Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StåtsUtskottet har väl icke i den anmärkte slutmeningen af Utlåtandet framställt en sådan önskan, hvilket egentligen tillhört Ekonomioch BesvärsUtskottet, utan Utskottet har endast framställt nödvändigheten af att vidtaga en sådan författning, d. v. s. sådane åtgärder, hvarigenom de personer, hvilka sakna bestämdt uppgifvit och godkändt näringsfång, må allvarligen tillhållas att söka tjenst och försvar. Detta bevisar icke, att de skola arresteras och förlora friheten, utan endast att de i tid må rådas och varnas, att söka laga tjenst, för att undvika förlusten af det käraste de äga, friheten. StatsUtskottet har tillagt denna mening, emedan Utskottet fruktat ett allt för stort tillopp till Correctionslnrättningarne af lösdrifvare, hvilket härflyter af flerfaldige orsaker; hvadan uppmärksamhet och ändamålsenliga åtgärder måtte användas, för att åtminstone moderera dessa orsakers skadliga inflytelse.' Uti den ej obetydligt växande populationen, uti förändrade värf - Den i3 Mars e. m. 245 ningsstadgar och det sista missväxtåret ligga dessa orsaker synbarast, oberäknadt de beklagligtvis snarare tilltagande än aftagande moraliska skälen till detta beklagansvärda tillstånd blandobildade menniskor, nemligen sedes-löshet, lättja, lättsinnighet och fylleri. Det ligger i sakens natur, att första upptäckten af dessa förhållanden bör kunna göras inom socknarne, och det vore önskligt att största uppmärksamheten derå också derstädes fastades. Emedlertid och oaktadt de nu åberopade förhållanden har jag likväl funnit, att Konungens Befallningshafvande i Länen med verklig sparsamhet begagnat rättigheten att till Corrections-hus försända lösdrifvare; och att, oansedt från Styrelsen utgångna Circulärbref, antydt, till hvilken Correctionslnrältning hvarje Länsstyrelse ägde att remittera lösdrifvare och vanartige personer, icke destomindre ifrån Länen erhållits ett mycket mindre antal deraf, än man skäligen kunnat vänta.
I enlighet med hvad sålunda blifvit i underdånighet anmäldt, hafva 8:de Hufvudtitelns utgiftssummor blifvit för åren 1858—1860 fastställde, som föijer: 56 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 222. EcMesiastik-Departementet. Departements-Chefen: Nuvarande anslaget 10,500: — Tillkommer: förhöjning 4,500: — Departementets Expedition : Nuvarande anslaget 22,687: — Tillkommer: förhöjning 20,263: — Riks-arkivet: Nuvarande anslaget 10,915: — Tillkommer: förhöjning 8,475: — Kongl. Bibliotheket: Nuvarande anslaget 20,397: 5C Tillkommer: förhöjning , 6,402: 5t Kleresi-Slaten; i allmänhet: Penningar: Tillkommer: a) Öfverflyltning från anslaget till folkskolorne: Lön för en kapellpredikant i Vermlands Finnmarker 500: — h) Kontant anslag i utbyte mot de ål Kleresistaten uti Blekinge och Götheborgs liin anvisade 94 T:r 16} kpr indelt spanmål, som nu löses efter bestämda, låga priser med . 204: 75. c) Ny anvisning 4,605: — 5 309: 75. 12,931: 3 Indelta räntor efter markegång på förslag: Förhöjning i detta värde 5,247: 91. 130,400: — Indelt Spanmål: 1855 års Riksstat anslår 20,332 T:r 15 kpr 4J'gå och indragas i utbyte mot kontant, som ofvan 94 „ 16} „ återslå 20,237 T:r 30,} kpr eller 127,499 kub. f. 1 k:a. Förslagsvärdet å spanmålen i 1855 års stat utgör 203,324: 69. Earpeditions-Utskollels Färsing lill underd.
M:t täcktes tillse, huruvida icke nu antydda förhållanden kunna framdeles föranleda till nedsättning uti ifrågavarande anslag; bifallande Rikets Ständer E. R. M:ts begäran att till folkundervisningens befrämjande få använda de besparingar, som å de till nyssberörde 3:ne föremål äskade anslag kunna uppkomma. 2:o. Jemte förmälan hurusom, vid sistlidne riksdag, Rikets Ständer, till understöd för Serafimerlazarettet i Stockholm, beviljat ett belopp af 4,500 R:dr årligen, under den tid då uppgjorde Statsreglering omfattar, har E. K. M:t, enär de förhållanden, på grund hvaraf nämnde anslag bifölls, sedermera icke undergått någon förändring, föreslagit att till samma ändamål måtte anvisas enahanda belopp under ytterligare 3:ne år med 4,500 R:dr om året, eller tillsammans 13,500 R:dr; och hafva Rikets Ständer med bifall härtill, för ifrågavarande ändamål anvisat en 528 Exp editions-Utskot le Is Förslag till and. Skrifvelse, N:o 196. summa af 13.500 R:dr att med |:del årligen, åren 1852, 1853 och 1854 från Riksgäldskontoret utgå. 3:o. I ändamål alt bereda en af behofvet påkallad förbättring och utvidgning af den kemiska institutionen vid Upsala universitet, bar E. K. M:t, till uppförande af ny byggnad för nämnde institution, äskat en summa af 66,660 R:dr 32 sk.; och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, för den kemiska undervisningens ändamålsenliga meddelande vid universitetet i Upsala ett nytt laboratorium är af behofvet oundgängligen påkalladl, hvilket behofs snara uppfyllande blifvit så mycket mera oafvisligt, sedan, genom Rikets nu församlade Ständers beslut, anslag blifvit beviljadt för inrättande af en ny profession i kemi, hafva, på dessa jemte de utaf E. K. M:t i nåder anförde skäl, Rikets Ständer, till uppförande af ny byggnad för den kemiska institutionen vid Upsala universitet, anvisat den af E. K.
För mig skulle det vid sådant förhållande vara i högsta grad motbjudande, alt gifva mill samtycke lill denna om äfven högst ringa besittnings försäljning pä auction till den mestbjudande, äfvensom jag lika med Frih. Stackelberg icke eller kan gifva mitt samtycke dertill, all en mängd Svenska medborgare skulle såsom en annan handelsvara till främmande nationer försäljas. Jag lemnar lill en sådan transaclion aldrig milt samtycke, utan röstar således för afslag å den 2 punkten, hvaremot jag är hugad bifalla de andra. Frih. Stackelberg: Frih. Palmstjerna och Hr von Ilait mansdorff hafva yttrat den farhåga, att colonien St. Barthelemy kunde vara en punkt, pä hvilken Sveriges heder med lätthet kunde säras. Jag delar icke denna öfvertygelse. Sverige var är 1812, dä jag kom till ön, i krig med både England oell Frankrike, och detta oaktadt gjordes intet försök att attaquera densamma; och detta af det skäl, att det låg lili de krigförandes intresse, alt hafva nämnde ö såsom en punkt, hvarest all handel kunde concentrera sig, för att sedermera derifrån utgå till de andra Weslindiska öarne, som eljest hade förgåtts af svält. Jag är af samma mening, som II. Ex. Hr Hr. Björnstjerna, alt det är ingen nation, som vill hafva denna besittning. Jag tror, att försök i denna väg blifvit gjorda; de hafva icke lyckats. Sverige ensamt kan enligt min förmening hafva någon nytta af denna ö, emedan Sverige, såsom jag hoppas, alltid skall fä förblifva neutralt, Frih. Tersmeden: Jag kan icke neka alt det icke är en vacker känsla, den känsla af nationalstolthet, som drifver de personer, hvilka här yttrat sig för bibehållande af ön St. Barthelemy för Svenska Kronan. Jag önskar, att denna känsla alltid mätte göra sig gällande då den är af behofvet påkallad. Dock vid detta tillfälle tror jag att den icke det är, enär det redan är nogsamt upplyst, alt den der lilla perlan i Sveriges Krona är temmeligen oäkta och icke just af något synnerligt värde, om den skulle bortkastas.
Stat blifvit anfördt, upplysa, att den upptagne Summan 3ooo D:r utgör, såsom orden lyda, Lönen med Resepenningar och allt; och då denna Summa, efter 1664 års Myntfot utgörande i5ooR:drSp., förvandlas till nuvarande Bancomynt å 128 sk., uppkommer en Summa af ^000 R:dr, sorn är mindre än hvad Utskottet för FortilicationsGeneralen föreslagit, eller 4>5°° Rtdr, Resepenningar oberäknade. Utskottet bör likväl tillägga, att år 1696 fanne en Stat för det Kongl. Rådet, uppgående till en Summa af 167,600 D:r, derå GeneralsPersoner, GeneralGouverneurer, Presidenter m. fl. voro uppförde till Löner ifrån 4>ooo till 14,000 D:r, och derå dåvarande Gene - g4 Stats-Utskottets ral-Qvartermästaren, FältMarskalken Grefve Dahlberg tillika åtnjöt 8000 D:r. Men då Riket vid denna tid ägde ett vidsträcktare område och större tillgångar, än nu, samt dess ultramarinska besittningars försvar gjorde ett kostsammare Krigsbefäl nödvändigt, tror Utskottet, att en jemnförelse härmed i ena eller andra fallet ej är serdeles bevisande, och att, vid frågan om att nu reglera en Stat, Lönernes så väl antal som belopp bör lämpas efter närvarande förhållanden. Härvid bär Utskottet ej kunnat undgå att fästa afseende å den jemnförelse, som blifvit gjord emellan Generalsoch StatsRåds-Lönerne, hvilka sistnämnde
Förordningen den 29 Mars 1859, angående förmanskap och extrajudiciel bestraffning vid krigsmakten, och Kongl. Cirkulärbrefvet den 17 April 1860, angående verkställigheten af arreststraff vid indelta arméen, då manskapet är på roten förlagdt, Rikets Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts i ämnet gjorda framställning, för åren 1864, 1865 och 1866 beviljat ett reservationsanslag af 10,000 rdr årligen, att användas till betäckande af de årliga kostnaderna vid arreststraffets tillämpning, så hade, enligt hvad Krigskollegium med delat, Kollegium, i öfverensstämmelse med de af Kongl. Maj:t enligt nådigt bref den 19 Januari 1864 gillade grunder, genom skriftvexling med regementsoch korps-chefer vid indelta arméen vidtagit erforderliga åtgärder för arrestlokalers inredande i sjukhusen vid mötesplatser, eller förhyrande hos boställshafvare eller andra enskilda personer; och ehuru redovisning för de förskottsmedel, Kollegium förlidet och innevarande år anordnat till kostnaderna härvid, äfvensom till anskaffande af fönsterluckor och annan inredning till nämnda förvaringsrum, ännu icke från samtliga regementen inkommit, trodde likväl Kollegium, med hänseende till hvad inkomna kostnadsförslag vid handen gåfvo, samt, beträffande de hittills förefallande och redan kända kostnader både för arrestlokalers beredande och för arreststraffets tillämpning, hvad erfarenheten ådagalagt, sig kunna antaga, att, så framt icke sär - 196 Bil.
Sparres yttrande, att man icke borde obetingadt rubba hela förslaget, genom att göra ändringar i de särskildta §§:na, få erinra, att, i fall så ej skulle förfaras, R. o. Ad. handlöst skulle öfverlemnas åt Utsk:ts godtycke. Jag anhåller om bifall till Hr von Köchs förslag. Den 14 Joli. 457 Hr Carlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: Då jag icke kan annat än instämma med dem, som anse, att en skilnad i straffet bör ega rum för svordom i kyrka och svordom, fälld på annat ställe, skulle jag äfven vilja tillstyrka, att slutet af denna § erhölle följande lydelse: »straffes med böter eller fängelse i högst sex månader», hvarå jag anhåller om propos. Gr. Sparre: Jag ber blott att få upplysa, att enligt nu gällande lag i 3:dje kap. 1:sta §:n Missgernings-balken svordom under gudstjenst och inför sittande rätt äro ansedda för lika stora brott. Bådadera äro nemi. bestraffade med 40 dalers böter, d. v. s. 20 rdr, hvilket, med taget afseende å de olika myntvärdena nu och 1734, utgör ungefär lika hög summa som den nu föreslagna. Gr. Mörner: Jag har endast begärt ordet för att påpeka en oriktighet i Gr. Sparres sista anförande. I stället för att bötesstraffet för svordom i kyrka och inför sittande rätt, enligt hans uppgift, skulle i 1734 års lag vara lika, är det förra jemnt dubbelt så stort som det sednare. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till §:n oförändrad, dels af Hr von Koch bifall dertill med den förändring, att slutet skulle lyda sålunda: »straffes med böter», och dels af Hr Carlheim-Gyllenskjöld bifall lill §:n med den förändring, att slutet komme att erhålla följande lydelse: »straffes nied böter eller fängelse i högst sex månader».
Vid det af Kongl. Commerce-Collegium upplysta förhållande, anser Utskottet, att hvad Revisorerne i omförmälda hänseende erinrat, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4m. Angående det vid sista Riksdag beslutade ajlemnandet till Riksgälds-Contoret af Manuf adur-Discontens årliga vinstmedel. (1843 års Revisorers Berättelse, sid. 5—7.) 4 Slats-UcskoUets Utlåtandej N.-o 23. Ehuru Revisorerne förklarat, att de visserligen funno Kongl. Maj:ls Nådiga förordnande, det allenast ett belopp af 14,000 R:dr skulle utaf Manufactur-Discontens vinstmedel årligen till Riksgälds-Contoret aflemnas, stridande emot ordalydelsen af Rikets sednast församlade Ständers beslut, hvilket innehöll, att Manufactur-låne-fondens hela behållning af årliga vinstmedel, efter afdrag af omkostnader och förluster, borde till sistnämnde Verk inlevereras, hafva Revisorerne dock hemställt, huruvida icke Rikets Ständer skulle finna skäligt medgifva den jemnkning i omförmälde beslut, att den årliga inlevereringen till Riksgälds-Contoret af Manufactur-Discontens behållna öfverskottsmedel för året må, i öfverensstämmelse med högstberörde förordnande, inskränkas till 14,000 R:dr, samt återstoden af dessa medel, likasom hittills städse egt rum, användas lill besparingsfondens förstärkning och lånetillgångarnes förökande.
Att du mina ovänner tillbakadrifvit hafver; de äro fallne och förgångne för dig. Ty du drifver min rätt och min sak; du sitter på stolen en rätt domare. Du straffar Hedningarna, och förgör de ogudaktiga; deras namn utskrapar du till evig tid. Fiendernas svärd hafva en ända; städerna hafver du omstört; deras åminnelse är förgången med dem. Men Herren blifver evinnerliga; sin stol hafver han beredt till doms. Och han skall döma jordenes krets rätt, och regera folket rättsinneliga. Och Herren är dens fattigas beskärm; ett beskärm i nödene. Derföre hoppas till dig de som ditt Namn känna; ty du förlåter icke dem som söka dig, Herre. Lofver Herran, den i Zion bor; förkunner ibland folken hans verk. Ty han kommer ihåg, och frågar efter deras blod; han förgäter icke de fattigas rop. Herre, var mig nådelig; se till mitt elände ibland ovänner, du som upphäfver mig utu dödsens portom; På det jag skall förtälja all din pris uti dottrenes Zions portom; att jag öfver dina hjelp glad vara må. Hedningarna äro försänkte uti den grop, som de tillredt hade; deras fot är fången i nätet, som de uppställt hade. Så förnimmer man, att Herren skaffar rätt; den ogudaktige är besnärd uti sina händers verk, genom ordet. Sela. Ack! att de ogudaktiga till helvetet vände vorde, och alle Hedningar, som Gud förgäta. Ty han skall icke så allstinges förgäta den fattiga; och de eländas hopp skall icke förtappadt varda evinnerliga. Herre, statt upp, att menniskorna icke få öfverhandena; låt alla Hedningar för dig dömda varda. Gif dem, Herre, en mästare, att Hedningarna måga förnimma att de menniskor äro. Sela. Herre, hvi träder du så långt ifrå fördöljer dig i nödenes tid? Så länge den ogudaktige öfverhandena hafver, måste den elände lida; de hålla med hvarannan, och upptänka arga list.
D. sedan Bonde-Ständet til öfwerläggning förehaft Stats Utskottets Protokolls-Utdrag den 15 dennes, angående dels orsakerne til det uppe - Den 27 iInln. uppehäll, som inträffat med Utskottets Betänkande, i frägan om Hypotheque för den utbetalning, hwilken til Rikets trängande behof hwarje mecka ifrän Banquen utgär, och dels Utskottets hemställning, at Banko-Utskottet mätte anmodas, meddela Stats-Utskottet underrättelse, om den möjeligcn minsta ärliga inbetalning af Banquens ifrägawarande förskotter, hwartil Banko-Utskottet, med afseende ä Banquens säkerhet och beständ anser en sädan inbetalning kunna nedsättas; Sä har BondeStändet icke allenast bifallit hwad Stats - Utskottet sälunda bemstalt, utan ock i anledning af derom hos Ständer Nykommen fräga; ansett sig böra försiagswis erindra sistnämnde Utffott, om icke säfom Hypotheque för Banquens ofwanberörde utbetalning ffulle kunna anwändas Kronans Domainer eller Kungs-Gärdar, Kungsängar, Krono-Almäningar, Recognitions Skogar, Krono -Fisken och andre dplike lägenheter, hwilka äfwen torde til allmän nytta kunna i mindre delar styckas och til Private personer försäljas, dock med iakttagande af deras rätt, som efter behörigen afstutade Arrende-Contracter deraf nu äro innehafware. Bonde-Ständet bestöt at häröfwer inhämta Stats-Utskottets yttrande; hwarjemte de öfrige Respective Ständen ffulle genom Prptoeolls Utdrag härom, wördsamt och wänligen underrättas. Ut supra. Ux protocollo, k. bl. IrÄAZrcllr. Ut - Deu 26 527 Utdrag af Protokollet, hållet hos Bonde-Ständer den 21 Iulii 1809.
Yrkesoch Personalskattelagen (Gewerbeund Personalsteuergesetz), hvilken genom lagen af April 1850 erhöll åtskilliga tillägg och förändringar. Då, jemlikt '196 grundskatlelagen af Sep!. 1843, ail nettoinkomst af jord och byggnader enligt verkställd taxering fortfarande beskattas, kommer endast inkomst af rörlig förmögenhet i fråga vid tillämpningen af förstnämnda skattelagar. Yrkesslcalteiagen fastställer vissa i klasser fördelade minimioch maximiafgifter med särskilda tariffer för yrkesidkare, som taxeras efter antalet af medhjelpare, efter antalet, och arlen af maskiner samt efter fri taxering o. s. v. Under Personalskatlelagen falla: Embetsoch tjenstemän i statens och enskild tjenst samt pensionärer. Desse skatta för '100 Thaler (266} rdr) } procent, hvilken skatteqvot progressiv stiger till 2} procent af 3,700 Thaler och derutöfver. Lärde och kostnärer skatta elter fastställd minimioch maximitariff. Personer med karaktersfullrnagt, efter för hvarje titel fastställd afgift. Personer, som hvarken erlägga personalskatt, grundskatt eller yrkesskatt, betala 5 neugroschen (44 öre) för mansoch 2 neugroschen (17} öre) per qvinsperson (Kopfsteuer) Slutligen hänföras lill personalskallen alla. som ega räntor af utlånta kapitaler, statspapper, pantbref, aktier och obligationer af alla slag, dividender af aktieeller bergverkslotter, lifnintor, undantag eller fortfarande laglikmätiga understöd af annan person, eller, i korthet, all inkomst, sorn icke förut hänfalht under personaleller yrkesskatlelagen.
I Frankrike, der den allm. valrätten skall anses äga rum,äro likväl en mängd medborgare uteslutna från ali rätt till deltagande i Representationens organisation. I England är in - Den i3 Octobcr f. m. 365 skränkningen mindre; men valen ske likväl, jemväl der, genom kategorier, och det är bestämdt, huru många ombud hvarje district får utse, hvilket icke alltid är i förhållande efter valmännens antal. Åtskilliga rättskaffens män yrkade, att valen borde ske i massa och med slutna sedlar; mendetta mötte motstånd från den grundsats, som i England oftast gör sig gällande, att vid stiftandet af lagar i första rummet afse, hvad som befordrar det allm. bästa. I Norrige är jemväl förhållandet sådant, att valrätten ej lika tillkommer alla. Inom städerna utses en representant för 200 valman och på landet en för 1000. Man har stadgat detta, emedan man antagit, att i städerna finnes ett större antal upplysta män, än i landsorterna Skulle man här sammanföra alla RiksSt., sammansatta enligt de allm. valens princip, så skulle BondeSt. blifva 27 gånger talrikare, än de öfriga tillsammans. Jag hyser visserligen aktning för detta Stånd och tror, att det är nödvändigt, att det utgör en del af Representationen; men icke skulle jag anse det nyttigt samt för sjelfständigheten och välståndet betryggande att äga en Representation , som till 97 k 98 proc. utgjordes af bönder. Väl kan man hos dessa påräkna att finna godt förstånd, jemte kärlek för fäderneslandet, men icke den statsmannaupplysning, som fordras för att ensamma besluta 0111 statens allm. värf. Väl kan man påräkna, att bonden känner förhållandet i sin hembygd för stunden och dagen; men icke lärer man ofta hos honom träffa förmågan att kasta sin blick öfver det hela till alla folkslag och alla tider, och sådant fordras likväl för att med vishet ordna samfundsförhållandena. Dessutom förekommer en omständighet af stor vigt. Det är för representanten en obehaglig, men nödvändig skyldighet att ständigt hysa misstroende mot Styrelsen.
Ståndet lät bero vid Med-ståndens beslut och lade memorialet till handlingarne; Dito N'.o 223j, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 197; och Dito N:o 224, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 199; Dessa memorial ansågos ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. 518 Prot.-utdrag den 40 Juii 484-8. Utlåtanderne: N:o 225, i anledning af väckt motion, angående rättighet för tiondegifvare i Skåne att få lösa den till Stockholms allmänna barnhus anslagna kronotionde efter markegångspris, med tillökning af i lag stadgad forsel-lön; N:o 226, i anledning af väckt motion, angående afskrifning af arrende-skillnads-ersättning, ådömd sterbhusdelegare efter bonden Matts Andersson, i egenskap af arrendator af indragna bataljons-predikants-bostäilet Forssa; och N:o 227, i anledning af väckt motion, dels om återgång till soldatrotar vid Westmanlands regemente af från dem indragen spanmål, och dels om anvisande af spanmål, elier deremot svarande lösen, åt en del rotar vid samma regemente; samt Memorial N:o 22V, angående trycknings-kostnaderne för Riks-ståndens protokoller, samt utdelandet af de vid riksdagens slut öfverblifna exemplar af dessa protokoller och dertill hörande bihang. Ståndet biföll utlåtanderne och memorialet i alla punkter. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. Den 10 Juli. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets, den 6 och 8 dennes på bordet lagda memorial Nro 228, angående trycknings-kostnaderne för Riks-ståndens protokoller, samt utdelandet afj de vid riksdagens slut öfverblifna exemplar af dessa protokoller och dertill hörande bihang. S. D. Vid föredragning af Kon st itu tion s-utskottets, den 8 dennes på bordet lagda memorial
I 2:a och 3:e punkterna hade anmärkts, att t.vänne aktieegare såsom hypothek, hvardera för elfva aktier inlagt 10 stycken Göta Kanalbolags aktier af andra klassen å 100 K:dr Banko, hvilka beräknats till 75 procent af deras nominalvärde, men att dä i Bankoreglementet icke funnes upptagen någon belåningsrätt för så beskaffade aktier, desamma icke heller bordt såsom grundfondshypothek i Filialbanken kunna antagas. Som, beträffande dessa anmärkningspunkter, Filialbanks-direktionen, under med gifvande att berörde aktier icke bordt, på sätt som skett, såsom grundfondssäkerhet antagas, förklarat sig skola uppmana vederbörande aktieegare att anskaffa behöriga sådana hypothek och, intilldess sådant skett, i grundfonden inlagt antaglig inteckningssäkerhet, samt Riksbankens ombud vid Filialbanken i sin förklaring intygat att såsom fyllnadshypothek tills vidare för omförmälde Göta Kanalbolags aktier, Direktionen aflemnat tvänne af uppgifven person utfärdade skuldebref, intecknade uti tomten N:o 206 m. fl. i Oskarshamns stad belägna fastigheter, derå brandförsäkringsvärdet uppginge till 21,566
Herr Grejven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall af den å koksalt af Utskottet föreslagne Inkommande Tullprocent. Ropdes Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att Inkommande Tullen å Koksalt skulle från 25 till 15 procent nedsättas. Ropades Ja. ”Salt, Bergsalt till raffinering; Inkoin. ”mande Tullprocent 15.” Grefve Spens'. Jag hemställer, om icke, i likhet med hvad som skett vid koksaltet , bergsaltet kunde nedsättas till 10 procent, emedan det förut varit belagdt med ungefär två tredjedels lägre tull. Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, att Inkommande Tullen å Bergsalt mätte från I5 till 10 procent nedsättas. Bifölls. Ben 20 Augusti /. m. ”Salt, Luneburger j raffineradt; Inkommaaå us,de Tullprocent 30.” Grefve Spens-. J afseende på Liineburgersalt får jag göra samma anmärkning, att det måtte blifva två tredjedels skilnad för raffineringen, och att det således måtte bestämmas till as procent. Och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, uppå gjord proposition, In kom man-, de Tullen å LuneburgerSalt jemväl från 3o, till 25 procent nedsätta. ”Saltsten , eller Sleke} Inkommande Tulir Vprocent 15.” Herr Cederschjöld: jsg känner väl icke visst, hvad saltsten är; men enär Utskottets förslag till tull på dea är lägre, än på saltet, hem ställer jag om den icke äfven efter samma priacipe bör nedsättas till i o eller 12 procent. Friherre Cederström Saltsten är ganska nyttig för dem, som drifva fårafvel i stort. Den nyttjas till Sleke åt får. Den kan väl sönderslås och omkokas till Sait , men den är i stort stycke, och nyttjas egesteligen för får, S.å att den bör vara, till ganska nedsatt tull.