Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige behöfver i allmänhet styras för så godt köp som möjligt, och folkets representanter kunna, i min tanke, icke stå till svars för någon ögonskenlig misshushållning, hvilket det, efter mitt sätt att se, skulle vara, om man utan betänkande förskräckte nationen genom alltför högt uppdrifna anslag för den nya inrättningen, innan man ännu vunnit någon öfvertygelse om de välgörande följderna af den förändrade organisationen, hvarpå jag hoppas, men hvilka också helt naturligt äfven utgöra föremål för Iviflet. Jag önskade, att StatsUtsk. i delta hänseende lemnade R. St. en anvisning att rent och oförtäckt uttala deras åsigter härutinnan, emedan del varit det halft beslutande, det till hälften önskande uti R. St:s framställningar till Regerls-makten, som under 3o år understundom alstrat så betydliga misstag om R. St:s verkliga meningar och åsigter. På de grunder, jag nu anfört, anhåller jag om återremiss af StalsUlskts betänk.; men till undvikande af alla öfverraskningar, och till undanrödjande af framtida påminnelser i afseende å R. St:s förbiseenden, begagnar jag tillfället att begära StatsUtskts uppmärksamhet på behofvet af ett rent uttaladt stadgande i afseende å villkoren för och beloppet af pensionsrätt vid afgången ifrån dessa nu föreslagna höga löner. Jag anser Rikets väl verkligen kräfva något stadgande af pensionsrätt för depart.chef, som funné sig föranlåten att vid något möjligt tillfälle lemna sin plats hellre, än alt biträda beslut, hvilka, ehuru icke åsyftande någon bestämd öfverträdelse af grundlagen eller andra lagar, likväl voro stridande emot Rikets sannskyldiga nytta. Ett stadgande i denna del är efter mitt begrepp så mycket nödvändigare, som uti vårt mera fattiga än rika land den större skickligheten, utan förmögenhet, skulle nödgas afhålla sig från dessa högre administrativa platser, så lange en billig fruktan att utkomsten möjligen kunde komma att sättas på spel vid valet emellan ett obegränsadt biträdande af beslutande rättens vilja och öfvertygelsen om fordringarna för allmänt väl.
Nej, ack nej, det hade varit för mycket, det hade öfverstigit mina krafter.” Rosa ville icke tillåta sina tankar att dröja längre hos det föremål, dit de så gerna vände åter. Hon sökte med våld lösrycka sig från den allsmäktiga känslan. – ”Mitt besök!” ropade hon hastigt och sprang upp. Toiletten bestyrdes i största hast, och efter en knapp timma inträdde Rosa i fru Borgenskölds oss lika välbekanta förmak. Allt derinom hade ett trefligt och inbjudande utseende. Gumman ljus och fryntlig, vid anblicken af den kära, länge påräknade gästen, steg skyndsamt upp från sin stol vid kakelugnen, och välkomnade Rosa med alla tecken af hjertlighet och nöje. Hilda bortlade gitarren och stod väntande bakom, tilldess mammas omfamning och lyckönskningar voro slutade. Då räckte hon Rosa de friska läpparne till en systerlig kyss, och bad henne vänligt, ja innerligt, vara välkommen. Snart var Rosa hemmastadd i den lilla angenäma kretsen. Mamma gick att ombestyra thébordet, Hilda visade sina arbeten, berättade om förhoppningarne för sin resa, om Lindfors, som pappa beskrifvit vara så vackert, och grannarne deromkring så vänliga och goda. Rosa hörde allt med största nöje, och lyckönskade Hilda af hjertat, att få göra en så angenäm resa; visserligen besvärlig för den ledsamma sjövägen, men likväl i det hela af rikt interesse, emedan derunder tillfälle icke skulle saknas att göra nya bekantskaper, framför allt vid framkomsten till den nya vistelseorten. De båda flickorna tillbragte en högst angenäm afton tillsamman, och lofvade, med lika ifver, att ofta helsa på hvarandra. Om Ferdinand talades icke ett ord; båda kände, att det ämnet var kontraband. Nyårsmorgonen i H**. Den stora stadsklockan hade nyss ringt första gången till gudstjensten, då den långa, svarta raden af herrar rådmän tågade uppför den breda trappan till högloflige magistratens öfverhufvud, borgmästaren B–s hus.
Ögonblick funnos under hennes berättelse, som jag förvillades af den otroliga sannfärdigheten, och när hon slutat, hade det varit mig rakt omöjligt att säga: »du ljuger!» – ehuru jag så väl visste det. Nej, jag log, jag gaf henne allt det bifall hon ville hafva för sin diktade kärleksfulla handling, och ho kan veta om den stora domaren ursäktar mig mera än henne för vår olidliga falskhet, ty jag måste bekänna det, med smärta och sorg medgifva det, att en af mina vänner hade rätt när hon häromdagen sade, att af hvad vi verldsmenniskor i allmänhet yttra, är minst hälften osanning. Dagen derefter reste jag. Måtte jag aldrig återse Fru A.! Nu till Fru B. Jag hade mycket tidigt på morgonen lemnat Fru A. ty jag längtade ifrån hennes artificiella atmosphère och luftdigra vänskapsyttringar. Jag kände mig andas lätt när jag åter befann mig ute på landsvägen, der ingen sade mig att jag var »en sol som uppgått på vänskapens horizont», der ingen spelade rollen af en huld maka, en öm och omtänksam moder, en framåt sträfvande menniska, der, med ett ord ingen fanns som visste – till punkt och pricka visste – alla sina skyldigheter, och dock försummade dem; ty förlåten vare hvar och en, som uraktlåter det rätta, af ovetenhet derom. Jag åkte hela dagen. Vagnens hjul gingo evigt och oupphörligt omkring, just som tidens, men slutligen ledsnade ett af dem, och nu upphörde likheten med tidens, ty det tröttnar aldrig. Ja – ett hjul ledsnade och sade nej, men så decideradt, att aldrig något fullständigare »nej» legat i en qvinnas blick en gång. Vagnen stadnade. Jag ryste för att fråga, ty jag längtade obeskrifligt efter nattqvarteret, emedan det led mot aftonen. Men jag behöfde icke fråga. Kuskens nödrop gaf mig tillräckligt tillkänna, att här var stor olycka å färde. Hjulet var sönder, ohjelpligt sönder.
T&gt; 5 Iduns Modet., månadsuppl » 3 Bamgarderoben » 3 Fredagen den 9 juli 1897. Byrå: Klara södra kyrkog. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgivare: FRITHI0F HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 85 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. » W varför nämnde du icke poesien strax? » frågar Ehrensvärd i * sig själf, då han vid första uppräknandet af de fria konsterna hade utelämnat den. Hvarför nämnde du icke dansen alls? är en fråga, som han med ännu större skäl hade bort göra sig, emedan dansen såsom en sammanfattning och fullständig utveckling af alla de andra konsterna onekligen bland dem intager första rummet. Så- lunda är musikens ändamål att sätta människan i harmoni med sig själf och sin omgifning. Men emedan människan består af både kropp och själ, och de flesta människorna tyckas bestå af vida mera kropp än själ, så är det icke nog att själen sväfvar omkring på tonernas vågor, utan musiken måste äfven finna ett uttryck och gensvar i kroppen — och detta är dans, tänkt såsom verkan af en idealisk musik. Oberons flöjt, vid hvars ljud alla måste dansa, innehöll ganska säkert ingen annan trolldom än den att vara mäktig af fullkomligt sköna toner. Och hvar finnes något värdigare ämne för målaren och bildhuggaren än i dansen? Hvar ser man människan mera till sin fördel än där, hvarest hon framträder i skönaste blomman af sin ålder, när hon i en lätt och graciös rörlighet nästan tyckes sväfva fram i luften. Så vådligt vackert, riktigt sjangtilt det här låteri — tycks mig höras från läsarinnorna, ja främst från henne själf, som ses här bredvid med sitt humoristiska leende. Pardon, mes dames!
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oecouomie-Utskottets den 18 sistledne Februarii afgifne, samt den 26 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial om utskrifvande af serskildta exemplar till hvar - Den 5 Martii, je Utskott utaf remiss-acter i mål, som tillsammansatta Utskott remitteras, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallit. Föredrogs å nyo Friherre von Diibens, Carl, den 526 sistledne Februarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, om förbättring i w estgötha Regementes aflöning. Herr Hederstjerna , Erland, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande; (^Se Bilagan N:o 1). Friherre Wrangel, Henning, hemställde, om icke Herr Hederstjerna? nu uppläste Memorial, innefattade en ny motion, hvilken följ« akteligen icke eller kunde af Ridderskapet och Adeln upptagas. Grefve Lövenhjelm, Carl Axel'. Den af Friherre Wrangel väckte fråga kan besvaras efter hvars och ens åsigt af ssken. Den kan betragtas som en ny motion, då här är fråga om ett annat Regemente än det hvarom motion först blifvit vackt, men den kan äfven anses som hörande till samma ämne då man besinnar att den angår samma class af tjenstemän inom samhället; och jag tror det vara mera öfverensstämmande med Riilderskapets och Adelns känsla och ädelmod a5t betrakta saken utur denna sednare synpunkt, Jag talar nu ej seni 17» Ben 5 Mar t ii. Konungens Rådgifvare, de personer hvarom har är fråga, hafva ej till Kongl. Maj:t framlem. nät någon anhållan om löne-förhöjning, mea om de det gjort, tviflar jag icke att ju Kongl. Maj:t behjertat deras belägenhet och att en proposition i detta ämne blifvit till Riksens Ständer öfverlemnad.
N:o 4. underdånighet hos Kongl. Maj:t, såsom den der bäst kunde bedöma hvilka föreskrifter borde i en sådan författning inrymmas, anhålla att Kongl. Majit behagade låta utarbeta den ordnings-stadga för större bränneriet*, som Kongl. Majit fann vara af behofvet påkallad. Till följd af den åsigt Rikets Ständer sålunda uttalat, och då Kongl. Majit nogsamt lärer i Nåder vidtaga de rättelser i ordnings-sladgan, till hvilka redan vunnen erfarenhet och möjligen blifvande förändringar uti författningen, angående vilkoren för bränvins tillverkning, må gifva anledning, anser Utskottet, sig böra hemställa, att Herr von Knorrings ifrågavarande förslag icke måtte til! någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 Maj 1857. Anti. till Hxp.-Utsk. den 28 Maj 4837, kl. 2 e. m. Bikels Högloft. Ständers Sammansatta BevillriingsLagsami Allmänna Besvärsoch Ekonom iU/s kolls Bellin kumle, i anledning aj väck/a motioner om förändring i vissa delar aj Kongl. Förordningen den t B Januari 18 55„ angående vilkoren Jör försäljning af bränvin och andra brända eller dislillerade spirituösa drycker. Inom Riks-slånden hafva uti omfönnälda ämne motioner blifvit väckta: hos Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Taube. II. E.. Herr von knorring, Axel, Herr Nordenfelt, E. IV., Herr Ehrenborg, Bichard, och Herr Dal man, F. IV; hos Preste-ståndet: af Herr Doktor Sandberg, Herr Lektor Sondén, Herr Kontraktsprosten Emanuelsson, Herr Prosten Melén och Herr Prosten Metander ; hos Borgare-ståndet: af Herrar F. A. Finnman. E. G. Danielsson och C. F. Spångberg; samt hos Bonde-ståndet: af Riksdagsfullmäktige Gustaf Jonsson från Kalmar län, Gustuf Larsson från Stockholms län, J.
Hon kan absolut i c h hinna med att hålla alla dessa barn snygga: och rens, gifva dem deras föda på lämpliga tider, lugna dem, när de äro oroliga, o. s. v. Följden blir en betänklig vmvård och slutligen sjukdom, soni. i sin ordning ännu ytter. ligare ölcm fostermodrens besvär. Och hvillreii tillsyn kan man väl begära, att kvinnan skall under natten kunna ägna dessa barn? Uttröttad genom dagens mödor, fordrar kroppen ovilkorligen nattro; trots barnens skrik, vid hvilket vårdsariiinaii snart vänjer sig, sofver deniia nog i de flesta fall, men skulle oron blifvn för stor, finnas ju alltid konstlade medel att framkalla söliiii hos barnen, medel, hvilkas skadlighet för ba~rnaorgzaiiismen vi ju alla kaiina. Mer ä11 under n&amp;gon annan åldersperiod visar sig bostuci !exs hesIcuGbfen7&amp; vam under bariiaalderii af inflytande p&amp; halsotillstindet. I synnerhet måste de sp5da barnen, som sitllaii eller aldrig k o m m a utom rummets dörrar, vara i behof af en sund och luftig bostad. Från utlandet har nlan ocksa ' tydliga bevis p&amp; den. fijrdelaktiga verkan, goda bostäder iitöfva p&amp; barnens halsa. I de utma,rkta arbetarebostiider, som mångenstiicles i de större stidehm uppförts af bostadsföreningar eller enskilda personer och bolag ställer sig namligen bmnaclödligheten så betydligt mycket. lägre än dödlig' heten bland arbetsklassens barn i alliriiinhet, att sldnacleii rent af iir f örvånaiisviircl. $ andra sidm veta vi, att den orena luft, som alltid hiirskar i kvafva och smutsiga bostadsrum, icke blott i allmänhet undergriifver hälsan, utan sarskildt hos barnen przedisponerar för vissa akuta sjukdomar, som årligen anställa fruktansvärda härj&amp;gar bland denna ålderslrlass. Dessutom är äildeles visst, att bristen på dager och solljus icke skadar någon så mycket so111 jiist barnen, och att skumma bostäder
Jag vet detta, men hemställer om icke della hör anses hafva sin anledn. deruti att en sådan skillnad emellan större och mindre bränneriet’, som Utsk. här har föreslagit, icke fanns i det landet, utan att all bränvinsbränning bedrefs i stora brännerietendast under den benämningen, och alt då göra den inskränktare, finner jag öfverensstämmande med de principer, som i denna lagstiftning äro rådande. Jag tror visserligen det vore bäst, om hvarken maximum eller minimum funnes; roen jag tror likväl, alt den meningen icke kan göra sig gällande vid denna Riksdag. Man måste således tillse, att det minimum, sorn bestämmes, blifver sä lämpligt som möjligt. Dervid torde man synnerligen böra göra afseende på beskattningsgrunden sä väl för de 4'J4 Den 27 April f. m. slörre sorn de mindre brännerierne. Jag tror den beslämda skillnaden icke blifva för slör då minimum är 300 k:r. Många hafva ansell delta minimum af 300 k:r vara för högt, men jag ber alt få hemställa till Hrrme om del verkligen kan anses vara så högt tilltaget då man påminner sig alt elter de beslut, som fattades i går tillverkaren är inskränkt till 15,000 k:r, eller om man är frikostigare, såsom en annan talare yttrade sig, 18,000 k:r. Jag hemställer då till de Hrr, som sysselsatt sig med denna näring, huruvida man verkligen kan säga alt det är en orimligt stor bränvinsbrånning då man icke tillverkar mer än 15 ä 18,000 k:r pä dagen, och jag tror icke man kan säga att detta förslag tillkommit utan all tanka pä huru denna näring f. n. bedrifves, sä mycket mera som jag icke kan underlåta ali fästa mig vid den åsigt, som här blifvit af erfarna personer yttrad, att med ganska ringa förändring af redskapen, den som tillverkar 200 k:r på dygnet lätteligen kan updrifva sin tillverkning till 300 k:r. Jag tror, såsom här förut blifvit yttradt, att det är en gifven sak, alt ju flera brännerietman har, desto svårare är det äfven alt åstadkomma tillräckliga kontroller.
Nej! öfvertygelsen om den vittrade grunden har förslagets författare hemtat från en press, sorn oupp - Den 6 December. 353 oupphörligen om ståndsrepresentationen upprepat: »delenda est Carthago». Och orsaken lill delta pressens rop är den, att denna press, som söker få makten i sin hand, ser att ståndsrepresentationen står i vägen för dess begär efter maktutvidgning och derföre vill den undanskaffa allt bestående. Och redan har denna press fått en sådan makt öfver två Stånd, att de ej våga uttala siu verkliga öfvertygelse. Del är blott Adeln och Preste-Sl:t, som ännu våga att icke lyssna till denna röst, hvarföre de ock måste kastas undan, och olyckligtvis har pressen i detta sträfvande fått en bundsförvandt i Konungens egna Rådgifvare. Ej underligt då, alt dessa tidningsfurstar sökt åstadkomma en mängd tacksamhetsadresser till den främste bland desse Rådgifvare. Dessa adresser vill man nu uttyda såsom bevis på folkets tillgifvenhet för förslaget och oro öfver dess öde, ehuru folket är lugnt och ej känner till denna oro, ehuru det ej ens vet hvarom fråga är och ehuru det är nöjdt med hvad det har. Det är pressen ensam, som framkallat dessa adresser och utöfvat en påtryckning på personer, som möjligen på detta rum kunna gifva frågan en utgång, som skall störta landet i förderf. Med förvåning liar jag i tidningarne läst ett uttryck af ET. Exc. Frih. De Geer, att Adelil icke vore nog talrikt samlad under Riksdagarne, samt att dess röle vore slutad. Hr Frih.! detta visar att ni icke uppfattat dess röle. När här förekomma ärenden, som kunna afgöras af ett kollegium på 4—5 personer, hvarföre behöfver då vid ett sådant tillfälle 4 eller 500 män sitta här? Nej, Adeln har en ädlare uppgift än så. Men när förslag framkomma, vare sig från höjden eller från djupet af samhället, hvilka hota att förstöra dess grundvalar, då höfves det Adeln att framträda i ett sådant antal som t. ex. nu, för att ådagalägga sin kärlek til! fosterlandet genom att förkasta dylika olvcksbringande förslag.
Utskottet remitteras, som alla detaljer af frågan blifvit vid förra Biksdagen afgjorde, så att nu endast fråga är om B. och Ad. vill tillåta eller icke tillåta publicitet. Då Bidd. Direct. icke kan hos Ståndet göra anmälan annorlunda än genom Bidd. Utskottet, har Direct. ansett sig endast enskildt, genom någon af dess Ledamöter, kunna göra den framställning, som nu ägt rum, på det frågans afgörande icke måtte utdragas för långt inpå Biksdagen. Lades på bordet. Upplästes nedannämnde af B. H. Stts till Stats-, Bancooch BiksgäldsVerkens öfverseende utsedde llevisorer till B. St. ingifne Berättelser: i:e Ang:de år i83o förrättad granskning och öfversigt af BancoVerkets afslutade Bäkenskaper för år 1828, styrelsen och förvaltningen vid detta Verk, samt dess befunne tillstånd; 2:0 Angrde år i83o verkställd granskning af StatsYerkets samt andre af allmänna medel bestämde Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 3:o Angrde år i83o verkställd granskning af BiksgäldsContoret, det derunder lydande General-Assistans-Contor och Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. DiscontVerk; 4:o Angrde år i83o verkställd granskning af de under K. CommerceColl. ställde Fonder och Medel; öro Angrde år i832 förrättad granskning af BancoVerkets afslutade Bäkenskaper för åren 1829 och i83o, samt af styrelsen och förvaltningen vid detta Verk från sednaste Bevisionen, äfvensom af Verkets befunne tillstånd. Uppå derom framställde särskilde propositioner beslöt II. B. och Ad., det desse fem Berättelser skulle med de öfrige BiksStm communiceras. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf, att den s. k.
Under krono-räkenskapernas granskning må anmärkningar icke göras emot de taxeringsoch inkomst-belopp, som Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerna, på grund af den dessa Kommittéer tillhörande taxering, fastställt, eller emot de af bemälda Kommittéer för öfrigt vidtagna beslut. § 80. l:o Då, till följd af Uraktlåtet fullgörande af de i denna författning meddelade föreskrifter eller af annan orsak, fråga uppslår om tillämpning af deruti stadgadt bötes-ansvar, skall af vederbörande krono-ombud, Beredningsoch Ivommitté-ledamöter eller andre behörige personer anmälan derom göras hos Konungens Befallningshafvande, sorn, efter pröfning af härvid förekommande förhållanden, förordnar om uttagandet af de böter, hvartill en eller annan finnes hafva gjort sig förfallen, samt vidtager de åtgärder, som anmäld försummelse eller uteblifven verkställighet af hvad författuingen stadgar för öfrigt kan påkalla. 2:o Förslag till Bevillnings-Stadga. 35 Särö Den, som icke nöjes åt Konungens Befailniugshafvandes beslut, hvarigenom han, på grund af ofvan åberopade stadgande!), blifvit fälld lill böter, eger att, med iakttagande af hvad i allmänhet är stadgadt angående böters nedsättning och dylika utslags öfverklagande, öfver det meddelade beslutet anföra besvär hos Kongl. Kammar-rätten, hvilka besvär böra vara dit ingifna sednast å fyrationdefemte dagen efter erhållen del af samma beslut. 3:o Omförmälda böter tillfalla de fattige inom den församling, der den bötfällde är mantalsskrifven.
(Tittar sig öfver axlarna och borstar sig med handen hvar han kommer åt på ryggen.) litet koldam. handen.) Det är ju bara (Kerstin står i dörren till venster med en arbetskorg i FRU BERG. Jo, jag tackar för koldam! (Gnider honom på armen.) för smörja! Håll upp armen. Bättre! Det här sitter allt, där det sitter, det! Kors i alla da'r, fabriken, som jag sagt till honom så många kontorsdörren. att inte fabrikörn kan ömsa rock, när han går i gånger! Den gamla sitter ju alldeles till reds vid DAHLMAN. FRU BERG. Vrid på sig! Jag vet inte, hvad det ä' Men den syns inte, för den ä' så lik tapeterna. Har man nå'nsin hört på maken! Nej, hör nu, fabrikörn, ska man nu vara tvungen att gå in och hjälpa fabrikörn på med rocken också! ­ 50 ­ DAHLMAN. Ack ja, gör det, lilla fru Berg! Ah, det passar sig inte, förstår väl fabrikörn. DAHLMAN. FRU BERG. FRU BERG. Hvarför det, då? så god och kom ihåg det. Högst respektabelt. DAHLMAN (leende). För jag ä' ett respektabelt fruntimmer. Var skjortärmar? Ä' det respektabelt att vara rädd för ett par FRU BERG. DAHLMAN. Tyst, tyst, sådana där saker talar man inte om. Jaså, hvarken talar om eller ser på! Men FRU BERG. hur bär ni er åt, när ni lagar dem då? en liten hvit sommarrock, det ä' en liten hvit DAHLMAN (skrattar). FRU BERG (allvarligt). Jo, då tänker jag alltid för mig själf: det ä' sommarrock, det ä' en liten hvit sommarrock. Bravo, bravo, en liten hvit... (Skrattar.) jag min väg tvärt. Om fabrikörn skrattar åt mig så där, så går ­ 51 ­ DAHLMAN. ett litet parti bräde i eftermiddag, alldeles som förr i världen. Kerstin ska ju bort. FRU BERG. Åh nej, gå inte. Jag tänkte, vi skulle få oss har jag glömt bort.
Thadeus svarade ingenting p3 h i n n iiiodenis anm5rkriing, ty han tänkte icke alls p&amp; att viidret var vackert. Han eiidast liiinde det. Det sköna viidret gjorde att hela halis lilla \ - arelse gcnoniströmmades af valbcfiniiande och &amp; ltIcs, if s \ - ä1Ianctc lifskrnft och rörelse. Han slappte nu ociksd niotlcnis kjortlar och biirjacle att sparka bakut soni en ung h l c och rulla sig i graset; nar hon dcrpa afliigsnade sig n5got litet, rusade lian i q q ~ och tog fatt h m i e igcii nied häftiga skrattande rop, medan tlcn lilla blontla: iiaiirn reste sig pH anda i alla vaderstreck och ögonen strilxlc af lycka och ljus. Under några minuter följde de hiida en iiiecl popplar kantad \ - ag, som myiinadc ut vid gArdeii p&amp; I,oiidgttrtleii, ticrl~a stactnarle de, helt plötsligt vordna allvarsamnia. På Thadeus ansigte visade sig (leniin förandring gcnoiii vidt uppspärrade ögon och den öppnade munnens svarta gap. Men anletet uttryckte en djup ödnijukhet och fromhet. De befunno sig framför ett litet kapell, bildadt af en teiiiligcn hög, murad byggnadsfot, som u p h r en nisch af tra. I ' ri kanten at denna nisch, bland buketter af friska och konstgjorda i) lonitiior, reste sig en gammal bild af den heliga Jungfrun, groft snidad i trä och med ansigtet miladt i granna firgcr. Hiideii l w pa hufwdet en krona af förgyld metall och var f r h topp till t i insvept i en mantel af röd sammet, kantad med guldlister.