Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter uppkomsten af en stark cenlralmagt hafva menigheterna allt mera förlorat sin betydelse i administrativt hänseende, till följd hvaraf Häradsrätternas befattning med ekonomiska mål i samma mån lidit inskränkning; och sedan på sednare tider sjelfstyrelsens princip åter framträdt inom kommunalväsendet, har det ej vidare blifvit häraderna, utan socknarna och slutligen länen, som tagits till enheter i kommunalt hänseende. Häradsindelningen har numera sin egentliga betydelse såsom en judiciel indelning, och tingen äro ej vidare beslutande folkförsamlingar, utan endast periodiskt sammanträdande domstolar. Sedan de förhållanden, ur hvilka denna organisation uppvext, för längesedan försvunnit, qvarstår Häradsrätten såsom en ofullkomlig domstolsform, behäftad med brister, hvilka äro oundvikliga under ett samhällsskick sådant som det, ur hvilket denna institution framgått, men som blifva allt mera kännbara i samma mån samfundsförhållandena nå en större utveckling. Att en sådan ordning så länge kunnat ega bestånd, under det att samhället i alla andra afseenden hastigt utvecklat sig, måste snarare väcka förvåning, än tvifvel om behofvet att en förändring äfven härutinnan nu bör åstadkommas. Ett sådant behof uttalades redan af Laekomitéen uti dess under den 31 Mars O 1815 afgifna underdåniga Betänkande angående domstolarnes organisation. Komitéen anmärkte, alt, då domaremagten vore den organ i staten, hvilken hade att vara verksam, så ofta afvikelser från allmän ordning skulle rättas och söndringar emellan statens medlemmar afhjelpas, och hvilken sålunda vore satt att bibehålla den jemnvigt, lagen grundlagt, men som genom afvikelserna och söndringarne oupphörligt stördes och lika oupphörligt måste återställas, så vore det nödigt, att denna organ funnes, så vidt möjligt vore, jemnt och lätt tillgänglig, det ville säga utan för långa afbrott, i hänseende till tiden, och utan för stor aflägsenhet, i afseende på orten. Men då Häradsrätterna konstituerade sig endast en, två eller tre gånger om året, och endast till första dagen af dessa tillfälliga sammanträden nya mål finge instämmas, så kunde man med skäl säga, att domaremagten vore för mängden af rikets innevånare under största delen af året alldeles overksam.
Lerjström. Utdrag af? Wällsflige Borgare - Ständer» protocoll, häller wid Uttima Riksdagen i Hrebro, den 23 Julii r8l2. SD. 3 anledning af derwid skedde anniärkntn, gar, aterförwistcs till Lag-samt Allmänna BeswärS, och Economie, Utffottcns ytterligare beredning, deke Bihang. N:s r-L Ut - "OS Den 2Z Julik. Utstötts gemensamma Utlakande, om skyldigheten för ägare till Wattenwerk, att taga Lösen för beha Werk, när de finnas hindra odlingar. vt sugrs. Lx krotocollo, ^s. Lerjström. Ut-rag af protocollet, bältet hos ^eder, wärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro -en 23 ^ulii »812. SD. ^ppa föreställning af Talemanncn, att nu, likasom tvid sista Urtima Riksdag, nödwänvigheten fordrade, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhalla om den för Standens Klubbar betingade hyraS godtgörande af de till Riködagskostnaderne anstagne medel; hwaruti Talemannen äjwen wore försäkrad, att de öfrige Respektive R'ks-Ständen instämde; beflutade Bonde-Ståndet för sin dek uppdraga Expeditions-Ulstottet, att om en sadan underdånig strifwelse besörja. vt sugrs. klx ?rotocoIlo, 6. brinkman. Utdrag af prorocoUet, hället hos ^eder. wärda Bonde-Ständec wid Urtima Riksdagen i Orebro den 23 Juiri 1812.
Och man måste ihågkomma, alt icke vid lindring af en o lägeniiet åstadkomma en annan, med ett ord, att icke bota en gammal orättvisa med en ny; att icke bota på ett sätt, som kanske hos många skulle blifva ganska ovälkommet, hos dem nemi., hvilka Utsk. så faderligen omfattat och velat med tvång lära dem ”inse deras eget intresse”, hvilket är Utsk:s egna ord. Det finnes ganska många hemmansägare, t. o. ni. speculanter, som skjutsa för den lega, som är, ganska gerna; för dessa blifver delta tvång ganska ovälkommet, och jag troi-, att denna högt uppdrifna lega skall snarare B H. 28 Den i o Juni e. m. förorsaka communicationernas hämmande i stället för underlättande, ty priset på ångbåtar samt foror m. m. lärer väl blifva en följd att de stegras. För dem, som bo mera aflägse från gästgifvaregårdarna, är ej samma förhållande, jag medgifver det; de kunna ej med fördel begagna skjutsningen, men för att medla emellan båda, bör intet tvingande alternativ framställas, utan valet för båda vara fullt flitt. För denna sist anförda orsaks skull, äfvensom af det skiil jag förut uppgifvit, att icke en tunga bör handlöst och nyckfullt kastas från den ena medborgare-elassen på den andra, måste jag ogilla i §:ns stadgande, deruti förhöjning är bestämd till ?-4 a sk. b:co milen. Säkerligen (innes ingen, som ej vet, huru n u tillgår med dem, som ej vilja skjutsa, och då man påminner sig detta, tror jag man har en ledning för sig i denna lagstiftningsväg. De betala nu redan i stället en afgift lill den som åtagit sig skyldigheten att bestrida åliggandet för hvarje häst ro. m. livad hindrar att detsamma nu kan ske?
Revisorerne, som funnit, att under hvartdera af Revisions-åren utbetalningar från Allmänna Indragnings-staten egt rum af 1000 R:dr årligen till hyra för de af Ofver-Ståthållare-Embetets Canzli samt Slotts-Rätten för Stockholms Slott och Stad begagnade Embetsrum, uti den så kallade Vestin - 14 Stals-Ulskotlets Ullålande, N:o 54. ska egendomen, liafva i afseende härå erinrat, att tjenlig local i Kronans hus syntes hafva kunnat, utan Indragnings-statens betungande med nyssnämnde icke obetydliga utgift, för dessa embetsverk anskaffas, Som, i följd af Slotts-Rättens för Stockholms Slott oell Stad, enligt Kongl. Brefvet af den 10 sistlidne April, beslutade indragning, behofvet af local för denna Domstol kommer att upphöra, lärer följaktligen någon nedsättning uti beloppet af omförmälde hyresbidrag kunna för framtiden ega rum; och då, efter hvad den uti 1843 års Revisions-Berättelse (pag. 128 och följ.) intagne förteckning å Kronans i Stockholm befintliga hus och byggnader utvisar, någre deribland, dels helt och hållet, dels till någon del. äro åt enskilde personer emot hyra upplåtne, har Utskottet af detta förhållande Jjemtat anledning föreslå Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, huruvida icke, till besparing af ofvannämnde, utaf Allmänna Indragningsstaten årligen utgående, hyresmedel, tjenlig local må kunna uti någon af Kronans härvarande byggnader upplåtas till begagnande såsom embetsrum för Ofver-Ståthållare-Embetets Canzli. § 18, (1841 års Rev, Ber. pag, 25. Fork!. 218. 1843 års Rev, Ber. pag. 80.
Hvad nu Wetterås beträffar, så kan jag icke annat än ånyo till R. o. Ad:s begrundande framställa att, dä denna hamn är af vigt för bela orten, men derjemte är så trång alt den knappast har utrymme att emottaga ångbåtspassagerare, sä tyckes som behofvet vore temligen gifvet, synnerligen när man tager i betraktande de transporter af jern, som derifrån äga rum. Det förvånar mig att denna motion väcker så mycket motstånd och jag skulle tro, att man icke så mycket bör fästa sig vid motionärens namn, sorn vid saken. Medel saknas ej. Här kommer ju icke i fråga annat ån alt lemna eli lån på ungefärligen samma vilkor som riksg:s-kont. sjelf får i upplåningsväg betala. Saken är af två RiksStånd bifallen och jag anhåller om R. o. Ad:s bifall dertill. Frih. Cederström: Då man har velat anställa en jemförelse emellan hvad som å Statens sida blifvit gjordt för Cimbritshamn och andra ställen, så synes mig icke otjenligt att dervid taga i betraktande fattigdomen, som vidlåder lilla samhället Cimbritshamn, och det motsatta förhållande, som äger rum med Westerås. Det tyckes verkligen att, om det behöfves ett utvidgande och förbättrande af Westerås hamn, nämnde stad och ort skulle kunna, utan Statens mellankomst, förskaffa sig ett amor - Den 13 Juli. 71 leringslån för vinnande af ändamålet. Della, säger jag, tyckes kunna biligtvis förväntas, om nemi. detta företag verkligen för orten är så angeläget, som det uppgifves vara. Alt vår nuvar. ställning medförer behofvet af högst betydliga summors användande, år oemotsägligt, hvadan man desto mindre får förbise nödvändigheten att i andra, såsom det kan jemförelsevis synas, obetydliga summor, iakttaga en särdeles noggrann sparsamhet.
N:o 153. 78 Sedlar, om skyldighet för Kronan att i uppbörd och annan liqvid mottaga enskilda bankers sedlar, så länge sedelutgifningsrätt medgifves dessa banker. Motion N:o 406. Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Sjelfspilling, angående upphäfvande af lagens stadganden om. Se Missgerningsbalken. Silfverbrand, Kapitenen M. U., om statsanslag till betäckande af dess förlust vid uppförande af Landshöfdinge-residensbyggnaden i Luleå. Motion N:o 454. Stats-Utsk. Utlåt. Sill, om tullfrihet derför. Motion N:o 92. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8 samt Mern. N:is 13 och 19. R. St. underdån. Skrifv. Sillfiske, om storleken af not eller vad. Se Fiskeri-stadga. Sliarbysjöll och iVia-ån inom Örebro län, om lånebidrag af allmänna medel för sänkning deraf. Motion N:o 361. Stats-Utsk. Utlåt. Skarpskyttar, om utdelande af ammunition till dem. Motion N:o 70. Stats Utsk. Utlåt. N:o 67. R. St. underdån. Skrifv. Skattefrälse lieiliman, om rättighet för egare att lösa bärande träd. Se Bä rande träd. Skattejord, angående rättighet att friköpa den frän grundskatt. Se Grundskatt. Skatteköp. Se Kronojord. Skifte, angående laga skifte. Se Laga skifte. Skiftes-stad gall, angående ändringar och tillägg till. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 29 och Utlåt. N:o 53. R. St. underdån. Skrifv. Skjuts. hålloch krono-, om ändring i 1723 års adliga privilegier, i fråga om skyldighet för frälsehemman att lika med kronooch skattehemman del taga i bålloch kronoskjuts. Motion N:o 154. Sammans.
Befhide, isynnerhet när fråga varit om mindre fornlemnin gar, hvilka det oaktadt kunnat vara ganska märkliga. »Författn.-n tillstädjer, att under vissa vilkor ett minnesmärke må borttagas eller förändras, utan att det vidare besigtigas eller undersökes; men stadgas borde, att sådant under intet vilkor finge ske, utan att en kunnig person närvore; och i öfrigt bör föreskrifvas, hvad författnm icke ihågkommer, att en med tillåtelse öpnad hög eller stensättning måste, äfven om jordägaren sådant icke yrkar, återställas i sitt förra skick, och det omedelbart efter bpnandet. Maj. »Beträffande hembjudandet af jordfynd, så bör, hvad författn:n icke föreskrifver, förteckning öfver fynden med derå lecknadt qvitto.öfver emollagandet, af vederbörande tillställas hembjudaren, äfven om denne sjelf icke vet att derom påminna. Under mina forskningsresor har mera än ett klagomål öfver saknad af sådant qvitto försports. »Den som olofligen köper fynd, bör, såsom säljaren, plikta för sin handling, och det mer ä.n denne. Härom är likväl i för fattn:n icke det ringaste stadgadt. »Ny inventering af kyrkornas antiqviteter bör ske samtidigt med det af mig föreslagna föitecknandet af minnesmärken ute å marken och på ändamålsenligare sätt än den hittills verkställda, d. v. s. så att en mängd nyare och obetydligare kyrkans tillhörigheter uteslutas, men deremot de egentliga antiqviteterna så fullständigt som möjligt förtecknas och beskrifvas. »Slutligen anser jag behöfligt, att förfa 11 n :n i kyrka upläses, icke, såsom föreskrifvet är, en utan två gånger, helst hvarje år, i början af våren samt straxt efter skördetiden. Ett lämpligt utdrag kunde härvid göra tillfyllest. »Det vore obilligt, ja till och med orätt, att längre söka förneka jordbrukaren draga nytta af den odlingsbara mark, hvarå vanligare och obetydligare minnesmärken befinna sig.
Direktionen pröfvar hjonet hafva förmåga att sig på lofligt sätt försörja, så att bettlande ej må ifrågakomma; att, hvad Arbets-afdelningen beträffar, denna afdelning skall i främsta rummet emottaga de mera arbetsföra hjon, som från Försörjnings-afdelningen dit öfverflyttas och för hvilka minst 30 platser å Arbets-afdelningen böra tillhandahållas; att å öfrige lediga platser derstädes emottagas sådane i fattigdom stadde, mer eller mindre arbetsföra personer, som antingen af olyckliga omständigheter eller i följd af lättja eller håglöshet äro i saknad af stadigt hemvist, laga näringsfång eller annan loflig sysselsättning; att arbetshjonen äro pligtige att förrätta det arbete, som dem anvisas, dels inom hus dels äfven utom hus, då sådant af allmänna inrättningar eller enskilda personer påkallas, emot den betalning för dagsverke, som af Direktionen bestämmes; samt att, i afseende å arbetshjonens sysselsättande, behandling och utskrifning från Inrättningen, bör i öfrigt iakttagas hvad i Eders Kongl. Maj:ts ofvanåberopade Nådiga Reglemente för Arbetshuset å Södermalm finnes stadgadt. Anläggningskostnaden för Norra Försörjningsoch Arbets-Inrättningen, hvilken under år 1860 blef fullbordad, så att Försörjnings-afdelningen kunde till begagnande upplåtas den 1 Oktober, och Arbets-afdelningen den 15 December, har intill årets slut uppgått till 230,378 R:dr 37 öre, hvaraf 150,000 R:dr af Stads-Nämn o den upplånats efter dertill af kommunen erhållet bemyndigande. A Försörjnings-afdelningen blefvo under de 3 månader af året, som denna afdelning var i verksamhet, intagne 132 män och 179 qvinnor, eller tillsammans 311 hjon, af hvilka 19 från Inrättningen åter utskrefvos, 10 öfverflyttades till Arbets-afdelningen och 7 med döden afgingo, så att vid årets slut qvarvoro 275 hjon, deraf 119 män och 156 qvinnor.
Kyrkoråds rättighet att ådöma stockstraff, ej vidare finge ega rum; och sådant straff för ^:de resan fylleri, jemte böter, stadgadt genom Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, äfvenledes upphört, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1837; så qvarstode detta bestraffningssätt nu mera endast: 1:0 för öfvermage, som oftare svär; 3 Cap. 2 § Missgernings-Balken; 2:0 för snatteri i fiskehamn, då den brottslige saknar tillgång till derför ådömde böter; 4 Cap. 1 § i Kongl. Hamn-Ordningen den 24 Januari 1771; 3:o i förening med böter, för den, som hugger neder eller med vilja förderfvar annans lill prydnad eller lugn planterade träd, eller ock annan skogsplantering; Kongl. Förordningen om skogarne i Riket den 1 Augusti i8o5, § 64; samt 4:o i stället för uppenbar kyrkoplikt, för fremmande religionsförvandt, som begått brott, hvarå sådan kyrkoplikt eljest bordt följa; 43 punkten, 3 mom. i Kongl. Justitiae
Banco-Ulffotket har, uti dest förut öfwer detta ämne afgifne wördsamma Utlåtanden, sökt ädagalägga, hwad destutom icke kunnat undfalla de Nefpecnve Ständens uplysta eftersinnande, huruledes under Banco Werkels närma, rande ställning, gch ester dest till Rikets oumgänge» liga behdf meddclte ansenliga Förffotter, »ägon ny privat utlåning, till ehwad nyttigt företag det än wara mände, an mindre Läns utgifwande äfwen med den yppersta säkerhet, pä 50 ars atelbetalningstid, icke mäjeligen nu kan fä äga ruin; men att deremot all omtanka dera, blifwer nödwändig, alt ej, i afseende Banco-Förwalkningens första och förnämsta sörcmäl, som öä Realisationens oasbruina underhallande, de biträden mätte behöfwa indragas, eller förnnnffas; som Näringarne redan åtnjutaoch som de ej med deras bestånd, kunna umbära. Ä Banqnens sida blifwa deremot de tillfällen icke uraktläme, som af en stadgad sörmänligare Conjunctur för wär Utrikes handel, kunna och böra sörwäntas, akt efter redan meddelt föreffrifk, utan något Riksens Högloft. Ständers ytterligare förordnande, med nya bade Efftctoch Fastighets Län, meddela Landtbruket och Näringarne bchöfweligt understöd, hwarwid Banco-Utskoltet finner grundad anledning sig förete, och till de Respcclive Ständens up. lysta ompröfning, wördsammetigen hemställa bordt, det mätte, för belåningen af Krono-Skatte Hemman, enahanda wärderingsgrunter sä blifwa gällande, som för ros Den »4 November. för Frälse-Hemman finnas föreskrifne.
Dessa anmärkningar, ehuru de icke innefattade fullt giltiga skäl till förkastande af den underdåniga framställning, som af sammansatta Utskottens flesta ledamöter föreslogs, synas mig vara rikliga och, enär Rikets Ständer på grund af såväl nyssnämnde, som de sedermera under Ständernas öfverläggningar i ämnet ytterligare tillkomne anmärkningar, vid sednaste riksmöte ogillade Utskottens förslag, anser jag mig icke böra biträda deras af Sländernes nuvarande Lagoch Ekonomi-Utskott åter upptagne mening». af Herr Törnebladh, C. ()., som instämt uti Herr Carlesons reservation. af Herr Asker, G. F. »Då jag med min röst icke bidragit till Utskottens förslag angående tillstyrkt underdånig anhållan om undersökning enligt hvilka grunder och på hvad sätt bruksoch bergsverks-anläggningar, mjöloch såg-qvarnar och andra fabriks-inrättningar på landet böra lill vägars byggande och underhållande bidraga, får jag, lill stöd lör min särskilda mening i dessa frågor, vördsamt åberopa de i Betänkandet antydda skäl, hvilka hos Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Välloflige BorgareStåndet vid föregående riksdsnrnr blifvit „—* „..kk_: „r j N:o Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Juni 1854, kl. 5 e. m.
209 En annan qvinna, soin verkat mycket för oss genom kraftiga föredrag rid iiivteii 31 lurs Orniiaon Chant. En nnnm nyttig talare af helt mnat slag 3r miss Wilkinson, en qvinna nf nrbetsklmsen, soin uiider dc senaste tv9 aren hSllit ganska framstående Bredrng ö f w röstr5ttsfr9gan. Utom dessa hafra vi Iilancl \ * ra föresprakare miss Ornie (en q \ - inlig jurist) mrs Scatch~d, miss Mnller och mhgn andra. Ehum röstriittsfr5gan afvisades, hafv: i vi den senaste parlamentssessionen att tacka för niycket. Den iipph3fde iiiiiiil. den skaniliga C. D. akten (contngious ilisenscd act A % bkka vi frarrrdt Ii / / m Znmr s M m seger inont kort. Jag iir niyckei glad alt tid efter aiinan hörn Iium eden arbete g&amp; franrL i Sverige. Jag hhae nöjet att triffa fröken C. (som nyligen, efter hx.n&lt;l jag tror, blifvit inedlem af Fredrika-Hreiner-förbiindet) undcr hennes I~esök i London, och hon gaf mig inhiga intressanta detaljer on1 rörelsen. Jag IIrser nllticl edra artiklar i Dngny ined stort nöje och intresse. Jag förblifver, etc. Caro / inc A. B&amp;$. Härtill liar Dagny blott att lagga d e aldra senaste nyheterna från England, Iivilka gifva vid Iiandcn, att det efter valen nu sanilade nya parlamentet blott koninier att hålla e n niycket kort session, hvarefter det kommer att prorogeras. Underhusets hela tid kommer derföre att med knappt nagot undantag egnas At dc nödvändiga financiclla transaktionerna. Det är följaktligen omöjligt, att motionen om qvinnans rösträtt (the Womeii ' s Franchise Bill) kan komma iindcr diskussion före parlamentets prorogation.
Ständer ingå med det, som af Grefve Lagerbjelke blifvit framlagdt. Konslitutions-utskottet har bestämt sig derför af flere skal, hemtade från den position, den vigtiga representationsfrågan för närvarande intager. Denna fråga, som under en följd af år varitVöremål för mångfaldiga önskningar och förslag, har småningom, ifrån att vara en fråga om reform af vissa förhållanden inom representationen, höjt sig till en fråga om allmänna politiska principer. Kommen till denna punkt, har densamma, likasom andra politiska tvistefrågor, hvilka kastat sig öfver på theoriernas fält, förirrat sig uti öfverdrifter, och under ifvern af försvaret för ömsesidiga meningar och ideer synes man hafva glömt vilkoren för dessas verkställbarhet inom det verkliga lifvet. Till sådana vilkor höra, framför allt då frågan gäller politiska reformer, sammanjemukniug oell förmedling af de motsatta åsigterne och ömsesidig samverkan, i stället för splittrade bearbetningar, samt, såsom alltid, möjligheten att med full klarhet och öfverskådning beräkna följderna för samhällets välfärd af de förändringar, man beslutar. Det första af dessa vilkor blir möjligt derigenom, att man å båda sidor gifver noggrann akt på de punkter, om hvilka alla äro ense; det sednare åter derigenom, att reformerna införas stegvis. Man kommer sålunda icke allenast säkrare, utan ock hastigare till det goda målet, hvilket uti samhället icke kan vara att söka på en gång verkliggöra uti fullaste utsträckning alla följderna af vissa allmänna begrepp, utan deremot det, som allmänt erkännes vara nyttigt och nödigt för den tid, som är, och i laglig ordning låter verkställa sig.
N:o 60, att äfven säterirå- och rörs-, samt insockne-frälsehemman skulle åligga fjerdingsmansbestyret och R. o. Ad. anser R. St. icke, utan R. o. Ad:s begifvande, ega att dermed betunga R. o. Ad:s hemman af nyssnämnde natur, kan R. o. Ad. ej godkänna Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse. Frih. Cederström, Jakob: Jag har icke varit tillstädes då 266 Den 28 Juni f. m. R. o. Ad. fattade det beslut, som ligger till grund för hvad den siste värde talaren yrkat i afseende på expedition af Ståndets beslut, rör:de säteri-, rå- och rörssamt utsockne-frälsehemmans deltagande i fjerdingsmansbestyret. Hade jag varit närvande så hade jag sökt bevisa, att det icke är R. o. Ad;s privilegier i 8 §, som här äro för nära trädda, ty efter de concessioner, som gjordes år 1809, är rättigheten att ega säterier i hvarje mans hand, och det är således icke ett Ståndsutan ett jord-privilegium, som här är i fråga, och om 3 Stånd vilja förändra ett jord-privilegium, så kunna de göra det. Enligt 9 § af riksdags beslutet d. 2 Maj 1810 är det hvarje Svensk mans rätt att besitta all slags jord i Sverige, så väl i städerne, som på landet med thy åtföljande rättigheter. Det är således icke personernes utan jordens rättigheter, som äro i fråga, och då 3 'Stånd ega fullkomligt laglig rätt att besluta, att säterier i Sverige skola deltaga i fjerdingsmansbestyret, utan afseende på, om det är en adelsman eller någon annan, som eger jorden, så anser jag, för min del, att R. o. Ad. icke kan instämma i ett sådant beslut, som Frih. Palmstjerna föreslagit utan tillstyrker att R. o. Ad. vill låta vid Exp.Utsk:s memorial bero. Frih. Palmstjerna: Jag bestrider på intet sätt, att riksdagsbeslutet af 1809 innehåller de ord, Frih.
Huruvida den bör vidblifva denna afsägelse blir en annan fråga, enär den måste varit villkorligt gjord. Hr von Iloheiihausens och Frih. Cederströms påslående, alt behandlingen af frågan vore inconstitutionel, gillar jag fullkomligt i principen, men det är emot praktiken, äfven vid denna riksdag. Vi hafva ju voterat om en mängd andra förslager, Den 9 Maj. 447 än Const.Utsk:s, och kunna icke numera hjelpa det. Ehuru jag således icke har det minsta hopp att få något dugligt af en sammanjemkuing, skall jag likväl icke motsätta mig en åtcrremiss. Frih. Cederström, Anders: Ehuru smärtsamt det för mig och hvarje sann fosterlandsvän mäste vara att se denna fråga icke kunna bringas till eli bättre slut, så kan jag likväl icke instämma med de ledamöter, som här yrkat ålerremiss. För min del tror jag verkligen, att en återremiss icke i denna fråga är grundlagsenlig, såvidt jag rätt uppfattat 50 § Reg.F., hvilken uttryckligen säger huru förfaras skall när betänk, andra gången återkommer från Utsk. Der står icke skrifve!, att något RiksStånd äger rättighet att än vidare återsända målet, hvarigenom Utsk. perpetuelt kunde få återremisser, och frågan aldrig skulle få något slut. Dessutom tror jag verkligen, att med en återremiss alldeles ingenting kan vinnas. Det är en gång i grundlagen bestämdt, att det skall emellan de olika besluten i förstärkt Const.Utsk. voteras. Detta måste således ändock slutligen blifva elfecten äfven af en återremiss, så framt man icke drager så långt ut på tiden, att sådant icke medhinnes. Jag medgifver visserligen, att intet af alla de fyra förslagen, som nu äro uppgjorda, är så beskaffad!, att jag icke skulle hafva anmärkn:r emot dem; men jag tror likväl, alt hvarje redligt sinnad fosterlandsvän skulle antaga hvilket bättre förslag som helst, än det som för närvarande crbjudes, och för min del tilltror jag mig icke att bedomina dem, sä alt jag hvarken vill likna dem vid vidunder eller något annat.