Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man säger väl, att de här ifrågavide personerna utan eget förvållande lidit en stor orättvisa. Jag vill icke, af skäl, som jag nyss anfört, inlåta mig i bedömande häraf, men jag ber dock att få fästa upmärksambeten på en omständighet, som nyss enskildt meddelades mig, och hvilken synes mig väsendtligen inverka på dennna frågas bedömande. För att reparera den förlust, som sterbhusdelägarne förmenas lidit, bar nemi. nuvaride egaren af ifrågavide fastigheter, jemte det han afstått från 5,000 Rdr som Kapten Skottes sterbhusdelägare voro ålagde att ersätta honom för den tid af 10 år, som de innehade egendomen, lofvat att under hela sin återstående lifstid åt nämnde sterbhusdelägare utbetala ett belopp, motsvarande den arrendesumma de erhöllo af den person, som arrenderade egendomarne, eller 500 Rdr bko. Jag hyser icke minsta tvifvel att denna upgift är sanningsenlig, då jag har den af egaren sjelf, och i så fall frågar jag, 76 Den 4 April f. ,m. om det är grannlaga att, med förtigande af denna omständighet, inkomma till R. St:r med anhållan om ersättning. För min del anhåller jag alltså, på grand både af rättvisa och billighet, om afslag på Betänk:t. Frih. Raab: Man bar såsom skäl för afslag af Betänlct åbe ropat det farliga prsejudikat som skulle upstå genom ett bifall till detsamma, och till bevis härpå här man anfört frihetstidens farliga åtgöranden att draga enskilda tvister under Ständernas pröfning. Men, mine Hrr! jag kan icke tro att det står så ilia till med lagar och författningar i landet, att sådana fall som detta ofta kan förekomma. Man förlitar sig på flera efter hvarandra följande fastor, och på dem blir man duperad. Ett sådant fall anser jag mycket sällan kunna förekomma, men i alla fall, mine Hrr! om t. ex. en stad brinner i följd af några personers vårdslöshet med elden, så kunna väl dessa personer dömas till ersättning, men om de icke hafva något att ersätta med, så har man ofta sett att R.
Revisorerue hafva äfven besökt matros-, båtsmansoch Marin-regementets kaserner, af hvilka de båda förstnämnda befunnos mindre tillfredsställande, så i afseende pä utredning som utrymme; men enär, enligt hvad Revisorerue hafva sig bekant, matroser och jungman icke vidare skola inkaserneras samt icke allenast den ledigblifna matroskasernen, utan ock den närliggande kasernbyggnad, som tillförene och intill Juli månad i år begagnats af kronoarbetskåren, skola, jemlikt Kongl, brefvet den 22 sistlidne Augusti, efter föregången reparation, så snart ske kan, för båtsmännen upplåtas, och derjemte 220 stycken jernsängar för deras räkning anskaffas, så blifva de anmärkta bristerna snart afhulpna. För Marin-regementets vapenöfningar saknas exercishus; och då Revisorerne ause, icke allenast att nämnda regemente, såväl som annan värfvad trupp bör hafva tillfälle att äfven under vintermånaderna kunna öfva och vidmagthålla sin färdighet i vapen, än ock att största nytta med minsta kostnad skulle beredas genom ett gemensamt exercishus för stationens hela truppstyrka af olika kårer, så vilja de hafva uttalat såsom önskvärdt, att det på artillerigården inom varfvet befintliga exercishus, hvilket för närvarande icke lernnar tillräckligt utrymme ens att öfva Flottans öfriga trupper, måtte kunna blifva utvidgadt, så att äfven Marin-regementet derstädes finge plats för sina vapenöfningar. Sjukhuset. Det vid Karlskrona station under byggnad varande sjukhus, af hvilket midtelbyggnaden, vestra flygeln samt kokoch tvätthuset äro uppförda, hafva Revisorerne vid sitt besök funnit vara tidsenligt och väl ordnadt. Midtelbyggnaden är afsedd till bostad åt läkare, inspektor och befäl, och den färdiga flygeln, hvars sjuksalar äro stora, ljusa och luftiga, rymmer 120 patienter. Dessa byggnader hafva kostat 219,407 R:dr.
Att Lagen och Regeringen hindrar de höga att förfölja de små, har jag redan sagt; men intet hindrar de små (jag nyttjar den varda talarens egna uttryck), intet hindrar de små att förfölja’ de stora. Sednare tider har utbildat allmänna opinionen till en ganska fruktansvärd magt; Att vända denna emot en medborgare, kanva-; ra en ganska verklig och smärtsamt känbar för-, följelse. För de höga är det icke lätt att den utöfva, och att i allmänna omdömet knäcka en af de medborgare vi här mena med benämneisen af små, d. ä. en af dem sorn icke tjena, dels emedan desse sällan af allmänna opinionen, äro kände, dels emedan denna gerna misstror niagtens orgar.er, då dess åsyftning synbart går ut på att skada; För de så kallade små är det deremot ganska lätt att med förenad åtgärd förfölja en högt uppsatt medborgare, och skada honom i, allmänna opinionen. Exemplen ärö ej tunnsådde; och skulle denna sanning behöfva styrkas, hämtar jag första beviset af den värda talarens nyss anförda mening om don aktning och välvilja af nationen han anser, sig hafva föryerfvat , genom sina emot embetsman Den 6 Augusti /. «r. 201 rigtade åtgärder. Den värde Ledamotens^ rättighet till aktning och välvilja af hvar och - en. Sorn personligen känner honom , medgifyer jag. gerna och uppriktigt; men ha dessa känslor för honom blifvit, nationella genom hans remot em"f betsmän rigtade Riksdagsmannq^ugärder gauffe uppenbarligen de anfailne em betsmän* hafva förlorat popuiariré i samm1, män.
Länen blifvit lika uttaxerad, kommer de Län till godo, der samma afgift finnes otillräcklig; men att, om Rikets Ständer anse sådant overkställbar!, kust-länen, i sådan händelse, må lemnäs rättighet, att, såsom enda återstående utvägen, äfven utöfver det föreslagna maximi-beloppet, höja afgiflen i nion af förefallande oundgänglige behof, så vida, hvad Gottland serskildt angår, Hospitalsfondens öfverskott derstädes, sorn vanligen af Seraphimer-Ordens-Gillet disponeras till förmon för andra Län, ej kunde för Curhusets behof få användas, hvilket i min öfvertygelse likväl vore rättvist och billigt.” Af Eric Persson ifrån Gefleborgs Län: ”Jag reserverar mig emot UtskoLtets beslut i så måtto, att jag anser den till veneriska smittans botande och hämmande fastställda afgift böra, efter indelning af Curhus-District, betalas och användas inom hvarje sådant District.” N:o p. Ankom till Exp. Utsk. den 1 Maji kl. 12. Memorial, angående ålerlemnande af en ifrån Höglojl. Ridderskåpet och Adeln remitterad motion af Herr Grefve Cronhjelm , rörande reglering af den till Stapel-Städerne utgående Tolag. Till Piikets Höglofl. Ständers Bevillningssamt Allmänna BcsvärsBih, till R. St, Vrot. i834- 5 So ml. 1 A jad. Q 4-de Häftet. lo Bevillning! -Ut skott 11! Mern. Nio 9. och Oeconomie-Utskott har ifrån Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en af Herr Grefve Cronhjelm Otto åugust, vackt motion, angående reglering af den till Stapel-städerne utgående Tolag, jemte flere Ledamöters, i anledning af denna motion, afgifne yttranden.
Justerades följande frän Expedilions-Utftotte! inkomne förflag till expeditioner: i:o Till Kongl. Maj:t angående rättighet att begagna Ekestogarne; 2:0 Angående ersättning till stamrotar af sä kallade hjelprotor för sä roal soldats rvrp ställen, sommuhlbete, wedbrand och gärdfle fäng. z:o Angäende pension för Chirurgiä-Magistern Orbeck. 4:0 Angäende Revision öfwer Förwaltningen af Rikets medel sedan 1800 ärs Riksdag. 5:0 Rörande tillökning i Drotlningshusets inkomster. 6.0 Angäende inrättningen af ett invalidhus. FöredrogS ä npo Stats»Utstottets, den y:de sistledne Julii pä bordet lagda, betänkande angä, gäende exspectance löner och accords ersättningar för befälet wid Pommerska Regementerne. Zerr vrukv», Urure, upläste följande: Ehuru Den i6 IM. LSS Ehuru iden af en wärd Ledamot, inom delta stand wackte motion, om ersättning för PoMMerstz Megementerne, endast blifvit nämnt OsficeräreNa, finner jag med den största tillfredsställelseätt Höglofl. Statsckltstottek i sitt betänkande utsträckt det till Pommerska befäletoch således ej förbiMt uttder Officerarena och de wid Rcgemenkeme waraNdS tjenstemän, hwilkas öde är lika ömmande som lös» rver Befälet, samt tillstyrktatt de i likhet Nied hwaö som stjedde wid f. d. Finsta Anrchcn, stulle koMj ma i ätnjutande as hjelp; wilkoret tör denna hjelp förutsätter, att de stola till qwarvlifwande och tjenst» göring inställa sig i Swerige samt lagligen styrka att de intet fält eller fät Uphära deras förr innehafware lön.
Den 29 December. l):ko och med antagande af 10 Lisp:d pä en tunna skulle upgå lill 75 R:dr B:ko för en tunna mjöl, synes oerhördt och knappast antagligt för någon mjölsort, samt mera vittnande om att vissa värden stundom blifvit utsatta mera på slump än efter någon medelberäkning äfvensom en tullafgift af G sk, per ti eller nära 3 R:dr Inko per Lisp:d och 30 R:dr b:ko per tunna är detsamma sorn en fullkomlig föibudstull för de flesta tillfällen, hvilket dock ej mätte vara meningen. Då de Hesta mjölsorter förut äro hänförliga under någon artikel med rubril en spannmål, eller ock Apotheksvaror, så kan aldrig någon våda finnas att lemna en måttlig lull å hvad, som återstår. Fördenskull föreslår jag ä denna artikel värdets nedsättande till 8 sk. och tullen lill 2 sk. ti Endast 489 ti hafva sistlidet år deraf inkommit. I fall den åsigten vid innevarande Riksdag gör sig gällande, att icke blott förbud mot varors införsel i allmänhet skola borttagas utan äfven de hittills befintliga blott skenbara tillåtelserna till införsel eller med ett träffande namn s. k. förbudsafgifterna utbytas mot, måttliga afgifter, utan att derföre undanrycka den inhemska industrien eli behöfligt skydd och i fall man härvid antager såsom en godkänd och af erfarenheten bepröfvad regel, alt en inhemsk fabrikation kan vara belåten med en måttligare skyddstull i samma mån, som produkterne af fabrikationen äro mera tunga, voluminösa, bräckliga eller öfverhufvud kostsamma uti förpackning och transport och sålunda icke gerna kunna smugglas; i fall dessa åsigter komma att göra sig gällande, så måste de äfven finna tillämpning på -porslin, såsom varande både en tung vara, en voluminös vara, en bräcklig vara, svår att inpacka, dyr att transportera och i allmänhet nästan omöjlig åtminstone mera dyr än de flesta att smuggla. Det oaktadt hafva lagstiftarne åsatt denna vara följande värden och tullafgifter. Värde. Införseltull.
Men om än denna rätt fordom kunnat medföra nytta för städerne är likväl ostridigt, att den under nuvarande förhållanden har en motsatt verkan. Utskottet tvekar således icke att understödja de förslag, som angå upphäfvande af stadsbörden. Frågan om rättigheten att börda jord å landet äfven bur upphöra eller endast inskränkas och mödifieras har åter förekommit Utskottet såsom mera tvifvelaktig. Då inom representationen bördsrälten i stad ej haft någon försvarare, visar deremot den vidlyftiga diskussionen, som framkallats inom Bonde-ståndet i anledning af der nu väckta förslag om upphäfvande af jemväl bördsrällen å landet, en väsentlig skiljaktighet i meningar, angående nyttan och rädligheten af ett sådant steg. Betydelsen af institutionen är ock annan å landet än i stad. Den går på förra stället tillbaka lill vårt äldsta samhällsskick. Den uppkom nemligen på sätt f. d. Lag-kommittéen yttrar, i en tid, då ”stalén utgjorde ej en förening af särskilda medborgare, utan en sammansättning af särskilda slägter. Eganderätten lill jorden var följaktligen då fästad mera vid slägten, än vid personen; och från egenskapen af fri jordegare hemlade slägtens öfverhufvud sin betydelsei stamförbundet eller staten. Då slägten således ej kunde beröfvas sin jord, utan att på samma Lag-Utskottets Betänkande N:o 12. 5 gång förlora sitt inflytande i samhället, låg det i sakens natur, att den ena medlemmen af en slägt ej kunde minska den gemensamma odaljorden. Blef någon föranlåten att sälja sin jord, så måste han bjuda den åt (ränderna, tj regeln var, att odaljord aldrig såldes utom slägten och häri hade bördsrätten å landet siri grund. Den var en nödvändig beståndsdel i den allmänna odalrätt, som under en förgången lid var från sjelfva samhällsförbundet oskiljaktig. Med denna odalrätt föll dock icke bördsrätten. Den biel' qvarstående i lagarne; men då den upptogs af 1734 års lagstiftare, hemtade den sitt enda stöd från en presumerad kärlek till fäders jord. Deraf förklaras ock den inskränkning i bördemännens antal, som emellertid bade egt rum.
För öfrigt får jag erinra, att detta utlåt, från Exped. Utsk. är första gången före. Det utgör svar på en af mig väckt motion och kan icke nu ändras utan återremiss. Jag får slutligen yttra den förmodan’ att Hr Ridd.secret. nu genast kan upplysa oss om det beslut, PresteSt. sednast fattat i detta ämne, och då kan icke något uppskof vara beliöfligt i anseende till det ifrågasatta prot.utdr. Hr Hjärne: Sedan ?.:ne ledamöter nu begärt detta mål på bordet, lärer det icke stå hvarken i Hr Gr. o. Landtnäs eller H. Ståndets magt att hindra en bordläggning; men jag vågar hemställa till de ledamöter, som yrkat denna bordläggning, om icke deruti ligger en anledn. för andra att beskylla dem för en temligen grof tactik i denna fråga. Jag klandrar icke, att man i vissa fall begagnar den s. k. riksdagstactiken, ehuru icke i den form eller den mening, sorn den af mången uppfattas. Om man önskar en fråga afgjord enligt sin öfvertygelse om hvad som är nyttigt, tror jag det icke vara ur vägen att någon gång, då få ledamöter äro närvar, i Ståndets plenum och utgången är oviss, begära frågan på bordet, på det den må förekomma, då flera ledamöter komma tillstädes; men i en fråga, som blifvit så vidlyftigt afhandlad som den nu förevar., tror jag man svårligen kan göra sig reda för några skäl till ytterligare uppskof. Dessutom har Hr v. Hartmansdorff såsom skäl för bordläggningen endast åberopat, att hans motståndare kunde få tillfälle inhemta och meddela R. o. Ad. ytterligare upplysningar. För min del får jag tillkännagifva, att jag icke tänker meddela flera upplysningar, än jag redan lemnat, och jag tror icke, att någon af R. o. Ad:s ledamöter, som öfvervarit den sednare delen af denna riksdag, behöfver några ytterligare upplysningar för att fälla ett riktigt omdöme i denna sak.
Vinterkurerna (1 okt.-15maj) mycket verksamma grans. m Sofia Zarsson, Östra Storgatan 63, «7 önköping. bast och billigast frän A. T h. 0 o M U S I K ' IflSTRUMSNTER Söder: Conrad Andrén, Hornsgaian 74 B. John Björklöf, - Götgatan 28. J. Alfr. Carlzon, Götgatan 3. G. Carlsson, S:t Paulsgatan 5. Ludvig Carlsson, S:t Paulsgatan 18. Osvald Engström, Götgatan 40. Gust Eklund, Högbergsgatan 28. Axel Hansson, Götgatan 46. Karl J. A. Karlsson, Hornsgatan 66. Bröderna Lindström, Oslgötagatan 35. N. Linderblad, Hornsgatan 25. Erik Mellberg, Götgatan 63. Carl G Möller. S:t Paulsgatan 31. A. Gust. Nord, Svedenborgsgatan 9. Axel Otterberg, Götgatan 22. Carl W:m Peterson, Hornsgatan 36. John A. Pettersson, Stadsgarden 8. A., Akerholm, Götgatan 28. D Fru Malmtorgsgatan 6. A. T. 11241 s t m " ÖRTMIXTÖR " för magsjukdom. Har rönt exempellös framgång. Flera tu sen människor välsigna den. Rekommenderas af läkare och barnmorskor. på en sats kosta 4: 40 pr sats. Sändes på järn. väg mot efterkraf, på båtar endast då der är förut betald. Uppgif den sort, som önskas af de tre sorterna. Endast hel sats sändes. I _N:r 1. Hellösande för kronisk förstopp ning, magkatarr m. m. N:r 2 Halflösande för magsyra, kolik, gallsten m. m. | N:r 3. Bindande för tarmkatarr, diarré m. m — Jönköping i januari 1899. j Rikstelefon. Försäljningsbodar: Högbergsgatan 27, A. T. Allm. Allm. Köp, pröfva och döm, om icke Nanny Sandströms kokbok: God husmanskost, är en liten riktigt bra kokbok!
Andra slag, hufvudsakligen af metall, 2 r:dr stycket, af träd, 1 r:dr stycket; kommande alltså att under rubriken »andra slag» inbegripas flöjter, oboer och klallih. till R. St. prot. 1847 och 1848. Jern. 42 Kongl. Mnj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 40. rinetter, guitarrer och lutor, violer, violonceller och kontrabaser, valdihorn och trompetter, samt trummor och pukor; börande tillika föreskrifvas, att särskilt inkommande tillbehör, som för närvarande förtullas efter värde med lika procent som sjelfva instrumenterna, skall i allmänhet draga 15 procents tull. Införselstullen ä ister, nu utgörande 2 sk. 5 r:st, synes skäligen kunna jemkas till 2 sk. skålpundet. För jern föreslås i underdånighet, beträffande först det gjutna, hvarå gällande förbudsbestämmelser, enligt hvad ofvan är i nåder förordnadt, böra bibehållas, att afgifterna må bestämmas å kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, till 2 r:dr 24 sk. skeppundet, stapelstadsvigt, vid införsel; att de bägge särskilta rubrikerne »hällar öfver 1 lA tums tjocklek, samt lod och lödjor öfver ett skeppunds vigt stycket» och »hällar af 1
Efter öfvervägande af hvad vid denna Re* visions-förrattning sålunda förekommit och Berättelsen innehåller, får Utskottet i afseende derpå, dess vördsamma yttrande nu meddela. Af den uti Herrar Revisorernes Berättelse först framställde anmälan om hvad Kongl. Maj:t, i grund af Riksens Ständers, vid 1813 års Riksdag, rörande nämnde Fonder, gjord© hemställan, förordnat, finnér Utskottet ej anledning till annan åtgärd, än att för Riksens Ständer upplysa, det samma hemställan i hvad den rörde begäran, att den Eönförhöjnlng af 25 Procent, som Kongl. Commerce-Collegii Ledamöter och Betjening af Manufactur - DiscontFonden åtnjutit, samt den Assessoren, I.agmannen Walilstjerna af Fonden tillagde extra Assessors-Lön, måtte derifrån skiljas, nu mera blifvit uppfylld, sedan en allmän Lönförhöjning vid nämnde Riksdag blifvit anslagen saint Lagman Wahlstjerna undfått Lön på Rikets ordinarie Stat. Och då Biskoppen, Doctor Wingård, Siats-Utskottets Éetänkandetil ^39 3* hvilken äf allmänna Arbetshus - Fondett, i flere år uppburit såsom hUshyremedel en årlig summa af 700 R:dr den Riksens Ständer vid sist» nämnde Riksdag äfven hemställt matte upphö* ka, nu mera genom döden afgift, förmodar Ut* skottet något tvifvel icke kunna uppstå, att ju denna Summa till Fonden nu återgår, för att til! det dermed åsyftade ändamål, hädanefter användas; Hvad åter angår dön äf Herrar Revisorerne på ofvanomförmält© grund gjorde an* märkning och fattade beslut, i afseende på det Ma nufactur-Discdnt-Fonden af Banken letnnadd ■ytterligare Lånebiträde af 200,000 R:dr, hvil* ket beslut, enligt hvad Banco-Utskottet tillkän* nagifvit, föranledt dertill, att Herrar
And this then is glorious England! so high in spirit, and so low in fact! whose boasting eminence is to pronounce proudly the weighty sillables of Con-sti-tu-tion – a word as mystic as Abracadabra, and at last even as idolatrous and dull! Constitution, without public principle and a true national sense, is but a stupid Idol, good for Court-popery and a staring devot Mob. I motsvarighet till sådan begynnelse, slutar han: O glorious England! dost thou deserve a smile of disdain, or still a tear of pity? – De bägge skrifter, som han lät trycka, voro dufvor, ur hans ark utskickade på spaning; men med något oliveblad vände ingendera tillbaka. En dylik utgång af hans Englands-färd kunde väl knappast öfverraska någon annan, än honom. Han var utlänning – och kom, ehuru visserligen sjelf ett af de egnaste originaler Europa frambragt, till ett folk, vant att äga den ymnigaste tillgång på både synnerliga och besynnerliga hufvuden. Det i hans originalitet egendomliga var dessutom af en art, som Engelsmännen, – åtminstone de dåvarande, – ej kunde just mycket förstå sig på. Tvärtom: bländad vid denna tidpunkt (liksom så otaliga andra) af den Fransyska Revolutionens skenfagra begynnelse, kunde han lätteligen af dem, som kanske eljest hade bevärdigat honom med någon uppmärksamhet, förblandas med dessa jakobiniserande reformskrikare, af hvilka England alltredan ägde ett brusande öfverflöd; ty snart omfattade han Oppositions-partiets åsigter med så häftig ifver, att han tycktes ansluta sig till den ultra-demokratiska fraction deraf, mot hvilken både alla Tories och alla skarpsyntare Whigs trädde samfäldt i vapen. Det i England herrskande tänkesättet följde Pitts och Burkes fanor, och hade dertill alla möjliga skäl. Oundgängligt skulle ock den engelska Episcopal-Kyrkan, i fall hon åt de Thorildska skrifterna skänkte ett ögonkast, misshagas af det sätt, hvarpå der den politiska och den religiösa synpunkten förenades.
JM 94, i anledn. af väckt motion om befrielse för Jönåkers härad i Södermanland från skyldigheten att hålla färja vid Qvarsebo; samt JM 95, i anledn. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena. Uplästes ett af Gr. Piper, Thom Henrik, inlemnadt sålydande Mern.: I anseende till min nu förestående afresa från liufvudstaden, är jag förhindrad att längre bibehålla den plats jag, såsom ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. innehaft, och får derföre vördsamt afsäga mig nämnde ledamots plats, under anhållan, att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Allra. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Gr. Piper. Uplästes följande af Hr von Celsing, Lars Gustaf, inlemnade Mern.: Den 20 Maj e. m. 205 I anseende till resa från staden nödgas jag afsäga mig min plats såsom Elektor, med ödmjuk anhållan, att varda vid min Riksdagsmanna-rätt bibehållen. Afven härtill lemnade R. o. Ad. sitt bifall. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 .e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. Lördagen den 20 Plenum kl. 6 e. ro. Justerades Pleni-prot. för d. 11 sisth April f. m. Hr Hjärne, Harald: Jag anhåller att få reservera mig emot det beslut, R. o. Ad. under förmiddagens plenum fattade, i afseende å dagsverksräntans förvandling till andra räntepersedlar. Jag anser nemi., att detta beslut, satt i verkställighet, ovilkorligen leder till skatteförhöjning. Man kan visserligen icke på förhand med säkerhet bestämma de blifvande priserna å spanmål och smör, till hvilka artiklar dagsverksräntan skulle förvandlas, men jag tror det ligga i sakens natur, att dessa varor skola framgent som hittills stiga i pris.
Företogs lill pröfning StatsUtskottets ej mindre den 16 sistlidne April under N:o j32 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på bordet lagde Betänkande, angående regleringen nf Utgifterna under RiksStatens 3:dje HufvudTitel, än ock under N:o 23g j 86 Den 3o September f. m. meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. in. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Herr Toll_, Florus: Fullkomligt öfvertygad, att, hvarje Tjensteman, i hvad stånd lian än är, gjort sig förtjent af en anständig löneinkomst, går jag att yttra mig öfver Tredje HufvudTiteln i dess helhet, för att sedermera återkomma till några särskilta punkter deraf. Hvarefter Herr Toll uppläste följande: Då ett folk vill äga den ovärderliga lyckan, att vara sjelfständigt och oberoende af andra Staters inflytande, så har det från urminnes tider varit betänkt på sitt försvar; och att detta försvar icke utan kostnad kan existera, är lätt funnit; ty nu mera går det icke an, att blott vapenföra män utgå, utan annan mundering, än sina hvardagskläder, utan annan beväpning, än sin yxa, lia m. m., och utan annan kost, än hvad han sjelf kan medföra; ett sådant försvar skall snart upphöra, och en fiende med bättre ordnade stridskrafter, skall snart segra. Den tid, då Nationcrne icke gjorde sina fälttåg med dessa talrika massor, och krigskonsten ännu icke var hunnen till den vetenskapliga utbildning, som i vårt tidehvarf, behöfde icke eller en granne anstränga sig. Den 3o September f. m. 187 Konung Carl XI ansåg, vid stiftelsen af Indelningsverket, indelta Armeen och några värfvade Regementer tillräckliga] till Sveriges försvar. Men tiderna äro förändrade; en annan anda hos andra Nationer nödgar oss att äfven rätta oss efter dem; deras talrika härar fordra att vi äfven öka våra, och, genom Beväringens inrättande, hafva vi vunnit detta ändamål.