Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var en af Valands hjordar, och hans dotter Skade, den skidlöpande och pilslungande disen, torde nyss varit där och drifvit hjorden ned i dalen till stället, där den nu betade. Loke föreslog, att man skulle hvila sig här och äta sig mätt. Renoxen fångade han utan svårighet och slagtade. En eld antändes för köttets tillredande. Detta vardt buret öfver elden, men när det borde varit färdigt, hade det icke blifvit mört alls, och det förekom som om elden ej hade någon värkan på det. Medan gudarne undrande talade härom, kom en örn och slog ned i ett träd därbredvid. Örnen hade ett ovanligt stort och majestätiskt utseende, och ögonen, som framlyste ur hammen, hade icke djurets blick. Gudarne gissade genast hvem han var. Det var kändt, att Valand, som gjort svaneskrudar åt växtlighetsdiserna, hade gjort en örnham åt sig själf. Oden hälsade honom med ord, som angåfvo, att gudarne erkände sig stå i tacksamhetsförbindelse till honom. »Du, som gömmer dig i fjäderskruden», sade han, »är konstnären, som gudarne hafva att tacka för många smiden». Han berättade därefter om den underliga tilldragelse de nu bevittnade, att elden, hvarmed maten tillreddes, likasom förlorat sin kraft, och sporde den mångvise Valand, huru detta skulle förklaras. Valand gaf sin faders baneman icke ett enda ord till svar. Han vände sig i stället till Höner och sade: »blås i elden, och han återfår sin kraft, om I tillerkännen mig min fulla andel i den helga måltiden». Höner blåste, och tillredningen var nu genast färdig. Oden bjöd Valand att taga plats ibland dem, och tillsade Loke att dela köttet i fyra delar och framlägga en del åt dem hvar. Valand flög ned, men lade icke bort fjäderskruden, såsom väl Oden väntat. Loke gjorde delningen, men torde varit harmsen öfver att han, som fått värdigheten af asagud, skulle betjena en, som endast hade alfbörd.
När Allmänna Besvärsoch EkoJ nomi - Utskottets den 2O sisth Januari afgifne och den 2 dennes på bordet lagde Betänkande, rörande upplifvande af Kongl. .Resolutionen på Bonde-Ståndets Besvär, hvarigenom stadgas, att inga sådane Marknader som allenast en dag påstå , må begynnas dagen före eller efter nå", gon Söneller stor Helgedag, nu åter föredrogs, blef detsamma af Hedervärda Bonde - Ståndet bifallit. S. D. När Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets den 26 sisth Januari afgifnt» och den 2 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte frågor och , gjorde förslag om ändring och inskränkning i K.rono-Brefbä« Prot. Utdrag d. 7 Febr. 1818. 91 ringen , nu åter föredrogs, blef detsemma a£ Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit. S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets den 26 sist!. Januari afgifne och sedan sista Pleni-dag på bordet hvilande Utlåtande, i anledning af, inom Bonde-Ståndet uppstådd fråga om befrielse från skyldigheten, att afskala barken å utsynte Ekar; och blef detta Utlåtande al Bonde - Ståndet gill ad t. S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets den 29 sisth Januari afgifne och sedan sista Pleni-dag på bordet hvilande Utlåtande, i anledning af yrkad rättighet för Städernes Magistrater, att utfärda Besepass; och blef detta Utlåtande af BondeStåndet godkändt. S. D. Hå Stats-Utskottets den 31 Januari meddelade och den 2 dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Herr Bagers motion om understöd af Allmänna medel för fullbordande af Hamnbyggnaden i Malmö, nu åter föredrogs; blef detsamma, i anledning af BancoFullmägtigen Anders Danielssons deremot gjorda anmärkningar, hvaruti flere af Ståndets Ledamöter instämde, öfverlemnadt till Utskottets förnyade handläggning, hvarom Ilesp.
Hoppet att denna inrättning, sådan den nu är, snart upphörer är likvisst så tillfredsställande, att jag gerna är färdig att glömma de af det gamla Bolaget begångna oförrätter, endast för att tänka på möjligheten af en ny förbättrad den just för uteblifvandet 8 Den 2g December. Dykeri-Inrättning, mera svarande för ändamålet, och jag skyndar mig således till liufvudsaken, nemi. grunderna för möjligheten af en sådan ny inrättning. Sedan Herr Montgomeries motion gjordes, har Konungens Nådiga Proposition om Dykeriet ankommit; men då de i den Nådiga Skrifvelsen åberopade handlingar, utgörande de underdåniga yttranden i ämnet, som af vederbörande blifvit infordrade, ej åtföljde skrifvelsen, hvilket varit önskeligt, då derutaf troligen många interessanta upplysningar för bedömandet af saken varit att hämta, så nödgas jag sjelf, så godt jag kan, leta mig fram genom det mörker, som för närvarande tyckes omhölja denna sak. Första frågan torde således blifva: bör en Dykeri-Inrättning finnas eller ej? — Svaret härå tyckes blifva jakande, endast en sådan inrättning kan existera jemte friheten för den i sjönöd stadde att, om möjligt är, hjelpa sig sjelf, utan Djrkeriets biträde, åtminstone inom en längre, fastän bestämd tid; en frihet, som jag på intet vis tror böra betagas den sjönöd lidande. Antager jag derjemte, att alla omkostnader böra vara så lindriga, som möjligt, för att ej öka den olyckliges redan nog stora känbara förluster, så framstår den andra frågan: kan en sådan Inrättning af en - Den 29 December. 9 skilde personer vidmagthållas, eller bör Staten öfvertaga densamma. Hvad det förra beträffar så tror jag ej, att något enskildt Bolag anmäler sig, så framt ej utsigten af en betydande vinst framlockar ett sådant; och då blir förhållandet lika med hvad det nu har varit. Att åter medelst stränga reglementariska föreskrifter tvinga ett sådant Bolag att äfven, med äfventyr af förlust, bärja andras egendom, torde blifva omöjligt om ej i högsta grad obilligt. Dessutom tror jag 60 §.
Jag känner icke någon enda Representativ Statsförfattning, der lagskipningens oberoende, ej blott af den ena Slatsmagten, utan af Den 27 J a n ua r i i e. m. dera bådaj icke finnes såsom orygglig princip stadgad. Och i sanning, om angeläget är, att den verkställande Magten icke må inflyta på Domarepröfningen, är det ej mindre magtpåliggande, att en dylik inflytelse, vare sig direkt eller indirekt, icke heller må inrymmas åt den Statsmagt, som sjelf stiftar lagar. Historien vittnar, varnande, i båda dessa fall, och det senare är icke mer än det förra främmande för våra inhemska häfder. Vore det här lämpligt att tänka sig en rangordning bland missbruk, skulle i'ag anse Folkrepresentationens inflytelse i agskipningen ännu vådligare, än den verkställande myndighetens, derföre, att från den sist nämnda sidan man vanligast blott äger intressen att befara, men från den förra, både för talrikhetens och opinionsstridigheternas skull, man ägde att frukta, icke endast intressen, ulan äfven passioner. I det ena hänseendet funnes dessutom uti Constitutionella Stater en alltid åtkomlig ansvarighet, som i det andra, fordell på mängden, folie på ingen. — TryckfrihetsCommitéen är obestridligen en direkt emanation från Rikets Ständer. Dess inflytelse vore således Principalernas, eller blefve det åtminstone så ofta desse behagade. Äfven Utskottet synes icke hafva så alldeles förbisett denna slutföljd. — ’JFolket återfinge” — heter det sid. 3o — -”den förut inne"hafda rättigheten, att genom egna ombud gyttra sig i de för dess frihet så särdeles 138 Den 37 Januari i e. ni. "maktpåliggande tryck frihets-målen." Men jag hemställer vördsamt, huruvida denna regel, så sann, så vigtig, då Tryckfrihetslag stiftas eller förändras, är naturligen användbar uti de isolerade fall, då det endast är fråga om att i ordentlig rättegångsväg tillämpa lagen. Den omnämnda rättigheten hänförer sig till lagen sjelf, icke till målen.
— I hvilket Stånd, mine Herrar, är hedern och allmänna aktningen mer underkastad ödets brytningar, än det Militaira, der man, fast olika kladd, olika lönt, af olika förmögenhet och olika grad, bör äga känslan för äran lika stark, och der Fändricken och Fältmarskalken, olika till sine Befattningar, böra vara lika till sina moraliska dygder? Månne ej erfarenheten visat, att äfven Håfven under en sträng vinter kunna jernnäs och, i stället för ett starkt värn, lemna ett öppet fält, till förmån för en tilltagsen Fiendes fortkomst? Månne ej Tactiquen och Armeens Organisation undergått sådana förändringar, så att man nu med en förundransvärd hastighet kan framkasta massor i trots af Elementer och Naturhinder, utan att medföra betydliga förnödenheter, hvilket fordomdags ansågs omöjligt? Månne ej endast varuprisens betydliga stegring i de sednare åren påkalla en betydlig förhöjning i de till Krigsmagtens behof förut anslagne medel? och månne ej det behöfdes och vore nyttigt att in uti hjertat af Riket lägga småningom grunden till ett säkert Etablissement för vår Banque, våra Publique Verk och våra Förråder, dit de kunna förås i händelse Hufvudstaden hotades med fiendtligt anfall, på det ej dess förlust medförde hela Statens. — Derföre är det ej min mening påstå vi skulle bygga en annan Hufvudstad; ty sådant kan endast under Seelers rymd låta sig verkställa och med andra Moyener än våra, ulan endast den, att ha en säker tillflyktsort för dessa Rikets 76 Den 2 Januarii. angelägenheter, dit de uti behofvens ögonblick kunna kastas. Exempel på den verkan, dä Nationens uppmärksamhet varit för mycket fästad på Hufvudstaden, då den varit Depot för alla behofven, haft på Statens öden, visar oss sednare KrigsHistorien många, och om vi följt med noggranhet de stora Krigs-operationerne, sorn i sednare tider ägt runi, skola vi lätt inse, att den anfallandes Härar alltid rigtats åt dylika vigtiga puncter.
Maj:t icke hinna att, vid detta Riksmöte, meddela sin Nådiga sanction.- och då meningarne icke torde vara sä alldeles enstämmige om sättet att afhjelpa olägenheterna af Bänkmansinräftningen; synes det mig icke något vara vunnet vid att nu afgöra, men mycket vid att uppskjuta, frågan. Friherre Boye: Om jag trodde att detta ämnes utredning skulle fordra någon vidlöftig Den 7 Augusti. 229 handläggning , så skulle jag också anse den omöjlig att medhinnas till i morgon; men mig synes att Utskottets åtgärd kan lättligen meddelas; och då torde det icke vara omöjligt att ju ärendet kunde vid denna Riksdag hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas. Herr PahlmanHvad först angår fråganatt erhålla en bestämd lydelse i Redactionen, tror jag, för min del, att den lätt kan uppgöras, i enlighet med Herr Lagerheims tillstyrkande; att RiddarhusUtskottet visserligen kan till i morgon hinna uppsätta och justera den, samt med densamma till Ridderskapet och Adeln inkomma. Beträffande åter den frågan huruvida ett beslut, häröfver fattadt vid denna Riksdag, skulle vidare vid den nästa blifva gällande till efterföljd, vågar jag väl ej bestämdt påstå, men tror likväl att Ridderskapet och Adeln är formligen constitueradt innan valet till Electorer företages, och således i tillstånd att afgöra huruvida de vilja ställa det nya Valsättet i utöfning; äfvensom jag tror att på de -dagar, som ifrån Riksdagens början intill Electorsvalet förflyta, skulle Kongl. Maj:t säkerligen medhinna att, om Honom så behagade, meddela sin Nådiga Sanction; och i sådant fall inser jag icke något hinder i RiddarhusOrdningen för den omedelbara verkställigheten af ett sådant beslut. Friherre Mannerheim:
Proposition JYi 13. dringen kunde ske utan men för indelningshafvaren, helst den af Landtmätaren föreslagna årliga ersättningen vöre fullt tillräcklig, likasom Chefs-embetet vid regementet, efter erhållen del af ärendet, förklarat sig icke hafva funnit sköl att motverka nådigt bifall till ansökningen, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, under åberopande af dessa omständigheter, för egen del, underdånigst tillstyrkt, att, för uppgifna ändamålet, ofvanomförmälda areal af en ref 0,5 stång jord måtte få från Kaptensbostället Bredaryd Norregård N:o 4, om ^ mantal, afsöndras, med förbindelse för Bredaryds församling att, efter tillträdet af berörda jordrymd, till indelningshafvaren erlägga den föreslagna årliga ersättningen af II kappar spanmål; hvarefter Kongl. Majits och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, i ämnet hörda, medelst gemensamt utlåtande jemväl i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till meranämnda jordafsöndring under i öfrigt föreslagna vilkor, men ersättningen beräknad i jemnt tal till 2 kubikfot 2 kannor, samt med stadgande tillika, att den årliga afgälden alltid bör med penningar efter tioårigt medelmarkegångspris till indelningshafvaren betalas I anledning häraf vill Kongl. Majit föreslå Rikets Ständer, att, för utvidgande af Bredaryds församlings kyrkogård, den uppgifne arealen af 1 qvadratrel 0,5 qvadratstång jord må från Kapitensbostället Bredaryd Norregård Nio 4, om \ mantal, afsöndras, emot en årlig afgäld af elfva kappar eller i jemnt tal två kubikfot två kannor, hälften råg och hälften korn, hvilken afgäld alltid bör med penningar efter tioårigt medelmarkegångspris till indelningshafvaren af församlingen betalas.
Flere prismedaljer erhållna, och äro fabrikaten fullt jämförliga med de bä- sta utländska. Tillhandahållas hos hrr specerihandlare. [2228] Ståplisséer | J j ' (Harmoniveck), j Alla sorters tyger, äfven de ömtåligaste, såsom tyger till brudoch balj toaletter, kunna plisseras på detta sätt. j Färgade, tvättade, lappade, som kunna {vara hopsydda af de minsta bitar, erQ hålla utseendet af att vara nya i denna; piissering. Beställningar hela kjolar i omkring utföias mom 2 timmar. (ordet: Plisseringsatelieren. b. Bedes att någon i karamellskokning hemmastadd person godhetsfnllt lemnar beskrifning däröfver och goda recept. Ung fru. Hur skall jag bäst sköta och vårda min lilla fönsterträdgård, att den må lyckligast stå öfver de stundande mörka vintermånaderna t Blomstervän. Huru arrangera ett nätt och praktiskt cigarrbord! För ett godt råd tackar på förhand 1 Norrbro. Profver kostnadsfritt. Rekvisitioner, öfverstigande 20 kr. värde fraktfritt. Modeplanscherna åtfölja rekvisitionerna. tfer, NusilfV e r - o. G r a - h u s m o d e r, som sätter värde på att vid hembakning erhålla goda småbröd och tårtor, spisoch knäckebröd, olika sorters limpor, olika slags karameller och glace samt god jäst m. m., m. m. bör insända 75 öre i frimärken till C. O. Ekblad &amp; Comp:s bokhandel i Vestervik, då portofritt erhålles en tillförlitlig S a t S - b o k för nämnda ändamål. [2167J • A 4 hälft. S v a r. Waldmeister (Asperula odorata Hvarje flora upplyser om plantans utseende. Aromen, som både blomma, blad och stjälk innehålla, beror på ett särskildt ämne » Coumarin » (samma ämne, som förlänar gräsarten Anthoxanthum odoratum Emedan Waldmeistern blommar i maj och man då begagnar den till hälar, kallas en sådan allmänt omtyckt bål majbål.
Vid denna med ordning förda Räkenskap få P.evisorerne, lika med. 1837 års Stats-Revisorer, endast anmärka, att under de båda åren, sorn varit föremål för granskning, Arfvodcn fortfarande utgått till 2 Civile Ledamöter i Kongl. Iirigs-Collegium med 400 R:dr till den ena och 200 R:dr till den andra Ledamoten.. Cassans säkerhets-handlingar befunnos, vid den af Revisorerne anställde inventering, i behörig ordning.. Hufvudböckerne, som i Kongl* Kammar-Rätten reviderats för år 1836 utan anmärkning, men för år 1837 ännu icke. undergått granskning» redovisa inkomster och utgifter sålunda - — 102 — Debet. Balance från föregående året: Lefver ering: Från Kongl. Räntekammaren 150,500: 123,388:12. 5. Balance till följande året: — Credit. Balance från föregående året: Balance till påföljande äret: - Särskildte medel i och för kostnaderne till de förstärkta Garnisonerne ä Waxholm och Carlsten. Räkenskapen, granskad i Kongl. Kammar-Rätten för hegge åren utan anmärkning, utvisar: Debet. År 1837 Balance från föregående året: Uppbörd: Balance till påföljande året: Balance från föregående året: Garnisons-förstärkningen å Carlsten: — Upphandling af proviant . 6,390:25.10. 6,692:— 9. Summa 32,911: 34. 8. 16,520:45. 7. I enlighet med hvad vid 1837 års Stats-Revision, under granskningen af 1834 och 1835 årens räkenskaper, yttrats, har denna Fondens skuld vid 1835 års slut, 23,544 R:dr 30 sk. 9 r:st, blifvit, enligt Kongl. Brefvet den 12 December samma år, ersatt det paföljande året af 3:dje Hufvud-Titelns besparingar.
— Och ehuru, vid inför Directionen med dem anstäldt prof, de visat sig hafva, tili ernående af ifrågavarande färdighet, använt högst berömvärda bemödandea, samt jemväl ådagalagt utmärkt skicklighet att med såkalladt Stenografiskt Alphabet anteckna hvad i berörde ändamål blifvit mundtligen anfördt, har Directionen « likväl icke funnit det af Ridderskapet och Adeln med snällskrifningen åsyftade ändamål kunna vara fullkomligen vunnit genom de särskilde methoder Sökanderne vid ifrågavarande tillfälle inför Directionen begagnat; dock har Directionen, i anseende till Ryttmästaren Silfverstolpes och Notarien Hjertås vid förande af MemorialProtocoll i öfrigt ådagalagda skicklighet, antagit dem till Extra OrdinarieCancellister vid Ridderskapets och Adelns Cancellie för denna Riksdag. Och då Ryttmästaren Silfverstolpe samt Notarien Hjerta, hvilka under hela Riksdagens lopp tjenstgjort såsom biträdande vid Den gJunii e. m. förandet af Ridderskapets oeh Adelns Protocoll, samt dervid sannolikt ännu ytterligare uppöfvat deras färdighet uti ifrågavarande, icke utan särdeles möda inhämtade, konst, torde äga ett billigt anspråk, att äfven inför Ridderskapet och Adeln, å deras derutinnan förvärfvade skicklighet, aflägga prof, har Utskottet ansett den af Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag utsatte täflingstid af en månad från Riksdagens början böra utsträckas till en månad ifrån det detta Betänkande till Ridderskapet och Adeln inkommit, hvarförinnan Ridderskapet och Adeln torde tillåta bemälte Sökander, derest de sådant åsLunda, att inför Ståndet aflägga prof i snällskrifningsmethoden, efter fullgörande hvaraf det ankommer på Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning att, efter de för dess beslut vid sista Riksdag lagde grunder, bestämma, om det utsatte praemium må kunna någondera af de täflande eller den ena företrädesvis, eller ock tilläfventyrs dem begge gemensamt tillerkännas. §.
Utskottet meddelade tillförlitliga upplysningar, troligen icke någon Hytta i Riket är så trångt byggd, att Jernets gjutande i vanliga , invid hvarandra formade Gösar, om i4 å id Lispunds vigt, vore alldeles overkställbar^ Allni. Besv.- och Oec.-Utsk. Utlåtande 2V;0 1S0. i*j och att dertill icke skall erfordras större utrymme än som är nödigt för den vid Jernets härdning brukliga svängkran och släckningsho ; hvarförutan, äfven med bibehållande af härdnings-methoden, stämpeln å det större stycket kan, med högst obetydlig möda och tidspillan , åsättas på så många ställen, att, efter sönderslagningen, tillräckliga delar deraf på de mindre bi tärne blifva synliga , för att göra detsamma igenkännligtRättigheten att, med afseende på otydlig eller förstörd stämpel, vara fri för åtal, synes Utskottet alltså icke behöflig, men endast ledande till svårighet vid Författningens tillämpning till förekommande af verkliga missbruk. Slutligen får Utskottet, så väl i afseende på Bengt Erikssons från Wermlands Län yrkande, att undantag från ifrågavarande påföljd för uteblifven stämpling måtte göras åtminstone för det Tackjern * som till allmogen i Wermland lemnäs i utbyte mot säd, vid de med nämnda varor derstädes, enligt Bengt Erikssons uppgift, öfliga byteshandel, förklara att, ehuru Utskottet i öfrigt icke eger någon kännedom om tillvaron eller betydligheten af denna Bih. till R. St. Utlåtande
Af Herr F&1I161D 1 Att, i öfverensstämmelse med hvad redan beslutats i afseende å jernhandteringen, förädlingen af mineralrikets öfriga alster må befrias från all annan beskattning än bevillning. Sedan Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers framställda underdåniga ansökan, genom Dess nådiga förordning af den 20 September 1859, angående utsträckt frihet för bergshandteringen, under uttryckande deraf: ”att de näringar i allmänhet, hvilka afse förädling af mineralrikets alster, numera icke synas böra vara underkgtade särskilda inskränkningar eller andra föreskrifter för rörelsens bedrifvande, än dem sorn gälla för likartade näringar, och lossandet af de från äldre tider ännu bibehållna band å bergshandteringen kan verkställas utan samtidig rubbning uti nu fastställda grunder för dess beskattning”, bestämt, att masugnar, hyttor och andra inrättningar, som afse tillgodogörande eller förädling af mineralrikets alster, skola, i afseende å vilkoren för rörelsens utöfning, hänföras till fabriker; samt då vidare, med anledning af under sistlidna riksdag derom väckt motion, Rikets då församlade Ständer för deras del beslutat, att hammarskatten för hela riket och tackjernslionden för alla hyttor, belägna utom de egentligen tackjernsblåsande bergslagen, skulle upphöra, och Kongl. Maj:*, genom Dess nådiga Förordning af den 14 December 1860, åt detta Ständernas beslu* gifvit
Föredrogos och begärdes på bordet följande från LagUtsk. inkomna utlåt:n och mern.: i N:o 5, i anledn. af väckt motion, ang:dc upphörande af den s. k. offringen till Presterskapet; N:o 8, i anledn. af väckta motioner, ang:de upphörande af likstol m. m.; N:o 9, i anledn. af väckta motioner, ang:de utsträckning af kust-allmogens rättighet att idka utrikes sjöfart; N:o 10, i anledn. af väckt motion, äng:de rättighet till kyrkostugors uppförande å kyrkovallarne: samt N:o 11, om arfvoden för ökad cancelli-personal. Anmältes till bordläggning nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåt:n och betänkm, nemi. från Stats-Utskottel: INT:o 17, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 3; N:o 18, i anledn. af väckta motioner att de extra anslag, som af R. St. för allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under 4 år; N:o 19, i anledn. af väckt motion om inköp för statens räkning af hälften utaf de bruksägaren Elsvik tillhöriga silfvergrufvor i Lindes socken af Orebro län. Banko-Utskottet: N:o 10, med hemställan om afskrifning af 2:ne från banken utgifna odlingslån. Lag-Utskottet: N:o 1, i anledn. af verkställd granskning öfver R. St:s just.- ombudsmans embetsförvaltning under den sedan sista riksmöte förflutna tid. 206 Den 19 Januari c. m. N:o 2, i anledn. af väckt motion ang:de förändring af den i K. förordn. d. 16 Nov. 1841 för fylleri och dryckenskap bestämda påföljd. N:o 3, i anledn. af väckt motion, ang:de dels förändring i tiden för de s. k. smäprotocollens insändande till hofrätterne, dels ock utvidgning af samma prot.
Den siste värde talaren började sitt anförande med att förklara, att han ansåge ifrågav:de förslag vara särdeles oskyldigt, och jag ber att få upprepa detta yttrande, ty det kan väl icke finnas något mera oskyldigt stadgande, än att medgifva innevånarne i vårt naboland, hvilka tala samma språk som vi, och hvilkas förhållanden i så många afseenden närma sig våra, rätt att här drifva handel eller handt - Den 31 Januari e. ra. 237 verk. Vi hafva under senare tider temligen bestämdt öfvergått till liberalare grundsatser i näringslagstiftningen, och fråga icke vidare efter, från hvilket land vi hemta våra förnödenheter, utan söka endast att erhålla dem till det lägsta pris och af den bästa beskaffenhet. Om en främling på andra sidan sundet, till hvilken man nu skickar arbete från Sverige, funne för sig förmånligt att flytta öfver hit, för att här sprida en del af produktionskostnaden, sina kapitaler och insigter, borde vi väl icke förvägra honom det, ty det är ju vi, som skörda vinsten derutaf, då vi slippa importera våra artiklar. Fordra icke de principer, vi numera följa i näringslagstiftningen, och konseqvensen, att vi medgifva våra grannar i I anmark den nu föreslagna rättigheten? Hr af Klint har yttrat, att, om man vore konseqvent, man borde medgifva icke allenast Danmark, utan äfven alla andra nationer den ifrågasatta rättigheten, men den värde talaren har dervid förbisett, hvilken skilnad i förhållande till Sverige det är emellan Danmark och andra länder, och att man i Danmark talar nästan samma språk sorn hos oss. Hvad beträffar den af samme värde talare yttrade förmodan, alt statsskäl legat till grund för Utslcts ifrågavide hemställan, så vill jag i en så oskyldig fråga som denna icke spåra eller vädra några djupare skäl, och bryr mig icke om den skandinaviska politiken, utan fäster mig endast vid det, som är förmånligt för Sverige, och anser allt sådant böra medgifvas. En af Sveriges possessionater bar i dag berättat mig, att han på sin egendom har f\ra Danskar, hvilka äro uppförda till fyrktal, och i alla andra alseenden införlifvade med våra Svenska förhållanden.