Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstyrker det förra, då fråga är om större verkstäder med 4 gesäller eller derutöfver, och om mindre, hvarest färre eller blott en gesäll finnes. Gr. Posse: Jag medgifver att mitt minne något tagit felt vid detta tillfälle; men då det i författningen står, att då enka fortsätter sin aflidne mans rörelse, anses den förste arbetaren såsom verkgesäll, så var det detta, sorn missledde mig, men jag fortsätter dock milt yrkande alt bevillu.afgiften för gesäller måtte upphöra. Hr von Rosen: I det fallet skulle jag så till vida vilja ändra hvad jag förut yttrat, att för den verkgesäll, som förestår en verkstad och således är uti mästarens ställe, bör betalas; men då gesällerne vandra omkring, så händer det att de vid mantalsskrifningen ej hafva något ställe att vara på, och när den är förbi, vill ingen mästare antaga dem, hvarföre de gå såsom lösdrifvare. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig nu först böra framställa propos. endast ang:de gesäller, samt fann sig böra Jemna de öfriga till bokstafven G hörande artiklar till en annan propos., hemställande nu om R. o. Ad. behagade bifalla att, på sätt Bevillo.Ulsk. föreslagit, gesällerne böra upplagas endast under en class. Ropades nej. Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. ansåg, att gesäller böra classificeras i likhet med hvad i förra bevilln.- förordn. föreskrifves. Ropades ja och nej. Hr von Rosen: Jag anhåller vördsamt om Hr Landtm:s propos. uppå, hiu vida gesällerne böra vara frie från bevillning. Den 3 O c löher. f. m. Gi Hr von Hartmansdorff: Jag tror ej att man sa på ungefär bör befria den ena eller andra inedborgarclassen trun alla afgifter. Skulle man handla följdriktigt i delta fall, så borde man förfara likaledes i öfriga punkter, då man linge se, att bevilln.förordn. erhölle ett helt annat utseende.
Då Herr Grefven och Ordföranden frågade, om någon vidare anmärkning vore att till protocollet anföra, svarades derpå Nej. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att under läsningen af de nu granskade protocoll lärer det icke undfallit Utskottets Herrar Ledamöter, att flere protocoll innehöllo meddelanden utöfver hvad Utskottet haft rätt att fordra, emedan en del af dessa handlingar egenteligen hörde till de Ministeriella ärenden, som endast öfver allmänt kända händelser kunna särskildt begäras, men som just af detta skäl så mycket mera vittnade om ett hedrande förtroende å Ministerens sida. Vid närvarande Utskottets samman - Den 6 Maj 1812 123 sättning ansåg Ordföranden visserligen öfverflödigt att erinra hvad som i detta afseende borde iakttagas, men som Utskottet äfven för framtiden borde hafva i protocollet förvaradt, att Utskottet med aktning för formerna förenat upmärksamheten på hvad som försigtigheten och det allmännas väl i sådane fall utom afseende på enskildta förhållanden syntes kräfva, tog Herr Grefven och Ordföranden sig den friheten föreslå Utskottet att så väl i anseende tili de redan läste protocollen sorn med afseende på alla dem, som framdeles kunna äga en lika rigtning, vid allt som har gemenskap med ministeriella eller Statens politiska förhållanden iakttaga samma tystlåtenhet, som om Utskottet af tysthetsed vore bundet. Utskottets samtelige Herrar Ledamöter gillade enhälligt denna framställning.
Det är således ett vilkor för socknenämnden eller den auktoritet, som underskrifver gesäll-brefvet, alt lärlingen skall förete betyg af sakkunnig person, att han eger kunskap och färdighet i handlverket. Det är således icke alldeles samma casus, som Hr von Hartmansdorff supponerat, efter hvad jag kunnat förstå. Hr von Hartmansdorff: Jag har just sagt, att sockne nämnden icke förstår att bedöma om en person, som gifver sig ut för alt vara sak-kunnig, är det eller icke. Det är derföre jag ej anser henne kunna utfärda tillförlitligt gesäll-bref. Då nu propos. till bifall å Jötsk:s yttrande blef framstäld, ropades starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han funnit Ja öfvervägande. Den 27 Sep leni lier e. m. 399 Beträffande sedermera Ulsk:s förslag rörule förhöjning af afgiflen för gesäll-bref, anförde Gr. Lagerbjelke: Den punkt, som nu är under öfverläggning, angår en fråga af föga vigt, och om Förfaltn.-n innehölle hvad som här föreslås eller 1 R:dr 16 sk. lill lösen för gesällbref, och det vore föreslaget att nedsätta den lill 1 R:dr, så skulle jag motsätta mig en sådan förändring. Jag anser nemi., att då en Förfatln. förefinnes, bör densamma icke utan anförda giltiga skäl förändras, men jag har här icke sett något enda skäl anfördt, hvarföre det skulle vara tjenligare att hafva 1 R:dr 16 sk. till lösen, än 1 R:dr, såsom nu är föreskrifvet. Jag anhåller derföre alt vi mätte få vidblifva hvad nu stadgadt är, intill dess något bättre gif ves med bestämda skäl för sig. Efter först till bifall å Utsk:s j denna punkt afgifna förslag framstäld proposition, som besvarades med Nej, blef detsamma af R. o. Ad. afslaget. §. 34. Hr von Hartmansdorff: Medgifvande! alt en Förfatln. icke efterlefves, bevisar antingen hennes olämplighet eller handhafvarnes vårdslöshet.
Detta reglemente gällde likväl alldeles icke en så vigtig fråga som beskattning, utan endast huru de ordinarie skatterna i landet skulle uptagas. Skulle nu t. ex. R. St:r vilja handla lika klokt och välbetänkt som den tidens lagstiftare, så hade R. St:r, enligt min åsigt, skolat förklara att denna författning må tillämpas på prof under 2:ne års tid, likväl alltid med förbehåll, att derest man fann resultatet icke blifva hvad man hoppats, man genast då skulle skrida till tillämpningen af den bevilln.förorda., som gäiler och under många år blifvit känd till sin beskaffenhet. Det vore således särdeles önskligt, om man kunde, såsom Gr. Mörner föreslagit, upskjuta med tillämpningen af denna författning till 1863, så att R. St:r komme i tillfälle att närmare tänka på de föreskrifter, som författningen innehåller, och jag är viss på att då den period inträffar, då R. St:r nästa gång sammanträffa, så skola, Den 25 Angnst! e. m. 265 i följd af den förnyade granskning den komme att undergå, och hvilken jag skulle önska att raan anbefallde böra ske icke allenast af vederb. embetsverk utan jemväl af erabetsmyndigheterna i landsorten och framförallt af hushållssällskaperna i riket, otvifvelaktigt näst sammanträdande St:r komma i tillfälle att med vida större sakkännedom lin nu bedöma verkningarne af denna förordning och kunna deri vidtaga de förändringar, som äro alldeles oundvikliga. Jag anhåller om bifall till hvad Gr. Mörner föreslagit. Gr. Lagerbjelke: Alt. den siste talaren med stort nöje skulle bevista denna förordnings begrafning, kan icke betviflas, men ehuru sannolikt det skulle vara, lärer detta nöje icke f. n. honom beskäras. Författningen är nemi. af alla 4 St:n antagen och måste således blifva lag, och våra grundlagar tillåta icke, att hvad Lt. St:r vid denna riksdag besluta i afs:de på bevillningen, i tillämpningen densamma måste den ovilkorligen träda i verket. Återstår således att se hvilken tid af denna statsregleringsperiod, som är den lämpligaste att sätta förordningen i verket.
Aftappningar af mossar och kärr hafva i sednare tider nog betydligt blifvit verkställde, hvilket troligen bidragit till de förr så skadliga frostnätternas aftagande, och hvarigenom stora sträckor jord, förr frambringande ej annat än Sqvattram, Ljung och dylikt, nu äro förvandlade till bördiga sädesfält och ängar. 2:o Invånarne. Folkmängden utgör 64,078 mantalsskrifne personer nemligen 30,761 af män och 33,717 af qvinnokönet, och skattfrie 23,872 män och 25,180 qvinnor eiler tillhopa 49,052 personer; doch anmärkes att bland mantalsskrifne äro upptagne dels arbetare af Eskilstuna Fristads innevånare, som njuta skattfrihet på grund af fristads-privilegierna, och dels gemenskapen af i Länet förlagde regementen. Folknummern, som då sista berättelsen afgafs utgjorde 107,257 personer, bar således ökats med 5,873 personer, ehuru den här i Länet år 1834 gängse Cholefa-artade rödsot bortryckte mycket folk. Folket. Genom Folkskolor, der barnen bibragts nödig Christendomskunskap och lärt skrifva, genom af handel, körslor och dylikt åstadkommet umgänge med främmande, har folket erhållit en viss upplysning, särdeles i 6 «de orter sorn gränsa till städerna. Om likväl man måste beklaga alt ökad upplysning åtföljts af minskad sedlighet, torde dock den närniaste och tillen ej ringa del primitiva orsaken böra igenfinnas uti ett tilltagande fylleri,underlä ttadt af ymnig tillgång på bränvin. Folket, lättstyrd t och undergifvel lagarne, skall genom denna last förlora ej mindre ofvannämnde goda egenskaper, utan äfven liflighet och kraft till både kropp och själ samt både helsa oell egendom. Fattigdom och ej obetydliga onera bidraga äfven att hålla folket på en lägre ståndpunkt. Hos skatte-allmogen och de frälsebönder, hvilkas onera med billighet bestämmas , är välmågan mera jemn , men hos andra finnas behofven temmeligen tryckande.
JV.-o 86. y de i hvarje Församling, men deremot af anförde skäl funnit dels mindre lämpligt, att Lärarne vid sådana Barna-Scholor äro Prester, dels orättvist mot Försainlingarnes Presterskap , om nämnde Lärare, vid befordring till Prest - sysslor, finge räkna tjenst-år, hvarföre Anders Nilsson bestrid t hägge delarne, samt yrkat, att Församlingen och Pastor alltid må ega att till Barlia-Lärare antaga hvem helst som de finna skicklig. 6:0 Af Ola Jeppson från Blekinge, hvars önskan vöre, att en nyttig och nödvändig förbättring i uppfostran och allmänna elementar - bildningen bland de fattige folkclasserne måtte tillvägabringas, utan allt tvång, och hvarföre han yrkat, att, åtminstone i hans hemort, det tillsvidare må bero på Kyrkoherdens verksamma nit och socknemännens bepröfvande att bestämma, huru deras barn skola blifva underviste, så att allmogen, i följd af de väckte ofvanomförmälde motionerne, icke må påläggas för dryga utgifter eller att forsla sina barn flera mil till Scholan; och 7:0 Af Lars Bygdén från Westerbottens Län, som föreslagit Comministrarne till Lärare vid Församlingarnes Barnscbolor, samt, jemte det han nekande besvarar io Allm. Besv.- och Oec.-Utsk. Bet. N.o 86. de af honom framställde frågor: om en viss afgift bör erläggas vid hvart och ett barns emottagande vid Scholan? och om Lärarens löneinkomster böra utgöres af socknarnfes skattdragande jordbrukare? tillstyrkt, att Slaten må antaga sig meranämnde Lancaster - Schöl - Lärares lönande på det sätt, att hvarje Lärare åtnjöte årlig lön af ^5 tunnor spannmål af kronotionden i hvarje Socken. Varandes sistnämnde Memorial, som, i hvad det angår Comministrarnes skyldighet att besörja Barnaundervisningen , blifvit motsagdt af Eric Jansson från Upsala Län, remitteradt af Hederdervärda Bonde - Ståndet äfven till StalsUtskottets handläggning.
Då med den ifrågaställa rättigheten för Riksgälds-kontoret att omedelbart från tulloch postverken samt lancltränterierne erhålla de bevillningsmedel, hvilka för närvarande derifrån insändas till Stats-kontoret, jemväl åsyftas en förment stor förmån för förstnämnde verk och en lättnad vid dess penninge-operationer, har Utskottet funnit sig föranlåtet ingå uti Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 174. 7 en närmare undersökning, huruvida Riksgälds-kontoret, under nuvarande förhållanden, verkligen skulle draga någon fördel af en rättighet, med hvilken måste vara förenad en ovilkorlig skyldighet att uppå anfordran tillhandahålla det belopp, hvartill besagde inkomster vid statsregleringens uppgörande blifvit beräknade. Beträffande således Uti/medlen, så föreställer sig Utskottet, att dessa medels inlevererande till Riksgälds-kontoret svårligen är verkställbart under annat vilkor, än det, som af 1840 års Stats-utskott föreslogs, eller att Riksgälds-kontoret från och med början af hvarje år, efter Stals-kontorets reqvisilioner, utbetalar enahanda belopp, som statsverkets behållna inkomst af tullafgifterna är beräknad att för samma år utgöra. Med antagande, att den i Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, föreslagna beräkning af denna inkomst varder af rikets nu församlade ständer fastställd, skulle Stats-kontoret följaktligen, efter nästa års ingång, blifva berättigadt alt, utom slatsfyllnadshemman, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret reqvirera ett belopp af ej mindre än 3,200,000 rdr. Då nu reqvisilionerna härå, synnerligen i början af året, torde komma att vida öfverstiga levereringarne från tullverket, måste naturligtvis en betydlig kontant tillgång af Riksgälds-kontoret hållas i beredskap för dessa reqvisitioriers fullgörande. Detta åliggande kunde Riksgälds-kontoret vid i84i års början också ulan någon olägenhet underkasta sig, helst detta verks i banken då innestående kassabehållning öfversteg 2 1/2 millioner rdr.
Du äst vår mästare, och vi äre alle dina händers verk. Herre, var icke för fast vred, och tänk icke på syndena evinnerliga; se dock deruppå, att vi alle äre ditt folk. Dins helgedoms städer äro öde vordne; Zion är öde vordet; Jerusalem ligger förstördt. Vår helighets och härlighets hus, der våre fäder dig utinnan lofvat hafva, är uppbrändt med eld, och allt det kosteliga, som vi hadom, är till skam gjordt. Vill du, Herre, vara så hård härutinnan, och stilla sitta, och så svårliga, nederslå oss? Jag varder sökt af dem som intet efter mig frågade; jag varder funnen af dem som intet sökte mig; och till Hedningarna, som mitt Namn intet åkallade, säger jag: Här är jag, här är jag. Ty jag uträcker mina händer hela dagen till ett ohörsamt folk, som efter sina tankar vandrar på den väg, som intet god är. Ett folk, som mig förtörnar, är alltid för mitt ansigte; offrar i örtagårdom, och röker på tegelstenar; Bor ibland grifter, och håller sig uti kulor; äta svinakött, och hafva förbudet såd uti deras grytor; Och säga: Blif hemma, och kom intet vid mig; ty jag skall helga dig. Desse skola varda en rök i mine vrede, en eld, som brinner hela dagen. Si, det står skrifvet för mig: Jag vill icke tiga, utan betala; ja, jag vill betala dem i deras sköt; Både deras missgerningar, och deras fäders missgerningar tillsammans, säger Herren; de som på bergen rökt, och mig på högarna försmädat hafva; jag skall mäta dem deras förra väsende uti deras sköt. Så säger Herren: Likasom då man must finner uti vindrufvone, och säger: Förderfva det icke, ty der är en välsignelse uti; alltså vill jag för mina tjenares skull göra, att jag icke förderfvar det allt; Utan vill låta växa utaf Jacob säd, och af Juda den som mitt berg besitta skall; ty mine utkorade skola besitta det, och mine tjenare skola der bo.
Correcturläsnirig, angående ökadt biträde vid ExpeditionsUtskottet för. IX. B. 121. A. 158. XIII. B. 267. XV. A. i5g. XVII. B. 326. XIX. A. 86. XXXI. U. 66. XXXII. A. 208. — och utskrifning af manuscript till Ridderskapets och Adelns Protocoller, om anslag för. LXVI. B. 123. A. 168. Coupons, Ränte-, om rättighet för Banken att utfärda så kallade. L. 3, 108. R. 196, 269. LVI. B. 247. LXI. 62. A. 252. Craemér, Robert Fredrik von, yttrande. VII. 294. Creditiven, om tydliga stadganden i afseende på. V. q5. VIII. R. 157. XLIV. B. 395. XLVIII. Å. 192. LVIII. LX. A. 234. LXII. B. 3a3. LXIII. A. io3. — enligt 63 § RegeringsFormen, angående. XLIV. B. 395. XLVIII. LVIII. U. 54. LX. A. 234. LXII. B. 323. LXV. B. 324. A. 431. Creclitivet till uppköp af Spannemål under missväxtår, angående sättet huru det blifvit an vändt. I. 3 24. R. 3p4- P-U. 4^3. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII.* 165. XXXIX. Å. 33. XLVI. U. 112. XLVIII. E. 181. XLIX. A. io3.
Dertill vardt han affällig ifrå NebucadNezar, Konungenom i Babel, hvilken af honom en ed vid Gud tagit hade; och vardt halsstyf, och förstockade sitt hjerta, så att han intet omvände sig till Herran Israels Gud. Sammalunda alle öfverstarna ibland Presterna, samt med folket, syndade svårliga, och förtogo sig med allahanda Hedningastyggelse, och orenade Herrans hus, det han helgat hade i Jerusalem. Och Herren deras fäders Gud sände till dem med sin bådskap bittida; ty han skonade sitt folk och sina boning. Men de begabbade Guds bådskap, och föraktade hans ord, och bespottade hans Propheter, intilldess Herrans grymhet växte öfver hans folk, att dem nu intet mer stod till botande. Ty han förde öfver dem de Chaldeers Konung, och lät dräpa deras unga män med svärd, uti deras helgedoms huse, och skonade hvarken piltar eller pigor, hvarken åldrigom eller utgamlom; alla gaf han dem i hans hand. Och all tyg i Guds hus, stor och små, håfvorna i Herrans hus, och Konungens och hans Förstars håfvor; allt lät han föra till Babel. Och de brände upp Guds hus, och bröto ned murarna i Jerusalem; och all deras palats brände de upp med eld, så att all deras kosteliga ting blefvo förfaren. Och de som för svärdet undsluppo, fördes till Babel, och vordo hans och hans söners trälar, tilldess riket kom till de Perser; På det att fullkomnas skulle Herrans ord genom Jeremia mun, tilldess att landet hade fyllest i sina Sabbather; förty hele tiden af förderfvelsen var Sabbath, intilldess sjutio år fullkomnade vordo. Men i första årena Cores, Konungens i Persien, på det fullkomnadt skulle varda Herrans ord, taladt genom Jeremia mun, uppväckte Herren Cores anda, Konungens i Persien, att han lät utropa öfver allt sitt rike, ja ock med bref, och säga:
I sanning, kan man anse nödigt at under namn af Stands-privilegier särffilr helga Lomtitutionella rättigheter för Ständ i dlLtivnal-Kepresentationen, hwilka rättigheter redan genom sjelfwa Grundlagarna äro fullständigt helgade? Det wore ju at fränkänna Grundlagarna sin kraft. Kan man anse et wärde af Ständs-priviiSZicr naturligen fästade wid sädane i kraft af Födsel eller Näringsfäng stadgade särffilta rättigheter, som tydligen förnärma andras ägandeeller förivärfnings-rärt? Eller ffulle namnen Frälse-Sränd, Ofrälse-Ständ, Benstemanna-StändHandelsStänd, pä nägot sätt kunna helga deras natur? Af ingen redlig man lärer detta bejakas. Kan et sädant wärde fastas wid det stag stadganden, som genom sin obestämdhet alsintet betyda? Af ingen klok man kan detta bejakas. Kan man anse såsom särffilta Ständs-rättigheter sädane, som, i kraft af redan existerancle lagar, af hwarje medborgare ätnjmas? Detta ffulle innefatta omening. Bör man för särffilta Ständs rättigheter anse sädana, som icke redan äro, men, enligt allmän samhälls rätt, böra göras lagligen ätkomlige för alla? Detta ffulle wara en orältwisa: och at, sedan deras åtkomlighet wore hwarje medborgare tilerkänd, ännu anse dem för särffilta Stånds förmäner, ffulle ju äter wara meningslöst. Kan man anse för särffilta Ständs-privileZier sädana stadganden, som innefatta pligter eller vaera ? Pligter och oiwra äro ju icke rättigheter. Kan Den 29 Mars. 1259 Kan man för särskilta Ständs-pnvileZier an» se reglemente iska föreskrifter i afseende pä orgönisstion eller förwaltning af wifia samhälls-inrättningar, fom icke i någon rimlig orders bemärkelse kunna kallas Srand? Der strider mor all rigrig simkonst.
Jag kan icke neka, alt Hr Ramsays yttrande äfven på mig gjort ett ganska djupt intryck, men icke egentligen eller blott derföre, att han anslagit den känsla af bekymmer öfver tvedrägt och split, som, ty värr, redan funnit mer än ett tillfälle lill varm utgjutelse, utan derföre att jag i hans yttrande tror mig finna ett sant uttryck af allmänhetens nog härda omdöme, sådant som det utom detta hus för närvar. är gällande rör:de en, i jemförelse med tvedrägten i landet, mindre vigtig omständighet, nemi. tvedrägten inom detta Hus, sådan den må kunna anses uppenbarad af Bänkmansoch Electorsvalen. Jag anmärker icke denna skillnad, mine Hrr, derföre att icke äfven jag anser nämnde fenomener till en viss grad ledsamma nog, just för det segrande partiets egna inflytande i framtiden, ulan derföre att jag icke kan anse nyssnämnde företeelser under denna riksdag egentligen utmärka tvedrägtens ökning, helst de förekommit mig såsom icke det ringaste bevisande något annat än helt naturliga följder af förut inträffade förhållanden. Jag kan nemi. icke alls klandra, att de, som hemligt eller öppet bekänna sig till conservativa läror, slöto sig kring den första de anträffade, som hade nog hård panna, för att i detta ögonblick vilja stå fram som partiets standarförare. Endast den omständigheten, att han öppet fattat standaret och gått fram, har efter min tanke varit tillräckligt, för alt gifva honom efterföljare. Det är naturligt, att en hvar, som fattat en viss öfvertygelse, vill i första ögonblicket, då en skarp strid förestår, veta huru många han har med sig, och ho kan klandra, att man dä sällar sig tillsammans och Den 28 Augusti. 61 nyttjar alla lagliga medel, som finnas inom den bestående ordningen, för att vinna sitt preliminära mill, nemi. öfvertygelsen om ägande af majoritet. Långt således ifrån att anse detta som ett bevis på tvedrägt, anser jag det såsom något, hvarpå man bort vara beredd, och derföre snarare med lugn besinning bort söka förekomma, än nu efteråt klandra.
Uti motionen JW 103, som här upplästes den 29 December 1853, hade jag, för att söka bidraga till minskning af danskt och preussiskt bränvins insmugglande i Sverige, anfört, bland annat, att i den händelse att, såsom jag af en berättelse, rörande dåvarande danska Finansministern Grefve Sponnecks yttrande, hade anledning frukta, i Danmark komme att fortfarande gifvas exportpremier (drawback) för bränvins utförande från Danmark, jag, som högligen ogillade ”ett, dylikt sätt att skada en annan nations moralitet,” önskade, ”att Rikets Ständer mätte hos ”Kongl. Majit göra framställning om åtgärder för att fä slut på ett sådant tyst ”krig”, hvilket, såsom allt dylikt, vore ”okristligt”. Bevillnings-Utskottet, till hvilket motionen remitterades, utlät sig härom i memorialet JW 30 sålunda: ”sä vidt Utskottet kunnat erfara, äro hvarken i Dan”mark eiler något annat Iand premier för utförsel af bränvin och sprit medgifne i ”vichstäcktare mån, än att den erlagda tillverknings-skatten vid utförsel möjligen ”återfås; men med den af Utskottet här förut föreslagna tull ä bränvin och sprit, ”torde någon införsel af sådana spritdrycker, som här tillverkas, icke vara att bedara, äfven om utförseln från andra länder, på sätt nämndt är, underlättas.” Vid dessa förhållanden ansåg Utskottet mitt ”omförmälda förslag icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” Vid memorialets föredragning i Borgare-Ståndet den Tule November 1854, förklarade jag, att jag fästade egentlig ”vigt vid den del af ruin i ämnet gjorda framställning”, som afsåg ”upphörandet af drawback i Danmark och Preussen.” Men som jag förmodade, att danska och preussiska Regeringarne den tiden icke skulle medgifva drawbackens upphörande; ville jag icke vidare yrka genomförandet 204 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV$ 98. af mitt förslag om en underdånig skrifvelse i ämnet.
Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket i859. 19 inom Norra Finnskoga, U|- mantal, af 45 hemmansegare, som hvardera betala 4 kappar korn, tillsammans 5 tunnor 12 kappar korn, hvartill komma dagsverken af torpare, backstugusittare m. fl., uppskattade lill värde af 170 Rdr Rmt; inom Södra Finnskoga, 5tb mantal, af Lelhafors bruk H tunna råg och i j lunna korn, och af 98 hemmansegare in natura 11 tunnor korn, hvarjemte af torpare m. I!. utgöras dagsverken, uppskattade till 110 Rdr 25 öre, men hvilka ej lösas med penningar, utan användas till höbergning på de vidt spridda och höfattiga skogsmyrorna till bostället Djekneliden, som saknar torpare; inom Bogens, £ mantal och Mitandersfors bruk, af bruket 1 tunna råg, af 58 hemmansegare eller åbönder, hvardera g lunna korn eller råg, tillsammans 4f tunnor, samt af hvarje inhysesman eller qvinna, som gått till H. H. Nattvard, 1 dagsverke, hvarå värde eller antal ej finnes uppgifvet. Predikanten har dessutom boställe, b1® mantal Bogen, som föder cn häst och 8 kor; inom Lekvattnets församling utgår lill kapellpredikanten ingen aflöning, emedan församlingen, tillhörande Fryksände pastorat, enligt Kongl. Majits nådiga bref den 19 September 1849, så länge dåvarande komministrar i Fryksände och Östmark innehafva sina tjenster, till dem erlägger en aflöning uppgående till omkring 25 tunnor korn. Jorden är i dessa orter så styckad, att, enligt 1857 års taxeringslängder, — af hvilka Eders Maj-.ts Befallningshafvande insändt afskrift, — endast en jordegare i Norra Finnskoga församling och egaren af Mitandersfors bruk inom Bogens besitta större jordegendom än \ mantal.