Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
undan som regn i sanden. Hur knektahållet Fick rätt sig Tyst satt hon; knappast Vid kungens men orädd — » Det Ulrika nyheter många för tillika. hon andan drog var ej illa! » — Men nu var brustet det späda tal. Den ögonkampen han ej bestod, log, Och nu en härjande I Karol Förkunnade Och Allt sal. Men plötsligt föll — Kung spiselftamman mera tynande sjönk tillsamman. kungen en tanke in Flux min; sinn ' — Hon liksom sin syster. » Som smakar tag! Ulrika, ej en tron I ostridt arf Ar kraft Det är intet giltigt argument att här invända, att de flesta hyggliga svenska människor ändå hålla af sina hem och där finna både trefnad och frid. Ty hvem säger, att de icke skulle kunna trifvas där ändå bättre, om hemmen vore vackrare anordnade? Eller hvem säger, att den negativa känslan af frid och hvila, icke skulle kunna utvecklas till en positiv känsla af liflig Djutning, af den största betydelse vid arbetslifvet utanför hemmets väggar? kammarpultron; och vilja och så reson Sveakonungens iarf. Och hvad där brister gömde Gör honom framtiden Sin blick i glöden, som om han gemöt, Vår tid, vårt land skänker Och långsamt dörren hon slöt. Men kungen » Ett rörlika! Först Och se ' n hon långsamt steg upp och gick, — mera af danska nöt Åt någon lipande tycktes tveka ett ögonblick, blöt Det kan mig ej som fader skick bröt. modersbarmen. behag! » Guds död, glada i drottningens Det talet i harmen Så stormen började. Men nu mig lyster Det sorglöst vårt An årliga svenska Jag eger ej för min son. Se, om han frodats reträtt. Karl » Jag menar, den pilten år alltför För • » Jag hade så når glömt pilten hans tåreflod slängde pojken till Ett ofrids lån — • Man kunde säga, att faderligt mod, mätt. En högtid som denna var sällsynt nog den elftes mot. Han spände ögonen i den lilla. I otid Men ögat strålade, munnen knot. Och såg den barska minen en stund Förvånad, ting. Men fru Sfckr i tycket.
Hvad Utskottet i förenämnde hänseenden föreslagit, står ock i närmaste öfverensstämmelse med den antydda afsigten med Utskottets arbete: att förbättra och utbilda, men icke till grunden omskapa gällande brott - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. måls-lagstiftning uti ifrågaslällde hänseende; och deri ligger äfven närmaste förklaringsgrunden dertill, att Uiskottet bibehållit den nuvarande skilnaden emellan snatteri och stöld, äfvensom att Utskottet ej eller lika med Lag-beredningen ansett snatteri-bot få ega rum, om någon stjäl säd, hö och halm ute å mark m. m. dylikt, om skeppare, forman eller deras folk stjäl af hvad dem är för t rödt att föra, eller om andra till nidingsstölder i gällande lag hänförda (all inträffa, eller om man stjäl af annan under gudstjenst. Utskottet har dessutom, hvad snatteri angår, ej kunnat dela den åsigt, i enlighet hvarmed Lag-beredningen ansett för samma brott böra dömas, så framt det tillgripna ej stiger öfver tolf riksdalers värde, då, likmätigt gällande lag, snatteri-bot ej kommer i fråga, derest värdet går Öfver tio daler eller fem riksdaler riksgäldsSedlar. Om än, på sätt Beredningen yttrar, sistnämnde belopp, med afseende å penningevärdets förändring sedan år 1734, då hade lika värde med tolf riksdaler i närvarande tid, tror likväl Utskottet, vid betraktande deraf att förändringen i penningevärdet så småningom egt rum, denna förändring ej böra hafva den verkan, som Beredningen förmenat. I sjelfva verket kan skilnaden emellan snatteri och stöld ej ur stränga rättsbegrepp försvaras. Men den har dock från vår äldre lagstiftning bibehållits och derigenom införlifvals med folkets begrepp; och den har den praktiska nytta att från den, sorn begär ett ringare tillgrepp, hvilket ej sällan har sin grund i obetänksamhet och lättsinne, afvärja den vanära, hvarmed allmänna tänkesättet stämplar den som begår stöld. I dessa omständigheter har således skilnaden sitt försvar.
Och åter klingar hennes röst, Som ljuft för oron skänker tröst, Och vaggar in i skymningsfrid, När aftonsolen sjunker blid. För alltid sången tystnat af. Och tornet står på moderns graf, Och barnet går med hjärtesorg Och får ej bot på lifvets torg. " PRI; MITS Pris förekommer 75 absolut öre all st. öfverkokning IDUN 1894 Du barndomssol, hvi har du flytt Och lyser ej med frid på nytt? Hvi dröjer ej ett eko kvar Äf konstlös sång från flydda da ' r? Och löser upp i harmoni En instängd plågas smärteskri? Och vaggar själen än till ro Med tal om kärlek, hopp och tro? Amalia, " Sociéténs " Fahlstedt. martyrer. l,on hör egentligen ej till sociétén » — dessa ord sägas vanligen med en oförliknelig aplomb af de lyckliga, som hafva en obestridd rätt att höra dit. A t t få räknas till socié- tén, hvem skulle ej sträfva efter ett sådant afundsvärdt företräde? F ö r den sakens skull kan man gärna vidkännas åtskilliga uppoffringar; hvad betyda då sådana små lidanden, som korsett och spetsiga skodon förorsaka. F ö r sådana bagateller afstår man ej från detta härliga lefnadsmål, lika litet som man kan tänka sig, att någon, som har lyckan att höra till sociétén, där skulle komma trampande i reformklumpfötter eller svänga om i dansen osnörd och jfmntjock som envälstoppad korf. Ingenting är j u så farligt som att där afvika från bruket och ett brott mot kung Comme il faut ' s lagar kunde för alltid göra en omöjlig. D e t är därför ej värdt att komma med några reformförslag i modeoch toalettfrågor, och, frånser man den lilla bagatellen, att snörlifvet i grund förstör ett kommande släkte, så är j u litet inklämda lungor och några liktornar ingenting att tala om. D e t är ej heller meningen att här beröra toalettfrågan, det finnes martyrskap nog dessförutom inom sociétén, tyvärr af allvarsammare slag.
Brefvet den 22 Augusti 1827, 2Öo Rldr Banco, oafkortade. b) Enligt Kongl. Brefvet den 26 September 1827, åt Auditeuren vid Kongl. Andra LifGardet, Öfver Auditeuren J. Wåhlin en Gratification till lika belopp med hvad, efter ReseReglementet, Tractamente skulle hafva utgjort för en af öfverAuditeuren utförd tjenstgöring i blandad KrigsRätt till undersökning af felaktigheter vid utdelning af inedicamenter å Allmänna GarnizonsSjukhuset i Stockholm, sedan Kongl. Majit likväl förut i Nåder förklarat Wåhlin icke vara berättigad till något Tractamentes åtnjutande för berörde tjenstgöring, då densamma icke kunde anses såsom en extra befattning, och 2 mom. i 5 §. af 14 Cap. KrigsArticlarue föreskrifva, att i melerad KrigsRätt Auditeuren skall commenderas ifrån samma Regemente som Ordföranden, hvilken vid ifrågavarande tillfälle varit en RegementsOfficer af Andra LifGardet samt den blandade KrigsRätten för öfrigt sammanträdt inom det Regementes stånd, vid hvilket Wåhlin var Auditeur på Stat. ( 3o ) c) åt aflidne Bokhållaren och KronoAuctionisten Pousettes gäldbundna Bo, enligt Kongl. Brefvet den 23 Januarii 1828, 67 R:dr; hvilka af Gunst och Nåd blifvit Pousette tillagde, såsom motsvarande en procents provision på försäljningssumman för en af honom år 1823 förrättad auction å 80 stycken Kongl. Svea ArtilleriRegementes Hästar. Af de till oförutsedde Militaire Utgifter på Tredje HufvudTiteln af satte medel. d) åt KrigsFiscalen för Arme'ens Ärender, KrigsRådet Gustaf Adolf von Scheele, lika såsom föregångne åren ifrån och med år 1820, oafkortad! 266 R:dr 32 sk. Banco. (Kongl.
Sedan inom revisionen fråga blifvit väckt, att Revisorerne, genom en delegation, skulle besöka Carlskrona, för att, i likhet med hvad vid revisionerna varit vanligt i afseende på statens verk och inrättningar inom hufvudstaden och någon gång jemväl utom densamma, taga kännedom om Kongl. Flottans i Carlskrona varande etablissementer, men Revisorerne funnit sig, af den begränsade knappa tiden för deras sammanvaro och i saknad af föreskrift för beredande af nödiga medel till resekostnadens bestridande m. fl. skäl, förhindrade att ifrågaställa inspektions-resa besluta, hafva Revisorerne dock trott sig böra förhållandet omförmäla till den åtgärd, som Rikets Ständer kunna finna för godt att i berörde afseende vidtaga. Stochholms Station. Dess räkenskaper hafva för år 1848 och 1849 blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade med anmärkningar, samt utvisa: Debet. år 1&48. år f$49. Balans från föregående året: Uppbörd: Anslag å 6:te hufvudtiteln, för sjömätningar, 1,100. 750: Ersättning för utlemnade persedlar m. m 473: 44. — 3,528: 43. 5. Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Extra statsanslag - 2,215: 12. 1. I Uti 1849 års hufvudbok finnes i kapitalräkningen, tinder titel: “Lefverering från Kongl. Förvaltningen af sjöärendena/' uppförd en post å 2,379 R:dr 9 sk. 4 rst., “hvilken ytterligare skulle komma att anordnas.“ Denna post har alltså blifvit bokförd såsom en stationens inkomst under nämnde år, ehuru densamma, enligt erhållen upplysning, först i November månad följande året 1850 af Kongl. Förvaltningen anordnats, i följd hvaraf äfven den utgående balansen till sistnämnde är är oriktig. Ett sådant bokföringssätt är stridande emot god ordning, hvarföre Revisorerne ej kunnat underlåta att dervid göra anmärkning. §. 2.
Hrr, äro de konseqvenser, hvartill yrkandet af en obegränsad frihet leder. §ådan den frihet, broderlighet och jemnlikhet, som upkomma, då menniskan tillvällar sig laglig rätt att tänka, tro, bekänna och dyrka Gud endast efter sitt förmörkade förstånds och förderfvade hjertås ingifvelse!’. Den 19 December. 323 Frankrikes följande historia är i sanning ett bittert hån öfver de yrkanden af ohämmad frihet, som grundlagt och genomgå densamma. Hvad finnes i sjelfva verket qvar af all denna ytterliga frihet, öfver hvilken detta stolta land fordom yfdes? Man åberopar Nord-Amerikas Förenta Stater såsom bevis på möjligheten och nyttan af en fullkomlig religionsfrihet. Det torde vara nog att påpeka beskaffenheten af den såväl religiösa som politiska frihet, hvilken förunnas flertalet uti de södra och en del af de vestra Staternas innevånare, för att visa, huru föga religionsfrihetens grundsats, ehuru i bokstafven erkänd, genomträngt sjelfva statsförfattningens anda, huru föga den förmår i statslifvet göra sig gällande. Hvad hindrar slafägaren att åsidosätta hvarje afseende på slafvens tro och bekännelse? Hvad hin V drar honom att derför pina och plåga sin slaf? Kan det väl förnekas, att ju icke, inom dessa Stater, millioner menniskor de facto sakna den religiösa frihet, som författningen de jure för. kunnar? Kan det nekas, att det är till och med uttryckligen förbjudet att inom lagstiftande församlingen ens ifrågasätta afskaffandet af ett så afskvvärdt förhållande? Kan det nekas, att det våld, sorn, enl. den s. k. Lynchlagen, hotar enhvar, kan hvilket ögonblick som helst drabba, äfven för religionens och samvetets skuld?
Jag ämnar icke deltaga i denna för mig fremmande strid, om det större eller mindre behofvet, af skickliga officerare inom olika vapen: emedan jag anser för arméens bestånd skicklige officerare erfordras af alla vapen. Jag ämnar icke heller bestrida att våra officerare af Artilleriet skulle kunna behöfva högre löner än de nu föreslagna; jag vill endast bedja R. o. Ad. ihågkomma, att dessa af Utsk. föreslagna löner, stå i närmaste öfverensstämmelse med hvad Konungen föreslagit, Konungen, som likväl närmast bör vara i tillfälle att genom inliemtade uplysningar bedömma behofven inom arméens olika grader af olika vapen. Om det äfven skulle lyckas att här kunna åstadkomma en återremiss, ansen j sannolikt Mine Hrr, att inom representationens skiljda kamrar, kunna vinna det ändamål som åsyftas. Jag tror det icke, och jag tror icke heller att de herrar, som talat för återremiss våga hysa ett sådant hopp. Jag tror ej heller att den fromma önskan, som Hr Krigsministern tillkännagifvit kommer att verka derhän att Utsk. skulle frångå sitt nu gjorda tillstyrkande och föreslå högre löner. Det nuvar. tillståndet inom Artilleriet är visserligen beklagligt, men f. n., och vid denna riksdag, tror jag att, i anledn. af den nåd. proposm, högre anslag icke kunna beviljas. Om de skulle visa sig, att de nu medgifne ökade lönerna icke äro tillräcklige, må vi då afvakta nytt förslag derom vid nästa riksdag, grundad! på den erfarenhet att den nu beslutade tillökningen icke visat sig vara tillräcklig. Detta tror jag nu vara det mästa man kan hoppas. Ehuru R. o. Ad. i anslagsfrågor är temligen liberalt, må man i detta fall ej spänna bågen för högt, må man åtnöjas med hvad som nu föreslås. De nuvar.
Det torde likväl vara allmänt kännt och antaget, att innan man ombyter det tjenstehjon, som sköter bränvinsbränningen, måste man förut tillse, att det nya känner de göromål, som komma att utgöra dess befattning, och att man icke dertill använder en person, som ej förstår att sköta en sådan syssla. Herr Tham: Jag vill ej trötta Ridderska pets och Adelns tålamod med att åter upprepa hvad som redan blifvit sagdt, i synnerhet som de af mig anförde skäl ej blifvit vederlagde af hvad Friherre Cederström yttrat; men jag kan ej underlåta att yrka återremiss, emedan jag anser Betänkandet ofullständigt, då det ej innehåller något stadgande om flyttningstid för Smeders drängar och lärlingar. Jag yrkar äfven att denna omständighet måtte af Utskottet tagas i betraktande och införas uti dess nya utlåtande, på det äfven desse personer må kunna hänföras till samma flyttningstid, som öfriga tjenstehjon i Riket. Ty då smedsdrängar och lärlingar skola städjas på samma tid af året som annat tjenstefolk, synes de ock böra på samma tid sorn andre tjenstehjon, flytta i sin tjenst. Jag Den i5 Maji £e, »z. täger mig den friheten hemställa, hnru ett Betänkande kan vara antagligt, som år felaktigt i en så väsendtlig del, som jag förut haft den åran visa. En återremiss lärer derföre vara af nöden, på dut äfven frågan härom i Betänkandet måtte utredas, så vida man ej vill hafva två olika författningar i samma sak. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Af alla de skål jag hört anföras emot hvad jag i detta ämne yttrat, erkänner jag, att jag blott funnit ett vara af giltig beskaffenhet, nemligen det som angår sjöfart och fiske, emedan det ofelbart år vigtigt för dessa näringar, att flyttningstiden ej inträffar om sommaren. Men jag upprepar det ännu en gång, det lår ej vara möjligt att uppfinna någon lid på året, som år lika passande för alla orter och alla handteringar, derföre måste den ena gifva vika för den andra, så vida man ej kan uppleta någon medelväg.
Och med detsamma vill jag omtala för herr Hall, att jag nu, sedan mr Mitchell med döden afgått, tänker associera mig med Jan Lamberg, under firma D. Carnegie & compani, och efter öfverenskommelse med enkefru Mitchell öfvertaga alla sterbhusets skepp och skärgårdsverk. John Hall betänkte sig ett ögonblick. – Däri gör Carnegie mycket rätt, jag har intet att därvid anmärka, helst den Mitchellska rörelsen är af en helt annan beskaffenhet än den jag efter min far öfvertagit, men jag hoppas det oaktadt, att Carnegie ej skiljer sig från huset. Det skulle min salig far icke velat. Vi kunna ju uppgöra ett kontrakt på, låt oss säga åtta år, räknadt från den 1 januari detta år. Carnegie svarade ej. – Det beror på, hur kontraktet skulle lyda, sade han slutligen med samma mulna uppsyn. – Säg sina villkor – Carnegie tog en penna och började skrifva medan han talade. – Jag stipulerar, att jag i samråd med herr Hall skall handhafva och sköta de göromål för det Hallska contoiret, som tillhöra utrikes affärerna, stångjärnsoch trävaruexporten med all därvid erforderlig korrespondans – undantagandes växelförsäljningen. Så var det stäldt i gamle herr Halls tid. – Vi kunna ju skrifva ett sådant kontrakt, ifall Carnegie önskar det, sade John långsamt, dock vill jag i förväg nämna, att om och när jag har lust att själf besörja denna korrespondans, jag anser mig oförhindrad att göra detta. – Hvad tjänar då kontraktet till? Då kan det så godt vara oskrifvet och jag lika gärna lämna herr Hall. – Nej, det vill jag inte. Det ville inte min salig far, och jag vill i allt göra hans vilja. Men det är ju möjligt, att jag ledsnar på saken, och då är det ju bra att ha Carnegie att tillgå. Carnegie mumlade ett: »oändligt smickrande», som John ej hörde. – Jag tror inte heller, att herr Hall länge vidhåller att framhärda i allt herr Hall åtagit sig, sade Carnegie, hvilken alltjämt förundrat sig öfver att den ovana fliten och det stora intresset kunnat räcka så pass lång tid. Och när herr
Uti 40 § af nu gällande Författning är husbonde ansvarig för livad lagbrott, som ske af dess tjenstehjon; detta är billigt och nödvändigt, så vida ej underslef skall kunna ega rum, men tillfällen finnas, då, med bästa vilja, husbonde ej kan förekomma förbrytelser i detta fall och rättvisan fordrar, att äfven då den oskyldige ej blir straffad; detta förhållande har ej blifvit rätta dt, fast uti en lika beskaffad fråga som denna 52 § af nu gällande Förordning, husbonde är tillagd rättighet få bevisa sin oskuld och det torde derföre vara billigt, alt samma princip äfven införes uti 40 §, hvarföre jag anser den böra förändras till följande ordalydelse: Husbonde vare ock ansvarig för förbrytelser mot denna Författning, begångne af hans husfolk, så vida ej visas kan, alt sådant skett emot hans förbud å sådan tid, då han å annan aflägsen ort vistande varit ocfl således urståndsatt förbrytelsen förekomma eller hindra — Bev.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JVs 1. 15 Af Herr Friherre Raab, A. C.: ”Producten af en mängd omröstningar, verkställde af vexlande majoriteter inom de 112 ledamöter, som haft sig uppdraget att afgifva förslag till bran vinslagstiftning, framlägges nu inför Rikets ldöglofl. Ständer i form af betänkande. Svårligen kan ett så tillkommet arbete vara felfritt. Idet bar, efter min förmening, tvänne lyten, som icke sällan blifvit öfverklagade i vår ekonomiska lagstiftning och under närvarande Riksdagsformer äro svåra att undvika — reaction i princip, inconseqvence i utförande.
Vid behandlingen af detta ärende har Slats-Ulskoltet tagit noggran kännedom af de i förevarande motion åberopade handlingar, hvilkas innehåll Utskottet jemväl funnit vara fullkomligt öfverensstämmande med de uppgifter, motionären meddelat; — och sorn här ofvan anförda förhållanden, enligt Utskottets tanke, tillfyllest ådagalägga behofvet af en tillökning i det lill Hernösands domkyrka utgående tionde-anslag, samt det i sådant afseende föreslagna belopp synes icke vara för högt tilltaget eller kunna blifva för Stals-verket betungande, får Utskottet tillstyrka, det Rikets Ständer mätte medgifva att et! anslag af 40 tunnor eller 252 kubikfot oindeld spanmål från och med nästkommande år anvisas såsom tillökning i det till Hernösands domkyrka utgående tionde-anslag; i följd hvaraf 8:de hufvud-titelns anslag till kyrkors underhåll torde med nämnde belopp förhöjas; och torde, i händelse af bifall till della förslag, Rikets Ständers beslut hos Kongl. Majit böra anmälas uti den underdåniga skrifvelse, som angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens 8:de hufvud-titel kommer att af Rikets Ständer atlåtas. Stockholm den 30 December 1857. Bill. till Ii. St. ) A/il. 3 Band. 80 Haft. 2 STOCHHOLM, tryckt hot J. W. Lundberg, 1858. I Stats-Utskottets Utlåtande M 203. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Jan. 1858, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående anslag för geologiska undersökningar öfver hela Riket samt utgi/vande af derpå grundade geognosliska kartor. (U. A.) Bland de ämnen, å hvilka Kongl. Majit funnit Sig böra fästa Rikets nu församlade Ständers uppmärksamhet, för att, genom deras medverkan, uppnå vigtiga ändamål, förekommer jemväl frågan angående sättet att kunna erhålla en fullständig kännedom om fäderneslandet i geologiskt hänseende.
Canalanläggningar nu är nära att vinna fullbordan, hafva Utskotten ansett sig icke böra tillstyrka underdånig hemställan, om ändring uti hvad i detta ämne på förberörde sätt är vordet stadgadt} och vilja Utskotten särskildt meddela yttranden angående vården och dispositionen af Ekeskogen, i sammanhang med de flere Motioner i detta ämne, som till Utskotten blifvit remitterade; hvilket allt till Riksens Hö&lofl. Ståcders vidare pröf. ring vördsamligen hemsiälles; hvarvid Utskotten slutligen få anmäla, att RiksdagsFullmägtigen Bergmans Memorial, jemväl varit till Höglofl. StatsUtskottet remitteradt; men att bemäldte Utskott, af de skäl bilagde ProtocollsUtdrag upptager, ansett sig icke böra uti Utskottens nu afgifna yttrande deltaga. Stockholm den 23 Julii 1823. 726 Lagö t skott et i Betankmden. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Stånders Statsutskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den % i Junii 1823. S. D. Genom Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott den 10 sistl. Maji, hade StatsUtr skottet erhållit del af hvad som hos bemäldte Utskott förekommit vid gemensam pröfning af de vid innevarande Riksdag väck» te frågor, om upphåfvande af f irbudet emot svedjande å sandmo samt bergagtig och , stenbunden Mark, äfvensom angående hemmansegares fria dispositionsrätt öfver Ekar och Masteträd.
St., att sedan regeringen, efter af R. St. jemväl föreslagna grunder, provisionelt reglerat denna extra rotering, få, enl. 80 § Reg.- F:n, deröfver besluta. I anledn. häraf lät Regeringen d. 5 Februari 1811 utgå dess instruction för de komiterade, som borde förrätta ifrågavar:de rotering; och föreskrifver denna, bland annat, att alla inom hvarje ort befintliga orolerade hemman, utan afseende på deras natur och Den 12 Augusti f. m. 191 beskaffenhet, skulle med extra rotering beläggas, med undantag endast af militie-boställen, rusthälls-stamhemman och nybyggen, som ännu egde frihels-år qvar. I sammanhang härmed lät Regeringen, genom landshme, tillfråga de extra roteringsskyldige, huruvida de icke med förminskning till J i roteringsskyldigheten, ville utbyta den extra roteringsskyldigheten mot ständig; men denna framställning möttes med afslag öfver hela riket, utom i en del af Skåne, der på detta sätt södra och norra skånska infanteriregementerne bildades, men der protestanterne (hvaribland flere egare af utsockne-jrälsehemman) ännu i denna stund utgöra extra rotering, ulan att hitintills ifrågasatt varit att anse dem enl. författningarne, förpligtade till ständig rotering. På grund af ofvanberörde R. St:s beslut blefvo ock utsocknehemmannen i Halland med extra rotering belagde, i anledn. hvaraf R. St., genom ett beslut vid 1812 års riksdag, hvilket af Konungen d. 13 Maj 1813 godkändes, befriade nämnde hemman frän de s. k. utskrifnings-penningarne. Klagomål öfver extra rolerings-komitéernas förfarande och ojemnheten af deras beskattning hade emedlertid blifvit anmälde redan vid 1812 års riksdag, i anledn. hvaraf R. St. hos K. M. anhöllo, att den verkställda extra roteringen måtte varda ånyo öfversedd och jemkad.
Ståndet biföll, att de uppå 1809 och föregående årens Stater för Lunds Academi® uppförda aflöningsmedel , 296 B:dr , samt Tullfrihetsersättning, 104 R:dr 8 sk., borde hädanefter till nämnde Academie årligen utgå med sammanlagda 400 Bldr 8 sk., äf - Prut. Utdrag den 2 October 1829, 13 vensom Ståndet, med antagande af Högvör^ dige Preste-Ståndets, uti Protocolls-Utdrag, af slen 25 sistlidne September, meddelade inbjudning att instämma uti Preste-Ståndets , angående Sjunde punkten, fattade beslut, pröfvade skäligt , att Upsala Academie, till hvilken, på förut åberopade Stater, finnes, un* der titel Tullfrihetsersättning, uppfördt ett anslag af R:dr 4 sk., borde hädanefter få detsamma uppbära. Åttonde punkten , angående anslag till Gymnastiska Central-Institutet. Utlåtandet Nio 240 bifölls. Nionde punkten, angående anslaget till Löneförbättringar för Lärare vid Universiteten och Elenientar-Läroverken, Utlåtandet Nio 240, i denna del, ladeg till handlingarne. Slutligen bifölls Utskottets, 1 Utlåtandet Nio 240, gjorda hemställan, att hos Kongl. Maj:t underdånig anhållan af Rikets Ständer göres, det Kongl. Majit i Nåder täckes anbefalla vederbörande Embetsverk att, intill nästa Riksdag, uppgöra fullständiga SpecialStater för Clereciets samt Gymnasiioch Scholts-Staternes anslag i Kronotionde och penningar, samt uppgifter å taxerings värde* »f Ecdesbflique Boställen. *4 Prat. Utdrag den 9 October 18^9. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Föredrigos t nyo och biföllo» Lag-Utskottets Utlåtanden: N:o 96, i anledning af Herr Professor Palmérs motion otn ett tillägg till sista momentet af 6 §. i 25 Cap. Rättegångs-Balken; och