Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kunskap i detta språk förutsattes, enligt gällande författningar, för hvarje examen inom Academiens fyra Faculteter, således icke blott i den Theologiska, utan äfven i den Philosofiska, Juridiska och Medicinska. Jag känner icke så fullkomligt alla Gymnasier inom vårt Fädernesland, att jag tilltror mig kunna afgifva ett allmänt omdöme öfver deras nu varande beskaffenhet. Af Gymnasierne i Landsorterne vill jag blott nämna ett, derföre att jag bast känner detsamma. Det är Linköpings Gymnasium. De der anställde Lärare äga genom kunskaper och undervisnings-gåfvor en förtjenst, som trotsar den strängaste granskning. Jag vågar äf - Ridd, 0. Ad. Pr. IV. Band. 23. 354 Ven 31 Maji f, nt, ven hoppas, att om Friherre Björnstjerna ville taga en närmare kännedom af det i Stockholm inrättade Gymnasium, detsamma skall befinnas yäl svarande mot sitt ändamål, ehuru dess organisation, i brist af nödige penningetillgångar, ännu icke hunnit blifva fullständig. Det år mig obekant om Herr Friherrens tid tillåtit honom besöka hufvudstadens öfriga Undervisningsverk ; jag föreställer mig, att han i sådant fall fått om dem ett fördelaktigare begrepp. Då jag har den åran att vara Ledamot af Directionen öfver dessa Läroverk, har jag både af skyldighet ock af böjelse ansett mig böra inhämta i hvad skick de sig befinna. Jag har dervid icke kunnat upptäcka de stora brister, hvilka Friherre Björnstjerna tillagt våra offentliga läroanstalter, och jag skulle göra mig en stor förebråelse, om jag underlåtit att till rättelse anmäla dessa brister, i händelse de verkligen funnits. Slutligen får jag yttra min Öfvertygelse, att de brister som våra Gymnasier och allmänna Skolor ännu kunna åga, på det tjenligaste sättet afhjelpas genom den af Kongl. Majit, på UppfostringsComitéens tillstj^rkande, anbefallde Revision. Friherre
Ridderskapet och Adeln till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitteradt, har Herr Franc Sparre, B., under medgifvande af missförhållandet emellan Statens närande och tärande Medlemmar, och af dess skadlighet för Stats-kroppen," ansett det höra undersökas, om, (hvilket ock är den i sig sjelf ädla orsaken till de öfvergångar från den närande till den tärande Classen, öfver hvilka vi klaga,) det aldrig hviiande begäret till lyftning, odling och förädling icke kunde få en annan rigtning, sannare i sin princip, värdigare personen och nyttigare för Staten, och om icke, mot hvad man påstått, Staten kan A sin sida göra något , att leda det. Att mechaniskt arbeta är icke ovilkorligen nödigt för att höra till den närande Classen; ty den som leder andras arbeten i productiv väg, är likaså närande medlem , som den sjelf arbetande ; och den som genom öfverlägsenhet i förstånd och kunskap förstår, att till högre product använda den liandarbetandes råa kraft, är, lika så närande sorn denne, och i en vida högre grad gagnelig för samhället. Hittills har likväl hos oss, samhällets producerande yrken föga synts tilldraga sig den mera bildade Glassens uppmärksamhet. Denna Class sträfvar till Sta - 448 Stats-Utskottets tens tjenster, men får ej rum der. Fråga uppstår således, huru detta öfverskott af personer med mera vårdad uppfostran kan, nyttiga för sig och samhället, användas i productiva yrken och om ej, utom Handeln, som redan skötes af denna Class, äfven Landtbruk, Bergsbruk, Manufacturer och Handtverkerier, vid desse jNäringars practiska handläggning, kunna nyttigt använda desse för sig och Staten så besvärliga Öfverskotts-personer. Om personer af bättre uppfostran, men ringare förmögenhet, eger tillfällen att från ungdomen studera Landtbruks-yrket och ville nöja sig att med eget rörelse-capital sköta andras jord till dess de kunde förvärfva egen, skulle snart bildas en Class af Arrendatorer, sorn Jordegare skulle vara glada att emottaga.
(Ferme modMel, hvarvid tillika en inskränktare del af jorden kunde användas till verkställande af försök under ledning af en i jordbruket kunnig person, biträdd i och för nödiga undersökningars verkställande af en skicklig agrikulturkemist, i likhet med hvad i andra länder på mångfaldiga ställen eger rum, har Akademien, som ansett ändamålet med berörde egendoms upplåtande åt Akademien icke kunna vinnas, derest ej Akademien genom statsbidrag sattes i tillfälle icke blott att föregå den enskilde landtbrukaren med efterföljansvärda åkerbruks-methoder, utan ock att i försöksväg theoretiskt och praktiskt arbeta på dessa ruethoders fullkomnande, i underdånighet hemställt, att för tillvägabringande häraf måtte anvisas dels såsom anslag för en gäng till egendomens iståndsättande genom a) grunddikning af 60 tunnland å 100 R:dr Riksmynt pr tunnland 6,000: •—. b) uppgödning af samma areal 4,500: — c) uppförande af ändamålsenliga byggnader, enligt särskildt uppgjordt och i underdånighet bifogadt förslag 15,000: — tillsammans R:dr Riksmynt 25,500: — dels såsom årliga anslag: d) till ökad aflöning för en inspektor med den högre bildning och skicklighet, som, med hänsigt till här ofvan antydda förhållanden, komme att erfordras 1,500: — * e) till försöks verkställande 3,000: — tillsammans R:dr Riksmynt 4,500: — Bih. till R. St. JYs 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 185G. 14:o angående anslag till premier vid allmänna landtbrukare-möten.
Krigs.coll. derpå grundade circulär af d. 23 i samma månad, blifvit fiirordnadt, att betalningen för beriirde handtlangning bör med 6 sk. b:co om dagen för hvarje man utgå. Dä detta missförhållande, så väl med afseende på soldatens förpligtande att ovillkorligen ställa sig lill efterrättelse ordalydelsen af förestående §, sorn i anseende till den högst obetydliga ersättning honom för det dryga, att icke säga obilliga åliggande bestås, är i ögonen fallande, torde jag blott behöfva fästa K. II. St:s uppmärksamhet derpå, för alt bereda soldalen någon lindring i det onus, som synes allt för hardt drabba honom lill vinning för Kronan eller den fond, som bestrider kostnader för omoch nybyggnad af ofvannnmnde boställen. Exempelvis vill jag blott anföra, att inom den ort, der jag är född, eller Westerbottens län, hafva mänga soldater af den der förlagde fältjägarecorps ända lill och med 15 mil, samt ända till 30 mil dä fråga är om uppförande af karaktershus ä regtlsolficersboslällen, att tillryggalägga, och för hvilken förra marschkostnad soldalen icke äger alt beräkna sig någon ersättning till godo, förrän lian kommer till arbetsstället, sorn vanligt/is är beläget nära vid compagnisarnlingsplatsen. Det synes derföre vara billigt, all han, som i allmänhet icke är fullt tryggad till sin bergning, eller kan sägas vara väl lollad, om icke alldeles befrias från åligganden, sorn icke egentligen tillhöra hans tjenst, åtminstone erhåller en efter nuvar. lefnadspriser lämpad högre betalning för sin möda.
Proposm jemte anförandet remitterad till Lag-Utsk:t. Föredrogos och remitterades till Lag-Utsk:t K. M:s nedannämnde d. 12 dennes bordlagde Nåd. Propos:r till U. St:r, nemi.: l:o, om antagande af en författning ang:de förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat; 2:o, om antagande af en författning ang:de giftermål mellan kristen och mosaisk trosbekännare; samt 3:o, om antagande af en författning ang:de allmänt kyrkomöte. Föredrogs och remitterades till Stats-litsk:t K. M:s deri 12 dennes bordlagde Nåd. Propos. till R. St:r, ang:de ersättning till domare och målsegare i de fall, då flere härader hafva gemensam tingsstad i brottmål. Föredrogs oell lades till handlingarne K. M:s den 12 dennes bordlagde Nåd. Skrifvelse till R. St:r, i ani. af åtskilliga af R. St:r vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar. F^öredrogs Gr Dalmans, Wilh. Fredr., den 12 dennes på bordet lagde motion Jll 13, om undersökning af mulbetesrätten. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Vid uppläsandet af denna motion begärde jag den på bordet, emedan jag trodde att den innehöll ett vidsträcktare förslag i afseende på inskränkningen af mulbetesrätten; men jag har sedermera funnit, att det blott är i vissa fall, som en sådan inskränkning åsyftas. Vid sådant iorhåliade anser jag motionen vara ganska billig. Blott i en enda punkt anhåller jag att få yttra några ord, nemligen i afseende på motiveringen af 4:de punkten. Der säges att »enligt skogsförfattningarna skall den trakt af skogen, som afverkas, stängas och besås med frö till ny skog; men detta står ej tillsammans med den fria mulbetesrätten, som ej medgifver någon inhägnad».
Hvad förra delen af bans begäran angår, tror jag icke det kunde medföra så stora olägenheter, ehuru tiden är temmeligen kort; men deremot afstyrker jag på det högsta förslaget, alt dessa sedlar, efter 1846 års slut, skulle förlora sin rätt till betalning i banken. När riksg.- sedlarne vid sista riksdag aflystes, bestämdes en praescriptionstid af 11 år från kungörelsens utfärdande, inom hvilken de skulle presenteras. Jag tror, att mindre än 10 år icke bör kunna stadgas, och anhåller således, alt alla bankens sedlar må äga rättighet till inlösen inom nämnde tid, ehuru jag skulle anse det vara det rättaste, att, så länge banken linnes, densamma äfven borde inlösa sina sedlar, de må än vara 10, 5o eller 100 år gamla, af det skäl att de dock äro af banken utgifna. Ett skäl, hvarföre man bestämde viss' lid för riksg.sedlarnes iidösen, var, att man för detta ändamål icke skulle behöfva underhålla en tjenstemnnna-personal; men då banken måste i och för sin sedelutgifning i alla fall hålla embetsmän, torde desse kunna öfvertaga inlösen af de gamla bancosedlarna. Slutligen anhåller jag, att om denna åtgärd varder bifallen, BancoUtsk. ville föreslå samma åtgärd, som vidtogs i afseende på kungörandet örn riksg.sedlarnes indragning, nemi. att allmänheten genom de små allmanackorna , som utgifvas, blef underrättad om den vidtag - Den i4 Mars. na åtgärden, hvilken föreskrift skulle leda till ett allmännare spridande af underrättelsen härom, än endast genom en kungörelses uppläsande i kyrkorna. Frih. Cederström, Jacob: Jag bestrider Hr Rosenblads motion, och instämmer med Gr. Gyldenstolpe i hans sednare anmärkning örn det otillbörliga deruti, att bankens sedlar, då de icke bclinnas förfalskade, någonsin kunna förlora sin gällande kraft.
Det lanns föröfrigt en medlöftesman, som hette Wedelin, efter hvilken icke lärer hafva saknats tillgång alt betala den andel i borgensförbindelsen, hvilken han hade varit skyldig att utgifva, om linn lefde. Hos honom har Kronans embetsmän försummat bevakning. Kronan måste således förlora denna hälft af sin fordran, och då är det väl icke billigt att hon äfven skall förlora enkan Gyzanders hälft, i händelse den skulle efterskänkas. Det var visserligen äfven ett annat förslag inom Utsk , nemi. att Kronan skulle afstå ifrån räntorna, men delta skulle komma båda borgensmännen tillgodo, hvarföre Utsk. ansåg detsamma icke böra bifallas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har icke inom Utsk. öfvervåld! handläggningen af detta ämne, men hade jag det gjort, så skulle jag visserligen delat Utskts lanke. Nu hör jag likväl att authentika uppgifter blifvit meddelade, hvilka skulle kunna föranleda till ett annat resultat, och anser mig således böra förena mig derom, att betänk, måtte återremitteras, på det roan finge laga i öfvervägande de nya skälen, i händelse de finnas. Frih. Cederström, Jacob: Jag anser Utsk:s betänk, vara väl grundadt och böra bifallas. Det är ett farligt praejudicat att införa R. St. på den banan att eftergifva borgens fullgörande för uppbördsman, derföre att desse råkat i obestånd. Oin tillgång hos löftesinännen finnes, så måste den summa också utkräfvas, för hvilken de gått i borgen, ty eljest skulle stadgandet, att borgen af Kronans uppbördsman bör ställas, blifva utan all kraft och verkan. Hr v o.n Sedan flere talare yttrat sig till förmån för enkan Gyzander, så behöfver jag endast lorena mig, med dem, som begärt återremiss. Jag medgifver visserligen Frih. Cederströms påstående, att Kronan icke bör gå miste om sådana medel, som dessa, men anser likväl ett undantag kunna medgifvas i anledn. af en 25 H. 25 iö4 Den 19 M a j f. m. kan Gyzanders meddellösa ställning.
Mångfaldiga anstalter vitsorda de nitisks bemödanden, Kongl. Maj;ts Regering användt Den io Julii f. m. i85 till Näring arne! förkofran, såsom förbättringar i den så verksamt nyttiga Enskiftsstadgan, Afvittringens återupplifvande i de Norra Landtskaperne, storskifta verket i Dalarne, anstalter, som redan lemna säkra hopp om de ärofullaste äröfriogar, dem fliten aftvingar ödemarker, öppnade vägar så väl emellan egna provinc*r, sorn med Brödralandet, Strömrensningar, hvilka på en gång gifva Riket tillgångar i hittills onyttige skatter , och lemna Hufvudstadens behof tillfälle att sprida flit och välmåga i egna, i stället för i främmande Landskap; fullbordandet af Södertelge Canal, denna i synnerhet för inre Kustfarten så vigtiga anstalt och hvars årligen i stark progression ökade begagnande lemnar hopp att nyttan snart skall besegra fördomarne, och slutligen det kraftfulla fortsättandet af Götha Canal. Må fritt jag här mötas af deras ogillande, 6om hopat så mycket klander öfver detta storverk. Jag för min del skall alltid anse ett företag, som förenade de begge haf, hvilka skölja Sveriges kuster, bereder 19® mils inre sjöfart emellan våra rikaste provincer för ett ärofullt monument af den Regering, hvars kraft af den Lagstiftning, hvars ömhet för allmänt bästa och af den medborgare, hvars alla uppoffringar besegrade ihärdighet beredt fortgången. Frukterne af dessa anstalter hafva varit en af Tabellverket vitsordad tillväxt i folkmängd och Production. Om denna tillväxt, ehuru tålande jemförelse med hvilket Qvinquennium som hälst, likväl ej motsvarar våra önskningar, så flona vi lätt orsakerne, fia väl i86
Kalja är, såsom mina läsarinnor torde erinra sig från Runebergs » Elgskyttarne », en i Finland mycket omtyckt dryck, ett slags surt svagdricka, som i förstone genom sin nästan bittra smak icke så särdeles gouteras af främlingen, men som snart genom sin förmåga att släcka törsten blir fotvandrarens favoritdryck. Med uppriktig gästfrihet bjudes honom också oftast stäfvan med kalja äfven i den obetydligaste stuga, där han ville släcka sin törst. Medan jag nu på trappan till den finska bondgården väntade på den efterlängtade kaljan, märkte jag, att värdinnan betraktade mig och särskildt min mössa med en viss förvåning. Hon hade tydligen märkt, att den gyllne studentlyran saknades i densamma, och vare sig det nu var färgerna i min blågula kokard eller något annat, som bragte henne på den tanken, nog af plötsligt utropade hon: » Voi, te olette ruotsalcänen » — ah, Di är svensk! Jag har i olika trakter af Finland erfarit den kärlek och den tillgifvenhet, hvarmed man bemöter en svensk, och jag erinrar mig i detta fall särskildt en fabriksdisponent i Tammerfors, som en gång på min begäran att få se fabriken gaf ett tämligen bestämdt afböjande svar, men plötsligen, då han lade märke till min svenska brytning, förvandlades till den artigaste bland dödlige och själf visade mig det storartade etablissementets alla detaljer. Men ett så naivt och okoustladt intresse, som det den finska bondkvinnan nu IDUN plötsligen lade i dagen för min person, det har jag aldrig erfarit. Det var ej nog med, att jag måste stiga in i helgdagsstugan och där invänta stäfvan med kalja, hvars innehåll, inom parentes sagdt, den törstige fotvandraren snart helt och hållet hade tömt; jag måste äfven bese alla gårdens tillhörigheter — det var tydligt, att hon ville visa svensken, som kommit till hennes bygd, hvad en finsk bondgård kunde bjuda på, och det var också onekligen intressant ocb lärorikt i mer än ett afseende, hvad hon visade mig. Det var ett nätt litet hem, den finska bondhustrun förstått att ordna åt sig.
Jag bar mig icke bekant, att Konung Carl XIII från Sverige till Tyskland afsönde andra harar än Svenska, och således ägde vi dem. Att dessa bärar icke afgingo obeväpnade är en känd sak , och sålunda voro vi icke heller utan vapenförråd. Vårt artilleri tjenstgjorde i Tyskland med utmärkelse och heder; och detta vapens skapelser bos oss var ingalunda då något ögonblickets verk. Alt landet icke ägde några stora penningetillgångar år en sanning; men alt dessa icke äro särdeles större nu, ifall man afser den enskilda förmågan att upp - Den 26 Februari f. m. 383 offra dem, lärer ej med särdeles framgång kunna bestridas. Att vårt krigsväsende ej var ordnadt för tidernas svåra kraf, begriper jag sannerligen icke heller, då krigsväsendets för folket tryckande börda är ökad, men visserligen icke minskad; då indelningsverket slår qvar med all sin tunga, genom sednare tiders organisationer blott ryckt utur sitt sammanhang; du sjefva stridskrafterna blifvit" minskade för ordnandet af armeens musik till jemförlighet i prakt med de mest lysande mililärmonarkiers, förhållanden; och då, tvertemot indelningsverkets hufvudgrunder, roteringsbesväret i och för soldat blifvit, utan Ii. Sl:s mig kända medverkan, till någon del öfverflyttad! till underhåll af musikanter och befäl. Mätte det icke förtänkas mig, om jag vid svaret på ett throntal skulle yrka uppmärksamhetens fästande derå, att det är Watiohal-representationcns pligt att äfven bevaka nationalitetens intresse för en försvunnen lid, och att det vore oriktigt att, genom en alltför rind. tystnad, berättiga häfderna att emot verkliga förhållandet framställa 1809 års epok så usel, och dess folk så modfäldt, så af sig kommet och förringadt, att det var i behof af den lyftning, sorn throntalet synes vilja visa såsom en verkan af Styrelsens uteslutande förtjenst.
Sedan Allmänna Besvärs* och OeconomieUtskottet, till hvilket detta mål blifvit remitteradt, inbjudit Stafs-Utskottet att i handläggningen deraf deltaga, hafva Utskotten ärendet till gemensam pröfning förehaft samt dervid inhemta!: att Rikets år 1823 församlade Ständer, i frågor af dylik beskaffenhet, uppå förekomna anledningar, meddelat det allmänna förordnande, att, då en Mossa, Myra eller annan af vatten 34 Stats samt Allm. Besv. o. Oec.-Utsi, Uti. N:o 7. fördränkt odlingsbar mark, vid hållen undersökning befunnits vara af god beskaffenhet och i aftappningskostnad ej erfordra större summa, än som motsvarar den af egaren påräknade för-' del af odlingen, och Kongl. Maj:f, efter pröfning af det upprättade kostnadsförslaget tillika med dervid åtföljande arbetsplan, som alltid borde hos Kongl. Maj:t till fastställelse uppvisas, i Nåder behagat detsamma gilla, samt delegarne i jorden derefter ställt godkänd säkerhet för återgäldandet af den till aftappningen erforderliga kostnad, arbetet eller sjelfva aftappningen sedermera, i mon af den tillgång, som 9'da Hufvudtiteln för Jordbrukets och Näringarnes .upphjelpande dertill kan lemna, må, med allmänna medel och under publik tillsyn, af Kror nans manskap verkställas; skolandes delegarne med tredje året ifrån det, då aftappningen blifvit fullbordad, begynna återbetalningen af kostnaden derföre, på det sätt, att en åttondedel af primitiva Summan hvarje år erlägges, hvarigenom hela beloppet, vid slutet af tionde året efter aftappningen, blifver Stats-Verket godtgjordf, under befrielse för delegarne från all förbindelse att ränta för Capitalet erlägga. Med tillämpning af dessa allmänna grunder, och då genom den af Directeuren Stephens redan haline undersökning är tillförlitligen utredt, att en mängd af de på Gottland befintlige Kärr och Mossar eller Myror äro af god jord - Stats-samt Allm. Be$v o. Oec.-ZJtsk. Uti.
Banco-Utskotlet,— som inliemtat, det tillåtelsen alt i Svenska Bankens förvar inlemna flyttbart gods väl ej finnes i 1668 år$ Baneo-Ord ning, men blifvit ej långt derefter, genom speciell förordnande af den 3 Januarii 1670 meddelad neli allt sedermera, kostnadsfritt fortfarit, dock ulan Bankens ansvarighet för oförvållad skada eller tillfällig olycka, (casus fbiluitos) — bar vid öfvervägande häraf ansett Banken väl böra, hädanefter såsom hittills, gå allmänheten tillhanda med emottagning och förvaring af flyttbar egendom under jnlemnarens försegling, så vidt utrymmet kan detsamma utan olägenhet medgifva; men att för så beskaffade Deposita må erläggas till Banken nå. gon måttlig och skälig afgift, beräknad i förhållande dels till storleken af hvad som deponeras, och det rum som följaktligen derföre mäste upptagas, och dels lill den tid depositionen qvarlemnas under Bankens vård.
EmbetsBcrdttelser. ändring uti grunderne för RevisionsSecreterarnes arbete i berörde hänseende icke fordras. Selan till min kunskap kommit , att Sammandraget öfver Bevillningen för år 1813 uti Götheborgs och Bohus Län , hvilket sammandrag , enligt föreskriften uti 18X2 års BevillrungsSt^dga, inom Januari månads slut påföljande året 1814 till Rikets Ständers RiksgäldsContoir bort vara insändt, genom Herrar Fullxnägtiges derstädes serskildte Skrifvelser den 1 September, 3 November och 15 December besagde år blifvit äskadt, utan att sådant någon •verkan medfört, och jag i anledning deraf under den 20 Januarii 18 15 anmodat Konungens Befallningshafvande i berörde Län , att från LandsContoiret infordra förklaring öfver orsake-na till dröjsmålet och den samma jemte egit utlåtande til mig insända; Så har, efter det jag ej kunnat godkänna den inkomne Förklaringen uti detta vid första påseendet mindre betydliga mål, men som, enligt hvad här nedanföre skall upplysas, haft sammanhang med vigtigare följder i afseende på Uppbördsverket i Götheborgs och Bohus Län , jag varit föranlåten anmoda AdvocatFiscalsEinbetet i Kongl. KammarRätten, att för i fråga varande försummelse vederbörande tilltala. I följd deraf, och på Actors derom gjorde påstående , att de för försummelsen hvardera mätte fällas till Femtio Riksdalers böter och derjemte undfå föreställning om nödvändigheten , att med noggranhet iakttaga och fullgöra åliggande Embetspligter, hafva väl både Herr jhistiticeOmbudsm. EmbctsBerdttdser. sol Landshöfdingen och LandsKammereraren , uti Memorial den i Junii 18x5, till Kongl.
33 MAJORSKAN. sell göra sitt allra bästa. Se här är spetsarne till alnar behöfs det? Nå, välkommen, lilla mamsell! Ja, nu får mam Ellens klädning. (Håller upp spetsarne.) Hur många ELISABET. väggen.) Det beror på huru (Stöder sig matt emot MAJORSKAN (utan att se upp). så elegant, som möjligt. (Ser upp.) Men, mamsell Elisabet? Hvad i all världen! (Hon går bort till Elisabet, som sjunkit ned på en stol vid dörren. Ropar.) Anna! Anna! Hur den skall garneras, ja naturligtvis jo, ANNA (kommer med en kopp i handen). Hur är det? Jag gick efter en kopp buljong, ty jag såg (Till Elisabet.) Försök att dricka litet! (Räcker henne koppen.) MAJORSKAN. riktigt skral ut detta var för ledsamt! Hur skall det gå? Balen är half åtta. ANNA. Mamma. Det var rätt, mitt barn. Men mamsell ser 34 MAJORSKAN. sell Elisabet skall öfveranstränga sig men ELISABET (till Anna). majorskan.) Jag känner mig starkare nu och hoppas nog få den färdig. (Drar tungt efter andan.) MAJORSKAN. terna. Jag skall sända lite vin det skall stärka krafELISABET. gånger Tackar så mycket! Hennes nåd har så många MAJORSKAN. mamsell tror sig om att få Ellens klädning färdig? Men för all del i god tid! Det är så ledsamt vänta till sista stund. (Elisabet niger, tar spetsarne ren med en låda i handen.) Åh, ingenting tala ej om den saken. Så, Tack! Det gjorde så godt! (Reser sig; till Ja, ja, Anna, du vet väl jag inte vill, att mam och går ut genom matsalen. Ellen kommer från tambuELLEN. Är' de inte vackra? Se, mamma! (Kastar hastigt af ytterkläderna och profvar blommorna för spegeln.) MAJORSKAN. Hvad du blir söt! (Kysser henne. Det ringer; oroSe här äro de! (Öppnar lådan och visar majorskan.) Hvem kan det vara? Tänk, om det är visiter, och så som här ser ut!