Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under denna förutsättning, och då Utsk. f. n. icke har någon anledn. till den förmodan att, genom Riddarhus-kapitationsafgiftens uphörande, Riddarh.-kassan nödgas öfvertaga utgifterna för Riddarhusets årliga underhåll, helst den för detta ändamål samlade fond redan upgår till ett belopp af omkring 28,000 R:dr b:ko, ej eller efter det af R. o. Ad. vid innevande Riksdag fattade beslut, i anledn. af Utsk:s förslag, ang:de nedrifvande af de å Riddarhusgärden befintliga flygelbyggnader, kan, på sätt Riddarh.-Direktionen i sitt Utlåt, antydt, för den närmaste framtiden, beräkna någon förlust för Riddarh.-kassan i hyres-inkomster för samma-byggnader; har Utsk., utan något slags farhåga för Riddarh.-kassans förmåga, att, med dess nuvärde öfverskott af omkring 2,000 R:dr Inko årligen, kunna bestrida en måttlig utgift, trott sig icke höra draga i betänkande, att, för det nu ifrågarde ändamålet, tillstyrka något lämpligt bidrag. Utsk. har likväl i detta hänseende ansett det vara mindre tjenligt, att Riddarh.-Direktionen besörjde och Riddarh.-kassan på sitt eget förlag utgåfve de ifrågavar:de historiska handlingarne, utan har Utsk. funnit det mera lämpligt, alt sådant updroges åt någon eller några vetenskapsidkare efter Direktionens val, som till ersättning för kostnaden garanterades afsättningen af ett visst antal exemplar, hvilka öfverlemnades till Direktionens disposition ; hvarefter detta arbete, troligen utan serdeles svårighet, skulle kunna, medelst subskription inom R. o. Ad., finna ett antal köpare, som i det närmaste betäckte det gjorda förskottet; och då, enl. hvad Utsk. har sig bekant och motionären jemväl förutsatt, en garanti för afsättningen af endast 200 exemplar skall göra tillfyllest, har Utsk. ansett sig höra tillstyrka: att R. o. Ad. må från Riddarh.-kassan anordna en summa af 400
Och hon bad honom att vända sig till en professor i teologi, om hvilken han altid talat med vördnad, och gifva honom del af sina tvifvel. Han skulle kanske kunna föra hans tankar in på den rätta vägen. »Gud hjälpe alla» – slöt brefvet – »att komma fram till evighetens mål, men jag gick i går i köket, sedan ditt bref nyss var kommet, lagade i ordning kvällen, de andra voro ute – och då kom för mig denna psalmvers: I enfald och i ödmjukhet håll dig till Herrans ord, och låt, när du hans vilja vet, hans vilja blifva gjord. Härmed skulle jag vilja tysta alla spörsmål, men det går icke, förrän Gud låter detta ord bli lefvande i ens själ.» Detta bref irriterade honom först. Han tyckte sig så säkert hafva fattat sitt beslut. Det syntes honom hafva varit så oåterkalleligen afgjordt för hela lifvet, och med detta bref var det med ens, som om han stode på osäker mark igen. Hvad hade hans föräldrar för rätt att ställa sig hindrande emellan honom och hans arbete i lifvet? Förstodo de icke, hvad det kostat honom att fatta detta beslut? Kunde de icke se redan på hans bref, hur gärna han velat skona dem för all sorg, blott han kunnat? Var det hans fel, att deras tankar i detta fall gingo åt olika håll? Och en bitter grämelse fylde honom, medan han lade brefvet ifrån sig och medvetslöst trummade med knogarna mot skrifbordet, en bitter, häftig, pinsam grämelse. Det var en underlig tid, vi lefva i, tyckte han, när barnen, utan att veta hvarför, af okända makter, af sitt samvete, sin tro, sin öfvertygelse, sina tankar och sin vilja tvingades in i ett lif, som skilde dem från alt, hvad de förut hållit kärt. Han hade känt, hur han långsamt men säkert, för hvarje steg han tyckte sig taga framåt, alt mera skiljde sig från sina föräldrar. Och han erfor en underlig, förskräckande beklämning, ty han visste, att han aldrig skulle komma dem närmare igen. Aldrig, aldrig. Två linier, som mötas i en punkt, kunna dragas ut i det oändliga. Men de aflägsna sig blott desto mera från hvarandra.
Förrådets complelterande med nödige projectiler erfordras 41,24° R:dr. Yid betragtande af de betydliga summor, hvilka sålunda blifvit såsom erforderlige uppgifne, ehuru icke till bela beloppet af Kongl. Majit äskade, visar sig uppenbart angelägenheten deraf, att en viss plan bestämmes och sedermera consequent följes, enär det derförutan lätt inträffar, att åtgärder vidtagas, som sedermera befinnas icke vara ändamålsenliga. Af enskilda motionärer har blifvit begärdt, alt en dylik plan, jemte förslag till ordnandet af Flottans administration m. m., borde af Utskottet uppgöras och Rikets Ständer till pröfning föreläggas; men, utom det att sådant skulle erfordra inhemtandet af en mängd nu saknade upplysningar och vidsträcktare undersökningar, än med fullgörandet af Utskottets åligganden slår tillsammans, torde Rikets Ständer finna utarbetandet af dylike förslag icke lämpligen kunna anses ligga inom gränsen af Utskottets befatt - 6 Stals-UlskolLets Utlåtande, N:0 53. ning.
Som emellertid, enligt hvad ofvan är nämn dt, detta Rikets Ständers medgifvande förklarats gällande endast för nu pågående statsregleringsperiod, samt enahanda förhållanden, som föranled t berörda medgifvande, ännu oförändrade fortfara, har Kongl. Majit funnit Sig böra i nåder föreslå Rikers Ständer, att afskedstagande läkare vid arméen och flottan fortfarande och intilldess annan pensionsreglering kan varda för dem fastställd, må få sig tillerkänd samma rätt till pension å Allmänna Indrao-ningsstaten, som under nuvarande och nästföregående statsregleringsperiod blifvit dem medgifven: hvilken nådiga framställning Kongl. Majit nu härmed till Rikets Ständer öfverlemna!-, på det densamma må kunna af Rikets Ständer tagas under öfvervägande i sammanhang med regleringen af utgifterna under nionde Hufvudtiteln, på hvars slutsumma denna fråga för öfrigt icke inverkar. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse väl bevågen. År och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. 8 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 72. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 6 Februari 1863. Närvarande: Hans Excellens Justi tie-Statsministern, Herr Friherre De Geer; Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström; samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Departements-chefen, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts den 16 sistlidne December, på föredragning genom Landtförsvars-departementet, enligt Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående pensionering å Allmänna Indragningsstaten af läkare vid arméen och flottan.
Såsom förklaring öfver de anmärkningar vid Westerås Elementar-Iäroverks räkenskaper för år 1858, hvilka af Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af statsverkets m. fl. fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under nämnde år blifvit gjorda, enligt mig af Högvördiga Domkapitlet den 14 sistlidne December delgifna transsumt, får jag vördsammast anföra följande: Af de i allmänna premieoch fattigkassan afförda 311: 49, hafva Westerås Elementar-Iäroverks premieoch fattig-kassa tillgodoförts 309: 74, och samma Läroverks egna kassa, under rubrik »Tillberga sockne gångsmedel», 1: 74. Summa 311: 48, allt i öfverensstämmelse med hvad praxis varit alltifrån den 1 Juli 1850 till den 30 Juni 1851, nemligen —• innan riksmynt-beräkningen infördes — den förra posten upptagen årligen till 206 Ii: dr 23 sk. 9 r:st., och den sednare till 1 R:dr 7 sk. 9 r:st. B:ko. — Orsaken hvarföre en liten del af ifrågavarande allmänna medel, nemligen 1 R;dr 7 sk. 9 r:st. B:ko, blifvit Läroverkets egna kassa tillegnade under nämnde rukrik, är förmodligen den, att af ålder verkligen socknegångs-medleu från Tillberga socken varit åt skolans kassa anslagen. Också förekommer inkomstposten »Tillberga socknegångsmedel» upptagen i hvarje års räkenskap för skolans egna kassa (icke dess premieoch fattigkassa) åtminstone från och med året 1686, och det ej allenast intill året 1808, från hvilket år särskild räkenskap för skolans fattig-kassa för hvarje år finues till hands, eller året 1821—1822, då för första gången rubriken aandel af allmänna premie-kassan» förekommer i skolans premieoch fättig-kassas räkenskap,...utan äfven derefter allt framgent.
Förordningen af den 30 Juni 1820, kunna pä viss tid förunnas rättighet, att uppköpa sådant, enär tillfälliga händelser hindra egna blåsningar. Beträffande slutligen den fcreslagne särskilde underdåniga Skrifvelsen, rörande detta ämne, så har Utskottet funnit upplyst af det förordnande, sorn Kongl. Maj:t den 28 sistlidne December för visse personer utfärdat, att dem i Nåder vore uppdraget, att efter granskning och jemförelse af nu gällancle Bergsförfattningar, uppgifva förslag till rättelser och förbättringar i de samma, och dä sålunda Författningen om, den friare tackjernshandeln ingalunda från granskningen kan anses undantagen, finner ej heller Utskottet anledning, att någon åtgärd genom särskild Skrifvelse i detta fall *358 Besv. och Ekon. litsle. Betänk anden. vara af nöden, under öfvertygelse derom, att äfven detta ämne icke kan undgå att komma under skärskådande, samt att till Kongl. Maj:ts Nådiga ornpröfning öfverlemna» i sammanhang med det hela af hvad till bergsoch brukshandteringens bestånd och förkofran i vårt fädernesland hörer. Och synes denna sednare åsigt af saken vara så nära öfverensstämmande med Herr Ehrenborgs i ämnet yttrade tanka, som åsyftar en sammanhängande öfversigt och förbättring af Bergsförfattningarne, med undvikande af all partiel rubbning deruti, att anledningen till den af Hederv. BondeStåndet, med stöd af Herr Ehrenborgs mening, gjorda återremiss lärer nu mer vara ur vägen röjd. Hvilket dock Riksens HögJofl. Ständers pröfning vördsamt under-1 ställes. Stockholm den 6 October 1823. Best» och Ekon. Ut sk. Betänkanäen. 1359 N:o 193. Ankom den 11 Oct. 1823. Utlåtande, i anledning eif gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 166, i frågan om upnhäfvandet af stadgandet, rörande uteslutande användande af ekebark vid de så kallade Engelska Läder garfv erier na.
De magtägande skola likaledes vid en närmare undersökning om Folkets lynne, och om tidsandan hos oss säkerligen finna, huru bestämdt vi med ovilja skulle se oss inblandade i alla för oss främmande tvister; de skola inse huru Svenska Folket under en stigen Nationalutbildning aflagt fördomar och af styrelseiisten fordomdags omsorgsfullt underhållen Nationalhat och misstroenden; de skola finna huru under det Nittonde Seculum, den frie JordbrukareClassen, «om utgör en fjerdedel i Representationen än - x6o £)en 18 Septemberf. m, nu aödgse hos oss på kallelse spänna gin hast ifrån sin plog eller sitt sädeslass, och kanske lägga sädesskäppan bort , för att emot en betalning af en fjerdedeis Riksdaler i Silfver skjutsa en femtedels grad. Det bör således ursägtas mig om jag uti beskaffenheten af våra Constitutionelle förhållanden icke finner den minsta anledning att befara deras antastande ifrån det Monarkiska principförbundet, och jag finner således icke hvarföre vi skola framhärda uti uppoffringar för försv&rsanstallter, hvars behöflighet af sannolikheten icke rättfärdigas, och hvars otillräcklighet varit omisskänaeligen vitsordade af erfarenheten. Sedan Svenska Folket utan afseende på Stånd och yrke, uppdragit Landets försvar åt sine söner ifrån 20 till 25 års ålder, synes mig Tredje HufvudTittelns förnämsta behof bestå utaf vapen och andra materiella krigstörnödenheter; det visar sig alltid för mig såsom en stor orimlighet att det fattiga Sverige skall onödigtvis utarma sig, ej allenast på 5 min tanka allt för vidt omfamnande försvarsplaner utan äfven i detsillerne förslösa frukten af sitt trälande på till allsintet gagnande Militairegranlåt och pragt. Det har icke kunnat motsägas att blotta Snörmakarearbetet till en beklädnad för öoo man Indelta Husarer uppgådt till öfver 7,oco R;dr Banco och det torde blifva en förlåtlig
Däkars oeb l?rest6rskgp, rörande alla dem, som till llospitals-värd anmälas, bvilka upplysningar böra 8eralimer-0idens-6illet meddelas, pä samma gäng de vansinnige varda till Hospitals-värd anmälda; bvarjemte oeb enär erkarenbetell visat, det personer, som ä llospitalen ätervunnit förnuftet, oell derföre sätt till sambället ätervända, sedermera blifvit i bemorten med ovilja emottagne oeb lemnads utan tillsyn oeb värd, genom bvilket omenskliga förfarande det bändt, att flere bland desse, eburu fullkomligen botade, snart äterfallit i deras förra vansinniga tillständ, Heralimer-Ordens<Hllet anmodat samtlige Lonsistorierns i Diket, att, genom uppmaningar till /'/'o^SLÄr'o« Ma In - till Dvestevslls^et, s<>lis sovms dem IvLisvs tillsv» devä, stt de, I,villis s,siii Ilos^itslen lltslilisvss sssom lH!llds!iiis,!e, vid Iiemlivmsten i eli e lövslijutss, »ts» me,I öiuliet oel, Olnsoi-; Idisvs väidslle oel, lmljine. I'nv stt insöi slissss tlillsövlitli<;s oell slillstiindiAs »lidevvällelsev snz-senöe sätt-et, Iluvu vsnsinniAe s,ev»onev ireiisndls.s vid 3tsliilli»s liänct» sloise Ilcissdtllls-ilii iillniil^si' 5 lilländslill ovtei', liriv Ilosnitsls-Diilis, e» t VViuIsIvnn, fiidllsven :>!
Vidare vore påföljden för tjenstehjon, som på grund af felaktighet i tjensten blifvit derifrån skild —• förlust af hela lönen, jemte skadeersättning — alldeles för hård, i det att cn af tjenstehjonet möjligen först vid slutet af legotiden begången förseelse återfölle hämnande äfven på den föregående, felfritt förflutna; förmenande motionären att påföljden rättvisligen borde inskränka sig till godtgörelse för den genom kontraktsbrottet förorsakade skada. I sammanhang härmed har motionären erinrat, hurusom det vore i de fleste fall omöjligt för en husbonde att i bevis leda, det hau haft laga skäl att skilja ett tjenstehjon ur tjensten. Till följd häraf och då förhållandet mellan husbonde och tjenare borde, betraktas såsom ett familjeförhållande, vore, enligt motionärens åsigt, önskligt, att dem emellan uppstående tvister i fråga om skiljande ur tjenst undandroges de allmänna polismyndigheternes och domstolarnes behandling och i stället öfverlemnades åt en af kummunen vald myndighet, hvilken i sig förenade egenskaperne af såväl förlikningssom polisdomstol. Lämpligheten af en sådan anordning vore af lagstiftningen redan påpekad, då kommunalmyndighet, nemligen sockennämnden och genom Kongl. Förordningen den 21 Mars nästlidna år Kommunalnämnden, redan fått sig uppdraget att upptaga frågor om tjenstehjons olydnad emot husbönder. Kommunalnämndens sammansättning gjorde den ock till det ifrågavarande ändamålet särdeles passande. Det fordrades derföre endast, att närmare föreskrifter fastställde Kommunal-nämndens verkningskrets och åligganden med hänseende till uppstående konflikter emellan husbönder och tjenare. I enlighet härmed har motionären föreslagit att Kommunal-nämndcn skulle berättigas att, på husbondes eller 4 Santmans.
Syntes endast hafva afseende pä de fall, der visst värde ej vore åsatt, måtte gälla i allmänhet vid alla köp och skiften; af Casper Prijkmans yrkande* det bestämdt måtte stadgas* ätt Jordegares Contract är fritt från annan än Biläggnings-Charta, då det företes hos Em bets-myndig het, när Landtbondeiis exemplar blifvit lill fulla beloppet charleradt, samt af Anders Danielssons anmärkning, att det måtte föreskrifvaS, det den* sorn uppvisar ett Contract eller dylik Handling* bör ombesörja eharteringen * — torde endast behöfva upplysas: att stadgandet pag. 3p om Bytesoch Köpebref är ovilkorligt* och äfven finnes i allmänna Lagen; att i Författningen är den slutföljd antydd* det endast det ena exemplaret bör charteras och det andra vara fritt* samt att io §. 3 Morn, innehåller allmänt stadgande, det vederbörande, som emottaga Handlingar* skola tillse, det ingifna Handlingar behörigen charteras, hvaraf följer* att sådant gäller äfven för den, som uppvisar Contracter. Skulcle-Bref. Genom det här ofvan föreslagna tillägg vid 3 §. 5 Morn., har afseende blifvit fästadt å den ifrågasatta controllen, det intecknade Skuldebref alltid* då de till Lagsökning företes, bora va - 3o Bevillning*-Utskottets Utlåtande. N.-o 2g. ra försedda med behörig Charta, eller dermed anjo beläggas. Vexlar.
Majtt anser lämpligast, att särskildt för hvar och en af Riks Statens Hufv.udtitilar framställa förhållandet med deras närvarande anslag och de nya , som erfordras. Första Hufvud-Titteln: Hofoch Slotts Staterna. Kongl. Majit öfverletnnar i Nåder till Risens Ständer att reglera Kongl. Majus och H. K. H. Kronprinsens Kofhåilnings-summor, på ett sätt, som öfverensstammer med Rikets värdighet och med de nya utgifter, hvartill förekommande omständigheter föranleda. Den till anskaffande af nya meubler och reparation af gamla, för alla Kongl. Slotten nu anslagna Summa af 5000 Rid årligen, har funnits alldeles otillräckelig. Kongl. Majits RiksMarskalks-Ämbete har föreslagit, att den måtte ökas till 12,000 R:dr; och Kongl. Maj:t öfverletnnar till Stats-Utskottet, att vid Stats-régleringen uppgifva ett emot bthofvet i denna del svarande förhöjdt anslag.- Genom de af Riksens Ständer, vid sista Riks. dag bestämda anslag för Drottningholms och Ulriksdals jLust-Slott, och sedan alla för det när - 7go Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. varande möjliga indragningar och besparingar vid Löningä- och Utgifls-Staterne derstädes blifvit vidtagne, samt i öfrigt en bättre hushållning och säkrare controll öfver medlens användande anbefalld, har möjlighet uppkommit att småningom kur?fTs behörigen i ständsätta dessa .Lustslott och sedermera underhålla dem; Men ehuru enahandn åtgärder äro i afseende pa Haga, Strömsholms och Gripsholms Slott vidtagne, hafva likväl de nu anviste underhålls-summorne för sistnämnde Slott, särdeles den för Haga, uppgående endast till sooo R.dr, befunnits allt mer och mer otillräckliga, så alf blott en del af nudvandige reparationer å byggnaderne kunnat hvarje år utföras, hvilket, da alla bristfällighete* ej i tid blifvit botade, hastigt ökat dem, och förorsakar större kostnad för deras förbättrande.
F) I öfverenstämmelse med det vid sistlidne Riksdag fattade beslut, att för de Embetsoch Tjenstemän, som, efter det den då fastälIda Statsreglering vidtagit, erhölle löner, under hvilka spanmål funnes beräknad, lönen borde utföras endast i penningar till sitt dittills varande belopp, med tillägg af skilnaden emellan det förslagsvis uppförda priset, 6 R:dr tunnan, och de 7 R:dr, hvartill detta pris ansågs kunna för framtiden fortfarande Expeditions-Uls kottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 8g. bestämmas, eller 1 R:dr för hvarje under lönen beräknad tunna spanmål, h varemot för de Embetsoch Tjenstemän, som före nämnde Statsreglerings vidtagande innehalt löner, hvarunder spanmål varit beräknad, till nästpåföljande, nu pågående, Riksdag fastställdes ett genom 1835—1839 årens markegångssättniugar uppkommet medelpris af 7 R:dr 10 sk. tunnan, hvilket sedermera, till dess de hunno afgå, komme att vid hvarje Riksdag, efter enahanda grunder, å nyo uträknas och bestämmas, och hvilken utöfver 7 R.dr för tunnan uppkommande tillökning skulle å Allmänna Indragnings Staten serskildt anvisas, hafva Rikets Ständer, enär markegångspriset för åren 1840— 1844 uppgått till följande belopp, nemligen för är 18-fO till 7 Il:dr 15 sk., för år 1841 till 7 R:dr 5 sk., för år 1842 till 8 R:dr 22 sk., for år 1843 till 8 R:dr 17 sk., samt för år 1844 till 7 R:dr 17 sk., deraf medeltalet utgör 7 R:dr 34 sk. 4 ■?- rist., eller i jemnare summa 7 R:dr 35 sk., godtfunnit för de Embetsoch Tjenstemän, hvilka till sådan tillökning äro berättigade, bestämma densamma, intill näst vidtagande Stats-reglering, till 35 sk., utöfver det fastställda Stats-priset, 7
Undantag gifvas visserligen, der egne tillgångar och bättre bildning befria den lättjefulle från öfvergången till vanarter och brott; men det gifves beklagligen också andra undantag, eller sådana menniskor, hos hvilka böjelse för vanart och brottsliga handlingar utgår från andru motiver, än behofvet och okunnigheten. Den 20 Janunrii f. m. 25 Man har nämnt, att bland orsakerna till brist på arbetare skulle vara, att husbönderne, genom arbetslönernes nedsättning, blottställt sig sjelfve för denna brist. Förhållandet omkring Stockholm är dock icke så. Arbetslönerna bär äro till den grad uppdrifne, att en bonde redan måste äga skälig förmögenhet, för att kunna hålla flere än en dräng. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag kan icke annat än i allo instämma med Herr Cederschjöld. Jag ser icke någon möjlighet, att i ett constitutionelt samhälle, med sken af rättvisa, tilldöma en person tvångstjenst, då han icke förbrutit sig emot lagarna. Nu mera lärer likväl icke återstå för Ridderskapet och Adeln att göra sin åsigt gällande. Likväl skulle jag tro, att den modification kunde och borde göras i lösdrifveriförfattningarne, att ingen finge af executiva makten sändas på correctionshus för lättja eller vanart, om han icke af KyrkoRådet eller annan Inrättning i orten blifvit angifven för sådant. Skall det allenast bero på en Kronobetjents bedömande, om en person är lat eller icke, fruktar jag att personer, sorn icke rättvisligen kunna för sådant anklagas, likafullt skola försändas till correctionshus, emedan det, på sätt Herr Cederschjöld har anfört, verkligen är omöjligt på många orter å landet att finna ett sådant laga försvar, som man fordrar. Så Den 20 J a n u a r i i f. m. är åtminstone förhållandet i den ort, der j;tg är bosatt. Jag finnér det således vara den största orimlighet, att kalla den för lösdrifvare, som icke är känd för vanart.
Det erfordras således nu en betydlig tillökning i det allmännas utgifter för General-Landtmäterikont., ifall tjenstemännen derstädes skola, genom att jemförelsevis till sina vederlikar i andra Embetsverk afiönas, erhålla en billig ersättning för sina mödor och tillfälle att anständigt sig försörja; men orsaken till den betydliga tillökningen är eljest, att någon större löneförbättring icke pä munga år egt rum, fastän lefnadskostnaderne fördyrats och göromålen blifvit ökade, hvilket sednare jag tror mig hafva på goda skäl i underd:het ådagalagt, vid betraktande hvaraf det ej synts mig tillständigt, att af fruktan för nådigt afslag, som billiga och rättvisa framställningar till E. K. M. dessutom aldrig hafva att befara, fästa mig vid annat, än det som Verkets och dess tjenstemäns bästa oundgängligen fordrar. Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärdar St. A. K. E. K. M:s Underdånigste, tropligtigsle tjenare och undersåte Ludvig B. Falkman. Stockholm i General-Landtmäterikont. d. 21 Februari 1S53. C. E. Sandström. Till K. M. underdist ang:de ny lönereglering för GeneralLandtmäterikont. Vidimeras Ex officio JY. Sodergren, Aktuarie. Remitterades till StatsUtsk. Uplästes följande af Frih. Bonde, Knut Philip, inlemnade motion: Obestridlig är väl den sanning, att ett lands egna naturalster, förädlade och bearbetade till möjligaste fullkomlighet, medföra den största fördel, som mer och mer minskas alltsom dessa naturalster, i sitt halfarbetade, eller ännu mer i sitt ursprungliga, oarbetade skick, utföras till andra länder, för att der göras tjenliga till för - Den 23 December e. m. 85 brukning, antingen såsom vanliga redskap och bohagsting, eller i form af instrnmenter, konstarbete!] och lyxartiklar.