Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
133 all föreskrift om händelser af nu i fråga varande beskaffenhet. Men om häraf följde, att för sådana händelser ingen anvisning på ansvar vore att i detta lagställe söka; så följde ock, att der ej heller i något fall kunde sökas dylik anvisning för åtal emot Konungens Befallningshafvande å embetsförsummelser i mål, som rörde allmän hushållning och polis. Antingen skulle nemligen alla dylika försummelser vara fredade från ansvar, eller ansvarsbestämningen vara att söka annorstädes, eller ock måste den från omförmälte lagställe stå att hämta. Nu kunde det första af dessa alternatif säkerligen icke äga rum; och hvilketdera af de öfriga som inträffade, så blefve detsamma ej svårare att använda på här förevarande fall, än på alla öfriga försummelser i förvaltningen af allmän hushållning och polis. Vid en sådan tillämpning insåg jag visserligen, att det i fråga varande lagstället måste tolkas genom utsträckning, så att derunder inbegripas icke endast de i bokstafven upptagna fall, der fel blifvit uppsåtligen och i elak afsigt begånget; men en sådan tolkning är ej mindre nödvändig äfven då, när fråga blir om lagställets tillämpande på de ärenden, för hvilka det egentligen är skrifvet, nemligen utsökningsmål, der fel och försummelser äfvenledes utan elakt uppsåt kunna inträffa och säkerligen ej alltid få lemnäs utan ansvarspåföljd. Om nu äfven i dessa mål ledningen för en sådan tolkning måste hämtas från det lagställe, 1 kap. 12 §. Rättegångsbalken, hvarpå syftas i förra ställets hänvisning till hvad om domare i denna balk säges; och om på detta sätt ansvarsbestämning uppkommer äfven för de fall, der felet är begånget af vårdslöshet eller oförstånd; så trodde jag det icke böra begäras, att detta förfaringssätt må vara mera umbärlig t vid lagens tillämpning äfven i andra ämnen, för hvilka den icke omedelbarligen är skrifven *). Härmed hoppades jag
Dä det ä ena sidan är nödigt, att ett wisit ekSsormulair i allmänhet gifwes för fordringöägare i conconrser; är der ock ä den andra angelägik, att samma formulair jämte ett widsträktare bestämmande «f Fjerde Landet tTl o 61. säk» A46 Dm 16 December. särskildt? förhållande!, i anseende till den olika egenskap Hivaruiider Borgenär eden afiägger, innefattar sadane föreskrifter, son» för hwarje kill?älle i möjlig man äro lämplige, uran att genom otydlighet eller obestämda Uttryck sätra ken person, hwiiken fordran bcwakar, i »villrådighet att med rent samw.le densamma beswärja eller komma honom mindre upmärksam pä orden, att med begagnande as någre för hrns edgång mindre p?tz»nde termer, esler destcs verbala betydelse, göra en engtig cd. Uppå denne grund och dä föreskriften uti oiiu förmäldke eds-formulaic icke kunnat anses lämplig i andra fall än wid bcwakning as egne fordringar hafira Riksens Ständer funnit samma föreskrift tarswa rättelse för de tillfällen, da fordringar anmälas af personer, hwilka ä det allmännas wägnar sadan åtgärd aligger, eller genom stelfwa Lagen, eller Domares der» pä grundade förordnande fält sig updragil att andras rätt bewaka, samt lill följe deraf, med ändring af förra edsformulairct i cvncourser, i dest ställe, efter enhälligt beslut, gillat följande: ")Jag N. V7. sivär wid Gud "och hans heliga Evangelium a t -en af mig "uti N. N. Loncou! s wid lTll. Domstol (ä "LonglMa):c och Rronans sä vk. !77. Tirec"trons) (a r7l.
Lika litet kan jag anse den andra anmärkningen, eller att systemet skulle medföra stora olikheter mellan länen, vära giltig,-då det tvertom, enligt hvad jag nyss haft, tillfälle att nämna och visa, vill synas, åtminstone mig, sorn om en dylik ojemnhet, just vid begagnandet af denna method, genom ett väl beräknadt val af hufvUdpersédlarne för hvarje ort, skulle kunna förekommas, kanske mera än på något af de andra föreslagna sätten; hvarförutan det bör väl bemärkas, att genom en på dessa grunder utförd ränteförenkling, ingen kan komma i sämre belägenhet än förut, men att deremot, medelst en klok lokalisering, hvartill detta system lemnar tillfälle, möjlighet erbjuder sig att göra afseende på de olika orternas serskilda behof. Innan jag nu öfvergår lill den vigtiga frågan om bestämmandet af de persedlar, hvilka såsom hufvudräntor böra bibehållas, torde Eders Majit nådigst tillåta mig att yttra några ord angående naturen af de närvarande grundskatterna. Dessa kunna hänföras till tre olika klasser: i:.6 sådane, som ursprungligen blifvit bestämda i penningar, och alltjemt oförändradt sålunda utgjorts; 2:o sådane, som ursprungligen blifvit i persedlar bestämde, men som utgå i penningar dels efter kronovärdi, dels efter kronovärdi med allerum tantum, dels ock efter mångfaldiga andra förvandlihgsgrutlder, men till ett numera bestämdt och oföränderligt belopp utan årlig förvandling; samt 3:o sådane, sorn ursprungligen blifvit bestämda i persedlar, hvilka till sitt värde årligen bestämmas genom markégångs-taxå och sålunda ännu utgå antingen i penningar efter förvandling eller levereras in natura. De persedlar, som tillhöra denna sednare klass, dela sig emellertid i sådana, sorn kulina tjena till grund för en skatteberäkning och sådane, som icke lämpligen kunna det.
Det säger Sune, skrifvarn! BJÖRN. 13 Godt vittnesbörd! Den är ju ock en mes! Vid alla helgon! det är synd och skam Att Jarlen sätter öfver Östergöthland Den stora slägten skall försörjas ju KNUT. Till lagman sådan pojke! Men, förstås, På lands och folks bekostnad! Kung är sonen, Den äldste brodern bisp i Linköping, Den andre lagman öfver Westergöthland, Herr Peders efterträdare! Guds död! Det är ett hyggligt regemente! INGRID. Och så den här, nyss kommen utur skolan, Se, Sigrid gråter; har du ej ett ord KNUT Gubbe! Till tröst åt flickan i den bittra stunden? Hvad? gråter hon? Då är hon ej mitt barn! Ty i min slägt var det ej sed att gråta När pligt och ära säga nej, om ock (sträft). Enfaldigt jungfruhjerta klappar tungt SIGRID Och vill sitt ömma ja i vågskål'n lägga! sina tårar, säger nu stolt och till det yttre lugn). KNUT (som under hans tal torkat Jag gråter ej, jag är ditt barn, min fader. Kom närmre, får jag se. (ser skarpt på henne). (afsides med fast uttryck). Jag skall ej gråta. SIGRID Här är jag, fader! (högt, i det hon ställer sig framför honom:) 14 Upp med hufvu't, flicka! SIGRID KNUT. Och se mig rakt i ögonen! Så der? (försöker att le). (betraktar henne länge och lägger sedan sin hand på hennes hufvud, sägande mera mildt). Du stänger tåren in i ögonvrån, Fastän den vill på kinden fram, rätt så! Att den som perla sitter der och skiner, Det kan jag lida; ty en stannad tår Bevisar viljekraft, en tår som rinner KNUT Må vara barns och svaga qvinnors tröst; Men du skall vara stark, min Sigrid, du Skall ensam mig ersätta trenne söner Och vara mig en blidan dotter dock! SIGRID. Betänk det väl och bär med kraft ditt öde! Det vill jag, fader! Aldrig från i dag Skall du se tårar fukta mina kinder! Det som har varit gaf jag nyss sin gärd, Som talar högt uti mitt unga hjerta, KNUT.
Ständers beslut angående löneregleringen för arméen och dervid anställda läkare; kommande Utskottet att framdeles, vid behandlingen af de till 9:de Hufvudtiteln hörande frågor afgifva yttrande i anledning af hvad samma motionär föreslagit beträffande fält-läkarnes pensionering. Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-kollegii af delning ar. I afseende på detta till flerfaldigt med landtförsvaret gemenskap egande föremål afsedda anslag, hvilket enligt nuvarande Riks-stat utgör 1,136,578 R:dr 89 öre, fördelade mellan Krigs-kollegii särskilda afdelningar för Artilleri-, Fortifikationsoch Intendents-ärenden, hafva följande förändringar ifrågakommit: a) För Artilleri-afdelning en är uti Kongl. Maj:ts Proposition icke någon tillökning äskad i förut anvisade anslag; men då förvaltningen af arméens gevärsförråd tillhör denna afdelning, har Utskottet ansett sig böra här upptaga och besvara en af RiksdagS-fullmägtigen Johan Lekberg från Örebro län väckt motion om utdelning af gevär såsom premier åt bevärings-vnglingar. Bcmälde Riksdags-fullmägtig har nemligen erinrat, hurusom på sednare tiden den åsigt gjort sig allt mer gällande, att det vigtigaste vilkoret för en mindre nations sjelfständighet låge uti en allmän värnepligt, eller den stridbara befolkningens förbindelse att i farans stund värna fosterjorden. För att denna förbindelse skulle på ett tillfredsställande sätt kunna fullgöras, erfordrades icke allenast vapenöfningar utan ock tillgång på vapen för landets ungdom. Att denna ungdom tidigt blefve hänvisad till och handledd uti vapnens bruk vore visserligen både nyttigt och nödvändigt; men af största vigt vore äfven, att landets söner förvärfvade och fortfarande bibeliölle en mera utbildad färdighet i skjutvapens begagnande, hvilken ej kunde i tillräckligt mått förvärfvas under den inskränkta tiden för be värings-ex Greisen. Detta ändamål kunde dock omöjligen uppnås, så länge tillgång på vapen saknades; men erfarenheten hade visat, att, så snart yng - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
Stats - Utskottet har också uri detz vfwanberörde yttrande utredt: at nägon F»rdentelig öfwerenskommelse, grundad pä.1782 Ars Kongl. lemonw. 6;6 Den 14 Mars. e. m. jementL, aldrig ägt rum emellan det Är 1789 inrättade Riksens Ständers Riksgälds-Lomoir samt Allmänna Brandförsäkrings-Werker: och Me heller/ac Herrar Fullmägtige genom 1807 Ars Afhandling atagit Lontoiret någon förbindelse, at besörja upbörden af Allniänna Brandförsakringsmedlen och betala ranta för de 8ummor, hwilka pa aldeles obestämd lid uti Loutoiret kunde komma ac innestå: at om Riksgälds-('omoget, sedan det kom under Riksens"Ständers^ förwaltmng, fortfarit, at med de wllkor 1782 ArSkeAiememe utstakar, emottaga och förränta Allmänna Brandförsäkrings-koncia , fadant icke bewisar annar eller mera, än ar styrelsen af Riksgälds-Werke! pröfwat desse wilkor förenlige med LonroirLts Iiusre58s; och ar således någor annar särskildt förhastande, än af Läntagare och Langifware icke warit emellan Riksgälds - Oontoiret och Allmänna BrandsörMkrings-Werkec, ar deremot wilkoren un 1782 Ars keZismennblifwit förändrade och uphäfne, i anseende til Riksgälds - Lomoirei:, sa snart
1 de delar af förslaget, emot hvilka någon anmärkning icke förekommit och der icke heller eljest skäl till afvikelse synes vara för handen, torde Eders Maj:t tillåta, att jag under ärendets föredragning endast hänvisar till hvad kommitterade i motiven till sitt förslag anfört. I enlighet med Eders Maj:ls den 14 nästlidne November utfärdade kungörelse, Apotheks lärer vid slutet af den utål kommitterade oförändradt bibehållna rubriken Apolheksvaror varor, alla i taxan ej specificerade etc, böra tilläggas: eller ock, efter Kommerskollegii pröfning, af näring s-idkar e, som styrka sig hafva behof af dylika varor för åstadkommande af sina tillverkningar. För de af kommitterade i afseende å denna artikel föreslagna förändringar och Band. de deremot gjorda anmärkningar torde redogörelsen lämpligen böra förekomma i sammanhang med frågan om den väsendlligare v,-miklasson Väfnader. Jemte det kommitterade för dessa artiklar i sitt förslag upptagit tullsalser, beBeck.Beckräknade, per centner, till ett mot nu varande införselstull något nedsatt belopp, jyårMrma' hafva kommitterade tillika på anförda skäl alternativt hemställt, att dessa varor måtte blifva tullfria. Det sednare förslaget är understödt af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, under erinran, att, hvad den förnämsta af dessa artiklar, Tjära, beträffade, tullafgift derå numera vore utan ändamål, sedan allmän nederlagsrätt för denna vara blifvit genom Eders Majlis kungörelse den 4 December 1854 mcdgifven. — 1 öfverensstämmelse med Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens förslag, och på grund af de skäl, som af kommitterade blifvit anförda, auser äfven jag mig böra tillstyrka tullfrihet för ifrågavarande artiklar. Nu gällande tulltaxa, sorn stadgar införselsfötbud för bränvin och sprit, dels jjranvin och af säd, potates och andra jordfrukter, med undantag af Holländsk Geniever, dels Sprit. ock af Frugt, med undantag af Fransk Cognac, men för alla tillåtna slag upptager Bih. lilI R. St.
Cronhjelm vidare sett i den nya redactionen en olycklig ansvarighet pålagd Konungamagten, och linder förutsättning, att några stadgade begrepp ej hos oss äro för handen för att bedomina arten af conslitutionel ansvarighet, har han ansett sig böra från Konungen aflägsna alla anledningar till missnöje Jag vill lemna derhän, huruvida Gris åsigt af sättet alt i vårt land betrakta den constitutionella ansvarigheten är riktig; men jag hemställer, om ej Grin sjelf ofta både sett, hört och läst, att man, med rätt eller orätt, kastat ansvarigheten för alla Ständernas beslut, som haft förmodade menliga verkningar, på Regeringen, d. v. s., efter Gris förklaring, Konungen. Skulle satsen vara sann, att klander folie på Konungen personligen, så hemställes, om ej sättet att från denna dyrbara personlighet aflägsna all anledning till åtminstone det orättvisaste af allt missnöje, eller det, som härledde sig från åtgärder, vid hvilka beslutande han ej ägt någon röst, vore att gifva honom denna eller medlet a t förekomma de klandervärda åtgärderna. Vöre Gr. Cronlijelms sats riktig, borde Konungen skiljas från all andel i hvarje slags lagstiftning, för att från honom aflägsna all anledning till missnöje; man borde återgå till systemet från 179.0 till 1779, detta olyckliga tidehvarf, då Konungen ej bade del i någon lagstiftning; ty då skulle i alla dennas delar detsamma äga rum, som nu i afseende på Banken. På den tiden var det nemligen R. St., som ensamt i alla ämnen fattade alla beslut, och Konungen utfärdade endast kungörelser derom. ■— Gr. Cronhjelm har jemväl i en punkt, eller sista mom. af §., sett ett tillfälle för Konungen att genom bancovinstens innehållande införa ett strypsystem eller indraga rörelsecapitalet. Det är mig visserligen ej obekant, att de mest orimliga slutsatser blifvit dragna af detta sista momentet, och jag har redan i ett föregående plenum upptagit dem till besvarande; men äfven om man i sitt yttersta corollarium vill följa hvad §. innehåller och således förutsätta, att
100 kannor starkaste ättika väga 628 W;; tull ä 6 öre Bernt Bedr 37,68 .100 kannor sprit å 80g alkohol 531 //; tull å 36 öre „ „ 101,ig Summa 1,159 €(. blandning borde dra tull 228,84 Förtullad som ättika å 6 öre per &. drar den 69,54 Yinst af smugglingen 159,50. Man lärer väl häremot vilja invända, att ingen sådan smuggling är känd. Härtill svaras: då intet prof blifvit ålagdt än mindre verkställdt, kan den icke vara känd; och den kan aldrig blifva det, så länge lukt och smak äro de enda prof tulltjenstemännen hafva att begagna. Skulle ock vid en så grof förfalskning, som den ofvan beräknade, någon ringa alkohollukt af en fin näsa kunna upptäckas, så är detta omöjligt om t. ex. lika känntal 50 procents bränvin blandas till starkaste ättika, som hittills blifvit importerad, d. v. s. den som håller 12 J procent syrehydrat. Mig synes derför vara af synnerlig vigt, att för ättikans förtullning lemna sådana föreskrifter, att icke man nödgar den ärlige inlremske fabrikanten att lemna rum för den, som icke gör sig något samvete af att på ofvannämnda sätt begagna tulltaxans brister att förskaffa sig sitt råämne alkohol för godt pris. Vill man nu förskona tulltjenstemännen från den otvifvelaktig! besvärliga profningen med areometern, och vederbörande vetenskapsmän från de undersökningar, hvilka i tvifvelaktiga fall skulle blifva nödvändiga, så lärer ingen annan utväg finnas än l:o den att efter Professor Edlunds råd sätta tullen hög, och föreslås derföre att tullen å ättika må bestämmas till 8 öre per €t. Men då derigenom varans uppblandning med alkohol, hvilken i sådant fall inkomme för denna tull, icke kan förebyggas, lärer det befinnas oeftergifligen 8 BevillningsUtskottets Utlåtande N:o 28. nödvändigt, att 2:o till förekommande åtminstone af en allt för stark sådan spädning stadga-:
M 10. och gagnande, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville för sjn del besluta, »att Kongl. Skeppsholmen och till llottans etablissement hörande strand på Kongl. Djurgården måtte till Stockholms Stad upplåtas att, i öfverensstämmelse med plan och ritning, som af Kongl. Majit fastställes, förses med byggnader och kajer för handelns behof, mot skyldighet att å lämplig plats vid Wärtan, eller annorstädes, som Kongl. Majit i nåder täckes bestämma, uppföra för det nya sjöetablissementets behof likartade byggnader, som dem, hvilka nu finnas, och att det vidare skulle åligga staden att bekosta och underhålla fast bro emellan Norrmalm och Skeppsholmen samt att efter 10 års tid till Statskassan erlägga en årlig afgift af 25,000 Ridr Riksmynt; men att, i den händelse Stockholms stad skulle hysa betänkligheter att på nu uppgifna eller af Rikets Ständer annorlunda bestämda vilkor, begagna sig af denna fördel, enskilde eller bolag då måtte erhålla samma rättighet efter förutgången underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, som dertill nådigst lemnar sitt bifall, så vida säkerheten för företagets utförande befinnes tillräcklig.» Huruvida Skeppsholmens öfverlåtande till Stockholms Stad eller till enskildt bolag i det af motionären afsedda ändamål kommer att för den allmänna rörelsen medföra så stort gagn, att kostnaderna eller värdet af de ifrågaställa vederlagen derigenom uppvägas, kan Utskottet icke bedöma; men enär i hvarje fall, derest behof verkligen förefinnes att på sådant sätt utvidga Stockholms hamnlägenheter, det är stadens styrelse äfvensom det enskilda bolag, som, efter hvad motionären förmodat, möjligen kan komma att bildas, obetaget att i ämnet göra underdånig framställning hos Kongl.
» 2öiöbt> » )) 3 )) )) » 122: 22 er fammanräfnabt för lis lärare 4,871: 26. 117 SBerättelfe om proab i Sfiifet ocp befd 5:o tid inrättanbe af ttpa pögre folfffotor: inom ©fara flift för l [fola 3ibr 9Jmt l,ooo: — » SOBefteråé » » i » » » 800: —■ » Öunbö » » 5 » » » 4,666: r>7. » féarlftabé » » l » » » 1,000: — » ^ernöfaitbé » » i » » » i,ooo: — utgöranbe för 9 npa pögre folfffotor 8,406:67. od) f)ar Äongf. 3)taj:t i famtnanpang pärmeb låtit ntfärba föreffrifter röranbe få mät rebowiéningett af be bemiljabe unberftöböbeloppen, forn tiben från l)iuitfen befamnta {fota utgå. ?lf be mebel, font Otifetö ©tanber för iitnemaranbe (fatéregte SJlajptö bidpojttion, att antwänbad titt för Äongl. SKajdö pröfning unberftätba förflag betö titt föränbrabt orbnanbe af folfffoteroäfenbet i ©öteborgd ffab, ocp beld titt reglemente för åtffittiga pögre fotfjfotor, pafroa blifmit ftabfäffabe. SSeträfanbe fotfunbermiéningen i pufroubftaben, par Äongt. 3Jtaj:t förorbnat om bitbanbet af en fomite att uppgöra förflag titt öertfammaö orbnanbe. ©eban Siifetd ©tanber beftutit, att återftoben af be mebet, font btifmit anmifabe titt bitbanbe af penjTonb
Den andel deraf, som är indeld, beräknades vid sista riksdagen till ett värde af 634,170 r:dr och utföres till oförändradt belopp, eller Rdr 634,170: Stats-verkets behållna andel af kronobonden, som vid sednaste Transport: R:dr 3,221,520: • Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsv. 1850. Rdr 3,221,520: statsregleringen beräknades till 20,000 t:r, utgjorde för år 1848: — 19,662 t:r; och anser Kongl. Maj:t derföre den behållna andelen af Kronotionden icke kunna upptagas till högre än 19,500 t:r, med ett värde å 6 Rdr af 117,000: 4:o. Kronotionde-lösen, efter bestämda pris, vid sista Statsregleringen beräknad till 4,800 rdr, har bland inkomsterne ingått År 1844 med Rdr 4,897: „ 1845 „ 4,566: — —• Och som medium häraf utgör 4,464 Rdr, så utföres här 4,400: 5:o. Arrendemedel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter upptogos vid sista statsregleringen till 23,000 rdr i penningar och 14,500 tunnor spanmål å 6 rdr tunnan eller tillsammans till 110,000 rdr; under denna inkomsttitel har influtit i penningar: „ 1847 16,420. ,1848 15,471. eller i medeltal, för år, 15,716 tunnor; varande det låga medium af inkomsten genom penninge-arrenden en följd deraf, att år 1846, i anseende till den då inträffade svaga skörd, anstånd medgifvits flera arrendatorer, hva Transport Rdr 3,342,920: 6 KonglMaj:ts Nåd. Prop. om Statsv. 1850. Transport
Hr Gripenstedt, Joh. Aug.t Man må kalla det hjertnjupenhet eller känslosamhet eller hvad som helst, sä bekänner jag likväl, att jag ömmar för de bördor och bekymmer och försakelser, som allmänt drabba den fattigare classen. Man invänder, att denna beskattning ej gäller de egentligen fattiga; men blir man icke fattig förr än man kommer pä fattighuset? Jag skulle tro, att det finnes mången fattigare, än de som äro på fattighuset, och sorn gerna skulle önska ali vara der. Det vore besynnerligt, om man på detta ställe skulle förneka den princip, den pligt, som är Riddersmanneus lörsta, nemi. alt skydda den behöfvande och svage och alt vara ett värn för den, som ingen annau målsman äger. Jag röstar för afslag å Ulskts betänk. 574 Den 30 November f. m. Frih. Palmstjerna: Hiir är fråga, om vi behöfva alt beskatta en class af menniskor, som icke inom oss har någon röst, sorn icke äger någonting, hvarken capitaler eller jord, hvarken kunskaper eller slöjdfärdighet. Om man beskattar denna class, så frångår man alla grundsatser, som för beskattning böra vara gällande inom ett orduadt samhälle, och tager i stället sin grund uti enskilda förhållanden, som med beskattningen icke hafva någon gemenskap. Grunden, hvarföre man vid förra riksdagen ålade arbetsfolk en särskild bevillning, var den, ali man ville befordra, att folk, som kunde arbeta, skulle taga laga tjenst, i st. f. att vara sina egna. I detta skäl ligger äfven grunden för Utsk:s förslag vid detta tillfälle; men om man betänker, att husböndernas antal icke ökas i samma förhållande som folkmängden, och alt således icke alla kunna få laga tjenst, äfven om de önska det, så finner man, att just den del af befolkningen mäste blifva utesluten frän laga tjenst, sorn har den minsta graden af kunskaper och färdighet, och det är dem man nu vill beskatta. Jag yrkar afslag å Utsk:s betänk. Hr P r i n tzen sk jö Id: Jag tillhör deras antal inom Bevilln.- Utsk., som ansett denna beskattning böra qvarstå.
Memorial, i anledning af et hällne äterremisser å Utlåtandet N:o 83, angående reglering af ulgifterne under Riks-statens Andra Hufvud-titel. (U. A.) Uti 2:dra punkten af förevarande Utlåtande hade Utskottet, på anförde skäl, afstyrkt Rikets Ständers bifall till väckt motion om indragning af Krigs-Hofrätten och öfverflyttning af dess befattning på Hofrätterne. A denna punkt har Utskottet erhållit återremiss från Borgareoch Bonde-stånden, hvarvid anmärkts: att ett embetsverk, sådant som Krigs-Hofrätten, vöre obehöfligt, enär dess göromål, utan någon olägenhet, kunde af Hof-rätterne öfvertagas, samt att, då regeringen redan för 40 år sedan utlofvat, men ännu icke för Rikets Ständer framlagt en omarbetning af Krigs-lagarne och i sammanhang dermed förslag till förändrad organisation af domstolarne, Rikets Ständer borde, genom vägran af anslag till Krigs-Hofrätten, påskynda fullbordandet af en så vigtig angelägenhet. Då emellertid Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallit Utskottets utlåtande i denna punkt och Utskottet icke finner sådane skäl anförde, som deruti kunna föranleda ändring, får Utskottet sitt redan afgifna utlåtande vidblifva. 3:dje punkten, deruti Utskottet tillstyrkt öfverflyttning till denna Hufvudtitel från den 7:de af ett anslag å 4,000 r:dr till underhåll af länsoch kronohäkte^ har likaledes af Borgareoch Bonde-stånden blifvit återremitterad, med erinran, att någon fördel genom öfverflyttningen icke kunde uppkomma, men väl möjlighet, att den anslagna summan kunde öfverskridasj dock som Ridderskapet och Ädeln samt Preste-ståndet bifallit berörde punkt och Utskottet af det för åter - /. i Stats-Utskottets Memorial, N:o 149. remisserne åberopade skäl icke finner anledning att deruti föreslå ändring, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva.