Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad., huru mycket som återstår för färdigbyggande af vägen från Skåne. Tillvägagår man icke på det af Frih. Tersmeden nu föreslagna sätt, skall man på förhand göra en subtraktion och division af summan; och då deremot föredragningen sannolikt blir enklare och lättfattligare, om det af Frih. Tersmeden framställda förslag antages, röstar jag fortfarande för bifall dertill. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: För min del skulle jag vilja instämma med dem, som yrka att 4:de och 5:te punkterna må på en gång företagas till öfverläggning. Att nu på förhand af, H. Exc. Hr Gr:u o. Landtm, äska propos. på den ordning, uti hvilken proposma sedermera, efter fulländad diskussion, böra framställas, anser jag vara mindre lämpligt, utan att det bör åt IL. Exc. Hr Gr:u o. Landtm, öfverlemnas att framdeles göra de framställningar, hvartill diskussionen kan föranleda. Under diskussionens lopp kunna nemi. mångahanda frågor af olika art upstå, hvilka kunna gifva ani. till framställande af propos:r, hvilka nu ej kunna förutses. Det finnes ingenstädes stadgadt, att Utskms förslag skola på en gång i sin helhet framställas till antagande eller förkastande, utan kunna delade propos:r enl. ILO. framställas. Det är vid sådant förhållande eid. mitt förmenande oriktigt, att på förhand binda sig genom förklarande, att den ena eller andra punkten bör vid beslutet först föredragas. På dessa skäl anhåller jag, att Ståndet f. n. endast mätte bestämma att 4:de och 5:te punkterna skola på en gång till öfverläggning förekomma. Hr von Ehrenheim, Per Jakob: Jag kan icke före ställa mig annat än att. Hr Gr:n o. Landtm., för den händelse han finner sådant behöfligt, gör framställning om fördelning af de propos:r, som komma att framställas; men att på förhand besluta förändring i föredraguingssättet, anser jag alldeles onödigt. Gr. Mörner, Carl: Det skäl, som Gr.
I anledning häraf får Utskottet erinra, att, uti dess ifrågavarande Utlåtande, något bestämdt förslag till verkställighet af det ena eller andra alternativet icke blifvit afgifvel, enär Utskottet icke funnit lämpligt att, före en nödig ansedd undersökning af de omständigheter, som på bedömandet af frågan kunna inverka, i närmare pröfning deraf ingå; och har Utskottet, af de inom Riks-Stånden förekomne skiljaktiga omdömen om det ena eller andra alternativets företräde, hemtat ett ytterligare stöd för sin åsigt, alt någon annan åtgärd, ån den af Utskottet föreslagne underdåniga anhållan bos Kgl. Stitts-U Iskol tels Utlåtande, N:o J<). 3 Mij:t oell den i sammanhang dermed tillstyrkta hyres-ersällningen, ej bör för närvarande komma i fråga; hvadan ock Utskottet i delta afseende åberopar dess förut afgifne Utlåtande, med det tillägg endast, alt den hyres-ersattning, sorn kommer alt tilldelas de Departemenls-Civefer, hvilka af boställsföi mon icke komma i åtnjutande, äfven bör ega rum för Justitiae-Stats-Mini stern, och komina att för den lid, desse Ledamöter af Siats-Rådet icke åtnjuta en sådan förmon, uppföras intill nästa Riksdag. 3:o I afseende på de uppförde lönerne, hafva tvänne af Ridderskapet och Adelns och en af Borgare-Ståndets Ledamöter ansett
För öfrigt instämmer jag i den reservation, som Hrr Stuart och Dalman afgifvit i afseende på Statsrådsledamöternas antal. Hr Silfverhjelm, Carl Adam: Då Utsk. i detta betänk. ej framlagt något skäl, hvarföre Statsrådet skall bestå af flera än de 8 ledamöter, som der hafva föredragning, eller hvarföre 4 Statsrådsledamöter skola finnas, som ej hafva någon föredragningsbefattning, tager jag mig friheten hemställa, att Ståndet måtte förklara för sin gemensamma tanke, att Statsrådet skall bestå af 8 ledamöter. Det blir visserligen icke något talande skäl för godkännande deraf, att dessa ledamöter skola vara 12, att BorgareSt. fattat ett sådant beslut, enär ännu icke något af de öfriga Stånden derom beslutat. Skall man se på det förmånligaste i saken, måste man väl påstå, att de 4 ledamöter, som ej skulle erhålla någon föredragning, alldeles uteslutas; åtminstone kan jag ej se något skäl, hvarföre de skola finnas. De bidraga ej till lättnad i formen eller lättnad vid öfverläggning, utan tvärtom tynga de formen och försvåra de öfverläggningen till hinder för ärendernas gång. Man har sagt, att man bestämt sig för 12 ledamöter för att kunna vinna K. M:s sanction å detta förslag; men för min del inser jag intet hinder, hvarföre ej K. M. lika gerna kunde sanctionera, att Statsrådet skall bestå af 8 ledamöter, om sådant är förmånligast. Det finnes egentligen endast en sak, som tyckes tala för eller motivera detta antal af 12 Statsrådsledamöter, nemi. att sålunda pensionsplatser finnas för 4 ledamöter derstädes. Det synes mig dock för sådant ändamål vara lämpligare, än att intrassla ärendernas behandling genom en alltför stor Statsrådspersonal, att för de personer, hvilka man vill pensionera, utsätta en motsvarande pension, men icke göra detn till ständiga embetsmän, som skola deltaga i Statsrådets öfverläggningar. Jag får således bestrida 12-talets antagande, såsom alltför öfverflödigt. Hr Lagerhjelm: Pehr:
Detta låter visserligen väl; men om man för den mindre köpesumman äfven får mindre afkastning än i andra näringar, lärer vinsten blifva ingen. Samme ledamot har för öfrigt klandrat hemmansklyfningen, som just har till hufvudsakligt ändamål att lemna tillfälle för den mindre förtnögne att blifva jordägare, och dessa tvenne citerade yttranden af talaren synas således icke väl correspondera med hvarandra. Jag erkänner dock för min del en annan olägenhet af hemtnansklyfningen, hvilken den likväl har gemensamt med de låga köpeskillingarna, nemi. att den erbjuder tillfälle att lägga alltför små capitaler i jordegendom och derigenom Joekar personer att slå sig på jordbruksnäringen utan tillgång till nödigt förlag. I motsats mot Hr v. Hartmansdorff tviflar jag således icke, att ett högt pris och hög afkastning skulle vara bättre för jordbruket, än det nuvar. motsatta förhållandet. Jag yrkar i följd häraf afslag å betänk., icke derföre, att jag nu hoppas någon framgång för motionen, utan derföre, att jag ej kan godkänna Utskts principer, isynnerhet den, hvarmed betänk, slutar: att den jorden åtföljande grundskatt bör blifva den, som sist skulle komma i fråga att förminskas eller borttagas. Jag vet ej, hvad Utsk. här menar med ordet sist, och nödgas på denna grund rösta för afslag. Gr. Horn: Jag skall vara ytterst kort och inskränka mig till blott en enda reflexion. Det måste i sanning bland nationalrepresentationer endast vara den Svenska förbehållet att yrka, på sätt här skett, att höga skatter äro för näringarna nyttiga. Detta är någonting så orimligt, att jag ej behöfver yttra mig deremot; men jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att StatsUtsk. delat denna åsigt, då Utsk. sagt, att grundskatterna äro de, som sist böra borttagas, hvilket vill säga, att dessa skatter icke skulle kunna komma i åtanka, äfven om någon lindring i skattebördorna i allmänhet kunde äga rum. På det Ståndet icke genom bifall till betänk, måtte godkänna en sådan sats, förnyar jag min begäran om afslag. Hr Hegardt:
Klagomål häröfver ingåfvos både till landshöfdingen och consistorium. Det är klart att uti den församling, hvarest desse arbetare funno deras bergning, behöfde ingen draga försorg om dem, men alt 0111 de blifvit qvarhålloe i församlingen T, hvarest de saknade arbetsför tjenst, så bade de måst falla församlingen till last. Nu betungade de ingen och funno sig sjelfve väl belåtne att lefva genom egna krafter. En annan händelse är denna. En enka af den bildade samhällsclassen bodde uti en landsförsamling, hvarest hon ej kunde förtjena sitt uppehälle. För att ej falla fattigvården lill last, ville hon inflytta till en större köping, der hon kunde bereda sig utkomst genom flickors undervisning. Det vägrades. Hade det tillåtits, så hade bon åtminstone för flera år kunnat gagna köpingen utan att falla någon till last. N11 deremot mäste hon, ehuru på sitt sätt arbetsför och arbetsvillig, betunga den församling, der hon var boende, emedan en annan icke vågade lemna henne tillfälle att försörja sig sjelf. Jag erkänner visserligen svårigheterna af den lagstiftning, som är i fråga, och jag har under flerårig handläggning af dylika mål mycket tvekat om hvad som vör e det rätta. Men min slutliga öfvertygelse är, att man mäste i möjligaste måtto lemna hvar och en flitt att använda sina krafter på det ställe han finner förmånligast. Derigenom blifva ock församlingarne längst befriade från underhållsskyldighetens fullgörande. Att uppsigt öfver inflyttningar måste riga rum erkänner jag; men den, som 1788 års författning bestämmer, anser jag drifven så långt det skäligen tål. Ilon medförer rättighet för en församlings medlemmar att kunna sälta sig emot öfverdrift i ena eller andra hänseendet. Skulle den likväl äga rum, så kan rättelse sökas hos landshöfdingen. Att sträcka inskränkningarna längre måste jag afstyrka, både för de fattiges och församliogarnes skull. Jag tror således, att ifrågavar. 1 1 § bör i sitt närvar, skick uteslutas.
M. föreslagne belopp kan anses för mycket; jag anhåller således alt R. o. Ad. må med förändrande af Utskis förslag bifalla K. Riis Propos. såväl angtde så Exped.Secretire som Kanslister. Hr Montgommery, Rob. Nils Germ.: Då R. o. Ad. för 2:ne föregående Departem. beslutat höja Exped.Secretis lön VIII H. 21 822 Den 23 September e. m. från 4,000 till 4,500, eller det af K. M. föreslagna, så torde konseqvensen fordra att äfven för de civila Departem:n lönen bestämmes till 4,500 Rdr; men i afseende på kanslister och kopister anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag, som öfverensslämroer med hvad i afseende å dylika tjenster förut blifvit af R. o. Ad. beslutadt. Hr Fåhraeus, Joh. Fredrik, förklarade sig vara förekommen af den föregående talaren. Hr Cederschjöld: Jag väntade de anmärkn:r, som nu blifvit gjorda med afseende på kanslistlönerne; att R. o. Ad;ns beslut borde sättas i öfverensstämmelse med hvad som blifvit beslutadt ang:de denna tjenstegrad i andra Departem. Men R. o. Ad. har redan i andra frågor faltat beslut, hvarigenom den omtalade konseqvensen blifvit tillintetgjord. Det skulle kunna af mig visas att just tjenster af mera betydenhet erhållit mindre lön, än de af mindre vigt. Jag tror derföre, att man icke af fruktan att rubba omförmälda, i verkligheten icke befintliga konseqvens, bör låta förhindra sig från att bifalla K. M:s Propos. i denna fråga, och då jag förutsätter att Kanslisterne framdeles komma att få helt andra göromål, än de, som nu dem enl. instruktion åligga, yrkar jag att Kanslisternes i detta Departem. lön måtte bestämmas till det af II. M. föreslagne belopp; hvarom jag anhåller att särskild propos. måtte framställas. Hr Lilljehöök, Carl Berthild:
Genom den lättnad, detta jernvägsföretag beredt ortens rörelse, äfven i den ringa utsträckning, hvari detsamma blifvit fullhordadt, har bolaget gifvit åt produktionen en besparad arbetskraft, som inom årets slut säkerligen upgår till ett värde af omkring 300,000 R:dr b:ko. Vidare har endast genom biträde af Köping-Hults-bolagets materiel det blifvit möjligt för Nora-Ervalla-bolaget att få sin jernväg ballastad och bragt i det skick, att den kan trafikeras, hvilket eljest säkerligen icke i år kunnat åstadkommas. Eli serskild, till sin betydenhet icke beräknelig, vinst har ock blifvit genom Köping-Hult-bolaget beredd åt landet i det kapital af kunskaper och erfarenhet, sorn en hel mängd Ingeniörer och underordnade personer i Bolagets tjenst förvärfvat, 60 Pen 21 Jan u ar i. af hvilka de fleste, sedan de hos Bolaget fått åtminstone sin första bildning såsom jernvägs-ingeniörer, öfvergått till Statens jernvägsbyggnader, som altså i första rummet skördar frukterna af denna Bolagets plantskola. (Ibland sådane telningar derur får jag nämna Hrr Nordenfelt, Richert, Wennerström, Koos, Astrand, Sahlbom, Henström, Sturzenbecker m. fl.) Slutligen torde den anmärkn:n icke heller vara utom sin plats, att, om — såsom man ofta har godheten yttra — jernvägsfrågan blifvit af mig i vårt land framryckt åtminstone ett tiotal af år, detta endast varit möjligt genom det stöd, jag haft af det utländska kapitalet; ty hade jag kommit utan detsamma, sannerligen det hade varit möjligt att genomdrifva jernvägsfrågan så som skedde. Detta kapital representeras af Köping-Halts Bolag, som altså måste ega rätt att tillegna sig en del af den förtjenst, man har godheten att tillägga mig i fråga om jernvägssakens framgång i vårt land; och att icke tillerkänna ett Bolag, som varit af så mycken nytta för landet, och hvilket hittills icke fått någon direkt hjelp af Staten, lika rätt med andra sig bildande Bolag till biträde och understöd från det allmännas sida, skulle väl vid sådane förhållanden vara temmeligen orätt ' O vist.
Änmältes och emottogs Herr HofCan• celleren m. m. J). von Schulzenheim, hvilken, å Kongl. Majrts höga vägnar, aflemnade dels Dess Nådiga Propositioner till Rikets Ständer af den 2G sistlidne November : 1:0 Angående Låneunderstöd till återuppbyggande af Staden Borås; 2:0 Angående anslag af nödige medel till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagde Correctionslnrättningar; Dels ock Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 26 sistlidne November, angående de, enligt Rikets Ständers vid i-8a3 års Riksdag gjorde underdåniga anhållan, upprättade förslag till förnyade PostTaxor för inrikes gående bref. *> ö Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Herr HofCan - Den 4 December f. m. 2! i celleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Maj:ts Högstberörde Propositioner och Skrifvelse skulle med första varda inför Ridderskapet och Adeln föredragne. Sedan Herr HofCancelleren blifvit på vanligtvis utbeledsagad, yttrade sig Friherre Cederström: I anledning af hvad Herr Tham sist j^ttrat, i afseende på Magazins-Directionens tillvarelse, och den uppgifne så kallade nyttiga verkan af denna Direction från 1786 till i8i5, har jag begärt ordet, för att visa, det förhållandet icke var sådant. Våra Protocoller skola ådagalägga, att redan före Regements-förändrlngen, år 1809, nödgades Directionen, för att icke göra för stora förluster, gå in i annan handel med jern och, som jag tror, äfven med Caffebönor. Rikets Ständer gjorde då anmärkningar vid de förluster, som för Samhället häraf uppkommo.
Såsom exempel på Banko-Utskottets åsigter i bank-frågor må endast nämnas, att Utskottet ansett till de nu gällande bestämmelser för Filial-banker böra fogas den af räntans fixerande till 5 procent. Man ledes härvid ofrivilligt på den tanken att Utskottet ansett hvarje bank böra blifva likartad med den s. k. allmänna diskonten, hvars hufvudgrunder kunna sägas vara borgensförbindelserna och omsätlningsrällen. Del är otvifvelaktigt att förr än räntan på korta papper blir fri, kan icke någon bankrörelse blifva fullständig eller rätt gagnande. Men om detta ännu icke blifvit solklart för en hvar, så borde dock bank-associationer icke fränkännas den i allmänna lagen enskilde tillerkända rätt, att inom beloppet af bogsta s. k. lagliga ränta sjelfva bestämma den ränta hvaremot de utlemna penningar. Genomen lika obehöflig som otillbörlig inskränkning härutinnan hindrar man dylika enskilda banker att bedrifva i vidsträcktare skala deposit-rörelse, hvilken, en sparbanksrörelse i stort, visat sig i väsendlig män uti andra länder främja det allmänna välståndets förkofran. Man synes hafva antagit, att de blifvande bankernas rörelse borde inskränka sig lill att af Riks-Banken erhålla den vä sendtligaste delen af sin fond till 2 å 3 procent och utminutera samma till allmänheten mot 5 proc. Erfarenheten har visat, att, med hittills lemnad frihet, de fleste banker sällan af låntagare äskat mer än 5 procent, och den enda följden af den ifrågasatta inskränkningen skulle säkerligen blifva att, när låne-tillgångarne vöre knappa, bankerne alltför mycket afsågo sin egen säkerhet, hvadan allmänheten fick en ny olägenhet af den fördel man synes velat bereda densamma.
Gabriel, ledsaga denne åter tillbaka till jorden, såsom du, under den heliga natten i tolfte året af min mission bland menniskorna, förde mig uppåt till Paradisets höjder och åter tillbaka till Jerusalems tinnar! Fattad af den himmelska ledsagarn, sväfvade jag med vindens hastighet öfver bryggan Sirat och öfver heden, det andra lifvets förgård. Vi kommo till de ofantliga kopparportarna, genom hvilka ingen vandrar tvenne gånger. Missnöjd och högt knotande, öppnade dem DödsEngeln, och så sänkte vi oss, med blixtens fart, genom omätliga rymder, der de vandrande stjernorna spelade sina andäktiga hymner, till dess jorden, lik en trägård, bredde sig under oss. Redan stodo vi vid grafvården, som vid Engelns slag öppnade sina tillmurade dörrar. Nu nedstego vi i det mörka grifthvalfvet, som ljusnade af skenet från det himmelska Sändebudet. Viken hädan, maskar och Förgängelse! och du Jord, gif tillbaka lånet af ditt stoft! Samlen eder på nytt, J elementer af den kropp, som här multnar, och bilden eder ånyo till samma skepnad som den, hvilken denna Anda, som nu åter söker inträde i det gamla härberget, nyss öfvergifvit. Sådan är Prophetens vilja, och till ett tecken deraf, vidrör jag den förra, halfupplösta kroppen med denna ring, för hvars kraft allt viker. Nu uppstod på marken en rörelse, en förvirring, ett äflande och krälande, som var så ohyggligt och sinnesförvillande, att jag svindlande måste bortvända ögonen. Då jag åter ditsåg, låg mitt lik för mig i det skick som min anda först lemnat det. Min själ ryste och ecklade sig öfver denna grofva stoftklump, som åter skulle blifva en hälft af mitt Jag. Men Engeln vidrörde mig med ringen: min etheriska andekropp föll likt ett sjunkande töcken, och min själ befann sig, på ett obegripligt sätt, inom sitt förra fängelse.
Men Olle hade sina egna funderingar. Han gick en sensommarkväll till färjsundet, sköt ut sin båt och rodde öfver, gick betänksamt upp för den branta backen fram till Zakris gård och knackade på Imbärs fönster. Han fick den gången vända. Efter en vecka på samma sätt; då gick hon till fönstret och såg hvem det var. Men upp lät hon inte. Tredje gången hade Olle en tång med sig och drog ut fönsterspikarne — men då öppnade hon fönstret och talade skarpt. — Du far vildt fram, sade hon — skäms du ingenting. Du är slagskämpe, du tuggar snus, du dricker bränvin, du bedrar flickor — och du — du kan gå din väg. Håll dig norr om ån. Året därpå vid samma tid var dock Imbär hans. Hur det gått är för långt att här förtälja. Han gick nu öfver hvarje vecka, men hvad han icke visste, var att skvallret också gick. En höstkväll knackade han på. Mjuka steg gingo inne i den stora stugan, köksdörren vände sig, stegen blefvo betänksammare i farstun, men dörren öppnades. Det första han kände var icke en kyss, utan ett brännande slag öfver ansiktet, och med det steg Zakris ut på bron i bara skjortan. Zakris slog en gång till, så att Olle tog ett baksteg. Ett enda ögonblick tänkte han på Imbär, det andra steg det rödt för hans ögon, och den natten vardt gubben Zakris genompiskad. — Ni har burit hat till far, sa’ han, och slog, hat till mig, och slog på nytt. Feg var du, gubbstut, då du förstörde laxnoten för far. Vill du känna på? — och det sa’ skvatt i gubben. En usling var du, då du med mång’ mans hjälp gjorde hans lif kort genom hugg och slag — här har du kapitalet, storbonde — klatsch — här har du räntan och den är större — klatsch — kom med drängar och slägt — klatsch! Men så kom han ihåg Imbär och att de nu skulle bli längre ifrån hvarann än någonsin förr — och med det släppte han gubben och gick. På långt och länge var han ej öfver. Imbär gick heller aldrig på en dans. Zakris såg han ej till och ensam gick han; folk steg ur vägen.
Men detta kraf kunde endast ganska ofullständigt tillfredsställas, när större delen af vart s. k. tabellverks innehåll antingen icke eller blott i utdrag i Vetenskaps-akaderaiens äldre handlingar, och der gemensamt för Finland, blifvit offentliggjordt, och af det i senare tider särskildt tryckta en del redan är utgången, och tryckets beskaffenhet dessutom stundom varit sådan, att spridning deraf numera ej vore önskvärd. När alltså redan då varande Kommissionen öfver tabellverket uti den år 1857 utgifna början till en ny serie af underdåniga berättelser hade för sig utstakat den vigtiga planen att meddela öfversigter öfver hufvudsakliga innehållet af de sedan 1749 samlade iakttagelserna i vårt lands befolkningsstatistik, jemte de slutföljder, som af dem erbjödos, så kunde väl ej ifrågasättas, att icke Statistiska Central-byrån än mer vore förpligtad att fullfölja det sålunda började arbetet. Detta har ock skett, och den utländska litteraturen, det aktade rum, som lemnats åt Sverige vid de europeiska rådslagen om den officiela statistikens ordnande, vittna, att arbetet åtminstone utom landet rönt ett erkännande, som ädagalaggt dess behöflighet. Den som ej fäster sig endast vid titeln: »Befolkningsstatistik», endast vid de å titelbladet uppgifna femårsperioderna, å de af Statistiska Central-byrån under litt. A. utgifna Bidrag till Sveriges olficiela statistik, lärer sålunda lätt kunna inhemta, att innehållet deraf omfattar ej blott grunddragen af vårt lands befolkningsstatistik för mer än ett helt århundrade, utan ock talrika jemförande öfversigter mellan olika tider och länder för åskådliggörande af de vigtigaste slutsatser, som af de samlade iakttagelserna kunna härledas. Utom den stora andel af dessa berättelser, som är egnad åt utredningen af den administrativa indelningen, finnas der ock redogörelser för skörden, fattigvården, åtskilliga välgörenhetsanstalter, vaccinationen, sjelfmor.’en och åtskilliga andra dödsorsaker, inoch utflyttningar m. fl. ämnen, hvilka dels kunna hänföras till andra grenar af statistiken, dels äro bearbetade efter andra källor, än den egentliga befolkningsstatistikens. Anmärkningen att Statistiska Central-byrån »ännu icke under sin tillvaro ådagalaggt någon egentlig verksamhet i andra grenar af statistiken än uti den af f. d.
PresteSt. antager inbjudningen eller ej, så är den af StatsUtsk. föreslagna voterrs-propostn i alla fall antagen; ty antager det 3,6 L) e n S J ii I i e. m. inbjudningen, så föi faller det .indra alternativet; vidblifver det åter sin tanke, så stå begge nllernativerna qvar. De af StatsUtsk. uti mein. N:o 179 föreslagna votertspropostr blefvo af R. o. Ad. godkända. Likaledes blef , vid förnyad föredragning utaf StatsUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda mein. N:o 180, med förslag till samman jemkning och voter:s-propos., i anledn. af olika be.dut , ang:de anslag för innevar, år till gevärsfabrikationen, den uti samma mern. föreslagna voterrs-propos. af R. o. Ad. godkänd. Företogs till pröfning StatsUtskls den 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 188, i anledn. af erhållen återremiss å Utskts betänk. N:o 82, rörtde A. Odelbergs ansökning om förlängdt arrende af Edeby hemman på Lofön. Frih. Cederström, Jacob: I afseende på det nu föredragna betänk., tillstyrker jag den förändring i Utsk;s förslag, att R. St., i stället för att hos K. M. i und. anhålla, att, såvida, efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att det af sökanden erbjudna särskildta villkor i afseende på egendomens åbyggnader är för Kronan af verklig fördel, Odelberg må &c., ville hos K. M. i underd. anmäla, att i händelse, efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes att de af sökanden erbjudna särskildta villkor äro för Kronan af verklig fördel, de af R. St. fastställda grunder för förvaltningen af Kronans lägenheter må i della fall anses icke gällande, utan K.