Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B. i4o. A. 209. XVII. U. 164. A. 4°5. — N:o 316. i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse, angående Presträttighelernes utgörande på Gottland och dermed sammanhängande frågor, om en förändrad indelning af dervarande Pastorat m. m. XVI. B. 140, 210. A. 242. XVII. E. 3. — N:o 317. i anledning af återremiss å N:o 193. XVI. B. i4o. A. 211. XVII. E. 34. — N:o 318. i anledning af RiksStåndens olika beslut i fråga om beviljandet af Extra anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande, allmänna arbeten, m. m. XVI. B. 140, 23i. A. 25i. XVII. U. 32, 33. A. 35. A. 471• B. 5i2. XVIII. E. 117. — N:o 319. rörande tiden, ifrån hvilken den nu verkställda StatsRegleringen skall taga sin början. XVI. B. i4o. A. 232. XVII. — N:o 320. i anledning af återremiss å N:o 283. XVI. B. i4°. A. 232. XVII. B. 32. A. 35. A. 471- B. 5i2. — N:o 3?. t. angående den innevarande Riksdag verkställde granskning af StatsVerkets samt andre af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. XVI. B. 140. A. 232. XVII. E. 171. XVIII. U. 4, 3i. •— N:o 322. angående verkställd revision af anslaget till Hennes Maj:t Drottningens Kröning. XVII.
— N:o 59. med förslag till ändring af 12. 17, 19, 41, och 79 §§ Riksdags-Ordningen, angående val af Ridderskapet och Adelns Riksdagsmän. X. B. 248,321. XI. 44. A. 75. U. 120. 129. U. 306, 320. — N:o 60. i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 54 framställda förslag till ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Formen, angående ett nytt Stats-departement. XI. B. 3, 5. — N:o 61- med utlåtande öfver Bonde-Ståndets Talmans vägran af proposition å bifall till åtskilliga af Stats-Utskottet framställda förslag till voterings-propositioner. XI. B. 3. 5 — N:o 62. med förslag till ändring af de i Tryckfrihets-Förordnitigen genom hänvisning till 8 Kap. Missgernings-Balken fastställde straffbestämmelser. XI. B. 29, 77. Ä. 85. •— N:o 63. i anledning ar Riks-Ståndens beslut rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 59 framställda förslag till ändring af 12, 17, 19, 41, och 79 §§ Riksdags-Ordningen, angående val af Ridderskapet och Adelns Riksdagsmän. XI B. 120. A. 129. U. 306, 320. Konstitutions Utskottets, det Förstärkta, Ledamöter, val af, an gående. YL 478. — förrättadt. VI. Konstitutions-Utskottets, det Förstärkta, Memorial: — N:o 21. angående verkställa omröstningar i Förstärkt Konstitutions-Utskott. VII. B.- .311. — N:o 64. med anmälan om de i Förstärkt Konstitutions-Utskott verkställda omröstningar. XI. B. 306, 320.
Commerce-Gollegii Kungörelse den i Mars I827> bestämda ämnen, måtte förlängas, än ock att den hittills brukliga Skeppare-examen kunde få anses nöj-' aktig i de af Motionairen anförda fall; så, och enär den af Motionairen äskade eftergift i dessa delar dels skulle verka till rubbning i den af Kongl. Majit Nådigst fastställda plan för denna gren af allmänna undervisningen, dels ock försvaga den angelägna controllen å Skeppares theoretiska underbyggnad, kunna Utskotten till hvad sålunda föreslaget blifvit icke tillstyrka Rikets Högloflige Ständers bifall. Flera Ledamöters skiljaktiga meningar i ämnet varda härhos bifogade. Stockholm den 12 December 1829. 6 Bil. lill Stattt. Oec.-Vttli. Brl. N:o 11 r. Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, jfcitob: Emot Utskottens beslut att tillstyrka Rikets Ständer alsia det af Hans Maj:t Konungen begärda anslag till Navigations-Scholor* inrättande, eller att, genom Läste-afgift pä utrikes seglande Fartyg, bevilja den dertill erforderliga summan, får jag anmäla min reservation. Det tilhör Staten att bekosta alla slags Undervisningsverk, sorn pröfvas nödvändiga, för att bereda den uppväxande ungdomen tillfälle att förvärfva de kunskaper, sorn fordras för att, säsotn Medborgare och Embetsman, kiruna i hvarje olika väg gagna Fäderneslandet. Pä alla de kustorter, der Gymnasier finnas förlagde, böra derföre, efter urin öfvertygelse, jernväi Navigations-Scholor finnas. De Stats-Medel, sorn derföre erfordras, äro mer än obetydliga, i jemförelse till den allmänna nytta, som deraf med säkerhet kan päräkuas. Jag tillstyrker alitsa, det Rikets Ständer ville, med ogillande af Utskottens förslag, till Hans Majit Konungens disposition, uppå Riksgälds-Contoiret anvisa de för Inrättningen nödiga medel. Af Herr Friherre Sprengtporten, M.:
En sparre, som på endera sidan håller 10 tum, måste vara tillhuggen af ett äldre träd, emedan trädets diameter utgjort mera, än 10 tuni; och en sådan sparre borde icke behandlas lika med den, hvars alla 4 sidor innehålla hvardera 8 tuni, 'och hvilken kunde vara tillverkad af ett yngre träd. Häraf följde, att sjelfva trädets storlek icke kunde utrönas genom bredden af sparrens sidor, utan mast* sökas genom sparrens diagonal, hvilken således ansågs böra tagas till grund för beräkningen vid tullb eban dlingen. Dessa anmärkningar kan Utskottet icke finna grundade; ty ur samma träd, som {eidnar en liksidig 8-tums sparre, kan ock en platt sparre af ju mindre tjocklek ju större bredd erhållas; och sparrens total-omfårig utmärker således vidden af det träd, hvaraf sparren tillhuggits. il>å dessutom 2 Stånd redan godkänt det föreslagna stadgandet och detsamma hittills icke föranledt missförstånd, hvilket deremot vore att befara af en föreskrift om uträkning af spärrars diagonal midtpå, vidblifver Utskottet förslaget till den i utförsels-tarifen under artikeln Sparrar intagne anmärkning. e) fltriilning*- Utskottet» Ullålande, \:o (5. 9 f.) Tarifcn för kredit-upplaget oc'h transito-afgiflen«. Vid donna, af Utskottet föreslagna, samt af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden godkända tarif, hav hos Borgare-ståndet blifvit anmärkt, dels att icke blott ••Komr', utan äfven öfriga spanmllsslag borde i tarifcn upptagas, dels oek att deri intagne artiklarne »Tjära?) och »Ull», för hvilka. Borgare-ståndet beslutat tullfri införsel, borde ur tarifcn utgå.
3 I anledning af denna motion äro inom Preste-Ståndet åtskilliga yttranden afgitna, hvilka jemväl kommit till Utskottets kännedom, och har sålunda, bland annat, blifvit anmärkt att motionären, i stället att begära anslag af statsmedel, snarare bort göra framställning om afskrifning utaf den oguldna delen af ifrågavarande Bankolån, hvarigenom ändamålet kunnat vinnas på ett sätt, som mera ölverensstämde med den ordning, hvari frågor af denna beskaffenhet vanligen behandlas. Instämmande i denna åsigt angående sakens formela sida, får Utskottet i öfrigt erinra att, om ock, på sätt motionären anfört, Rikets Ständer ofta beviljat anslag af statsmedel till likartade ändamål med det nu uppgifna, sådant likväl i allmänhet skett, för att derigenom möjliggöra eller underlätta utförandet af för det allmänna eller vissa kommuner angelägna företag, hvilka ansetts derförutan ej kunna komma till stånd; hvaremot, när dylika företag redan blifvit af enskilda eller af kommuner utan statsbidrag bragte till verkställighet, det icke ansetts lämpligt att anvisa allmänna medel för ett sådant redan utfört arbete eller till ersättning för de förluster, som dervid kurmat tillskyndas en eller annan af deltagame i samma företag, helst medgifvandet af en dylik förmån i ett fall otvifvelaktigt skulle framkalla mångfaldiga så beskaffade anspråk på ersättning af statsmedel; — och då Stats-Utskottet städse sökt hos Rikets Ständer göra gällande nu antydda grundsats, kan Utskottet icke i strid deremot förorda ifrågavarande motion, utan hemställer, att densamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 52 Januari 1860. W:o 31, Arik. till Exp.-Utsk. den 4 Jan. 1860, kl. 12 mield. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om inredning i Upsala Slott af en våning för den Kongl, familjens räkning.
VI Vid detina del af Committerades förslag, såsom hufvudsakligen inuehållande den närmare styrelsen öfver fattigvården samt Rättegångsordningen dervid, kunna Utskotten icke hafva annat än några mindre anmärkningar att framställa, med undantag af följande mening uti 2 §. ”Alla hitintills stadgade Reglementen och öfver ens kommelser, angående Fattigvården y af Kongl. Maj:t i nåder stad fästade eller icke y. galle hädanefter ej mindre , än de är o med denna Stadga och de deruti utstakade grunder fårenlige. Det symes vara af högsta vigt, att detta yttrande ur Författningen bortgår. Då , enligt hvad Utskotten ofvanföre haft tillfälle att framställa, redan stadgade FattigOrdningar och Reglementer, på flere orter, visat den förmonligaste verkan, folket dervid befinner sig väl, och vanan vid föreskrifternes verkställande vunnit tillbörlig stadga, der skulle alla slags förändringar oftare medföra olägenheter ån fördelar, enär öfverenskomruelser blifvit enhälligt träffade samt Kongl, LagUtskottets Betänkandett, Majlis hoga Stadfästelse underdånigst hemst alde , på sätt denna förut anvisar. Tiden af ett år sorn t §. utstakar, inom hvilken ingen må undandraga sig förtroendet att vara Ledamot uti FattigDirectionen, synes vara nog liten. Man kan på en så kott tidrymd knappast lära kanna föremålen och deras behandling. Utskotten tillstyrka derföre 2 år, hvarför innan ingen ttti sig detta uppdrag afsäga, Oen beräkning vid skeende omröstningar på Soc.knestämma , sorn i 5 §. yrkas, nemligen efter grund af hvad en hvar förra gret till de fattige sammanskjutit, finna U i skotten mycket invecklad och svår, samt, ledande till omgång vid beslutens, fattande. De tillstyrka fö!jagtligen, att dermed på Landet må endast förhållas efter Kongl. Förordningen af den 26 Februarii I8l7a samt i staden derefter och hvad i öfrigt om Qeconomiemål stadgadt är.
N:o 133.) S. A. K. Då hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord derom, att, ehuru Sverige, genom Tractaterne med England af den 6 November 1824 och med Frankrike af den 21 Maj 1836, slutit sig till det Förbund, som bemödar sig att undertrycka slafhandeln, samt, genom E. K. M:s Nådiga Förordning den 7 Januari 1836 och tillägget dertill af den 1 Mars samma år, all sådan handel är belagd med lifsstraff, densamma likväl ännu lärer idkas på Ön St. Barthelemy, finna sig Rikets Ständer af mensklighet och rättvisa uppmanade att härmed hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder tillse, huru slafv eriel på Ön St. Barthelemy må kunna afskalfas, samt vidtaga alla de utvägar, som för vinnande af delta vigtiga ändamål kunna beredas och finnas lämplige. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 April 1841. Expeditions-UlskoUets Förslag till und. Skrifvelsej N.O 316. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 April i84t. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående vilkor för befordran till Länsnians-tjenster. (Allni. Besv. och iikon.-Utsk. Bet.
Hon skulle bli Cendrillon och jag skulle få se henne på nära håll, jag som hittills endast varit i tillfälle att beundra henne på afstånd, antingen på gatan eller på teatern från min plats på fjärde radens sida, när jag någon sällsynt gång hade råd att gå och höra en ny opera. Du vet, hur tokig jag alltid varit i musik! Hon satt alltid på premièrerna bredvid sin far, statsrådet, nere på öfra amfiteatern och man får ha goda ögon, om man från fjärde raden skall kunna urskilja sin tillbeddas drag där i djupet under sig. Jag hade ingen kikare, men jag hade goda ögon! — Konstnärsögon! utbrast vännen. — Ja. Hon var mitt ideal för allt skönt här i lifvet! Allt hos henne var fulländadt, den härliga, smidiga, ungdomliga figuren, de eteriska, psycheartade dragen, det långa askblonda håret, allt. Hur hon för öfrigt var, visste jag ej, jag hade ju endast sett henne på afstånd. — Så som man bör se sagoprinsessor och tablåer genom ett lätt, halft genomskinligt flor, de taga sig bäst ut så. — Det gör allt, som hör drömvärlden till, äfven våra konstnärsdrömmar — de taga sig också bäst ut på afstånd eller genom ett tunnt rökmoln — han blåste åter ut ett hvitt moln från cigarren och tillade långsamt: Sedan gäller det, att de lätta, flyktiga drömbilderna ej skola förlora allt för mycket, när man skall flytta öfver dem på värklighetens mark, ge dem fasta former, — det är just proberstenen för den sanna konsten. — Min Cendrillon tålte vid att ses på nära håll. De, som nödvändigt skulle anmärka något mot fröken Elsas skönhet, påstodo, att uttrycket i det fina ansiktet var högdraget, stelt, för lite varmt. Man tyckte, att det mjuka barnansiktet borde ha ett mildare, själfullare uttryck, och det uttrycket kom, då hon satt där vid spiseln som Cendrillon. Du skulle sett den rörande blick, med hvilken hon såg efter de båda styfsystrarne, såg efter mig — jag hörde ju också till gruppen.
Bonde-Ståndets d:o B. X p. 118. 28:o. Angående skrifters confiscation §. 2. 4:de Momentet. 7:de Undantags-punkten. Att sådant, som rörer styggelser Att sådant, som rörer styggelser, — . af sjelfva hufvudsaken. — af sjelfva hufvudsak en, 32 Constilutions-Utskottets Memorial3 N.-o S. (Ny Panli t.) Vid alla de bestraffnings fall, hvarom detta moment handlar, varde tillika skriften confiscerad. I öfrigt och som det blefve — —• —■ stadgadt är. Se Bill. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XX p. 534. Preste-Ståndels d:o B. XVII. p. 328. Borgare-Ståndets d:o B. Bonde-Ståndets d:o B. X p. 118. 29:o Angående confiscations påföljd för smädliga uttryck om Rikets Embetsoch Tjenstemän i och för Embetet. §. 3. 8:de Momentet. 8:o Smädliga uttryck om Rikets 8:o Smädliga uttryck om rikets Embetsoch Tjenstemän, i och för Embetsoch Tjenstemän i och för Embetet: Brottet skall straffas efter Embetet; Brottet skall straffas efter Allmän La®. Allmän Lag, och skriften confisceras. Se Bih. 3 S imi. Mern. N:o 103. Ridd. och Adelns Prot. B. XX p. 533. Preste-Ståndels d:o B. XVII p. 328. Borgare-Ståndets d:o B. Angående ansvaret för lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande. 1 Öfrigt och som det blefve » stadgadt är.
Den nu påpekade oöfverensstämmelsen framträder i bestämd form genom grefve Manderströms förslag till instruktioner d. 27 oktober, jemfördt med Halls förslag till allianstraktat den 23 augusti. I det senare läses, § 2: » Hans Majestät konungen af Danmark kan reklamera den i § 1 omhandlade hjelpen så snart fara är å farde för angrepp på nämda delar af den danska monarkien (dess icke till Tyska förbundet hörande länder och provinser), och som en sådan fara skall anses ockupationen af de till Tyska förbundet hörande hertigdömena, i synnerhet Holstein. » I Manderströms instruktioner säges, att Danmark skulle ega påkalla Sveriges hjelp dä » Tyska förbundet förklarat Danmark krig eller Förbundets trupper öfverskridit gränsen mellan hertigdömena Holstein och Slesvig », men att de svenska trupperne finge » aldrig öfverföras denna gräns ». Det st. sid. 5. * Den 16 nov. skrifver danska sändebudet i Stockholm till sin regering: » Jag vet, hvad traktaten beträffar, att kungen yttrade i förrgår till en af mina kolleger, att inom kort instruktioner skulle afgå för att sätta grefve Hamilton i stånd att skrida till traktatens undertecknande; det är mig äf-ven bekant, att min franska kollega råder till att icke förhasta sig med något i detta afseende. » Se danska riksrådets folketingsutskotts betänkande aug. 1864, II, bilagan VIII. Jemför härmed hvad C. Rosenberg i brefvet d. 23 februari (bil. 4) berättar franska sändebudet i Stockholm, Fournier, hafva yttrat: » Tvinga eder icke på Danmark, utan vänta tills Danmark af förhållandena blir nödsakadt att vända sig till Sverige, att kasta sig i dess armar, på det att ett verkligt Skandinavien må kunna uppstå. » Ur Dagern Krönika. 54är, som man finner, alldeles motsatta föreskrifter, och Hd stein är de afvikande meningartias anledning och föremål Det skulle nu tyckas, att Sverige-Norge kunnat öfver-lemna åt Danmark att allena, om det så behagade, redan i Holstein kämpa mot tyskarne, och att för egen del erbjuda sig att deltaga endast i försvaret af Slesvig och det egentliga Danmark.
Om denne skulle på sig öfverflytta en ersättning, som han under åberopande af deras förluster begärt och erhållit , kunde han väl icke gerna, om än hans eget lidande 4o4 StatsUtskottets funnes vida större än deras, undgå, ätt anses hafva handlat oredligt. På vår Landsfaderliga Styrelse faller visserligen icke, hvilket livar redlig Svensk man med glädje erkänner, någon sådan skägga. Jag ville ej eller, att den skall fördunkla It. St:rs och deras StatsUtskotts förhandlingar. 3:o De förluster Staten lidit genom de med Finland förlorade, till andra ändamål såsom t. ex. Bibellryckningen, Krigsmanshuset m. m. anslagne Kronotionde och Ilemmansräntor, äro i så måtto lindiade, alt genom Finlands frånsöndring också årliga behofvet är förminskadt. Så förhåller sig icke med Barnhustionden, som egenteligcn var donerad till Stockholms Barnhus, der fosterbarnens antal de sednare åren snarare blifvit ökadt. Man säger väl att Barnhuset tillhörer Hufvudtaden, men denna tillhörer ju riket, ifrån hvars alla provincer, af andra könet ditsamlas de lill tänkesätt och seder minst förvaradede, sorn lättast frestade och mest frestande recrutera Barnhuset. Bättre ett stort Barnhus i Stockholm, än mångå smärre i Landsorten , må der slägtet bibehålla sig sundare till Physik och Moral — äfven med uppoffring af Statens tillgångar för hufvudstadens helsö och sedebrister! Jag röstar af dessa skäl isynnerhet för den mening, att Stora Barnhuset måtte, utom hvad StatsUtskottet föreslagit, undfå ett Capital af circa 29,000 R:dr, motsvarande sin med Finnland förlorade Kronotionde. För åren 1809—1824, eller till dess ersätt » ningssumman utföll, kan, såsom mig synes, ersättning icke komma i fråga. Betänk an den, N:o 28g. Uli hvilken mening instämt Hr CancellieRådet von HartmansdorffHr Professoren Hasselroth > Hr Budman Lundgren och Grosshandlaren Aspelin.
''Utskottet hivad Konungen föreflagit, hwile ''frägan i Fem är, dä Riksens Ständer wik "den Riksdag, som efter denna tids förlopp in« "faller, stola sit beslut derom fatta. Afstyrker "Utskottet Konungens proposition, dä mä Rik. "sens Ständer genast kunna antingen denna "proposition afslä eller ock afgöra, at de wilja "efter Fem ärs förlopp öfwer densamma beslu. '' ta.'' 4:de "Men icke mä und^r nägon fö. "rewändning Riksens Ständer förrän efter be. "sagde tids förlopp proposition til bifall upptaga. " IM. Hwad för öfrigt i Regerings. För. men och Riksdags. Ordningen med denna §. kan stä i gemenskap, föresläs tit förändring efter samma princip-. 87. §. Oonstttutions-Utstottet tvid denna Riks. dag föreslär följande nya reäa<gion: ''Riksens Ständer äga gemensamt med "Konungen at stifta allmän Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag och at sädan förut stif. "tad Lag förändra och uphäfwa. Ej mä Ko. "nungen r -5 - "nungen, utan Riksens Ständers samtycke, "och icke Ständerne utan Konungens, nägon "ny Lag göra eller gammal afskaffa. Frägor "härom mä i StandenS pl-oa wäckas och ef. "ter den ordning s6:te Z. i allmänhet stadgar, "behandlas. Öfwer de förslag til ny Lag, "hwilka Lag.Utskottet i följe deraf utarbetat, "mä ej wid samma Riksdag, dä Förslaget "först upgöres, annat beslut fattas, än hu. "ruwida det wid annan Riksdag mä pröfwaS "och afgöras, säsom om Grundlagsfrägor är "stadgadt.
Denna gräns kan witzerligen anses öfwerskriden, dä, för en obetydlig eller länad uppfinning, ett Privilegium Epclusivum pä en tid af 20 är tilldelas; och oska innan denan tid killanda iupit, förlängeS pä samma antal af är Dylika Exempel arv inom wart Fädernesland ej sällsynte. W:d hwarfe steg, som den omtänksamme gör pä ldoghctens wäg, mötes han af Monopoiiers tyranniserande hinder. Ibland Medborgare fom alla tillhöra Staten, som alla l sin män dela Dest lyngder och bidraga till Dest deständ, borde del e> finnas nägvn, hwrlken för en sä läng ttd njuter en förmänsrätt, hwarilrän en annan är utestuken. Detta är ej den billiga och jemna fördelning as Samhälls-förmäner, hwarpä hwarje enffild bör äga anspräk, ej det sätt hwarmed kärleken till Fäderneslandet wäckes och underhälies. Jag nekar ej, att »cke ett Privilegium pä wista är, är en rättwis belöning för den, som framkommer med en nyttig upptäckt, en ny uppsiiming; emedan det läfwas honom ersättning för ben moda och kostnad han för den samma anwämdt, i dek han 80 Den 2Z Ja,marri. han ostörd sar njuta sörsta frugten af sin omtanka. Men mätte denna uppfinning granst s, ost> tiden tu! den sammas uttflutande degagnaide, bestämmos l betragtande of uppfinningens n-erkeliaa nytta, och de för den lamma gjorde uppoffnngarMätte alwen detta Privilegium ej !aaa^ lunder i wägen för hwarjc annans bewisliga förbättring i samma ämne, som wid ett dylikt lall borde kunna crbälla samma förmän. Hwad tiden lill ätnjutandel af donker förmäner beträffar borde ten cldrig» om icke wiv de wigtigaste fal!, öjwcrstrida lo
Prot. i845j 4 Sami. 2 Afd. 27 Haft, 2 6 Statsoch Lag-Utskottens Betänkande} N.-o 132. ningar, redan finues för alla dylika fordringar stadgad, så alt några andra fordringsanspråk från nämnde tid icke lära kunna göras gällande, än sådane, hvilka inom stadgad piaescriptionstid redan blifvit hos Kommar-Collegium i föreskrifven ordning anmälde och bevakade och för hvilka, såsom på nämnde Collegii utredning och pröfning beroende, någon ytterligare praescriptionstid icke lärer kunna bestämmas ; anse Utskotten icke erforderligt, att någon ny prasscriptionstid nu stadgas för de af motionären afsedde så kallade äldre kronofordringarne; vid hvilket förhållande och då, i afseende på den pröfning af ifrågavarande mål, hvilken, enligt för Karamar-Collegiuru gällande Instruction, nämnde Collegium tillhör, förekommer, att motionärens i öfrigt framställde förslag endast åsyftar, att samma pröfning skulle öfverflyttas från ett privilegieradt forum till ett annat, hvilket synes mindre lämpligt, Utskotten vördsamt hemställa, att motionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 15 Maj 1845. STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1845. Slats* ock Banco-Utskottens Utlåtande N.-o 133 och Memorial, iV.o i34- t Nio 133. Ank. till Exp-Ltsk. den >7 Ma klto f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, i fråga om disposition af Bankens behållna vinst för åren 184S, 1846 och 1847• Till Statsoch Banco-Utskottens gemensamma handläggning, har Höglofl.
Borgareoch Bonde-Stånden hafva godkänt Utskottets förslag att utesluta 2 morn. af denna § i nu gällande förordning, hvilket har följande lydelse: »Med egendom å landet förstås här hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugård, der utfodring sker.» Sorn detta förslag dock icke, blifvit godkändt af Ridderskapet och Adeln samt P/estc-Ståudet, har det samma förfallit; i följd hvaraf ofvan berörda moment bör i författningen bibehåiias. §§ 0 och 20. Utskottets förslag till förändrad redaktion af dessa §§ har blifvit godkändt af Bonde-Ståndet, hvaremot Preste-Ståndet ansett den nu gällande redaktionen böra bibehållas; och hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet återremitterat dessa §§. Då redaktionen af dessa §§ är helt och hållet beroende af 2:dra paragrafens lydelse, förbehåller sig Utskottet, att, sedan Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet fattat beslut om sistnämnda §, få afgifva förslag till redaktion af ofvanstående §§. § 21. Bonde-Ståndet har godkänt hvad Utskottet vid denna § föreslagit, nemligen att tillverkare må vara berättigad att från postkontor i bref under öppen rekommendation tili Konungens Befallningshafvande insända afgiften, åtföljd af uträkning öfver tillverkningsbeloppet; att landträntmästare skall vara skyldig att öfver afgiftens mottagande utfärda qvitto och, der så äskats, detsamma, efter behörig annotation i landskontoret och mot erhållen godtgörelse af två riksdaler riksmynt, tillverkaren i rekommenderadt bref tillsända samt att tillverkning i dylikt fall må börjas, då tillverkare med postkontorets qvitto styrker, att afgiften blifvit der aflemnad. Bevillnings-, Lag~ tamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-V (skotte ts Utlåtande N:o S.