Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts derom gjorda framställningar, beviljat här nedan uppgifna anslagssummor, som, i mån af behof och i öfverensstämmelse med derom meddolade nådiga föreskrifter, böra af Riksgälds-kontoret utbetalas, nemligen: l:o till betäckande af den brist, som i hospitals-fondms tillgångar kan uppkomma derigenom, att inkomsterna vid rikets hospitaler icke äro tillräckliga för utgifternas bestridande, ett till Fyratio tusen R:dr årligen förhöjdt anslag, att emot redovisnings-skyldighet utgå under den tid innevarande riksdags statsreglering kommer att omfatta; 2:o till ytterligare kostnader för byggnaderna samt andra arbeten vid den nya hospitals-inrättningen å lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg på Kungsholmm. Etthundra åttioett tusen R:dr; 3:o till utgifter för nämnde hospitals-inrättnings första ordnande samt inköp af dertill erforderliga utredning s-per sedlar, Tretio tusen R:dr; 4:o bidrag till förvaltningsoch underhålls-kostnaderna för samma hospitalsinrättning, 7,500 Ridr under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863, eller tillsammans Tjugetvåtusen femhundra R:dr; 5:o till fortsättande och fullbordande af byggnads-arbetena vid Wexiö, Wadstena och Hernösands hospitaler samt till anskaffningen af derstädes erforderliga inventarier, äfvensom till hospitals-fondens godtgörande för dess tillskott till nybyggnaderna vid dessa hospitaler oeh dermed sammanhang egande utgifter, Tvåhundratretton tusen R:dr; varande, vid beviljandet af de i denna §:s 3:dje och 4:de mom. omförmälda anslagssummor, förbehåll gjordt om den godtgörelse för dermed bestridda utgifter, hvartill utväg möjligen kan beredas genom den af Kongl. Maj:t i nåder anbefallda utredning, angående Danviks hospitals skyldighet att till uppsättningen och underhållandet af den nya hospitals-inrättningen vid hufvudstaden ytterligare bidraga. § 175. Med bifall till hvad Kongl. Majit i sådant hänseende föreslagit, hafva Rikets Ständer till Kongl.
Utlåtande, angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTitel, för Milda Stiftelser. (U.-A.) I afseende på berörde reglering, får Utskottet vördsamt uppgifva så beskaffenheten som beloppet af Anslagen, i den ordning de å RiksStaten , såsom bilagde Tableau visar, finnas upptagne, nemligen: 1:0 ^Vadstena Krigsmanshns-Cassa. Anslaget beräknades år 1823 till 2o,5i6 R:dr 29 sk. 6 r.; men upptages nu till dess rätta belopp 19,763: 10. g, deraf 16,333 R:dr 44 6 r. utgöra ordinarie Ränta och 3^29 R-.dr 14 sk, 3 r. belöpa såsom Tionde. 2:0 Invalid-Hospitalet. Vid 1823 års Statsreglering beräknades Anslaget till 63o5 R:dr 19 sk. 7 r.; men som detta Anslag utgöres af sedan år 1812 indragne indelningar vid f. d. Adelsfane-Regeruentet, och detta anslag sålunda kommer att ökas, tills alla återstående indelningarne blifvit lediga till indragning, så har detsamma, på nämnde sätt, sedan sista Statsregleringen vunnit den tillökning att det nu uppgår till 9209: 7- 4- Betänk anden, N:o <44* 285 3:o Allmänna Fattigvården i Stockholm. Upptages till åtnjutande af samma Stats-Anslag, som vid sista Statsreglering bestämdes, eller 3o43: 8. - med 5i T:r Spannemål derunder, å 6 R:dr Tunnan; varandes de nu uppförde 8 sk. mera än förut endast en rättelse till verkliga förhållandet enligt Räkenskaperne. 4:o Dito i LandsOrterne. Vid i8a3 års Riksdag utsattes detta Anslag till 3aai R:dr 20 sk. 11 r., men utgör rätteligen 3i43:26. - deraf 57 R:dr 14 sk. bestå af ord.
Till stöd för den, uti berörde anmärkningar, yl trade åsigt, angående beviljandet af ifrågavarande eftergift äro hufvudsakligen åberopade de skäl och förhållanden, som af sökanderne blifvit anförda och i det återremitterade betänkandet af Utskottet uppgifna, nemligen att vederbörande församlingar icke begärt eiler reqvirerat omförmälde förskott, hvilka blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lill dem öfversända, för att lindra nöden under farsotens härjning, hvarföre desse medel också såsom gåfva emoltagits och ansetts, samt ej elles skulle kunna i juridisk väg nu ulkräfvas, enär några förbindelser, i afseende på desammas återbetalning, icke församlingarne affordrades. För öfrigt hafva flera ledamöter af sistnämnde arne Riks-Slånd dels vitsordat den medellösa och ömande belägenhet, deruli dessa församlingars invånare, bland hvilka cholera-farsoten, på eli lika oväntadt och hastigt, som härjande sätt utbredde sig, för närvarande i allmänhet sig befinna, dels fästat uppmärksamheten på obilligheten deraf, att personer, som under senare åren i församlingarne inflyttat, skulle deltaga i ersättandet af medel, hvilka före deras inflyttande blifvit utbetalda och använda. Då de Utskottet tillhandakomna anmärkningar egentligen icke innehålla andra skäl för eftergiften af ifrågavarande förskott, än dem Utskottet, före afgifvandet af deras förra Betänkande, angående detta ämne tagit i behörigt öfvervägande; så och enär samma Betänkande blifvit af aine RiksBih, lill R, St, Prot, tSjo, 4 Sami, i Afd, 2 Band, 21) IPdft, 4 26 Slais-Liskottets Memorialj N\o 358. Slant! godkändt, anser sig Utskottet, i öfverensstämmelse med den, vid sådant förhållande, i allmänhet af Utskottet iagtlagna grundsats böra vidblifva sitt förut afgifna och på stadgandet i 43 § af Kongl. Kungörelsen den 21 November i83i grundade yttrande. Slockholm den 26 Oclober 1840.
Länens invånare emellan betämja och efter serskilte förekommande omständigheter besörja;” och detta stadgande upplifvades åter genom Kongl. Kungörelsen den 28 December 1822, som förordnade, alt slik strömrensning, som ofvan nämndt är, årligen, der den erfordras, varder verkställd; i hvilket ändamål Kongl. Majlis Befallningshafvande böra, helst genom ingångna öfverenskommelser vederbörande emellan, men i brist deraf genom deras åläggande, bereda, att den företages och utföres^ samt öfver verkställigheten låta hålla alfvarsam hand. Häruti synas de föreskrifter, rnotionärerne åsyftat, redan i hufvudsaklig del vara till finnandes, och Utskotten äro öfvertygade, att, om dessa Författningar blifvit alltjemt eflerlefde, molionärerne skulle hafva saknat anledning till sine nu gjorde framställningar; men då det numera gifves vattensamlingar, hvilka helt och hållet sakna aflopp, och hvilkas ultappning således icke kan till vägabringas efter bemälde Kongl. Förordningar^ som endast handla om upprensning af redan befintliga större och mindre vattendrag, och det alltid måste vara gagnelig^, att den grund finnes gifven, efter hvilken kostnaden för all dylik så viii upprensning sorn utgräfning skall bestämmas och fördelas^ anse Utskotten för jordbrukets framgång af väsentlig nytta, äfvensom af verkligt behofö att ett stadgande meddelas i den syftning, motionärerne föreslagit, och hemställa således, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en allmän Författning, som, i fråga om fördelning af kostnad för vattenafledning till beredande af samfällig jordsodling, samt ersättning till motvillig delegare, innefattar enahanda föreskrifter., som finnas stadgade lill iagltagande vid de tillfällen, då vattenverk, som genom uppdämning skadar jord eller hindrar dess odling., ändras eller utrifvas skall.
I detta fall är jag af en alldeles motsatt tanka med Herr Hjerta. Så länge det varit frågan, att på konstladt sätt, genom nya sedelemissioner, medan de gamla icke inlöstes, eller genom tvångs - 3a6 Den ii Februnrii e. m. bud, verka lill räntans nedsättande, bar jag med ifver stridt mot sådane åtgärder, lika orättvisa till sättet, som kraftlösa till ändamålet, men då frågan är att i ärlig 'vägs det vill säga, utan att förnärma en endaste beståndande rätt, bereda Rikets talrikaste och vigtigaste näringsclass, dess fastighetsägare, en sådan förmån, som en allmän nedsättning i räntefoten under 6 procent, så kan jag ej annat än med glädje dertill lemna min medverkan, så långt den förmår. Det är sant att hvad den individuella fördelen beträffar, så ti 11 faller den hufvudsakligen närvarande fastighetsägare, som derigenom se sig i tillfälle alt lättare afbörda besvärande skulder. Men jag bekänner, att för mig och mitt Svenska hjerta skulle det icke vara en ringa tillfredsställelse att hafva medverkat till beslut, hvarigenom måhända flere 1000 redlige och arbetssamme, ehuru kanske oförsigtige, jordbrukare sättas i tillfälle att till egna barn öfverlemna den jord, på hvilken de nedlagt sin lefnads mödor, och som dessförutan för underpris skulle öfvergått till obarmhertige Creditorer. Och hvad den allmänna nyttan af en räntenedsättning beträffar, så, om den satsen är sann, att första villkoret för all industriel förkofran i stort, är en lättare tillgång till capitaler och på lindrigare vilkor, är det obestridligt, att en sådan nedsättning måste på Svenska jordbruket och i samband der - Den n Februari i e. m. 327 med på all Svensk näring utöfva de mest välgörande verkningar. Herr Hjerta har vidare yttrat tvenne hvarandra motsatta liypotheser —. begge lika oriktiga — den ena, att räntefotens nedsättning genom det föreslagna lånet skulle betaga utländska capitalisterne lusten att använda dem här, och att hela lånebeloppet, föga öfverstigande 5 millioner Riksdaler Banco, vore otillräckligt för att uppfylla sitt ändamål.
Då nu, utan afseende på grundlagstydningen för nästa Riksdags början, man, med kännedom af den tid innevarande Riksdag varat, kan taga för afgjordt, att nya anslag lill Strömrensningsarbetenas fortsättande icke hinna beviljas före 1834 års slut, anser jag, att, likasom det blifvit hegardt för Fästnings - 7.20 Den 8 J a n u a i* i i f. m. arbetena, anslag till Strömrensningar böra beviljas äfven för år 1835, till förekommande af ofvan antydde förluster för Staten genom arbetets afstannande i brist på anslag. Herr von Hartmansdorff har i dess reservation visat att, äfven sedan fästningsarbetena erhållit deras anslag för år i835, ändock 3o5,ooo R:dr återstå såsom tillgång. Af dessa medel anhåller jag, alt Utskotten malte anvisa och anslå en lika stor summa för i835 års strömrensningar, som för hvardera de öfrige årens, * och det är på denna grund, och ingen annan, sorn jag anhåller om återremiss af Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff: Grefve Gyldenstolpes anmärkning är såvida riktig, att elen upptager rätta förhållandet. Likväl är det den skillnad emellan strömrensningsoch fästningsarbete!!, att man i afseende på de sednare bestämdt vet, att de under liden endast kunna fortsättas. Deremot skulle med strömrensningsmedlcn åsyftas, att de redan påbegynla arbetena blefvo fullbordade. Jag vet väl icke, huru långt de nuanslagne medlen kunna dertill räcka; men innan man gör några nya anslag, torde man böra se till, huru dessa blifvit använde, ty i allmänhet befarar jag, alt få arbeten äro så litet frugtbärande, som just dessa. Åtminstone vill jag för min del hafva bättre bevis än hittills på deras nytta, jemförelse - Den 8 Januarii f. in. 221 vis med andra företag, till näringarnes upphjelpa lide. Grefve Gyldenstolpe: Jag kan icke neka, att fästningsanläggningarne vid Stockholm och Carlskrona äro af större omfattning, än strömrensningsarbetena.
Passionernas utbrott äro alltid häftiga i sin början, men sansningen under en tid mildrar och ändtligen aflägS. tiar följderna. Allmogen sig sjelf lemnad, utan retning af egensidiga rådgifvare, gör oftast de säkraste slutsatser, så vida de blott grunda Den 5 Maj, e. m. 15 i sig på erfarenheten} och denna vägledare för våra handlingar tager sällan felt — den känner, att ju lättare och hastigare tillfälle öppnas för den ofta uti egen inbillning föri fördelade personen , desto skyndsammare skall han söka sin förmenta hämnd} och följden hillver således, att Rättegångar skola okas vid HäradsRätten till en gränslös mängd. Af egen erfarenhet, förvärfvad under 25 års tjensttid såsom ordinarie förvaltare af HäradshöfdingeEmbetet, känner jag, att, innan Tinget hunnit slutas, hafva stämningar blifvit äskade till det på följande, hvilka, i anseende till det löpande rådrummet oell derigenom vunnen betänketid, ofta förfallit} och sällan hafva några käromål, som ett par månader före Tinget blifvit började, hunnit till Domstolens handläggning. Jag är således, åtmindstone för egen del, säkert öivertygad, att den föreslagna förändringen skall gifva en öppning för den trätgirige, och mångdubbla Rättegångars antal. Härvid bör äfven göras afseende derå, att utaf den bedröfliga Advocat-massa», som så ansenligen ökat sig, då Srateus tjenster icke gifvit en nödig bergning, skall säkert vid hvarje permanent Domstol någon trupp nedslå sitt läger, oell följderna måste hvar Och en tänkande lätteligen inse.
N:o 29 och Utlåt. N:o 53. K. St. underdån. Skrifv. N:o 197. Motion N:o 122, om rätt för åboer å de till Wisingsö gymnasium och skola donerade hemman att desamma till skatte inlösa. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 71. R. St. underdån. Skrifv. N:o 77. Motion N:o 246, om ändring i och tillägg till Kongl, kungörelsen den 11 Augusti 1854, i fråga om ersättning till Nämndemän för syner m. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 86. R. St. underdån. Skrifv. Andersson, Jonns, från Östergötlands län, Motion N:o 71, om förändring i ordnandet af skjutsningsbestyret i landet samt anvisande af härför behöllige medel. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21, Utlåt. N:o 40 och Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 196. — —^ Motion N:o 306, att elementarläroverkens 2:ne lägsta klasser må från nämnde läroverk skiljas och förläggas till folkskolan. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 174. Motion N:o 307, om anslag till ytterligare 2:ne lärarelöner vid Wad stena treklassiga elementarläroverk. Stats-Utsk. Utlät. R. St. underdån. Skrifv.
Vore fängelserna så stora och så inrättade, att hvarje till urbota brott förvunnen eller derföre arresterad kunde förvaras i set - Den 12, Februarii. skildt rum, tror jag att föga annan Policeåfgärd , än en sådan isolering skulle behöfvas att späka öfvermod och.elakhet, serdeles om rättighet medgåives att vid behof utestänga dagens ljus, men då såsom nu större antal måste instängas i hvarje runi, då gudlöshet,fräckhet och högsta grad af lastfullhet, äger 'ull näring g* nom uppmuntran och eftersyn från de elakaste till de mindre brottslige och gatiom visshet att okynnet ej får tuktasj så tror jag det vara högst nödvändigt, att Korungens Befallningshafvande berättigas, att genom tjenlig husaga, i ordning hålla illgerningsman. Jag finner härvid så mycket mindre någon betänklighet, sorn enligt våra lagar ingen oskyldig gerna kan arresteras och erfarenheten lärer kunna bestyrka, att om nöden något* gång föranleder brott, orsaken till dem, vid de flesta tillfällen är en fullkomlig upplösning af all religion och moralitet och att lättjan och elakheten blifvit bragt i system, tjufveri och rån ansedde som ett förmånligt yrke, skyddadt af lagstiftaren genom öfverdrifven liberalitet. Jag anhåller att detta anförande må få åtfölja Herrar Sköldebrands och Gripenstedts memorialer till Höglofl. Lagutskottet, N;o 7. Herr Ehrenborg, Casper: Tvenne värde Ledamöter Herr Friherre Skjöldebrand och Herr Gripenstedt, hafva fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksam - 3co Den 12 Februarii, het å nödvändigheten af verksamme åtgärder till personliga och egendoms säkerhetens allmänna betryggande emot tjufvar och våldsverkare. Kanske gifves det få framställningar hvilka, i den mån som desse, varit föranledde af den förflutna tidens händelser-, få ämnen, derå uppmärksamheten, serdeles hos den egentlige jordbrukaren, varit och är så fästad.
Sedan det yttrat sig, tror jag ej en dest Ledamot äger rätt att öfwer samma ämne inkomma med serskildt yttrande» Herr Liiverttolxe, 6uksk ^brs^ kram: I g förklarade rekan i gär, det jag trodde hwar Ledamot äga rätt att i sitt Ständ anmäla hwad hart behagade. Denna rätt upphör ej derföre ätt man blifwik Ledamot af Constitutions - Utskottet. Ingen ting synes mig säledes hindra en Ledamot att emot plu-alitetens önskan i sitt Ständ göra eN anmälan och dcrr I07:de Z i Regerings - Formen föreskrifwer huru en sädan anmälan, efter sin beskaffenhet, i Sundet bör upptagas. Allt widare stadgande i detta afseende sys Nes mig säledes, nu som förut, Lfwerflödigt. Herr kaklmsn: I anledning af Hwa6 Herr Grefwe käörnsr nyst behagade säga,- ätt sebart Constitutions - Utskottet utlätit sig, borde Lil Lnskilt Les Tredje B«nd. N:o 211. öamM 44ZO Den 19 L>ctobcr. damok deraf ej öga rökt att öfwer samma ämne inkomma med serskilt yttrande, sär jag fräga om dct är möjligt att Coiistitiitions - Utskottet, som är sammansatt af sä upplyfta Ledamöter, kunnat wid Regerings - Formcns fdreftäendc äsyfta att tillägga ett Utskott en rättighet, som ej tillkomme Riksens Ständer? i Friherre Legerström: Hwad I norde ^ RcgcringS - Forracn ftadgas, finner jag ej wara ett hinder för den contra-proposition jag begärt, att sedan ett tillägg till Regerings - Formen yrkas om scrskilta UtskottS-Ledamöters rätt att, emot Utskottets Pluralitet, göra anmälan rörande Stats. Rödcts förhälsande, Riddcrskapet och Adeln mätte genom ett-beslut bestämma sädana Lcdaminers answars - skyldighet.
Bankens metalliska kassa till det högsta belopp, den alltsedan realisationens början utgjort, eller lill öfver 52 millioner R:dr Riksmynt. Enligt halfårs-uppgiflen för den 31 December samma år utgjorde de på Bankens depositions-afdelning insatte medel samt de obegagnade andelarne af låneoch kreditiv-förlagen, med tillägg af det belopp i sedlar, som kunde från Banken ytterligare utgifvas utan öfverskridande af det för sedelstocken fastställda maximum, en sammanräknad summa af 22,900,000 R:dr oell Bankens hela utelöpande sedelstock, den enda som utgör det fullt verksamma rörelsemedlet, uppgick till 59,100,000 R:dr. Riksbankens liela utelöpande sedelstock öfversteg således den inneliggande metalliska kassan med endast 7,100,000 R:dr. Vid den andra tidpunkten åter, eller den 31 September 1859, då metalliska kassan stod på den lägsta punkt, hvarå den sedan år 1844 befunnit sig, och endast var 13,800,000 R:dr, utgjorde Bankens utelöpande sedelstock 36,400,000 R:dr, hvilken således med 22,600,000 R:dr eller med ett mera än 3 gånger så stort belopp som år 1855 öfversteg metalliska kassan. Häraf visar sig, att tidpunkter finnas, då allmänna rörelsen på långt när icke förmår använda den penningtillgång, som erbjudes densamma, och att den sedelstock, som under sådana tider mot metallisk valuta från Banken utsläppes i rörelsen, till stor del på annan väg äter ingår i Banken. Att genom reglementariska föreskrifter ytterligare vilja reglera hvad som sålunda enligt Utskottets tanke, på naturlig väg, reglerar sig sjelf, kan Utskottet dessutom af flera skäl, hvaraf Utskottet här vill åberopa tvänne, icke tillstyrka. Enligt grunderna i nu gällande Banko-reglemente är Fullmägtiges första pligt natt upprätthålla Bankens sedlar vid deras rätta värden.
Maj 1844 blifva befriad från utgörande af berörde bidrag till rektors aflöning, under önskan att få detsamma till sockenskolornas nytta använda, dels ock, att bemälde rektor i stället måtte erhålla motsvarande kontant ersättning af ofvannämnde å riksstaten uppförde anslag, hvilken ersättning, efter medium af 10 års markegång, skulle uppgå till 165 R:dr i5 sk. b:ko. 38 Häröfver hörde, hafva Nora stadsförsamling och kyrkoherden derstädes, prosten M. Svederus, väl funnit billigt, att ifrågavarande tackjernsafgift från rektorslönen indroges och finge af bergsförsamlingen för dess eget skolväsende användas, men ansett angeläget, att ersättning i annan väg åt rektor beredes, hvarvid blifvit erinradt, att beloppet deraf l ätteligen utgjorde omkring 45 skeppund tackjern årligen, enär afgiften utginge med 2| lispund af hvarje matlag, och matlagens antal inom bergsförsamlingen, enligt en af häradsskrifvare!! i orten meddelad uppgift, utgjorde, efter 10 års medeltal 464.^ st.; och har konsistorium i Vesterås å ansökningen i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall, med det vilkor, att rector scholae i Nora af statsmedel erhölle en efter markegångspris beräknad ersättning för den honom derigenom frångående löneförmån; men Eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande i Örebro län, sorn i frågan jemväl infordrat vederbörande kronofogdes och häradsskrifvares underdåniga yttrande, uti afgifvet underdånigt memorial, med tillstyrkande af Nora bergsförsamlings befrielse från utgörande af den öfverklagade afgiften, till Eders Kongl. Maj:ts nådiga afgörande blott öfverlemnat, huruvida och hvilken ersättning må rector-scholte derför tillerkännas. Med förmälan, att, sedan dessa handlingar inkommit tili Eders Kongl.
Sedan Kongl. Majit, enligt Nådigt Bref den 12 Sept. sistlidet år, förklarat sig, emot 77 $. af Regerings-Formen, och Kongl. Brefvet den 21 Maji 181 o, icke kunna bifalla Gefle Stads äldstes underdåniga ansökning, om lösen till Skatte af 2:ne Krono Lax-Fisken, det ena beläget uti den genom Staden flytande Ström, Gafvelån kallad, och det andra 652 Stats-Utskottets Betänkanden. pä £:dels mils afstånd, derifrån, benärnndt Sätra Stigs och Testebo Fiske, hafva Stadens Fullmägtige vid denna Riksdag, Herrar Eckhoff och Goransson, uti ett till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet Memorial, som till Stats-Utskottet blifvit remitteradt, hos Riksens Högloft. Ständer anmält denna Skatteköps fråga; hvarvid hufvudsakligen blifvit anfördt, att förstnämnde Fiske, som af Staden nu under arrende innehafves, emot en.årlig afgift af 33 R:dr 16 sk. B:co, har 2:ne Notvarp, hvaraf ett finnes emellan Stadens 2:ne Strand-Gator och Torg-Bryggor, der under Laxiangsten, i Maji och Junii månader, inga Båtar eller Farkoster få lägga till, såsom hinderlige för Notdrägten, hvilken intager Aens hela bredd. Belägenheten o • o af Stadens Skeppshvarf nära det ställe, der Noten tages i land, skall jemväl kunna gifva anledning till hvarjehanda tvister emellan Hvarfs-Interessenterne och en annan Arrendator af nämnde Fiske, befäst det blifvit ifrågasatt, om icke det Ständige bullret å Hvarfvet skadar Laxfångsten; hvartill kommer , att den förnämsta af Hvarfvets Kölhalnings-bänkar kan göras alldeles obrukbar, om A rendatorn så för godt finner. Det andra Stuts-Utskottets Betänkanden.
Utsk. har ansett, att friheten för landtmannen att utan afgift till stad införa och der till salu hålla kött, bröd och dricka, inskränker sig till de i K. kungör, af d. 22 Dec. i832 uppräknade 87 städer, samt med anledning deraf föreslagit, att fortfarande saluaccis-ersättningsafgift borde erläggas af de städer, till hvilka landtmannen ej ägde rätt att utan afgift införa dessa artiklar, intilldess införselsoch försäljningsfrihet af någon stad medgifves. För min del hyser jag en motsatt åsigt emot Utsk:s i afseende på salu-accisens bibehållande, och tror jag, lika med reservanterna, Frih:na Boye och Rantzou, att K. kungör, d. 22 Dec. i832 blifvit och numera är genom K. M:s nåd. kungör, af d. 28 sisth Aug. till all kraft och verkan upphäfven, samt att följaktligen, då handelsfrihet för landtman, att hvarhelst på landet och i städerna afyttra deras och grannars afvel och af dem åstadkomna tillverkningar af hvad slag som helst, är medgifven, och från denna försäljningsfrihet kött, bröd och dricka icke äro undantagna, ifrågavar. accis-afgift ej bör städerna åläggas och ej heller i riksstaten beräknas. Jag får derföre vördsamt yrka återremiss samt att Utsk. måtte tillstyrka upphörande af denna afgift. Gr. von Fersen, Hans: I nnledn. af de anmärkn:r, sorn bär blifvit gjorda i afseende på Bevi!ln.-Utsk:s betänk. N:o 3g, torde det vara mig tillåtet att få yttra några ord. Om den författning af d. 28 Aug. 1834, sorn Hr af Billbergh åberopat, hade varit för Utsk. klar i lika acception, som Hr af Billbergh fattat deraf, så hade visserligen icke i betänk. blifvit föreslagit att vid statsregleringen upptaga någon salu-accis-ersättningsafgift af städerna; men inom Utsk. kunde det ej anses klart, huruvida K. M. genom denna författning lemnat landtmannen rättighet att tili städerna införa kött, bröd och dricka.