Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Const.Utsk. säger nu: låt vara att något kraf emot Direct. för Götheborgs hamnoch elf-arbeten icke hade kunnat anställas, för äterbekommande af det frän Hand.- o. Sjöf.fonden utgifna länet; men anspråk på ersättningsansvar hade kunnat väckas emot ledamölerne af f. d. Direct. öfver segelfarlen emelian Wenern och hafvet; ty denna Direct. var, enligt Ulsk:s förmenande, i följd af dess vid lånets emottagande afgifue förbindelse, naturligen förpligtad att vidtaga erforderiige åtgärder för förbindelsens transporterande på annan vederbörlig aucloritet. Utsk. tror ock att eftergiften skulle innebära ett vådligt prejudicat, som kunde uppmuntra andra att pä samma väg söka bereda sig enahanda förmåner. Slutligen yttrar Utsk., dels att en så betydlig summas afskrifvande icke bort ske ulan föregående framställning till II. St., dels ock att, likmätigt 11. St:s und. skrifvelse af d. 23 Febr. 1835, Comm.coll. samt handelssocieteterne i Rikets större sjö- och stapelstäder bort höras, innan afskrifning beviljats. De tvenne sista punkterne utgöra formfrågor, som först torde böra upptagas. 11. St. hafva vid flere tillfällen sjelfve förklarat, att Hand.- o. Sjöf.fonden fortfarande vore ställd till K. M:s disposition. Något undanlag för större summor liar aldrig varit betingadt. Om således anslaget gällt skillingar eller fondens hela behållning, så mäste, efter mitt begrepp, anvisningen anses lika behörig. Hade Ständerne menat något annat med den medgifna dispositionsrätten, så skulle en bestämd gräns hafva blifvit utstakad, der disposilionsbehörigheten borde anses upphöra. Dä så icke skett, har hos mig aldrig någon tanka kunnat uppstå om något behof af R. St:s medverkan för dispositionen, hvarken af större eller mindre summor å ifrågavar. fond.
Ett olika förhållande eger rum i afseende å åtskilliga andra allmänna anslag, hvilka, ehuru de å riksstaten icke eller äro upptagne såsom reservationsanslag, likväl uti rikshufvudboken, i enlighet med derför i nåder faststäldt formulär, blifvit såsom sådana anslag behandlade, i följd hvaraf besparingarne eller behållningarne å dessa anslag icke tillgodoförts hufvudtitelns allmänna besparingsfond, utan för hvarje anslag särskildt reserverats. Sådana anslag äro: å fjerde hufvudtiteln till militieboställs-kassan, trossens underhåll och salpeteruppköp; å sjunde för Myntets drift och underhåll samt till Postverket och skogsplanterings-kassan samt å nionde till Wadstena krigsmanshus-kassa och Invalidhus-fonden. Beträffande anslagen till Myntets drift och underhåll samt till Kongl. Post-verket, så äro dessa till följd af särskilda bestämmelser i sjelfva verket reservationsanslag, ehuru de icke finnas såsom sådana upptagne i riksstaten. Hvad angår de öfriga af ifrågavarande anslag, så äro dessa lemnade såsom bidrag till åtskilliga för vissa ändamål bildade kassor och fonder, hvilkas betydliga tillgångar skola för de, afsedda syftemålen oförryckt användas.
— I följd af stadgandet i 26 § skulle Konungens Befallningshafvande, äfven om annan föreskrift saknades, vara både berättigad och pligtig alt vid skiftesförrällningar å kronojord förordna krono-omhud; och hvarken genom 19 §, som innehåller ali ”/ öfverensstämmelse med hvad för fällningarna, rörande loisoch bakinrättningen i Bikel närmare bestämma, hör Kongl. Maj:ts Befallningshafvande vaka deröfver, att de i afseende derå gällande stadganden varda behörigen eltcrlefde samt pröfva frågor derom och om loishemmanen, deras skyldigheter och förmåner jemte lotsars rättigheter,” eller genom 27 § 2 mom. deruti omförmäles hurusom Konungens Befallningshafvande tillkommer att upptaga och pröfva frågor och förslag, bland annat, ’om rättighet att å skog och mark hemta väglagningsämnen, da icke hist derom uppstår, sorn bör till domstols behandling hänvisas”, har, efter mitt omdöme, blifvit tillagdt Konungens Befallningshafvande något annat eller vidsträcktare åliggande, än honom förut tillhört. — Ulan att medgifva riktigheten af de åberopade bevisen, vill jag likväl icke bestrida att den schematiska uppställningen af Länsstyrelsernas åligganden, eller framställningen af omfånget för Konungens Befallningshafvandes verksamhet, tilläfventyrs är bristfällig, men fel i divisionen af ett begrepp, som Utskottet sjelft tycks anse icke kunna definieras, måste vara ursäktliga.
3:0 att om, i brist på nog fullständiga anteckningar i ofvanberörda Diarier, för att kunna urskilja när, i mål rörande skuldfordran på grund af revers, denne vore af löpande egenskap, och följaktligen särskild skyndsamhet i behandlingen borde äga rum, man antoge såsom företrädesvis brådskande ärenden endast skuldfordran enligt vexel, så ock frågor rörande bysättning och qvarstad, samt för dylika måls afgörande exempelvis bestämde en tid af högst fjorton dagar, och för andra utsökningsmål en tid af en månad, det visade sig, att dessa tidsbestämningar i flera mål, som funnos i de ofvanomnämnda förteckningarne upptagna, blifvit öfverskridna, så att med utslags utgifvande, sedan målen blifvit derpå beroende, fått dröja: uti mål handlagda af Herr Under ståthållaren, enligt 1860 års Diarium: något öfver sex månader i 2 mål, deribland ett rörande qvarstad; öfver fyra månader i 2 mål; öfver tre månader i 4 mål; öfver två månader i 5 mål; öfver en månad i 17 mål; öfver fjorton dagar, eller nära en månad, i 2 mål, det ena rörande införsel i lön, det andra bysättning; samt i två, ännu den 31 Maj 1862 icke afgjorda mål, minst två år och (re månader uti det ena, angående uttagande hos vederbörande försäljningsman af oredovisade stämpelpappersafgifter, och minst ett år och sex månader uti det andra, angående handräckning för handlingars utbekommande; och enligt 1861 års Diarium: fem månader tretton dagar uti 1 mål, angående qvarstad m m.; öfver fyra månader i 2 mål; öfver tre månader i 2 mål; öfver två månader i 17 mål, af hvilka två angått qvarstad; öfver en månad i 27 mål, bland hvilka två handlat om ve xelfordran, två om bysättning; sjutton dagar i 1 mål angående qvarstad och bysättning; samt minst sju månader och tio dagar uti ett mål angående bysättning, hvari utslag ännu den 4 Juni 1862 icke var justeradt; äfvensom i mål handlagda af biträdande Herr Polismästaren, enligt 1860 års
Lagerbjelke framställt mellan den fråga som nu är under diskussion och den som vid föreg:de riksdag var före, ang:de försäljning af Fateburshuset och Hofjaktvarfvet, icke af beskaffenhet att kunna erkännas vara riklig. 9 H. Å Då hade Konungen Sjelf öfverlemna! saken lill Sländerne, och hvad som är ännu figtigare, den frågan rörde afhändande från Slaten af dess egendom; nu är likväl icke derom fråga, utan huruvida det må vara Konungen förbehållet att kunna, då Han, efter vederbörandes hörande, linner sådant för riket nyttigt, rasera en fästning, som slått sedan sekler tillbaka och för så lång tid tillbaka, att den ej utgjorde något försvar för Svea rike, utan mot detsamma. När frågan står på den punkten, hemställer jag huruvida det kan vara lämpligt, ali K. St. på enskild mans framställning, ingå till Konungen roed begäran att Han ej skall begagna Sitt Kongl, prerogativ, utan först höra R. St:s tankar i ämnet. Detta, om något, mätte väl innefatta en inkräktning på Konungamakten, hvilket åter så mycket som möjligt bör undvikas, ty sker en sådan inkräktning, så är också jemvigten statsmaklerne emellan bruten och man vet ej hvarthän ett sådant förhållande kan leda. En talare har till stöd för sitt yrkande på bifall till förevar:de utlåt., framhållit R. St:s yttrande rör:de Linieflottan: äfven denna jemförelse håller icke streck, ty märkom noga Mine Hrr! att Konungen hade Sjelf gjort framställning om anslag af medel lill sjöförsvaret; Konungen hade dervid lill Sländerne eller deras SlatsUtsk. öfverleranat sådane handhr, som uttryckligen inneburo en framställning, direkte eller indirekle minnes jag icke, derom, att Linieflottan skulle i viss mån förändras från sin nuvarande beskaffenhet; och vid sådant förhållande var det en Sländernes rättighet alt i frågan sig yttra.
Den 28 Junii f\ m, nas genom en försigtig hushållning, det alltid måste vara af vigt, att främja de productiva näringarnes trefnad och tillväxt; och man har såsom en följd deraf ansett Manufacturer och Slöjder förtjena hägn och uppmuntran, ej allenast för den directa nytta de tillskynda Staten, utan äfven i anseende till deras verkan på Rikets öfrige näringsgrenar. Vid frågan om förändiingar i de hushållsanstalter, som blifvit vidtagne till förmon för den inhämska industrien, har man derföre trott den största varsamhet nödvändig, och man har funnit orådligt, att under tillämpning af osäkra theorier i Statshushållningsläran, åt slumpen öfverlemna Rikets vigtigaste interessen, och att lättsinnigt blottställa detsamma för vådan af misstag, hvilkas följder i en framtid ej stått att afhjelpa. Man har ansett det ej utan obillighet kunna fordras, att den Svenske Slöjdeidkaren , hvilken haft att strida emot alla de svårigheter, sorn äro oundvikeliga följder af en mer och mer försämrad credit, ett osta, digt Penningeverk och en vacklande växelcours, skulle under en tillåten införsel af andre länders Fabrikater emot en sådan skälig afgift, som ej lockade till Tullförsnillning, kun. na underhålla medtäflan med den främmande Fabrikanten, hvilken, utom andre fördelsr framför den Svenske, alltid kunde, uti den hos nationen rådande smak för allt hvad som är utländskt, äga säker borgen för en lätt och förmonlig afsättning. Då man eftersinnat, att en till införseln tillåten, men Tullen undansnillad vara med vida mindre svårighet änden för - Den 28 Junii f. ml 221 budna och hemliga inpracticerade, kan undgå den controll, som i bägge desse fali är nödvändig, så framt ej vägen skall lemnäs öppen för missbruk och underslef, dem vinningslystnaden aldrig lärer underlåta att försöka , har man med skäl befarat, att en medgifven införsel emot hög Tull eller emot sådana afgifter, som voro afpassade efter den inhämske
Ständers egen upplysta pröfning, pä sätt med Malmö Discontverk nu inträffat. Friherre Cederström, Jacob: Jag har yt trat mig anse Malmö DiscontDirection böra ställas under fiscalisk action, för det den tillåtit sig afvikelser från DiscontReglementet. Utskottet har föreslagit, att öfverlemna saken till Kongl, Majttj men jag tror att det Den 29 Maj. 777 tillhör Ständerna, under hvars speciella re. vision detta Verk står, att hos Hans Maj:t Konungen deruti begära att Actor blir förordnad, då de linna Styrelsen hafva begått fel, som förtjena att tilltalas. Beträffande de öfriga Disconternas 3 ProcentsSedlar, anhåller jag' upplysningsvis få nämna, att de utgifvas för i dessa Verk insatta penningar: om Herr Friherre Hollstein vet att dessa Disconter utgifvit 3 ProcentsSedlar, utan att penningar hos d_em blifvit insatta, så är det anledning att äfven derå göra åtalan, men att 3 ProcentsSedlar* ne löpa man och man imellan kan icke klandras; förtroendet till dessa Sedlar gör dem löpande, utan förtroende blifva de det aldrig. Vid sista Revisionen var Malmö Discont* vinst 40 Procent, hvaraf likväl endast 28 Procent utdelades. Ett sådant förhållande skulle kunna väcka förundran, men då man erinrar sig att denna Discont dragit interessen af Capitaler som den aldrig ägt, så blir det helt naturligt. Grefve Lantingshausen, Albrecht. Mycket är redan taladt i förevarande ämne, och skulle jag anse mig missbruka Ridderskapets och Adelns tålamod om jag icke inskränkte mitt yttrande endast till att med någon förändring instämma uti Friherre Cederströms tanka5 jag anser, i likhet med hvad han 778 Hen 2 9 Maj, anfort, det Malmö DiscontDirections olagliga och mot Octroyen stridande utlåningssätt, att i stället för Bancosedlar gifva de lånsökande ‘OiscontObligationer, med mera, sorn bemälte Friherre yttrat, förtjenar ett allvarsamt beifrande, men jag yrkar icke återrejniss af BancoUtskottets Betänkande.
En stark invändning mot denna punkt inser jag val; men månne icke en, för Jordbrukaren så gynnande. Författning kunde leda till en del Statens aflöningar in natura, till reqvisitioner och KronoSpannmåls - transporter till Norrige, och de Provinser som årligen behöfva Spannmål, och till förmånligt förlag för Kronan af första nödvändighetsvaran, i händelse af missår. 8:0. Skjutslegan borde, under vårbruksoch bergnings-tiderna, åtmindstone fördubblas.' 9:0. I en lycklig stund för Jordbruket blefvo LandTullarnp , mot ersättning, upphäfne. Vid dem uppehölls Landtmannen med sina varor, egenmägtigt, om ej dryga drickspenningar erlades; flera gånger hände, i synnerhet under stark köld, att den hindrade Allmogen hellre ingick och berusade sig å Tullkrogarna, då deras lass plundrades. Härvid återstår en Författning, sorn afhåller Besökare och Mätare att hindra och preja Allmogen. Landtmannens tid, hittills ej tillfyllest vårdad, är dyrbar för honom och för Staten, och all Landtmannens förlust borde allmänt anses för tillika Statens. Måtte åtmindstone hvarje, någon gång, afskaffad landsplåga aldrig mer uppkomma 1 Den 14 Mars. 99 Detta Memorial innehåller flera delar af ett enda helt ämne, ett af de vigtigaste för Riksens Ständers granskning, öfverläggning och beslut, hvarföre jag önskade det måtte communiceras vördade MedStånden, och remitteras till Höglofl. Riksens Ständers flesta Utskott. Hans Excellence Herr Grefve Runth, Eric, yttrade sig, att, ehuru han icke uti allt kunde förena sig med Herr af Barelli, vöre dock de af honom gjorde framställningar i allmänhet af största vigt, i en tid då Landtbrukets betryckta tillstånd vore hvar en så bekant; och yttrade Hans Excellence af sådan anledning den önskan , att Herr af Darellis Hietainen, såsom förtjent af den största uppmärksamhet, måtte till trycket befordras; begärandes för öfrigt att detsamma måtte tills vidare blifva hvilande på bordet.
Authoriteter att proponera en allmänhet utgifter utan föregånget Riksens Ständers Beslut, 298. — om ändring i flyttningstiden för Tjenstefolk å landet, 3oo. — om anmodan till ConstitutionsUtskottet att så fort sig göra låter inkomma med sitt Betänkande i fråga om en förändrad Representation, 3oi. — angående rättighet för jordägare att med penningar afbörda sig SaltpetterSkatten, 3 (4- — angående ändring i vissa fall uti författningarnes föreskrift om Rättegångsprocessen till vinnande af mera beqvämlighet för parter, 316. — angående ändring i Kongl. Förordningen om Stängselskyldigheten, 3ig. — om tillåtelse att emellan Riksdagarne till Regeringen ingifva förslag till förbättrande af alla Styrelsens grenar, 321. — angående Financerne, 323. — om inrättande af Forvagnar, 333. — om Löneförbättring för Räntemästaren i Carlstads Län, 33y. — om en utvidgad rättighet till omsättning af Lån i BancoDisconten, 338.— om ändring i i8i5 års BevillningsFörordning i afseende på uppskattning af Bruksegendomar och Bevill - 144 ning deraf, 34r.—- om Lönetillökning för öfveroch UnderBefäl vid Westerbottens Regemente, 355. Motioner, nya, af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, om medel till inrättande af en BergsSchola, 35^. — angående upphörande af den sednast bestämda Tallen för utförande af Stångjern, 358.
Utdr. d. 8 Februari 18 Jo. 21 fran och med ofvanberörde dag disponera arfvoden till tvenne Ganzlister, hvilka till en höljan oundvikligen erfordrades; och fann Ståndet skäligt till denna hemställan lenina bifall. S. D. ReiniLterades Till Stats Utskottet: l.o Oloj Lindbäcks tran Hallands län motion, angående ersättning för kronobre fl läringen. ~:o Hans Pehrssons lian Gefleborgs Län d:o, angående förändring i beskattnings-väsendet. dto Hindric Hanssons lian Elfsborgs Län d:o, angående leverering af a f ra d s-s panni å len. 4:o Anders Normarks från Westerbottens Län dto, angående leverering och lösning al lönings-spaninålen, jemte dervid afgifne yttranden. 5:o Jonas Anderssons från Jönköpings Län dto, angående all jords i Riket förvandlande till lika natur m. m., jemte dervid afgifne yttranden. 6:0 Fredric von Zweigbergks från Skaraborgs Län d:o angående utsyning af skogshygge å krono-allinänningen Råda Ås. 7:o Densammes d:o, angående utsyning af virke u krono-allmänningarne llunneoell Halleberg till åbyggnader å kneckte-torpen inom Barne och Wiste 111. fl. Härader, jemte dervid afgifne yttranden. 8:0 Didric Weströms från Stora Kopparbergs Län d:o, angående statsanslag till arbetsförtjenst åt allmogen i Dalarne, 111. m. 9:o Hans Janssons från Elfsborgs Län dt a, angående d:o för allmogen på Dahlsland. 10:o Johan Olssons från Stockholms Län d:o, angående motes-passevolansens upphörande emot anslag af allmänna medel till indelda arméens vapenöfuingar. Till Lag-Utskottet: lito Nils Strindlunds från Wcster-Norrlands
På de i den nådiga propositionen anförda skäl, tillstyrker Utskottet, att Rikets Stäuder måtte medgifva den föreslagna eftergiften af Kronans rätt till ifrågavarande arfsmedel» Slockholm den 20 Juui 1851. WA. rut ä. ». Pr«t. f ,9jt. 4 SVinf, i .-t/d, 9 Bond., tS Ifä/l. Stall-Utskottets Utlåtande, N:o 101. A.nk. till Exp.-Utsk. den 26 Juni 1851, kl. 11 f. B-. Utlåtande, i anledning af vackt motion om tillåtelse för häradsboerne alt fä till skalte lösa Häradsallmänningen Holavedden i Norra Wedbo härad af Jönköpings Län. (I. A.) Uti en inom Bonde-ståndet väckt till Stats-utskottets handläggning remitterad motion har riksdagsfullmäktige!! Johannes Johansson från Jönköpings län anfort, hurusom den inom nämnde län till norra Wedbo harad under gemensam dispositionsrätt anslagna skogsallmänning, Holavedden kallad, vore för häradsboerne af ingen egentlig nytta, emedan densamma, till följd af Konungens befaliningshafvandes ock jägeribetjeningens åtgärder, blifvit, efter af landtmätare verkställde uppmätningar, lagd i såkallad trakthuggning, hvilken förrättning, sorn ännu icke vore fulländad och troligen aldrig kunde efterlefvas, förorsakat häradet en kostnad af omkring 2000 r:dr ngs. På denna allmänning hade för flera år tillbaka åtskilliga personer nedsatt sigr hvilka förskaffat sig tillstånds-resolutioner å tomtplatser och anlagt backstugor. Hos dessa backstugusittare uppehålla sig kringstrykande och mindre välfrejdade personer, hvarigenom troligen de många skogseldarne i nämnde skogspark uppkommit, för hvilkas släckande de närgränsande sockneboarne måste under skördetiden uppoffra flera tusendo dagsverken utan ringaste ersättning; hvarjemte statsverket maSlats-UtskoUets Utlåtande, N:o 201.
Denna åligger nu hufvudsakligast Amiralilets-Krigsmanskassan, i enlighet med de i Nådiga Reglementet för dess förvaltning af den 20 Oktober 1838 stadgade grunder, hvarigenom de till pension från kassan berättigade af befäl och vederlikar tillförsäkrats att vid afskedstagande! erhålla följande pensionsbelopp: Innehafvare af 300 R:drs lönefördelar och derunder, fulla beloppet, deröfver lill och med 600 R:dr — 95 procent, „ 800 „ - 90 „ ?! » n 1,200 „ — 85 „ „ 1,000 „ - 80 „ „ 2,000 „ — 75 „ samt för Amiralsgraderna 2,000 R:dr, hvarvid med lönefördelar förstås, för militären lön och tjenstgöringspenningar samt för civilstaterna lön och såsom lönetillökning bestådda arfvoden. Kunde nu en hvar pensionsberättigad påräkna alt vid föréskrifven lefnadsoch tjensteålder få af den utlofvade pensions-förmånen komma i åtnjutande, skulle i afseende å flottans pensionsväsende icke något återstå att önska, helst onekligen pensionsbeloppen äro väl afpassade efter så väl lefnadsbeholven, sedan tjenstgöringen upphört, så framt de tjenandes löner varit skäligen tillräckliga, som den ålder, vid hvilken pensionen skall reglementsenligt få tillträdas ; men, enligt 48 § i det åberopade pensions-reglementet, får af kassans medel till pensionärers underhåll endast anslås hvad fonden dertill kan utgöra, och ty värr, hafva under en längre tidsföljd tillgångarne visat sig vara otillräckliga, hvartill dels räntefotens fall och dels indragningen till statsverket al vissa kassans inkomster emot för lågt beräknade vederlag väsendtligen varit vållande.
I afseende å hvad Revisions-berätlelsen innehåller, angående den för åtskillige beställningar inom Kammar-Rätten af Eders Kongl. Maj:t bestämda aflöning, hvilken blifvit å 2:dra Hufvud-Titelns besparingar såsom arfvode anvisad till så stor del, som svarade emot skillnaden emellan nya och gamla Slaten, bör Stats-Contoi’et i underdånighet upplysa, att Eders Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den x3 December 172 — 1834» förklarat clet Eders Kongl. Maj:t, vid derefter inträffande ledigheter, så väl inom Kammar-Rätten, som andre Embetsverk, hvilka hade löne-anslag på 2idra Hufvud-Titelns besparingar, ville i nåder pröfva huruvida nedsättning af lönebelopp, eller annan förändring, ledande till minskad utgift å berörde Hufvud-Titel, kunde, utan olägenhet för Rikets tjenst_, vidtagas, med nådig föreskrift derjemte till bemälte Embetsverk att, innan någon af dervarande tjenster såsom ledig kungjordes och förslag dertill uppsattes, bos Eders Kongl. Majit i underdånighet föreslå den nedsättning i lönebeloppet, som omständigheterne kunde medgifva, och derom afvakta Eders Kongl. Majlis nådiga beslut. Likasom vid föregående Revisions-förrättning, har vid denna blifvit anmäldt, att arfvoden till Vexel-Controlleurerne i Stockholm och Götheborg fortfarande utgått af aldra Hufvud-Titelns besparingar. I afseende härå får Stals-Contoret, under åberopande af dess den a5 Februari iS36 till Eders Kongl.
N:o 102, i anledning af väckte motioner om rättighet för Länsmän att, på eget ansvar och utan förutgången remiss från Kronofogde, äfvensom för enskilde på sockenstämma utsedde personer, verkställa utmätningar. Bifölls. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets, sedan den 13 dennes å bordet hvilande Betänkande N:o 103, i anledning af väckt mo tion om ett förändradt lagstadgande, i afseende på försäljning af utmätt gods, blef samma Betänkande bifallet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande Betänkanden: N:o 96, i anledning af väckt motion om stadgande af skyldighet för bördeman, att gifva köpare ersättning för af denne erlagde undan tags-för möner. Bifölls. N:o 97, i anledning af väckt motion om inskränkning i allmän åklagares rätt att anställa åtal å brott emot 14 Cap. 3 §. Missgernings-Balken. Af slogs. N:o 98, i anledning af väckta motioner om böters aftjenande med arbete. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utkottets nedanstående Utlåtanden och memorial: N:o 55, öfver en af Herr Rosenblad, Bernhard, väckt fråga om bestämmande af någon viss praescriptions-tid, inom hvilken åtskillige äldre fordrings-poster böra från Banken uttagas. Bifölls. N:o 56, i anledning af väckt fråga om förhöjning uti minimi-beloppet för lån mot pant af guld och silfver. - Bifölls. 564 Prot. Vldr. d. IQ -dag. 1840. N:o 58, i anledning af väckt fråga om förändring i föreskrifterne i afseende på låhs erhållande ur Rikets Ständers Banksoch andra publika cassör. Bifölls. N:o 57, öfver en väckt motion om förändring i afseende på förnyandet af Bankens inteckningar. Bifölls. N:o 59, innefattande hemställan att åtskillige å Daler kopparmynt utgifne sedlar måtte få i Banken inlösas. Bifölls.