Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill gerna hos detta ädla Stånd utveckla, hvad särdeles vigt sorn ligger i HlCederschjölds mycket riktiga erinran, nemligen, att grunden för den siste Talarens farhåga aldrig inträffar; ty det är icke troligt, att Publiken någonsin skall till den grad glömma sig, att den gifver anledning till dess utvisande, och det är lika otroligt, att tre Ledamöter, utan anledning, vilja begära dess utvisande, och ännu mindre troligt, att Landtm, utan skäl vill begagna sin rätt dertill. Om derföre denna punkt i stadgan varit nödvändig, skall den dock troligen aldrig komma att tillämpas. Frih. Gederström: Under förutsättning att den redaction, som blifvit tryckt, är ordagrannt riktig, anhåller jag att få uppläsa Constit.-Utsk:s förslag till förändrad redaction af första perioden af Riksd.-Ordn:s 5g §, hvilket lyder sålunda: ”Hvart och ett RiksStånd skall vara med”gifvet att, på sätt Ståndet lämpligast pröfvar, låta dess ”Protocoll, antingen fullständigt, eller i justeradt sammandrag, till trycket befordra;” dock icke i någon händelse på Statens bekostnad, ”äfvensom hvarje enskild må äga ”att, efter derom gjord anmälan, utan hinder eller författare-ansvar, till trycket utbekomma större eller mindre ”delar af samma Protocoll, med undantag blott af sådant, ”sorn Ståndets enskilda ceconomie beträffar.” Den tryckning, som sålunda komme att äga rum, vare sig fullständigt eller i sammandrag, skulle komma att drabba det Stånd, som derom beslutade; och det är troligt, att Ståndet skulle undandraga sig en sådan kostnad, emedan den icke blefve läglig för Ledamöterne. Egentliga föremålet för öfverläggningen är PresteSt:s förslag att uppskjuta tryckningen; men jag finner ett sådant uppskof stå i bestämd motsägelse mot 5g §. Riksd.-Ordn., som innehåller, att ”alla ”hos RiksStånden hällne Protocoll skola, så tidigt ske kan, "genom trycket utgifvas,” och R. o. Ad. lärer följaktligen icke göra något afseende på detta förslag.
Uti åtskillige delar af Skåne brukas att sälja mindre stycken af sjelfva måssen med rättighet, att under en viss tid densamma få skära och då betala en R:dr RiksgäldsSedlar för hvarje O famn af 2.ne alnars djup Om t. exen klok hushållare för året blott säljer en ioo:del, så torde man få se om ej utslaget blifver sådant, att det på ett tunneland innehållande omkring 1560 O famnar, fördelt på 100 år, utgör circa 15 R:dr Riksgälds om året eller 2* tunna korn. Ägde denna måsse blott 10 tums djup, så utgjorde behållningen, eller, som det kan med skäl benämnas, arrendet § tunna per tunland, eller öfverhufvud 4 tunneland till ett uppskattadt tunneland. Det beror på Utskottet att bedöma hvilken norme företrädesvis bör antagas. De mås sar som enligt förut i denna §. omnämnde orsaker , i anseende till afståndet eller oförmögenheten att till större delen ej kunna begag - Den 24 Februarii. 685 nas, bora undersökas för att erfara om de an. tingen till odling, äng eller bete äro användbara, ty i annat fall böra de såsom afskärmgsjord betragtas. §. 22. Tångtägt anses kunna nyttjas, då man från stranden icke är belägen öfver J mil, samt äger rättighet, att sig af tången begagna. Denna förmon bör visserligen komma i beräkning då de hemman, hvilka äro nära stranden, der detta gödningsämne finnes, äro till förmögenhet och godhet vida bättre, än hemman inuti landet med samma jordmon, dock lik vist böra de strandhemman härifrån undantagas, som af flygsand äro besvärade. Tångtägtens mängd beror mycket pä vinden m. m. men man kan åtminstone antaga, att de årligen kunna gödsla dubbelt så mycket som med deras vanliga spillning.
I ofvan uppgifna amne hafva följande inom 2:ne Riks-stånd väckta motioner blifvit till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnade, nemligen: A) Inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln, af Herr Grefve Taube, Henning Rdvard, som erinrat, hurusom den genom Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, meddelade bestämmelse, att alla räntor och tionde framgent skulle af räntegifvarne få lösas med penningar efter tioårigt medelpris, ännu icke kunnat allmänt tillämpas, i följd af det uti samma författning stadgade förbehåll, hvarigenom dåvarande embetsoch tjenstemän, hvilka, enligt fullmakter eller konstitutorial, vore i åtnjutande af på lön indelade räntor och tionde, blifvit för deras tjenstetid tiilförsäkradt, att få sina löningsräntor på samma sätt som ditintills uppbära. Då nu härigenom inträffat, att ränteförenklingen blifvit uti vissa orter fullständigt genomförd, men att deremot i andra så väl Landshöfdingar, som öfrige löntagare fortfarande finge efter årlig markegång uppbära lösen för dagsverken m. fl. persedlar, och sålunda en hittills okänd anledning uppstått lill jordens olika beskattning, saknande ali rättsgrund och beroende af endast tur eller otur, hvilket gifvit anledning /lili. till fl. 67. Prat.
Pihlgren, jemte framställning af ej mindre de betydliga kostnader, som i anseende till det stora antalet fattiga, voro med den staden åliggande fattigvård förenade, än äfven af behofvét att bereda dessa fattiga tillfälle till sysselsättning och arbetsförtjenst, i hvilket afseende staden hade för afsigt att inrätta ett arbetshus, derest bidrag af allmänna medel kunde erhållas till bestridande af de dertill erforderliga, till omkring 16,000 R:dr beräknade utgifter, dem stadeus innevånare saknade förmåga att ensamme vidkännas, underdånigst anhållit om eftergift af Kronans rätt till ofvanberörde efter Näringsidkerska!! Hollander fallna dana-arf, 5,833 R:dr 7 sk. och detsammas anslående till staden Carlstad, för att, emot redovisningsskyldighet, användas till inrättande af arbetshus för stadens fattige; så och efter det Kongl. Majit häröfver infordrat Dess Befallningshafvandes i Wermlands län underdåniga utlåtande, har Kongl. Majit uti till Rikets Ständer allåten, från samtlige Riks-Stånden till Utskottet remitterad, Nådig Proposition, enär Kongl. Majits bemälde Befallningshafvande vitsordat hvad sålunda blifvit uppgifvet angående ej mindre den staden Carlstad åliggande betungande fattigvård, än äfven behofvet af en arbetsinrättning derstädes äfvensom stadens innevånares oförmåga att utan understöd bekosta de med en dylik anstalts tillvägabringande förenade dryga utgifter, samt härtill komme, Bilt. lill R. St. Prol. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 17 Haft. 1 2 Stols Utskottets Utlåtande, Jis 57, att Näringsidkerskau Mollander, hvilken vid sin inflyttning till Carlstad saknat alla tillgångar, inom nämnda samhälle förvärfvat den egendom, hon vid sin död efterlemnat, behagat i Nåder föreslå Rikets Ständer, att
__ ang. vedergällning för Riks-Ständens och Utskottens Canzlier, lil. 195. , ang. en Landsvägs anläggande ifrån Elfve dahls Socken i Öster.Dalarne till Rörås Kopparverk i Norrige, lil. 200. w — äng. ett närmare bestämmande af Hjelprotarnes afgifter till Stamrotarne samt jemkning af planpenniBgarne, lil, 203. Skrif Register. Skrifvelse, Riksens Stunders und. till Kongl. Majd, om befrielse från Utskrifnings-penningars erläggande i Skåne och Halland, lil. 207. om eftergift af en balance uti Post Directö ren Lidiins Sterbhus, lil. 209- äng. några för Undervisningsoch Läro-Ver ken i Riket nödiga anslag, lil. 211. _ angående upptagande och erkännande af nå gra Svenska Undersåtares fordringar, lil. 248- angående Glasoch Porcellains-förares samt Smides - handlares Handels - rättighet, lil. 253. angående de nya constitutionella förhållan den imellan Sverige och Norrige, lil. 279- ang. förändring i 41 §. Regeringsformen, lil. 281- —. — äng. de på allmänna Indragnings-Staten upp. förde extra löner och pensioner, lil. 624. —- — äng. Riksdagens förlängande, IV. 438- ang. Titulaturens afskaftande, IV. 5^2. — äng. tillstånd för Norrvikens Fögderis invå nare att aflemna deras Kronooch Åfradstionde i Strömstad, IV. 5">3. — , ang, den vissa Hemman åiaggde Krono-bref bäring, IV. 55?. —- — ang. försäljning af utmätt fast egendom å Landet, IV. 5 57. ang. fördelningen af de Soldat-rotarne bevil jade vacancer, IV. 558- ang. medel till befordrande af större Sundhet i Städerna, IV.
Hamburger banko per mark fint, Rikets Ständer, på Banko-Utskottets förslag, fastställde de 2:ne alternativa pris, hvilka sedermera bibehåilits och finnas intagna i ofvan anförda 101 § mom. 2 af nu gällande Bankoreglemente, enligt hvilket Fullmägtige äro bemyndigade, att, på derom gjord anhållan och när de, efter särskild pröfning, för hvarje fall finna sådant med afseende å förekommande omständigheter lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i stället lör Svenskt silfvermynt, från Banken utgifva, bland annat, silfveroch guldplantsar, de förre emot 37 R:dr Runt, motsvarande, efter en kurs af 4 Riksdaler Riksmynt, 27 mark 12 sk. Hamburger Banko för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, sorn det omyntade silfret, enligt Hamburgerprof, innehåller, eller mot lägre pris, dock icke understigande det i myntbestämningslagen för hvarje Riksdaler i silfver stadgade af 128 skillingar banko eller 4 Riksdaler Riksmynt, med tillägg af slagskatten | proceat, samt de sednare, eller guldplantsar, efter det vid utvexlingen gällande pris å dukater, likaledes med tillägg af slagskatten procent. Som en Riksdaler silfver, enligt nu gällande myntbestämningslag, innehåller omkring T’jy procent mera finsilfver än Riksdaler Hamburger Banko, så följer deraf, att, efter det för omyntadt silfver bestämda lägsta pris, en mark finsilfver Kölnisk vigt skulle erhållas till ungefär 36 ij Riksdaler Riksmynt. Om förändring i sistberörda reglements-stadgande äro inom Vällofliga BorgareStåndet motioner väckta dels af Herr Julius Lindström, som, i tryckta motionen M 8, hemställer, att omförmälda §, mom. 2 må erhålla följande lydelse:
Af högstberörde, den 10 Januari innevarande år aflåtna nådiga Skrifvelse, införd under N:o 81 i Irsta samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll vid innevarande riksdag, inhemtas, att, sedan ilen från äldre tider antagna grundsats, att alla qvarnverk, vare sig för spanmåls förmälning eller för trädvirkes sugning, borde till Kronan utgöra en viss, genom skattläggning bestämd qvarnränta af grundskatts natur, hvarifrån likväl qvarnar på säterioch frälsegrund åtnjuta dels fullkomlig befrielse och dels undantag genom räntans förvandling till en vida lindrigare rusttjenst-bevillning, blifvit, tid efter annan, sålunda inskränkt, att husbehofsqvarnar erhållit befrielse från dylik särskild ränta, hvilken ej heller efter år 1830 åsättes legooch salu-sågar, eller efter år 1835 tullmjölqvarnar på städers områden, hade Rikets Ständer, med afseende -på de ojcmnheter och olägenheter, som vid de öfriga, med grundränta fortfarande betungade qvarnarnes beskattning egde rum, icke blott i underdånig skrifvelse den 8 September 1848, framställt billigheten och angelägenheten deraf, att de äldre skattlagda qvarnar, som genom anläggandet af nya sådana lidit ett vid denna anläggning icke föratsedt intrång eller förminskning af inkomster, erhölle en deremot svarande nedsättning i sin skatt; utan äfven vid en sednare riksdag, i unliih. lill Ii SI. l‘rol. 1839 & 1860.
Ingen|Näringsidkare i Europa tyckes hafva så litet sinne, sorn den Svenska, för den stilla, småningom stigande borgerliga förkofran, som grundar sig på måttlig men besparad vinst och går med långsamma, men säkra steg, till välmakt och rikedom. Sven' ske Näringsidkare deremot, äfven handlanden, vill icke blott vinna hastigt och öfverdi ifvit, utan äfven genast omsätta sin vinst i njutning o£d' vällefnad. Han vill blifva rik för att lefva yppigt, och förmögen för att lefva väl: och långt innan han är någotdera, ställer han sig son1 han vore det, Det är icke heller nog, att han sällan tänker på att be' spara något af dagens vinst, utan han anliciperar äfven på den väntande förtjensten och lefver i allmänhet utöfver sina tillgångar. Det obestånd, som härigenom ofta yppar sig i de högre Borgare-Classerne, f°f Väl sällan personligen till fattighuset: det skickar endast Greditorerne di1’ men i de lägre, leder ett sådant öfverdrifvet lefnadssätt slutligen ickc blott till armod, utan äfven till fattigvård, som i städa ne lill betydl'? del betungas af Handtverkares Barn. Grunden till denna förvillelse liff' ger dels i bristen på hushålisanda, dels äfven i fåfängan, eller kanske rättare i afundsjuka!!, som från uråldriga tider blifvit ansedd som ett stående drag i Svenska National-lynnet. Denna tål ingen öfverlägsen-l,e* och den lägre Samhälls-Classen vill ej vara sämre än den, sorn närmast öfver honom. Då nu afdelningarne, enligt vårt Statsskick, är<? många, så uppkommer en mångfaldig täflan örn hvem som först ska1 ruinera sig. Delta onda häfves måhända mindre genom öfverflöd*' förordningar och förmaningar, än genom efterdömen af ett tarfligt °c flärdfri!! lefnadssätt, Deraf kunde man vänta sig det hästa, men det & möjligt, alt man ännu torde få vänta någon tid. 2:0 Lättja och Sysslolöshet höra ingalunda till massan af folket Jönköpings Län.
BondeStåndets protokoll denna dag, innefattande ej mindre beslut om återremisser af Stats-Ltskottets utlåtanden, Ntris 51 och 51 Litt. A., än äfven delgifvande till medslånden af Nils Anderssons från Christianstads län afgifna skriftliga anförande i ämnet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets utlåtande, 'N:o 51, angående beräkningen af statsverkets inkomster, hvarvid återremiss beslöts, i afseende på Utskottets tillstyrkanden uti ingressen, pag, 2, samt angående ordinarie räntan, afrads-spanmålen, tionde-spanmålen, arrende-medel af kungsgårdar och andra kronolägenheter, kopparräntan, tionde-lackjernet, fornage-afgiften för indelda kavalleriet och rotevakans-afgiften af Halländska utsocknefrälsehemmanen; och utlåtandet, i hvad det omfattar stålens öfriga ordinarie eller ständiga inkomster, lemnades utan antnärkning; äfvensom till handlingarne lades utlålandet, angående gcrningsören af handtverkare på landet och statens extra ordinarie inkomster samt slutberäkningen, pag. 22. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades med dervid gjorda skriftliga och muntliga anmärkningar, Stats-Utskottets, sedan den 1 dennes på bordet hvilande, utlåtande N:o 51, angående beräkningen af stals-verkets inkomster, äfvensom samma Utskotts utlåtande N:o 51 Litt. A.; och skulle Nils Anderssons från Christianstads län under diskussionen afgifna skriftliga anförande Medslånden genom protokolls-utdrag delgifvas. S. D. Föredrogos och biföllos följande Stats-Utskottets ullåtanden och memorial, nemligen:
Ehuru afgifterne för Lånen denna tiden voro betydligare, än för det närvarande, gaf likväl Inrättningen icke någon afkastning utöfver aflöning och omkostnader; hvarföre, och på det Delsgarne åtminstone måtte hållas skadeslöse för deras instuckne Capital, General-Assistance. Contoiret tillodes rättighet, att upptaga Lån mot Tie procent och dem fört äntå mot Sex procents Interesse; men, då, till följd af Riksens Höglofl. Ständers vid 1792 års Riksdag tagne Beslut, all Discontering, med undantag för Kongl. Commerce-Gdlegii Manufactur-Discönt, tillegnades Riksgälds Contoiret, och General-AssistanceContoirets Bolag derigenom blef urståndsatt, att fortsätta Lorabard-Imättningen på de från dess 174° Stats-Utskottets Betänkanden. början lagde grunder, sa mäste denna Inrättning, jämlikt Riksens Höglofl. Ständers vid samma Riksdag meddelte Förordnande 5/ öfvertagas af Riksgälds-Contöiret. Vid 1803 års Revision af Riksgälds-Verket , upptäcktes flera oordnin«ar uti WerieralAssistance-Contoirets Förvaltning, sorn den tiden var anförtrodd åt en Directeur ; i anledning hvaraf en ny organisation ansågs nödvändig, enligt hvilken 3:ne öfver-Commissarier tillförordnades, att, under Herrar Fullmägtiges i Eiksgälds-Contoiret uppsigt, emottaga Förvaltningen af Verket under gemensamt ansvar. I sammanhang härmed förordnades, att Rån mot Fem procents Ränta och provision af En procent pro anno för Rån af 100 till 1000 R:dr, och af ' procents provision för Rån af 1000 R:dr och derutöfver skulle meddelas å Utländske rudimaterier och inhemske så kallade Manufactur-Ti 11 verkningar.
Hvad jag för min del skalle vilja medgifva vore ungefärligen, att det icke måtte anses för ocker, om vid belåningen af vexlar och skuldförbindelser, utställda på kort sigt af högst tre månader, långifvare!! utöfver den lagliga räntan betingade sig en särskild godtgörelse eller s. k. diskont, dock skulle ingen förskrifning på diskontens belopp kunna utfärdas eller dess utbekommande i laglig väg kunna äskås, d. v. s. diskonteringar vore sålunda att betrakta som en tolererad sak, grundande sig på förtroende man och man emellan, som lagen icke bestraffade, men, som den icke heller beskyddade. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 23 November f. m. sora man i 40 år utbetalar, bildar dock efter 4 proc. med ranta på ränta ett kapital af 95 milbr, oall antages tiden till 70 år, så bildas ett kapital af 364 milbr. Jag tror att dessa siffror tala. Att vi till en del måste sätta oss i utländsk skuld, är visserligen nödvändigt och klokt, emedan vi icke inom landet kunna erhålla all den för jernvägarne erforderliga materiel. Derjemte anser jag ganska väl beräknadt att uplåningen utomlands sker så, att dermed kan betalas det temporära Statslånet å 9 milbr. Men derutöfver tror jag icke att man hör gå längre, än som erfordras för upköp af förutnämnde materiel till jernvägarne. Man har här uplyst om de ganska betydliga summor, som finnas hos våra Banker, insatta på depositionssamt uppoch afskrifnings-räkning. Då vi un hafva ett sådant stöd, böra vi väl icke frukta, att ej penningar skola erhållas inom' landet. Men jag går ännu läugre, det är nemi. icke af dessa penningar, som jag tror att ett inhemskt fondsystem kommer att bildas, utan jag tror, i likhet med Frih. Sprengtporten, att om obligationerna ställas på smärre belopp, skall en mängd personer, hvilka hafva små summor liggande och icke ämna sätta in dem på uppoch afskrifningseller depositions-räkning, skynda att erbjuda dem åt Staten. Här är vidare anmärkt, att man icke skall kunna sälja obligationerna inom landet.
Ridderstapets och Adelns Herrar Ledamöter förnämligast uppehällit sig wid Riksgälds-Oontoiret8 Utrikes Gäld och hwad med densamma ager gemenskap. Stats-Utstottet får harwid erindra, at uti den föreflagne instruÄionen icke är at Lvmlni88ariernn updragen annan befattning med utrikes Gälden, än den Kamererare» hittills haft, at nemligen, i anledning af Lomoirets Räkenskaper och Handlingar, afgifwa k-rxport om förestående utbetalningar, samt föreftä 6i8xo8itioner, hwilka af Herrar Fullmägtige kunna godkännas eller förkastas. Det har säledes icke kunnat wara Stars-Utskottets mening, at utrikes brefwexlingen skulle dragas ifrån Herrar Fullmägtige til <Iommi88Lrierne; och icke eller at (.'ominl88Lrierne stulle besörja wäxel-upköpet, hälst In8ti unionen Ntrryckeligen innehaller, ar Herrar Fullmägtige sjelfwe hwarje gang kunna utse den person, som Herrar Fullmägtige hartil wilja nyttja. Genom Lommi88L»ieE8 befattning med Utrikes Gälden inskran - rois Den 2z Marg. e. m. kes icke pä nägot sätt Herrar Fullmägtiges rättig* het ar omedelbarligen werka, samt utan Lommiz. 8Lrie,ne8 biträde afgöra frågor, hwilka antingen anses icke tarfwa någon utredning, eller ock pröfwas wara af sadan beskaffenhet, at de för längre eller kortare lid böra hällas hemliga. Nar alla ankommande uclandsta Bref öpnas af Herrar Full* mägnge, sä aro ju Herrar Fullmägtige uti tilfälle at bedömma, huruwida Brefwen i wänlig ordning stola föredragas och komma ril alla wederhörandes kännedom, eller om det amne nägot witzt Bref in* nehaller, under sarstild tystnad bör behandlas.
Stats-utskottets under N:o 75 afgifne utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition angående bildandet af ett nytt artilleri-batteri ali förläggas i Norrland, bar från Bonde-ståndet till Utskottet återremitlerats; men sorn detta utlåtande blifvit af de öfrige riks-stånden bifallet^ nemligen af Ridderskapet och Adelil den 28 sistlidne Februari samt af Presteoell Borgare-stånden den 1 innevarande månad, har utskottet funnit sig icke kunna emot stadgandet i 75 § riksdags-ordn ingen, till vidare handläggning företaga omförmälde, af Rikets Ständer redan afgjorde, ärende. Stockholm den 27 Mars 1848. M no Ank. till Exp.-TJlsk. den 28 Mars, kl. 11 f. m. Memorial^ i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 8o A.) Från Bonde-ståndet har Stats-ulskollet erhållit återremiss å sitt under N:o 80 afgifna utlåtande, i anledning af väckt motion angående återställande till Kalmar domkyrka af arrende-inkomsterne utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning; men som berörde utlåtande blifvit under den 8 innevarande månad af de 3:ne öfriga Riks-stånden bifallet, har Utskottet funnit sig icke kunna, emot stadgandet i 75 § riksdags-ordningen, taga vidare befattning med förevarande, af Rikets Ständer redan afgjorde, ärende. Stockholm den 27 Mars 1848. 4 Stats-Vtskottets Memorial, N:o lil. Utlåtande N:o 112. V JfS Hl. Ant. till. Exp. Utsk. den 28 Mars, kl. 11 f. na.
» Olof får du aldrig. » Inger blef blek, och hon såg med ett ångestfullt uttryck mot den höga klostermuren, hvilken glödde röd som en flammande hotelse emot henne. » Olofs trolofvade är och förblir jag, » sade hon fast. » Är det ditt sista ord? » » Ja. » » Så hör då också mitt: den dag i dag är för jag dig till mor abotissan Märta Turesdotter. Ett år har du trotsat min vilja, J I U är mitt tålamod slut. D u får taga farväl af den värld, det ej lyster dig att med rätt sinne njuta af. » Charad. j TIDSFÖRDRIV Bidrag mottagas med tacksamhet Siffer-logogryf. Dagny Fredrika-Bremer-b ör bundets. Berättelse för ar 1893, det nionde Sret af d e s s verksamhet. - Fredrika-Bremer-Förb1~11cIet liar under det föiflutiia året .haft a t t glädja sig &amp; t, en liflig verlrsamhet för det mål, det .föresatt sig:)) en siiiid och - lugn utveckling af arbetet f ö kvin~ nans liöjancle i sedligt och intellelitueb, siival som i ekoiiomiskt och socialt afseeiide)). Antalet medl.&amp;rnmitr: har iGder, hret w r j t 1,593 mot 1,564 fiieiiiernsdntai. und&amp; näst f ö r e g k d e h, ahledes nkgoii @ ning af medlems:. aiitalet. På sa1nnm g h i g denna stegring i iiiedle~ninarnas antal med tillfredsställelse apntecknns, torde här wwa rätta stallet, a t t uttala en ö &amp; m, a t t de personer, s0.m intressera sig för förbnndets syften, ' ville visa detta intresse gelioiii a t t såsom medlemmar ingå i förbiniidet el1.e~ genom a t t sölia vinila anclranya medlemmar.
Verkan deraf skulle endast blifva densamma, ty 0111 denne person är ense derom med domaren, så kan försnillningen likaväl försiggå, och elfecten blir just densamma, ty om domaren då päskrifver, att handlingarne äro chnrterade, ehuru det ej är förhållandet, sä kan lian ostörd dela vinsten med försäljningsmannen. Det blir således i afseende på controlleu alldeles samma förhållande, om domaren bestrider charlaesig. -försäljningen, eller om den upplåtes åt särskild person, och det ligger tvertom i domarens eget intresse, när han sjelf har elmi loe-sig.-försäljningen, att få sälja så många chartor som möjligt, emedan han derpå haren viss procent. Jag ser således ej något skäl alt bifalla Utsk:s förslag. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme alt fortsättas på eftermiddagen lil. 6. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Förra gången, då detta betänk, förevar inom Ståndet, uppgaf jag hvilka anledn;r jag hade till den förmodan, att underslef vid försäljningen af chartor, just med anledn. af denna §, ägt rum. Jag vill nu ej åter upprepa detsamma, men med anledn. af de anmärkn:r, som emot Gr. Mörners uppgifter blifvit gjorda, anser jag mig böra nämna, att försnillningar af ehartasigillata vid domstolarna eller af domaren kunna ske på två sätt: antingen genom försnillning af chartan å de handlingar, som inlemnas och blifva i domstolen qvarliggande, då det naturligtvis är domaren ensam, som deraf drager vinsten, och då försnillningen endast sker med hans vetskap; eller för det andra så, att chartan försnillas å handlingar, som utlemnas, då domaren måste vara i connivence med den,som emottager den ocharterade handlingen, antingen med hans önskan att dela vinsten, eller med hans okunnighet om chartsebeloppet, hvarmed handlingen bör beläggas. Utan afseende på huruvida sådana underslef verkligen hafva skett, torde 31 H. 8 5S Den 3 Mars f. m. man likväl ej kunna bestrida, att de äro möjliga.