Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppl. och godk. hos Samtl. Riks-Stånden d, o3 Mai 1818. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om skyldighet för Götha-Kanal-Bolag Underdåniga Skrifvel seri 31* att berörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgs och Östergöthlands Län, hvilka tillhört sädanc Hemman, sorn genom Kanal-anläggningen blifvit: indragne. m. nu. Ålskillige Riksdags-Fullmäktige inom Bonde-Ståndet från Skaraborgsoch Östergöthlands, llän hafva hos Riksens Ständer: anmält, att vid bestämmandet; af ersättningarne för hvad enskilde personer, uti jord, förlorat genom Götha-Kanal-anläggning, en, hufvudsaklig omständighet skall blifvit< förgäten, nemligen hvilken, som borde vidkännas skyldigheten att underhålla de vagstytken, som, ullhört: sådane Hemman, de der genom Kanal-anläggningen utgått, förut tillhörige vägar så mycket mindre borde komma, att underhållas, af ersättnings-tagarne , som desse icke fått, ersatt mera, än de förlorat; 1 anseende hvartill, Riksdags-Fullmäktige föreslagit, att, GötharKanal-.Bolag både. nu och framgent måtte besörja merberörde väglotters underhållande öfver. Kanalens, hela, sträckning inom de begge Provinser. der den , framgår.. H ärvid; hafva Riksens, Ständer inhämtatSi att Eder Kongl. Maj:t, efterj föregångne, undersökningar osli värderingar inom Gallbergs och. Bobergs Härader i.
Beträffande dernäst den i 2:dra punkten föreslagna visitation af Husbönder å deras Tjentehjon ; så vore sådant redan förut i Författningar påbudet; och längre borde väl icke skyldigheten sträckas, emedan en allmän visitering vore både stridande emot ali ärbarhet och utan allt ändamål, da husbondefolket icke kunde bedomina tjänstehjonets tillstånd i afseende på dén Veneriska sm ttan, om hvars närvarelse hos en af Läkare besigtigad person sjelfva Läkaren ofta skall hafva misstagit sig och meddelat ett tvärt emot det sjuka förhållandet stridande betyg; hvarjemte visitation å allt tjenstefolk i den ort, der Läkaren bor, skulle blifva både högst besvärlig och så kostsam, att Staten finge betungas med nya utgifter . Resi), och Ekon. Utsk. Betänkanden. gij Vidkommande åter den i grtije punkten föreslagne visitetionen, fora Utskottet ansett böra få bero på Pastors och Kyrko-Rådets pröfning, så har Herr Hausvolff ansett blygsamheten och andra omständigheter böra helt och hållet förbinda densamma, gåsom, i synnerhet för Gvinnokönet, högst missfirmelig och vanhedrande. Föröfrigt trodde Herr Hausvolff, att, så länge icke tillgång på tiilräcklige Curhus finnes, alla arrengementer till Veneriska smittans utrotande skola blifva utan ändamål5 och, jemte det han således afstyrkt allt bifall till Betänkandet, har han föreslagit, att Riksens Ständer måtte till Kongl. Ma;:t i underdånighet öfverlemna, att i sin vishet sjelf i nåder låta vidtaga de medel till berörde smittas hämmande, hvilka omständigheterna kunna påfordra. Herr P. G, Cederskjöld, som förklarat, att den Veneriska smittan hvarken skall vara så allmän, som ryktet förmäler, och ej heller kan utrotas genom de medel och utvägar, som Utskottet föreslagit. Många sjukdomar hade, till och med i medicinska skrifter, blif. vit kallade Veneriska, fastän de dermed ejj äga den ringaste gemenskap och knappast skulle genom smitta kunna fortplantas.
11 1 tunna hvardera årligen, sådan måtte på Kronans bekostnad för året uppköpas och dem tillhandahållas, hade Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med den af Regementschefen yttrade åsigt, funnit de så kallade knekte-tunnorna vid Södermanlands regemente, såsom ursprungligen gifna till rotarnes lindring uti den dem pålagda roteringstunga, vara att hänföra till sådan, såsom ersättning för vissa hemman och lägenheter åtföljande besvär, lemnad tionde-spanmål, hvilken, enligt I § uti ofvannämnda nådiga kungörelse, genast vore underkastad den beslutade förändringen och linge med penningar lösas; hvadan Kongl. Majit, vid sådant förhållande och enär, i afseende på de vid regementet jemväl utgående så kallade korporals-tunnorna, förekomme, att desamma, jemlikt Kongl. Cirkulär-brefvet den 2 Februari '1833, skola vid de regementen, der kronotionde-spanmål ej är att tillgå, anvisas af den spanmål, som från utarrenderade boställen afgifves, samt att vid några regementen, der sådan tillgång ej finnes, korporalerne få åtnöjas med lösen för spanmålen i kontant, ansett korporalernes eller soldalernes hörande i anledning af Kongl. Cirkulärbrefvet den I I Maj '1855 icke vara erforderligt eller böra ega rum, men, beträffande deremot Regements-chefens i sammanhang dermed gjorda underdåniga hemställan om uppköp af spanmål för Kronans räkning för att i uppgifvet fall vederlffcrande korporaier och soldater tillhandahållas, anbefallt Krigsoch Kammar-kollegierne att i denya särskilda fråga med underdånigt utlåtande till Kongl. Majit inkomma.
&T vill man frånkänna oss den högst vigtiga sjelfskrifvenheten, utan tvifvel i den akt oell mening, att sedan Adeln blifvit stalld på val och bragdt till ett ringa antal af Riksdagsmän, dessa med mera lätthet må kunna underkastas främmande inflytande, hvarigenom troligen skulle befrämjas det redan en gång framställda men fallna förslag, att sammansmälta alla fyra Stånden till en enda kammare, deri farligaste folkrepresentation af alla. Den som dessutom, i likhet med mig, sätter ett högt värde på denna urgamla och dyrbara rätt att sjelfmant infinna sig och representera vid Riksdaga me, den lärer väl icke heller af någon opartisk domare kunna förtänkas derföre, att lian i det längsta söker att bibehålla densamma. Adeln kan i afside på eftergifter icke anses stå tillbaka för något af de öfriga Stånden, och såsom styrka för denna upgilt må endast nämnas ett par exempel, nemi. den afstådda rättigheten att uteslutande besitta säterijord samt den att stifta majorater. Dessa för Adeln af omätlig vigt varande prerogativer hafva, med Ståndets begifvande, uphört, emedan sådant ansågs för det allmänna nyttigt. Att nu derjemte kasta sjelfskrifvenheten öfver bord och dock bibehålla Ståndsinrättningen, skulle svårligen ifrån samma synpunkt kunna försvaras och vore dessutom, enligt mitt förmenande, att visa en alltför stor likgiltighet för sitt kall samt ett alltför stort misstroende till sin förmåga. R. o. Ad. skulle, enligt nu framställde förslag, inrättas på val, och deutvalde ledamöterne betalas för sitt besvär. Mine Hrr! Penningen spelar i vår tid en alltför stor roll. Det ideella får vika för realitetens tunga och tryckande massa. - Det var i en aflägsen forntid som sångens och lyrans toner förmådde tämja de vilda djuren och Hilgo stockar och stenar att dansa. I våra dagar är det silfrets ljufva klang som eger denna trollkraft att tämja den vildaste natur och att lifva det mest förstockade eller stenhårda hjerta. Allting skall upvägas med penningar.
Af starka drycker öfverlastad person, eller g8° Expeclitions-Utskottets Förslag till und. SkriJvelsej JV.'o 4oo. den annorledes är sina sinnens rätta bruk beröfvad, varde alltid från sockenstämma afvisad, eli vad lian eljest der eger rösträtt eller icke. 14 §. Ordförande ege att sockenstämma upplösa efter handläggning af de ärenden, som, enligt Kungörelsen om stämman, bordt der förekomma. Skulle något påbörjadt ärende icke binna afslutas, utsätte Ordföranden viss dag för dess fortsatta handläggning. 2 Ca p. Om Sockn e-nämnd. 15 §. 1 Morn. Socken-nämnd för hvarje Socken eller Pastorat på landet skall, på sätt bär nedan stadgas, utses att, hvar inom sitt samhälle, handhafva Skoleoch Undervisnings-anslalterne, Fattig-försörjningen och allmänna helsovården, samt vaka öfver iagttagande af ordning och sedlighet och efterlefnaden af de i dessa hänseenden af sockenstämma fattade beslut, i enlighet med hvad uti 19:de §. närmare bestämmes. Köping skall i allmänhet hafva gemensam Socken-nämnd med det Landt - District, hvarmed den utgör gemensam Socken, men för större Köpingar må det ankomma på öfverenskommelse inom Socknen att serskild Nämnd tillsätta. Det ankommer på Socken-nämnden att efter den olika beskaffenheten af de Nämnden tillhörande ärenden, dem på mindre inom Nämnden valde, afdelningar behandla. 16 §. 1 Morn. Socken-nämnd skal! bestå af Ordförande, vice Ordförande och fyra eller flere, högst nio, ledamöter, hvarförutan Kyrkoherden, då han éj är vald till Ordförande eller vice Ordförande, eger rättighet att såsom ledamot i Nämnden deltaga, då hans embetspligt och behofvet så påkallar; äfvensom Kyrkoherden skall vara Ordförande i Nämnden i de mål, som angå Skoloch Undervisnings-anstalterna. Den valde Ordföranden och vice Ordföranden äro då såsom ledamöter att anse. Ledamöternes antal må för öf - Expcditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse , JV.o 4oo.
Man säger att brottmålslagen är en säker gradiuälare på ett lands bildning och hyfsning. Om detta är sannt, måste bildningen slå på klena lotter i ett land, der mannen strafflöst får slå sin hustru efter godtfinnande, endast han ej slår henne blå eller blodig, och der husbonden eger misshandla sin tjenare efter behag blott han afpassar slagen så att Ijenaren ej blir lam eller lytt, och jag skulle nästan blygas alt anföra dessa lagrum, sä litet vittnande vårt land till heder, om ej dess konung och folk för tiotal af är sedan påkallat upphälvandet af denna lag, som dock upprätlhålles af dem, hvilka borde gå i spetsen för hyfsningen och utrotande af omenskliga lagar. Det gränsar emellertid till det otroliga att, då man direkt påyrkar upphafvandet af dylika lagbud, de finna försvarare. ^ Under diskussionen inom Utskottet hörde jag hufvudsakligen framhållas två ,<käl för bibehållandet af husbondens lätt att utdela husaga: det ena, att familjebandet skulle upplösas och det partriarkaliska förhållandet emellan husbonden och tjenhren försvinna, om husagan borttoges, och det andra, att, ehuru husaga nu sällan och inom vissa samhällsklasser aldrig utdelas, man hade alt befara mindre ordentlighet och pålitlighet inom den tjenande klassen om husaga såsom slraffbol upphäfdes. 8 Samman?. Lagsomt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Bet. I Betänkandet finnas nu tillagda några andra skäl, af hvilka do hufvudsakligaste äro, att det mera vore missbruket än bruket af husagan, som öfverklagades, och att emot missbruket redan lunnes värn i lagen, samt att det vore olämpligt all nu företaga en partiel förändring af ifrågavarande lagbud, då, efter hvad Utskottet benäget lofvar, den påbörjade reformen af kriminallagen vid nästa Riksdag kommer att omfatta de delar, som angå våld eller misshandel emot person. Jag beder vördsamt att få skärskåda dessa skäl. Förhållandet inom familjen skulle vara allt annat än lyckligt om bandel, som sammanhåller den, skulle utgöras af familjfadrens rätt att tilldela dess medlemmar kroppslig aga.
Siuteligen, och da Riksens Ständer bestutat, att i fall genom hela Bewillningen sa mycket ffulle inflyta att ett öfwerstott pa den af Riksens Ständer fastställde Bewillnings-Summa ffulle uppsta, berörde öfwerstott stall lända till befrielse endast för Gemcnstapen af Indelta Armäen och Battmanshallet, och allt öfrigt inga till Amon,flemenls, fond för Riksgälds-Contoiret, hafwa Riksens Ständer anbttallt deras Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Conloiret, att när ett sadant fall inrräffar, gilwa der i underdånighet Eders Kongl. Maj:t tillkänna. Riksens Ständer framhärda rc, Utdrag af prstocol/et, hället hos HZglsfl. Ridderskapet och 2ldeln, wid UrcrmaRiksdagen i Orebro den l6 Aug. 1812. SD. anledning af Wälloflige Borgare,Ståndets erinran wid Förslaget till underdånig strlfwelse till KonglMaj:t, körande Salrbitter-tillwerkningen, fann s68<s H'Den i6 Augusts. fann Riddcrskaprt och Adeln, med Hedemarka Bonde-Srandtt, leke stal att antaga BorgareStandetS inbjudning til! rättelse deri. Elt supra. kx krotocollo, 6. Li Iver stolpe. Utdrag af protscollet, hällit hos Höglofl.
Han måste nu åter genomgå alla omständigheterna af den bedröfliga historien, och det var ingen lätt sak att välja ord och framställning så, att de höllo den grannlaga medelvägen mellan förnuftet och den sårade modersfåfängan. Om Klein verkligen egde nog skicklighet dertill, eller om fru von Horst fann sin fördel vid hans missräkning, är icke bekant; men nog, att hon åhörde honom med deltagande, och svarade då han slutat: ”Ni har gifvit ett alltför vackert prof af barnslig lydnad, ett exempel som jag skall framställa till efterföljd.” – I de sista orden låg en anstrykning af ironi, som Klein missförstod. ”Edra ord låta ganska tvetydigt,” sade han kallt, ”och mina voro förmodligen icke egnade att väcka ert deltagande; eller kanhända ni ej fattade dem rätt?” ”Alltför möjligt, herr doktor, att jag icke kan uppfatta andemeningen af edra ord. Sjelfva handlingen har likväl mitt fullkomliga bifall. Men hvad det beträffar, att mina enkla yttranden ljödo tvetydigt för er, så tillåt mig att göra er närmare bekant dermed. Grosshandlaren Billing har redan för ett par veckor sedan anhållit om Marias hand; ni torde således befria mig från att underrätta er, hvarföre jag ej hittills oroat min dotter med detta förslag. Nog af, jag vill nu göra det; ty om tre dagar kommer han för att erhålla svar.” ”Hvad!” ropade Klein häftigt, lif och rörelse återvände hastigt i bildstoden, ”är det mitt exempel ni då vill förehålla henne? Inser ni då icke den väsendtliga skilnaden i min ställning, hvilken icke medgaf något val, och hennes? O, var ej så grym, såra ej så djupt hennes och mina känslor!” bad han bevekligt. ”Bäste herr doktor,” svarade fru von Horst mycket fogligt, ”jag vill ju Marias lycka. Jag hade gerna önskat den på annat sätt; men ni vet bäst sjelf, att sådant numera ej kan ske. Derföre tycker jag, att hon, i uppfyllandet af sin mors önskningar och förenad med en man af så allmänt erkänd redlighet, ej kan blifva olycklig. Tiden skall dessutom försona henne med sitt öde.” Klein skakade misstroget på hufvudet, alldeles förvirrad af den oförutsedda nyheten.
Såsom exempel härå är anfördt, hvad Stockholm beträffar, att i berättelsen om granskningen af räkenskaperna öfver hufvudstadens fattigvård för år 1847 upptages en fordran stor 666 r:dr 32 sk. banko af Börs-, Brooch Hamnbyggnads-direktionen såsom influtna fattigmedel; och såsom bevis derpå, att tolagen äfven i andra städer, än Stockholm, blefve använd till ändamål, främmande för dess ursprungliga bestämmelse, åberopades, att uti Götheborgs Handelsoch Sjöfarts-tidning för den 5 December 1848 funnes införd en till Magistraten derstädes af stadens Fattigförsörjnings-direklion afgifven berättelse om fattigförsörjningens inkomster och utgifter år 1847, utvisande, att staden för nämnde ändamål under året användt tolag till ett belopp af 14,552 r:dr 10 sk. banko, öfverstigande hvad fattigförsörjningen i hvardera af 15 bland rikets län från och med 1838 till och med 1842 årligen kostat. Det kunde väl anmärkas, att städerna erhållit sina inkomster af handel oell sjöfart, i ändamål att dermed underhålla hamnar och broar m. m. för sjöfartens befrämjande, och sjöfarten vore visserligen ej blott för städerna, utan för hela landet, af den vigt, att någon uppoffring af det allmänna borde för densamma göras, men möjligheten att färdas på landsvägarna vore äfven för stadsboerna af icke mindre vigt, jach med lika skäl borde således de, som underhålla vägarna, få af landfarten uppbära af - Allm. Besvärsoch Ekon.-ltskottets Utlåtande, No 59. 3 giller. Så länge sådant ej egde rum, borde städerna sjelfva underhålla sina broar och hanmar. I afseende härå har motionären äfven anmärkt, att af tolagen i Stockholm endast T3S°0 tillfalla Börs-, P.rooch Hamnbyggnads-fonden, hvaremot stadens Drätsel-kommission uppLär Ta°o > loq va rteiings-k önun issi onen ^ och Allmänna Barnhuset T|n.
Karl August såg icke upp. Han svarade långsamt, ängslig att se för tillfredsstäld ut: – Det blir väl jag, som får stå för altihop nu. – Och sluta upp aldeles med båtfärderna och frakterna? – Ja, jag hade tänkt det. – Nå, men om nu Katrina vill sitta kvar med gården själf, tills älsta pojken blir vuxen? Det hade aldrig ens fallit Karl August in. Han såg på presten från sidan. Med ens erfor han en beklämning, som han ej känt förut på hela dagen. Han kände sig till mods, ungefär som om han hade gått en lång och besvärlig väg för att söka någon och när han ändtligen hunnit fram, icke träffat någon hemma. Han tänkte på, att han kanske skulle få börja om igen med att arbeta och vänta och arbeta och vänta. Men så fick den stämning, som följt honom på ditfärden åter öfverhand, och han svarade: – Å-å. Det gör hon inte. De hade kommit ned till båten. Kyrkoherden nickade farväl. De lade från land, och nu gick det samma väg tillbaka förbi kobbar och genom sund, fram öfver den blanka fjärden, som såg mörkare ut i eftermiddagssolen, och in i den långa viken, där små gråa sjöbodar lågo bredvid låga, af ålder murkna träbryggor. När de kommo upp på gården var bordet dukadt i den stora löfsalen, där kistan stått. Ett stort fällbord med talrikar, mat, öl och bränvin. Icke häller nu visade sig värdinnan, utan en hustru från en af grangårdarna företrädde henne. Karl August hade kommit i ett annat lynne, än han haft på förmiddagen. Oron jäste inom honom, och han skulle velat gifva hvad som helst för att alting skulle vara slut, och han finge lof att tala med Katrina om saken. Tänk, om hon skulle stanna kvar på gården! Han kände sig aldeles ur humör, var tyst och fåordig, satt långa stunder för sig själf och tog tyst den ena supen efter den andra. Men ingen fästade sig därvid. Man antog, att det kom af tanken på brodern, och gillet fortgick alt mer och mer obesväradt. Middagen hade börjat under en högtidlig tystnad. Man tog för sig af rätterna, drack hvarandra till, krusade mycket och samtalade enstafvigt.
: Af Kongl. Rente-Kammarens^afslutade Hufvud-Bok för 1809 har befunnits, att till påföljande året 1810 varit innestående en Summa i Contant, 553,346. 44. *. som sammanlagd med beloppet af qvarliggande anordningar 2,114. 37* !• saint nu mera aflidne KRentmästaren Norsei balance - 1095. 40. i* utgör 2 56,457- 2 5- hvilka blifvit öfverförde till 1810 års Rehtekammare-Bok , som dessutom visar en Inkomst för året af 6,221,715. 10. 11? Tillsammans 6,478,-172, 36. 3, 18ti års Rente-Kammare-Bok upptager likaledes, såsom Inkomst, en Balance från föregående - Den 3 Mars. ende året,' nemligen i Contant behållning 693,236, il. qvarliggande anordningar - 13,330. a3- .samt Räntmästare n Norasi Balance - 1,095. 4°- t* 707.682. 5. 4 Hvartill kommer under året influtne 5,771,205. 4. 6. 9- 10. och har, vid jemförelse af Rente Kamrnare-Röckerna med ej mindre vederbörande Reversaler, som utgöra Verificationerna dertill, än ock med de hos Kongl. Stats-Contoiret till Controll å Kongl, Rente-Kammareri förde Memorial-Böcker, desse Räkenskaper funhits med hvarandra instämma, och således styrka, att Kongl. Rente-Kammaren till •upphörd eller redovisning upptagi; allt hvad som dit influtit under ifrågavarande orne år. Härvid få Revisorerne upplysa, att solli emellan Sfats-Verkets i Riks-Staten under vissa Titlar påräknade inkomst, hvilken antingen icke Utgår i Randsorterna, elier af särskildte
Banko för inköp lill kapell-predikantsboställe af ett i sistnämnde by beläget hemman om mantal, hvilket egaren emot denna summa vore villig alt afträda, dels ock med uppgifne belopp till kapellets uppförande och lill lön åt kapell-predikanten, hvarjemte Konsistorium underdånigst hemställt, att för Öfver-Torneå församlings från kyrkan mest aflägsna innevånare finge inrättas ett bönehus eller kapell samt begrafningsplats i Turtola by, med åliggande för presterskapet i Öfver-Torneå pastorat att derstädes sex gånger om året förrätta gudstjenst och andra presterliga göromål, äfvensom att medel måtte anslås till kapellets uppförande och till ersättning! åt presterskapet för embetsresorne i och för gudsljcnstens förrättande; varande dessutom, efter'vederbörandes hörande, underdåniga yttranden i ämnet afgifna dels af Kongl. Majits Befallningshafvande i Norrbottens län, dels af Kongl. Kammar-kollegium,! hvilka tillstyrkt anvisandet af de utaf Kongl. Majit nu äskade anslagsbelopp.
Direction mä icke wäljas den som bekläder ett Riks Embete, enligt Ridderstapets och Adelns bestur wid Riksdagen 17K6, eller i Stats^Rädek är Ledamot; och i kraft af samma beslut wäljes hädanefter icke eller någon SurnumerairePräses eller Oswer-Directeur i samma Direction. Emedan Riksdagarne wäljes, tvid yppande ledighet, dertill Ledamöter af Dnecteurerne samfält eller ^ ->er CuxitL med lyckta sedlar. L. 2. den högst olyckliga händelse afKonunga bulets Ulga "a inträffa, hwarom 94 Z. af den är i amagna Regerings-Formen hand L7K-. Dt^'d ^ hw-d sam. Den Zebruarii. 669 ma Regerings - Form stadgar, rörande RiddarhusDireclionens förhållande wid ett stikt tillfälle. §. 3. Riddarhus-Directionen aligger wärdén och förwaltningen af Rrddarhulets medel, i likhet med hwad det för Casian wid 1789 ars Riksdag af Ridderstapet och Adeln faststälde Utlånings - Reglemente och Lag förestrifwer, samt att, i följe deraf, med en oafbruten upmarksamhet söka b. främja ej mindre Casians förkofran an dest säkerhet och beständ. Skulle nägra frågor af Juridist beskaffenhet harwid upsla, stall Direckionen remittera dylika mål till Riddarhus-Fiscalens urläkanoe och algard. Z4. Till Pantkistan, der Riddarhus - Casians Säkerhets-Documemer, Reverser och Obligationer förwaras, och hwilken med dubbla läs ar försedd, stall den ena nyckeln wärdas af Kamereraren och den andra, enligt Ridderstapels och Adelns bestut är 1779, af den Ledamot, som Direcieurerne sjelfwe derom anmoda, hwilken under den tid, han ager denna befattning, answarar för rigligheten af alla Handlingar, svin i oftvannämnde Kista aro deponerade, och derföre bör wid
Nu deremot invigdes hennes aningsfulla, redan under barndomens linda, oroligt forskande själ uti det menskliga lifvets mest nedtryckande hemligheter, och kunskapens träd på godt och ondt stötte sina törnen in i barnets värnlösa hjerta. Kan man undra öfver att Natalia sedan icke var barn mera – att hon alltid förblef allvarsam och sluten inom sig sjelf? Nej – –. Äfven blomman, ämnad att genom skönhet och ljufliga vällukter uppenbara sin tillvaro, äfven den blir ju färglös och trånande, om hon uppdrages i saknad af sol och ljus; hvad skall då barnet, denna än ädlare, ännu ömtåligare planta blifva, om endast då och då en bruten ljusstråle spelar på ytan af dess väsende, hvilket egentligen skulle utvecklas under den stilla och genomträngande värma, som emanerar ur Kärlekens, Fridens och den husliga sällhetens Sol? Hvad skall barnet, helst ett sådant, som Natalia blifva, då det i stället att få följa sin naturs instinktlika kärlek och beundran för sina Föräldrar, genom deras förvållande blir rubbadt i sin förtröstan till dem, och då i följd af denna rubbning aktningens, den helgande aktningens2 ledtråd så lätt kan undanfalla det uti lifvets irrgångar? Föräldrar, svaga, lättsinniga, vilseförda Föräldrar, om än J icke viljen hafva öfverseende, hafva fördragsamhet med hvarandra tör Eder egen skull, o så försöken dock att vara lyckliga tillsammans för Edra barns! O vörden deras oskuld, deras timliga sällhet – deras eviga! Hvart skola barnen vända sig, om de, så att säga, öfvergifna af Eder, frestas att förtvifla om den Försyn, hvars första, ojäfaktigaste bevis de borde hafva funnit uti en Faders styrkande, en Moders hugnande kärlek, uti båda Föräldrarnes skiljaktiga, men innerligt sammansmältande dygder! Förskonen Edra barn från tårar, bittra som dem Natalia, ännu i barnkammaren utgöt, till dess hon, utan fysisk förmåga att gråta mer, med knäppta händer önskade sig en vansinnighet, hvarigenom hon måste hindras att tänka. Det är sannerligen icke för barndomen att uthärda sådana stunder.