Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andra, som likaledes ville bryta upp, läto öfvertala sig att stanna, för att ej deras uppbrott skulle störa glädjen. Då närmade sig klockan 9, mattiden i mitt unga hushåll. Den tid, vid hvilken jag förut alltid punktligt passat på, för att genom min goda aptit göra heder åt min lilla hustrus kokkonst. Och i afton skulle jag dess mera vara precis, som hon hade något » särskildt », som hon helt hemlighetsfullt anförtrott mig. Borde jag nu bryta upp? Utan tvifvel! Jag hade ju lofvat det. Efter en stunds förlopp skulle man j u likafullt bryta upp, och då kom jag hem. Visserligon kunde jag inte ha någon förnöjelse deraf, då jag skulle plå- gas af tanken på att icke ha hållit ord och på att ha förderfvat glädjen för min lilla söta hustru, som kanske hela eftermiddagen gått i spänd förväntan efter min hemkomst. Men gent emot detta stod möjligheten, att mina vänner gjorde narr af mig. Beslutsamt grep jag hatt och käpp. » A c k, stanna då en stund till! » » Det är så trefligt! » » Hemma får du ju inte annat än kallmat. » » V i ska ' sända bud, att ni kommer senare. » Så löd det på alla sidor. » Nej, mina herrar, » invände jag, » jag har lofvat att vara hemma klockan 9. » » Din toffelhjelte, » ropade en temligen beskänkt ungdom, och efter dessa stickord följde en hel salva af mer eller mindre fina tillmålen, långt sedan jag redan hunnit utom dörren. Jag må till min skam bekänna, käre vän, att jag tvekade några ögonblick, medan den friska aftonluften kylde min brännande panna. Skulle jag vända till baka och med mina gerningar visa dem, att jag var herre i huset? D å stod bilden af min lilla hustru framför mig, huru hon nu stod och lyssnade efter mina steg, medan hennes kinder glödde af glad förväntan, och » nej », » hem » klang det i mitt hjerta. Jag har sällan så gladt mig öfver någon seger som den aftonen, och min hustru förundrade sig icke litet, då jag spenderade en flaska af mitt bästa vin till de stekta rapphönsen.
En annan skilnad emellan man och qvinna kan sökas deri, att qvinnan är till följd af sitt skaplynne mera lämplig för en verksamhet mera uteslutande inom praktiska områden, och företrädesvis den praktiska verksamhet, som egnar sig åt personligheten. Vi hafva i dag under den sköna framställning, Hr Huss lemnat oss af qvinnans sjelfuppoffringr kunnat lära, huru mycket hon öfverträflar mannen i att hjelpa, tjena samt upprätta. Det vore, enligt min tanke, obetänksamt och farligt, att så ordna lagstiftningen, att qvinnan skulle i tidiga år förskaffa sig samma utbildning som mannen, en utbildning som är beräknad för högre funktioner, ty man kan icke på förhand veta, huruvida qvinnan kommer att tillhöra de § af qvinnoslägtet, som blifva gifta eller icke; i det förra fallet skulle ju den bildning, qvinnan förskaffat sig, blifva ett till större delen onyttigt kapital och hennes uppfostran ej lämpad för det husliga lilvet. Jag tvekar visserligen att ingå på ett enskildt område, men anser mig dock böra i en bild söka åskådliggöra, huru det skulle gå, om flickorna utbildades på samma sätt som gossarne. En utmärkt engelsk författarinna, hvars arbete jag nyligen läst, uppstämmer klagorop mot den störande inverkan, emancipationen utöfvat på familjelifvet, men, i stället för att citera hennes ord, vill jag hemställa till hvar och en familjefader i denna bildade församling, huru förhållandet är med hans egna döttrar. Låtom oss antaga, att han har 4 döttrar, hos hvilka han icke kunnat upptäcka väsendtligen olika anlag, samt att han af omständigheterna blifvit tvungen att gifva dessa sina döttrar olika Den 3 Februari e. m. 307 uppfostran. Tvenne döttrar hafva blifvit uppfostrade i hemmet, tillfälle har ej beröfvats dem att inhemta kunskaper, emedan fadren med stor kostnad antagit en bildad lärarinna i sitt hus, men studierna hafva icke upptagit hela dagen, utan flickorna hafva äfven kunnat egna sig åt de husliga göromålen, samt hafva blifvit vanda vid att gå modren till handa med underordnade bestyr i köket och handkammaren.
Tryter ännu något i taflans fullständignet, så möter oss det erforderliga tillägget i följande, nyligen i en flerfaldigt märkvärdig samling meddelade, bref ifrån SCHRÖDERHEIM till GUSTAF III 90. Stockholm den 23 April 1790. — Apollo gaf i går middag åt Olympen. Det låter som en fabel: men det verkliga är, att Grefve Oxenstjerna 91 öppnat sitt hus; det är monteradt efter hans värdighet och moyens. Det är alltför anständigt, både i anseende till bord, möbler och betjening; men ingen pretension till magnificence. Han är en glad värd, gör hedern af sitt hus utan all embarras för sig eller gäster. I går hade han bjudit af Akademien gräddan och Direktören92, Gyllenborg, Adlerbeth, Rosenstein, Kellgren, Leopold och Lehnberg. Societeten embellerades af Brodern De Besche, Statssekreterarne Franc och Carlsson, och värdens skjutne bror Riddar St. Göran 93. Jag placerade mig emellan Lehnberg och Leopold. Den förre hade uti sin konversation all gravité af Akademiens gamla stock af oss Rosensteinianer. Den sednare all smak och lätthet af hofvet, och den uppmuntrande tonen af stora verlden och protektören. Man lade komplimenter hvarftals med maten, och jalousien spillde då och då på bägge delarne en knifsudd salt. Genierna voro redan förut bröder; och in vino veritas; man explicerade sig med mindre förbehåll under desserten. Jag hade önskat att kunna föra ett protokoll, och att sända E. M. det i stället för alla tröga ifrån regering, beredning m. m. Man slog vad om vädret; för att endast hålla bagateller å ömse sidor, satte den ene upp Oden och den andre Birger Jarl. Man talte om Dalin och Tollstadius, gjorde tillämpningar till skalder och prester, och till slut, med många komplimenter, till sig sjelfva. En annan scen var mera dramatisk. Dagligt Allehanda bar i går Holthusens svar på Kellgrens kritik öfver ”Slädpartiet” 94. Termerna äro starka, och gå nära på både saken och personerna. Kellgren var ledsen – och kanske arg.
Cederström, om det ej vore skäl, sedan Hr Landtm, yttrat, att remiss nu genast hör äga rum, att låta motionen tor ögonblicket förfalla, och återupptaga den sedan frågan 0111 bancovinstens användande blifvit afgjord. Fi ili. Cederström: Naturligtvis äger R. o. Ad. alt pröfva, huruvida remiss hör ske eller ej, eller om frågan bör förfalla; ty det är Ståndets rättighet att pröfva huruvida frågor höra förfalla, eller om remisser böra ske; men jag finner ej något skäl vara anfördt af dem, sorn här yttrat sig, hvilket kan verka lill ett sådant uppskof, beroende det likväl på Ståndet att derom besluta. Hr von Hartmansdorff: Såvida det ej anses, som hade Ståndet nu genom en vägrad remiss betagit sig rättigheten att, om motionen sedermera väckes, densamma remittera, så har jag intet emot, att remiss nu vägras. Men jag vill ej, att saken derigenom skall anses afskuren för framtiden. Hr Frih. o. Landtm, föreslog, att motionen måtte remitteras till Allm. Besvärsoch Ekon. U tskottet. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att motionen för det närvar, borde förfalla. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade det han trottsig finna, allvid svaren å den sednare propostn ja öfverröstat nej. Föredrogs ånyo Hederv. BondeSRs den 21 sisth Nov. på bordel lagda prol.utdr. af den 7 i samma månad, med inbjudning till instämmande i Ståndets beslut rör:de tryckning af förhandlingarna i representationsfrågan. Frill. Cederström, Jacob:
Jag nämnde Contracter, nemligen på det de dyra Metallerna måtte så litet som möjligt, all nidskhet likväl utesluten, dragas fran handel och användning, af Guldsmeder, Guldoch Silfver-arbetare, med flera. I y Magaziner, af Spannmål så väl som af Penninge-metaller, böra vara, så nära som Lagern är, Ideala; Säd och Silfver ej ligga i myckenhet dödt upplagda, utan vara ute j Rörelsen, men tillika säkert och Osvikligt tillgängliga mot kort uppsägning, medelst bindande Contracter med sådana solida oell förståndiga Affairsmän och Näringsidkare, till hvilkas Rörelse de höra. Dessa män måste ej blott vara säkra sjelfva, utan tillika nödvändigt så beskaffade, att man är jemnt lika så säker att Executiva Magten och Allmänna Rösten'i väldig alliance , utan förnuftstridig miskund och oförsvarlig flathet, till allmän nödvändighet och gemensam nytta täger ut de utfästade Tingen, efter sträng Vexelrätt; således Contracter med större mägtigare Köpmän och affairdrifvande Enskildta, ty Regeringar och Ständer och af dem båda skyddade Allmänna Verk kunna icke stå under UtsökningsTvång; och på UtsökningsTvånget beror likväl Ankartågets hela och ensamma styrka. Men tron på dessa 240,000,000 Rörelse-capital med 14 eller 7 Millioners rentor (å 6 eller 3 procent), till Ständernas anordnande, vore en fanatisk förhoppning; 484 Den 16 Maj.1 ty dertill fordrades oumgängeligt att mati med något medel i menniskomagt kunde tillskapa och fanatisera ett motsvarande antal säkra Speculanter, sorn sago sig goda att använda ett för Sverige, för närvarande, så ofantligt öfverstort Rörelse-capital, och således kunde förmås att vilja låna dem, äfven om årliga rentan vore blott 1 procent. Ty det bör besinnas att ett Rörelse-capital är för näringarna jemt intet annat än hvad oljan är för hjulen i en machine.
Angående dels deras upphörande, dels vilkoren för ny oktroj, dels ock privatbanksedlars användbarhet i den allmänna uppbörden 59. Ersättning: Om rättelse i gällande föreskrifter, beträffande ersättning åt läkarekorpsens medlemmar efter resereglemente och för inqvartering 40. — Om ändring i Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843, i fråga om ersättning åt särskildt tillförordnad domare för svn å militieboställe 53. Expeditionslösen: Angående ändringar i nu gällande taxa 87. Om upphörande af lösen för kontrakt eller protokollsutdrag rörande leveranser för Kronans räkning 34. F. Fabriker: Om tillägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1822, i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk . 17. Fartyg: Manövrering af, till undvikande af ombordläggning, samt om lanternor å 52. Fattiga barn: Om förbud för faltigvårdsstyrelserna alt utackordera fattiga barn genom entrepenad-auktion 65. Fattiga patienter: Om upphäfvande eller ändring af Kongl. Serafimer-OrdensGillets cirkulärbref den 2 Mars 1804 i hvad det angår fattiga patienter 78. Fattigvården: Angående ändringar och tillägg i nu gällande stadganden om densamma 66. Folkskolebyggnad: Om upprättande af normalritningar att tjena till ledning och efterrättelse vid folkskolors uppbyggande 41. Formulär till fyrktalslängd, till debiteringsoch uppbördslängd för kommunal utskylder m. m 125. Fosfornekros: Om periodiska undersökningar af helsotillståndct i fosfortändsticksfabriker, till förekommande af denna sjukdom 32. Fribrefsrätt: Om utsträckt sådan för länsmän 62. Fyrktalslängd: För kommunalutskylder 125. Författningar: Om upplåtande på entrepenad af tryckning deraf 76. Försäkringsbolag: Om utländska lolterikollektörers samt inoch utlänska Försäkringsbolags verksamhet i riket 95. 4 Nummer å , Betänkandet. Försäljning: Rörande sättet för kasserade beklädnadsoch ulredningspersed lars försäljning för Kronans räkning 48.
Anckarsvärds motioner åsyfta någon grundlagsförändring; om öfverläggningen denna förmiddag tillräckligt visat, att de frågor, sorn de innehålla, kunnat väckas, och Hr Landtnäs propos. på remiss, såsom ena alternativet, samt det yttrande Hr Landtm, dessutom hade, att en vägran af remiss vore något ovanligt, ehuru Hr Landtm, ansett sig ej kunna vägra den begärda contrapropos:n, tydligen visar, att Hr Landtm, sjelf ansett motionen innefatta en fråga, som både kan och bör komma under samtlige RiksStms öfverläggning och pröfning; om alla de tre förut anförda grundlagsställena i oförtydbara ordalag innehålla, alt på sådana frågor, remiss bör, skall och måste ske; 0111 deremot, å andra sidan, icke kan visas ett enda positivt stadgande, som vederlägger de af mig nu anförda — då vågar jag tro, att Hr Landtm., genom den tillåtna proposm, och Ståndet, genom det fattade beslutet, begått ett misstag. Gr. Frölich: Det kunde visserligen vara öfverflödigt för mig, som protesterat mot den skedda voteringen, att nu, sedan den för sig gått, nedlägga min reservation; men som jag älskar tro, att R. o. Ad. icke med fullt allvar och uppsåt att afskärä remiss för någon motion, utan ge - Den 5 Februari. nora en förvillelse ifrån början, kommit till det — hvad man verkligen skulle kunna säga, om det vore i saken — olyckliga resultat, men som jag för min del anser vara likgiltigt; så anhåller jag att, efter mitt begrepp, få göra en kort resumé', huru man kunnat komma till ett sådant resultat. Det skadar aldrig, mine herrar! att efter en handling kasta en blick, huru man kunnat blifva förledd dertill..
Nu lärer ändteligen bokaffären vara uppgjord och jag i morgon kunna få böckerna mig i handom. Jag kom att sitta der något länge, äfven för att afvänta Ibrahim Dosoki, men han kom ej i dag. Gick till Köhler, dit nu slutligen shekh Hamad hade hemtat böcker, dock ännu ej alla; der räknades och dividerades med honom. Han är en präktig man, en geda' rätt. Senare kom dit Dosoki och gaf Timofejef hans lektion, hvarefter vi pratade till temmeligen sent. Fick bittida besök af shekh Ibrahim, som en lång stund pratade och frågade mig om orsaken till kärlek samt mera dylikt, och läste sedan i en af de böcker jag i går hemtat hem. Middagstiden kom Mohammad, son till kalligrafen Ibrahim effendi, för att gifva mig den första lektionen i kalligrafi. Han är en ung 15-årig gosse, men särdeles väl uppfostrad och välartad. Härefter kom Abdolkhalik och började det gamla krånglet om dabbosen, som han genom mig lemnat åt Murad. Han hade sagt sig erhållit den af mig och ej af honom, samt helt och hållet vägrat dess återgifvande, med mera gemena saker. Jag blef förstämd genom detta samtal om Murad, gick ut till Muski och hemtade min Kamos. Efter maghrib gick jag till Ustad Mahmod, som jag ej sett på lång tid. Han berättade sköna historier om Murad!! Davod kom hit och såg temmeligen flat ut öfver det ovett Abdolkhalik och Ibrahim i förrgår gifvit honom. Han var efter vanligheten sömnig och tråkig. Medan vi suto kom shekh Ibrahim jemte min lille treflige skriflärare och under det vi betraktade allehanda skrifprof, dem han hade i sin portfölj, somnade Davod af. Vi skrefvo omkring en timmas tid, Mohammad gick sin väg, Davod vräkte sig sofvande på divan ända till närmare 'asr, då han vaknade upp och begärde något att äta. Jag gick ut för att taga pengar af Bokti, men träffade honom ej förän efter maghrib; under denna väntan fick jag tiden slut med att spatsera omkring i alléerna vid Birket, sitta i cafén och ha ganska tråkigt.
Efter detta lilla mellanspel ruskade och skakade man gumman med förnyad våldsamhet, men utan annan verkan, än att hon började tala oredigt i sömnen. Nu hittade länsmannen på det fiffiga knepet att ösa vattnet i baljan öfver henne; han dristade dock icke göra det, utan att dervid mumla sitt ”Jöns är mitt namn” &c., men denna åtgärd medförde sin åsyftade verkan. Den gamlas ögon började vridas, pupillen visade sig under ögonlocket, och nu stirrade hon på de begge männen med en medvetslös, spöklik blick. – Är jag hemma nu? mumlade hon och förde handen till sitt gråsprängda hufvud. – Du har redan länge varit hemma efter din afgrundsresa, fördömda hexa, röt Suenonius med en röst, som väckte gumman till full besinning och kom hennes skrumpna lemmar att skälfva. – Har ni sett mig komma? Ah, jag är förlorad! utbrast hon med hjertslitande stämma. – Vi ha sett dig på denna ugnsopa komma nedfarande genom skorstenen, sade Suenonius, som för det goda ändamålets skull tillät sig denna lögn. – Det tjenar till intet att neka. Du kommer direkte från Blåkulla, du Belzebubs utkorade. – Hvem är ni? sade Karin, i det hon satte sig upp och med förvirrad blick betraktade männerna; – det är presten ... länsmannen ... aj, jag är förlorad, säger jag! Nåd, käre herrar! Säg ingenting för folket! De skulle döda mig, de skulle bränna mig lefvande ... Om J hafven ett barmhertigt hjerta för en gammal, olycklig, eländig ... – Du erkänner således, att du varit i Blåkulla? – Hvad skall jag göra? Men om J hysen förbarmande med den gamla, olyckliga Karin, så skall Gud ... – Gud! Vågar du nämna Hans namn, du utskott? röt presten. – Angif mig icke! Gör mig icke olycklig! bad den gamla med skallrande tänder och kröp bönfallande till prestens fötter. – Förbannelse öfver dig, du hedning, du prestinna hos de Ephesiers Diana!
Förordningen den 18 Januari 1855, i fråga om gästgifvares rätt att försälja bränvin. Från Vällofl. Borgare-Stdndet. S. D. Efter föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 2, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring i stadganderne, angående Allmänna Bevärings-manskåpet, förklarade Ståndet, med frånträdande af förut fattadt beslut, omförmälde ärende tillhöra Lag-Utskottets behandling, och således den Kongl. Propositionen höra till nämnde Utskott remitteras. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades följande motioner: l:o Herr
Att nu förnya denna rättighet, är att taga ett steg till en förökad publicitet, det man icke behöfver ångra, såsom för vida utsträckt, utan hvilket tvärtom af de, som deraf draga och böra draga loide!, prisande vårt rninne, skola fullkomligare än många bland oss, som icke blifvit vande vid allmänna ärenders behandling, kunna med förökade kralter att gagna Fädernesland och Konung, här uppträda. Förvarom denna tillfredsställelse för vårt minne, men uppskju*om att för närvarande gå längre! Det stora steget till en allmän publicitet tillhör en lämpligare framtid att taga, och denna lyckligare tidpunkt hoppas jag icke eller är långt borta. Detta mitt memorial anhåller jag måtte få åtfölja Friherre Åkerhjelms motion till vederbörligt Utskott. Herr Hartmansdorff, Attgujl» Innan jag närmare yttrar mig öfver förevarande ämne, vill jag söka utreda hvad offent* lighet rätteligen betyder och åsyftar Samhället är ostridigt stiffadt, för att genom gemenskapen mellan menniskor, befordra deras framsteg i kunskap och dygd. Är detta 3° Den 2j Januarii, ändamålet, så bör det kunna vinnas i samma mån, medlet, det gemensamma meddelandet af insigter och goda efterdömen, begagnas. Sättet att åstadkomma detta meddelande och deraf följande fördelar, i afseende på allmän” na ärender, ar ojfentlgheten i deras behandling. Hvar och en som fatt ett allmänt uppdrag, nödgas derigenom, antingen han vill elier ej, att utföra det så, sorn skedde det inför den aliniänheis ögon, hvilkens bästa han skall befrämja, som vore alla upplysta och rättsinniga, alla vrångvisa och illvilliga tillstädes. För att vinna eller bibehålla de förras aktning, för att undgå de s?dnares misstydning, mäste hart icke allenast vara noggrann att iagttaga de för allmänna ärsnders behandling föreskrifna förmer, utan äfven, att i det, som till hans egen pröfning är öfverlemnadt, göra det förståndigaste och bästa han kan. Då alla äro underkastade samma offentlighet, så måste hvar och en i sin stad bemöda sig om upplysning och rättskaffenhet.
OPERAN TORSDAGEN den 3 DENNES, då » FREGATTKAPTENEN » UPPFÖRES med HR ALMLÖF som FROMCMT, HR LAGERQVIST som HÖGBÅTSMANNEN, RECETTAGERSKAN som CADET, FRU HARTMAN som CELESTE ETC, HVARJÄMTE GREFVINNAN TAUBE F. GRABOV och HR ODMANN FÖREDRAGA FJÄRDE AKTENS DUETT UR » BOMEO och JULIA ». FRÖKEN BÄCKSTRÖM HAR NU TILLHÖRT K. TEATERN I 25 ÅR. » SKAPELSEN » AF HAYDN UPPFÖRES som VANLIGT PÅ LÅNGFREDAGEN I ÖSTERMALMS KYRKA. ETT SYNNERLIGEN FRAMSTÅENDE RUM BLAND DESSA DAGENS MUSIKTILLSTÄLLNINGAR INTAGER OPSRASÅNGAREN HR A. linndbergs MATINÉ PÅSKDAGEN I BERNS SALONG. PROGRAMMET UPPTAGER IDEL UTMÄRKTA SAKER, DÄRIBLAND FLERE MÄRKLIGA NYHETER, SAMT UTFÖRES AF VÅRA FÖRNÄMSTA FÖRMÅGOR. Nya konstnärsgillet GIFVER EN SYNNERLIGEN TILLTALANDE soaré å k. operan tisdagen d. 8 dennes med intressanta tablåanordningar sång och musik. Saronessau Kalharina von der Osten-Säcken, bördig från Salzburg, kommer under nästa vecka att härstädes anordna några recitationer af tyska författare. Ofverallt, där hon uppträdt, i Tyskland, Danmark och Finland, har hon rönt de amplaste loford för sina uppläsningar. Striden om hjärtan. (Forts.) * M3^å fattar den gamla Sonjas mjuka lilla flickJlhäS hand och håller den upp, tätt under sina ögon. Förvånad följer Sonja minspelet i gummans rynkiga ansikte, s o m vexlar i hastig skiftning, medan hon studerar de fina linierna i handens skära hud.
Prinsessan Sophia Albertinas Hofstat och Betjening. Angående en åt H. E. Herr JustitiaeStatsMinistern m. m. Grefve Rosenblad beviljad lön-ersätttning. N:o 25o. Angående ÖfversteLieute nanten de Mottoni tillagde pensionsoch ersattnings-förmoner. I anledning af Kongl. Majrls Nådiga framställning om beviljande af särskildt anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande. I anledning af ifrågastäl11 upphörande af Skinnskattebergs Bergslagspri vi legiér. Om offentlighet vid UnderDomstolar och PoliceKamrar i Städerne. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ålder fördem, som af HofRätterne till DomareEmbetets utöfvande förordnas. Angående tågande Truppers inqvartering och proviantering under fredstid. Rörande hegardt fortfarande anslag åt Lärarne vid Stockholms Stads Under visnings-verk. (34 Den 9,5 November e. m. N:o 257. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om afskrifning af förra MagazinsFondens äldre fordringar för undsättnings-spannemål m. rn. N:o 258. Angående lösningspriset för anslagne Kohl-räntor af Hemman under Ortala Bruk och Norrtelje Gevärsfactori. Om anslag af allmänna medel till aflönande af en DjurLäkare i hvarje Län. N:o 360. Angående indelnings-jemkning och lindring i Båtsmanshållet inom Blekinge Län. Hans Excellence Herr Grefven och LarnltMar skalken lillkännagaf, attHerr Sparre, Gustaf Mauritz, afsagt sig sitt rum såsom Ledamot i StatsUlskottet; och då dessutom en ledighet funnes i BevillningsUtskottet, efter Herr Liljenstolpe, Carl Otto, anmodade Hans Excellence Ridderskapets och Adelns Herrar Eleclorer att med första sammanträda, för att efter bemälte Herrar utse nya Ledamöter i Statsoch BevillningsUtskotten.
2047 ordnade Revisorer, att inhibera hälften af Creditiven å .Banken för Allmänna Magazins-Inrättningen, må, enligt Stats-lJtskottets Utlåtande af elen 23 nasti. Juni, förfalla, voterar Ja; den det ej vill, Nej, Vinner Nej så kommer åter att antagas hvad Stats-Utskottet i Betänkande angående grunderne för A'lmanna Magazins Inrättningens Styrelse och Förvaltning af den 23 sisth Maj föreslagit i frågan rörande rättighet för Riksens Ständers be. malte Revisorer att, i händelse af befinnande uppenbara öfverträdelser af grunderne för dispositionen af de för denna Inrättning bestämde Creditiv å Banken, låta til! halfva beloppet inhibera desse Creditiv med iakttagande för öfrigt af hvad närmare härom är föreskrifvit, Voteringen har utfallit med 59 Ja och fia Nej; och, då altså Nej vunnit, är följakteligeii antaget hvad Stats-Utskottet _i Betänkande angående grunderne för Allmänna Magazins-Inrättningens Styrelse och Förvaltning af den 23 sisth Maj föreslagit i frågan rörande rättighet för Riksens Ständers ofvanbemälte Revisorer, att, i händelse af befinnande uppenbara öfverträdelser af grunderne för dispositionen al de för denna Inrättning bestämde Creditiv å Banken, låta till halfva beioppet inhibera desse Creditiv med iagttagande för öfrigt af hvad härom närmare är föreskrifvit. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet får vördsamligen anmäla. Riksens Högloft. Ständers Förstärkta Statsutskotts Memorial, angående Riksens Ständers Revisorers rätt, att indraga Creditivet å Banken för MänufacturDiscontfonden. lil afgörande utaf Förstärkta Stats-Utskottet hafva Riksens Högiofl.