Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grebiti» för anbra bögfi roigtiga ocb angelägna änbantål, än StifetS förfroar, affebba 500,000 Stör, titt följö af Äongt. £D?aj:tS Ståöiga ©frifroelfer ben 5 ocf; 10 Sctober fxftlibet år, titt Äongl. ©tat3 Stör 250,000; bå fålcbeS å ifrågaroaranbe få fattabe gpttnabö Scb utgjorbe 3tifSgätöS December eganbe forbran Stör 36,000: d) Utaf Sreöitioet för befiribanbe af foflnaber, föranlebba genom farfoten Cholera, moro roib 1837 åré början uttagna ocb oerfatta Stör 258,066:32. — beraf ben 1 December återpoö obetalbt „ 73,609:35. 1. e) StiBgalö&SontoiretS gorbran för utgifna mebel å Greöitipet till unberlättanbe af regleringen utaf SlrméenS Slcforber bär, roib nu afflutabe, lifafom roib 1837 årS Stepifton, befunnits oföränbrab utgöra 15,782 Stör 4 p. 4 r|l. 23anco. mitt StifetS ©tänberS 23anf, fåfom Snnebafroare af be få fattabe ©ilfroeri fparreffa ocb Ditroattffa Stebuction&for öringarna, är, titt gobtgöranbe af bepa for Daler ©ilfroermpnt på StiBbalern, motfroaranbe be ifrågaroaranbe troenne Ävono Sån, har goinitén tid Såne mieb; lené förvaltning, genom ffrifvelfe» från öjerrar gwtlmäftige, af flere förefomna an.
Johan Lekberg från Örebro län, jemte 93 Bergsmän inom Lindes och Ramsbergs bergslag, hvilket anförande blifvit till Hedervärda BondeStåndet inlemnadt och till Utskottet remitteradt, det andra undertecknadt af Riksdagsfullmäktige!) Nils Nilsson fran Örebro län, jemte 24 Bergsmän inom Nora bergslag, hvilka begge anföranden, föranledda af nu ifrågavarande motion, haft för ändamål att uttala den allmänna tanken inom nyssnämnda bergslagsorter: att den uti förevarande motion föreslagna åtgärd hvarken vore nyttig eller önskvärd. Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande och finner sig, på grund deraf, böra till besvarande upptaga de af motionären gjorda framställningar, särskildt med afseende på nyttan eller skadan för bergslagerne af den föreslagna förändringen, och särskildt med afseende på det ifrågasatta behofvet af en sådan förändring för jernhandteringens förkofran i sin Helhet. Beträffande den förra af dessa frågor, eller om nyttan eller skadan för bergslagerne sjelfve af hyttelagens upphäfvande, får Utskottet anföra följande: llytte lagsindelningen inom tackjerns-bergslagerne har tillkommit för det ändamål att, genom upprättade bolag, sätta så väl större som mindre hemmansegare i tillfälle att, ej mindre för egen utkomst, än ock till allmän båtnad, tillgodogöra sig ortens tillgångar af malm och skog, då nemligen hvar för sig af dem icke kunnat ega tillräckligt förlag till tackjernsblåsning, och det icke heller vore lönande för hvar och en att bygga och underhålla särskilda tackjernshyttor. Dessa bolag, till hvilkas bildande samtliga hemmanen inom bergslagerne blifvit indelade, hafva visser ligen ursprungligen grundat sig på ett tvång, men motsvarande förmåner hafva ock just derföre blifvit dem gifna, genom bergslagerne särskildt förunnade privilegier. Dessutom bör i afseende på detta tvång tagas i betraktande, att sedan genom förändrade förhållanden, såsom minskade tillgångar på malm och skog m. m., de tvungna bolagen börjat lägga tryckande band på många Bergsmän, dessa band småningom och liksom af sig sjelfva blifvit lossade.
Och för öfrigt, om Rikets Ständers Revisorer, utom de upplysningar, Förvaltningens af Sjö-Ärenderna omförmälda Berättelse och Generalsammandrag, i afseende å penningeställningen, nöjaktigt lemnade, äskat närmare underrättelse om hvad under loppet af åren i84o och 1841 blifvit vid Flottans Stationer till vidmakthållande och förkofran åtgärdadt, så hade vägledning derför kunnat erhållas af Eders Kongl. Maj:ts för Förvaltningen af Sjö-Ärenderna utfärdade nådiga Instruktion af den 18 Januari 1841 j '6 §• 2 morn., då deraf befinnes, det Förvaltningen åligger, att i Februari månad hvarje år till Eders Kongl. Majit inkomma med Arbetsmed flera Berättelser, hvilka alla Rikets Ständers Revisorer kunnat ifrån Kongl.
B:ko eller 19,536 R:dr 50 öre R:mt, hvartill komma ljuspenningar 380 R:dr R:ko eller 570 R:dr R:mt; och har Kongl. Maj:t, enär löneförbättring äfven för denna personal af behofvet oundgängligen påkallades, begärt, att berörde anslags-summa mätte ökas till 26,300 R:dr R:mt samt aflöningen för bemälde personer fastställas till de belopp, som finnas uppförda å den för Expeditionen föreslagna, i efterföljande tabell intagna Stat; i sammanhang hvarmed Kongl. Maj:t föreslagit, att de å gamla Staten befintliga löner för 3:ne Kabinetts-kurirer och 1 Translator i Finska språket finge å Rikets Allmänna Indragnings-slat uppföras, för att vid nuvarande innehafvares afgång försvinna. Vid granskning af den uppgjorda Staten har Utskottet icke funnit skäl lill erinringar emot de föreslagna lönefdrhöjningarne i annan målto, än alt Utskottet ansett den lill 2,000 R:dr uppförda aflöning för hvardera af Expeditionens fyra Andre Sekreterare, hvilka, i afseende å Ijensteåligganden närmast iiro jemförlig.-! med Kanslisterue inom öfriga Stats-Departcmentena, böra nedsättas till enahanda belopp af 1,800 R:dr, som Utskottet förut för Kanslisterue inom Juslitie-Deparlemenlel tillhörande verk beräkuat; hvadan Utskottet hemställer, alt de ifrågaställa lönelillökningarne för personalen inom föreva rande Expedition, med berörda förändring, må beviljas. I afseende å Kongl. Maj:
Men, såsom förhållandet nu vore, drabbades allmäuheten i detta afseende af en orättvis, obillig, skadlig och d yg, samt snart sagdt på apothekarnes godtycke beroende beskattning, och desto tyngre, som medikamenter utgjorde en lika oumbärlig artikel för den fattige, som för den rike, men nu mången gång, i anseende till dyrheten, måste af den förre försakas, i huru stort behof deraf han än befunne sig. Ett snart afhjelpande af berörde missförhållande samt kraf - Ålim. Besvärsoell Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 108. 3 tiga åtgärders vidtagande i sådant ändamål syntes derföre motionären vara af nöden högt påkallade. Vidare har motionären anfört, att, enär en apothekare ej kan betraktas såsom handtverkare eller fabrikant, utan fastmera såsom vetenskapsman, det äfven torde vara lämpligt, att apothekare hädanefter, i likhet med andre tjenstemän i staten, tillsattes efter ansökning och på grund af de sökandes förtjenster. Härigenom skulle bland andra fördelar äfven den vinnas, att genom skicklighet och grundliga kunskaper utmärkte pharmaceuter kunde till dessa maktpåliggande befattningar erhålla företräde, och icke, såsom händelsen nu vore, medelmåttan och odugligheten, om de blott äro i besittning af penningar, undantränga den största skicklighet och de utmärktaste förtjenster. Rå grund af hvad sålunda blifvit anmärkt, har motionären föreslagit: “att “Rikets Ständer måtte hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, det Högst B .. am“me täcktes genom Dess Sundhets-kollegium låta utarbeta ett förslag till nytt apo“theks-reglemente, hvarigenom de brister, af hvilka rikets apotheks-väsende för “närvarande lider, må afhjelpas, äfvensom att detta förslag utarbetas med serskildt “fäsiadt afseende dels på nödvändigheten af medikamentsprisernas nedsättning “och dels på billigheten deraf, att skicklighet, mera än penninge-förmögenhet, får “göra sig gällande vid utfärdandet af apotheksprivilegier.“
På grund häraf anhåller jag om afslag på Utsk:s Betänk, och bifall till K. M:s Propos. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag kan icke instämma med den siste talaren. Jag tror, att då en så betydlig tillökning i anslagen på denna Titel blifvit beviljad, den nu ifrågavar:de ringa nedsättning kan hafva skäl för sig. Det egentliga skäl, som syntes ligga till grund för den siste talarens åsigter, var att E. o. Ad. redan godkändt den grundsats, att Envoyéer skola finnas på de särskildta ställena, derigenom att E. o. Ad. redan antagit ett förslag, som i det afseende blifvit framstäldt; men om det också, un - 112 Den 24 Mars. der vissa förhållanden, kan vara nödvändigt att hafva sådana personer på vissa platser, kan det åter väl icke vara nödvändigt att alltid hafva sådana Således, om brist yppar sig på ett eller annat ställe inom denna Titel, kan den väl fyllas från något annat anslag derinom. Jag vill dock icke längre söka utveckla mina åsigtér i detta ämne, emedan tiden redan är alltför långt framskriden. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: StatsUtsk. föreslår en afprutning af 20,000 Edr på det af K. M. äskade anslag. 2:ne skäl åberopas härför. Det första att 3:dje HufvudTiteln är redan alltför stor. En annan talare har visat att så är långt ifrån händelsen. I förhållande till folkmängden är den tvärtom liten jemförd med andra länders. Den understiger med 100,000 ltdr hvad Danmark med 2,000,000 innevånare för samma ändamål anslagit. Utsk:s andra skäl är att intet verkligt behof vore bevisadt. Jag vet sannerligen icke, huru man skall kunna noggrannare redogöra för 100,000 Edr än som K. M. här i Sin propos. gjort. Hr Bildt har redan upplyst detta, jag vill således icke besvära ståndet med ett återupprepande af samma skäl. Månne nu några besparingar verkligen kunna göras.
De med förevarande ärende sammanhang egande handlingar skola Rikets Ständers Stats-Utskott tillhandahållas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76. 7 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet på Stochholms Slott den 13 Februari 1863. Närvarande: Hans Excellens Herr Statsministern tor Utrikes Ärendena, Grefve Manderström; samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Hans Excellens Herr Justitie Statsministern anmäldes vara hindrad från inställelse i följd af inträffadt dödsfall i dessa dagar inom hans lamilj. Sedan Protokollet öfver Civil-Ärenden för den 6 denna månad blifvit justeradt, företogs till pröfning frågan om aflåtando till Rikets Ständer af nådig framställning beträffande lönereglering för Lands-staten, hvarvid Hepartements-chefen, Statsrådet Lagerstråle i underdånighet anförde: “Uti Eders Kongl. Maj:ts vid riksdagens början till Rikets Ständer öfverlemnade Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof har Eders Kongl. Maj:t förmält Sin afsigt vara, att, sedan vissa infordrade upplysningar ingått, till Rikets Ständer aflåta särskild Proposition i fråga om definitiv lönereglering för Lands-staten och förändring i nu gällande stadganden om dess pensionering.“ “Sedan numera dessa upplysningar hunnit inkomma, utbeder jag mig i underdånighet att få underställa detta ärende Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och dervid jemväl i underdånighet anmäla de särskilda framställningar, som tid efter annan ingått, angående dels löneförhöjning till vissa klasser af Lands-statstjenstemännen, dels ock, inom vissa län, tillökning i deras antal.
Men huru blir väl förhållandet härmed, då alla de personer, som kunna komma i fråga att bispringa den lidande, se den säkerhet, som lagen velat lemna dem för en skälig vedergällning, vara genom den tilllåtna lösöreförsäljningen undanryckt? När hyresvärd vill uttaga sin fordran eller ofvannämnde personer söka sin betalning, är all lösöre-egendom såld och borlföres, och ingen ting finnes all gälda med. Ett stort misstroende måste uppstå, hvaraf i mångå fall en omensklig behandling blefve följden, enär de flesta söka förekomma den förlust, som hotar dem genom den hjelp de i annat fall vore villiga att lemna. Äfvenledes torde det ej böra lemnäs å sido, att den förmånsrätt lill betalning utur lösören, som 6 § i ofvannämnde capilel stadgar för afrad, tionde och all annan afgäld af fast egendom, likaledes genom egendomens försäljning kan tillintetgöras, och det blefve allt mera svårt att upplåta jord till nyttjande af andra, med säkerhet att utbekomma den betingade afgälden. Detta milt anförande torde få åtfölja ålerremissen till LagUtsk. Den 1 Mars f. ra. 405 R. o. Ad. biföll, att detta anförande finge remitteras till LagUtsk. Föredrogs ånyo, jemlikt R. o. Ad:s derom d. 26 sisll. Febr. fattade beslut, LagUlsk:s d. 14 oell 21 Dec. nasti, år bordlagde betänk. N:o 46, i anleda, af väckte motioner om förändring af 24 cap. 8 § Missg.bm, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredes mode drager och begagnar vapen. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto:
Och om också han ibland var orättvis — Men var han det verkligen? Om hon nu ginge ordentligt till rätta med sig sjelf — hur var det? Menade hon verkligen ingenting ondt med de orden, som så retade honom? En brännande rodnad, göt sig öfver hennes tårsköljda kinder — endast allt för väl visste hon med sig sjelf, att hon i djupaste hemlighet dock hade haft en liten afsigt att förödmjuka honom, att på- minna honom om, att det dock icke vore för mycket, om han krusade litet för henne, hon, den förnäma, rika fröken, som, i alla fall i familjens ögon, gjort en » mésalliance », då hon med förbigående af många fördelaktiga anbud, räckte sin hand åt den vackre, simple adelsmannen, visserligen tidigt avancerad till kapten, men fattig, fattig O, huru illa hon handlat! Men hon skulle bli bättre, hon skulle undvika att såra hans ömtåliga känsla, hon skulle med tusenfaldt förökad ömhet ersätta honom, om — Om! Men om han aldrig komme till baka! Hon uppgaf ett skri af förtviflan och rusade upp. O, det var ju ej möjligt! Han måste komma till baka — det vore ju rysligt eljes • — Nu — nu kom någon! Hvem? Hvem! Hon sprang ut i den upplysta salen. Der stod den gamle tjenaren — ensam. » Hur — hur — är det? » stammade hon. » Inte så farligt, » svarade tjenaren med litet darrande röst, » frfrinnan ska ' inte ta ' så hårdt vid sig, men • — » » Lefver — han? » hviskade hon ohörbart, men han förstod af läpparnes rörelse hvad hon sade. » Ja, för all del, » svarade Jansson med så månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppglf å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, så eröfvertygande röst, att all hennes ängslan i en blink försvann och upplöste sig i en strömmande tårflod. » O, det lättade, » sade hon efter ett par ögonblick.
Syrors skadliga inverkan på tandsubstansen förklarar äfven det faktum att tänderna förderfvas genom ofta upprepade bruk af medikamenter, sura För att bevara tänderna friska är iakttagandet af den största renlighet ovilkorligt nödvändigt. Äfven hör man tid efter annan låta undersöka tänderna och om några af tänderna äro skadade så fort som möjligt låta laga dem. Beträffande tändernas rengöring är flitigt begagnande af tandborste och tandpetare af nöden, dessutom bör man taga för regel att alltid skölja munnen väl efter hvarje måltid. Tandborsten bör gerna vara tillräckligt hård för att borttaga det slemaktiga lager som bildar sig på tänderna. Vill tandköttet blöda kan man använda en något mjukare borste, men man får icke helt och hållet upphöra att borsta tänderna. I och för borstningen fuktar man borsten i rent vatten och borstar derefter tänderna både på yttre och inre sidan. Framtänderna borstas icke blott tvärs öfver utan äfven uppifrån och nedåt. På detta sätt bör tänderna rengöras minst en gång om dagen nämligen om morgonen. Upprepar man detta förfaringssätt äfven om aftonen, så är det så mycket bättre; efter sista måltiden bör man emellertid väl skölja munnen med kylslaget vatten hvilket gerna kan tillsättas med något litet öfvermangansyradt kali. Kunna tjenare spara? Detta spörjsmål kan man obetingadt besvara med: •j » Jf •. _ .1 Men tyvärr lins det många som icke spara, derför att de aldrig hafva lärt att göra det. Mången sparsam husmoder har haft tillfälle att se hur pigan mången gång förvånad hör hetmes uppmaning att med omsorg och sparsamhet taga vara på allt och vid matlagningen se till att ingenting får förfaras. Tjenare äro i dylika fall vanligen böjda att anse sina matmödrar lör snåla och giriga, i synnerhet då dessa äro rika, men när de se att det tillvaratagna mången gång skänkes till fattiga och sjuka samt deras barn, så lär sig en förnuftig tjenare snart inse sparsamhetens värde och börjar så små- ningom följa det gifna exemplet, erkännande att små obetydligheter ofta kunna blifva till stor nytta.
Förändringen medför icke heller någon fördel förprovinsen eller de rustande. Bevis derpå kan hvar och en inhemta, 0111 man genomreser landet, då man skall finna, att de till cavalleriet hörande rusthållen allniänneligen äro till byggnader och odling bättre häfdade samt deras ägare mer välmående, -än de till infanteri-bataljon afsutlne. Om exercis-sqvadronerna yttrar StatsUtsk. den framställning, att vid infallande krig de kunna anses -so 111 de påts för in öfning o c Ii ex er celing af manskap och hästar, men föreslår derjemte, alt depöt-befälet må indragas. Hvem skal! då besörja denna inöfning och -exercis, enär det öfriga befälet, sorn vid Svenska cavalleriet -är mindre talrikt än vid öfriga Europeiska ammer, nödvändigt måste åtfölja reg: t et i fält. Då behofvet af ökadl anslag för försvarsverket till Krigs-coilegii departementers disposition är bestämdt uppgifvet, synes det ej vara omtänksamt för Rikets försvar, att i dess ställe föreslå en minskning uti anslaget för dessa behof af 2g,i3ö r:dr 16 sk. b:eo. Med anledn. så viii häraf, som af hvad jag i öfrigt anfört, påyrkar jag, att StatsUtsk. må vidtaga sådana utvägar och beslut, alt anslag blifva att tillgå för de af K. M. uti dess nåd. propos. uppgifna oundgängligaste behof, utan alt påräkna inkomster af indragningar å beful, manskap och hästar af den stående armeen, samt, i följd häraf, 0111 återremiss af dess utlåtande. Gr. Lewenhaupt, Patrik, uppläste lill prot. följande : Vid genomläsande af StatsUtsk:s utlåt. rör:de 3:dje hufvudtiteln, har ej kunnat undfalla mig flera anledn:r till anmärkt.:r, hvilka jag anhåller att så kort sorn möjligt få framställa, särdeles i afseende på hvad som rörer beväringen : Den 7 Maj e. m.
Sta rtdr btco 2,000. Denne tjensteman bor hela året om på sin landtegendom, 4 mil från Jönköping, besöker staden allenast några få gångor om året på 2 eller 3 dagar, gör, mig velterligen, aldrig några resor i och för tjensten, och hans tjenstgöring i Öfrigt skall, efter mig meddelade tillfälliga upplysningar, vara ytterst lindrig och maklig. Och likväl uppbär denne tjensteman 4°° i;dr btco mera hvarje år, än hvad ett Hofr.- råd för närvar, tillkommer. — Må hvarje oväldig pröfva, om icke detta missförhållande bör afhjelpas och rättas, och om icke den af mig föreslagna löneförbättringen är af högsta billighet påkallad. 2 H. 16 ■ 1] Den i5 Februari e. m. Uti K. M:s nåd. propos. liar frågan om förbättring af lönerna för Hofrätternas tjenstemän blifvit belt oell hål-» let utesluten. Jag skulle göra mig skyldig till välförtjenta förebråelser, att såsom Chef hafva försummat bevaka underlydandes rättmätiga anspråk ; jag skulle icke sjelf kunna förlåta mig denna tystnad, om jag nu underlät, att fasta It. Sits uppmärksamhet på det trängande behofvet af förbättrade löner för Hofrätternas tjenstemän. — Äfven i denna del yrkar jag, alltså vördsammast bifall till mitt förslag i dess helhet. Motiverna för mitt tillstyrkande gro så klara, så talande, att de mäste förtjena allvarlig uppmärksamhet. Jag fäster med trygghet mitt hopp vid nationens representanters känsla för rätt och billighet. Till närmare upplysning af ämnet torde mig tillåtas anföra några exempel: En Fiscal i K. Götha Hofrätt uppbär i årlig lön efter riksmarkegångspris b:co 44°: Sporliar för är i83g.
Sedan uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse blifvit föreslaget* dels att den del af städernes jord, sora före 1827 års utgång blifvit till Kyrkor, fromma Stiftelser eller Ecclesiastike och Civile Tjenstemäns aflöning, disponerad, borde till extra Båtsmanshåll roteras, dels ock, att till den jord, sorn skulle till ordinarie Båtsmanshåll indelas, jemväl borde räknas dea Säterijord, som tilläfventyrs kunde vara någon stad tillslagen, , och hvilken genom en sådan öfverlåtelse syntes hafva antagit egenskapen af annan stadsjord; så hafva de förvaltande Verken, uti deras underdåniga Utlåtande, anmärkt, att de till kyrkor upplåtne lägenheter, sorn af Capellaner och Klockare bebos, äro genom en allmänt gällande Bag, Kongl. Brefvet den 3o Maji 1826, från så väl ordinarie sorn extra rotering befriade, hvarföre sådane, inom städernes områden belägne jordlägenheter, efter de förvaltande Verkens tanka, ej heller borde rotering åläggas, hvilket, enligt-Instructionen för Roterings-Commissionen af den 20 Dece.mbeB 1825, §. 3, jemväl gällde i afseende på den milda Stiftelser arn - 22 Statssamt Oeconömlc-ZJlskottens Betänkande N:o 28. slagne jord, som, efter skattläggningsgrunderne, icke uppginge till i/tö mantal} samt att, i händelse Säterijord blifvit af Staten lillbytt eller inlöst, samt derefter till någon stads understöd i dess allmänna behof donerad, bade den väl, på sätt Rikets Ständer antagit, vunnit egenskapen af annan vanlig stadsjord, och vöre i detta fall ordinarie rotering 'underkastad; men, om åter Säteri-jord, vid eller efter städernes grundläggning, är vorden af elem sjelfve förvärfvad, ansågo de förvaltande Verken densamma icke kunna af städerne innehafvas med :mindre rätt, än Frälsemannen vid afståendet egde, samt följaktligen, såsom af privilegierad, natur, lika med den, sorn till Kyrkor, fromma Stiftelser samt Civile och Ecclesiastike Tjenstemäns aflöning.anslagen blifvit, icke vara ordinarie utan blott extra rotering underkastad.
och hwad werkön skall kännedomen häxas medföra pä ynglingen som wäljee sikt yrke och sin bana för framtiden. Ett wal son? naturligkwis bestämmes esler de bästa ulsigkerne. Om dcsie sanningar sörljcna alt erkännas, sä ypaste man i synnerhet beklaga de swärigheler hwar? emvk Ten 28 Maji. 377 kmol Rik. ts Hos Rätter i narwarande tider kämpa. Hurri orillräckeligt äro icke ledamöter och betjening de-.' aflönts i jemförelse mot dyrheten pä ds ställen hwarest de skola »vpehälla siq'^ De fleste ledamöter hafwa icke t R:dr >6 fl om dagen, tili hyra, med, uppassning, mat och k ädnad ät sig och fatnille sedan coukribntioner äro rnbetalke. Än sämre äro betieniiigens wilfor om än de npna de grader, hwarmed sportcliukomst åtföljer. De förres tjenstgöring alla dagar, hindra dem fran privata commiss;onerö ylrältande, det jeniwäs wärdighcien och egensVapen af deras embeten icke eller horte tiiläia, och lagen förbjuder de sednare, qtt, uti Hof-Rätten eller underlydande domstolar, ptföra rättegångar, såsom fnllmägkige. Denna ringa lönetiilgäng för öfwerdomaxen nedsätter det marde dcfl embete borde äga. under de mindre, mer indrägnge inom staten.
Sluteligsn utlofwe och försäkre WJ, att, enar WJ, efter Swea Rikes och Wär nu regerande Allernädtgste Konungs och Herres dödeliga fränlälle, (hwarmed den Högste Guden nådeligen länge fördröje,) i kraft as Riksens Ständers under den 28 Augusti 1809 upprättade och faststälds WadAct uppstige pa den Kongl. Swensta Thronell, stole WJ styra och Regera Swea Rike efter den af Riksens Ständer den 6 Junit 1809 saststälde och as Konung och Stander till efterlefnad antagne Regerings-Formens bokstastiaa föreskrift, samt Rikets öfriga gällande, !ä wäl GrundLagar, som allmänna Lag och Laga Stadgar, hware öfwer WJ wid wärk anträde till Regeringen Wäre tillkommande Underläkare ytterligare giswas stole Wär Kongl, försäkran, sä lydande som dest för Swea Rikes Konungar af Riksens Ständer wid Riksdagen ak >809, öfwerenSkommen och sörestruwen är. Detta alt wele och stole WJ oryggeliM hälls och uppfylla, fä kärt dek vtz wara mä, akt SweB 464 De» ro Ja,marki. Swea Rikes Ständer och Inbyggare skola wara pligtige atk deras kill afgifwande Tro och Huldhels Ed emot Ost efterkomma och fullgöra. Till yttermera'witzö förbinde WJ Otz härmed och bekräfte med Watt namns egenhandiga understrifwande och med listig Ed, akt WJ allt detta obrottsligen skola fullgöra: Sä lank mig Gud hjelpe till Lif och Själ. Riksens Gränders Hpttnrngs Ed till Hans Rongl. Höghet Rronprinjen.