Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är denna ostridigt enda riktiga åsigt af adliga privilegiernas egenskap och innehåll, som, i sednare lider insedd, jemte fullkomliga saknaden i öfrigt af all, mer eller mindre bestämd, föreskrift härom uti allmän lag eller särskild författning, att såsom grund åberopas, föranledt öfver-domstolarne alt icke mera uttryckligen fråndöma adelskap, äfven då äran fråndömts, samt representationsrätten enligt grundlagarne varit förverkad; och det, på sitt sätt allt något besynnerliga, förhållandet, sorn anmärkts såsom så upprörande, att ”försök till införande” deraf blifvit gjordt genom ett nytt lagbud, ”uti en syftning som icke skulle kunna missförstås”, m. m., är således icke i ringaste mån annat, än det som för närvar, äger rum, och hvaruti, hvarken Hr Rääf, eller någon annan af de ”om Ståndets ära, anseende och renhet vårdsamma 31 * 48 i Deri 29 December f. m. ädlingarné”, värda t sig om att grundlagsenligen tillvägabringa ändring, linder det alt de, hvilka man ej aktat för rof att framställa såsom de der, hvilkas mening vore att ”undergräfva adel och presterskap, för alt åt juridiken bereda ensamt herrskande”, att ”sätta personlighetens små fordringar uppöfver Statens stora,” o. s. v.,sorgfälligt sökt bevara den grundlagsenliga helgden afståndsprivilegier, hvilka väl ej måtte kunna vara vid den sistnämnda beskyllningen afsedda. Annu ett uttryck lili Hr Rääfs anförande kan jag ej underlåta att särskildt upptaga. Det är del, hvaruti säges att strafflagsförslaget icke känner den sanna äran. Meningarne om hvilken ära är sann, kunna visserligen vara ganska olika, äfven hos dem, hvilka lika lifligt känna ärans kraf, och derefter söka att ställa all sin åtgärd. Inveclivet är således ej så farligt; men då jag vet att Hr Rääf — oell det ofelbart ganska välförtjent — anses för en ärans man, men dess meningar om den sanna äran synas mig vida afvikande från mina, känner jag ett behof, att offentligen få framställa dessa.
Jag skulle envist vidhålla mitt första påstående, alt. summan höjdes till (»00,000 rullför spanmålsbelåningen och lill 900,000 r:dr för hypcteksföreningarne, om jag ej nyss blifvit underrättad derom, att BorgareSt. fattat beslut alt icke bifalla Olsk:s betänk., utan att nedsätta summan ifrån 1,200,000 r:dr, som var föreslaget för begge slagen af nyssnämnde inrättningar, till 900,000 rulr. Om vi nu falle ett annat beslut än Presteoch BondeStm, så kunde frågan komma till förstärkt BancoUlsk., för hvilket Utsk., vid denna riksdag, jag dock hyser mycken respect, och hellre än att till detsammas afgörande hänskjuta frågan, nöjer jag mig med litet mindre. På sådane grunder afstår jag ifrån mitt förslag, förklarande mig nöjd att bifalla hvad Utsk. hemställt. Hr von Troil: Med anledn. af den utaf Frih. Raab nu leranade upplysning, anser jag mig tvungen att med honom instämma, anhållande om bifall till Utsk:s förslag. Hr Rosenblad: Efter den lemnade upplysningen, så är jag också nödsakad alt afstå och instämma i Utsk:s förslag. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna anmälde, att han nu äfven ville afstå från sitt yrkande och anhöll om bifall till Utsk:s förslag. 40S Den 15 April. Öfverläggningen förklarades na vara fulländad, hvarefter propos. å bifall till denna § af 11. Ex. flr Gr. o. Landtm, framställdes samt af R. o. Ad. besvarades med ja. Frih. Cederström: Sedan R. o. Ad. nu bifallit § 45, hemställer jag, om ej Ståndet skulle vilja besluta öfver det tillägg, som jag proponerat. I anleda, häraf yttrade II.
Detta ändamål skulle likväl efter min tanka förfelas, och vi snart nog återkomma till den fordna införskrifningen af Saltpeter, ifall gärdens utgörande in natura borttogs. Jag anser derföre, att rättigheten för den skattskyldige att lefverera gärden in natura bör qvarstå, enär derigenom ingen förlust upp 4* - 52 Den 28 April e. m. kommer för Staten, som i alla fall betalar sin Saltpeter med samma pris, hvartill den skattskyldige skulle lösa gärden, nien deremot den fördel vinnes, att näringen uppmuntras, och den skattskyldige slipper gå i förskott. Jag anhåller derföre om proposition på den ändring i StatsUtskottets Betänkande, att den skattskyldiges optionsrätt, att lemna gärden in natura eller lösa den med penningar, må bibehållas. Men om detta icke skulle bifallas, instämmer jag med Friherre Anckarsvärd, att gärden bör upphöra, emedan jag då icke inser något skal att bibehålla denna skatt ensamt för iordbruket, utan tror att den genom bevillning bör utgöras, så att Städerne deri må deltaga, hälst de vid sista Riksdagen så villigt medverkade till att förstöra Saltpeterfonden. Friherre Cederström: Otvifvelaktigt är Saltpetergärden en gärd, som många andra, men den är för försvaret skull. Det kan gifvas tillfällen, då det blir af helt olika beskaffenhet, om den utgår i penningar eller in natura. Det mäste väl altid så ställas, att det ändamål man vill vinna, i alla händelser kan ernås. I händelse det lösningspris staten bestämmer för Saltpeter, blir 24 sk. högre än det, hvarefter den kan få lösas, då den nyttjas, så befordras näringen bestämdt. Likväl anser jag, att det alltid bör blifva beroende af Styrelsen, att Den 28 April e. m. 53 upptaga Saltpeter in natura, på det den aldrig måtte saknas. Den är en för vigtig artikel för försvaret, för att den skulle kunna lättsinnigt behandlas derigenom , att man tillät, att den skulle utgå i penningar, under förutsättning att Staten alltid kan skaffa varan.
Ständer, för Grundlagsenlig behandling, Constitutions-Utskottet med vördsamt tillstyrkande öfverlemna det förslag att ej allenast sednare delen af förenämnda 7:de moment, från och med orden ”men i alla fall”, än äfven he - CoonstitutionsUtskottets betänkanden, *oi / la 9 momentet må nteslutas, samt moment-nummerföljden derefter rättas. Stockholm den 10 Maj 1823. N;o 18- Ankom d. 28 x8i3* Memorial till Riksens Ständer, med besvarande af Remissen å Stats-ZJtskottets anmärkning rörande mindre Creditivets disposition för Militaire utgifter. Riksens Högl. Ständer har behagat under den 26 sistlidne Februarii till Constitutions Utskottet remittera en, i föreskrefven form, af Stats-Utskottet uppgifven Anmärknings-anledning mot vederbörande föredragande af Krigs-Ärenden, och hvilken anledning innefattas i ett ConstitutionsUtskottet särskildt meddeladt Protocolls Utdrag för den 22 i nämnde månad, hvaruti, med utförlig anmälan af hvad i RiksensStänders Revisorers Berättelse förekommer, rörande lyftningen och användandet af åtskillige Creditiv-poster, Stats Utskottet, under åberopande af RiksensStänders skrifvelse den 23 Maji 1818, samt då, af de till Kongl. Maj:ts disposition ConstibutionsVbskotbets betnnkanden.
Under-Styrelsen, hvars utlåtande häröfver Fullmäktige infordrat, har, uti Memorial af den 16 April 1842, jemte tillkännagifvande, att för det då närvarande i Banken funnos 10 st. så beskaffade deposita, yttrat, att enär upplysning om så väl egarne till, som innehållet uti en del af de deposita, Som hos Banken insättas, kan vinnas af de dervid fästade påskrifter samt det med Kungörelsen åsyftade ändamål icke kunde uppnås, utan att fullständig beskrifning å qvarstående deposita meddelades, men genom en sådan Kungörelse enskilde personers förhållanden till Banko-Verket skulle yppas. UnderStyrelsen ansåge sig böra afstyrka bifall till ifrågavarande framställning. Sorn Fullmäktige dela de af Under-Styrelsen yttrade betänkligheter emot verkställigheten af Herrar Revisorers ofvanberörde förslag, få Fullmäktige härigenom afstyrka dess godkännande. Utlåningar till Staten och visse andra Allmänna Inrättningar. % 43. I följd af Rikets Höglofl. Ständers vid sednaste Riksdag fattade och uti 143 §. af Banko-Reglementet intagne beslut, hafva de af Rikets Ständers Riksgälds-Kontor år 1830 utfärdade räntebärande förbindelser blifvit den 4 November 1841 utbytte emot 968 st. 4 proc. obligationer ä 4,000 R:dr hvardera, upprättade, enligt det derför fastställda, uti berörde § intagne, formulär. § 44. Å de fordringar, Banken, enligt 144 §. i Banko-Reglementet, eger hos Staten, har, under tiden från och med 1840 års början någon vidare afbetalning icke egt rum, än att å Bankens fordran hos Riksgälds-Kontoret för begagnad t förskott till utredningen af Götha Kanal-Bolags och Malmö f. d. Diskont-Verk under sednare hälften af år 1841, på sätt af samma års räkenskaper närmare inhemtas, är vordet inbetaldt tillhopa 31,672 R:dr 9 sk. 3 rst. Banko. 36 Berättelse af Banko-Fullmäktige. Bankens Låne-Rörelse.
Således synas mig alla vådor vara undanröjde, men de fördelar derigenom vinnas, att sedan RiksSl:n på ett eller annat sätt blifvit ense om t. ex. hufvudgrundsatserne för de lagar, som äro i fråga, man kan öfverlåta ät Utsk. att redigera detaljerna på ett sådant sätt, att det hela framställer Den 23 September, 419 sig såsom en nödvändig och klar lag, och således icke osammanhängande genom de redaetioner, som man öfverenskommer i Ståndens öfvcrläggningar och möjligen genom voteringar i förstärkt LagUtsk. Pä denna grund tillstyrker jag antagande af ifrågavar. förslag. Frih. Hamilton, Hugo: Sedan den siste värde talaren yttrat sig, kunde det väl pä det hela vara öfverflödigt för mig att tillägga några ord, ty jag är hufvudsakligen förekommen af honom i hvad som rörer de förespeglade vådorna. Jag lier blott att få tillägga, att ett correctiv finnes emot dessa vådor, nemi. att detta Utsk:s verksamhet ovillkorligen skall upphöra till den dag dä ny riksdag öppnas. Skulle således K. M. finna skäl att afklippa Ulsk:s verksamhet, om det missbrukade sin makt, så äger K. M. dertill full myndighet och en lätt utväg genom sammankallande af riksdag. Nyttan af della förslag mäste vara lätt att inse för hvar och en som anser, att vår lag, sä förträfflig den var för den tid då den skrefs, nu, efter 110 års förlopp, behöfver en förändrad redaclion, öfverensstämmande med de nya äsigter, som linder denna tid gjort sig gällande i lagstiftningsväg. Att en sådan omarbetning icke later sig göra lika lätt på 4 särskilda rum, med 4 särskilda voteringar oell der beslutet beror i sista rummet pä 4 voleringslappar, som den kunde ske på eli enda rum, det tyckes väl vara klart för livar och en, fastän en värd talare har påstått motsalsen. Att deremot, såsom han trott vara det rätta, antaga det nya lagförslaget i sin helhet, hvilket han ansåg att 11. St. gerna kunde göra, sedan K.
Sr uti Stats-Rådet gjord und. anmälan : att sedan Kongl. Majit på sätt Stats-Eådets Protocoll för den 31 sistlidne Januarii innehåller i Nåder befallt, att ett förslag, huru förhållas borde med Nämndemäns tillsättande och deras skyldighet att med sin innehafvande befattning fortfara, skulle var-, da författadt för att i behörig ordning till Rikens Ständer öfverlempas, hade dervid; kornmit Proposition om förändring i Rälteg. B. 7°7 i öfvervägande om icke det stadgande, som blifvit infört härom i Lag-Committéens förslag till Rättegångs-Balk i tvistemål, kunde genast antagas; men då detta är bygdt på grunder, de der uti åtskillige delar afvika ifrån dem , hvilka för nu varandeLagstiftning iallmänhet gälla, hade man funnit vissa modificationer viti detta förslag böra för det närvarande göras, derest det utan rubbning af gällande Lagstiftningen i det hela, och utan att bryta den lands-sed, sora under tillämpningen deraf allmännast blifvit vedertagen, skall kunna för ifrågavarande fall sättas i verket; i följd hvaraf är vordet föreslaget, att 1 Cap. 1 §. Rnttegångs-Balken må blifva så lydande : ”Förste Domstol å landet är Härads-Rätt , ?,der dömer Häradshöfding med tolf bönder, som ”i häradet bo och dertill valde äro; de tolf kallas Härads-Nämnd, Då ledigt rum i Nämnden ”fyllas skall, varde i den eller de Socknar, för ’,hvilken ledigheten inträffat, val hållet å dertill ^'fjorton dagar förut utlyst sockenstämma. Tre ”välfrägdade män, som uppnått tjugufem års ål”der, skela dervid väljas och kalle sedan Hä~ ”rads-Rätien en af dem att i Nämnden sitta. ”Vid valet ege hvar bonde lika röst, ehvad han ''större eller mindre Hemman häfver. Uppstår "fråga om Nämndemans val rätteliga skett, gifve Härads-Eätten Utslag deröfver, och gånge det Utslag i verkställighet, ändå att klagan i ”högre Rätt föres.
Men en hufvudsaklig tillgång för dessa creditiv finnes i afbetalningarna på statsverkets diverse skulder lill Banken samt i bancovinsten, som är ganska betydlig. Derom har beslut ännu icke af R. o. Ad. blifvit fattadt, och i fall dessa medel anslås till creditivrörelseu, blifver nödigt att bestämma, huru de skola disponeras, i händelse de ej behöfvas för associationer för spannmålsbelåning ellerhypotheksföreningar. Enligt min tanka kan dock delta beslut tagas, då vi hinna till de punkter af betänk., som omnämna dessa medel. Jag anser derföre bäst att låta 3 mom. af lit. b förfalla; men vill man bibehålla det, enligt Frih. Ehrenborglrs för slag, mäste man erinra sig det redan i 2o:de punkten fattade beslutet om öfverflyttningar från Bancodisconten. Jag får särskildt nämna, att i händelse tillgångarna för ca ssacreditiv blefve disponibla till andra föremål, vore eif godt tillfälle att använda dem icke blott lill utlåning på publika papper, utan jemväl i handelsdisconten, om vi fä discoulering af inrikes vexlar. 10 H 48 % 3j8 Den 3o Juli c. m. Hr Tham, Wolrath; Den redaction, som Gr. Cronhjelm föreslagit, är så mycket nödvändigare, som R. o. Ad. vid 2o:de punkten icke allenast bifallit BancoUtsk:s betänk., att 200,000 r:dr skola få årligen efter viss tids förlopp innehållas af Bancodiscontens tillgångar för att till hypotheksföreningar utleinnas, utan äfven heslutat, hvad sorn står i sista raderna af samma punkt, nemi. ”att, i händelse berörde medel från Bancodiscontens låneförlag ej skulle kunna till cassacreditiv åt hypotheksforeningar användas, samma medel skola i discontväg, hädanefter såsom hittills, utlånas.
Stora tankar om hennes inflytande f å vi dock e j hysa. J u s t från de första åren af Margaretas äktenskap ha v i d e häftigaste o c h våldsammaste uppträdena i konungens hela regering. D e t är just under dessa år, som han utvecklar en hänsynslöshet och en cgenvilja, som i någon mån nedsätta hans stora regentdygder. Visserligen mildrade Margareta en o c h annan fattig missdådares hårda d o m, men detta gjorde o c k äfven hans andra drottningar. Däremot synes Margareta varit en g o d » hushållerska », som det hette p å den tidens språk. Och detta var en dygd, hvarmed hon kunde bibehålla Gustaf Vasas tillgifvenhet. Margareta följde m e d sin gemål p å hans resor till deras många gods. H o n höll ordning på dej or och pigor, hon lät spinna o c h väfva; af gamla messkåpor o c h tyger, tagna från kyrkor och kloster, förstod hon att förfärdiga de vackraste dräkter åt allt d e t småherrskap, som uppväxte kring henne o c h konungen. P å Gripsholm hade h o n en mönsterladugård. D i t införskrefs d e bästa kreatur, som v o r o till finnandes, o c h Margareta själf öfvervakade, att osten o c h smöret bereddes efter d e yppersta metoder man då kände. Hon höll god ordning i sitt hof, hon ville där hafva tarfliga o c h stränga vanor. Då kung Gösta 1544 hade en stor fest på Gripsholm, som varade i fjorton dagar, sedan ständerna erkänt arfsföljden inom Vasaätten, IDUN 1«96 var det drottningen själf som bar in konfekten åt gästerna, under det att konungen iskänkte det skummande vinet i de gyllene bägarne. Gustaf V a s a o c h Margareta Leijonhufvud, det är i hela deras prydnad den gammaldags svenska husfadern med den kloka, undergifna husmodern v i d sin sida. Men Margaretas lif var som många andra .svenska kvinnors den tiden ansträngande. Ständiga färder mellan gårdarne med sin kunglige herre, m y c k e n omtanka o c h jämn oro. Ungdomens friska rosor försvunno.
Jag vill ej inlåta mig i striden mellan de olika åsigterne-om nyttan af Statens deltagande i spannemålshandeln; men jag önskar fästa uppmärksamheten derpå, att Herr Munck af Rosenschölds förslag är i rak strid äfven mot ett förut fattadt beslut af Rikets Ständer. Enligt Herr Munck al tiosenschölds project, skulle det på Kongl. Majrt ankomma, att begagna Credilivet till spannemåls uppköp i goda år. Men Ridderskapet och Adeln samt öfrige Stånden hafva bifallit Stals-, Bankooch EkonomiUtskoltens Betänkande N:o i 14> der Utskotten tillstyrka Rikets Ständer: ”att fortsatt bibehålla det ”vid i8a3 års Riksdag grundlagda system i ”afseende på spannemålshandeln, och sådant "med sorgfälligt undvikande ej mindre af ”konstlade utvägar till spannemålsprisens ”stadgande, än af sådane uppoffringar å Stadens sida, som, förr eller sednare, måste ”blifva en oundviklig följd af de anstalter ”och inrättningar, Motionairerne föreslagit;” Dessas förslag var just detsamma, som Herr Munck af Rosenschöld nu vill göra gällande. Dessutom hafva Utskotten framställt och Stånden gillat den princip, att spannemåls - I 1 9. Den i5 Mars f. ra. handel ej vidare skall för Statens räkning bedrifvas, utan öfverlemnas åt den enskilta speculationen. Detta kan ej ske, om Herr Munck-af Rosenschölds projeot antages; och då det sålunda skulle upprifva redan fattade beslut, tror jag proposition derå ej kunna framställas. Herr von Hartmansdorff, August: Jag skall ej upptaga tiden med något yttrande i hufvudsaken, helst jag redan förut förklarat mig i enlighet med Utskottens äsigter och i strid med Grefve Björnstjernas och Herr Munck af Rosenschölds. Men i afseende på den af Herr Munck af Rosenschöld befarade förlägenhet för Fullmägtige i fråga om Creditivets lyftning, får jag erinra, att Ridderskäpet och Adeln redan godkänt 6i §:n i Instructionen för Fullmägtige, och att den är enlig med detta af tre Stånd redan gillade Betänkande.
- a CS 05 » S S J O » W Bland annat nöjsamt satte man Med hast ihop charader, Och tydde lika lätt minsann Den dunkla gåtans rader. - S I G En tecknar jag till minnes här •«A Och ber om svar på den, mon eher. • * » 2 * * SB Mitt första är ett djur i skogen, Med vacker päls och smidig kropp, B - NO l i k t många djur, naturen trogen, &lt; Q O Det g dödar, hvad det äter opp. 1 2 " B L Min dröm var slut. Jag hade vaknat, just då det var som skönast. Mitt hjärta klappade häftigt. Först mindes jag ingenting, men så små- ningom påminde jag mig allt. Vid tanken på Hugo — nu döljer jag ej längre hans namn — trängde sig allt mitt blod till kinderna. Ja, Hugo var mitt ideal, mitt nya ideal och mitt bästa. Jag hade kanske älskat honom förr, om han visat mig sina verkliga känslor. Detta började jag redan ana i går kväll. Nu längtade jag efter honom så, att mitt bjärta kunde brista af oro. Icke förr än emot kvällen kom han. Jag hörde hans steg i tamburen. Han gick öfver salen och in till mig. Jag kunde knappast andas af glädje. » God afton, lilla syster! » Jag spratt till. » Jag är inte din syster längre » — sade jag sakta. » Jaså, då vill du väl vara min mor i stället. Det var sant » — fortfor han hastigt — » jag glömde i salen. » Jag hejdade honom. » Skämta inte nu » — sade jag, rädd för hans säkra ton. Han stannade förvånad. » Hur så? » » Jag har haft en sådan besynnerlig dröm » » Om Bob? » Jag kände, att jag fick tårar i ögnen. Så han behandlade mig! » Nej, om dig. » » Ah, om mig! » Han blef i hast allvarsam. » Berätta! » — fortfor han därefter. Jag gjorde som han bad och omtalade alla detaljer. Då j kom till buketten, sprang han upp och utropade: » Är det sant, Astrid? » » Javisst och buketten var af. » a Hvem kan mer ömt och kärligt blicka Mot mig än just mitt hela, som Just är en liten vacker flicka, Den enda som jag tycker om! Tom Ecks. BOKSTAFSGÅTA.
Gryttorget, å kartan benämndt Elftorget, hvarigenom residenset erhölle ett särdeles vackert läge med öppen plats utmed elfven. Kostnaden för den nya tomtregleringen skulle, enligt deröfver uppgjordt och i underdånighet bifogadt förslag, utgöra: för inlösen af tomtplatser i gamla staden, till torg, öppna platser och gator R:dr 110,693: 19. för inlösen af qvarstående hus och källare „ 9,900: — för expropriation af mark inom broarne, utom den gamla stadsplanen, till gator och tomtplatser „ 48,058: 44. för expropriation af mark och byggnader i östra förstaden till öppen plats och gator „ 14,898: 20. för expropriation af mark och byggnader från hemmanet Wåxnäs till öppna platser, gator och tomtplatser „ 20,807: 48. för planerings-arbeten „ 37,644: 61. för stensättning och grusning „ 101,276: 65. Transport Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 69. 3 för inlösen af magasiner pä salttorget Transport R:dr 343,278: 57. „ 9,000: — eller tillsammans R:dr 352,278: 57. hvaraf dock staden påräknade att genom försäljning af tomtplatser framdeles äterfå så att återstoden, hvarför ersättning ej kunde beredas, utgjorde R:dr 101,651: — 250,627: 57.
Det är derföre jag vördsammast hemställer, om icke vi, på föreslagne grunder, böra stadga en fast föresatts, att bibehålla vår Sedelstock vid samma belopp, som nu; vi hafva då något att vänta af tidens fasthet, idoghet, verksamhet och stadga i föresattser. Med dessa medel kunna vi hoppas vinna förmåga, att lyfta oss till den punkt, hvaråt vi syfta, emedan jag hvarken kan anse Sverige vanlottadt af Naturen, eller Svenska Folket hristånde i Fysisk eller Moralisk kraft. Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln får jag alltså hemställa, om vi icke skulle anhålla om den proposition, att RörelseCapitalet, såsom af Friherre Cederström redan blifvit föreslagit, hibehålles vid hvad det var i8i4 års slut, inberäknadt Assignationerne, Tre-proCent Discont-Obligationerne, samt MagazinsDirectionens Creditiv, men icke afskrifnings-räkningen. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Friherre Boijes Ludvig: Af i8i5 års 262 &en 6 Junii e. m. RiksdagsBeslut är lätt att finna det Discont* papperen voro inberäknade inom RörelseCa f»italet; ty då RiksdagsBeslutet uttryckeligen öfvar, att DiscontRörelsen skulle bibehållas vid dess dåvarande Maximum; och Discont-» papperen voro en följd af rörelsen, samt tillhörde den, och sjelfve gingo såsom Myntva»» lutor, lika med penningar, så måste ju vara uppenbart, att der undantag för desse papper icke ens ägde runi, der kan det icke eller hafva varit beräknadt, I anledning af hvad en värd Talare nämnt om Assignaterne, ber jag att få yttra min mening. Jag är långt ifrån att vilja, det vårt pappersmynts öde skulle blifva så olyckligt; men jag tror icke eller att en öfverdrifven fruktan derföre bör förvilla oss att antaga ett RestrictionsSysteme, lika farligt för allmänna tillståndet.
Reservanten anser sig, för att icke till lörmån för den samhällsklass, som minst har gjort sig förtjent af förtroende och en obillig lindring, för hvilken den dessutom icke med ökad samvetsgrannhet kommer att visa sig tacksam, kasta en jemförelsevis alltför hög beskattning på andra, som hitintills visat mindre olater, böra i hufvudsäken upptaga och vördsamt förorda BevillningskommiUéens förslug uti § 3, att för fast egendom skall utgöras enahanda bevillning, nemligen fyra öre för hvarje 100 R:dr af egendomens uppskattade värde, hvarigenom, efter antagne 4 procent afkastning, kommer att af jordbruket utgå samma eller en procent som af all annan inkomst. Men för den händelse, att Rikets Ständer icke skulle anse Svenska jorden böra utgöra högre bevillning än den af Utskottet föreslagna, svarande emöt 75 öre för hvarje 100 R:dr antagen afkastning å fastighetsvärdet af SjSSS1 R:dr, så fordrar rättvisan, att bevillnings procenten för all annan fastighet, äfvensom för hvilken annan rörelse som helst likasom för löneinkomst icke bestämmes högre än till 75 öre för 100 R:dr, förmenande reservanten enligt sina vid föregående riksdagar antydda åsigter, att äfven denna starkt nedsalta bevillnings-procent, förutsatt, att den fullt och redligt allmänt utgår, skall blifva tillräcklig till fyllande af den vanliga statsbristen Såsom ett alternativ tillåter han sig således att uti den föreslagna Bevillnings stadgans § 2 vördsamt yrka, Bevillning?-Utskott e/s Betänkande .Is 20. att de olika bestämningarne l:o och 2:o för olika fastighet sammanslås med 3 öre för hvarje fulla 100 R:dr af uppskatlnings värdet, och att uti § 6 för inkomst af kapital eller arbete före skrifves % i stället för 1 procent 2:o I sammanhang med föregående yrkande godkänner icke reservanten, att uti § 7 ränta ä det för fabrik, handel m. m. upplånade rörelsekapital får å inkomsten afdragas, enär sådan förmån icke rnedgifves jordbrukaren, helst då sannolikt