorde anspråk på att räknas bland fäderneslandets skönaste tempelbyggnader, men detta vackra arf från en tid af utmärkt konstskicklighet och storartade företag likväl måst vidkännas menliga följder deraf att man icke mäktat förläna erforderliga medel för kyrkans framtida underhåll. Det sålunda redan från begynnelsen grundlagda missförhållande mellan behof och tillgångar hade för denna kyrka blifvit med tiden allt mera kännbart, i samma mån som byggnads-stilens sydländska prydlighet visade sig icke hafva nog förmåga att motstå det oblida klimatets inverkningar. Genom lån och sammanskott sökte man visserligen under en längre tid att vidmakthålla byggnaden, hvilken äfven af eldsvådor tagit skada, men efter ofta förnyade reparationer hade den dock för några decennier sedan kommit i det skick, att den syntes vara nära sin undergång, om icke snar och betydlig hjelp kunde beredas. Domkyrko-rådets ordförande fann sig då uppmanad att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de jordar och lägenheter, som tillhörde Calmar f. d. fästning, måtte domkyrkan såsom fond för hennes underhållande till everldelig ego skänkas och upplåtas. I samma syftning Bih. till R. St.
4ofen » guB3, ett * Ren j; tån, v Kettg t i m m e, nans Kvinaj; - featnatto unSetfiat, ttfiéom en » tttmma dom är hennes kärlek; där kvinnan icke älskar, har bon redan dömt. F. v. Schiller. ; tttån. nypfoj-3 å (l e t t e n n t i opp ^•Cetten, Mannen dömer på grund af skäl. Det ihärdiga arbetet på Stevens ' atelier under en synnerligt intelligent ledning har otvifvelaktigt haft stort inflytande på fru Norstedts konstnärsskap, och därtill kom det tillfälle hon för öfrigt ägde under sina » flonita fiePgvi fttaj 6 u n n a n j H i tätnat Lotten von Kranier. P å äktenskapslotteriet. Vinster och niter *. J | är det verkligen kan inträffa — som I det j u nyligen gjort — att en frå- y gerska i Idun offentligen begär hj älp och deltagande för att — hon måste hänga upp sin mans nattrock, då måste man rättvisligen medgifva, att deltagandet allt för ofta bör stanna på de äkta männens sida, ty här tyckes tydligen framgå, att det är just han som dragit nitvinst på det äktenskapliga lotteriet. Möjligen hör dock vår frågerska till de sällsynta, präktiga och arbetssamma kvinnor, som man verkligen någon gång träffar, hvilka själfva med sitt arbete bidraga till husets underhåll och därför ha knappt om tid, som äro ute klockan 9 om morgnarna för att ge lektioner eller gå till sitt dagsarbete, sin handelsbod, sin pulpet, sedan de före den tiden hunnit ordna hemmet för dagen. Är det så, då böjer jag mitt hufvud och tar tillbaka mina ord. Men hur öfverväldigande stor är ej tyvärr den andra afdelningen, den som kallas lyxkvinnor, dessa varelser, som ej hinna med eller duga till att sköta någon afdelning af de husliga göromålen. Måste mannen lega en kvinna, som lagar hans mat, en annan, som städar rummen, en, som vårdar barnen, en, som syr hustruns och barnens kläder — då kan det ej kallas öfveransträngning, om hustrun i förbigå- ende hänger upp hans nattrock, sedan han gått till sitt dagsarbete.
En ny Skolordning, rättad efter de nya methoderne, måste införas; och denna kan ej på förhand efter blotta Tbeorien uppgöras; den måste grundas på erfarenhet, och kan följaktligen icke uppkomma förrän med och genom en ny Skola. Man säger, alt om förändringarne göras, finnas redan så ömnoga tillgångar, alt om dessa användas, inga nya anslag behöfvas. Men då man erinrar sig, att en Collega endast har a5 tunnor Säd, såskall man lätteligen inse svårigheten att för denna Den 2i Maji e. m. lön erhålla skicklige SkolLärare. Vöre det ej vägen till goda Pastorater, så skulle Skolorne säkerligen stå öfvergifne af Lärarne. Ridderskapet och Adeln torde derföre finna, att det ej varit, för att bereda en fördel åt Lärarne, utan åt Nationen i allmänhet, som Committe^n föreslagit den begärda löneförhöjningen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den J a n u a ri i f. m. 3or Grefve Horn: Jag är skyldig förklara, att jag fästat mera afseende på Grundlagens helgd, än på böflighetsbetygelser, och jag förmodar, att Ridderskapet och Adeln äro öfvertygade, att jag ej brutit mot Grundlagen uti det af mig afgifne yttrande. Jag slutar med att anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes formligen tillkännagifva sitt vägrande af proposition, och inhämta, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer i denna vägran, ehuru jag innerligen önskat, att, i anseende till ämnets vigt, 55 §. i Riksdagsordningen blifvit annorlunda tillämpad. Herr Hjerta: Det är ej utan ledsnad som jag funnit, att man lyckats förblanda Grefve Horns förslag till proposition å remissen af BondeStåndets beslut med en ny motion. Jag nödgas högtidligen förklara, att derest ej proposition kan göras af den beskaffenhet, som nu yrkas, anser jag mig skyldig göra en helt annan motion, och det skall först blifva cn ny motion.
Enär jag således fortfarande hyser den fasta öfvertygelsen, att roddkanonbåtar numera äro ett alldeles olämpligt sjövapen, så vida de ej betraktas som positionsbatterier bakom stängsellinier och svårt forcera sjöpass, får jag anhålla om afslag å det morn., deri Utsk. tillstyrker ett anslag af 42,000 Rdr för anskaffning af en eller flere rodd-kanonbåtar, och deremot om bifall till K. M:s begäran om medel till 8 ång-kanonslupars nybyggnad. Den tillstyrkta summan är visserligen en obetydlighet, men det är för den af mig hyllade principens skull som jag anser mig böra motsätta mig dess beviljande. Jag hade tänkt att belysa åtskilligt af hvad Gr. Anckarsvärd på f. m anfört, men jag skall afstå derifrån, såvida icke discussionen får en större utsträckning och Gr. Anckarsvärd ånyo uptager ämnet. Gr. Puke, Folke Magnus: Att följa Gr. Anckarsvärd på bans politiska betraktelsers vidsträckta fält, torde icke vara behöfligt, och jag vill derföre helt och hållet förbigå denna del af Hr Grms anförande. Såsom skäl för sitt yrkande, att StatsUtsk:s Utlåt, uti nu ifrågav:de hänseende måtte återremitteras, har Hr Gr:n, ibland annat, anfört, att det vore särdeles angeläget att från Utsk. få en utredning, huruledes Sveriges Sjöförsvar borde vara beskaffadt. Jag för min del kan ej annat än lyckönska StatsUtsk., för det att Utsk. icke försökt att beträda denna väg, ty jag tror, att hvarken StatsUtsk. eller något annat Utsk., det må nu sammansättas huru som helst, mäktar afgifva ett förslag, som skulle lyckas tillvinna sig odeladt bifall. Förslag kunna visserligen upgöras, men hurudant blifver deras öde? Jo, att sönderrifvas. E. Stuhafva redan en gång uttalat deras åsigt i denna fråga, och jag frågar, om den blifvit respekterad? Om R. St:r äfven nu uttalade en bestämd åsigt, skulle den troligtvis lika litet respekteras.
Man har bedömt en obetydlig, fast karaktäristisk skiss, efter de fordringar, som kunna ställas på ett större arbete med fullt utförd karaktärsteckning; deri låg det från början orimliga, och derför kunde det hela icke bli annat än spegelfäkteri. Jag svarade också endast af begär att visa, det jag hellre träder fram ur ledet och tar en tröja stryk för mig ensam, än håller tillgodo med ett rottingsrapp, som är afsedt att räcka till för en hel ”skolas” ryggtaflor. – Att tala om en skola är väl egentligen en absurditet, så länge det icke fins någon mästare; och inte ha vi väl det! Ert anbud gladde mig, derför att jag åt realismen – jag menar det enkla, sanna, prunklösa i konsten – vill vinna mark och erkännande. Att i benämningen realism underförstå pessimism, socialism, materialism etc. är ologiskt och borde rensas bort; deraf att några realister äro pessimister följer ju icke att – Men det är så solklart, att det är onödigt att spilla ord på. Hvad mig beträffar, så är jag en den ifrigaste sannings-sträfvare, men jag hatar pessimismen ända ned i grund, och jag ser i socialismen blott en ny form af förtryck. Detta lika mycket om jag personligen värderar och håller af personer, som förfäkta en socialistisk eller pessimistisk verldsåskådning. Det är menniskor jag söker, icke åsigter, ty jag är skildrare – icke nationalekonom eller filosof. I den närmaste framtiden tror jag mig icke om att kunna lemna något bidrag till Vårt Land – så gerna jag dock skulle vilja det – ty de par småbitar jag skrifvit på mellanstunder voro redan i vintras påtingade af julkalendrar och tidskrifter, och jag håller som bäst på med en längre berättelse, eller roman,325 hvilken måste vara färdig innan jag får taga ihop med de små-ämnen, som jag kan ha liggande instuckna mellan de större. Med mitt arbetssätt går det – trots all flit – ganska långsamt att skrifva. Men vi ses igen! Med utmärkt högaktning Ernst Ahlgren. Hörby d. 4 Juni 86. Axel Lundegård. Nej, jag lånar dig icke ett öre. Jag är liknöjd hvad han svarar eller om han svarar.
Ridd.sekreterare, atl något prol.uldr., ang:de de öfrige RiksSbns beslut i förevar, ämne, ännu icke hade ankommit. Hr Akerman: Jag får anhålla om tillgift för det atl jag ännu en gång besvärar R. o. Ad. med att afhöra hvad jag kan hafva alt i ämnet anföra. Men då ingen af LagUtsk:s ledamöter af detta Ständ, hvilka dock enhälligt biträdt Utsk:s tillstyrkande, anmält sig atl försvara detsamma, anser jag mig skyldig ali med några ord till besvarande upptaga hvad föreg:de talare yttrat. Jag vill då blott fästa uppmärksamheten derå, alt den pågående diskussionen synes mig gifva styrka ät den farhåga jag uttalat, att en ålerremiss skulle lägga hinder i vägen för lagförslagets antagande. Ty utom de anmärknrr jag redan besvarat, har den siste värde talaren lika med Nr Gr. Lagerbjelke klandrat uppställningen och ordalagen i förslaget och yrkat intagandet af nya föreskrifter. Hr von Hartmansdorff bar t. ex. yrkat, det föreskrifvas mätte, atl lagen vore tillämplig endast i fråga om större förelag, der den enskilda förmågan ej vore tillräcklig. Jag hemställer likväl, huru i cn lag skal! kunna bestämmas hvad som må anses för större eller mindre förelag. Storheten är alltid relativ, och hvad som i affärsväg kan vara mycket för den ene, är en obetydlighet för den andre. Ett sä beskaffad! stadgande är jag dessutom öfverlygad icke skall af LagUlsk. föreslås och ännu mindre af K. M. sanktioneras. Det skulle innefatta en förbistring och förbiseende af den vigtiga grundsatsen, att lagen bör gälla och vara tillämplig för alla. Annu en gång anhåller jag således, all R. o. Ad. icke mätte genom beviljande af ålerremiss lägga hinder i vägen för lagförslagets antagande. Underl. Ridd.sekreterare, som nu varseblef att från BorgareSl. under inncvar. plenum ankommit prol.uldr., innehållande att det Valloil. Ståndet återremitterat LagUlskis förevar, betänk.
Majit i underdånighet anhålla om nådig befallning till 'vederbörande alt föranstalta om dylika uppgifters meddelande i sammanhang med de årliga boksluten, får Utskottet, enär Krigs-kollegium, såsom af Utskottets besagde yttrande inhemtas, förklarat, ali för dessa uppgifters utarbetande étt särskildt arfvode oundvikligen erfordras, hemställa, att för nästa stats-reglerings-period en summa af 2,000 R:dr R:mt må beviljas och ställas till Kongl. Majlis disposition alt för det uppgifna ändamålet användas; kommande beloppet, såsom icke till de ständiga hebofven hänförligl, att af Utskottet bland de till extra Siats-regleringen hörande utgifter upptagas. Pä grund af hvad Utskottet nu anfört och hemställt sa väl i afseende å löne-regleringen för Krigs-kollegium och Utrednings-förråden, som angående de under Kollegii förvaltning ställda kassors och fonders befrielse från bidragen till Kollegii aflöning, och dä med iakttagande af de förändringar utaf en del aflöningsbelopp, sorn Utskottet föreslagit, den erforderliga tillökningen i nuvarande anslagssumma för Krigs-kollegium, jemlikt den förevarande Utlåtande åtföljande tabell N:o 2, utgör 71,961 R:dr, tillstyrker Utskottet, att förhöjning af del i nu gällande Riks-stat uppförda anslag för Krigs-kollegium må af Rikets Ständer beviljas med 71,961 R;dr R:mt, alt utgå pä sätt Utskottet i tabellen föreslagit och under förbehåll, att, så länge ofvannämnda kassor och fonder stå under Krigs-kollegii vård, särskild ersättning för förvaltningen deraf icke får utgå.
maj: t, riksdagen och folket, i ett annat och närmare, mera omedelbart förhållande till hvarandra samt mer än förut, ställa dem ansigte mot ansigte? Förf. bekänner att han för sin del icke hyser någon särdeles förskräckelse för det parlamentariska styrelsesättet, oaktadt allt hvad mot detsamma kan anmärkas, vare sig med goda skäl eller ännu mera utan. En konstitutionell konung utgörande ett helt med sina ministrar är i allt fall ett kungl. maj: t med tillräcklig makt och myndighet, och det är göromål nog att vara verkställaren, utföraren af ett vaket folks genom riksdagen uttryckta vilja, förutsatt å andra sidan att Kungl. Maj: t eger full makt och myndighet att kunna utröna, ifall anledning till tvifvelförefinnes, om denna vilja är ögonblickets och uppbrusnin-gens eller om den är verklig och sann. Förf. menar den makt, som innebäres i rätten att kunna upplösa endera eller båda kamrarne och föreskrifva nya val. I vår tid, med alla dess utvecklade och derför äfven invecklade förhållanden, är det som sagdt, göromål tillräckligt att vara en rätt begriplig verkställare. Men icke nog härmed. Det hör äfven till den sant och fullt utvecklade konstitutionella monarkiens idé att förbehålla konungen rättighet att, ifall verkställandet skulle misslyckas för kungl. maj: t (d. v. s. konungen i samråd med sina ansvarige rådgifvare) det icke är konungen sjelf utan kungl. majrt som derför bär ansvaret, under det att den oansvarige konungen väljer, häfdande derigenom den monarkiska högheten öfver partierna — enl. flertalets mening och blan ' d dess personligheter — män att jemte sig bilda en ny kungl. maj: t. En af de största betänkligheterna vid det monarkiskt parlamentariska styrelsesättet är icke — hvad mången håller för — att regenten derigenom förvandlas till en skuggkonung, utan tvärtom att det just hos honom förutsätter och kräfver mycket stora personliga egenskaper.
Detsamma gäller i afseende på alla Depulationsoch Ulskottshandlingar med undanlag för Hemliga Ulsk:s samt alla förseglade handlingar, till hvilka tillträde ej, utan vederbörlig tillåtelse, leni nas. - § 36. Ej må [irol:r med dertill hörande handlingar lill andra än R. Sits Utskott ullemnas, med mindre R. o. Ad. dertill samtyckt, och, äfven i sådant fall, ej utan qvitto. Ett ojusteradt prot. och bilagor dertill få alldeles icke utlånas. Då emellan riksdagar Rikets Collegier eller R. St:s Verk begära tillgång till de uti Ridd.- Archivet förvarade handlingar och prot., som ej äro förseglade eller böra hemliga hållas, skall det åligga Ridd.Sekret, alt de begärda handlingarne emot qvitto utlemna. § 37. Det uti 28 § Ridd.Ordn. föreskrifne Diarium bör, under riksdag, af Ridd.Sekret., eller, på hans ansvar, utaf någon af de vid riksdagen antagne Ridd.Kanslister föras. Detta Diarium skal), enl. för detsamma af R. o. Ad. stadfäslade formulär, vara inrättadl uti Irenne afd:r. Den första bör i serskild nummerföljd uptaga: J. K. M:s nåd. propos., och B. alla af enskilde ledamöter inom Ståndet, eller af Utskott, väckta motioner. Uti Sex serskilde kolumner införas a) Nummern, b) Motionärens Namn, c) Ru - 72 Den 17 Maj. briken å K. M:s nåd. propus, eller motionens föremål, d) Bordläggningsdagen, hvarvid, i händelse målet, i anledn. af 49 § Riksd.Ordn., begäres ytterligare på bordet, sådant äfven bör antecknas, e) hvarthän målet remitteras samt f)- under hvilken nummer det blifvit af Utsk. besvaradt. Den andra afd:n af
Lector, Kyrkoherde i Westkinde och Bro af Wisby Stift. L. S. 69 A. G. Ahlstrand, Domprost i Wexiö, L. N. O. L. S. Ebbe Gustaf Bring, Theol. Past. Professor, Prost och Kyrkoherde i Uppåkra och Flackarp af Lunds Stift. L. S. j. M. Agardh, Astronomiat-Professor vid Lunds Universitet, K. af Kejs. Ryska S:t Anna; Ord. 2:dra klass. L. S. Andr. Pet. Traneus, Prost i Skee Pastorat af Götheborgs Stift, L. N. O. L. S. J. M. Malmstedt, Lector, Contr.-Prost öfver Kihls Contract, Pastor i Grava Pastorat af Carlstads Stift, L. N. O. L. S. J. Bernh. Runsten, Contr.-Prost och Kyrkoherde i Sollefteå Pastorat af Hernösands Stift. L. S. Joban Galine, Prost och Kyrkoherde i Hejde och Wäte Församlingar af Wisby Stift. L. S. 70 9ltfåbag& Nio I. för Stockholm. C. G. Gustafsson. N:o 1. för Stockholm. K. A. Ahngren. IS’:o 1. för Stockholm. P. IJ. Hesselgren Nio 2. för Götheborg. A. W. Björek. Nio 4. för Gefle. Eric Dan. Grape, i., s. N:o 5. för Malmö. J. Malmborg. Nio 7. för Upsala. L. W. Henschen. L. S. Nio 10. för Westerås. G. F. Ekholm, toädiia?: P. J. Lagergren. ti. ni. hafman. L. S. N:o 1. för Stockholm. N:o 1. för Stockholm. J. F. Gråå. J. G. Brötlin. L. S. N:o 1. för Stockholm. Nio 1. för Stockholm. J. G. Schwan. F. A. Rinman. L.
Under Thors, den väldiges, slag: än, tömdt i en bergflod, Far öfver branter och, brytande hindren och ryc kande med sig Allt, sjelf banar sin kongliga väg, ej ritad af menskor, Men af odödliga Gudar bestämd. Hur vill jag Er följa! Endast på afstånd sitta jag vill, en tyst Meli béus, Som med förnöjelse lyss, när Thyrsis och Corydon sjunga. Alle ock lyssna med mig, när, J båda, Arkadier båda, Vuxne hvarandra i sång och redo att svara till skiftes, Lären åt Nordiska dalar och berg att upprepa dygdens Lof och den skära känslornas ton och de milda be hagens, Sanningens budord och hjeltarnas namn, i eviga genljud. Mig ej Himmelen gaf det höga, mäktiga snillets Skapelsekraft, framtrollande nya och ljusare verldar; Ej den färgrika bildningens hand, som i Eterens strålhaf Doppar sin pensel och tecknar dem af för dödligas ögon. Men af de Mästares röst, vid hvilkas fötter jag suttit Hänryckt och glömsk af mig sjelf, de silfverklin gande ljuden, Kellgrens och Leopolds och Oxenstjernas och Lidners, Trängde sig djupt i min själ och spelade klart i mitt öra, Fordom, i lifliga år: och, sedan de tystnat, jag länge Tyckte dem spela och klinga ännu (som orgelen brusar Än, fast tempelfesten har slut, i andaktens öra), Att för mig sjelf, ovetande, snart jag gnolade efter, Och på min landtliga flöjt försökte och åter för sökte Härma en ton eller ann’ af de silfverklingande ljuden, Svagt, men dock likt (om bäcken är lik de eviga floder): Ty med mig ock stämde ibland en morgonens lärka, Eller en aftonens näktergal, förtroliga samljud, Mig ock hörde en stund de leende tärnor i bygden. Ja! mig syntes, ett ögonblick, någon af Mästarne sjelfva Vandra förbi och nicka behag åt välkända toner. Så de föddes och fingo sitt korta lif, dessa droppar, Som, när Sångens Genier, i Hippokrenen en morgon
Då denna vigtiga del af statshushållningen alltför länge befunnit sig i ett oordnadt skick, och skada för riket kan uppstå ur ett längre dröjsmål med dess ordnande, har Utskottet så mycket heldre ansett, att Rikets Ständer höra genom uttalande af sina åsigter, i hvad på dem ankommer, verka till en bättre hushållning och en fullständig lagstiftning i ämnet, som Rikets Ständer icke tillförene, oaktadt Kongl. Maj:ts vid riksdagen 1856—1858 gjorda framställning, uttryckt någon bestämd mening angående vissa delar af denna lagstiftningsfråga; i sammanhang hvarmed det synts lämpligt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla om åtgärder för skogsväsendets ordnande i dess helhet. Utskottet får alltså slutligen vördsamt hemställa: att, i händelse Rikets Ständer till någon del eller i allo godkänna de af Utskottet, nu framställda förslag till införande af en förbättrad skogshushållning, Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anmälan ont de af Rikets Ständer sålunda hyllade åsigter i ämnet, tillika anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, i öfverensstämmelse med desamma, dels vidtaga de åtgärder, som på Kongl. Maj:t hero, och kunna med de till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel verkställas, dels ock för Rikets näst sammanträdande Ständer ftamlägga nådig Proposition i de delar af ämnet, der Rikets Ständers beslut kunna erfordras. Stockholm den 22 Oktober 1863. Reservationer: af Herr Törnebladh, C. O., mot Utskottets beslut i fråga om förbud mot skogsförödelse. af Herr Ros, Å. E.: "Jag har icke till alla delar kunnat instämma uti sammansatta Utskottets beslut, rörande här nedan omförmälda frågor och får till följd häraf angifva skälen derför.
Uti en hos Högv. Preste-Ståndet väckt motion, har Herr Professor Knös anfört, att, ehuru Seminarierne för bildandet af lärare vid folkskolorne i Riket vore Anstalter af den vigt, att folk-undervisningens framgång helt och hållet eller åtminstone hufvudsakligen af dem berodde, organisationen af samma Seminarier likväl icke blifvit sådan, som behofvet kräfde. Detta förhållande inträffade med Folklärare-Seminarium för Upsala Stift och, såsom motionären förmodade, äfven med andre enahanda läroanstalter. Vid nyssnämnde Seminarium vore eleverne öfver 40 till antalet hvarje år, och, då En lärare icke kunnat besörja undervisningen för så många elever, hade en andre lärare måst anställas och den för en Seminarie-lärare ringa lön på tvänne fördelas. Hela det nu varande anslaget för folklärare-seminariura i Upsala utgjorde ett belopp af 500 R:dr, hvaraf 66 R:dr 32 sk. årligen måst användas till undervisnings-materiel, m. m., samt del öfriga utgått till de begge lärarnes aflönande. Då denna aflöning varit i i hög grad otillräcklig och folkskolan i Upsala för practiska öfningarne måst begagnas, hade lärare-befattningarne vid Seminarium förenats med dem vid samma folkskola. I anseende till sin storlek, fordrade dock denna skola eu och Seminarium dessut - ao Statssamt Allm. Besv.- ock Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 41 • om tvånne lärare, och i betraktande af läroämnenas mångfald och angelägenheten deraf, att den blifvande folkskoleläraren erhölle fullt erforderlig bildning, jemte förmåga att meddela undervisning, vore trenne lärare for Seminarium och en storfolkskola tillsammans af behofvet påkallade. Bland de önskningar, sorni Upsala ofta blifvit framställda, vore ock den, att Seminarii lärare och elever måtte erhålla en gemensam bostad, så att vården om elevernas sedlighet bättre och närmare kunde handhafvas. Äfven skulle én gemensam malanstalt rädda de fattigaste eleverna från ett för deras helsa menligt lefnadssätt.
Landtm, först propos. på bifall till samma hemställan, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Tornerhjelm begärde votering. Upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i förra delen af 5:te punkten i Utlåtit N:o 80 gjorda hemställan om beviljande af ett låneunderstöd af 743,000 rdr för anläggning af en jernväg från Dalkarlsbergs grufvor till sjön Möckeln, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår E. o. Ad. denna hemställan.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 40. Nej — 69. Den 17 Maj e. m. 389 Ustk:ts sednare förslag. Frih. Klinckowström: Af Ii. o. Ad:ns nu fattade beslut att icke bevilja något lånebidrag till den ifrågav:de jernvägen följer naturligtvis, att de i de 14 nästföljande momenterna upptagna vilkor och bestämmelser för lånemedlens utbekommande och användande böra utgå, hvarpå jag hos Hr Gr. o. Landtm, får anhålla om propos. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., afslog R. o. Ad. Utsk:ts förslag. öde—9:de punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 10: de punkten. Gr. Sparre, Erik: Ehuru jag väl inser, att det icke är med särdeles utsigt till framgång man här yttrar sig i jernvägsfrågor, kan jag dock icke underlåta att yttra några ord om den ifrågav:de bibanan mellan Lidköping och Håkanstorp, för hvars anläggande, enligt hvad äfven Utsk:t erkänt, synnerligen goda skäl tala.