Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Og da derfor omkring 1870 den Bevsegelse tog Fart, som jeg bermte i Begyndelsen af denne Opsats, var det naturligt, at Hanna Winge var en af de f ~ r s t e der, inddroges i den. Tiden omkring 1870 var en Vaekkelsens Tid for den svenske Kunstindustri som. for den svenske Kunst: Nationalmuseets Aabning 18 66, og iUre mindst de dervarende hisforiske Samlingers Tilgodegjsrelse for Almenheden, 810jdfore ningens og 81,lejdskolens Virksomhed, Haandverksforeningens Udlodninger og mange andre Faktorer bidroge m ~ g t i g t til at aabne 0jnene baade for det Bestaaendes store Mangler og for den Qej, der laa aaben foran os til en Renaissance. Navnlig trmdte begge Dele klart i Dageii for det bvindelige Haandarbejdes Vedkommende. Man fik @ jet op for det Aandsforladte i disse evige elanavasbroderier til Sofapuder og Stolbetraek med Landskaber og Ansigter, med Blomsierbuketter og Bygninger paa en uharrnonisk Bundfarve, og man falte, at Fornylsen laa i, a t for al Ornamentik anvend! Notiver, der harmonerede med det valgte Stof som med den tilsigtede Bestemmelse, Gjenstanden havde - det var StZIprincippets Vigtighed og Betydning, som i disse Bar traadte klart og bestemt frem.
Maj:ts Nådiga Utslag den 5 Juli 1827, rörande Domprosle bosLället i Strengnäs, utvisar; anse Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Ständer, alt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes antingen i Nåder låta utfärda ett serskildt Reglemente, i afseende å underhållet af Ecclesiastike boställens åbyggnad, öfverensstämmande med grunderne i ofvananförde Nådiga Reglementen, eller ock meddela den förklaring, att samma Reglementen borde, i hvad de röra boställshafvarens 6 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betcinkanclej N:o 3A skyldighet att husen vårda och underhålla, — jemväl å Ecclesiaslike boställen tillämpas. Stockholm den 12 Februari x841* Reservationer. Af Herr Domprosten Elmgren, som arisåg Allmänna Lagens föreskrift tydlig, i fråga om underhållsskyldigheten af Prestegårdsbyggnader, samt att någon annan Författning i ämnet icke erfordrades. Emot Utskottens beslut reserverade sig jemväl Herr Gyllensköld samt Prostarne Gumcelius och Lalin. N:o 34. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Febr. kl. 1 e. m. Betänkande i anledning af väckta motioner om förändring af Landtmäteri-Taxan.
Det är således den tjenst, hvar och en bekläder vid byggnaden eller trafiken, och den nytta, han der kan göra, som bestämmer lönevilkoren. Ersättningar för resor i tjensten och flyttning till eller inom jernvägs-linien bestämmas helt och hållet efter lokala förhållanden och de utgifter, som en tjensteman härför måste vidkännas. Revisorernes anmärkning, att räkning för hushyra blifvit godtgjord, oaktadt månads-arfvoden och rese-kostnader samtidigt utgått, får jag på följande sätt besvara. En tjensteman vid jernvägs-arbetena får ingen bostad af Staten; han måste skaffa sig sådan i de bondgårdar eller andra lägenheter, som ligga utmed jernvägs-linien, och har en bestämd procent af sin lön som hushyra. Då nu en tjensteman, under sådant förhållande, vanligen skaffar sig bostad för år, så utgår hushyran antingen han är borta eller hemma. Det är således ingenting billigare, än att han vid tillfälliga kommenderingar och resor utom sin station erhåller så väl någon godtgörelse för dyrare logis på främmande ort som, i likhet med andre tjenstemän, någon tillökning i sitt dagtraktamente, hvilket kan vara tillräckligt der han bor och ordnat sin ekonomi, men alldeles otillräckligt under vistandet på resor. Under nu anförde förhållanden och enligt de grunder, hvarefter tjenstemännens aflöningar och resekostnader vid Statens jern vägs-byggnader utgå, och då en speciel verifikation af åtskilliga mindre utgifter icke kan medhinnas eller påräknas af en Chef för ett arbete af det omfång, som Statens jernvägs-byggnader, aer hundradetals räkningar liqvideras i hvarje vecka, på så skiljda platser som Skåne och Westergöthland, så torde den speciella attestering, som Revisorerne ansett, att jag borde meddela å de reseoch arfvodes-räkningar, som afvika från gällande författ - — 275 — ningar, svårligen kunna åstadkommas.
Som således alla de förhållanden, hvilka beröra förevarande fråga, falla helt och hållet inom den ekonomiska lagstiftningens område, får jag föreslå, att Rikets Ständer måtte aflåta underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:t med hemställan: att som otvifvelaktig! stort gagn och nytta skulle uppkomma derigenom, att manskapet vid rikets värfvade regementen, då tjensten sådant tilläte, användes vid förefallande större arbeten och derigenom bereddes en jemn sysselsättning och förtjenst, och hvarigenom äfven mycken arbetskraft kunde vinnas för landet i allmänhet, hvilken nu för det mesta utan gagn förslösas; så täcktes Kongl. Maj:t, om sådant efter en noggrannare granskning af förevarande förhållanden Annes lämpligt och dermed onekligen förenade svårigheter skulle kunna undvikas eller förekommas, i nåder utlärda befallning om vidtagandet af sådana åtgärder, hvarigenom en jemn och ständig sysselsättning och dermed förenad arbetsförtjenst skulle kunna beredas manskapet vid landets värfvade och kasernerade trupper, då tjenstgöringen sådant medgåfve. Anhålles om remiss till Ekonomi-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. L. Gustaf Paijkull. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Grefve Kjörnstjeritft» Carl Magnus, angående förhöjd ulförsels-tull å omoget virke. Utförsels-tullar kunna blott då vara rigtiga, när dermed afses att förhindra en för landet skadlig exportrörelse. Det är just ur denna synpunkt jag vågar föreslå en förhöjd afgift på utförseln af omoget virke. Den oerhörda skada, som drabbar landet genom nu pågående sköfling af hela traktens ungskog, för att utskeppa t. ex. grufstöd (»pitprops») eller stakelstolpar, är så i ögonen fallande, så allmänt öfverklagad, att någonting måste göras för att stäfja det onda. Jag hemställer derföre att tariffen för utförsels-tullen, artikeln trävaror, mom. 2, erhåller följande förändrade lydelse:
Man mente at commendeuren Tordenschiöld blef död, af orsak at the så hastigt drogo af.” Den danske amiralen hade verkligen blifvit sårad af tre muskötkulor. Under hela affären rodde han af och an i den häftigaste elden, med sin studsare oupphörligt skjutande efter general Gjerta utan att träffa. Slaget var afgjordt, segern fullständig. Öfver 1,200 man af danskarne voro döda och 400 sårade. Svenskarne förlorade genom döden 200 man, 100 voro sårade. Hänförelsen och triumfen gåfvo sig nu luft i de lifligaste utbrott, ”särdeles”, såsom det heter, ”hos de goda strömstadsboerna, hvilka upphäfde höga fröjdeskri och efter på torget hållet tedeum inbjödo sina tappre försvarare till en glad afton i sina sönderskjutna boningar, hvilka, enligt en samtida berättares ord, sågo ut som genomborrade fisksumpar. Fienden hade nemligen riktat en häftig eld mot batteriet på torget, men de flesta skotten hade förirrat sig i husen, så att man i dessa uppsamlade öfver 200 stångkulor, inemot 300 länkkulor samt en oräknelig myckenhet skrot” . Ännu intill senare tider hafva kulor sutit qvar i ytterväggarna, och vid reparationer finner man än i dag sådana minnen efter tordensköldska besöket. Denna glädjefest midt i förödelsen, under det man står husvill, denna patriotiska feberglödande entusiasm, medan man omgifves af alla de tänkbara olägenheter och oredor, en sådan fasans tid medför, hade starkt tycke af en uppflammande lusteld, släckt i storm och natt. Men när morgonen randades och sinnena sökte komma i jemvigt, då stod sanningen klar – och sanningen var den, att eländet väl kunde blifva större, men att det redan var stort nog. Att öfver hufvud manspillan å svenska sidan jemförelsevis var så obetydlig, förklaras deraf att skeppens vaggande rörelse gjorde att fienden för det mesta sköt öfver eller under målet. Amiral Tordensköld lärer ha mistat befälet för den misslyckade affären.
Jag hade dertill tvenne motiver, det ena, alt jag ansåg slatsekonomiskt rikligt, attén så betydlig communicalionslinea icke boede vara i ett enskildt bolags händer, ulan tillhöra Staten i det hela, pä del all Slaten mätte kunna nedsätta afgifterne och derigenom framkalla en ökad trafik. Jag ansåg fördelaktigt för vestra delarne af landet att fä communicationen med hufvudsladen lättad, och trodde att afgiftcrnes nedsättande vore enda medlet att framkalla en Ulligare rörelse och en transitohandel. Men jag hade med denna motion äfven en annan afsigt. Jag hade sett sisla riksdags statsreglering leda derhän, alt capiIaIer sammanlades i Riksg.cont. för att till enskilde bolag i låneväg utlemnas. Jag menar med desse enskilde bolag hypolheksföreningar, oell jag har aldrig kunnat gilla den statskonst, som samlar capitaler lill utlåning, och således framvisar stora statsbehållningar, som motsvaras af enskilde medborgares skuldsättning. Jag förutsäg, all möjligen äfven denna riksdag kunde leda till samma resultat, att nemi. tillgångar skulle hopa sig i Riksg.cont., och ville derföre pä förhand hafva reserverat min räll alt vid riksdagens slut fästa uppmärksamhet på ett sådant anslag, hvarigenom dessa ökade tillgångar kunde absorberas. Ulsk. har lid della mill förslag fästat sä liten vigt, att det icke ens omnämnt detsamma i sin beräkning. Jag skulle likväl tro, alt af de några och 60 anslag, sorn bär finnas uppräknade, såsom ännu icke pröfvade, hade äfven denna fråga varit förtjent att lagas i beräkning. Orsaken hvarföre Utsk. sett saken annorlunda förmodar jag vara den, att summan befunnits så betydlig, att något anslag dertill icke kunde komma i fråga. Det är på denna grund som jag anhåller alt i korthet få framställa några anmärknir jemte en beräkning, egentligen grundad på de tillgångar, hvarom jag har en närmare kännedom, jag menar de tillgångar, som Ständcrne möjligen kunna från Ranken påräkna, i fall de förslag, som BancoUtsk. uppsatt, vinna 14. St:s bifall.
Hon smålog dock så behagligt, att han var öfvertygad att hon hört allt; och hennes okonstlade försäkran vid afskedstagandet, att hon hade honom att tacka för det största nöje hon känt i hela sitt lif, tycktes honom vara en riklig ersättning för den ojemförliga pina, som han utstått af fru Emerentia, hvilken icke tröttnat att fråga efter allt hvad hon både såg och icke såg. Under slika omständigheter kunde naturligtvis handelsexpeditens anbud icke väcka någon uppmärksamhet, åtminstone ingen intresserad. Fru Emerentia tyckte det till och med vara underligt, att visst folk hade så mycken inbilskhet, att de kunde tro det en flicka, som blott behöfde sträcka ut sitt finger för att draga in ett helt notvarp med förnäma tillbedjare, skulle vilja gå ett par år, kanske än längre, och vänta på en så måttlig eller, rättare, obetydlig lycka. För sin syster var hon dock alltför klok att uttrycka sig på det viset. För henne hette det: att som Blenda var så ung och dessutom ej visat tycke för någon, vore det bäst att se tiden an – ett tänkesätt, som man vet högeligen gillades af tant Regine Sofie. Ack, hur långt var dock ej den goda tanten från en aning om rätta bevekelsegrunden! Efter dessa vigtiga tilldragelser – middagen på sommarnöjet, korgen åt handelsexpediten och stora ronden i slottet, jemte dubbningen eller det improviserade tornérspelet i slottskapellet – återkom allt i sin jemna gång; ty tant hade sina planer, och derföre sattes Blenda, såsom hon leende sade till sin mor, ”åter i tornet”, likväl – det måste medgifvas – icke i alldeles så sträng enslighet som förut. Under de tvenne följande veckorna fick hon tvenne gånger se Djurgården, hvilken likväl, så vacker den ock var, icke på långt när motsvarade de förhoppningar hon gjort sig, ty hvarken hördes der någon musik, sågos de kongliga äta för öppna fönster eller gick der fram någon böljande sjö af menniskor – den listiga tanten hade valt ett par hvardagsförmiddagar. Men nu hade Blenda ändå varit der, och hon egde icke vidare rätt att sucka: ”Ack, den som finge se Djurgården!”
Och om, såsom Utsk:t förmodar, bevilln.proc.-n vid innev:de riksdag kommer att i icke obetydlig mån nedsättas, torde sjelfva Bevilln.- stadgan gifva vid handen, att dermed icke afses att uttaga större Den 29 Augusti e. m. 3b9 bevillning, än under hittills varande förhållanden utgått. Då dessutom, såvidt af de till Utsk:t ankomne prot.utdrag kunnat inhemtas, inom de 2:ne öfriga RiksStm några anmärkningar uti nu ifrågav:de syftning icke blifvit framställda, har Ut.sk:t, som här nedan skall afgifva yttrande, huruvida den nya Bevilln.stadgan må för år 1861 blifva gällande, eller om annat årtal bör uti ingressen inflyta, funnit sig böra i öfrigt vidblifva sitt i berörda hänseende afgifna förslag.» Denna punkt i Utsk:ts Betänk, liar, såsom Riddarh.Sekretm uplyst, blifvit af BorgareSt:t bifallen; Presteoch BondeSt:n, hvilka förut icke återremitterat punkten, hafva lagt den till handlingarne, hvilket var naturligt, enär de icke hade något vidare att yttra i frågan. Den måste således anses vara genom 3 Stånds beslut afgjord. Hr Hjärne: Jag är af Gr. Lagerbjelke förekommen i hvad jag ämnade uppläsa ur Bevilln.Utsk:ts Betänkide N:o 34. Det är deraf klart att 3me Stånds beslut finnes. Jag kan icke påminna mig bestämdt huruvida vid något tillfälle inträffat att man genom en inbjudning sökt uprifva ett beslut, som af 3 Stånd varit afgjordt såsom R. St:rs, och jag skulle för min del föreställa mig att man icke gerna vid detta tillfälle kunde tolka grundlagen så, att man ansåg sig kunna begagna inbjudning för att uprifva redan fattade beslut.
Förslag till lind. Skrift). N:o 388. 22S Medhafver Skeppare i sitt fartyg gods, sorn ej ä Märkrulla uppfördi är, och har han jemväl sedermera fortegat godset, intilldess Pärtygets lossning är börjad, bote då godset$ half - va värde. Är godset uteslutet äfven f rån Manifestet, då Sådant, enligt 1 af denna Författning, medföres, skall Skepparen böta godsets fulla värde; råen egaren må, i bägge fallen, emot behörig 'Tull, godset disponera-. Ofvertygas egaren om delaktighet i godsets ti/lämnade insmygande, vare det förbrutet, och han till an* svar, såsom för oloflig införsel af varor, för* fallem &3 $• Denna §, sorn eger samband med détt fd* regående, torde, för att vinna större tydlighet, böra erhålla följande förändrade lydelse i År den uteslutna varan, innan lossning å fartyget börjas, hos Tullkammaren eller Inspectionen, af Skepparen angifven , eller kati Skepparen i bevis leda, att lian ej egt kunskap ont varans inpractiserande i fartyget, vare från det i föregående <$*. stadgade ansvar fri; bote dock fär vårdslöshet Vid Märkrullans finfdt tande, eller i deri tillsyn hot 10111 å sitt fartyg åligger iakttaga, ifrån 10 till 10O lid., efter omständigheterna. Enär en viss prrescriptionstid för dispositionen af sådant gods, sorn i denna omtalas, synes böra bestämmas, få R. St. i tinder* Bihang t. 11. S:s Vrot. louie Sami. 2 Bantl. 3 Hiiftt ig 356 Exp. Utsi;. Forsing till urul. Skri/v. N:o 388. dånighet' föreslå följande redaktion af para» graphen: Gods, som å Märlin illa till äterutförsel <mgifvils, vare under Tullkammarens värd, till dess återidf örseln sker. Denna bör, under den i 3 Cap. fores krifna bevakningseontrol, vara verkställd inom natt och år.
N:o 15, i ani. af vackt motion om giftomaunarätteus uphörande, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; 206 Den 25 Januari e. m. vinner nej, blifver ifrågav:de Betänk., på grund af deremot gjorda anm:r, till LagUtsk:t återremitteradt. Vid den härefter företagna voteringens slut, hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 36. Nej — 65. Ii. o. Ad. åtskiljdes kl. !/, I e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 25 Januari 1860- Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdrag för förmiddagens plenum. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomna Utlåt., Betänk, och Mern., nemi. från StatsUlskoltel: N:o 38, i ani. af väckt motion om tillgodonjutande af rätt till skattefrihet för sockenallmänningar; N:o 39, i ani. af K. M:s nåd. propos. ang:de öfverlåtelse till Allmänna Barnhusinrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns kurhus begagnad tomt; N:o 40, i ani. af K. M:s nåd. propos. om anslående af 3/« mantal N:o 1 Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs län, i st. f. nuvarande Kronofogdebostället 1 mantal N:o 8 Stentorp Frälsegården; N:o 41, i ani. af väckt motion om grundräntornas kapitalisering; N:o 42, i ani. af väckt motion aug:de indragning till Kronan af kungsgården Ollestad; N:o 43, i ani. af väckt fråga ora ersättning af allmänna medel till innehafvaren af komministersbostället
Af den 4 April, 0111 bifall till ExpeditionsUtskottets anhållan att, efter behofvet, få antaga ökad betjening; om å* erremiss till StatsUtskottet, af dess Memo - 404 Den 19 April. rial angående den till Riksdagskostnaderna er forderliga summa; * om bifall till Oecono mie-Utskottets begäran att ta antaga fyra Canzlister utöfver det föreskritna antalet, dock med villkor, att desse icke må få beräkna Tractamente eller arfvode från längre tid, än då de verkligen blifvit till tjenstgöring antagne. Af den 13 April, om Remisser till ConstitutionsUtskottet, af Konungens Proposition om de nya Constitutionella förhållanden emellan Sverige och Norrige; — till Banco Utskottet, af Konungens Proposition om eftergift af det åt Vesteroch Norrbottens Län beviljade lån; samt till StatsUtskottet, af Konungens Proposition om Magazins-inrättningens förvaltning och närvarande belägenhet; — om bifall tili Lag-Utskottets anhållan att ytterligare få an* taga en Canzlist; om återremiss af Lag. Utskottets utlåtande öfver Justitieombudsmannens Instruction. Af den 17 April, om bifall till LagUtskottets Memorialer angående Bouppteckningars och arfskiftens i Städerna förrättande af Magistraternej samt angående Öfverste Reuterskölds Dictamen, om ändring uti Executionsoch Concours författningarne; till StatsUtskottets Betänkande öfver Prosten Palms Memorial om Lönförbättring åt Landshscaler och Länsmän; samt till OeconomieUtskottets Memorial, rörande Riksdagsmannen Elof Ha. hanssons motion om förbud för tjenstdrängar inom Carlstads Län att utom detsamma söka arbete; om bifall till ConstitutionsUtskottets Memorial, af den 1 Augusti 1812, angående tillägg i 56. §.
Skrifvelse /V.-n 48%. 175 Maj:ts och dess höga gemåls, H. M. Drottningens Kröning, hvilken, enligt Rikets Ständers i underdånig skrifvelse den 16 November 1859 derom framställda anhållan, egde rum i Stockholms Storkyrka den 3 näsllidne Maj, Stats-konloret erhållit nådig befallning att förskottsvis anordna och utbetala, dels till Riksmarskalksembetet tillsammans 140,000 Riksdaler, dels ock lill Krigs-kollegium marschoch underhållskostnader för trupper, som (ill tjenstgöring i hufvudstaden vid kröningen varit kommenderade, 32,094 R:dr 54 öre, eller tillhopa 172,094 R:dr 54 öre, allt Riksmynt, emot ersättning af det anslag, som till kröningskostnadernas bestridande komme att framdeles anvisas; och, ehuru räkenskaperna öfver dessa kostnader ännu ej hunnit afslutas samt derföre ej eller kunnat för behörig granskning öfverlemnas till Kammar-rätten, har E. K. Maj:t. då Stats-konloret icke utan olägenhet kunde under en längre tid undvara godtgörelse för de gjorda förskotten, af sådan anledning velat vid nuvarande riksdag i nåder tillkännagifva ofvanberörde förhållanden, med upplysning derjemte, att de till Riksmarskalksembetets disposition ställda medel, enligt hvad hos E. K. Maj:t blifvit i underdånighet anmäldt, förmodades lemna i öfverskott, Statsverket tillgodo, omkring 4,700 R:dr; och komme under sådan förutsättning de återstående kröningsutgiflerna att uppgå, i rundt tal, till en summa af 167,400 R:dr R:mt, till betäckande hvaraf E. K. Maj:t ansett särskilda tillgångar böra af Rikets Ständer anvisas.
Preste-Ståndet d. 3 Borgare-Ståndet d. 5 Bonde-Ståndet d. 5 Rikets Ständers underdåniga Skrif veise , angåen - ii Exp. Villi. Färsing lill und. Sftrifv. N:o 344) 345. de af skaffande af Kyrko-Råds rättighet att ådöma Stockstraff S. A. K. I anledning af gjorda framställningar om förändringar i Kongl. Förordningen den 26 Febr. 1817, angående Socknestämmor och Kyrko-Råd, samt då bes liim me Isen af Stockstraff, såsom af allmänna omdömet redan länge ansedd såsom olämpiig och stridande emot tidens och samhällsskickets fordringar, samt jemväl nu mera högst sällan tillämpad för de få händelser den i Lagstiftningen finnes stadgad, just härigenom, samt den förökade skymf den anses medföra, efter R. St. åsigt, innebär en större bestraffning, än som svarar emot beskaffenheten af de förbrytelser, för hvilka densamma af Kyrko-Råden ådömes, och såmedelst saknar förnämsta egenskapen hos allt straff, den, alt stå i förhållande till brottet; — anse R. St. sig böra härmed i underdånighet föreslå, att Nådig Förordning måtte af E. K. M. utfärdas, att Stockstraff ej vidare må af KyrkaRåd ådömas. Rikets Ständer framhärda etc. JJppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Febr. i83o. Rreste-Ståndet d. J Borgare-Ståndet d. 5 Bonde-Ståndet d. 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangåen - Exp. Utsli. Färsing till lind. Sftri/v. N:o 345. i3 de åtskilliga bestämmelser till förekommande af lösdrifveri m. m. S. A. K. ]VIed fästadt afseende på vidtagandet af erforderliga ytterligare åtgärder och bestämmelser till förekommande af lösdrifveri och deraf uppkommande oordningar, till våda för allmän oell enskild säkerhet, hafva R. St, i öfverensstämmelse med hvad de uti deras underd.
Men hvilken hetta, hvilken pöbelton! Det skulle än i er förbistring fattas, Att våga flytta ut I nejden af en ort, ett institut, Dit allt, hvad landet äger bildadt, skattas Onkeln (drömmande) Hvad institut? hvad pöbelton? Är jag förbistrad eller hon? Katrine. Farväl, min herre, det är tid att sluta; För er har jag ej något uppdrag mer. (Går.) SCENEN. Onkeln. Emelie. Emelie. Sitt, bästa Onkel, lugna er! Onkeln. Hvart är det verlden börjar luta? Emelie (sakta). Han är som fallen ned frän skyn. Onkeln. Är det förbi med all försyn, Stå alla våra lagar glömda? Hvem nämnde hon, hvad hette hon? Emelie. Hvem menar Onkel? Onkeln. Den fördömda Fransyska frun, som höll pension? Emelie. De Sans-Souci. Onkeln. Du känner hävan? Än hon, som skrek om pöbelton Och läste den besatta läxan, Som kom mitt hår att resa sig, Om mord, tortur och blod och krig? Hvad hette hon? Emelie. Jag känner ingendera; Vi lefva ju så litet med. Onkeln. Hon tycktes ge en vink om flera, Som satt sig der på orten ned. Men hon är galn, och jag än mera, Som grubblar öfver hennes prat. (Sätter sig.) SCENEN. De förra. August (förklädd, bryter på Franska). August. Ah! servitör, Monsieur Magnat! Jag är förtjust att er bekantskap vinna (Sjunger) la, la, la, la, li, li, li, li Onkeln. Om detta åskmoln vore väl förbi! August (märker Emelie ock skyndar till henne). Er niece? förtrollande Gudinna! Onkeln (häftigt). Gå in i kammaren, Emelie! (Hon går.) August. Comment, seigneur? hvad menar ni? Onkeln. Min bästa herre, hon är qvinna August. Ah ja! en dyr acquisition! Onkeln (sakta). Se så, farväl med all reson! (Högt.) Min herre, vill ni kort förklara: Hvad har ni att uträtta här? August.