Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. anmäla sin underd. önskan om nödig revision till afskaffande af sådan oreda, och till vinnande af den så nödiga 1 i k — stämmigheten och bestämdheten i hvad här nämnda detacherade militärer angår. 3) Theorien, som bestämmer hvilka actioner, i följd af ifrågavar. oroliga oell lagstridiga tilldragelser, böra såsom behöriga beviljas. Må jag i detta afseende referera mig tili mitt anförande i plenum af den i5 Juli. 4) Den för sådana actioner behöriga rättegångsordning, hvarom jag likaså i nämnda plenum anförde några tankar. Jag yrkar nu, att Ständerne ingå lill K. M. med underd. önskan om det tillagg i krigslagarna att, afven i fredstid, ståndsrätt må kunna förordnas ifall af brott, begångna af inililäi person under sådan conjunctur, som närvar, lagstiftning afser. Det strider ju mot sunda förnuftet, att militär, som i thy fall hyllat upproret, eller, under förment skydd af order att bruka vapen, begått grymhet å vapenlös person, skall tillgodonjuta en rättegångsordning, enligt hvilken straffdomen kan dröja halftannat år; och 5) Belägringstillståndet, hvars förklarande, i vissa fall, grundlagen i alla ofvannämnda constitutionella länder statuerar. Slutande nu mina flera och mångordiga anföranden i detta ämne, återstår för mig att förklara, det jag icke en enda original-tanke har yttrat. Allt hvad jag anfört är hemtadt ifrån England, Frankrike och andra lagbundna länder, och är der så antaget i lag och praxis, och så kändt, att docerandet deröfver skulle derstädes ådraga professorn åtlöje. — Blind efterhämtning är sannerligen icke min fallenhet. Knappt något synes mig osmakligare i politisk ting. Mycket veta vi bäst i Sveiige. Om t. ex. utländningen erbjöd sig alt här läsa chemi, eller visa oss luiru det faktas med kanonslupar, så tackade jag honom folden goda viljan, men bad honom sitta ned och lära af oss. Aleni fråga om upplopp?
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till densamma med ofvanomförmäldte tillägg, hvilken propos. med ja besvarades. § 11- Tillkännagafs, att Preste-St. godkännt §:n med tillägg af ordet: »Bibelöfversättning» framför ordet: »Psalmbok» å 2:dra mom:ts l:sta rad. Exc. Hr Frih. De Geer: Så länge kyrkomötet endast har att afgifva underd. utlåtrn eller framställningar, förefaller det mig visserligen något oformligt, att fordra en majoritet af j för besluts fattande, hvarigenom kan blifva en följd, att minoriteten kommer att diktera det underd. yttrandet. Men då denna förstärkta majoritet, på sätt föreslaget är, inskränkes till några vissa ämnen, af hvilka intet faller inom kyrkolagens område i egentlig mening, och hvilka alla kunna, utan ändring af Grundlagen, komma att öfverlemnas till kyrkomötes behandling, utan att hänskjutas jemväl till riksdagen, finnér jag den föreslagna förändringen bidraga till en ökad trygghet emot förhastade beslut, som måhända icke är obehöflig i fråga om ämnen, med hvilka förändringar icke böra vidtagas, med mindre de gillas af ett allmänt öfvervägande tänkesätt. Och då frågan om antagande af ny Bibelöfversättning icke är af mindre vigt, än de i Utsk:ts förslag upptagna ämnen, hemställer jag, att R. o. Ad. ville jemväl i denna del antaga Preste-St:s inbjudning. Hr von Koch: Jag önskar blott få till prot:t anföra att jag anser, att vid hvarje omröstning ibland personer, som äro ombud, densamma bör ske öppet. Detta omröstningssätt har såsom en grundsats blifvit antaget i alla de sista kommunalförfattn:ne, med undantag för landstingen, der sådant af en händelse icke stadgades; och har jag till följe deraf ansett att det borde ega rum äfven här.
Sprengtporten sagt rätteligen, alt R. o. Ad. förklarat sitt beslut vara, att två kammare skola finnas, hvaraf den ena väljes för hvarje riksdag, men den andia för längre tid. Jag instämmer deruti, att hvad Frih. Sprengtporten yrkat måtte iakttagas, Sedermera anser jag att Frih. Hamiltons förslag kan likasåväl uttryckas , på sätt som Hr von Troil som Gr. Spens föreslagit, utan att i någon mån rubba den instudering af förslaget, som vi haft tillfälle alt göra. Frih. Sprengtporten: Jag anser mig blott, i anledn. af Frih. fäoyes yttrande, böra antyda, alt jag icke yrkat något annat, än att Frih. Hamiltons förslag måtte framställas till afgörande. Jag har endast hemställt, huruvida det icke låg något oegentligt i det uttryck han begagnat af ”första eller andra kammaren;” ty uttrycket bör rättas efter det beslut, sorn R. o. Ad. fattat, och då gafs icke någon benämning, hvarken af den första eller andra åt dessa kamrar. Jag skulle föreställa mig, alt R. o. Ad. icke linner något hinder alt framställa frågan i sitt rätta skick. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider icke den ändrade lydelse i Frih. Hamiltons förslag, hvilken är nödig i följd af den ändring han gjort i sjelfva innehållet. Jag yrkar blott, att hans mening måtte vara den, som underställes Ståndets ompröfvande. Skulle det vara tillåtet att tala äfven om de meningar, som strida mot hans, och den enas eller andras företräde; då tillstår jag mig anse Gr. Spens’ förslag vara det riktigaste, emedan det är minst bindande. Gr. Frölich: Jag uppstår endast för att gifva tillkänna min tanke derom, alt Gr. Spens’ begäran om propos. är redan af R. o. Ad. besvarad genom beslutet i följd af den 344 Den 28 0 c t o b e t f. m. propos. Hr Frih, o. Landtm, framställde, huruvida den af Frill. Hamilton yrkade utsträckning af valrätten utom Ständ ansågs böra förfalla. Genom svaret på denna framställning har således hvad Gr.
M. har haft handelsoch sjöfartsfonden till sin disposition, så har man ej funnit den behöfva användas till några andra åtgärder för handelns och sjöfartens bästa, än tillsättning af några nya consnler ; men i samma mån, sorn dessa nya consuler blifvit tillsatta, i samma mån minskas de ras göromål. Utvägar tyckas ej saknas att kunna göra en omreglering af consulsdistricten. Den största svårighet, som möter, under antagande af det förslag, som Hr Rosenblad framställt, ali alltid bibehålla det nu var. förhållandet, är att verkligen kunna tänka sig något sätt, huru den sålunda tillskapade fonden skulle kunna användas, och jag erkänner öppet, att om Ur Rosenblad, som visserligen äger djupa commerciella insigter, hade kunnat här nämna något enda sätt, hvarpå detta öfverskott af 700,000 rtdr skulle kunna användas, så skulle detta hafva verkat på min öfvertygelse. Alt dessa blifvit använda, i brist på andra tillgångar, på föremål, som äro nyttiga för landet, såsom canaloch slussverksarbeten, finner jag hafva varit i öfverensstämmelse med R. St:s framställningar; men då man vid denna riksdag måhända anvisar en summa af 2,000.000 r;dr, som kommer att användas till canalbyggnader och communicationens befrämjande inom landet, så kan jag i sanning ej tänka mig något sätt, hvarpå dessa penningar skola användas. Jag anser visserligen, alt man bör anslå allt hvad som verkligen fordras för Statens behof, men alt till alldeles obestämda föremål anslå 700,000 r:dr, det måste jag säga, att jag ej anser vara en fullkomligt omtänksam behandlingafStatens angelägenheter. Hr von Hartmansdorff: Frih. Sprengtporten har beräknat en besparing af 730,000 rtdr till nästa riksdag å Convojcommissariatets tillgångar, ifall nuvar. reglering fortfar, och Den 10 Februari f. m. likväl har Frih:n icke längesedan erklint, att de too,ooo r:dr, hvilka han beräknat såsom årlig besparing, utgå. Då försvinner ju den behållning, Frihtn uppgifvit. Jag utgår ifrån den förutsättning, alt K. M:s beslut äger bestånd ; Frih.
Stid hittils äliggande skyldighet, att ärligen till Staden införa ylO tunnor Salt, kunde, i anseende till en förminflad afsättning i landet, inskränkas till blott ^del af detta quantum, eller ätminstone nedsättas kill 4<a tunnor, säsom egcntcligen endast rörande en enskild Corporation , enligt Regerings - Formen icke höra till Utskottets befattning, och dä Wälloft. Borgare-Ständet uti nu förctedt P> otocolls - Utdrag af den 24 dennes detta Utskottets yttrande gillat, fann Preste - Ständek sig äfwen för dest del böra till samma utlåtande dest bifall lemna; Hwilket genom Utdrag af P otocollet till de respectivc Med-Ständcn samt Bc^wärsoch Eco» nomie - Utckoktct flulle wördsamt och wänligen inberättaS. Ve luxru. Lx ?rotocollo ^s. v. Almguist. Utdrag af Protocollet, hältet hos Högwbrdige Prcste-Ständet den 1 September 1809. S. O. Under granffningen af det ifrän Riksens Högloft. Ständers Constilutions - Utskott inkomna och nu ä npo föredragna Fbrstag till RiksdagSOrdning, hafwa derwid blifwit gjorde ätskillige Anmärkningar, hwilka Prcste-Ständet ansett sig böra till Riksens Högloft. Ständers Constitulions - Utskott remittera r Hwarom de Respectivc Med-Ständen genom ProtvcvllS - Utdrag skulle wördsamt och wänligm underrättas, ve luxe». Lx krotocollo LoS Den 6 September. Utdrag af Protokollet, hället hos Högwördjge P cstc-Ständct den I September 1809. S. D. Wid öfwerwägande af hwad Höglofl.
Han motsåg det också med en lätt förklarlig nyfikenhet, blandad med en skymt af ängslan att icke i denna nya situation kunna spela sin roll på ett så öfverlägset sätt som han helst önskade. Han var af naturen blyg och för att dölja detta naturlyte hade han till dagligt bruk skaffat sig en jargon af ogerad fräckhet; men härvidlag hade han en förnimmelse att den icke skulle kunna brukas och han ansträngde sig fåfängt för att komma på det klara med, hvad slags sätt han nu i stället borde antaga: han var å ena sidan rädd att förefalla både sig sjelf och henne löjlig genom sin blyghet, och å andra sidan hade han svårt för att strama sig upp till en tilltagsenhet som var hans natur emot och som kunde skrämma henne tillbaka. Han valde tillsist att intaga en afvaktande och iakttagande hållning d.v.s. just samma position, som hon redan förut bestämt sig för att intaga. Resultatet blef att de fiendtliga härarne lägrade sig midt emot hvarandra och att det tvärt emot bådas önskan icke kom till något sammandrabbande. En stund före den bestämda mötestiden marscherade William hän emot villan, i hvilken gamla tanten bodde med sina båda niecer. Han gjorde halt bakom en husknut för att kunna observera. Han var nyfiken på, om hon verkligen skulle komma; halfvägs trodde han nästan att hon skulle uteblifva. Han kände sig underlig till mods, men gaf sig icke tid till att reflektera öfver sin sinnesstämning. Han handlade mera af instinkt än till följe af ett på förhand fattadt beslut. Utan att han märkt det hade ledningstrådarne mellan hans vilja och hans handlingar redan blifvit afskurna och han drefs nu hänemot henne med en naturmakts nödvändighet. Några minuter före half fem kom hon ut på verandan och gick hänemot den bestämda mötesplatsen; han följde henne på afstånd och när hon hunnit utanför badanstaltens terräng gick han fram till henne och helsade. »Ar ni der?» sade hon blott. »Ja. Jag har följt efter er.» »Hur länge?» »Från villan der ni bor.» »Hvarför det?» »För att titta på er naturligtvis! Uppriktigt sagdt Jag trodde knappast att ni skulle komma.» »Det ser ni att jag gjorde ändå.»
Stockholm den 16 November 1829. N:o io3* Ankom till Exp. Utsk. d. 20 Nov. 1829. Utlåtande, i anledning af gjord hemställan om Snefringe Härads Invånares befrielse från Hjelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård. Riksdags-Fullmägtiger. Erik Norberg från Vesterås Län har, uti ett af Hedervärda .BondeStåndet till Statssamt Allmänna Besvärsoch Statssaint Oec,- Utså. Uti, N:o io3. Oeconornie - Utskottens gemensamma Utlåtande öfverlemnadt Memorial, anhållit, att, sedan Kongl. Majit, efter skedd förhöjning i anslagen för Dess Hofstats underhallande, afstått till Staten alla så kallade Kungsgårdar, Kronolägenheter och Angar, samt Rikets Ständer, vid igro års Riksdag, beslutat, ej mindre att alla så kallade hjelpedagsverken till Kungsgårdarne, som icke härflöto från Hemmanens skattläggning, jordebokseller mantalsräntor, skulle upphöra att in natura utgöras, men i stället med penningar efter markegång lösas, än jemväl att, under den tid Krono-Angarne voro under arrende, skulle Allmogen vara alldeles befriad från alla dit tillförene utgjorda dagsverken, utan någon ersättning från Allmoge ns sida, “en lika befrielse måtte bevil“jas Allmogen inom Snefringe Härad af Vesterbs Län,** som annu är betungad med lösen efter markegång af sä kallade Hjelpedagsverken till Strömsholms Kungsgård och Stuteri, ehuru denna dagsverksskyldighet, efter Motionairens förmenande, skall vara alldeles frivillig och icke härrörande från någon Jordeboks-Hemmansskattlägguingseller Mantalsränta, samt i thy af lika natur med de till Dahlby och Flyinge Kungsgårdar i Skåne af ålder utgjorda dagsverken, från hvilka Rikets Ständer, vid 1823 års Riksdag, behrgade Allmogen i Torna, Bara, Harjagers m. 11. Härader af Malmöhus Län, befria.
Då med nuvarande 2:dre kollega vid detta läroverk, som i landtgille uppbure 94 k:ft 5 k:r spanmål, enahanda förhållande egde rum, som i afseende å 2:dre kollega vid Landskrona skola, borde under samma förutsättningar och i samma ändamål, som nyss omförmälts, statspriset å sagda spanmål här utföras med 189: — Christianstads högre elementarläroverk: Carlhamns lägre elementarläroverk: Som de klockarepensioner, utgörande tillsammans 12 R:dr 69 öre, som uppbures af äldste kollega, icke i staten vore under hans aflöning upptagna, så erfordrades, då lönen ej borde höjas öfver nor malbeloppet, för dessa icke något ersättningsanslag. Cimbrishamns pedagogi: Pedagogen 42: 99. hvarmed Stats-kontoret ansett honom böra åtnöjas, enär priset på den i pedagogens lön ingående landtgille-spanmål endast derföre blifvit från 2 R:dr till 1 R:dr 60 öre per k:ft nedsatt, att hans aflöning ej skulle understiga 1,000 R:dr och delta ändamål likafullt vunnes genom nyssberörda kontanta ersättning; Tillsammans R:dr 2,737: 31. 202: 6. 100: 8. 303: 4. Stats-Utslcottets Utlåtande JV2 195. 23 hvilket belopp skulle vid uppförandet å Riks-staten sålunda fördelas: å Sjunde hufvudtiteln ; Under anslaget till städers friheter, ersättningen till Helsingborgs stad, 170 k:fot 1 k:aoindelt spannmål, med ett förslagsvis beräknadt värde å 2 R:dr per k:fot R:dr R:mt 3 iO: 20. å Åttonde hufvudtiteln: Under anslaget till elementarläroverken följande summor: Till Lunds elementarläroverk: penningar R:dr 3: 5. 32 k:ft 5 k:r oindelt spanmål med ett förslagsvärde af ... » 65: — 0§. 5 Till Malmö elementarläroverk: penningar R:dr 767: 68.
Gr. af Ugglas förklarade sig vara förekommen af och instämma med Hr Adelborg. Utskins i afseende på ifrågav:de § afgifna förslag blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet. § 4 3 (4 g). Härvid föredrogs först det yttrande och förslag, hvarigenom förändring i denna § blifvit af Utsk:n tillstyrkt. Frih. Raab: dag ämnar visserligen ej att strängt motsätta mig den förändring Utsk:n här föreslagit, men jag kan dock ej underlåta att anmärka, att densamma är temligen öfverflödig. Den nu gällande §:n lyder sålunda: »Afgift för bränvins-tillverkning erlägges förskottsvis och för minst en half månad i sender.» Detta stadgande är kort och, i min tanke, fullkomligt klart, då deremot det nya stadgandet är fyra rader längre. Jag tror icke att det varit behöfligt att göra en omskrifning, som kommer att kosta mera tryck och papper. Det är klart att det bör få bero på bränvinsbrännarens eget skön att insätta mera penningar än för en half månad i sender och någon bestämmelse derom torde således ej erfordras. Jag yrkar afslag å förändringen och vidblifvande af den gamla ordalydelsen. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Lika med den siste värde talaren, men ännu allvarligare yrkar jag det nya förslagets förkastande. Jag har nemi. emot detta förslag några ganska väsendtliga anmärkn:r. En af dem bar Frih. Raab omnämnt, nemi. att den nu gällande §:n har den förtjensten att i få ord uttrycka allt som beböfver uttryckas, då deremot §:n genom det förtydligande, som blifvit föreslaget, endast blefve till följd af de många orden otydligare. En annan och vigtigare anmärkn. är den, att man med den nya ordalydelsen tyckes åsyfta en inskränkning i den nuv:de rättigheten att erlägga afgift för båda brännings-månaderne på en gång, en rättighet som äfven blifvit af bränvinsbrännare, åtminstone inom Stockholms län, begagnad.
I detta wädeliga ögonblick, togo behjertade medborgare, i afsigt ari rädda Fäderneslandet, ett steg, som lade grunden till den byggnåd, som borde upföras tili befordrandet af Sweriges framtida wal. Sweriges Ständer sammankallades i sädanr ändamål, och dem tillädes den ädla epithete af Landers wise: Huru högeligen hade det warit au önsta, det de wid återkomsten till sin hembygo.d af sina hemmawarande Eommitenter, kunnat Hat sas med samma benämning. Ester en den swäraste olycka någonsin Swerige öfwergädt, nemligen den att bluma styckadt och skildt ifrän en urälderS Province, hroitker sär i alla tider stall blöda, har wäl Swerige, genom den efterlängtade freden, wunnit ett stenkärr lugn, men ännu är det likwäl arr anse, såsom ett stepp, hwilket i stormen förlorat tackel och tyg, samt nu, oaktadt Styrmannens skicklighet, drifwes af wägen, osäkert om det inlöper i hamn eller kantrar pä klippan. RikerS bottenlösa skuld, gör en deremot fwarande Bewillning nödwändig, denna blir likwäl sä mycke: mera tryckande, som den stall u göras af e» söiM.instav follstock, och en till stor del redan i törstige omständigheter räkad Allmänhet. Sä stort Den Zebruarii. 397 ar wärk elände att wi nara förtwiflan deröfwer, se ost ur ständ, alt wardigt och tacksamt belöna medelst paflande expectaneö löner de tappre krigare samt de redlige Embetsman, som genom sikt mannamod och sin trvhei för Fäderneslandet förlorat allt: Alk wi icke kunna uvfytla de heligaste förbindelser emot Statens Creditorer och all wi med Statens oförmögenhet mäste ursäkta det kalla bemödande som wisas wiv den lidande Embetsmannens knappa Löningswilkors förbättrande.
På grund af i Bonde-Ståndet derom gjord framställning och i enlighet med livad vid föregående Riksdagar egt rum, tillstyrker Utskottet jemväl, att Secreteraren vid Bonde-Ståndet må, för resan hit samt åter till sin hemort, åtnjuta skjuts och träctamentsersättning efter den genom Kongl. Brefvet d. 23 April i83o stadgade grund. Till besvarande af den anmärkning, att Stats-Utskoltet för dess egen T3etjening uppfört högre afloningsförskott, än för de öfrige Utskottens, får Utskottet upplysa, att anledning dertill hemtats från hvad vid föregående Riksdagar egt rum, och hvilket förhållande åter härrört deraf, att göroraålen vanligen äro vida trägnare i Stats-Utskottet. än i något annat. För öfrigt skall Ulskoltct icke underlåta alt, vid den slutliga pröfningen af arfvodesbeloppet för dess egen Gancelliepersonal, rättvisligen öfverväga hvad vedergällning bör densamma tilldelas. Stats-Utskottet anser det vara ganska sannolikt, att göromålen i Banco-Utskottet under denna Riksdag blifva både mångå och magtpåliggande och att, i följd deraf, förhöjning i aflöningen för Tjenstemanna-personalen kan komma i fråga; men då detta icke på förhand, utan först vid Riksdagens • slut, med säkerhet kan bedömas, anser Stats-Utskottet sig icke för Banco-Utskottets Tjenstemän 1111 böra göra något undantag från den stadgade allmänna principen. Emot Riddarhus-Fiscalens aflönande utaf Riksdags-kostnadsmedlén här anmärkning blifvit gjord inom Bonde-Ståndet, under anförande, att denne Tjensteman, som icke i Riksdägs-Ordningen omnämnes och förut uppburit aflöning af Riddarhus-Cassan, jemväl Hädanefter borde af denna 6 Stat s-\J t skottets Utlåtande N:o 16. Fond lönas.
Någon ingripande reform i dessa afseenden lärer icke kunna förväntas, innan bristen på skogseffekter blifvit så tryckande, att den dertill tvingar. d) Bergsrörelse. Större och rikhaltigare jernmalmsgrufvor finnas icke inom länet; dock begagna Billingsforss bruksägare fortfarande malmfyndigheten i kringliggande orter. Som denna likväl hvarken är tillräcklig eller till tackjernsblåsning fullt tjenlig, måste malm ifrån Wermland och andra orter äfven användas. Under ifrågavarande qvinqvennium hafva följande förändringar i afseende på jernbruket! ägt rum: Vid Bäckeforss bruk har behörigt tillstånd till inrättande af en gasvällugn blifvit meddeladt år 1844-; Gustafsfors bruk har år 1845 blifvit tillökt med en stångjernshammare och en vällugn; Vid Hanefors bruk har år 1844 tillåtits inrättandet af en större stålugn; Vid Liseforss manufakturi har äfven 1844 tillåtits inrättandet af en stålugn; Vid Rådanefors bruk har, genom Kongl. Bergs-Collegii Utslag den 27 Oktober 1845, tillåtelse meddelats till begagnande af en dubbel Lancashirehärd i stället för tyskhärdarna samt en särskild hammare för smältornas hopslående; Vid Trollhätte manufakturverk har Bergs-Collegium, genom Utslag den 5 Mars 1846, beviljat inrättandet af planerhainrar för särskild stock; hvaremot Volfenforss bruk, till följd af Bergs-Collegii Utslag den 2 November 1840, blifvit nedlagdt. Enligt de uppgifter, som kunnat erhållas, har tillverkningsvärdet vid de inom länet befintliga tolf bruk med 25 stångjernshamrar och åtta bruk med 8 ämneshamrar utgjort 381,196 R:dr 12 sk. per medium årligen, Berättelse öfver Elfsborgs De i länet befintlige två kopparliamrar förädla årligen per medium 182 SkOl till ett tillverkningsvärde af omkring 27,300 R:dr.
Korrt derefter meddelade Kyska ltegeringen till England Frankrike och Österrike ett förslag till Note att afgifva till Porten, med hvilken Note nämnde länders Regeringar förklarade sig nöjde och lofvade de att understödja densamma hos Hofvet i Constantinopel. Hela Europa trodde saken dermed vara bilagd; men olyckligtvis blef en depesch känd, hvilken Byska Regeringen aflat it till någon af sina Agenter, hvilken depeche åt den ofvannämnde Noten gaf en tolkning som helt och hållet ogillades af de andre Kabinetterne, och förklarade man då, att man icke kunde hos Porten understödja denna note. Jag hade lemnat Petersburg, då jag lika med alia andra trodde, att tvisten var bilagd. Först vid min ankomst till Venedig erfor jag de nya oväntade förvecklingar som hade upkommit. Kort derpå inträffar slaget vid Sinope och nära nog samtidigt erhöll jag en skrifvelse från UtrikesMinistern med underrättelse om den tillernade neutralitets-förklaringen; men som man förmodade, Den 21 Mars. att Ryssland icke hade något att deremot invända, oell krigs-oroligheterna i Östersjön icke kunde börjas förr än i slutet af April eller i början af Maj, samt England och Frankrike dessutom icke ens ännu förklarat Ryssland krig, fick jag tillstånd att qvarblifva tills vidare i Italien, dock anmodades jag att vara beredd att några dagar efter erhållen befallning återvända till Petersburg Den 4 påföljande Jan. afgick en skrifvelse från UtrikesMinistern till mig som då vistades i Rom, uti hvilken skrifvelse man underrättade mig om att Ryska Regeringen emot all förmodan upkastat svårigheter emot erkännande af vår neutralitets-förklaring, hvarför jag fick befallning att genast återvända till min post. Jag lemnade sålädes Eom d. 29 Jan., samt efter 18 eller 19 dagars resa — ty fortare kunde man ieke komma den årstiden, — inträffade jag i Petersburg. Dagen efter min återkomst dit besökte jag Gr. Nesselrode, som då gjorde åtskilliga invändningar emot vår neutralitet, hvilka gåfvo mig anledn. att genast begära en audiens hos Kejsaren. Denna audiens var ganska lång, ty den räekte mer än en timma, men innan jag lemnade H. M. hade jag erhållit