Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongsgärdens öfrige agor och tillhörigheten öro fullt tillräckelige för en särskild Arrendators bergning, och lemna alik det utrymme och tillfälle till odling och förbättring som han skäligen kan behöfwa, sä skulle desse ägor frän der är 1814 blifwande nya Arrende Contrack undantagas och blifwa en särskild Krono-Lägenhec och ordentligen refwas och stattläggas till ärlig ränta i persedlar att in naiura eller efter markegäng mgä, hwarjemte Kongl. Majtt pä fält bifogade Nädiga Bref innehåller, tillagt honom zo ärs besinning ä desse ägor emot rama lill midfastan 1844. ^oli. Inellbeck,. 6uKnk etc. etc. etc. Wär synnerliga Annest etc. elc. etc. Hos oss har Capitaine» lorent? klorclensZIek i underdänighet anhällit att sedan Wi, under den 19 November 1806, i Nader tillätit sökanden, hwilken under Arrende-wilkor förut innehaft Kongs Ladugarden Horn pä E)land, men detta arrende uppg annor man öfwerlalit, att enligt den med nya Arrende-Jnnehafmaren träffade öfwcrenskomn.else fä, intill dess den redan stadgade Arrende-tiden med är 1814 tilländagär, innehafwa och nyttja nägra under denna Kongs-Ladugard lydande Torp och afsides liggande Lägenheter, Oss, i anseende till de af NoräenaZIer ä desse särskilte Lägenheter nedlagdt kostnader uti byggnad och odling, för hwilka han under de ärerstäende fa Arrende-ären icke skulle kunna erhälla ersättning, i Näder täcktes, afwen med afseende ä den honom öfwergängne olyckliga eldswäda, hwarwid den Den 2i Zebruaru1027 ben af Sökanden Upsörde Ladugärds-byggnad afbrunnit, förunna honom Nådigt tillstä-ld, att efter oswannämnde
Ständers Stars-Utskstt uti Memorial af den r dennes tillstyrkt Borgmästarens i Wästeräs 6. k. ttellmsng och Nädmanncn derstädes U. lantbons, ifrän Kongl Maj:! till Utftottet remitterade, ansökning , att frän den genom Kongl. Äamrnar - Rättens Utslag den n Nowcmbcr I8ol och den 24 Rowembcr l80z dem älagde answarighet, för Len i Wästeräs Stads Upbörd, 1799 och föregäende ären, af Stads-Casteurcn LocksU Åsamkade Balance, njuta eftergift äfwen i anseende till den del af Balancen, svin beskär af Riksgälds - Contoircts medel, klef berörde ansökning af Preste-Ständet bifallen; Hwarom wördsam och wän - Den 17 April. 6Z3 wänlig underrättelse skulle lemnäs de Respective MedStänder: samt Stats-Utstottet. V: suxrs. S. D. Sedan Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärsoch Leconomie - Utskotts den si dennes upläste Protocotts - Utdrag af den :6 dennes, innehällande Utskottets yttrande öfwer de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln gjordAnmärkningar ivid Utskottets den 7 nästledne Augusti afgifne Betänkande, rörande Herr Lfwersten och Riddaren UerZKmsns Förstag om Wargeringens indragning, ä nyo blifwit föredragit, klef berörde Betänkande af Preste-Ständet bifallit; Hwilket skulle de öfrige Respective Ständen och bemäldte Utstött wördsamt och manligen Meddelas, Ht Luxrs. klx I^rcitocoUo. I. II. ^.iM^vistl Utdrag af Protokollet, hallit hos Högwördige Preste-Ständet den «Z Februarii iLio. S. D. Efter upläsande af Högloft.
Län tillverkningen med tiden bör kunna uppgå till hvarje Läns gärd-belopp; men att i Skåne, H alland och Bohus Län, i anseende till skogs, brist och den deraf uppkommande betydliga tillä verkningskostnaden, samt i Dalarne , der på de flesta ställen de ämnen, som till Sahpeters beredande erfordras, af inbyggarne användas för deras jordbruk och icke utan dess nedsättande kunna umbäras, någon betydlig Saltpeter-produktion icke är att förvänta; hälst ingen Näringsgren, bor emot Nationen till införande tvingas, och gäller för öfrigt härvid den anmärkning, att dessa Läns brist pa Saltpeter öppnar för andra till dess producerande mera rjenliga orterutvägtillsaker afsättning och bereder dem således den kraftigaste uppmuntran lill näringens fortsättning och jytvidgaudgi Konungens Nåd. Propositioner. På sadanp grunder här Eder Kongl. Maj:t forledit år i Nåder tillåtit Saltpefér-gärdens lösande med 7 R:dr 24 sk. Banko I.isp. af dem, som icke kunna med irilremsk Saltpeter sin gärdskyldighet fullgöra, samt tillika förunnat dem, som tillverkat Saltpeter utöfver sin skatt, att till lika pris få till Kronan försälja sin öfverlopp* Saltpeter; och då denna anstalt å ena sidan kraftigt upprnunträt tillverkningen och åden andra på ett billigt sätt lindrat tyngden för dem , sorn ej sjelfva med fördel kunna sin Saltpeterskatt tillverka, har Eders Kongl. Maj.t afven för innevarande år behagat en sådan författning vidtaga. Saltpeter-Ladornes antal i hela Riket år 1 8 16 uppgick till vid pass 2,250 st., hvilka till största delen äro på det godkända Österbottniska sät*. tet anlagde och sedan år 180g tillkomne.
Utdrag af Protocollet hällit wid Riksens Höglofliga Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utstotts saminanträde in kleno den g Oetober 1829. S. D. Det af Utftottets beredning afgifna och sistledne dag förehafde, men dä, efter Utstoltels ena Den 4 November' 6? ena Ledamöts af Hederwärda Bonde-Skändet Lslir DaniLissons begäran, pä Bordet lagde Betänkande, angående Jnstitu et för Blinda, Döfstumma och S.oag årke, blef nu till närmare' åtgärd företaget; hwarwio nämnde Ledamot ingas ett af honom, tillika Med flere Riksdags Fn-tmägiige undertecknaitt anförande, soni upplästes, af följande innehåll. Oamjutt Memorial! Det skulle wara en för hwarje tänkande Medborgare straffbar last, att icke med ömhet omfatta alla de tillfällen svin erbjudas, för Mennifkoffälens bildning ät de! höna ändamäl hwartill den allwisa Skaparen danat dest warelse; Och det wore ett groft mist ag af mig akt motsäga en anstalt, lika ivigtig för ernåendet af den höga bestämmelse som en tillkommande Werld erbjuder Menniskoslägte!, som den i detta afseende betraktad, är ädel och amräc Patriotiska Medborgare. Men utan att förnärma Len werkliga aktning fag hyser, för en sä berömward anstalt som det för blinda och Döfstumma,Projecterade Institut, får jag endast erhindra att den bertill föreflagne Fond, nödwändigt gör en mindstning u i de inkomster som yttersta nödwändigheten befaller för Stats Castan, hwars behoflver äro likasä stora och nödwäudiga, som deremot Landets och Rikets inkomster, af utblottade innewänare och tynad rörelse synes otillräckliga.
DiÄrmsn, som ej är lagdt pa bordet, kan RiddarhuSLserokersrell ej utlemna någon afskrift. Likival kan en afskrift ej wägras Författare» af et vläiLmen. Afskrift af et lVIemorisl kan ingen, förnekas. §. 8» Jnga krokocoilsr eller Handlingar bertil, kunna rrz ök andra an Riksens Ständers ester RidderskapetS och Adelns U fkoci ullanas, man Ridderfkapets och AdelnS samtocke och äfwen i sadank fa!' ieke uran emot guirrn. Ec r>jn<i->niäi Lo-uooll och Handlingar bertil kunna alldeles icke nilana-. Friherre 8ilkvcrsck>u!ä kissade munteligen at han sjelf noasomr insage möjligheten af denna prolnst, > bbi-m? ojuilständigher och behof af Högloflig? RiVdecchapeis och Adelns uplnsta granskning, hwarföre dan nu ej annat astnndade an at densamma för ar skärstäooS, n-a<.e til nafta klanum blifwa h,oi, lande pa bordet. Afwen i kraft af gifwct löfte, npropades nu Herr 6r >^> e nVVLI ä r, ssaoob Lric, loin upiäfre följande: Wärd sam t rVlomorial. Otilräcktliq warumängd och dess öfwerdrifna dnrhet förbliswa i olla tider fullmyndiga orsaker lil en olycklig utgång af allmän krnsnce. Det synes således böra komma i atanka alla moje, liga sätt ot förekomma bristen pa ateliga waror, hwilka ända aldrig nog och öfmerftödigt kunna blifwa xrociucerräs uti et Land, hwars Arbetare strida emot langa winkrar, sten och bergssträckor.
emot 1816 • • • 4^38 och följaktligen året 1819 (eller det svåraste) emot 1816 (eller det lindrigaste), en öfvervigt af tillsammans Personer 13656 Tabell-Commissionen har i underdånig hemställan, af den 22 September 1820, och i anledning af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, i bref af den 14 Julii 1818, att vid den tiden ny Tabell-Upplaga vore af 3i6 Riksens Ständers noden, inkomma med underdånigt förslag till nya Tabell-Formulairer, haft nåden andraga den mindre pålitlighet sig visat i afseende på uppgifterne om dödsorsakerne, och synnerligast hurusom den i förra Formulairet upptagne titteln Oangifven Sjukdom tycktes hafva lemnat TabelUforfattarne en slags rättighet till åsidosättande af de , med dödsorsakernes närmare specification, afsedde så högst nödiga noggranna efterfrågningar, ända till den grad, att under det med år 18l 5 tillåndalupne Quinquennium, ett antal af icke mindre ån 43550 dödsfall, eller mera ån Jtdelen af hela Mortaliteten, • funnits i denna Column upptaget. På sådan grund, och efter inhemtadt yttrande och förslag af sakkunnige Läkare, blef ett med denna tituls uteslutande och hufvudsakligen i afseende på Sjukdomarne, till nosologisk ordning dem emellan, föråndradt Tabell-formulaire af Commissionen i underdånighet föreslaget, hvilket Eder Kongl. Maj:t under den 0) Julii 1821 i Nåder tåckts gilla och fastställa, hvarigenom åtminstone förbättring, om icke den fullständigaste noggrannhet för framtiden bör vara att förvänta, Ofvanbe, rörde förhållande visar sig emedlertid äfven under nu ifrågavarande Quinquennium, då, af sammanräknade 311644 dödsfall, icke mindre ån 427b! under Oangifven Sjukdom åro upptagne, hvarjemte anmårkningsvårdt före - Revisorers Berättelse. 3i 7 kommer, att under tituln: dode af ålderdomsbräcklighet 21 personer under 50 års ålder funnits inräknade.
Mot inflickandet af förra förslagets 21 ista § i förevaride §:s 3:dje mom. har jag ingenting att anmärka. Deremot finner jag alt Utsk. alldeles uteslutit det i den gamla 16:de §:n införda stadgandet om inbrotts förnyelse. Hvad kan skälet härtill vara? I anledn. häraf uplyste Hr Gr. o. Landtm., att den del af Utsk:s förut i ämnet föreslagna §, som rörde brottets förnyaude,;.utgjorde ett mom. i den nu föreslagna 14:de §:n. Gr. Sparre: Anlednm, hvarföre straff för Aerering af inbrott uteslutits, är den, att Htsk. ansett det vara eli onödigt uprepande, att bibehålla de ord, som hade afseende härå, enär de derför stadgade straffbestämmelserna voro fullkomligt lika med dem, som.föreskrifvils för itererad stöld. Utsk. ansåg fördenskull att delta lämpligen kunde införas i den §, der straffen för itererad stöld blifvit upräknade. Jag tror, att del på en gång är både enklare och lämpligare, att sålunda på ett ställe lala om återfall af ifrågavar:de brott, än att, såsom i förra föpslaget egde rum, skilja dem på tvenne olika ställen. > Den 30 Oktober. 153 Förevartde § blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. § 13. Sedan Hr Gr. o. Landtm, uplyst, ali R. o. Ad. bifallit den emot denna § svarande 14:de § i Utsk:s förra förslag, hvari endast skett den ändring, att §:n blifvit delad i 2:ne mom:r, och alt i första mom:t, efter ordet snatteri, blifvit ulfördt skiljetecknet semikolon, i st. f. komma i förra förslaget, blef propos. lill bifall å förevar:de punkt framställd och besvarad med Ja. § 14. Gr. Sparre:
Riksdag göra någon förminskning i nu bestämde pensionsbelopp, så kan en förminskning i deras pension som nu taga afsked icke vara någon betydlig besparing för Statsverket, men måste o t v i f v e 1 a k t i g t hos alla dessa personer verka en känsla af Statens orättvisa och det bör man väl söka förekomma. Pensionstaganden bör väl anse att pensionen är belöning för de tjenster han gjort, och således icke en flyktig nådegåfva, som man erhåller den ena Riksdagen till det beloppet och den andra Riksdagen till ett annat. För min del anser jag således det sväfvande, som förefinnes i denna punkt, icke böra ifrågakomma, utan antingen bör punkten helt och hållet afslås, eller i händelse R. o. Ad. skulle anse det vara för mycket, då icke lönerna blifva definitiva, åtminstone förändras på så sätt, att de under nästa statsregleringsperiod afskedstagande embetsoch tjenstemäns jemte vaktbetjentes pensioner icke komma att undergå någon förändring, utan att 138 Den 9 September f. m. pensionerna endast anses obestämde för dem som i framtiden taga afsked. Då likvisst i en punkt, som kommer längre fram, står att dessa pensioner endast skola gälla för nu pågående statsregleringsperiod, tror jag att R. o. Ad. skulle kunna, utan rubbning i den af mig uttalade grundsats, helt oell hållet afslå denna punkt, hvarå jag anhåller om propos. Gr. Lagerbjelke: StatsUtslcs mening har visserligen icke varit så obillig som den blifvit af den siste talaren upfattad. Utsk. hyste den åsigten, att då pensionsregloringen icke gjordes definitiv, skulle det kunna hända icke mindre att pensjonerne vid nästa Riksdag nedsattes, än äfven att de kunde komma att förhöjas, och i sådant fall ansåg Utsk. vigtigt att för den, som tog afsked under den icke definitiva löneregleringen, hölls öppet såväl att komma i åtnjutande af för höjd t som af nedsatt pensions-belopp. För min del tror jag att om också Utsk. icke begärt en sådan obillighet som man påbördat detsamma, har likväl Utsk. i denna punkt misstagit sig.
Så hade hon gått sluten och ordkarg hela vägen från franska kyrkan, men hennes följeslagerskor tycktes icke lägga märke till hennes envisa tystnad. Mor och dotter voro invecklade i ett lifligt samtal, och den gamla frun med den svarta baschliken öfver det gråsprängda håret log ungdomsfriskt och muntert, så ofta dottern gjorde en eller annan anmärkning öfver någon stackars förbigående, som blef det oskyldiga offret för fröken Camillas sarkastiska humor; och frestande var det också att skratta med, när man såg, hur det glittrade och tindrade i den unga flickans ögon, der de sutto långt, långt in i djupa ögongropar. Emellertid började samtalsämnena tryta; inga vandrande syntes till, och Camilla, som länge nog lemnat sin väninna i fred, måste nu hafva tyckt, att hon blef alt för osällskaplig. Hon såg på henne ett ögonblick, gaf henne en vänskaplig puff med sin paraplykrycka och mumlade derpå halfhögt: »Seså! Vakna upp Edith! Tycker du, att det är väder att gå i giftastankar i? Vänta med det tills våren kommer, och bror Fredrik hinner bli’ kry! Hm, jag för min del skulle tycka det vara riktigt genant att hafva en brudgum, som stod och hostade och harklade under hela vigseln.» Modern log, men Edith sjelf kunde icke svara. Hennes öfverläpp skälfde. Hon kunde icke begripa, huru de kunde skämta i dag, i dag, då alt var så öde, så melankoliskt ikring dem, och hon lät sin blick irra sökande rundt om. Om det blott hade funnits en blå punkt på himlahvalfvet, en enda, som kunnat gifva förhoppning om kommande sommardagar, om det blott hade funnits en fläck med blommor och sol hade väl också en gnista hopp kunnat tändas i hennes själ, men det fans icke en solglimt, ej ett spår till sol i det kulna landskapet. Hu, grått i grått, grådaskigt, gråkallt!
Rotehållarne beredt både säkerhet och lindring vid utgörande af detta onus, och grundlagt den önskan att äfven Rusthållarnes i enahanda afseende hittills nog obestämda åligganden likaledes måtte till något visst årligt belopp fastställas, eller åt» minstone genom noggrannt bestämmande af beklädnadens så väl beskaffenhet som slitningstid, emot framtida äfventyr försäkras. Till sådane slags onera hörer ock den på hemmanen indeldte afradsoch kronotionde-spannemålen, om hvars utgörande på ett med räntegifvares och räntetagares ömsesidiga rätt och fördel instämmande sätt, Kongl. Majt med Riksens Ständer vid flere tillfällen förordnat, men uti hviket ämne ännu ett och annat torde återstå till räntegifvarnes fredande från räntetagarnes samt deras ombuds och upphördsmäns icke sällan stegrade anspråk på annan och bättre spaanemål, än räntegifvarne förmå anskaffa, eller ock på öfverdrifven lösen; hvilket skulle förekommas om hvarje hemman, sorn är indeladt till utgörande af spaonemål utöfver sin production, eller af annan slags spannemål, än å dess ägor produceras, lemnades ovilkorlig rät* Den 6 Februarii. tighet, i förening med ovilkorlig pligt, att densamma efter Markegång med penningar lösa.
Hvad jag i förevarande hänseende yttrade uti ofvannämnde Tillägg till min Embetsberättelse, hvilket utdelades till samtlige representanterna, var ord för ord följande: »Skiljaktigheten vid tillämpningen af detta lagrum (23 § Inteckningslagen) angår allenast frågan om vigten och betydelsen af deri förekommande ordet: -»inforas.» »Ofvannämnda klagomål afse nemligen de förhållanden: att sedan Styrelsen för Försäkrings-aktie-bolaget Skandia låtit den 9 Augusti 1858, för erhållande af inteckningsförnyelse, inför Stockbonäs Rådstufvurätt förete fem särskilda, i fastigheter inom Götheborgs stad intecknade skuldebref, och den 4 pålöljda Oktober till Rådstugurätten i Götheborg ingifva Stockholms Rådstufvurätts öfver företeendet derstädes utfärdade särskilda bevis, innehållande, bland annat, att å originalskuldebrefven blifvit tecknade intyg om ändamålet med uppvisandet, Rådstufvurätten i Götheborg sistnämnde dag förklarat, att då de ifrågavarande skuldsedlarna icke, enligt hvad de företedda utdragen af Stockholms Rådstufvurätts intecknings-protokoli utvisade, blifvit, på sätt i 23 § af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 föreskrifves, i protokollet införda, kunde de sökta inteckningsförnyelserna då icke meddelas; — samt att, efter det Styrelsen hos Kongl.
Skulderne hafva ingått tvänne serskild ta, till följd af Kongl. Brefvet den 12 December 1829, af Gamla PassevalanceFonden år iS3o upptagne lån, den 11 Maj af .. .. 16,000. —- — och den 22; Juni .. . ., . .. ., 10,2156: 18. 8. tillhopa 26,2156: 18. 8. Ätt upphandlingar för Sqvadronerne äfven skett utan Auction , har visat sig, bland annat, deraf: att elen 3o April 1829 ett anbud af Lagerstedt, till lcfverering af 900 L® Hö å i5 sk. 8 r:st. per Lispund och af 60 Sk® Halm a 1 R:dr 16 sk. Skeppundet, af Intendenten antagits, . ehuru en annan person, Wistelius, hade samma dag derstädes, efter förutgängen Auction, slutit Contract om lefverance af 2000 L® Hö å 10 sk. 7 r:st. L®:det och af 5oo Sk® Hahn å 1 R:dr Sk®:det. C 6r ) MötesPassevo lauce Medels-Fonder ne Lafva blifvit redovisade på det sätt, alt 4:o för 1829 års MötesPassevolance-afgifter, (eller dera som Rustoch Rothållare åtogo sig alt utgöra samma år, i öfverensstämmelse med de år 1812 stadgade grunder, sedan samma afgift, enligt derom afslutade Contracler, upphörde med åren 1827 och 182.8,) — tvänne serskildta Ilufvudbötker funnits upprättade, nemligen: a) 1829 års Huf vudbok för samma års MölesPassevoIanceMedel, oell b) ]83o års Hufvudbok.för 1829 års Mötes P as sevolan ceMedel; hvilka hägge blifvit remitterade till granskning i Kongl.
Sedan den genom Kongl. Kungörelsen den 14 Februari 1835 stadgade preskriptionstid för invexlingen af de under nära ett halft århundrade genom Riksgäldskontoret utgifna och under benämningen ”riksgäldssedlar” i allmänna rörelsen, såsom eli vid alla liqvider gångbart sedelmynt, begagnade kreditsedlar med år 1845 tilländagått, hafva vid hvarje derefter inträffad Riksdag frågor förekommit om inlösandet af en mängd då aflemnade dylika sedlar, oaktadt den tid, inom hvilken desamma borde för sådant ändamål hos Riksgälds-kontoret företes, dessförinnan redan förflutit. De under innevarande Riksdag härom väckta frågor hafva blifvit Rikets Ständer underställda dels genom några inom Presteoch Borgare-stånden afgifna motioner och dels genom flera serskilda under Riksdagens lopp till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ingifna och af Fullmäktige efter vanligheten till Stats-Utskottet öfverlemnade ansökningar; varande nyss åberopade motioner väckta af Professor Agardh samt Herrar L. W. Henschen och C. G. Fridstedt. 1 fråga om ofvan omförmälda under 1834 och 1835 års Riksdag af då varande Stats-Utskott föreslagna och af Rikets Ständer beslutade preskriptionstid! för riksgälds-sedlarnes inlösande, förklarade detta Utskott, att medelst fastställandet af en viss lid, hvarefter invexlingen af ineranämnde sedlar skulle upphöra, så mycket mindre kunde afses att åt Staten bereda någon fördel på den enskilde sedelhafvarens bekostnad, som ”Rikets Ständer, i allt fall, vore oförhindrade att, derest enskilda bevekande omständigheter skulle sig förete, uppå skeende ansökningar, bevilja inlösen af riksgäldssedelefter preskriptionstidens utgång.” Med åberopande af nu anförda, innan preskriptions-författningen beslöts och utfärdades, meddelade uttryckliga förklarande, hafva Bih. till It. St.
S. A. K. H os Riksens Ständer har fråga blifvit väckt om åtskilliga förändringar uti nu gällande Författningar om mätning och stämpling af kolskrindorj i hvilket afseende är vordet föreslaget, dels att en viss tid måtte bestämma3 för kol-skrindors justering och kröning, dels att äfven okrönta nya skrindor kunde, vid kols transporterande till afsalu eller räntelefverering, få begagnas, intilldess de samma hunnit blifva af Kolmätaren, stämplade, dels ock att Kolmätares befattning måtte alldeles upphöra och Allmogen erhålla tillåtelse, att forsla sina kol uti ryjsar ellar skrin? si4 Underduniga Skrifvelser. elor af hvad beskaffenhet, de kunde finna nyttigast, då det endast finge ankomma på Bruksegaren, till hvilken varan försåldes, att låta nn-' dersöka kolryssens innehåll. Vid öfvervägande af desse olika förslag, hafva Riksens Ständer ansett, det all osäkerhet emellan köpare och säljare samt all anledning till tvister dem emellan bäst vore förekommen derigenom, att sjelfva skrindan, ryssen eller •tigen, hvari kolen inrymmas, genast utvisar beloppet, äfvensom att uppmätning med Tunna vid Bruk eller Bergverk skulle medföra en betydlig tidsutdrägt; På grund hvaraf Riksens Ständer alltså funnit mätning och stämpling af kol-skrindor och ryssar böra fortfara; Och då Riksens Ständer dessutom inhemtat, att en ny Författning om kolmåttet redan länge lärer varit under utarbetning af Corn mittera de, åt hvilka E. K. M, i Nåder uppdragit, att, efter jemnförelse af alla gällande Författningar, uppgifva Förslag till rättelser och förbättringar deruti, förmoda Riksens Ständer, att detta ämne, i dess sammanhang med Bergsoch Bruks-Handteringen i allmänhet, icke lärer undfalla Committerade, hvilka äro i tillfälle, att, med kännedom om alla olika förhållanden, som härvid böra komma i betraktande, det samma bedöma och till JB. K, M;ts Nådiga pröfning hemställa. Riksens
Eli af Riksens Ständer nedsatt, af Deras egna Medlemmar sonueradt Utskott, har sannolikt någon annan bestämmelse än det servila iakttagandet af den döda bokstalmen, bör mäl npnjas annorlunda än ssm ett renssrifnmgs Contoir. Skulle detta Utskott ej anses kunna döma om helswa JZestuketS mening, dch sm denna menings bibehållande äfroen med sörkyd» ligande tillsakkser eller ordsörändringar eller förkorrtnin, gar, more Urffottet sannerligen öswerflödigt. Den föresiagns och i betz flästa delar gillade Riksdags Ordningen Älfwer dock kiar anledning, att Expeditions Utffotters skyldighet i sjekfwa werket är« ej att eopiera § men att upsättg Bcftuten, hwilka sedermera in g>1S" ni skola justeras. Göres dä någon erinran wid styiiseringen, och Riksens Ständer derom sig sörena, lärer rättelsen sörmodeligen kunna werkställaö, utan någon anjwarö' eller förklarings, ssyldighet för Utssottet, om Den i December. LZ svin colleckift agerar Riksens Sränders Coneepist; med ungefärligen lika förhållande till Riksens Ständer som ett Publikt Werkt Secreterare till samma Werk. Det förstas att här blott är sräga om ordformer; Hwad som är werkcligt Beslut bör wifierljgen ej kunna förändras. Utskotter tror fig redan hafwa bewisat stn grannlagenhet härutinnan och äswen latjt flere expeditioner hwitå, oftast för sä obetydcliga skiljaktighcter i Befluten, art, efter Utskottets omdöme, de pä första anmälan lätt skulle kunnat jämkas. Sedan Utskottet säledeS » allmänhet tillkänna» gifwit Dest pä anförde skäl grundade öfwertygelse om hwad