Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prof.-Utdrag, den I December {847. S. D. Föredrogs ett från de Lill tryckfrihetens vård utsedde komraitterade aflåtit Memorial af den 15 dennes, rörande de åtgärder, som af bemälde kommitterade blifvit vidtagna i afseende på tryckningen så väl af alla de vid slutet af sistförflutna Riksdag från trycket icke utkomna handlingar, hvilka bort i Bihanget till Riks-ståndens Protokoll intagas, som ock af Riksdagsbeslutet och Rikets Grundlagar med de af Rikets Ständer vid samma riksdag beslutade och af Kongl. Maj:t nådigst gillade grundlags-förändringar. Upplästes och lades till handlingarne. Den 1 December. Från Yällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Kongl. Maj:ts nådiga propositioner och skrifvelser, som voro å Ståndets bord uti plenisammanträdet den 27 sistlidne November lagda, nemligen: l:o Om antagande af Ny Strafflag, med flera hithörande straffbest ämmelser. Remitterades, jemte hvad af flere Ståndets herrar ledamöter i ämnet anfördt blifvit, till Lag-Utskottet. 2:o angående vissa Lagbestämmelser, med afseende på enskilde Banker. Remitterades till Lag-utskottet. 3:o med öfverlemnande af Roterings-verket för den tillökade ordinarie BåtSmansroter ingen. Remitterades till Stats-utskottet. 4:o angående upphörande, emot vissa vilkor, af Rotehållarnes vid Bå tsmanshållet i Bohus-län skyldighet att förse sina båtsmän med en månads uppfordringskost. Remitterades till Stats-utskottet. 5:o med förslag till förordning, angående förlagsinteckning. Remitterades till Lag-utskottet. 6:o angående staden Marstrands utseende till etablissement för vestra sjöförsvaret. Remitterades till Stats-utskottet. 14 Prot.-utdrag den i December 1841. 7:o i fråga om indragning af Hof-Jaktvarfvet. Remitterades till Stats-utskottet. 8:o angående lönetiliökning för Lotspersonalen. Remitterades till Stats-utskottet.
Bevillnings”Författningen, såsom undantag, upprepar;” att Nionde Bevillningsgrunden fastställdes att blifva följande: ”Personer i städerne och ”på landet, hvilka hafva sådane utvägar att ”sig försörja, som icke lämpligen kunna hän”föras under de föregående Bevillningsgrun”derne, skola utgöra bevillning efter de grunder, som 4;de Punkten innehåller;” att Tolfte Bevillningsgrunden antogs, med den förändring, att ehuru TaxeringsCommitteer skola taga i betraktande i Stad belägne Fastigheters brandförsäkringsvärde, de dock ej må vara pligtige att följa brandförsäkringsvärdet, hvarken såsom minimum eller maximum för Fastighetens taxeringsvärde, i sammanhang hvarmed BorgareSlåndet beslutit, att vid taxering af hus å jordar utom Städernes staket, men på Städernes grund Den 7 September e. m. 35g belägne, samma grunder må följas, som vid taxering af hus å egenteliga Landtegendomar iakttagas; och att Sjuttonde Beviilningsgrunden bifölls enligt Ståndets vid förra Betänkandets föredragning fattade beslut; samt Fjerde Afdelningen, dervid BorgareStåndet låtit bero vid hvad Utskottet tili denna afdelning sig utlåtit; rörande Be vi 11— ningsStadgans tillämpning för år 1824 och påföljande år, vid Hemmansvärdets nedsättning i vissa Län; och i anledning af gjorde anmärkningar vid BevillningsUtskottets Betänkande om Stämplade Pappersafgiften, tillika med det af Utskottet uppgjorde förslag till en ny Chartae-Sigillatae-Förordning, med undantag likväl af följande Punkter, hvaröfver BorgareStåndet fattat följande beslut: 4 1, 2 Moni. hvarest specijicationer af handlingar och skrifter, sorn skola cluirteras, liro uppställde: Piu briken: Arfskiften, de, sorn vid Embetsverk företes, ansågs böra förtydligas, och undfå denna lydelse: arfskiften, enär de vid EmbetsVerk företes. Borgarebref:
Regeringsformen, hvarför ofvanbemälde Herrar StatsRådsLedamöter blifva ansvarige, nödgas jag härmed ytterligare åklaga. 244 9:de Punkten. Angående anmärkningen emot den rådgifvande åtgärd, enligt hvilken, den 15 December 1837, en ny Stat för LifBeväringsRegementet fastställdes med förbättring i lönvilkoren för Regementets personal, att, under benämning af arfvode och emot vissa vilkor, tills vidare utgå af Tredje hufvudtitelns besparingar, är i förklaringen, jemte häntydning till förut yttrade åsigter om Statsmedlens förvaltning, anfördt, att ifrågavarande lönanslag beviljades såsom arfvoden tills vidare och med begränsning inom befintliga tillgångar; att de följaktligen ej kunde anses såsom lönförmåner på ordinarie Stat, och att Rikets Ständer, vid förutgångna Riksdagen, icke förnekat deras behöflighet, ehuru det då gjorda förslag om öfverflyttning på allmänna IndragningsStaten af f. d. LifDrabantsKorpsens i anslaget för LifBeväringsRegementet inbegripna aflöningssumma icke bifölls. Men jag har till stöd för anmärkningen uppgifvit icke blott Rikets Ständers nyssnämnda beslut, som, ibland skälen till Deras vägran att bifalla förslaget, tydligt nog utmärker, att en förbättrad reglering af LifBeväringsRegementets Stat ej ansågs behöfligare, än att denna Stat ”i stadgad ordning eller i man af den förra LifDrabantKorpsen tillhörande personals afgång kunde gå i verkställighet,’" och att för öfrigt en ökad direkt Statsutgift ville förekommas, utan äfven Rikets Ständers vid samma Riksdag meddelade, allmänna förordnande, att de under hufvudtitlarne uppkommande besparingar dädanefter icke lingö användas till några bestämda lönanslag på Stat. Att emedlertid detta förordnande, ej mindre än det förstnämnda beslutet förtjenat uppmärksamhet och rätteligen bordt iakttagas, är tillräckligen ådagalagdt genom hvad jag här ofvan i allmänhet andragit i fråga om Rikets Ständers behörighet att angående Statsregleringen lagstifta; hvilket allt jag ock nu vördsamt åberopar.
S. D, Föredrogs å nyo Banco Utskottets på bordet hvilanda Memorial, N:o 55, i anledning af de beslut, Riks-Stånden fattat, i afseende på Utskottets, under N:o 2g, framställde förslag till jemkning äf de skiljaktiga meningar, uti hvilka Riks-Stånden stannat, vid afgörandetaf Utskottets, under Nto ij, afgifne Utlåtande; I öfverensstämmelse med hvad Bonde-Ståndet, förklarat, genom dess beslut, i anledning af Utlåtandet N:0 2q, ansåg ock Ståndet, såsom grundlagsvidrigt, Banco-TJtskottet f, i Memorial N:o 55, ånyo gjorda förslag, om behandlingen af de uppkomna skiljaktigheterna; i följd hvaraf icke eller derå kunde meddelas proposition; för öfrigt och då samtlige Riks-Stånden förenat sig om alldeles enahanda beslut i sjelfva hufvudsaken, eller rörande mynt-enheten, samt emellan Stånden uppstått skiljaktigheter endast i afseende på formen för samma besluts underställande till Kongl. Maj:ts Nådiga skärskådande; så föreläde Ståndet Banco-TJtskottet, att, i enlighet med nämnde beslut, upprätta förslag till underdånig skrifvelse i ämneb och öfverlemna detsamma till Expeditions Utskottet, för att i grundlagsenlig ordning till Rikets Ständer insändas. S. D. Föredrogos ytterligare Constitutions Utskottets på bordet hvilande följande Memorial: N:o 4r> me(l åtskilhge grundlagsändrings-förslag, åsyftande Riksdagsförhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång; Hih, till R. Si.
Konow, Majoren Ulrik Gregorius, om ett årligt understöd åt dess eft.erlemnaile enka, född Lönnroth. I. 412. B. 415. X. B. 79, 117. 134. A. 197. XI. E. 401 Konstitutions-Utskottets Kansli, om arfvoden för. I. B. 113- A. 148. Konstitutions-Utskottets ledamöter. Se Lista. KonstitntionsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. Om arfvoden för Utskottets Kansli. I. B. 113. A. 148. — N.-o 2. med uppgift å hvilanda förslag till ändring i Grundlagarna. I. B. 499. II. 4, 591. — N:o 4. med uppgift å de af samtliga Eiks-stånden vid innevarande Riksdag bifallna förslag till ändringar i Grundlagarna. II. B 744. III. 4 E. 7. 37. — N:o 5. med Utlåtande om Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändring i och tillägg till Riks-Akfen af den 6 Augusti 1815. III B. 346, 369, 414. 462. A. 498. IV. E. 76.‘ — N.o 6. med hestämmandejull hvilket Utskott särskilda, af Doktor Nils Nordlander och Riksdags-fullmäktigen J. E. Rutström väckta motioner böra förvisas. III. — N:o 7. med uppgift om Riks-ståndens beslut rörande återstå ende från sista Riksdag hvilande Grundlags-ändrings-förslag. IV. B. 137, 197. — N:o 8. med förslag till Grundlags-ändringar, åsyftande dels förändring i föreskrifterna rörande Riks styrelsens förande i vissa fall. dels utvidgad tjenste-til
Ridderskapet och Adeln ankommet protokollsutdrag JM 50, innehållande inbjudning till Med-Stånden att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut oro tillsättande af särskildt Utskott för handläggning af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, dels angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landtstorm, och dels angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked samt om arméens vapenöfningar och underofficersbildningen, blef samma proto/collsutdrag lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtande JM 9, i anledning af Kongl Maj:ts uådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; bifölls. Memorial JM II, med anmälan om återlemnande af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen och om X Prat.-Utdrag den 8 och 9 December 1865. 91 bildande af en landtstorm, hvilken Proposition blifvit af Borgare-Ståndet till Stats utskottet remitterad; lades till handlingarne. S. D. Föredrogos och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: M 5, i anledning af motion om sådan anordning vid fördelningen af i866 års anslag till jernvägsarbete!!, att norra stambanan må kunna skyndsamt fullbor das och för-trafik öppnas; och M 6, i anledning af motion, angående nedsättning i lösen för uträkning af augmentsränta och om behörighet att verkställa sådan uträkning. Den 8 December. Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial JVs 2, angående Kongl. Maj:ts från sistlidna riksdag hvilande Förslag till ny Riksdagsordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen, blef detta Kongl. Maj:ts Förslag af Preste-Ståndet antaget. Den 9 December. Från Håglöf.
Landtmäteri-instruktionen, utan hvilken Skiftesstadgan icke kan rätt förstås, sammanfördes i en enda Landtmäteri-förordning, får jag vördsamt hemställa, det Rikets Ständer behagade hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om skyndsamt utfärdande af en dylik Förordning, och att dervid de jemnkningar och förbättringar i gällande föreskrifter måtte vidtagas, som kunna finnas nödiga och nyttiga, deribland de, som jag här ofvan har antydt, beträffande sättet och vilkoren för skiftesvitsord å Gotland och landtmätares förordnande till verkställande af laga skiften, samt skogars och bränntorfsmossars delning på sådant sätt, att skogarnes förstöring förebygges och att bränntorfsmossarnes verkliga värde med all erforderlig omsorg iakttagas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamligen. Stockholm den 15 November 1865. C. J. Bergman. Af Herr HCDSChCIl, L. V., om statsbidrag till iständs ättande af segelleden vid Almarestäk och Erikssund. I segelleden från Stockholm norr åt Upsala, har dels vid Almarestäk dels ock vid Erikssund anträffats sådana hinder, att fartyg, hvilkas kölar äro blott åtta fot under vattenytan, endast med svårighet kunnat framkomma. Då denna segelled är för sjöfarten å Upsala högst vigtig, men denna stad eller dervarande ångfartygs-bolag ej ensamme böra segelledens förbättring och underhållande i Stockholms län, på ställen Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 175. 417 så aflägsna från Upsala, bekosta, helst seglande och ångfartyg från andra orter än Upsala, ja äfven sådana, som ej besöka denna stad, begagna nämnda segelled, tager jag, på särskild uppmaning, mig frihet föreslå, att Rikets Ständer behagade till nämnda segelleds förbättring och iståndsättande, en gång för alla, anslå hälften af hvad dertill åtgår, enligt handlingar, som jag skall till Stats-Utskottet inlemna. Stockholm den 15 November 1865. L. V. Henschen.
Antogs enligt Betänkandet M 2; hvarigenom Ridderskapet oeh Adelns inbjudning var afslagen. Utskottets inbjudning antogs. § 79. Med bifall till sä väl Utskottets hemställan, som Herr Lundbergs i ämnet afgifna reservation, antog Ståndet 79 § med följande lydelse: »Antalet af öfverliggedagar och den ersättning, som för dem bör utgå, ankomme på särskildt aftal. IJar öfverenskommelse ej skett, må öfverliggedagar ej med flere än fyra öfverstiga hälften af det antal lig gedagar, som i § 78 eller i frakt afl alel blifvit bestämda I öfverliggedagarnes antal inberäknas helgedagar. Ersättningen för öfverliggedagar utgår, der annat aftal ej skett, med En riksdaler om dagen för hvarje nyläst etc.» (i öfrigt lika med Utskottets förslag). § 100. Utskottets hemställan godkändes. § 103. Utskottets inbjudning antogs. Med afslag å Ridderskapet och Adelns inbjudning antog Ståndet Utskottets inbjudning i ämnet §§ 234, 244, 245, 246 och 247. Utskottets inbjudningar antogos. §§ 261, 279 och 302. Utskottets hemställanden biföllos. S. D. Föredrogos ånyo Expeditions-Utskottets Memorialer: JM 13, i anledning af återremiss å skrifvdseförslaget JM 121. Lades lill handlingar ne; och JM 14, angående anvisande af medel till arfvodesförhöjningar för tjenste männen å Utskottets Tryckeri-afdelning.
Domkapitels särskilda upmärksamhet. Hans åsigter i detta fall torde således ej böra anses väga mycket i vågskålen. Men, frågar man, hvaruti består handbokens irrlärighet? Jag ber att få framställa derpå ett pär bevis. I dopritualen framställes t. ex. en bön till Gud, att Ilan måtte bevara barnet från syndens välde, och på ett annat ställes till det döpta barnet frågan: »vill du genom dopet till dessa plig ter förbindas?» Sednare erinras faddrarne om de löften, de, så väl som presten, svurit Gud. Dessa och andra ställen innebära tydligen den mening, att barnet icke vore syndigt, att det blott behöfde bevaras från att blifva det, att dopet vore icke ett löftesrikt nådeförbund å Guds sida mot menniskan, utan ett sådant, hvarigenom menniska» åtog sig och förbundes till pligter, hvilka hon derförut icke egde. Allt detta måste erkännas vara i fullkomlig strid med vår kyrkas bekännelse, enligt hvilken menniskan vid födelsen hemfaller under syndens välde, derifrån förlossas genom döpelseu, der henne tillförsäkras syndernas förlåtelse och Guds nåd med alla de förmåner, deri inne - 667 fattas; äfvensom att menniskan, såsom fritt, sedligt väsende, är, äfven före dopet, ovilkorligen förbunden till Guds lags efterlefnad, så att hvarje afvikelse derifrån ar synd och såsom sådan straff underkastad, ehvad menniskan är döpt eller icke. Men äfven i en alldeles motsatt syftning kunna anmärkningar göras och hafva ofta blifvit gjorda mot nu gällande dopformulär, att det nemligen genom ordslällningen befrämjar den falska mening, att den, som undfått dopet, vore fullkomligt säker om saligheten och inför Gud ansvnrsfri, oaktadt uppenbar och upsåtlig orättfärdighet och syndig lefnad. Detta år ett af Baptisterna ofta med framgång gjordt inkast mot vår bekännelse. Hela Svenska kyrkan, säga de, anser sig ju saker om saligheten på grund af sitt i barndomen undfångna dop, oaktadt så få bemöda sig om en dermed öfverensstämmande helig vandel.
Desimom werkar hwarje Lapsia! mindsk. »ring en motsvarande ärlig förlust uri paräknad Lspiral. pfkonrst. 6526110020 inwecklaS äfwen uti prscsffsr med Os, lrirnrer, om icke de sednare maga sig godwilligt lang Ospirals-afdragct, eller ock forceras akcrbekalningen med sina stadeliga sölcher. Denna supposition wäntar man dock sällan inträffa, msn da sadanc hander, blifwer dock den fattigaste alltid uti förlusten. Wid andra punkten, fa wäl Riksdaler Lourank» Sedlarna uti Kronans upbörd anwändas til af Utstylderna ester utsatt mindstadt warde; men man och MM emellan är fruktanswärdt at de sa mindre »värde än Riksgälds. Sedlarna »u äga, ly de fä wisierligen ek gglo til förlust öfwer det fastställdka, som swavar emot inlöS»jngskidens assta ch , säledeS lära de blifwa hwilande e. mellan utstyldernas betalningstider, da de färmodeliaen ligga hos ds Ambersmän som fact dem uti aflöning. Om min beskrifning är grundad, lära de icke gerna sökas friwi-lligt; och hwarest stgdne wi med dem uri sädaft händel se ? Högloft.
BondeSt. begära uplysningar ang:de Sjöförsvaret, i hvad mån detta kunde vara, såsom ett värn emot fiendtliga anfall, förtjent af de hittills gifna och allt mer äskade anslag, som folket måste bifalla; och man har äfven sett, att pressen med ett slags otålighet väntat på ett definitift svar på den frågan: Hvilket är för Sverige råilligast, att lita på ett uteslutande land/försvar genom armé- och folkbeväpning, eller ett kraftfullt, öppet sjöförsvar, när så är, att begge delarne icke kunna anskaffas? Med spänd väntan hoppades äfven jag att få höra någon af flottans mest framstående män gifva ett nöjaktigt svar; ett svar 204 Den 8 Juli e. m. sorn kunde reda begreppen och ingifva allmänheten någon tröst och förhoppning att millionerna icke äro bortkastade på Sjöförsvaret. Under förväntan att såsom åhörare få erfara stora sanningar framlagda, som kunnat leda omdömet om en Svensk Örlogsflottas värde för fäderneslandet, var jag oberedd att upträda såsom frågande eller anmärkande, och hade helst önskat att äfven nu undvika denna sista resurs, väl vetande att jag blott helt ofullkomligt, såsom icke varande en man af facket, kan blotta sanningen, och framhålla denna högst vigtiga sak på ett för dess framgång önskvärdt och mest fördelaktigt sätt. När landtförsvaret här discuterades i allmän sammankomst, upträdde en erfaren och högst förtjent General och förklarade för allmänheten, att en folkbeväpning, eller hvad vi kalle beväringsmanskap, icke duger till något förr, än den hunnit blifva öfvad och säker på sig sjelf, icke allenast uti vapnens rätta bruk, utan säker att stå på sin post för fiendens kulor, utan att det inre lugnet sviker. Denna ojäfaktiga sanning, som tillika var en varning för det Hederv. BondeSt., att ej för mycket lita på gammal häfdvunnen krigsära, huru har den, ehuru ej ny, blifvit respekterad? Jo, — man vill väl att landet skall modigt försvaras, men genom blott och bart den nuv:de, lilla indelta och värfvade arméen, understödd af en beväringsstyrka som knapt hinner mönstras än mindre öfvas.
Genom det reseanslag, som Rikets Ständer för 2:ne riksdagar sedan beviljade lngeniör-korpsen, är det nu möjligt att alla år utsända Ingcniör-officerare på resor i utlandet — för närvarande är en till och med sänd till Amerika — och genom de från dem ständigt ingående rapporter är Regeringen i tillfälle att inhemta allt, som angående Militäringcniör-väsendet företages i främmande länder. Så veta vi ej allenast att stora kustbefästningar i närvarande stund äro under utförande vid Köpenhamn, Cherbourg, Portsmouth, Plymouth, Spezzia m. fl. örlogshamnar och att i Amerika sådanas anläggande vid ioloppen till Newyork och öfriga vigtigare städer blifvit på det varmaste förordadt af Amerikas ulmärktaste artillerist, kapten Dahlgren, i hans rapport till krigsministeriet; ulan äfven om konstruktion af dessa nya, under utförande varande sjöbefästningar ega vi fullständig kännedom. Vid det nu föreslagna fästningsverket äro ock alla de omständigheter iakttagne, som al krigskonstens nyaste förbättringar påkallas, och den befarade osäkerheten förefinnes således här ej. ■— Rörande den andra invändningen må svaras, att om frågan vore att påbörja en helt och hållet ny fästning, det med något skäl kunde ifrågasättas om lämpligt vore att börja arbetet med ett så ringa anslag, men då frågan endast är att fortsätta och småningom fullborda en sedan lång lid pågående befästning af ett vigligt etablissement och betydande sjöstad, så förfaller denna invändning alldeles. Ulan tvifvel är del vida fördelaktigare och äfven mindre kostsamt att bygga fortare än som i Sverige hitintills varit möjligt — men skulle vi här väntat med fästningsbyggnadernas påbörjande till dess stora anslag på en gång kunna beviljas, så är mer än sannolikt att än i dag ingenting blifvit gjordt, i stället för att nu likväl med de små anslagen, som endast omärkligen betungat statsregleringen, ej endast Waxholmen, Kungsholmen och Marstrand blifvit fullständigt ombyggde, utan ock Carlsborg till mer än hälften blifvit nybygdt.
Dernäst kan jag icke undgå att förklara min stora tillfredsställelse öfver att hafva hört Hr Brakel öppet uttala en önskan, som säkerligen ganska många dela med honom och mig, att nemi. en solid och definitiv politisk förening slutligen måtte åstadkommas mellan de tre skandinaviska rikena. Denna förespegling — jag kan icke f. n. benämna den annorlunda — är på sätt och vis dock glädjande, och den ligger närmare än kanske några tro, såsom den antagna eller förutsatta grund, hvarpå Sverige både för det närvarande och det kommande bör bygga planerna till sitt och de öfrige Skandinaviska brödernas försvar. Hvad nu Hr Brakels motion angår, vill jag blott nämna, att ingenting skulle vara mera önskligt än att Rikets finanser tilläto att helt simpelt antaga hela förslaget. Der ligga visserligen några små hinder i vägen, till följd af Grundlagen, att adoptera en plan, hvilken, såvida jag upfattade den riktigt, gick ut på något, som skulle vara färdigt först om 15 år, och vi skulle således bestämma nu på förhand hvad som till en del egentligen tillkomme blifvande Ständer. Detta skulle likväl kunna rättas, och jag vill i alla fall förklara, att jag icke skulle vara emot om förslaget reducerades till byggande af ett eller annat ångfartyg, eller, med andra ord, receptet blef något afklipt. Vill man åter att vi skola taga för afgjordt, att Danmark snart skall bli en integrerande del af den stora Nordvestra Monarkien, och att vi hafva 15 års tid på oss att ostördt få arbeta på en gemensam plan till försvar, som baseras till en del på upkomsten af denna stormakt, då, och ehuru jag icke betviflar, att Hr Brakel känner den gamla Svenska sägen, att bakom ett ord bör stå en man, och ehuru jag icke har något emot att han sjelf anser sig vara denna man, och att det äfven står en annan man bakom honom, så är detta likväl icke tillräcklig garanti för R. St:r, när det är fråga om att adoptera en sådan vidtutseende plan. Nu måste jag likväl lemna denna motion, för att vända mig till den ädle motionären, Frih.
Med denna trafik, som på sednare åren betydligt tilltagit, samt personförbindelser mellan Arboga-trakten och hufvudstaden, sysselsatte Arboga ett icke ringa antal fartyg, och med en del af dessa underhölls, genom Södertelge-, Göthaoch Trollhätte-kanaler, förbindelsen emellan Arboga, Norrköping, Götheborg jemte andra vid kanal-linierne samt de stora insjöarne belägna platser. Vid stranden af Arboga-ån, som på mer än 1 mils längd passerades af de fartyg, hvilka genom Hjelmare-kanal underhöllo kommunikationen mellan Mälaren och Örebro samt andra vid Hjelmaren varande hamnar, funnes lastageplatsen vid Svarthäll, Reutersberg och Grafudden, från hvilka ganska stora qvantiteter tegel och skogseffekter afskeppades till hufvudstaden. Rörelsen å detta vattendrag vore således högst betydlig och det var med stort bekymmer man emotsåg denna farleds snart inträffande förfall, derest åtgärder till dess upprensning och fördjupning icke vidtoges, ty genom fällning ur vattnet af de jordpartiklar, som af höstoch vår-flödena, men ännu mer af ångfartygen, sattes i rörelse, hade segelrännan år ifrån år blifvit alltmer igengrundad, särdeles vid åns utlopp nedanför Kungsöhr, så att den lid skulle med temlig visshet kunna beräknas, då, i fall nämnde förhållande finge fortfara, all sjöfart på Arboga å och följaktligen äfven på Hjelmare - 380 Expeditions-Utskottuls Förslag till underd. Skrifvelse, A':o 443. kanal blefve hämmad. Att söka förekomma detta, vore alltså oundgängligen nödvändigt, och Arboga stad hade, på sin bekostnad, genom Chefen för medlersta Vägoch Vattenbyggnads-distriktet, låtit anställa pliktning utefter hela årännan samt upprätta kostnadsförslag till densammas uppmuddring till behööigt djup. Enligt berörda förslag vore kostnaden beräknad att utgöra, för muddring af ån inuti hamnen intill Hjelmarekanals utlopp vid Grafudden, 20,700 R:dr, och för årännans upprensning från nämnda utlopp till Mälaren, 35,200 R:dr samt segeldjupet ämnadt alt blifva 8 fot öfver Hjelmare-kanals nedersta slusströskel.