Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade jag varit närvarande, så hade jag icke underlåtit, att begära något afseende för lagens allmänna bud, att hvar äger sin sak böta, men icke annors rätt förvärka, Då jag besinnar frågans beskaffenhet, uppstår likväl hos mig ett hopp, att Kongl. Majit torde vägra sanction åt ett sådant beslut, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om icke Ridderskapet och A? deln behagade förblifva vid sitt, angående den föreslagna redactioaen af 53 §., redan fat; tade beslut. 124 Den 4 jfutif Ropades Ja. §, 54< Ej må någon upptaga annan Ätts namn eller 'vapen den må vara lefvande eljer utdöd j med mindre han dertill genom för någon särskild Att gällande Författning berättigad ar. Och blef denna nya redaction af Ridderskapat och Adeln gillad. Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, under godkännande af Herr Munck af Rosensköld® prin-* cip, i afseende å Bänkmännens afskaffande , denna fråga ytterligare finge till nästa Riksdag uppskjutas. Bifölls. H err Mank af Rosensköld, Eherhard: Utan att viiija pä något sätt sätta mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, anhåller jag endast, att fä till Protocollet anmäla min reservation deremot, att verkställigheten af ett redan sistlidne Riksdag fattadt beslut ytterligare till en annan Riksdag uppskjutes. Friherre Boije, Ludvig: Då jag nu bifallit uppskofvet, men sista Riksdag var en af dem, som mest yrkade Bänkmännens afskaffande; så tror jag mig böra förklara, att jag visserligen tänker nu som år 1815 » frågan, men att, då Den 4 Julii. 125 Riddarhuset, hvars personal vid denna Riksdag varit öfver 600, nu består af, kanhända, 60 å 70 Ledamöter, jag anser frågans vigt fordra ett uppskof3 och frågan vinner dessutom mera på att framdeles bliiva pröfvad af ett större antal Ledamöter. I alla fall har jag förfarit efter min öfvertygelse. Herr Munck af Rosensköld:
St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättclse till 1859 års Riksdag. 22 170 hok, meddelade Borgmästaren det uti inspektions-protokollet antecknade föreläggande (att, derest Borgmästaren ville undgå åtal för den anmärkta försummelsen, inom två månader derefter insända behörigt intyg, att 1852 urs protokoll blifvit fullständigt uppsatta), icke heller i anledning häraf gjorde någon erinran, utan stillatigande mottog detsamma; samt att vittnet, som efter det ifrågavarande dombok 1851- års sommar blifvit till Hofrätten insänd, haft tillfälle genomse densamma, kunde intyga, att vid inspektionstillfallet större luckor emellan uppsatta paragrafer funnits, än hvad den till Kongl. Hofrätten inkomna dombok utvisade; hvarjemte vittnet, på särskild fråga, om den af vittnet, såsom Justitie-Ombudsmannens Sekreterare, författade omförmälda anteckning i Justitie-Ombudsmannens Diarium för den 13 Juni 1853, hvilken innehölle, att vid genomseende af Rådstufvurättens i Thorshälla protokoll för åren 1852 och 1853 förekommit, att en ej obetydlig del af samma protokoll icke blifvit uppsatt, öfverensstämde med förhållandet, sådant vittnet det då uppfattat, lemnat jakande svar för så vidt frågan angick anteckningen rörande Rådstufvurättens protokoll för år 1852. Advokatfiskals-embetet yrkade nu ibland annat, att då genom vittnesmålet emot Borgmästaren förekommit den bevisning, sorn fordrades för tillämpningen af lagens stadgande i 29 och 30 §§, 7 Kap.
Detta förslag, emot hvilket någon särskild anmärkn' ng icke blifvit i det deröfver från Kommers-kollegium infordrade underdåniga utlåtande framställd, afser visserligen en högst betydlig minskning i de Handelsoch Sjöfarts-fonden nu tillHylande och med rörelsens utveckling årligen stigande inkomster, med hvilka flera allmännyttiga och för handeln och sjöfarten isynnerhet gagnande företag skola understödjas och utföras; men då, såsom kommitterade antagit, nämnde fond med det löreslagna anslaget och den tillökning deri, som vid en stigande tulluppbörd skulle ega rum, jemte fondens i öfrigt egande och påräkneliga tillgångar bör för fram tiden blifva tillräcklig för de med fonden afsedda ändamål, samt det för tullagstiftningens ordnande är af synnerlig vigt, att de, jemte tullun»guiderna, till Statens icke mindre än till städernas behof af varutrafiken utgående särskilda afgifter komma att upphöra och i tullsatserna inbegripas, tvekar jag icke att underdånigst tillstyrka bifall till hvad kommitterade, i fråga om afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden, på sätt här förut är närnndt, föreslagit. Reträflände vidare de vid varors fört ull ni ng till städerna ingående särskilta äfgifter och deribland den väsendtligaste, eller tolagen, hafva kommitterade, efter \ IS Kongl.
Besvo. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 7. 7 méens eller flottans bevärings-områden hörande beväringsmanskap af alla fem klasserna, hvilka förslag sednast inom den 15 Augusti hvarje år skola till Kongl. Maj t genom vederbörande Stats-departement i underdånighet insändas. Mom. 2. För Stockholm skall Öfver-ståthållaren och för öfriga sjöstäder vederbörande Magistrat inom den 1 Februari hvarje år till Sjöförsvars-departementet insända specifik uppgift å antalet af de i staden skattskrifne eller för öfrigt i dess sjöinansrullor inskrifne beväringsskyldige sjökapitener, styrmän och sjöfolk af handelsflottan samt maskinister å enskilda personers eller bolags ångfartyg. Dessa maskinister skall det fördenskull hädanefter åligga att låta sig å sjömanshus eller i Magistraternas rutlor öfver sjöfolk inskrifvas, och dessutom, så vida de finnas inom riket och fortfarande utöfva sitt yrke, att en gång hvarje år till sjö manshuset eller Magistraten anmäla sin vistelseort och den sjöfart, de för året eller tillfället antagit. § 21. I afseende å de besigtningar, som till utrönande af de utskrifnes duglighet till krigstjenst komma att anställas, äfvensom rörande de mönstringar, beväringsmanskapet skall undergå, och hvad mera vid dess uppbådande blifver nödigt att iakttaga, lände till efterrättelse hvad derom är eller kan blifva i nåder stadgadt. Om beväringsmanskapets uttagning till tjenstgöring samt om dess skyldigheter och ansvar derunder. § 22. Från vissa områden af riket skall beväringsmanskapet uttagas för fiol lans och från vissa för arméens behof.
Om vintrarne kör hon » gulingen » på Bergens gator eller i dess omgifningar, och om sommaren tar hon emot gäster och gör långa fjällturer, ty hon är en sportkvinna. Sommarhemmet är alltid sätern på Lofthus, hvarifrån hon kan se ner på Villa Ringgolfsnes — pensionatet vid fjordbrädden, där hennes lefnadsroman afslutades. Hon har ingen tjänare och sköter sjelf sitt miniatyrjordbruk — sätter och tar upp potatisen, stackar och kör in höet, ryktar och fodrar hästen. Det är detta — att kunna och vilja hjälpa sig själf i hvad möjligt är — som väcker människors undran — därför att det är så ovanligt. Men nu är vinet drucket, och en inre röst säger mig, att jag bör taga afsked. Fru K. följer mig ut. V i stanna på ängsmarken, som går ända fram till dörren. Höet står i stacken och doftar starkt i solskenet — Gulingen betar helt nära. En målarinna — Fru K. sommargäst — står vid sitt staffli med en stor duk framför sig. Alla människor ta för öfrigt vyer här. Hon målar en angelica som skarpt tecknar sig mot en blåsvart fjällvägg. Där ute på gräsplanen har man en underbar utsikt. Till höger djupt nere fjorden med sitt förunderligt djupgröna vatten, och på dess andra strand den väldiga Aganuten vi hvars fot stortingsmannen Johannes Aga — Norges äldste och kanske mest betydande odalman — lefver i sitt sexhundraåriga hus; där bredvid Folgefonnen med sin glittrande iskrona. Till vänster mäktiga skogklädda åsar, från hvilka Skrikjoforsen och Björneböxet störta ned i väldiga kaskader. I fonden stänges fjorden — så synes det — af fjällen och en utskjutande löfklädd udde, på hvilken ett kyrktorn sticker fram. Det är TJllensvangs kyrka, densamma som af Kjerulf, Wergeland, Muncb, Gude och Tidemand med flere förevigats i toner, ord och bild.
Och nu stod hon der med ens som ett konkret helt af kropp och själ, der tätt invid honom, så nära honom, att han kände hennes unga doft och måste taga den lilla bruna handen i sin och känna den röra sig i sin som en liten lefvande dunklädd fogelunge, hvars hjerta man kan höra slå ... Han blef med ens så uppsluppen till mods; brydde sig inte om att veta grunden; och blef ännu mera uppsluppen. Och tillika så underligt, innerligt god ända in i själen: – det sken plötsligt upp så ljust och varmt derinne, som när man sofvit en rigtigt god sömn långt in i morgonen och fönsterluckorna slås undan och soldagern derute bländar mäktig och full bakom hvita och röda knoppar och skära, gröna blad ... Borta på Frimurarekällaren satt emellertid Nisse hos Bob. Bob hade farit till, som stucken af en orm, när han såg Nisses stora gestalt fylla dörröppningen. Nisse slog sig gemytligt ned hos honom, nickade, men sade ingenting. «Du här?» trefvade Bob sig fram. Nisse nickade stumt. «Är festen slut redan?» fortsatte Bob med skelande ögon. «Slut!?» grinade Nisse. «Nu begynner den ju först. Ja, jag menar naturligtvis inte för oss, gamla vrak.» Bobs pipskägg började röra på sig. «Och de andra två?» «Barnen, menar du. De gnaska konfekt, tänker jag.» «Sitta de ännu samman!» «Ja.» «Ensamma!» «Ja.» «Hör på nu, Nisse: du är den ...» Bob blef blå i synen under ett våldsamt hostanfall. «Lugna dig, Bob,» förmanade Nisse. «Det är inte så farligt. Diese himmlischen Gestalten, sie fragen nicht nach Mann und Weib. Och för resten tittar jag genast in till dem igen. Jag ville bara på detta diskreta vis ge dem tillfälle att finna hvarandra. Du är svag i tillämpad psykologi, Bob. – Go kväll, hon. Ge mig en magbitter! Det här tar på organismen.» Om en liten halftimma såg Nisse på klockan. «Så,» sade han och stjelpte cylindern på. «Nu kan det vara på tiden att se efter sitt verk.
Rikets invånare bygga ett så väl grundad; hopp om Rikets fortfarande sällhet och ära, fann likväl Borgare-Ståndet uppmärksamheten för det behof, som i en framtid skulle kunna uppkomma för ytterligare disposition af denna Kongsgård, samt de sedan detta Betänkandes afgifvande nu förändrade omständigheter fordra, att detsamma åtsr-remitterns, med anmärkning, att Hans Kongl. Htvjhet Kron-Prinsen icke må emottaga nyttjande rätten af Tullgarns Kongsgård på längre tid, än intilldess han såsom Konung uppstiger på Svenska Thronen ; om hvilket Borgare - Ståndets Beslut de öfrige Resp. Med - Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Föredrogs å nyo Riksens Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotts den 16 sisth Januari afgifne och den 27 i samma månad på bordet lagda Betänkande, i anledning af yrkad rättighet att å Marknaderne i Riket få på den utsatte marknadsdagen Löpa och sälja lofgifna produkter, sorn af Landtrnannen sjelf förfärdigas, utan att afbida Marknadens kungörande på hittills vanligt sätt; uti hvilket betänkande af anförde orsaker tillstyrkes , det all handel å Marknad uti den Stad eller å det ställe på Landet, der den är tilläten au hällas, P/of. Utdrag d. 9 Febr. tgl g, mg kunde fritt fa bortas, sa snart marknadsdagen jnträdf, utan afbidan af Marknadens kungörande eller utlysande med Trumslag, men att, för Marknads-fridens skull, sådan lysning oförändrad må bibehållas, både vid Marknadens början och vid dess slut; do?!k hade betnälre Utskott tillika hemställt att ifrågavarande mål matte , enär det åsyftade ändring uti 2 §. samt jemväl till någon del 6 i yide Cap. HandelsBallcen, blifva till JLag-Utskottet remitteradt. Med bifall till livad
Sundhets-colhm i allmänhet skall hålla noggrann vård deröfver, att det vaccin-ämne, som till användande utlemnas, icke må tagas från andra än friska personer,” tillåter jag mig erinra, att såvida fråga är om den depot, hvilken står under Collegii mera omedelbara tillsyn, eller den i Stockholm, bör äfven detta vara lätt att upfylla; hvaremot föreskriften blifver så godt som overkställbar, vid tillämpning deraf till skyddskoppympningeu på landet, och så riktigt syftemålet med denna föreskrift nu synes, är densamma doek allt för allmän att ens böra ovilkorligen tillämpas. Så finnas t. ex. landsorter, der, enl. de ingångne rapporterne om vaccinationen, man knappast kan påträffa något enda barn, som icke mer elter mindre af skabb är angripet. Ehuru detta förhållande betydligt motverkar vaccinationens framgång, och så visst det är, att man bör undvika att frän ett sådant sjukt barn, vaccinera ett fullkomligt friskt, skulle jag dock icke tro, att någon våda upkomme deraf, att man på eli annat, af samma sjukdom angripet barn, använda vaccin-ämne från det sjuka, såvida nemi, skyddskopporna hos detta sednare i öfrigt hade egenskapen af äkta. Att smittosamma sjukdomar af vådligare beskaffenhet än den exempelvis anförda, kunna genom användande af ymp-ämne från sjuka barn bibringas friska, vill jag visserligen icke neka; men jag tror dock, att man i detta afseende har mindre alt frukta. Får det vaccinerade, för dold, smittosam sjukdom misstänkta barnet, fullkomligt utbildade, äkta skyddskoppor, så löper man, enl. min tanka, vid begagnandet af det från dessa tagna ymp-ämnet, ingen fara alt derigenom bibringa annan sjukdom. Finnes deremot synbar smittosam sjukdom hos en vaccinerad person, bör det desto mindre komma i fråga, alt från en sådan taga vaccinämne till fortplantning, som i sådant fall ympningen sannolikast icke slår an, eller åtminstone icke frambringar fullt utbildade skyddskoppor, med alla karaktärer af äkta. Endast okunnighet om kännetecknen på dessa, eller ock en oförsvarlig vårdslöshet, skulle alltså kunna föranleda dertill, alt del dyrbara skyddsmedlet mot 3 H. 14 210
Om ett eller annat missbruk dervid föröfvas utaf någon vidskeplig Prest, så kan rättelse härutinnan vinnas genom besvärs anförande; Då hvarje enskild part har vägert öppen att beifra sådane niissbriik, synes mig att man kan vara trygg för öftäre förnyande deraf. Hvad sluteligen angår Prosten Dedekinds reservation, som endast afser bestämmande af gränsorne mellan egentligen Criminella mål, och de, som tillhöra KyrkoRåds handläggning, så tror jag icke, att något vidare behöfver i detta afseende stadgas, än hvad Förfa ttningarne redan innehålla. Jag tillstyrker bifall till detta Utlåtande. ajo Den 3o Ju lii f. tö. Herr Hjertaj Gustaf: Sedan så mänga anmärkningar, hvari jag till en del instämmer, blifvit emot detta Utlåtande gjorde, och tiden är så långt framliden, skall jag söka göra min framställning i ämnet så korrt som möjligt. Jag vet visserligen, alt den beskattningsrätt, som Sockenstämmor tillvällat sig, i mångå fall är olaglig; men jag begriper icke, huru vid lagliga Sockenstämmo-beslut skulle tillgå, om icke de frånvarande voro skyldige att åtnöjas med de närvarandes belut. Sjelfva Författningen örn föremålen för Sockenstämmor är tydlig-, och jag tror, att endast missbruk, som genom ändrings sökande kunna rättas, föranledt en stor del af de öfverklagade förhållanderne. Man bör derföre hufvudsakligen öfverlemna åt enskilte, att häruti söka rättelse. Men de flere Motioner, som i ämnet blifvit gjorde, hade bordt föranleda Utskotten att efterforska de egenteliga orsakerne till det onda, hvaröfver klagan föres. Utskotten skulle då funnit, alt det härrörde af helt andra ingrepp mot Författningarne, än de Motionairerne Uppgifvit.
Maj:ts för densamma utfärdade reglemente, skall stå under Konungens Befallningshafvandes öfverinseende och förvaltning, tillkommit i följd af en statens tjcnstemans förvållande, anser Utskottet med hänsigt härtill samt med afseende jemväl å det välgörande ändamål, som med kassan åsyftas, billigheten fordra, att staten godtgör den sålunda uppkomna, förlusten samt dymedelst sätter meranämnde välgörande inrättning i tillfälle att uppfylla de densamma åliggande förbindelser; och tillstyrker Utskottet fördenskull, att Rikets Ständer ville medgifva att, sedan utredt blifvit beloppet af den förlust, som merb<>rörde pensionskassa lidit till hufvudstol i följd af Landträntmästaren E. G■ Harlins iråkade balans, samma förlust må af Riksgäldskontoret kassan ersättas; hvaremot den eller de utdelningar i vederbörandes konkursmassor, som derefter kunna pensionskassan tillfalla, i stället, skola till statsverket ingå. Stockholm den 20 Juni 1851. Ank. tilt Exp.-Utsk. d. 26 Juni 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ls nådiga skrifvelse lill Rikets Ständers StatsUtskott, i fråga om medel till fullbordande af Strömsholms kanals ombyggnad. kV. .4.) Tilt Kongl. Maj:t har Strömsholms nya kanalbolag, enligt vid allmän bolagsstämma fattadt beslut, genom dess direktion inkommit med underdånig framställning rörande bolagets närvarande ställning och de orsaker, som, utan bolagets eller direktionens vållande, skola densamma föranledt, med anförande dervid, bland annat, att vid verkställigheten af Strömsholms kanals ombyggnad öfverste-iöjtnanten m. m. J. Edströms åren 1831—1833 hällne undersökning, på grund hvaraf den af honom föreslagna, af Kongl.
Barthelsson, deruti bland annat föreslås inrättandet dels af en Akerbruks-Discont och dels af några Filial-Disconter i Landsorterna, till Landtmannens undeidättande med Lån. 3:0 Af Riksdags-Fullmägtigen Joh. Longberg, rörande förslag till penninge-bristens afhjelpande och om inrättning af ett JordbruksContoir. 4:0 Af Riksdagsmannen Eric Pehrsson från Fernebo Härad oell Philipstads Bergslag, angående nödvändigheten af kraftiga och med allvarsamhet liandhafda förbud emot införsel och förbrukning af utländska öfverflöds-varor. 5:0 Af Riksdags-Fullmägtigen Bengt Svensson från Östergöthland, med hemställan, att till upphjelpande af det djupt nedfallna myntvärdet, den öfverdrifna import, som nu nedtrycker vår Handels-våg, må hämmas; att Lane tillfällen emot lägre renta öppnas för Näringarna och deribland framför allt Jordbruket, samt en oinskränkt Handelsoch Närings-frihet inom Landet medgifves. Som Utskottet uti Dess till Riksens Ständer afgifna Betänkande, rörande den öfverklagade förlägenheten i allmänna rörelsen, redan yttrat sina tankar uti de till Utskottets föremål höran - Den 2 Juli• hörande ämnen, hvarom frågor blifvit i förenämnda Memorial väckta; så har Utskottet ansett sig endast böra detsamma nu Vördsamt åberopa. Stockholm den 30 Juni 1815. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli, Högvörd. Prest-St3ndet den 2 Vallöf!. Borgare-Ståndet den 3 _ Hederv, Bonde-Ståndet den 2 _ Vördsamt Memorial! Ifrån Höglofl. Ridderskapet och Adeln äro till Särskildta Utskottet remitterade ?:ne af Herr Grefve Carl Stellan Mörner och Herr Friherre G. L.
Listtofllor, hvilka om vinterkvällarne äro sköna till oss och barnen, förfärdigar jag själf, och dessa spara till någon del skodon. För att spara duktyg och tvätt använda vi hvit vaxduksduk till matbordet och liknande till barnen. Se här en tablå öfver våra utgifter: servetter Hyra Ved - Jungfruns lön med städsel och julpenningar Kläder åt man, hustru och tre barn Lifförsäkringsafgift för min man ?t 1000 kr. » för mig » » » Kr. 200 — 100 — 75, — 200, — 30, — 40,80 Tidningar och böcker 25, — Barnens böcker (några dyrbara dylika eller terminsafgifter förekomma ej, då barnen begagna folkskolan) 15, — 300 kg. rågmjöl, hvaraf jag på hösten bakar spisbröd af 250 kg. Det öfriga har jag till paltbröd och till vattgröt, hvilken ganska ofta måste ingå i min matsedel 42, — 175 kg. hvetemjöl, hvaraf jag, som nämndt, bakar skorpor 4 ggr årligen samt mjuka bullar en gång i veckan i järnspiseln samt till småbröd och extra kakor vid jul och födelsedagar samt till matlagning 35, — 100 kg. rågsikt, hvaraf jag hvarje vecka bakar sirupslimpor i spiselugnen 17, — 100 kg. fläsk, till hvilket jag då räknar svinränta, ister etc 80, — 34 kg. kött, hvilket jag köper samtidigt med fläsket för att ha dels till korf, dels att salta in något - 25,50 En » ränta » efter oxe eller ko 5, — 27? liter söt mjölk dagl. » » ä 4 öre 30,50 0,8 kg. (2 " B) smör i veckan ft 75 öre %. 78, — 12 tjog ägg, hvaraf jag på vintern använder I D U N 198 vudsakligen mönster till arbeten, som sedan tillverkas af henne och hennes dotter, hvilken synes hafva ärft moderns ovanliga begåfning.
Utskottet har dervid äfven pröfvat de af Banko-fullmägtige hos Utskottet föreslagna förändringar i åtskilliga af föreskrifterna i nämnda artikel af reglementet; och får Utskottet i afseende på uppställningen af detta betänkande anmärka, att de i artikeln 4 af nu gällande Banko-reglemente förekommande §§, hvilka här icke särskildt omförmälas, ansetts böra oförändrade i det nya Banko-reglementet intagas. I de angående utlåning till Staten och allmänna inrättningar, under §§ 40, 41, 42 och 43, i reglementet upptagna föreskrifter, är ändring icke ifrågasatt; men till denna afdelning af låneoch kreditiv-rörelsen torde böra hänföras ett stadgande om Allmänna Hypotheksbankens skuld till Banken för Öfvertagna fastighetslån, hvilket föreslås af följande lydelse: l:o. De af Allmänna Hypotheksbanken, mot säkerhet i denna banks obligationer, från Rikets Ständers Bank öfvertagna fordringar mot pant af inteckning i fastighet på landet och återbetalning i sedlar till belopp, Banko-Utskott«ls Memorial M 10. 3 samma fordringar vid 1864 års slut utgjorde, eller 6,280,832 R:dr 56 öre Riksmynt, liqvideras i öfverensstämmelse med uppgjordt aftal och antagen amorteringsplan. Till manufakturernas och fabrikernas understöd är anvisadt ett kreditiv af 2,250,000 R:dr, hvilket, enligt 44 § i reglementet, intill nästa (innevarande) riksdag, hålles Kongl. Kommers-kollegium till handa mot vilkor, bland andra, att för de å kreditivet dragna summor beräknas tre procent årlig ränta. Om fortfarandet al detta kreditiv är fråga ej väckt; men i nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 27 Oktober nästlidet år (N:o 19) har Kongl.
Besv-. och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 100.) S. A. K. Med hänseende till det menliga tvång, handeln i Sölvitsborg under nuvarande förhållanden vore underkastad, genom ofördelaktiga prisbestämmelser, i jemförelse med dem, hvilka i stapelstäderne göra sig gällande, och då undanrödjandet af, denna olägenhet skulle innefatta en icke ringa förmån så väl för staden och närmaste orten, som för flera trakter i Christianstads och Kronobergs län, hvilka voro belägna närmare intill Sölvitsborg, än lill andra sjösfäder, hvartill komme, att denna stad, under de sednare åren, med högst betydliga uppoffringar vidtagit sådana förbättringar af sin hamn, alt 12 å 13 fot djupgående fartyg derstädes kunna inlöpa; att iästetalet af staden tillhöriga fartyg ökats från 368 Jill 448, och att staden, äfven under nuvarande, i anseende till saknaden af stapelfrihet, mindre gynnsamma förhållanden, så förkofrats, att den blifvit uppflyttad från femte till fjerde klassen, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om utverkande af stapelrält för nämnde stad. Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer visserligen inhemtat, att E. K. M:t under den 13 April 1850 förklarat