Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oändligt många af dem köpas j u o c h bli till glädje o c h välsignelse, men många vissna o c h dö i butikfönstren eller köpas t. ex. af mindre respektable män och gifvas åt lättfärdiga kvinnor. Månne ej den lilla b l o m m a n, o m h o n kunde välja själf, lika gärna ville dö i Guds fria natur, o m också på en k y r k o g å r d! F ö r mig är det liksom en lisa att få gå till gråfven och där lägga en b l o m m a ibland, antingen ett snötäcke är kastadt däröfver eller sommarens heta solstrålar falla därpå. Allt är kort och ovaraktigt här i lifvet! — D e n lilla b l o m m a n må ej klaga — dess lilla ljufva syster, s o m slumrar inunder kullen, var en gång lika härlig, lika ren — vårdad i kärlekens solljus, o c h ändå blef hon bruten af skaparen själf och dess stoft mylladt i graf v e n! — Ung kvinna. fruntimren, såsom är, väl icke senterade mera akut ådraga nas gans för öfrigt äfven i hos de » hedniska » Nordgrönland vid Kap kvinnliga deras arbetsgifvare, reprebolagets jämförelsevis e s k i m å k v i n n o r n a till f ö r e d ö m e. De hafva männen långt hängande där liksom hår. bildade A. G. N. rekryteras ur de samhällslagren, böra naturligtvis de intressen, * uteslutande — s o m här beröras, ligga I d u n dess läsekrets V i vilja därför här nedan lämna öfversikt, öfver och nära. hvad som hittills i en kort saken passerat. Prenumerera närmaste postanstalt. Helt år 3 kr. tidningsinilla vid Härvid att en sig, den lär allmän indignation i n o m kåren, där kamratandan lad och man god, telefonistsynes vara uppstod och utprägväxte sig allt starkare. W. i början mäktigade och A. af LundenBlomberg, Öhrström, der, Fr. L u n d e n b e r g nade G. Oscar M. Bolinoch J. A. M o n - telius.
I anledning af derom gjord underdånig ansökning har E. K. Maj:t föreslagit att till vinoch byggnadssäd för Trollhättans från Gerdhems socken afsöndrade församling af Elfsborgs län måtte anslås 18 kubikfot 9 kannor oindelt spanmål, en tredjedel råg och två tredjedelar korn, att årligen utgå i penningar efter tioårigt medelmarkegångspris för länet; Och hafva Rikets Ständer berörda anslag beviljat. 69:o. I afseende på Åttonde Hufvudtitelns öfriga, härofvan ej särskildt omförmälda, anslag, har fråga om förändring i nu anvisade belopp icke förekommit; hvadan dessa anslag blifvit bestämda till enahanda belopp, som i nu gällande Riks-stat äro upptagna; — kommande, i följd af Rikets Ständers ofvanberörda beslut, Hufvudtitelns slutsumma, sedan, för jemnande deraf, anslaget till skrifmaterialier och expenser blifvit ökadt med 15 R:dr 61 öre, att uppgå till 4,560,200 R:dr på sätt närlagda tabell Litt. D. närmare visar. För de under Åttonde Hufvudtiteln hänförliga behof af tillfällig beskaffenhet, som således höra till den s. k. extra statsreglering en, äro nedan omförmälda framställningar gjorda: 70:o. För tjenstebiträde vid handläggning af de i Ecklesiastik-departementet förekommande ärenden, rörande den nu pågående löneregleringen för presterskapet i riket, har E. K. Majt. begärt ett årligt anslag, att å extra stat uppföras med 3,000 R:dr; hvarförutan E. K. Majt, uti särskild, den 21 December nästlidna år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition, enär antalet af sådana ärenden, i det skick att de kunnat inför E. K. Majt till afgörande anmälas, under de sednare månaderna af året i betydlig mån tillvext, föreslagit att, på det behandlingen af dessa göromål måtte kunna med erforderlig kraft och skyndsamhet fortgå, ett extra anslag af 3,000 R:dr måtte äfven för innevarande år ställas till E. K.
Ett ungt fruntimmer, 20 E n ung, bildad flicka, som talar fransyska samt är van att undervisa och handleda barn, önskar medfölja någon bättre familj till badort emot fri resa, fritt vivre och litet kontant. Svar torde insändas till Fru A. Zimmerman, Linköping. [2077] B - t 50 Regeringsgatan 50 Allm. [1723] flickor i konfirmationsåldern kunna erh. inackordering i godt hem och tillsamman med egen dotter erh. konfirm.-undervisn. samt underv. i vanl. skolämn., språk o. musik. Närmare meddelar V. Frendin, Malmköping. En badkur med lokal massage. Är del ej fråga om en neuralgi? Själf kan man endast bronsera, ej förgylla. Använd i sä fall bronspulfvcr (ljusgult) samt bronstinktur, som fås i Beckers färghandel. Man bör hälst hafva såväl sidensom ylleklädningar hängande med rätsidan ut, ty annars skrynklas de. Ett rent skynke bör likväl hängas Öfver dem för att hindra dam alt lägga sig pä dem. Se svar till 892. Tillsätt vid beredningen 1 gram salicylsyra pr kanna sylt. Inlägg bland kläderna i små på- sar patchuliblad eller pulvriserad violrot. Som liktornar härröra af tränga oeh korta skodon, måste sådana först o. främst undvikas. För öfrigt är det mycket bra att pensla liktornarne med koncentrerad ättiksyra (som köpes på apoteket) och därpä fästa en häftplåstersremsa. Efter några dagar lossnar det yttersta härda lagret och kan då försiktigt lossas med en skarp pennknif, hvarefter fötterna badas i ljumt såpvatten, ty det är fördelaktigt att ofta uppmjuka liktornarne medels ljumma tvättningar. Penslingen med ättiksyra upprepas så länge förbårdning finnes, men mycket sällsynt är det, att liktornar fullkomligt försvinna. Följande medel mot sönderspruckna händer rekommenderas i Hälsovännen n:r 7: » Menthal 150 gr., Salol 2 gr .. Matolja 2 gr., Lanolia 50 gr. Blandas till en salva, som ingnides 2 ggr dagligen. » Nora.
Det följer häraf, att grunderna för be - 12 ' Zag-Ulskottels Utlåt ande, N.o 3t. stämningen af penn inge-st raff i allmänhet skulle rubbas, derest icke, i sammanhang med för hörning i värdet af de i lagen lill daler, mark och öre uträknade böter, dels, på sätt nu är vordet hemställdt, en motsvarande förhöjning tillika egde rum af de genom serskilde, med lagen gemenskap egande och i öfverensstämmelse med lagens bud, för åtskillige brott utsatte, men till Riksdaler och skiilingar uträknade bötesbelopp, dels ock jemväl urskiljdes och bestämdes, ej allenast om de böter, sorn utan omedelbart sammanhang med vissa föreskrifter i lagen blifvit i serskilda författningar bestämda till Riksdaler och skiilingar å den lid, då silfvermynt och bancosedel gälde lika, äfven böra i större eller mindre mon förhöjas, utan äfven huruvida böter och vitén, sorn äro antingen från äldre till förnyade stadgar oförändrade öfverflyttade eller ock i senare tider fastställde, böra förökas; men en sådan vidsträckt förändring fordrade ovilkorligen först en noggrann undersökning om myntoch varuvärdet å de serskilda tider, då böterne blifvit bestämda, samt vidare en fullständig omarbetning af en mängd författningar, deri bötes-bestämmelseme äro upptagne — ett arbete, hvarmed det ej lärer tillhöra Utskottet att, i anledning af de föreslagne förändringarne, nu sig befatta, och hvilket skulle vara mindre ändamåls-enligt, då granskning af ett nytt straffsystem snart förestår. Dessutom skulle de i lagen till visst dalertal utsatta värden, hvarefter i vissa tjufnadsmå! den brottsliges straffbarhet bestämmes, genom antagande af hvad föreslaget blifvit, erhålla en förhöjning, ländande, i vissa fall, till sådan lindring i bestraffningen för olofligt tillgrepp, sorn ej vöre lämplig, sedan Utskottet redan tillstyrkt uppenbara kyrkopliklens upphörande samt inskränkning i spö- och ris-straffens användande.
Människohjärtat är ett underligt ting. » » Ack, doktor, vi lefva i realismens tidehvarf, och då kommer hjärtat först i andra rummet och det nyktra förståndet har första stämman, » » Ser ni, nådig fru, den iakttagelsen har ni gjort själf, och dess bättre kan ni inse, hur viktigt det är, att hvarje moder anstränger sig att alldeles särskildt bilda sitt barns hjärta, att det inte allt för snart må komma till med vetande om detta » nyktra » förstånd, utan söka och finna alla goda känslors säte just i hjärtat. Men i hvarje fall är hjärtat utsatt för allehanda förvillelser. Vid en viss ålder lida de unga hjärtana at en kronisk kärleksträngtan, som ofta urartar till glupsk hunger eller lystnad efter » snask ». Nå, jag är inte någon sådan pedant, som ni kunde tro pä grund af mina varningar. Tvärtom är jag af den åsikten, som kanske synes er en smula betänklig, att några små harmlösa hjärteäfventyr alls inte skada, innan hjärtat gripes af en allt annat kufvande böjelse. De äro för hjärtat, hvad riktigt god, fin konfekt är för gommen. Den smakar så utsökt och verkar välgörande och uppkryande. Men, väl att märka, måttligt njuten 1 Snaskar man i sig för mycket, är magen snart förderfvad och oduglig för sund, kraftig näring. Och ser ni, det är just det jag ville göra er uppmärksam på. Jag är ansvarig för er dotters mage, ni för hennes hjärta, och detta så mycket mer, som denna dotter, trots edra protester, nådig fru, nu är uppväxt till en blomstrande jungfru. Jag skall öfvervaka, att hon inte snaskar för mycket sötsaker, och ni måste ägna Rudolfines hjärteböjelser en noggrann uppmärksamhet, att de icke bringa hennes sinnes renhet någon skada. » » Det allvar, med hvilket ni talar, förskräcker mig, käre doktor! Har ni kanske upptäckt något med Dolfi? » » Nå, nå, oroa er ej! Det är helt säkert ingenting af betydenhet. Men ett ingripande, tror jag, är ändå af nöden. » » Ni gör mig verkligen förfärligt ängslig!
Dessa sammanlagda afgifter skulle icke blifva så betydliga och följaktligen kunna kännas så betungande för tjenstemannen, derest icke just den i de flesta fall mångåriga 312 Den 23 Mars f. m. och under försakelser af alla slag tillbringande extraordinarie-tjenstemannatiden räckt så länge, under en likaså flerårigt uteblifven befordran. Af dessa förhållanden visar det sig alltså vara tryggare och bättre orri tjenster icke tillsättas på förordnande, utan fastmera vid ledigblifvandet genast definitift förses med ordinarie innehafvare. Det torde härvid ej heller böra alldeles lemnäs utur sigte en sak som likväl är af mycken vigt: nemi. huruvida icke den statsmakt, som vi tillhöra, bör med särdeles varsamhet behandla förslag af ifrågav:de art, som skulle kunna synas innefatta ett inskränkningsbegär på den högre statsmaktens attribulioner. Grannlagenheten i detta afseende torde jemväl utgöra ett giltigt skäl för någon återhållsamhet å E. St:rs sida. Högloft. Utsk. behagade, efter skeende återremiss, taga denna sida af saken i betraktande. Hr Bildt: StatsUtsk., som under litt. a, b och c föreslagit E. St:r åtskilliga vilkor för sådana tjenster som skulle erhålla löneförhöjning, har derjemte på sätt af Utlåt, synes, föreslagit åtskilliga vilkor för de tjenstemän, som skulle erhålla nya tjenster. Då likväl StatsUtsk. icke kan ingå i detaljerna af styrelseverkets organisation, oaktadt såväl K. M:s Propos. som enskildta motionärer häntydt på att dessa styrelseverk tarfva i många fall omreglering, så är det gifvet att StatsUtsk. vill förbehålla sig en reservationsrätt i detta afseende och föreslå E St:r att icke på förhand binda sina händer derigenom att de skulle definitivt föreslå att de nya tjensterna tillsättas på stat, ty derigenom skulle man undanskjuta ännu mera möjligheten af en organisation af embetsverken eller åtminstone göra den kostsammare derigenom att dessa tjenstemän icke kunna gå i mistning af lönen förrän de få en annan plats eller komma på indragnings-stat.
Dä motionären föreslagit att Rikets Ständer för sin del skulle besluta en förlamning, hvarigenom stadgandena angående dödsstraff skulle varda suspenderade under en tid af åtminstone 10 är, har motionären förnuftigt vis dermed icke kunnat afse annat, än att Rikets Ständer och Konungen gemensamt skulle stifta en lag, hvarigenom förklarades att dödsstraffet under loppet af en viss tid icke skulle gå i verkställighet, utan förvandlas till det straff, som, näst dödsstraffet, år det svåraste. Eldigt 87 och 88 §§ Regeringsformen ega Rikets Ständer att gemensamt med Konungen stifta, bland annat, kriminallag och sådan förut stiftad lag förändra, upphäfva och förklara; och vid sådant förhållande synes icke något hinder af grundlagen möta för beslutandet af en författning, hvarigenom förordnades, att det i strafflagen utsatta dödsstraff för vissa brott skulle, under en tid af 10 år, anses upphäfvet och samma straff i stället förvandlas till straffarbete för lifstiden. Kunna Rikets Ständer, för sin del, grundlagsenligt besluta att för alltid förändra eller upphäfva något, som till kriminallagen hörer, mäste de ock grundlagsenligt kunna besluta att förändra eller upphäfva för viss tid sådana kriminallagens stadganden, hvilka af vissa orsaker icke synas ändamålsenliga att tillämpa, men som man af andra orsaker äter icke heller vill, under för handen varande förhållanden, för alltid ur lagen borttaga. I hvilketdera fallet sorn helst är det en ändring eller ett upphälvande af kriminallag, som hemfaller under Rikets Ständers med Konungen gemensamma lagstiftningsrätt; och att bestämmandet af straff samt sättet för deras verkställande eller borttagandet af ett alternativt i lagen utsatt straff, eller vissa straffs förvandling till andra, hörer till kriminal-lagstiftningen, har icke hittills varit ifrågasatt. Då Lag-Utskottet förklarat att ”en gällande lags verkan icke, enligt grund”lagens innehåll, kan annorledes suspenderas än genom den i 25 § Regeringsformen ”Konungen förbehållna benådningsmagt”, sä mäste jag bestrida en sådan grundsats.
Äf:0 15 Af Sven Nilsson från Christianstads län, om ändring af 2 § / mom. af i 842 års Folkskolestadga, och 23 § i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, i fråga, om kyrkoherdes rättighet att vara ordförande i skolråd. Det är en allmän erfarenhet, att de institutioner, som fått utveckla sig med möjligaste största frihet och utan hinder af inskränkande stadganden, hafva nått mesta fullkomlighet och utöfvat mest välgörande verkningar; hvaremot föreskrifter, — fastän i all välmening gifna som tvingat eller berättigat personer till befattningar, för hvilka de ej haft samma goda vilja, samma nit och möjligen ej heller samma förmåga som andra, hvilka ej fått dem emottaga, alltid måst utöfva en förlamande inverkan, skadlig i samma mån som befattningen varit vigtig, hvilken blifvit beklädd af en, till följd af samhällsställning, dertill berättigad. Om något exempel behöfves, för att visa riktigheten af dessa satser, så kan åberopas erfarenheten om det förbätträde skick, hvari fattigvården i riket blifvit försatt, sedan den öfverlemnades åt kommunernas egen fria omtanke, jemförd med folkskolans allmänt öfverklagade tillstånd och verksamhet, ehuru stadgan om denna är något äldre än den nya ordningen för fattigvården. Man har volat finna orsaken till folkskolans lägervall ömsom i församlingarnes likgiltighet derför och ömsom i det till ordförander i skolstyrelserna bestämda presterskapets försummelse af detta höga och magtpåliggande kall. Ja, Motioner i Bonde-Ståndet 1H65. N:o 45. 61 man har icke sällan hört påståendet att presterskapet, i stället att befrämja folkundervisningens framsteg, velat lägga hinder derför. Här är icke stället att undersöka, huruvida den ena eller den andra af dessa beskyllningar är mest sann, men jag tror att de något hvar innebära sanning och att båda parterne böra erkänna sina fel samt vara angelägna om deras undvikande för framtiden.
Enär vid rättegångar, syner och andra förrättningar, som angå till ecklesiastikeller militiestaten anslagen jord, eller dermed förenade rättigheter och skyldigheter, tillräcklig trygghet för bevakandet af det allmännas rätt bör kunna vinnas genom närvaro af endast ett allmänt ombud, bör väl ändring i de för dylika fall nu gällande stadganden ske; men, då största nitet för bevakandet af den ena eller andra af dessa staters rätt och bästa är att förvänta hos ett ombud, som tillhör samma stat, anser Kongl. Majit att endast konsistoriieller regements-fullmägtig bör i dessa fall förordnas, der icke, på grund af särskilda förhållanden, äfven krono-ombuds beordrande kan anses af omständigheterna påkalladt; hvaraf ock blifver en gifven följd, att ersättning till sådan regements-fullmägtig skall af statsmedel utgå, hvaremot godtgörelse till konsistorii-ombud bör gäldas på sätt Kollegierna föreslagit. Äfven för embetsoch tjensteman, som innehar boställe, dock utan att der vara boende, synes resekostnadsersattningen lämpligast kunna beräknas ifrån haus rätta hemvist, med iakttagande af de bestämmelser i öfrigt, som blifvit föreslagna för de fall att regements-ombuds hemvist är beläget utom kompaniets eller regementets stånd. Som Kongl. Majit är sinnad att framdeles meddela beslut om ändring i nu gällande föreskrifter angående militär-befäls närvaro vid utdelning af underhåll från Wadstena krigsmanshuskassa, kan all fråga om ersättning för resor till dessa förrättningar förfalla. På sätt Kollegierna föreslagit, bör väl ersättning, der den kommer att utgå, inskränkas till endast skjutslega för det antal hästar, som, enligt resereglementet, är eller Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 96. 15 varder för hvarje tjenstegrad bestämdt; med då antalet af förrättningar, der sådan ersättning ifrågakommer, sannolikt inom hvarje län blifver ganska stort, fastän beloppet för hvar och en särskildt svårligen kan blifva af större betydenhet, är det af särdeles vigt att söka ernåendet af enkelhet i bestämmelserna, utan eftergift af nödig kontroll.
St. vid hvarje riksdag skola tillsätta, mäste de förslag, hvilka skola blifva hyllande till afgörande vid en kommande riksdag, utgå från det i grundlagen stadgade Constit.Utsk., och icke från det särskilda Utsk., som ej kunde få annat namn, än särskildt Constit.- Utsk. Om sålunda ett särskildt Utsk. skulle tillsättas, skulle 2:ne Constit.Ulsk. komma att linnas, nemi, det ordinarie och det särskilda, hvilket sednare, enligt min tanka, ej kunde annat än blifva underordnadt det ordinarie Utsk. Jag kan således icke instämma deri, att denna fråga skulle kunna afgöras af ett särskildt Utsk.; men att till densaminas utredande hade fordrats ett särskildt Utsk. medger jag, och nog vet jag, hvad jag såsom enskild ledamot af Utsk. hade gjort, om min mening ej blifvit delad af RuksStms majoritet, utan utfallit i strid med plmnlitetens tanke. Hvad beträffar den 3:dje här ifrågasatta utvägen att bigga betänk, lill handbna, så tvekar jag icke att öppet yttra, att för mig synes denna utväg vara den, som minst bryter emot formen. Constit Utskts förevar, betänk, tror jag hvar och en finna vara af den art, att det ej kan bifall las. Det slutar med en uppmaujng till RiksSttn att göra, hvad dem godt synes. För min del kan jag ej finna annat, än att det är ett åsidosättande af den pligt, Constit,Utsk, har sig uppdragen, och att RiksSttn i detta afseende ej kunna göra annat än lägga betänk, till handbna. En värd ledamot har visserligen på f. m. yttrat, att örn man vidtoge denna utväg, skulle deraf följa, att sjelfva saken tillbakasattes åtminstone för 5 år; men jag yttrar den öfvertygelse, att saken derigenom ingalunda skulle tillbakasättas, utan att sådant måhända snarare skulle ske genom den åtgärd, samme värde talare yrkat, emedan den är stridande emot formen.
Alltnogen må utan särskild afgift idka handtverk pph slöjder; 2:p att handel och sjöfart, så val jnom Riket sorn till Utrikes orter, må af hvilken sorn heldst obehindradt idkas, samt Stapelfrihet lemnäs åt alla de hamnar i Riket, derifrån fartyg kunna till inpch utrikes orter afsändas, pch der Tullbevakning finnes eller kan med säker controll inrättas; samt att alla Svenska män tpaå aga rätt att reda i skepp ; 3:0 att utländska skepp Den 14 Juli. 135» skepp och handlande må med lika frihet, lika tull och öfriga utgifter som inländske, uppköpa och utföra Eikets exportvaror samt hitföra och sälja de importvaror, som till förbrukning i Eilet äro tillåtna och icke med allmän fördel kunna till erforderligt belopp inom Eiket tillverkas; 4:0 att såsom en följd häraf alla stadgan, den uti a, 3, 4, 5, 6 och 7 Cap. af HandelsBalken, hvilka såsom innefattande Oeconomiska stadganden böra utur den under utarbetning varande nya Civil-Lagen försvinna, genast ändras i likhet med förenämnda grunder; och 5:0 att Product-Placatet upphäfves, samt att SeglationsOrdningen , Sjötulls-Taxorna med flera i dessa ämnen utkomna Författningar efter samma grundsatser rättas
Ått då en ansökning om Enskifte blifvit hos ve® derbörande Kongl, Maj:ts Befällningshaf-. vande i behörig ordning gjord, hör Kongl, Maj:ts Befallningshafvande ega att, sedan dagen då ansökningen ingafs blifvit i Di® arium antecknad, derå meddela skyndsam j-enriss tdl vederbörande Landtmätare, hvil® ken det då åligger, att den begärda En® skiftes Befallningshafvandes prof® ning underställas, eller ock Kongl, Majrts, LagUtskottets Betånknnden, 1105 befallningshafvande skulle finna någon E11- skiftsdelning ovilkorligen fordra en skyndsammare handläggning; men skulle deremot Landtmätare, som en sådan remiss erhåller, icke tilltro sig, att inom åtta månader derefter, den begärda E n s k i f t e s fö r r ä 11 - ningen företaga, hör han sådant ofördröjligen anmäla hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som då eger tillse, att någon annan skicklig Förrättningsman kan i den förres ställe förordnas, att så fort sig göra Jåter det ifrågavarande Enskiftet till verkställighet befordra, Utskotten, som vördsamt tillstyrka Riksens Högloft Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, om utfärdandet af en Författning, i likhet medofvanupptagne grunder, förmoda, att denna, i förening nied Kongl, Majrts Befallningshafvandes åliggande att tillse, det Enskiftes-förrättningar med behörig skyndsamhet liandhafvas, skall i betydlig nrån afhjelpa den öfverklagade långsamheten vid Enskiften, hvilken likväl, i anseende till desse jirenders natur, och de flere prasliminaira frågor, sorn ofta innan Enskiftets fortgång måste i behörig ordning afgöras, understundom icke utan en längre tidsutdrägt kunna fullbordas, ehvad ordning och ansvar än må stadgas för deras afgörande.
"Hör, min Ludvig", yttrade hon med stadig röst, "Rosa har alltid varit sann, och ren emot dig, lika så säkert som hennes hjerta ännu aldrig för dig hyst en fördold tanke; skulle då nu, nu, då hon står vid gränsen mellan lif och död, hon till dig kunna hyckla en känsla den hon icke ägde? O nej! tro derföre du min evigt lika ömt älskade, hvad hennes bristande läppar, med sanning ehuru svagt tolka: Rosas kärlek till dig, lefver nu, likasom efter döden, då hennes varma hjerta upphört att slå, med samma outsägliga styrka, samma oförminskade innerlighet, som under de lyckliga minuter i lifvet, då hon vid ditt älskade bröst, drömde sig en himmel; lugna dig såleds min dyre vän, med den fasta öfvertygelse att hos mig ingen skymt af motvilja finnes. O Gud! jag fasar att ens tänka detta hårda ord, nej, endast idel ömhet inger din ljufva bild. Likvisst skulle det lugn, hvilket nu så lyckligt uppfyller mitt hjerta, snart sagt helt och hållet försvinna derur, om jag nödgades beröfva mig det hopp, hvartill jag så gladt öfverlemnat mig, att ännu här i lifvet du kunde njuta och meddela glädje. O! Ludvig! lifvet är skönt; ville du ej tillfredsställa din döende Rosa med löftet, att tillika med uppfyllandet af din pligt, ännu lyckliggöra det lidande hjerta, hvilket, utom mitt, så ömt, så troget och älskande slår för dig! O! säkert, säkert, talar äfven ditt eget, till den olyckligas förmån, hvilken redan länge, öfvergifven och tröstlös, suckat, ett offer för din kärlek. Rosa ber, hon bönfaller hos dig utur djupet af sin själ: Återskänk din oskyldiga lidande Caroline, hvilken till alla delar är värd att uppfylla min plats i ditt bröst, den ömhet, hvarmed du en gång gjorde henne så öfvermåttan lycklig; får ej din Rosa dö med den saliggörande förtröstan, att du med aldraförsta uppfyller hennes innerliga önskan, och ditt, till den arma olyckliga, under dyra eder en gång gifna ägtenskapslöfte."