Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Gr. af Wetterstedt yttrat derom, att det måste vara lätt för Banken att controllera, huruvida myntet innehar sin fulla halt, måste jag bemöta dermed, att en sådan controll är alldeles overkställbar; ty då man från Myntverket emot - i64 Den n December f. in. tager större myckenheter på en gång, kan raan väl pröfva några få piecer, men icke alla; och dessutom kan skillnaden vara så obetydlig, att den endast genom en utförd cheraisk analys kan upptäckas. Deremot är det lätt att tillse, att riktiga proportioner tagas, då man har uppsigt öfver sjelfva myntprocessen. Jag förblifver altså vid min yttrade öfvertygelse; men då R. o. Ad. tyckes hysa en motsatt, skall jag åtnöja mig med att reservera mig mot det blifvande beslutet. BancoUtskts betänk. Wto 67 blef af It. o. Ad. afslaget. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskts d. 8 dennes på bordet lagda betänk. Wto 68 i anleda, af Itiksd.fu.llm. Peter Anderssons motion om förhöjdt arfvode för R. St:s Fullmägtige uti Banken och Riksg.cont. samt ombud vid Jånecontoren. Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomne utlåttn från Constitutions-Utskottet: Wto 62. till PresteSt. om dess yttrande i frågan om behörigt Utsk. för upptagande af motioner, angtde riksdagens prorogation; Wto 65. till BorgareSt, angtde dess remiss å en af Hr Th. Petre' emot Hr Statssecret. Skogman framställd anmärkntsardedning; Wto 66. med förslag till ändring i Riksd.Ordnts föreskrifter om bergsbrukens representation; Wto 67. med förestående tillägg i 16 § Riksd.Ordn.; Wto 68. med ändringsförslag vid 72 § Reg.F. samt ett deraf föraniedt tillägg i 75$ Riksd.Ordn.; Stats-Utskottett Wib 35g. i anledn. af återremiss på Utskts utlåt.
27- Bankens Låne-rörelse bedrifves af LåneBanken och Banko-Diskonten. §. 28. Ingen må i Banken erhålla kredit, utan att genom bestyrkt afskrift af dess kontri1 H. 39 Den 28 November e. ra. butions-sedel hafva visat sig lili stalén betala utskylder i förhållande till den rörelse lian bedrifver och den kredit lian i Banken önskar begagna. §• 29- Banko-styrelsen bestämmer vid hvarje månads slut, huru mycket Läne-Bankeo neli Diskonten, serskilt i hvarje 'lönegren, får uppeller utlåna, under följande månad; och må detta ej öfverskridas, utan så vidt Banko-styrelsen, på gjord anmälan, dertill lemnat bifall. Lane-B anken. §. 3o. Låne-Banken upplånar kapitaler emöt Låne-Banko-Obligationer och utgifver lån emot pant af fast egendom; i Banken deponerade Myntade eller Myntbara metaller ; andra på Våg förvarade Metall-éffekler, samt hrandförsakrade, ej lias.tig förskämning underkastade varor, som i goda och säkra Magaziner, under-Bankens och ägarensmycklar, äro inlagde. §. 3i. Bankens upplåning sker i jemna tal å Boo R:dr, emot Låne-Banko-Obligationer, utstälde till viss man och ordres, på minst 6 månaders uppsägning eller bestämd åter•Betalningstid af minst 3:ne år; bärande Den a8 November e. na. ranta, hvilken upphör med förfallodagen. Dessa Obligationer böra man ifrån nian transporteras af öfverlåtare!! till emottagaren. Om ränta icke på 10 år uttages, och obligationen icke på 20 år förnyas, vare innehafvaren all rätt till kraf på Banken, för sådan fordran förlustig. §. 32. För alla af Banken tipplånta kapitaler Betalas ingen bevillning. §. 33.
Riksdag sig emellan innefattat den skiljaktighet att orne Stand bifallit Stats-Utstottcts hemställan, att hos Kongl. Majit mätte i underdänrghet anhällas, det Kongl. Majit till denna rewistons wcrkställande, täcktes förordna allmänt aktade ojafwige man, men mneafNiksStänden ater sig derutinnan förenat, att denna Rewjfion borde ofördröjligen börjas och fortsättas under nu warande Riksdag af Riksens Högloft. Ständers egna medlemmar, utsedde till ett wist antal inom hwarje Ständ m. m., altsä fann Borgare? Ständet, att detta ärende stulle till Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstott öfwerlamnas, att med den i 69 §. Regerings Farmen stadgade tillökning af Ledamöter i anseende till ofwannämde omständighet, med Riksens Ständers rätt genom omröstning afgöras; hwarom de Refpective Med-Ständen samt Högloft. Stats-Utstottet wördsamt och manligen stulle härigenom underrättas, vt supra. S. D. Med Högloft. Ridderstapet och Adeln förenade sig Borgare-Ständet uti det beslut, att, i anledning af hwad Högwördige Preste-Skändct r Protocolls-Utdrag den Z:dje nästlidne Ianuarri anfört, Riksens Högloft. Stan - 724 Den 17 April. Ständers Ebpeditions-Utskott siul-c anmodas att författa en ny expedition an a en de de af Riks-Ständen under denna Riksdag gjorde concessioner i deras Priwilegier; hwarom de Respective Med-Ständen skulle kvordsamt och wänligcn underrättas, ve supra. S. D. Hwad Riksens Högloft. Ständers Allmänna Westmarkoch Oeconomie-Utskott. i nr! upläst ProtocollsUtdrag af den '6 dennes, vttrKt-, i anledning <n Högloft.
Uppå Expeditions-Utskottets hemställanden, uti Memorial N:ris ia5 och 35o uti Tionde Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll år i8a3, funno R. H. S. då skäligt bifalla för a:ne Extra Cancellister tractamenten a i R:dr 24 sk. B:co om dagen för hvardera, att beräknas från den i Julii samma år, samt för derutöfver nödiga renskrifningskostnader en summa af 3oo R:dr Banco. Med åberopande af berörde förhållande, och uppå ofvan anförde skäl, får Utskottet härmed hos R. H. S. vördsamt föreslå och anhålla, att Traclamenten för anie Extraordinarie Cancellister, å 1 Rd. 24 sk. Banco per dag hvardera, måtte i och för bestridandet af Utskottets renskrifningsarbeten varda beviljade, att ifrån och med den 1 Maji innevarande år beräknas och af Riksdagskostnadsmedlen utgå; äfvensom, och då, i anseende till det, jemförelsevis med förra Riksdagen, vid den nuvarande befintliga större antal af motioner samt af ännu oafgjorda mål, synes kunna antagas, att de från Utskottet utgående Rikets Ständers Skrifvelser blifva i antal åtminstone ungefärligen lika med det vid förra Riksdagen, Utskottet, för att ej vidare med framställningar i detta ämne R. St. besvära, nu Exp. Utsi. Förslag till und. Skrift», N:o 158- 377 nu tillika vördsamt anhåller, att till de, vid sådant förhållande, oundvikliga ytterligare renskrifningskostnader, matte, i likhet med hvad vid sistförflutne Riksdag egde rum, af R. H. S. beviljas ett serskildt anslag af 3oo Rd. Banco, att, uppå reqvisition af Utskottets Ordförande, till dess disposition för nämnde behof från Rikets Ständers RiksgäldsContoir utanordnas. Stockholm den 4 September 1829. JV: o 1.58.
Mrer till Kongl. proposition, ^:o 8r. ^ dt Z; L s. vkver Vnil6idr^ZAltttd8-tlrbel6t, Iiv.uoin dols, — ekler köregrtNZnn ären, verl<8lril1- de underxvlvniiiAur, — klLiiu^lriiinilio blifvit Z)'ord Ml k. rl. »^toi-/Vmilt)l8-Lmb6- 1el8 3:c!^e ^kdelnin^, den 16 sZeeember i839, tili KonAi. rkAikim, oeb derefter till 8iut8-IIt8iro1f6t vkvei-lemnnde nndvrdämKn LelLnfisndv, dels und6r8Ö1<ninZNk oeir!<o.8lnöd?-kördnZ, sedLtmert» under loppet nt är !846 inllbordutle. /nom ro/ek. Ränsa Lik, lil! rlsls unäersökning, kleis rensningar, approximativt Lulea Lik, lil! Ne6 enskorssarnes upprensning . Liteä Lik, lii! Likkorssarnes ri:o Ångerman-Lik, lii! Lärplirigga, nwki Lätkainn vili Veria Indals Lik a), till rensningar i vire lielen ak Likven Ljunga Lik, lill rensning ak 12 Lorssar i Nakverö Locken Ljusne Lik, till Lanrlakorssens upprensning Naki-Likven lil! Namnk^ggnarl viZ lVorrteiZS . , . » . Xo6,jupe1s upprensning kör äegelkarten pä Ltockkvim Lörbättringar i kärleken pä Npsaia, viri Vknarsläk viri Lricssrmri Bro?» A/ecikersla La»cr/-Br'sk,reke^. Ktrömskolms Lanalens vmk^ggnacl
Dessa Verk, väl förvaltade, torde blifva för det Allmänna mera nyttige, om än deras RörelseCapital något förminskas — Uti Instructionen borde äfven vara stadgadt det belopp, Landet hade att påräkna, så att det vore skiljt från det för Städerne bestämda, oell då dessa Verk nu kommo att gå för Banquens enskildte räkning, torde årliga Räntan kunna nedsättas till fem proCent; hellst ändamålet är att understödja, men icke utsuga den idoge. Såsom en huld Fader understödde då Banquen sina behöfvande arbetande Barn, utan att förlora något af sin styrka, eller att befara något för sin integrite'. Jag vågar tro och hoppas att dessa förslager äro verkställbara, utan att någon Medborgare derigenom blifver lidande. En ökad Odling och Industrie skall onekeligen verka till en större Production af alla slags lifsmedel och derigenom sänka priserne på desamma, så att PenningeLöntagarne bättre finna deras utkomst, och Fabrikanten skall kunna lemna sin tillverkning för lindrigare pris, då dess uppehälle blifver mindre dyrt. Om något häraf skulle tillvinna sig Ilög loflige - T)en i5 April. 449 loflige Ridderskapets och Adelns bifall, vöre det för mig smickrande: Emellertid liar ändamålet härmed å min sida varit godt och upprigtigt. Herr von Torne j Michaelj uppläste följande: Med snillets och kunskapens förenade krafter, har den nu framlagde Planen till Myntvärdets upprätthållande blifvit författad. Flera af de grundläror, som der framställas om Finnnceoch Stats-Oeconomi, äro tillförene yrkade af store Författare, lika kände för philosophisk skarpsinnighet, som utmärkte för financiela insigter. Jag Ilar alltid ansett att Rikets PenningeVerk ej kan regleras genom något artificielt Finance-Systeme; att det Credit-Systethe, som nöden och tillfälligheterna påfört oss, borde Understödjas, så alt den minsta möjliga rubbning af Cohtract i företagna Specnlationer, och för handen Varande varupriser måtte åstadkommas.
Jag måste i sammanhang härmed erinra om ett yttrande, som förekommer i Utsk:ts Utlåt. pag. 18; der står: »då man toge i betraktande ätt den södra linien finge sin sträckning genom den bördigaste och bäst bebygda delen af länet, under det att den norra till en stor del vore dragen genom länets magraste, företrädesvis al en fattig befolkning bebodda trakter.» Ja, M. Hrr! det kan vara möjligt att denna skildring är sann, och är den sann, då bör väl också befolkningen i norra delen af Wermland företrädesvis erhålla jernväg, ty den behöfver ju mest förtjenst, behöfver mest hjelp. Jag kan icke godkänna den åsigten, att enär en trakts befolkning är fattig, den skall fortfarande hållas i fattigdom, och, om möjligt, göras ännu fattigare. Om vi nu öfvergå från dessa förhållanden och fästa oss vid landets stora intressen, vid nationens välstånd i dess helhet, så torde det väl icke, för så vidt en del af kroppen inverkar på det hela, för så vidt industriel rikedom, materiel utveckling i en viss del af landet återverkar på detsamma i dess helhet, kunna bestridas, att bergsbruket nödvändigt bör skänkas den uppmuntran, det understöd, som det fortjenar, derest det verkligen skulle kunna utöfva någon välsignelsebringande verkan på nationens välstånd och framgång. Bergsbruket innehar visserligen icke främsta rummet bland våra näringar, ty detta till - Den 14 Mars e. m. 307 kommer tvifvelsutan jordbruket, men bergsbruket är dess syster och står långt framför en mängd andra mera långsökta yrken; det är af större vigt än bela stadsmannanäringen i våra 70 städer. Jag säger det samma som bonden svarade en af Sveriges störste konungar, hvilken frågade honom, hvad han tyckte om Stocholms slott och om han kunde tänka sig något dyrbarare i Sverige eller annorstädes. Hans svar var qvickt, var fyndigt och dräpande: E. M:t! det är vackert, men 3 dagars regn efter 3 veckors torka är dyrbarare, är vackrare.
Frågor härom mä i Ständens Plena kunna wäckas och skola, sedan Lag-Utskottet deröfwer, ester den ordning 56 Z i allmänhet stadgar, blifwit hördt, af Riksens Ständer afgöras. Ofwcrcnskomma Riksens Stander om nägon ny Lag eller om gammal Lags upphäfwande eller förändring, aflemna de Förslag derom genom Talemänuen till Konungen, som Bilaga till Mem. N:o 1. 49 inhcmte Stats-Rädets och Högsta Domstolens tanka deröstver, och, sedan Han sitt Beslut fattat, kalle Riksens Ständer pä Rikssalen att antingen emottaga Des; samtycke till deras Åstundan eller afhöra Des; skäl att det wägra. Finner Konungen godt någon Lagfräga för Riksens Ständer framställa, äske Han Stats-Rädets och Högsta Domstolens yttranden dcröfiver, samt mcddele Riksens Ständer sin Proposition, tillika med berörde yttranden. Riksens Ständer infordre Lag-Utskottets utlätande häröfwer, beslute sedan och öfiverlemne Konungen deras sivar uppä Rikssalen, om de bifallit Konungens Proposition, och skristeligen genom Talemännen, om de densamma afslagit. I alla dylika Lagfrägor skall tre Ständs mening utgöra Riksens Ständers Beslut. Stanna tivä Ständ emot twä, förfaller frägan och förblifive wid det, som förut stadgadt marit. 8 88. Med förklaring öfwer Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag förhälles som med sadan Lags stiftande. De förklaringar, som, till sivar pä inkonine försrägningar om Lagens rätta mening. Konungen genom Dest Högsta Domstol emellan Niksdagarne gifwer, kunna af Riksens Ständer ogillas, hwareftcr de icke längre ware gällande eller af Domstolarne iakttagas eller äberopas mä. 8 89.
Här» wid lärer böra iakttagas, att kiär skillnaden för nesligt kroppstraff sökes endast del laga krastwundna Uksiaget och wederböcandes bewis om undergangil straff ansökningen bifogas, men alt i de öfriga nu nämnda falt behörige bewis efter omständigheterne företes om fä» dane warningsgrader som 14 Capitlct i. §. Gifter» mäls«Balken 19 Capitlct 4. h. Arfva Balken, Kongs. Förordningen den 17 April i7gz samt Kyrko-Lagen anwisa. Sedan pä detta sätt mäler blilwik beredt och i underdånighet anmäldt, torde Kongl Ma>:s täckas ef» ter Hö -sta Domstolens hörande deröfwer i Stalö-Rädet Nädigt bcsim fatta. Utom hwad om den brottsiiga sranskilda makans trädande i nytt gifte är stadgadt, bör i Riksens Ständers tanka i allmänhet den tillämpning deras finna rum, att när, pä någon af de grunder, hwilka nu kunna sä« som skäl till skillnad fastställas, Konungen eller Domaren bewiljar ägtenffaps uplösninq, iqendera makar» mä fa träda i nytt gifte förr än Dow Civitlet med» delat skiljebref, och sä lang tid efter skillnads> domer» förflutit; som Lagen i I2 Capitlet Z tz. GiftermålsBalken om enkling och enka »afseende pä skillnad genom dödsfall bjuder. Slutligen torde de» föreskrift blifwa nödig, ak hiva» §;r Den 16 December. hwc>d om ägftni^ipsffillnader i allmänhet warder stadgadt, ockiä n a gälla om säda; a ägtenffap, som med häftad Fästgninna a^o begyute, mm ej genom wigsel fnlldordade. Om hwad Riksens Ständer i kesa delar best». Ut winmr Evers Kongl. Majlis Nädiga npniärksamhec och bifall, utbeoja stg verä Riksens Ständer i underdånighet Evers Kongl. Maj:rs Höga Sjuttio». Riksens
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Jani 1851, kl. 11 if. be Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående neåsättning i arrendet för indragna Mililie~bo~ stället Kottorp i Jönåkers Härad af Södermanlands län. (I. A.) Uti ett från Bonde-ståndet till Stats-utskottets handläggning remitteraät memorial har förre vice talmannen Nils Pehrsson från Södermanlands län gjort frara■tälhiing om nedsättning uti det för f. d. Hofsmedsbostället vid Söderraanilands korn - SfAts-VtskbtleU Utlåtande, K:o fQ9.' 7 ptagTO af Kongl. Lif-regements-brigadens Grenadier-korps Kottorp 1 mantal, pa 30 sws-tid,' räknade fran midfastan 1841,.enligt kontrakt af den 20 December 1839 bestämda årliga arrende af 64 tunnor 1 kappe spanmål, hälften råg och hälften* korn,- fårulan andra arrendatorn Jahan Erik Qvarnström enligt kontraktet åliggande skyldigheter;: och bär motionären till stöd härför åberopat ett motionen bilagdt intyg af kronofogden i orten, hvaraf inhemtas, att vid samma tillfälle som Koltorps boställe. Irenne andra i fögderiet belägna till stats-verket likaledes indragne militie-boställen Wefvo på arrende under 30 års tid upplåtne till personer, hvilka, med anledning af alldeles för högt uppdrifne arrenden, icke förmådde att desamma ens under de feni första arrendeåreu utgöra; i anseende hvartill, efter det så väl arrendatorernes, som en stor del af löftesmännens tillgångar blifvit för godtgörande af arrendebeloppen använde, stats-verket nödsakades att å nyo på arrende utbjuda dessa tre boställen, dervid anendebeloppen understego de först erbjudne med nära hälften.
Således tror jag, att tullen bör bestämmas till 10 procent. Herr Munck af Rofen/kjöld: Jag får förena mig med den sista talaren, och erinra, att man sparar in mycket i transportkostnaden derigenom, att man låter saft inkomma i stället för citroner. Vid hälsovården s skepp i synnerhet, är det af vigt att man har förråd af citronsaft, att använda till lemonade och punsch för besättningens hälsa och mot skjörbjugg, hvilket éy6 öen 18 Augusti e. m, är en nästan okänd sjukdom vid Engelska marinen. Herrarne Hjerta och af Wingård, Johan, förenade sig med Herr Munck af Rosenskjöld. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att Inkommande Tull procent å Citronsaft måtte, i likhet med hvad i afseende å Citroner nyss blifvit stadgadt, bestämmas till ioi Ropades Ja. ”Compasser; Inkommande Tull procent 50 ”Utgående Tull procent 1.” Herr Cederfchjotd: Jag finner, att Compas ser blifvit betydligt högre uppsatte, än Cirklar, och andra physiska instrumenter. Jag får således hemställa, om icke någon mera öfverensstämmelse bör häruti äga rum, och Compasser äfven sättas till 25 procent. Herr Grefven och Landt-Marjhalhen gjorde proposition till bifall af den utaf Utskottet å Compasser föreslagne Inkommande Tullprocent. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt Mar [kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bestämma berörde Tullprocent, i likhet Den 18 Augusti c. m, 677 med hvad i afseende å Cirklar blifvit fastsjäldt, till 25. Bifölls. ”Desman; Inkommande Tull procent 10.” Herr Cederfchjöld; Desman är så ofantligt dyr, att den ej bör beläggas med mera äa 1 procents tull. Man kan i fickan deraf dölja för flere hundrade Riksdalers värde. Herr Hjerta-, Jag förenar mig deruti, at£ tullen bör vara helt låg, emedan man uti en liten ask kan föra en stor qvantitet.
Mig synes likväl äfven då StatsUtsk. varit af en sådan tanke, det hade varit förslg - Den 29 Juli e. m. 345 tigare liandladt å Ulsk:s sida att inskränka sig till att blott föreslå R. St. att åtaga sig den oftanämnda garantien och måhända derjemte, dock varsammare, jag menar klarare och bestämdare än som skedt, tillstyrka beviljandet af de öfrige ifrågakomne förmånerne, men deremot helt och hållet afhålla sig frän att ingå i några ytterligare stipulationer och bestämmelser, ulan öfverlemna allt sådant åt K. M. att efter ompröfvande derom besluta. Då hade det kommit att åligga, för sina rådslag och åtgärder, ansvarige personer att tillse det undersökningen blifvit fullständigt och med noggrannhet verkställd; hvarförutan man derigenom hade förebygdt ett framtida klander mot R. St. för bristande förutseende i fråga om de vilkor, som här i betänk, af StatsUtsk. äro föreslagne, och hvilka då de binda händerna på Styrelsen blifva en undskyllan för de möjliga bristerna i de öfriga stipulalionerna af det blifvande kontraktet. Med ett ord det hade funnits några som vore Konungen och nationen personligen ansvariga för sakens behandling. Hvarken StatsUlsk:s ledamöter eller R. St. kunna anses vara det, ty förutom att voterings-sedeln är sluten, sä vid en kommande riksdag då statsmedel härtill skola anslås, utgöra båda dessa auktoriteter möjligen belt andra personer, hvilka oaktadt de på sig fått hvälfda tyngden af vårt beslut alldeles icke behöfva eller kunna ansvara för hvad vi nu göra; men kommande Ständer böra visserligen fullgöra de förbindelser, som de närvar:de å Statens vägnar ingå. Varsamhet deri är derföre en oeflergifvelig pligt. Jag tror således, på grund af de skäl jag nyss anfört, att Utsk. äfven i detta afseende gått för långt i sitt förslag, nemi. i onödiga och menliga detaljer. Men å andra sidan anser jag att Utsk., då det gått så långt in uti detaljer som det gjordt, äfven bort gå ännu längre. Ty då de till bolag inbjudne inhemske och utländske män af R.
Utaf dylika här ofvan antydda uplysningar är ingen brist i de UnderStyrelsens prot:r, hvartill jag i min motion hänvisat. Om det undfallit BankoUtslcs upinärksamhet, att de mindre uplysningar, som förekomma i de ofvannämnda protma, äro af samma obestyrkta natur, som dem från 1830-talet omförmälda, så förefaller det mig besynnerligt, om det undgått Utskrs forskningar, att vid 1856 års prot:r finnes ett helgjutet sådant, up.att under ledning af en Hrr Fullm. icke fremmande person, uti en honom enskildt rörande sak. Det förefaller mig besynnerligt, säger jag, om BankoUtsk. icke fäst sig vid den protest, som mot detta prof. gjordes, derföre att detta dokument med dess bihang icke inför en laglig Domstol kan få någon annan styrka än en vanlig pasqville, enär det icke allenast var tillkommet på sidan om laga former, utan äfven sorgfälligt undanhållit den justeringsrätt, hvartill både häfd och Svensk lag tillerkänner den i samma prot. omtalade tjensteman. 484 ]) en lfi Nove in b» r. Dessa förhållanden hade en erfaren och lagkunnig raan genast insett; och var det på grund af denna min öfvertygelse jag i en föreg:de motion begärde en laga undersökning. Om jag bör antaga såsom ett axiom, att BankoUtsk:s alla ledamöter velat det rätta, så är det dock problematiskt huruvida Utsk:s pluralitet besitter förmågan att juridiskt betrakta händelserna. Detta är ett af skälen för nuv:de motion. Jag hemställer dessutom till Utsk:s eget afgörande, om Utsk. vid behandlingen af denna sak varit fullt oberoende af de s. k. uplysningarua, gamla och nya, samt om Utsk. gjort sig reda för ifall dessa uplysuingar varit fullt sanningsenliga. Utrustad med dessa andliga vapen blifver det för en förman, sorn öfverträdt gränsen för dess lagliga myndighet, icke svårt att afleda upmärksamheten från sak till person.
Ej heller kunde besagda theori och kritik afvinna honom synnerlig vördnad, då hon sjelf icke gaf bättre besked om hvad ”allmänt god smak” egentligen vore, än att den – såsom man fick veta af t. ex. hennes prisade tolk Blair – ”finnes i sådana arbeten, om hvilkas värde alla tider och folkslag öfverensstämma”; en upplysning, i kraft hvaraf hon ideligen framhöll ”Virgilius, Horatius, Boileau, Corneille, Racine, Moliere, Voltaire, Pope”5 såsom de enda ofelbara skönhets-mönstren, och lät – ehuru med mycken höflighet – förmärka, att i jemförelse med dem vore sjelfva de Grekiska mästarne blotta förberedare. Förstod man rigtigt hennes mening, så påstod hon öfverhufvud, att fullt äkta smak tillvarit blott två gånger i verlden: nämligen först i Rom, under Ciceros och Augusti tid; sedan i Frankrike, under Ludvig XIV:s och Voltaires. Kom nu härtill, att det var denna ”förnuftets och smakens lagliga styrsel”, på hvilken Stockholms-Posten beropade sig såsom sin, när den syntes nästan uteslutande gilla blott det Småbehagliga och Småqvicka; och likaså Sällskapet Utile Dulci, när det i ett af Stockholms-Postens blad tilldömde skaldestycket ”Passionerna” endast sitt mindre pris: då kunde väl en yngling med Thorilds stolta eldsjäl desto snarare anse sig fullbefogad att bryta löst mot båda dessa myndigheter, som det måste vara honom klart, att sättet af deras dom alltför mycket blottade ytligheten af deras vittra förmyndar-vishet. Poemet underkändes nämligen, icke på grund af dess i anmälandet likväl betecknade verkliga brister, utan derför, att – det var författadt i hexametrer; eller, såsom Sällskapet utlät sig, ”bundet i ett orimmadt daktyliskt versslag, stridande mot den i Vitterheten allmänt godkända smaken”.