Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R,egeringsFormcn; — om Remiss Den 19 April, 405 hill StatsUtskottet af Konungens Proposition 0111 närmare reglering af den under namn af Gerning ören kända afgift. __ Från Borgare. Ståndet, af den 31 Mars, om återremiss af StatsUtsi. ottets Memorial om tryckningskostnaden för RiksStåndens Protocoll med dertill hörande Bihang; om Remisser till Bevillningsutskottet af Borgmästaren Gezelii Memorial med förslag till en ny Bevillnings-förordning; Commerce-Rådet Saniessons i anledning deraf upplasta anförande; samt Rådmannen Bagges Memorial om lindring i Bevillning för Uddevalla Stad; om remiss tiil Allmänna Be svärsoch Oeconomie Utskottet af Rådmannen Kj ellan ders Memorial oin uppbygvande och underhål ande af Kyrkoherde-, Capelians-, Klockare , Rectorsoch Skolhus byggnader i Städerna, och af StadsMajoren Westins anförande i anledning af Friherre Cederströms Memorial angående Näringsfriheten; om återremiss till Lagutskottet af dess yttrande öfver Justi* tiasOmbudsmannens Embetsberättelse. — Af den 4 April, om återremiss af StatsUtskottets Memorial rörande Riksdagskostnaderna; om godkännande af expeditionen rörande tillägget i JustitiasOmbudsmannens Instruction; — om remiss till Bevillningsutskottet af Handelsmannen Lundbergs Memorial angående 1812 års Bevillnings stadga; till Lagutskottet, af Häradshöfdingen Bartheissons Memorial angående inrättande af Arbets-och Correctionshus; till Lagsamt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskotten , af CommerceRådet Nordlindhs och Borgmästaren Hambrm Memorialer om Närings - Csn 19 April. friheten. — Af den 13 April, om remiss till ConStitutiomUtskottet af Konungens Proposition om de nya Constitutionella förhållanden, sorn tili följe af föreningen emellan.
Den 18 September. 211 Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 8 och 12 dennes bordlagde Betänk. N:o 171, i ani. af väckt motion om ytterligare bestämmelser i afs:de å båtsmannens inom Blekinge län tjenstgöringsskyldighet. Utsk:ts första hemställan. Bifölls. Utsk:ts sednare tillstyrkande. Hr Lilliehöök, Bertil: Så väl motionären som Utsk:t hafva något misstagit sig, då de trott, att rotekontrakterna innehålla någon viss bestämd tid för båtsmännens tjenstgöring. Der står nemligen blott att de upfordras till tjenstgöring i allmänhet 4 månader, men kontrakterna förutsätta att de kunna qvarhållas längre, om behofvet så krafve». Jag anhåller derföre om afslag å denna framställning såsom icke behöflig. Hr Hjärne: Jag har inom Utsk:t biträdt deras åsigt, som medverkat till framläggande af detta Betänk., och det hufvudsakligen på den grund, att man ansåg, det båtsmännen borde komma i åtnjutande af någon ersättning för den tid, de utöfver 4 månader qvarhållas vid stationen. Jag vill visserligen icke mycket ifra för framgången af förslaget, men har dock velat anföra motivet dertill. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H.,Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de tillstyrkande, framställde H. Exc. först propos. å bifall till detsamma, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, hvilken sednare propos. besvarades med många ja och några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:ts den 12 dennes på bordet lagde Mern. N:o 177, i ani. af återremiss å förslag till voter.propos:r i fråga om statsbidrag för iståndsättande af Linköpings domkyrka.
Majits i ämnet gjorda nådiga framställningar, att på stat uppföres : a) till löneförbättring och extra arfvode för Gymnastiklärare vid de fullständiga läroverken 13,266 Ridr 67 öre; b) till löneförbättring för Gymnastiklärare vid de på real-linien fullständiga läroverken 1,000 Ridr; och c) till Gymnastiklärares aflöning vid de lägre läroverken 16,000 Ridr. 34:o Hos Rikets Ständer hafva i fråga om vapenöfning ars införande vid elementarläroverken förslag blifvit väckte, bland annat, derom att underdånig anhållan måtte göras hos E. K. Majit att för nämnda läroverks behof exercisgevär finge ur Kronans förråd kostnadsfritt utlemnas; och då E. K. Majit genom nådigt Cirkulär den 9 sistlidne Januari till samtliga Domkapitlen i riket meddelat vissa föreskrifter angående ordnandet af den gymnastiska undervisningen vid elementarläroverken och vidtagit åtgärder för militära öfningars införande derstädes, samt i sammanhang härmed föreskrifvit att den för gymnastikundervisningen behöfiiga materiel skulle i behörigt skick hållas och kostnaden derför bestridas af de i § 134 mom. 1 af stadgan för rikets elementarläroverk omnämnda medel; men de för elementarläroverken tillgängliga medel till inköp och underhåll af undervisningsmateriel säkerligen blifva nog hårdt anlitade, hafva Rikets Ständer ansett nämnda förslag förfjenta af uppmärksamhet, enär derigenom, utan någon särskild kostnad för Statsverket, en ej ringa förmån kunde skolorna beredas; med anledning hvaraf Rikets Ständer i underdånighet anhålla att, då tillgång dertill förefinnes, sådana äldre exercisgevär, som bäst lämpa sig för ungdomens bruk, må, i likhet med hvad Rikets Ständer, med bifall till E. K. Majits derom gjorda nådiga förslag, i afseende å skarpskytteföreningar, medgifvit, från Kronans förråder elementarläroverken tillhandahållas. 35:o
1S40. ändradt i ena händelsen, men förhöjdes deremot i den andra från/fO markers böter lill lifvets förlust; äfvensom den anklagades rättighet, alt fulltyga sanningen af hvad han sagt, upphörde: att om än verkan af denna lagförändring, som, både genom straffets skärpning och en vigtig rältegångsförmåns borttagande för den anklagade, måste framkalla flera angifvelse!’, än förut, icke visade sig omedelbart efter orsaken, hvartill tvifvelsutan den omständigheten, att Rikets Ständer ännu länge efteråt voro de egentligen maktegande, i väsendtlig mån torde hafva bidragit, uteblef den dock icke, sedan Regeringsmakten, genom 1772 års statshvälfning, öfvergålt till •Konungen, utan förmäldes fastmer i 1777 års Kongl. Bref, att redan flere gånger hade från Bomstoiarne hos Kongl. Mairt blifvit anmälde domar öfver personer, anklagade för förklenliga tillmälen och hårda omdömen om Kongl. Maj:t och regeringssättet; hvaraf följde, att behofvet af ett korrektiv mot det stigande antalet af åtal för sådana brott, i stället för det som förut låg i sjelfva Lagen, börjat visa sig, och alt orsaken till Författningens utfärdande således torde till en del böra tillskrifvas statskonsten, hvilket förhållande än ytterligare bevisade, att föreskriften, då den gafs, utan undantag gällde i afseende på alla lastliga yttranden örn Konungens höga person och gerningar; med stöd af hvilket allt jag förmenat det vara uppenbart, att Kongh Brefvet af den 25 September 1777, i och för sig betrakladt, ej allenast icke antydde något olika behandlingssätt af mål rörande Majestätsbrott, utan tverlom tydligen anvisade Domaren att, i afseende på underdånig anmälan, förfara på enahanda sätt, ehvad brottet under ena eller andra formen förekomme; äfvensom jag ansåg vigten af denna föreskrift och dess behöriga iakttagande, långt ifrån alt minskas i anledning af Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers Beslut om förändring af 5 Kap. 1 §.
Compagniet, för hvilket Eder Kongl* Majit, uppå hemställan af Deputerade för Hufvudstadens husägare, den 16 sistlidne Martii i Nåder fastställt en förhöjd Aflöningsoch Bekläd nads-Stab uppgående, jemte Administrations-kostnaderna, till en Summa af 22,200 Ridr Banco, underhålles af Brand vakts-Cassan, medelst afgifter dertill för alla lu»s och fastigheter inom Hufvudstaden, hvaraf beloppet äfvensom kostnaden för Compagniet under ifrågavarande år skall i denna Berättelse uppgifvas längre fram, i sammanhang nied Stadens Intrader och Utgifter i allmänhet. I afseende på tjenstgöringen lyder Compagniet endast under Öfver-Ståthållaren, men för öfrigt står Compagniet under styrelse af BrandvaktsCassa-Admiuistrationen, hvars Ledamöter under Öfver-Ståtliållarens ständige Ordförande, äro 12 Husägare, hvilka hvart 6:te år utväljas bland Ridderskapet och Adeln, Magistraten, Ofrälse Ståndspersoner och Borgerskapet i Staden och på Malmarne. Efter hvarje loide års förlopp utse Husägarne Deputerade för att granska Brandvakts-Inrältningens förvaltning under de förflutna tio åren, samt föreslå de förbättringar, som anses vara af nöden. Ett sådant sammanträde af Deputerade ägde sednast rum nästlidet år, och hade till följd förutnämnde förändringar i Brandvaktens tjenstgöring samt Aflöningsoch Beklädnings-Stat. — I sitt närvarande tillstånd uppfyller Brandvakts-Compagniet ganska ofullkomligt det ändamål, som med dess inrättande åsyftats. Orsakerna härtill torde igenfinnas dels i det förhållande, alt, äfven efter sista Staten, Bx’andvakts-Soldatens vilkor äro så knappa och ofördelaktiga, att Manskap af verklig duglighet ej kan till Compagniet erhållas, dels ock deri, att inom Compagniet en ordentlig militairisk disciplin och esprir, som för en sådan Corps ändamälsenliga tjenstbarhet är alldeles nödvändig, nästan helt och hållit saknas och under Compagniets nuvarande organisation ej kan åstadkommas.
Det är deremot frågans bringande framåt, som af R. o. Ad. bör åsyftas, och detta sker väsendtligen genom discussionens fortgång öfver detta vigtiga ämne; ty hvad kan mera bevisa, att discussionen icke är fulländad, än att tvenne hälfter af representationen kunna framkomma med så olika åsigter, att åtskillige talare anse dem för diametralt åtskilda. Amnet kan således icke anses vara af discussionen uttömdt. Man säger vidare, att en återremiss endast skulle framkalla ett lappverk frän Ulsk:s sida. Jag vågar icke svara för mera än mina egna tankar, och de värda talare, som på förhand gifva ett absolut decret om andra personers arbete så eller så, de sträcka sitt bedömmande utom kretsen af deras egen adivi tet. Men vid allt delta få vi icke förgäta, mine Hrr, att formen är af en stor betydenhet. Man kan visserligen hafva olika tankar rör:de formen, och jag kan icke nog värdera den som aldrig i detta fall viker från sin öfvertygelse; men när jag sjelf hunnit fä en, så måste jag likväl följa den, och kan icke följa en annans. Formen är vigtig derföre, att den står qvar vid nästa riksdag, men hvem af oss vet, om han står qvar då? Jag torde icke behöfva gå längre, för alt framkalla den gemensamma lankan, att formen är öfver alla enskildas öfvertygelse. Efter min tanka är det just vördandet af formen, som skulle utgöra det karakteristiska i R. o. Ad:s beslut, i fall mitt förslag antoges. Vöre det icke möjligt att åstadkomma någon förening emellau de olika åsigter, som gifvit sig tillkänna i Ståndens särskilda beslut vid början af denna riksdag, och som ännu i denna stund lyckas vidhållas i denna fråga, vore det icke möjligt, då skulle jag beklaga Svenska folket. Jag söker en fredlig lösning af detta vigliga problem; jag vill icke göra striden permanent, och derföre söker jag att bringa frågan framåt. Det sker genom en lefvande discussion, men icke genom en död votering.
Majit att när söm helst låta afblåsa den , hvarigenom handa kunde* att 33 Riksdagsordningen blef buppfylld, och jag ser éj någöt hihder för detta stadgandes införande i Riksdags-Örd-s ningen. Deremot och i Synnerhet sedan nu feti Ledamot af BancoUtskottet upplyst, att Hö’ 116 8 Den ag Julii /• m. tänkandet är färdigt oell att vi med det första kunna fain det till Ståndet, tror jag det vara formenligast, att man bör vela, huruvida decharge kan lemnäs, nemligen ait man bör vara i tillfälle att bedomina, huruvida Fullrnägtige fullgjort sitt kall. Möjligen kunde annars vid det kommande valet till Fullmägtige olika rykten härom utspridas, sorn skulle verka på valen, och detta vore ej riktigt. Jag anser således bäst vara att afbida Ut skottets Betänkande om dechargen, helst det innan kort lär inkomma. Friherre Anckarsvärd; Jag kan ej frångå den mening jag yttrat, att vi, sa fort ské kan, böra skrida till valen. Hvad principen angar, har jag redan förklarat, att jag godkänner den; men får dock narnna, att det synes sorn BancoUtskottet lemnäs ur sigte all princip i dessa delar, då det efter 7 månader icke. inkommit-med en fråga,' Sorn hade bort vara afgjord inom de» lagli ga tiden af Riksdagen. Då således principen är bruten i sin grundval, hemställer jag, om man åt den bör offra Ridderskapets och Adelns rätt, att deltaga i valet. Om än Betänkandet kati inom kort tid inkomma, blif.; ver icke dessmindre derigenom mången i sin rättighet förnärmad. 20 å 30 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln torde af egna angelägenheter kallas, att dessförinnan härifrån afresa. Den 29 Julli f. m; 1169 tega. Få denna grund anhåller jag, att principen nu matie åsidosättas, och fortfar att instämma i Friherre Wrangels Motion, Friherre Cederström: I händelse .Riksens
Man trodde likväl det ej vara tillständigt att på suppositioner eller ofullständiga uppgifter framträda med beräkningar utan säker grund inför styrande magten, Bolaget och Allmänheten, för att derigenom endast väcka en farhåga, hvilken under den då varande allmänna ställningen man hvarken kunde häfva eller bota. 1814 årS kostsamma overksamhet vid Canalen, hvarunder tiden af mig till en stor del på främmande botten användes för nogsamt kända allmänna ärender, äfvensom, för några oundvikliga, länge tillbakasätta enskilda, begagnades till uppgörande af dessa kostnadsförslag, och beräkningar dertill, grundade på under förra åren vunnen erfarenhet, utom hvilken de alltid skulle blifva opålitliga. De voro långt framskridne, då en allmänt känd vådelig händelse beröfvade Directionen och Bolaget för alltid alla dessa upplysningar, äfven som allt vidare biträde af deras författare, framlidne Herr Majoren och Riddaren Sam. Bagge. En hvar som kaninse vigten af en sådan 1032 •' LJdfi 22 Juli f. ni. förlust, föreställer sig latt de öfverlefvandes belägenhet, hvilken bade kunnat urskulda, afven om någon underlåtenhet hade deraf blifvit en följd. Likväl har det lyckats Directionen, genom dess öfverl^fvande outtröttliga Mecanici biträde, att kunna framlägga de kostnadsförslag, hvarå den grundat sina beräkningar, och hvilka uthärdat profvet af under Riksdagen verkställd granskning, utan annan anmärkning, än möjligheter och suppositioner för framtiden, alla utom kretsen af calculer. Med lugn åberopar jag alla ögonvittnens vitsord, om mera verksamhet, mera omtanka, större uppoffringar kunnat fordras, än dem samtlige Verkets Embetsoch Tjenstemän visat.
När vederbörande i Upsala fingo höra detta, kunde de icke tåligt låta professionen i Lund få anslag till förbättrade byggnader, utan föranstaltade äfven en enskild motion att byggnaderne för botaniska Institutionen i Upsala skulle erhålla ett anslag. Således fanns här 2:ne förslag, det ena för Lund med Kongl. Propos., det andra för Upsala med enskild. Nu har saken inom Utsk. så utfallit, att motionen ang:de botaniska Institutionen i Upsala, hvilken väcktes just med anledn. af Proposm rörande Lunds Institution, har blifvit af Utsk. tillstyrkt och af R. o. Ad. bifallen; Deli 33 November e m. men den Kongl. Proposm för Lund, på hvilken motionen för Upsala stödde sig, den har blifvit af Utsk. afstyrkt. Något skäl för E. o. Ad. att bifalla detta Utsk:s afstyrkande finnes icke, så mycket mindre som den botaniska institutionens i Lund öde i Utsk. härledde sig deraf, att sedan Pfoposm var afgifven, kom raan underfund med att saken skulle på ett mycket lämpligare sätt kunna utföras, derigenom att man flyttade byggnaden utom staden. Förhållandet hr nemi. det, att trädgården inom staden Lund är nu alldeles för trång och lemnar icke tillfälle för den förbättring som borde ske; men äfven i ett annat afs:de vore flyttningen lämplig. Det är så ondt om byggnadstomter i Lund att den jord som nu användes för trädgården är alldeles för dyrbar och skulle kunna skaffa Akademien en högst betydlig inkomst om den försåldes. Det är således en sanning att om den botaniska institutionen flyttades utom staden skulle Akademien erhålla en vida större och ändamålsenligare botanisk trädgård, men denna större trädgård med sina fulländade byggnader ändock icke kosta mera än trädgården inom steden. Att upskjuta saken skulle väl möjligen kunna låta siggöra i Upsala der bvggnaderne ära mera ändamålsenliga, och hafva tak, men i Lund lärer verkligen förhållandet vara att inre taket på byggnaden är inramladt, så att all värme skall nu bevaras genom det yttre taket. De hällre växthusen i Upsala hafva fått anslag på den grund att. förslag väcktes om anslag till de sämre i Lund.
Man bar också velat indela landet i vissa zoner efter fruktbarheten, men jag fruktar att detta förslag är alldeles overkställbar!. Jag får således anhålla om bifall till TJtsk:ts förslag, så att B. o. Ad. åtminstone måtte komma till något beslut. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: Af den debatt, som här egt rum, visar sig tydligen, att vid bestämmandet af en jordegendoms verkliga värde, så många faktorer ingå, att det är nästan omöjligt att specificera dem alla och insätta dem i denna 3 §, som derigenom blefve alltför vidlyftig och intrasslad. Man har derföre infört dem på andra ställen, nemi. dels i § 27 och dels i instruktionen. — Ytterst blir det alltid nödvändigt, för att få ett begrepp om en egendoms verkliga värde, att göra sig reda för beloppet af dess afkastning, såsom ock hvar och en gör, hvilken tänker köpa en egendom. För att sålunda gå Hr Eeutersvärds önskan till mötes, föreslår jag, det Ståndet ville besluta, att värdet skall bestämmas efter medelafkastningen, beräknad med afseende på de här i § antydda omständigheter. Hr Tornerhjelm, Eudolf: Hvad man egentligen har emot den gamla Bevilln:sförordningcn, är den stora olikhet, som, i afseende på taxer:nsvärdet, råder i olika län. Men man måste besinna, på hvad sätt denna olikhet uppkommit. Från början voro taxennsvärdena öfverallt mycket låga; men i samma mån som man behöfde låna penningar, och då grunden för dessa lån var jordens taxermsvärde, så upsattes detta. De deremot, som icke behöft låna penningar, hafva bibehållit de gamla låga värdena. Nu blir frågan: skall hela landet underkastas en högre bevillning, derföre att några enskilda personer behöft låna penningar ? — Skulle man nu lägga till grund köpeafhandlingar o. d., så komme de största orättvisor att inträffa, emedan priserna varit, i synnerhet på somliga orter, orimligt updrifna under denna sednare tid, då man behandlat fastigheter snart sagdt som ett lösöre, och genom nedhuggande af skog m. fl. dylika åtgärder ofta förminskat dess värde.
Sedan härefter Helsnings-deputationen till de öfriga Stånden afgått, åtskildes R. o. Ad. kl. 1 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Mumlajjcn den 22 November 1847. Plenum kl. 5 e. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att de öfriga RiksSt:ns Uppvaktnings-deputationer förmodades uppkomma, för att i vanlig ordning från Riddarhuset afgå, samt anmodade derföre R. o. Ad:s ledamöter, att, till beredande af bättre utrymme, träda pä ena sidan af salen. 12 Den 22 November e. m. Då sedermera alla de öfriga Ståndens Deputationer samt 2:ne Härolder, som borde gå framför R. o. Ad:s Deputerade, hade inställt sig, afgingo samtliga RiksSlms Deputationer kl. nära \ 6 till K. Slottet, för att inför H. M. Konungen nedlägga Stånden^ vördnad och lyckönskan samt jemväl uppvakta DD. MM. Drottningarne och H. K. H. Kronprinsen. Enligt af R. o. Ad., före MedSt:ns Deputationers ankomst, fattadt beslut, åtskildes R. o. Ad. vid Deputationens afgång från Riddarhuset, samt R. o. Ad:s Deputerade efter det deras und. uppvaktningar blifvit aflagde, kl. 7 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Tisdagen den 23 November 1847. Plenum kl. ^ lill 10 f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan Ridd.Direktm i går verkställt sin sista anteckning af R. o. Ad:s ledamöter vid innevar. riksdag, samt derefter R. o. Ad:s Bänkims-fördelniug blifvit uppgjord och nu vore tryckt, för att i Ridd.Gancelliet utdelas, Bänkm:s-valet komme att företagas i morgon kl. 10 f. m. Gr. Gyldenstolpe, Ad. Fredr. Nils:
Jag hörde en gång en ung man gifva följande svar på en anmodan till honom att inträda såsom medlem i ett musikaliskt sällskap: » Det vore nog roligt att vara med därom, men jag vill det likväl icke, ty sällskapets sammankomster äga alltid rum vid den tid på aftonen, då vi alla samlas där hemma och hafva trefligt tillsammans. » Det vore önskligt att vi ägde många ynglingar och många unga flickor med denna smak för sitt hem och många hem med samma tilldragande makt. Då vore nog ej lefnadsfriskheten i fara ibland oss. T y bland villkoren för danandet af lefnadsfriska personligheter torde få ting kunna jämföras med det lyckliga inflytandet från ett hem, där arbetet går hand i hand med goda och enkla förströelser. Och det är helt visst ej för djärft att våga påstå, att j u flere lyckliga hem ett land äger, dess större är dess kapital af andlig sundhet och hälsa. » Hvad ska ' vi göra, mamma? Vi ha ej roligt alls, ack, om du ville spela en riktigt lifvad vals! » Hon aldrig kunnat spela, men neka var för svårt; som gamle Nord hon dunkar, ej konstigt just, men hårdt. Och » Nu och och än i örat sjunger: är det jul igenl » » Skära, skära hafre » » Fager ungersven ». Men nu har leken vikit för skolan med sitt tvång, och unga sinnen stäfjas vid läxa, svår och lång. Och mamma lagar ärmar och strumpor, som fatt hål, den hela garderoben en duktig granskning tål. Du lugna februari, vi hälsa dig igen! För hvarje gång du kommer, du blir alltmer vår vän. Du efter stök och fester ger åter hvardagslag, och lugnt och stilla flyter igen vår arbetsdag. ANNA BERG. I FLICKORNAS RUM. SKISS AF HJÖRDIS. SAM. ^ I L L VÅR ÄRADE LÄSEKRETS rikta vi en vördsam uppmaning att ihågkomma Idun med insändande af fotografier och teckningar, som kunna vara af intresse för vår illustrationsafdelning Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. » W ^ Å D Ä R JA, nu få de komma, när de k _ 5 vilja, » sade Anni och hoppade ner från stolen, på hvilken hon stått för att kunna tända ampeln.
Revisorerne finna anmärkningsvärdt, att Majoren m. m. von; Heland, i egenskap af Liniechef, företagit särskilda resor utefter teiegraf-linierna, i ändamål att utdela aflöning; samt att kostnaden derför, under hvartdera året, uppgått till omkring 520 Rdr. teo 5 — 183 — Hade Rikets Ständers Revisorer, till upplysning om förhållandet, ansett nödigt taga kännedom om Kongl. Maj:ts nådiga telegraf-reglemente af den 9 November 1838, så hade deraf inhemtats: att Liniechefen, som har befäl öfver de å stationerna anställda underofficerare och telegrafister samt ansvarar för telegraftjenstens jemna gång och materielens behöriga vårdande, är i följd deraf anbefalld: ”att flitigt besöka stationerna, tillse att alla föreskrifter noggrannt och punktligt verkställas, vaka öfver att journaler ordentligen föras, upptäckta fel och försummelser genast rätta och till bestraffning befordra”, äfvensom att åt personalen ”utdela den månadtliga aflöningen.” Ett noggrant fullgörande af dessa föreskrifter och af tjenstens fordringar synes icke hafva bordt föranleda en ogillande anmärkning, desto mindre som kostnaden icke för någotdera året uppgått till, ännu mindre öfverskridit, det belopp af 600 Rdr, som för ifrågavarande resor finnes i Telegraf-inrättningens stat i nåder beviljadt. Revisorerne anse äfven angeläget, att förändring i det anmärkta förhållandet sker, så att ändamålet hädanefter må kunna vinnas på ett för staten mindre betungande sätt. För Liniechefen vore visserligen en förändring önskvärd, ifall han derigenom kunde frikallas från de besvärliga, stundom äfventyrliga, resorna till 18 vidt åtskiljda stationer, en del belägna på holmar i yttre hafsbandet, en del åter på höga berg, endast tillgängliga utåt gångstigar genom oländiga skogstrakter. Men huru en högst nödig uppsigt öfver stationerna skulle kunna förrättas, annorlunda än sorn nu sker, och den månadtliga aflöningen, omkring 600 Rdr, kunna under Liniechefens ansvarighet utdelas, är ej lätt att afgöra.