Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dd dettn icke var noclviincligt gloincle hon eller fiirbisgg de smb k~rleksl) lilrte~ *, so111 hade kunnnt lyckliggiirii hennes omgifning. Hrsrdagslifvet 111ed dew skyldigheter, sorger, frojder och lic~audeu var for h n n e fnllkomligt friimmande och hon betraktade tleb med ~fiirst~bende, likgiltiga, niistali tientliga iigon. Det oaktadt forstoil 11011 att vinna m h g n veiMig: ~, trofasta viiniicr. Hon ref ' zudrn riled sig oemotstbncUigt, nntingen de rillt * ellelicke, vann dem for sig och sina idAw. I ' leuna pcrsonlighetens makt innebiir stom faror fth * dem, so111 std under inflytiindc af det elelrtrisoimande herravdde det utiifvm, och citirnf kan man fiirsti den feher, sc~iu vid clenna tid som en smitta gripit hela clet nnga Ryssland och drtaf Sonja till clet viktigaste, odesdigraste steget i hennes lif, giftermalet ~ned Koralevslry. Sjiilf stod hon B sin sitla viljeliis och blind nuder deras inflytagde, hmvilka ins1) irernt heme de politiskt-sociala idt ' w, som liigo i tidens riktning och i !isktdningss %tt. I frhnsta ruinmet vczr clet den alcll-e och erfn~ * n; u * e Anjnta, soin tlrog systenl ~ n o sig ~j i i all den jiisande oro, son1 fijrtiirde heme sjiilf oc.11 fi ' iljtle hei~iie d liinge lion lefde. Den uppfostran syatruna fingo gjorde Bfve~l sitt till fiir utt dann dessa kolnglicerncle knrkterer.
Afven de bland StatsUtslcs ledamöter, som ville i någon mån bidraga till Theaterns underhåll, ansågo sig likväl icke kunna bifalla en motion, hvarigenom dess anslag skulle blifva dubbelt så stort som förut, och det kan man väl ej undra öfver, då tankarne såväl inom Utsk. som inom ltiksSt:n voro så delade ang:de Statens skyldighet att med högre anslag bidraga till Theaterns underhåll. Jag har endast yttrat dessa ord för att tillkännagifva orsaken till StatsUtsk:s afstyrkande af motionen. Hr Hjerta: Då man här alludera! på att någon skulle yrkat en nedsättning i anslaget till 50,000 Rdr ltmt, så vill jag blott nämna, att jag icke har gjort ett sådant yrkande. Sedan härefter Hr Gr. o. Ordfn framställt, att i afs:de på Utsk:s förevule yttrande blifvit yrkadt, dels bifall och dels att, med afslag derå, R. o. Ad. mätte besluta, att statsanslaget till Kongl. Theatern skall ökas till ett belopp af 7 5,000 Rdr Rint, blef propos. till bifall å Utsk:s .yttrande först framställd och besvarad med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, hvarpå Hr Gr. o. Ord fin hemställde, om R. o. Ad. behagade, med afslag å Utsk:s yttrande, besluta att statsanslaget till Kongl. Theatern skall öka.s till ett belopp af 75,000 Rdr Rrut, samt, sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. Sedermera förekom och bifölls Utsk:s yttrande ang:de en af Hr Lallerstedt väckt motion. 12:te punkten, ang:de förhöjning af förslags-anslagel för Tullverket. 222 Den 21 Oktober e. m. Hr Gripenstedt:
B:co, nödgats använda betydliga summor för anskaffande af skrifmaterialier, ljus och ved, trycknings-kostnad m. m.; anhållande förenämnde Tjenstemän, att ej allenast Contoirs-skrifvare-löner måile i Nåder re - 36 Underdåniga Skrifvelser* glerasj efter den vägledning, 1816 års Riksmarkegång innefattar, till ena hälften i penningar och till den andra uti Spanmål , beräknad enligt nämnde markegångspris, utan ock att till uppköp af nödiga skrifmaterialier, ljus och ved, rn. m., Lands-Contoiren i allmänhet kunde undfå en tillökning, utöfver anslagen på Läns-staterne, af ao till 30 Tunnor Spanmål, efter Riksmarkegång, samt att för öfrigt de Landskamererare, hvilkas Expensemedel och resepenningar hitintills icke blifvit till fullo indeldte, måtte af en sådan förmån komma i åtnjutande, eller, derest hinder för en slik reglering någorstädes skulle möta, få dessa articlar till Spanmål förvandlade, efter jordebokspris. Detta, med hvad E. K. M:ts och Rikets Kammar-Collegium samt Stats-Contoir, uti afgifvet och Stats-Utskoltet jemväl meddeldt utlåtande öfver förrberörde ansökning, i underdånighet anfört, hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit; Och ehuru Riksens Ständer medgifva, att, enligt hvad Kammar-Collegium och Stats-Contoiret äfven vitsordat, Landskamererarnes tjenstbefattning är ansvarsfull och trägen, samt att, i följd af göromålens tillökning i sednare tider, större arbetsbiträde numera erfors dräs; likväl och då, på sätt bemäldte
I:o Herr Lejpers den 5 Januarii på bordet lagde Memorial , angående BorgenärsEds afläggande genom Syssloman, samt ändring af det i ConcursStadgan för sådan Ed föreskrifna Formulaire. 2:0 Herr A, L. Schwans samt Herr Lindströms sedan den 5 Januarii på bordet hvilaade Memorialer , angående inskränkning uti private personers rätt att utgifva In visningar; jemte de härvid uti BorgareStåndet gjorde anmärkningar. 3:0 Herr Lunds Memorial, som den 5 Januarii blifvit lagdt på bordet, om tillsättande af så kallade FredsDomare eller Förlikningsman till Rättegångars biläggande. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: l:o Herr Edelbergs d. 2 Januarii på bordet lagde Memorial , angående öfveiklagadt intrång uti Städernes NäringsRörelse. 2:o Herr Thunells ifrån d. 2 Januarii på bordet hvilar.de Memorial , rörande inskränkning i Judiska Nationens Borgerliga och andre rättigheter i Sverige. 3:0 Herr Lindes Memorial, hvilket d. 2 Januarii på bordet lades, örn Skjutslegans för - ProtokollsUtdrag d. 9 Jan. 1818, 505 höjning från Städerne ; jemte härvid uti BorgareStåndet den 2 och g Januarii gjorde tillägg. 4:0 Herr Thunells den 5 Januarii på Bordet lagde Memorial, rörande Skjutslegans tillökning. 5:0 Herr Thunell« sedan den 5 Januari! på bordet hvilande Memorial , angående Kustbevakningens fortfarande samt andre strängare anstalters vidtagande till förekommande af T^urendrägeri 6;o Herr Ekstrands Memorial, som den 5 Januarii blifvit lagdt på bordet, angående Landtmännens Spannemålsoch VictualieHan* dels beläggande med afgifter till Städerne ; tillika med härvid uti Ståndet gjorde anmärkningar. 7:0 Herr Sjöstedts den 5 Januarii på bordet lagde Memorial, om Skjutslegans förhöjning fran Staden Carlstad till dubbelt belopp emot hvad den nu utgör. 8:0 Herr Ebels sedan d. 30 sistTedne
Enligt afslutad Rikshufvudbok hade Stats-verkets inkomster för 1854 uppgått till mer än 22,000,000 R:dr Riksmynt; men då Kronouppbörden för 1855, med mera än 885,000 R:dr öfverstigit det föregående årets, och tullinkomsterne för samma år 1855 äfven ökats med mera än 1,900,000 R:dr Riksmynt, kunde Stats-verkets inkomster för år 1855 i rundt tal upptagas till R:dr Riksmynt 24,700,000. Under innevarande år 1856 hade Tull-inkomsten redan med ett belopp af mera än 2,000,000 R:dr Runt öfverstigit, och komme bränvinsskatten att med åtminstone 500,000 R:dr öfverskjuta hvad af dessa begge inkomst-titlar år 1855 influtit; men om tillökningarne l dessa afseenden här endast upptoges till sammanlagdt 2,000,000, skulle likväl Stats-verkets inkomst för år 1856 utgöra 26,700,000. För nästkommande år kunde bränvins-skalten antagas uppgå till samma belopp, som under det innevarande; hvaremot Departements-Chefen ej ansåg sig böra beräkna någon tillökning i tull-inkomsterna utöfver hvad som år 1855 egde rum; och upptoges således statsverkets inkomst för år 1857 endast till 25,200,000.
Samma rätt till utsyning af skogsalster, hvarom i nästföregående § förmäles, tillkomme, der föreskrifna byggnadsoch odlingsskyldigheter icke blifvit eftersatta, utan afgift: a) Kronoliemmansoch nybygges-åboer, hvilkas områden genom afvittring eller eljest äro bestämda och afrösade, inom dessa områden, och b) Kronoliemmansoch nybygges-åboer samt skatteoch frälsekemmansegare, hvilka icke genom afvittring eller eljest erhållit bestämda, afrösade områden, å kronomarker närmast omgifvande deras hemman eller nybyggen, under iakttagande, der området blifvit vid afvittring provisionel utstakadt eller endast å afvittringskartan förslagsvis utmärkt, att utsyning icke må ega rum utom de sålunda ut märkta gränsorna samt att i andra fall, der sådan grund för begränsning af utsyningsrätten icke finnes, området tillsvidare beräknas efter byens eller hemmanets skattetal, eller, der icke detta är åsatt, efter hvad detsamma ungefärligen kan antagas komma att utgöra efter odlingslägenheterna och de grunder för beräkning af område, som afvittringsförfattningarne gifva vid handen; dock under iakttagande att utsyning icke under något förhållande medgifves å mark belägen längre än en half mil från byens, hemmanets eller nybyggets bolstad. Med afvittringsförfattuingar i föregående mom. afses för samtliga lappmarkerna stadgan om afvittring i Luleå Lappmark af den 13 December 1850.” ”§ 4. Hvad sålunda blifvit stadgadt, må icke emot livad förordningen om skogarne i riket bestämmer, angående boställsinnehafvares rätt till nyttjande af boställsskog, föranleda till utsyning för boställe i annat fall än då bostället ligger i samfällighet med andra hemman eller nybyggen, som vilja begagna utsyningsrätt; vid hvilket förhållande bostället erhåller del i det utsynade elter hvad i § 3 Litt. b) stadgas om grunden för beräkningen af utsyningstraktens område; men i öfrigt föreskrifterna i Kongl.
De skola således vinna en läntebesparing i jemnförelse med de längre bort boende, hvilka måste anteckna sig till högre cassacreditiv. Jag fortfar således i den önskan, att dessa enskilda creditiv måtte uteslutas, äfvensom jag anhåller, att spannmåls-associationerna D c 11 3u Juli c. m. måtte sättas i främsta rummet, emedan jag anser dem i statsceconoroiskt afseende vara för landet vida nyttigare än hvpotheksföreningar, De förra underlätta productionen; de sednare uppdrifva endast .capitalvärdena. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om E. o. Ad. behagade bifalla den ofvan upptagna ingressen uti ansta punkten, likväl med uteslutande af den deruti föreslagna rättighet till cassacreditiv för dels privatbanker i allmänhet, dels andra bolag och enskilda personer. Eopades ja. Ilr von Hartmansdorff: Jag får hemställa, om icke den omflyttning af ordningen inom första momm kunde ske, som Hr v. Troil föreslagit och hvarom äfven jag tagit mig friheten anhålla. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då H. Ex. så uppfattat R. o. Ad:s svar, att Ståndet bifallit den af H, Ex, sednast framställda propos., och ingen dervid begärt votering, ansåg H. Ex. ingen förändring deruti numera kunna ske. Ilr von Troil, Emil: Jag får endast vördsamt reservera anig mot R. o.
Hvad nu gällande Instruction för Rikets Ständers Revisorer i 8 §. innehåller, rörande ärendenas beredning på Afdelningar, synes Utskottet icke böra Stals-UIskoltels Utlåtandej N:0 Zto. uli det nja förslaget inflyta, enär det är Revisorerne obetaget att i detta läll elter godtfinnande förfara och någon motsvarande föreskrift, i afseende på arbets-oidningen inom Rikets Ständers Utskott icke finnes uti Grundlagen meddelad. Det hav likaledes funnits mindre ändamålsenligt alt, på sätt så väl uti 1830 års Instruclion, sorn ock uti motionärens förslag eger rum, uti Instructionen upplaga specifikation å de allmänna cassör och medel, hvilkas förvaltning skall Revisorernes granskning underkastas, helst under mellanliderne från den ena Riksdag» n till den andia förändringar kunna uppkomma och en dylik specificalion således möjligtn kan komma att sakna den åsyftade fullständigheten. Då Revisorernes granskning egentligen icke är att utsträcka utöfsrer dtn lid, för hvilken afslutade räkenskaper skola aflemnas, och Revisorerne dessutom, så framt uti speciella fall upplysningar kunna finnas af nöden, rörande sådane förvaltnings-ålgärder, sorn tillhöra en senare liderymd, i sådant afseende ega att från vederbörande Embets-Verk i behörig ordning äska de handlingar, hvilka lill dylika frågors utredning kunna anses behöllige, har Utskottet trott mindre ändamålsenligt alt uti Instructionen upptaga den uttryckliga föreskrift, att Kongl. Stat Contoirets och de öfrige förvaltande Verkens samtlige räkenskaper, prolocoll och handlingar intill den dag, då revisionen tager sin början, skola för Revisorerne vara att tillgå; hvilket äfven skulle menligt inverka på ärendenas gång inom Embels-verken, der berörde handlingar och räkenskaper måste begagnas.
Så utkom den 24 Februari 1748 Kongl. Förordningen om förlag vid Bergsoch Brukshandtering, enligt hvilken med ordet förlag skulle förstås “sådant lån antingen i penningar eller varor, som gifves förut på metaller eller mineralier af hvad namn de är o, och till alla de råämnen, som fordras till sjelfva tillverkningen och dess utförsel." Bestämd skilnad gjordes i nämnde författning på förlagslån, gifne till bergsmän, och sådana lån, gifna till ståndspersoner eller bruksägare. Så stadgades, att ingen annan ägde gifva förlag uti bergsmans-ståndet, än borgare och handlande i städerna, så ock bruksägare eller idkare å landet, hvaremot såväl handlande som andra berättigades att förlägga ståndspersoners jernoch andra verk jemte ädlare verk och grufvor. I alla händelser skulle förlagskontraktet skriftligen upprättas och offentliggöras, ehuru egentlig inteckning ej föreskrefs för förlag, lemnadt till bergsmän, men väl för förlag till jernoch messingsbruk samt kopparkamrar, äfvensom för ädlare grufvedrift. Skilnaden emellan förlagsaftalen sträckte sig jemväl till deras verkningar. Hos bergsmän skulle företrädesrätt till betalning njutas i tillverkning, så väl som rede, dragare, körredskap m. m., och hos bruksägare uti inventarier och effekter samt annan lös och redbar egendom. — Sedermera hafva tid efter annan utkomna författningar, med delvis skiljaktiga bestämmelser, utsträckt förlagsinstitutionen till dels manufakturverk, fabriker och handtverkerier, dels nordsjö-fiskericr i Göteborgs och Bohus län, dels ock tillverkning af s. k. fristadsarbeten i Eskilstuna. Inteckningsåtgärd för förmånsrättens bevarande är ock i allmänhet i dessa författningar föreskrifven. Lag-Utskottets Betänkande N:o 35.
Många gånger hafva dylika frågor varit å bane och ganska betydliga kostnader nedlagde i och för undersökningar. Vid en sammankomst med Hushällssällskapet inom länet år 1849 väcktes motion om sammanbindning af de stora sjöarne och man updrog åt en nedsatt komité samt Distriktschefen Majoren Olivecrona att med tillhjelp af de handlingar och kartor, som Öfverste Löjtnanten Edström år 1839 för enahanda ändamål upgjort, utarbeta ett förslag, äfvensom det beslut fattades, att vid innevar. riksdag anslag af R. St. skulle begäras blott för kanal-anläggningen emellan Mälaren, sjön Marulfven och Storsjön, hvaremot kanalliniens vidare utsträckning skulle bero af framtida beslut. Afsigten var, alt vid Björlunda kyrka, belägen vid Storsjön och långt in i landet, söka bereda en lastageplats, der utbyte af produkter från det inre af landet kunde verkställas. Inom Södermanland är behofvet af sådane produkter stort, som måste hämtas från andra orter. Inom denna provins finnas dessutom en mängd produkter, som äo inom orten oafsättliga just i följd af de svåra transporterne, såsom ved, trädvaror, malm och tegel, hvilka med stor fördel skulle kunna afsättas på andra orter, om endast deras transporterande kunde ske annorledes än med hästar och vagnar. Min öfvertygelse är alt om en förbättrad kommunikation kunde åstadkommas, skulle äfven en betydligare produktion af nämnda varor deraf blifva en följd. Då man betraktar Mälarens stränder och ser, hurusom de snart blifva skoglösa i följd af behofvet dels på stället och dels för ångkraften, så måste man medgifva, att den väckta motionen afser fördelar icke blott för provinsen Södermanland utan äfven för hufvudstaden, hvilken sednare genom den ifrågasatte kanallinien skulle erhålla i ymnigt mått de produkter, som nu stanna inom orten lill föga eller intet gagn för densamma. Frågan är således af omätlig stor vigt för provinsen Södermanland, som hitintills ganska sparsamt varit hugnad med statsanslag af R. St. jemförelsevis med andra provinser.
Sprengtporten mening som sin gemensamma tanke; Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade sig hafva funnit att ja öfverrösta! nej, begärdes votering. Upplästes lill justering och godkändes följande voteivspropos. , bredvid hvilken äfven uppslogs en afskrift af Frih. Sprengtportens förslag: Den som anser, att Frih. Sprengtportens mening bör antagas såsom R. o. Ad:s gemensamma lanke, voterar ia» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke Frih. Sprengtportens mening såsom Ståndets gemensamma tanke. Efter voteringens slut, befunnos ros ter ne hafva utfallit, som föijer: Ja — 110. Nej — 55. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den 27 Octo ber c. in. 255 Tisdagen den 27 October iSzfo. Plenum kl. 6 e. in. Fortsattes pröfningen af Consl.TJtskrs mern. N:o 38, angtde nationalrepresentationens ombildning. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han nu finge för R. o. Ad. föredraga det förslag, Frih. Hamilton afgifvit, och som, enl. hvad han kunnat finna, icke stöde i strid med Frih. Sprengtportens på förmiddagen såsom Ståndets gemensamma tanke antagna förslag. Frih. Hamiltons förslag upplästes, så lydande: 1:0 Svenska folket representeras af ombud, valde ståndsvis. 2:0 Representationen beslår af tvänne kamrar. Den första, eller Folkombudens kammare, består af 200 ledamöter. Den andra eller Rådkammaren bestar af 100 ledamöter. 3:o
Till Stats-Utskottet har från Borgare-Ståndet remmitterats en af Herr H. P. W. Gahn väckt motion («yfé <70) innefattande, bland annat, förslag att Rikets Ständer måtte för jagtväsendets ordnande till Kongl. Maj.ts disposition öfverlemna länens jagtkassor med dit inflytande medel, och hafva till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterats jagt-lagstiftningen rörande motioner, som blifvit väckta inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Adlersparre, R. (JKs 61), inom Yällofliga Borgare-Ståndet af Herr C. E. Ljungberg ,(J\S 1 60), samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtige Henrik Hansson från Wester-Norrlands län (J/s 134), Johan Olof Sundgren från Stockholms län {*\s 162) och Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län 407). 1 öfverensstämmelse med 4-3 § Riksdags-ordningen har ärendet blifvit af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandladt, och har Utskottet fått emottaga ej mindre från Kongl. Finans-departementet alla till målets föregående behandling hos Kongl. Majit hörande handlingar, än äfven yttranden, som vid den nådiga Propositionens remitterande afgifvits hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Lewenhaupt, Claes M., och hos Borgare-Ståndet af Herr Bäcklin. Herr Ljungberg har i sin ofvanberörda motion upptagit Kongl. Skogs-styrelsens underdåniga förslag i ämnet, hvilket följaktligen vid den inom Utskottet försiggångna granskningen af det nådiga förslaget tillika kommit under öfvervägande.
3* skottets förrättade granskning af Riksens Ständers JustitiaeQmbndsmans sedan sista Riksdag förda diarier. Ridderskapet och Adeln inhämtade deraf med tillfredsställelse, så val Utskottets utlåtande öfver bentält© Enlbétsmans förvaltning; af detta vig O o tiga Kall, sorn dess anmälan rörande Embetets vigt och nytta, och beslöt till alla delar godkänna hvad ConstitutionsUtskottet salunda anmält. Ut Supra. S. D. Vid justeringen af ExpeditipnsUtskottets förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Majit.-, angående utvidgad handelsoch seglationsfrihet för invånarne i Skäne och Blekinge, anmärktes/ att ehuru denna skrifvelse vöre enlig med Riksens Ständers beslut, syntes den dock ofullständig i det afseende, att ehuru i praemissferna varit yrkadt, att denna seglationsfrihet skulle sträcka sig både till Trävarors utförande ifrån Blekinge till Skåne, och Spannmåls från Skåne till Blekingen , sjelfva beslutet blott innefattade det första förslaget. Ridderskapet och Adeln, som fann billigheten fordra antagahdet a£ det sednare tillägget * gaf dertill sitt bifall, och beslöt att inbjuda de öfriga respectiva Standen, alt deri instämma, hvarefter ExpeditionsUtskottet skulle anmodas, att det* samma i den underdåniga skrifvelsen införa. Ut Supra. 52 Dén CL Juli, S, D. I anledning af en för några Plenidagar sedan, vid justeringen af Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl, Majit rötande Lösen för ProtocollsUtdrag i nedlagda och förfallna mål, samt rörande Bouppteckningars uppvisande, gjorda anmärkning, i följe hvaraf Ridderskapet och Adeln ej kunnat godkänna expeditionen , beslöt Ridderskapet och Adeln att samma anmärkning med de öfriga respectiva Stånden comtnunicera, under vänlig inbjudning, att de till det deri föreslagna tillägg mätte lemna sitt bifall, och Expeditionsutskott tet derefter anmodas att detsamma i Expeditionen införa.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, finnér Utskottet visserligen skäl icke saknas för en lämplig förhöjning i de Bankens Casseurer för närvarande beviljade missräkningspenningar; men i betraktande af den utaf Utskottet antagna, och af Rikets Ständer godkända grundsatis, att Bankens förvaltningskostnader på det hela icke böra ökas utöfver deras nuvarande belopp, och, i öfverensstämmelse med Utskottets förut, vid flere tillfällen, yttrade åsigt i lika beskaffade frågor, har Utskottet ansett sig icke kunna, i vidsträcktare målto, tillstyrka bifall till Casseurernes nu gjorde anhållan, än att missräknings-penningarne för dem, så vida tillgång kan beredas genom en Casseurs-beställnings indragning, må af Fullmägtige förhöjas till 3oo R:dr B:co för hvardera af de derefter återstående 6 Casseurer, Vidkommande det under Litt. h uppförda arfvode af/joo R:dr årligen till Bankens Brandchef, hvilket arfvode för närvarande uppbäres af Revisions-Commissarien, så enär det, enligt Utskottets åsigt, måste åligga den Tjensteman, som erhållit ifrågavarande uppdrag, att, likasom Bankens öfriga betjening, utan anspråk på serskild vedergällning, söka, så vidt han förmår, ej mindre bispringa, vid inträffande olyckshändelser för det Verk lian tillhör, än äfven bidraga till sådana händelsers förekommande, har Utskottet ansett anslaget till Bankens Brandchef, hvilken befattning skall bestridas af en Tjensteman i Commissariegraden, böra inskränkas till en 4 Banco-UtskoUets Memorial N.o m. lämplig och skälig ersättning för den ökade hushyreskostnad Brandchefen måste vidkännas, i följd af den honom åliggande skyldighet att bo i granskapet af Banken, hvadan Utskottet trott detta anslag icke böra fastställas till högre belopp än 200 R:dr B:co årligen. De under Litt. i och k upptagna arfvoden till Bankens Conducteur och Cassaskrifvare hafva blifvit uppförda i det af Rikets Höglofl.
Denna nådiga proposition är af följande innehåll: »Frågan huruvida ogift qvinna må af lagen tillerkännas rätt att efter uppnådd viss ålder vara myndig har redan ofta varit å bane såsom föremål för Rikets Stän ders öfverläggningar och härigenom visat sig utgöra en af dessa samhällsfrågor, som, en gång väckta, icke kunna tillbakavisas, utan måste lösas i öfverensstämmelse med tidens fordringar. Med anledning häraf har Kongl. Maj:t funnit sig desto mer uppmanad att åt denna frågas lösning egna Sin uppmärksamhet, som Kongl. Maj:t vid sista riksdagen fann Sig icke kunna bifalla hvad Rikets Ständer då i ämnet föreslagit. Om än Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å hvad i de flesta andra civiliserade länder finnes antaget och stadgadt rörande qvinnans myndighet, icke kan misskänna de anspråk, hon eger, att i allmänhet blifva erkänd som mannens jemnlike i för mågo af den omtanke och mognad i förstånd, som erfordras för att sjelf råda öfver sig och sitt gods, har Kongl. Majit likväl icke kunnat underlåta att äfven taga i betraktande de betänkligheter, som alltid möta vid alltför stora och brådstörtade förändringar af uråldriga förhållanden, särdeles då dessa sednare höra till de i samhället mera ingripande. Under den långa tidsföljd, som lagen hos oss hittills — ehuru måhända mera som en förmån, än som ett tvång — förklarat en ogift qvinna af hvad ålder som helst böra stå under annans förmynderskap, har den beroende ställning, hvartill hon i följd häraf för hela sin lefnad varit bunden, icke kunnat undgå att utöfva ett mäktigt inflytande så väl på rigtningen af hennes uppfostran Bih. till R. St. Prot. 1856 dt 1857. 7 Sami. 1 Afd. 21 Haft. 2 Lag-Utskottets Betänkande M 42. och första bildning i ungdomen, som på hennes vanor och sednare utveckling i en mera framskriden ålder; och verkningarne häraf kunna ej med lagens förändring genast försvinna.