Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När fråga sednast förevar ang:de R. o. Ad:s referenter, stannade Ståndet i det heslut, att deras befattning skulle tills vidare fortfara; men som jag, och jag tror många med mig, anser, att den erfarenhet, sorn skulle vinnas i afseende pä hasta sältet alt referera R. o. Ad:s förhandlingar, redan är så mycket vunnen som den måhända under novar. förhållanden kan blifva, och då derjemte i betraktande tages, att berörde erfarenhet är något dvrköpl.enär de medel, sorn till refercnternes aflöning användas, uppgå månadtligen lill ett ganska stort belopp och måhända nro afsedda till helt andra och nödvändigare behof; så får jag i en tid, då så allmänt ordas om besparingar, vördsamt föreslå den bespaiing i Ridd.cassans utgifter, att ifrågavar. referenters befattningar inå ju förr dess hellre upphöra; anhållande jag, i händelse denna min framställning ej genast kan afgöras, 0111 remiss derå till Ridd.Utskotlet. Frih. Boye, Fredr.: Di motionären begärt remiss af denna fråga till Ridd.Ulsk., så vill jag vi«serligen icke sätta mig deremot, men jag tror ingalunda alt det vore behöflig!. R. o. Ad. har dea 3i November, 0111 jag minnes rätt, in pleno genast beslutat derom, att referenterne skulle tills vidare fortfara. Således beror det af R. o. Ad. att säga, alt nu behöfva vi dem icke mer, eller nu är det slut. Jag skulle tro alt det icke behöfves något vidare. Frih. Stjernstedt: Ifall R. o. Ad. skulle vilja genast besluta oin den motion jag väckt, så har jag visst ingenting deremot, och jag bar endast begärt remiss, emedan jag trodde den vanliga formen fordra, att Ridd.Utsk. yttrade sig i ämnet. För min del skulle jag helst se, att R. o. Ad. genast ville besluta i saken. Hr von Hartmansdorff, A u g., begärde denna fråga på bordel.
» Det var hyggligt, att du kom ut, så slapp jag gå upp — annars skulle jag frågat från mor och Hulda, om du inte vill dricka te med oss i parken, här midt emot? » Siris ansikte bokstafligeu lyste — » men vi ha sömmerska hemma! » » Strunta i » Majsa Jons! » Ä h, kom nu bara, Siri, och bråka inte. Ni ä ' då aldrig annat än konstiga, hemma hos er, — aldrig kan ni vara som annat folk, ute lite och roa er. » Nej, gunås — det visste nog hennes sjutton år. » Men så skulle jag också skrifva en kria. » » Om hvad? » » Om syrenerna därborta. » » Kors så jolmigt och sentimentalt! Det är någon gammal blåstrumpa, som lider af » veka » tankar nu på våren — hvad ger du mig, om vi hålla vad om det? » Siri smittades af hans klingande, muntra skratt, och kunde ej hjälpa, att hon skrattade med för sällskaps skuld. Men så blef hon allvarsam. » Det är inte sannt, för fröken Hjälm är ung och vacker — » » Men oförlofvad? » » Det vet jag inte. » » N u sitter du fast. Det gör ingenting, vi ska ' koka ihop krian tillsammans, bara du kommer. » » Skall försöka. » » Hand på det! » Och så skildes de åt. Men Siri tyckte, att det var t. o. m. roligt i bodarne i dag, och då hon kom hem, glömde hon att se på möblerna — eller också låg det något gladt öfver hemmet, nu i e. m., som hon kände så uppfriskande. (Forts.). draga ut i den dagliga striden, medan klangen af hennes ord ljuder som en segersång för hans öra. Ja, till och med den ostyrige skolgossen, som, plågad af elaka kamrater, drar sig undan från lekplatsen, känner instinktmässigt, att i hans moders armar är hans tryggaste hamn. Det finns ingen sorg, som icke kan lindras, ingen smärta, som icke kan stillas, genom att du anförtror dig åt den ädla och varmhjärtade kvinna, en kärleksfull försyn gifvit dig till moder eller hustru, syster eller väninna.
Af den 17 Augusti. E)fwerlemnande till Fulmägtige i RiksgäldsEonkoirek, att u: göra de formulairer, som böra ätsölja Bewiltnings-förraktningen, och Le samma i sädant afseende till Kongl. Maj-.k i underdånighet insända; jemte anmodan lill Expeditions-Mskollet, att göra detta tillägg i skrifwelfcn med författningens öfwerlemnande. Anmältes och emelttgos pä Kfligk färt olne Konungens Cabinetrs-Kammarherrar, Herr Lsrgmilirals och Grefwe ^iääerstolpL; hvilka ä Haus Majtts w gnar kallade Rlvderskapet och Adeln, stt i morgon klockan 1» sig i stadens kprka infinna Den i? Augusti. 772 infinna, för akt Rcksdags-Prrdikan afhöra och derefter biwista Riksdagens a stutande, hwaretter 50» Ledamöter more af Hans Majit i näder inviterade art spisa middag pa dec Kongl Slottet. Konungens Cablne-ks Kammarherrar utbeledsagades såsom wid ankomsten. Zerr Landt Marskalken anmodade hwilka som halst as Rldderstapet o o Adelns Ledamöter, som behagade deltaga i Afskeds - Deputalionen till Hans Majrk och de öfrige Kongs. Personerne, att sig i dag dertill lara anrekna, till ett antal af 48 personer, Herr Landt Marskalken förmalte, att wid sista Urtima Riksdag i Örebro, Ridderskapet och Adeln bestulit, att hädanefter och sedan småningom Le inom Stifts Direclionen med andre än Riddar, Hus-Directeurer besatte platser blifwit ledige, Riddarhusets och Abeliga Jungfru-stiftets ärender komme att sta endast under Riddarhus - Directionens förwalming: hemstallandes om icke, dä ännu Z.ne Ledamöter inom förstbemälte
Men månne icke delta vilkor snarare styrker riktigheten af den sats som jag och de med mig liktänkande förfäkta, ty all den stund del strider emot rättsgrund att gifva relroaclif verkan åt en ny lag, som rörer mitt och ditt, så mäste det vara köparens obestridliga rätt att trygga sig vid beslåndandet af de författningar som, då skatteköpet skedde, voro gällande och innefattade föreskrifter, huru grundskatten skulle af hemmanet utgöras, ulan att det från någon synpunkt tillkommer Staten, att uti dem ensidigt göra förändring. Hvad slutligen angår den fruktan Hr Stuart yttrat för den obehagliga ställning, hvari R. o. Ad. genom förslagets ogillande, skulle ställa sig lill det allmänna, så delar jag ingalunda denna Den 8 September f. m. 119 fruktan. Den allmänna rösten, som förut bär är omtalad, när den kommer från sin rälta källa, skall nog, jag är fullt säker derom, veta att gifva R. o. Ad. rättvisa för ett handlingssätt, som vittnar om ett sorgfälligt bemödande, alt bevara de skaltdragandes rättigheter. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då jag anmälde mig till erhållande af ordet, hade en af de ifrigaste motståndarne lill mitt förslag äfven begärt ordet. Jag bade således haft för afsigt, alt hesvara de aumärkmr, som mot mitt förslag kunde af den värde talaren framställas; men dä han sedan afståtl från sin berörda anhållan, vill jag icke eller besvära R. o. Äd. med någon vederläggning af de mot mitt förslag gjorda inkast utan endast lemna några upplysningar i afseende pä della förslags beskaffenhet, hvilket torde vara så mycket mera af nöden som jag funnit, att man missförstått syftningen med detsamma i ett och annat hänseende. Man har sagt, att, genom antagande af milt förslag, £ af ordinarie räntan skulle komma alt utgå med penningar. Det är likväl icke alldeles så, ty af ett sammandrag öfver räntan för år 1844, som finnes intagit uti en vid IJtskrs betänk.
Uti hvarje Lagtima Riksdagsbeslut intage Riksens Ständer uttrycklig Riksdagskallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmannavalen. Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derförinnan till Urtima Riksdag kalla. Vid Urtima Riksdag öfverlag ge och heslute Riksens Ständer blott om sädane ärender, sorn Rörning en framställer, eller som deraf blifva en omedelbar följd, eller röra Ståndens enskilda angelägenheter. §:n 27. l:a Momentet. Vid hvarje Lagtima Riksdag aflåte Konungen Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, och öfverlemne densamma antingen vid det tillfälle, då Riksdagen, enligt föregående §, öppnas, eller å Rikssalen annan dag, der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till Riksens Ständers Stats-Utskolt, inom Fjorton dagar efter Riksdagens öppnande. Riksdagens början ^c. §:n 29. l:a Momentet. Constitutions-Utskottet, som utgöres af Tjugufyra Ledamöter, tillkommer att, i den ordning, Regerings-Formen föreskrifver, granska Rikets Grundlagar samt upptaga frågor och till Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf; hvaröfver Ståndens Ledamöter vare obetaget att in Pleno yttra sina tankar, men Riksens Ständer ej förr än å den nästföljande Lagtima Riksdagen må besluta. Ofverlcmnar §'c. §:n 29. 2:a Momentet. Constitutions-Utskottet åligge att, vid hvarje Lagtima Riksdag, äska de 6fc. §:n 30. l:a Momentet. Stats-Utskottet, som skall bestå af Trettiosex personer, bör, vid Lagtima Riksdag, granska, utreda och till Riksens Ständer uppgifva Stats - 6 Constilutions-Utskottets Memorial 3 N'.o 27. oell Riksgälds-Verkens tillstånd, förvaltning och behof. För detta Utskott låte Konungen, vid sådan Riksdag, uppvisa §’c. §:n 30. 2:a Momentet.
Den 34 April. fångarnas underhåll, sysselsättning och beklädnad. Oemotsägligt är emedlertid, att om R. St. bifalla förevar, utlåt., uppkommer derigenom icke något nytt anslag, emedan samma summa, hvarom här är fråga, icke blott kommer att utgå, i händelse K. M. begagnar sin rättighet att sysselsätta dem, utan äfven att ökas, om sysselsättningen skall ske på annat sätt än hittills, medelst inrättandet af fabriker. Vi få då se, hvilketdera som kommer att kosta staten mest, och om icke den, som vill minska utgifterna och spara, blir den, som bereder staten de största utgifterna. Jag'tillstyrker bifall till utlåt., dels derföre, att det icke strider mot R. St:s redan fattade beslut, dels derföre, att sysselsättningen medför nytta för det allmänna, och dels derföre, att den leder till besparing. Hr Hjärne, Harald: Jag tillhör dem, som alltid skola ifra för beståndet af fattade beslut, synnerligast i anslagsfrågor, emedan jag skulle anse för ett betänkligt prejudicat för framtiden, om man ansåg sig på olagliga vägar kunna ändra fattade beslut i fråga om anslag, äfven om denna ändring skedde af samma majoritet, som fattat det första beslutet; men till att bereda ändring pä laglig väg uti ett beslut, som kail anses för ett förhastande, anser jag mig såsom representant uppkallad att medverka. När denna fråga förra gången här förevar, hade mig ännu icke lyckats att inse bästa medlet att ställa till rätta förstärkta StatsUtskts beslut rörtde anslag till arbetet vid Kungsholmen. Jag deltog icke uti det beslutet och kan således utan samvetsagg tala om denna sak. Vid närmare eftersinnande har jag funnit, att det gifves ett sätt att, utan oformlighet eller olaglighet, kunna rätta förstärkta StatsUtsk:s beslut; men jag linner det icke på den väg, sorn StatsUtsk. i förevar. utlåt, beträdt, ty den skrifvelse, som Utsk. föreslagit, innebär ett nytt prejudicat af lika betänklig art, som om man på en olaglig väg ändrar ett redan fattadt beslut. StatsUtsk. har föreslagit, att man skulle genom en underd. skrifvelse till K.
henne alla litterära företeelser i hemlandet, .dock med undantag af de bittra utfallen mot henne sjiilf och Hertha, hvilka hon omsorgsfullt sökte bespara heiine. Dessa i r medförde oro och sorg inom den Svedboinska familjen genom den yngste sonens obotliga sjuklighet och husfader * frånfälle. Till den äldre sonen stod ' Fredrika alltid, i det ömmaste förhtillande, dock mera som en syster än som en mor. Han var d i .annu allt för ung att kunna vara henne till ' något stöd. Fredrika förde under ' denna tid ett mera tyst och indraget lif, men rar mycket verksam inom ' den ofvannämnda föreningen för barnavird, som utvecklade sig p i ett förträffligt satt, äfvensi deltog hon i stiftandet af Klara Skyddsf örening och blef sekreterare i deiisamma, e11 befattning, som hon skötte p&amp; ett utmiirkt .siitt och beholl i öfver 25 år. *: i: i: År 1860 gifte Fredrika om sig med sedermera byrhchefen. i järnviigsstyrelsen Carl Liimell, en i musikaliskt och estetiskt hänseende fint bildad man. F r i n denna stund blef r LimzelZs W (på dörren till deras hem stod endast detta ord) under iliira e t t fjardedels sekel ett af de mest eftersökts hus i hufvudstaden. Mangsidige som värdfolkets begifning och intressen voro äfveii de krets~; tf framstående eller i olilia riktningar intresserade personer, hvilka samlades i deras med utomordeiitlig smak och komfort anordnade hem, i staden shval som i deras förtjusande sommarhem .vid Mälaren. Det var i sjslfva verket hvad hufvudstadei~ så, sällan haft, men s&amp; viil behöfver, %a salongs, i många afseenden tongifvande och alltid i en sympatisk atmosfik erbjudande sina gäster ett fint och p6 samma gång trefligt siillskapslif. Värd och värdinna voro bkda förekomiiimde utan att därför binda gasteriias frihet. Fredrika gick vanligen med Ititta rörelser f r h grupp till grupp i glads.
Värdet af den uti länets brandstodsbolag för landet, hvarest endast hus och byggnader samt boskap, säd och foder till försäkring intagas, brandförsäkrade egendom uppgick vid periodens slut till R:dr R:mt 2,686,876,50. och den skada bolaget ersatt, till » » 12,648. Tab. Litt. Under femårsperioden har inom länet, funnits endast ett kurhus och lasarett i Piteå, hvars verksamhet inhemtas af nedanstående tab. Litt. L. Läkarevården vid inrättningen är ombesörjd af en Lasarettsoch Kurhusläkare, som derjemte varit Stadsoch Regementsläkare. För öfrigt hafva endast 3:ne Provinsialläkare varit under perioden stationerade inom länet. Olägenheterna af ett så ringa antal läkare inom det vidsträckta länet äro insedda, samt åtgärder för anställande af ytterligare tvenne Provinsialläkare vidtagne. Men äfven då dessa blifva tillsatte, är icke ändå det mest trängande behofvet af läkarevård afhjelpt. Oaktadt den anställde Länsdjurläkaren kan sägas vara stadd på en beständig resa, utmärker länets vidd redan omöjligheten för honom att kunna tillfredsställa allas behof af hans biträde, hvarföre flere dylika läkares anställande synes vara särdeles nödvändigt. Tab. N:o 13. Fattigvården ombesörjes enligt författningarne samt fastställda reglementen för de olika fattigvårds-samhällena enligt hvad tab. N:o 13, upprättad särskildt för städerne, kustlandet och lappmarkerne, utvisar. Såsom en egenhet för länet är anmärkt den härvarande inliysesklassen, som utgör mer än två femtedelar af befolkningen. Dess tillkomst, som från början torde hafva härledt sig från utflyttningar från svaga hemman, underhålles numera af sträfvandet efter oberoende, som en del allmogens barn och inhysesklassens egna afkomlingar söka uti tillfälliga arbetsförtjenster, hellre än att antaga drängoch pigtjenster, eller torp under hemman. Då de härvid mera sällan understödjas af något jordbruk, råka de på ålderdomen och vid sjukdomar i fattigdom samt falla sålunda fattigvården till last; och häraf förklaras orsaken till den tyngd, fattig vården inom länet medför.
Jag skulle ej med fredadt samwete kunna äterwända till min Fosterbygd om jag ej härpä sökt göra Högloft. Ridderskapet och Adeln upmärksamme, och ehu ru jag alltid skall finnas beredd at förswara Fäderneslandet til sista märke af Swenff jord, kan jag ej annat än förkasta det sätt bertil som nu ar föreslagit, såsom ledande endast til landets totala ruin, allmän uselhet och kan hända inbördes krig. Stockholm den g Junii 1809- trULtak Silfverhjelm. Herr 8cbmittsrlövv, flenning Lbristian, hade inlemnat följande Oictamen til krotocol. Ict: En hwar med Fosterlandskänsla nitälskar för sit Fäderneslands förswar. Säledes bär jag aktning för Herr Stats Rädet Laron von klotens upgifne förslag til en I^alional-armee, Men som jag fruktar, at denna plan icke är »verkställbar, emedan, utom andra skäl den innefattar en större widd af nägot nytt och owanligt, hwars första försök sä illa bäde utgrundadt och rverkstäldt, »u icke utan en motstridande fördom Den 1Z Junti. 69A ffulle Lfwerwägas, torde försigtigast wara, at afbida en lämpeligare tid tit iner samlad uplysning i detta ämne. Swen^a Folket ryser ännu ivid blotta namnet af Landtwarn. Mänga tusende stridbara ynglingar hafwa fallit et offer, mindre pä stridsfältet, än för de grymmaste öden af ett lika oförständigt som omenskligt behandlande. Denna särande erfarenhet framställer nu et hinder, som omöjligen ffulle lätt öfwerwinnas. Til lättning af recrurerinAar, och för at alltid hafwa den indelta ^rmöen i coinplLtt ständ, torde en derefter wäl rigtav cotttzcriptlonr v an framdeles icke möta nägra swärigbeter Således wille jag ödmjukast underställa Höqlvfl.
Man anmärker kan hända, att den föreslagna tryckningen skulle förekomma rykten; det förefaller mig sorn om sjelfva Revisorernes omdömen ej kunna vara annat än rykten för Lagens ögon, innan Ständer granskat, om de till sitt klander haft rätt. Som Betänkandet i alla fall torde blifva återremitteradt och samma fråga således än en gång förekomma, är det öfverflödigt att längre upprepa skälen emot det. Friherre Boye: Min yttrade tanka rubbas ej af föreställningen att Revisorernes arbete / • 66 Den 25 Maji. kan klandras af Litterateurer och Dagbladsskrifvare; emedan Revisorerne i denna del éj kunna äga bättre öde, än Riksens Ständer sjelfve, somdageligen lå hålla sådant till godo. Grefve Spens: Jag anhåller att få föreslå, i stöd af den satts, att all Publicitet af missbruk och olyckor är högst nyttig, dåden sker, närden Autoritet, som kan hjelpa, kommit eller skall komma snart tillsammans, om icke det tillägg kunde göras, att ovilkorligen, så snart Riksdagskallelsen är utfärdad, de si* sta Revisorernes Berättelser skulle tryckas , lör att sätta Riksens Ständer och Allmänheten i bättre tillstånd att bedömma målen. Ständerna hafva vid denna Riksdag sjelfva beslutat detta; jag tror att det borde vara en stadga för alltid. Hans Excellencei Herr Grefven och handt• Marskalken föreslog, huruvida, enär Utskottets Utlåtande innehöll trenne puncter, hvaraf tvenne blifvit utan anmärkning lemnade, Ridderskapet och Adeln, till tidens vinnande, skulle vilja återremittera endast den punct, hvaremot anmärkning blifvit gjord, samt i öfrigt bifalla Utskottets Utlåtande. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag får till Eders Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukast hemställa, om det kan gå ann, att första gången ett Betänkande är under öfverläggning, framställa det till afgörande pundvis? Det skulle nemligen kunna Den 25 Maji, 267 hända, att en punct blefve antagen, och en annan förkastad eller återremitterad, hvilket tyckes strida emot 56 §.
Sörfta $lajjeu Slutt 3l:br 24: — Slnbra b:o „ 15: — Srebje b:o „ 12: — bjerhe b:o „ Stående b:o „ 4: — ©jette b:o „ 2: — ©jititbe b:o „ 1: 50. o Slttonbe b:o „ l: — $å be ftäHett, ber gäftgifmeriet emellan flere är förbelabt, belaé äfmen ofmauflåenbe afgifter emellan bent alla efter bett anbel, be i gäjlgifmeriet ega. Se gäftgifwargårbar, font ide l)afma någon förtjeitji af jin gäftgifmeri Snfpcftorcr, $tälfc Éttonbc b:o „ 1: 50. £>en font mib annand egenbom eller lanbtbrnf l)<u' närmafte tiHfpnen ellet ftprelfen ftg anförtrobb, tarerad efter perfonend fänba merftiga tjenft Sill annan betjening af man* eller qminnofön bod enjftlbe anfeö efter beffaffenbeten od) beråd göromål, utan Irinber af ben benämning, forn be i uppgiften erhållit. 0fulle lifmäl någon af 0tatend ©inbeta od) £jenftemän tillita bnfma infomft för befattning meb eitjfilb mand egenbom, bör benna infomft, mib SBemillningend beräfnanbe, ide fantmanflåd meb ben orbinarie eller ertra or Ion, tjan af Staten ersdtter, utan ffad fjätt bå för fin privata tjenft, efter fjär uppgifna grunb, färffilbt tamad. kamererare od) Secreterare, $rälfe Sumpfamlnre, i Sre klafer: $örfta klaren 9iutt 9i:br 5: — 9Inbra b:o , 2: — Srebje b:o „ l: — SEut Srebje b:o „ — 73.
Jag vågar hemställa, huruvida det kan vara conseqvent, att vid påföljande riksdag åter göra dem till kronobetjenler. För egen del biträdde jag så mycket hellre denna af Konung och Ständer antagna åsigt, som jag anser, alt de jorden åliggande real-laster väl måste oförändrade bibehållas, men att personal-serviluter, hvilka tillkommit under fcodaltiden, meri numera anses förnedrande för den frie mannen, af detta skäl måste afskaffas; och fjerdingsmannabefattningen är just ett sådant, jorden vidhäftande, persouelt besvär. Det är icke värdigt den sjelfständigt bonden alt göra drängtjenst åt länsmännen, alt på befallning af denne transportera fångar, eller gå andra ärenden, och detta är just hvad Konung och Ständer afsett, dä de lill dubbla beloppet höjde länsmännens löner, förmodligen i ändamål, alt för dem underlätta möjligheten att hålla en tjenare, som kunde skickas i sådaue ärenden. Jag har icke förbisett de svårigheter, som vid verkställandet häraf uppkomma, att länsmännen få mycket att göra, och att fjerdingsmännen för närvarande äro dem till ett högst väsendtligt biträde. Men, om stätsmakterne vilja conseqvent följa den princip de redan antagit, sä hafva de ingen annan utväg att afhjelpa detta, än att ytterligare öka länsmännens löner, eller, der sådant blir nödigt, minska districterna. Jag hoppas jemväl, att länsmännens göromål skola något minskas genom utbildning af municipal-styrelserna, under hvilka, men icke under länsmannen, fjerdingsmannen skall subordinera; och med hvilka styrelser länsmannen, just derigenom att han behöfver deras biträde, skall sätta sig i vänlig beröring, samt i möjligaste måtto pådrifva och medverka lill deras inrättande. Commuuerna skola då till sine Den 20 November f. m. 307 fjerdingsman utse skickliga och lämpliga personer, hvilka, om de icke såsom förtroende emottaga uppdraget, och detta torde man hafva att frukta, måste af communen aflönas.
Då således erfarenheten visat, att just i det fall, der man gjort undantag ifrån den allmänna principen, att Stånden skola vara lika representerade, har det Stånd, som i detta fall eger det öfvervägande antalet, kommit i den ställning att det mindre än de öfriga drabbas af de allmänna skatterna, så synes mig endast denna omständighet vara ett så talande skäl, att jag förmodar det H. o. Ad. skall bifalla den af mig yrkade återremissen. Hr Hjärne: Jag vill icke bestrida att ju icke den fördelning, som denna § bestämmer, är af den beskaffenhet att deröf - Den 27 Maj f. m. 387 ver ganska mycket skulle kunna sägas pä grund af så väl erfarenhet som princip, men jag tror för min del att dessa långa öfverläggningar ieke leda lill något resultat, hvarföre jag icke eller ämnar inlåta mig deruti, utan inskränker mig till den förklaring, att jag icke tror en äterremiss af K. o. Ad. skola föranleda till någon förändring, så mycken kännedom tror jag mig på förhand hafva om de andra Ståndens tankar i detta afseende. Jag skulle likväl anhålla att Hr Rid darli.-Se kret. behagade uplysa huruvida prot.-utdr. ankommit från de öfriga Stånden om huru denna fråga af dem blifvit afgjord. I anledn. häraf uplyste undert. Riddarh.-Sekret, att, enl. ankommet prot.-utdr., BondeSt. godkänt Bevilln:s-Utsk:s Betänk, i den nu förevar:de frågan, men att de öfrige RikxStms beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelade. Ilr Hjärne: Jag finnér således att BondeSt. bifallit Utsk:s Betänk, och jag tror mig äfven känna, att ett annat Stånd redan gjort detsamma, hvarföre jagpå grund af hvad jag förut yttrat, och då jag icke anser denna fråga vara någon princip-fråga, anser det vara rättast att bifalla Betänk., enär genom en äterremiss intet resultat lärer vinnas.