Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de Ämbets och Tjenstemän, hvilka såsom lön, innehafva Fastighet eller lägenheter, som till värde uppskattas och derföre efter värdet erlägga lika Bevillning som för annan fastighet, befrias från Bevillning af den Inkomst berörde fastighet eller lägenheter kunna lemna, hvarigenom denna Glass Medborgare varda likstämmigt med de öfrige beskattade. 4:0 Den särskilda Bevillning, som, efter ^Tariff, bör utgå för vissa Näringsfriheter, såsom af Handlande Bruks, och Fabriks-Idkäre, bör endast komma i fråga, då dessa personers behållne förmögenhet ej öfverstiger den Bevillnings afgift, som efter Tariff bör utgå, emedan de ej mer än på ett sätt böra beskattas. 5:0 De personer som blifvit utsedde, att pröfva Stadsoch Socken-Commitéers anmärk, ningar, böra välja en Ordförande, och ingen utlottning af dessa personer ega rum öm Dessa Committéer böra tilläggas rättig» het, att kunna ålägga den skattskyldige, emot hvars uppgift anmärknig göres, edgång om Uppgiftens rigtighet, om Nämnden dertill skulle finna högst gällande skäl och anledningar. Deri Som undandrager sig en slik edgång, får Underkasta sig den beskattning, Nämnden finner billig honom för det året pålägga. 7:0 Det bör få bero på de skattskyldige, att en eller flere socknar förena sig om en Taxerings Committé, äfvensom att en eller flere Taxerings-Cornmittéer ega rättighet, att förena Fevillnings-Utskottett Retänkanden, gg Sig örn en och samma Ledamot till deltagande i Länens gransknings-Committéer. 8:0
Det var ovanligt att se er här denna tid på dagen! DE FÖRRE. DOGMÉR (från fonden). BRUUS (från höger). DOGMÉR (afsides). Fördömdt! (högt, med en blick på Hjelm och Clara) Man ser väl ovanligare saker än så här i huset Jag glömde en bok nyss, som jag nu kommit att hemta! CLARA (till Hjelm). Farväl min kusin! vi träffas således om lördag? CLARA. Och ännu en gång, tack för det glada budskap ni medförde åt mig! (går till höger, andra dörren). Sextonde Scenen. DE FÖRRE (utom Clara). HJELM. Jag skall infinna mig, min kusin! DOGMÉR (afsides). Hvad kunde det vara för ett budskap? BRUUS (som sett på bordet). Jag kan inte se till någon bok... DOGMÉR. Då måste den visst ligga derinne! 52 BRUUS (torrt). Troligen gör den det! DOGMÉR (sakta till Bruus). Känner magistern den der herrn? BRUUS. Jaha ... det är häradshöfding Hjelm. DOGMÉR (häftigt). Claras kusin? BRUUS (med tonvigt). Fröken Claras kusin! DOGMÉR (något förvirrad). Jaha ... ja ... fröken Claras kusin! (afsides) Om jag bara visste hvad det var för ett budskap! (går till höger, andra dörren). Sjuttonde Scenen. HJELM. Hvem var det der? HJELM. BRUUS. BRUUS. Pensionens religionslärare! Nå, vill du gifta dig? HJELM. Ja, jag tror nästan! HJELM (förvånad). Anna? BRUUS. Skönt! Anna är en prägtig flicka! BRUUS. Ja visst ... den der unga flickan som jag tog i försvar i går på Carl den 13:des torg. HJELM. Nej, henne gifter jag mig inte med ... jag har just nu upptäckt att min kusin är en utmärkt söt flicka, och... BRUUS (tvär). Hvad är det för dumheter?
I anledning af det nu upplästa Betänkandet, får jag först anmärka, att BancoUtskottet origtigt framställt mm af detsamma upptagna tanka, då det yttrar, att jag ej kunnat medgifva Banquens interesse vara enahanda med Nationens. Mina ord voro: att j3g ej kunde anse Banquens interesse vara öfver Nationens. BancoUtskottet säger, att en lörändring i den införda och stadgade ordningen ej utan yttersta nödfall och efter moget betänkande borde vidtagasDetta nekar jag ej; men jag frågar hvar och en, som känner eller vill känna Landets nuvarande Pennmgeförlägenhet: är ej detta yttersta nödfall nu för handen, och behöfves ett längre besinnande härpå, än det Utskottat i snart 4 månader härpå användt? Den 24 Martti, /". tn. 329 Utskottet tyckes dock vilja ådagalägga sitt liberala tänkesätt, då det säger sig ej vilja underlåta medgifva, det de serskildta händelser och förhållanden, hvilka den än fortfarande utomordentliga Penninge.förlägenheten beredt, icke böra lemnäs utan uppmärksamhet. Detta liksom aftvungna medgifvande bestämmer mitt hopp af BancoUtskottets, vid denna Riksdag, åtgärder för framtiden. Hvad sjelfva hufvudämnet beträffar, så, om någon fråga vore att Banquen kunde förlora genom beviljande af ett ytterligare an, stånd, skulle jag icke yrka detsamma j men jag kan för min del icke finna , att Banquen kan förlora det minsta genom en tillåtelse för sådana Låntagare, hvilka äga fullkomlig vederhäftighet, att ytterligare bibehålla deras omsättningsrätt. Banquen kan deremot förlora, genom att dess Discont brådstörtar indrifvandet af sina fordringar till hela sitt belopp, och då ofta Låntagarens och Caventens Egendom kan blifva iörsåld till ett sådant vanvärde, att ej full tillgång för Fordringarne finnes.
Summa R:dr Riksmynt 17,200,000.» A Bil. lill Slats-Ulskollels Utlåtande M 62. af Herr Fåhreeus, 0. /.: »Med Utskottets majoritet har jag varit ense derom, alt fortgången af statens jernvägs-byggnader icke bör blifva beroende af statsverkets besparade tillgångar, utan ali lör dessa arbetens fortskyndande lån bör upptagas, detta sednare dock uttryckligen under förutsättning, att vilkoren för upplåningen, jemförda med det afsedda ändamålet, icke blifva alltför tryckande; men då värdet af delta ändamål, innan systemet blifvit fulländadt, är till stor del afbängigt deraf, att sådana delar af systemet företrädesvis till utförande företagas, som i och för sig kunna antagas att bemedla den lifligaste rörelse, så är, utur denna synpunkt, min mening afvikande från Utskottets förslag i afseende å arbetena under nästinstundande statsreglerings-period, i så måtto ätt jag anser vestra stambanans fortsättande från södra gränsen af Skaraborgs län ända till Hallsberg i Nerike, eller ytterligare' omkring sex mils längd, hafva bordt gifvas företräde framför ett och annat af de öfriga föreslagna arbetena under nämnde period. Enär under samma lid den del af Örebro-Askersunds summanbindnings-banan, som sträcker sig från förstnämnda stad till Hallsberg, äfven kunde, med de af Utskottet tillstyrkta anslag, blifva fullbordad, så blefve genom vestra stambanans färdigbyggande till Hallsberg följaktligen hela linien från Göteborg till Orebro fulländad, och då sistnämnde stad har genom sjöarne Hjelmaren och Mälaren under större delen af året snabb ångbåts-förbindelse med hufvudstaden, så skulle härigenom ett par år tidigare hafva vunnits det stora ändamålet alt vestra och östra landskapen vöre genom de skyndsammaste kommunikations-medel sammanbundna. I financielt hänseende skulle otvifvelaktigt nämnde ban-del blifva en af de mest förmånliga, men oskattbarare vore den vinst, som den allmänna industrien skulle upphemta af (lera provinsers derigenom mångfaldigt lättade personoch varu-tralik.
En plan hade dock till en viss grad utvecklat sig inom hennes hufvud, nemligen att förmå Martha att rymma med ett bref till lady Starling. Den gamla qvinnan ingaf ingen annan känsla än rädsla; och Martha var derföre ej svår att öfvertala. Alice bad henne så varmt, och hennes tårar voro så vältaliga, att Martha en vacker dag spårlöst försvann. I början blef gumman orolig, men snart förrådde Alices uttryck, hvilka vittnade om en dämpad glädje, sanningen för henne. Intet stod emellertid att göra; förfölja rymmerskan kunde gumman ej, ty då hade fogeln under tiden kunnat flyga ur buren. Alice räknade emellertid nu dagar och timmar. Hon visste nog, att Marthas färd skulle räcka länge, ty den penningesumma, hennes börs innehöll och hvilken hon gaf flickan, var ganska obetydlig, men hon lofvade henne derjemte en stor ersättning om hon riktigt skulle framkomma. Vi vilja emellertid förflytta oss några veckor framåt och besöka lady Starling. Hon sitter i en berceau i den vackra trädgården. En bok ligger uppslagen framför henne, men hennes ögon hvila ej derpå. Hon fäller tårar dem hon dock söker dölja för en annan person, som i en hvilstol sitter bredvid henne. Denna bleka, aftärda gestalt, är ingen annan än den unga Alice, som nyligen återkommit till fru Starling. Befrielsen från ensamhet och fångenskap, hvilken hon hoppats på såsom den största lycka, blef i sjelfva verket den smärtsammaste stöt för hennes hjerta. Vi vilja i korthet berätta hvad som försiggått. Martha hade efter en mödosam vandring anländt till *** hall, och utan hinder lyckats framkomma och öfverlemna brefvet i fru Starlings händer, ty baroneten fanns då ej på stället. Då ladyn erfor Alices besynnerliga bortförande, uppstod en dunkel misstanke om rätta förhållandet i hennes inre. Hon älskade sin son, men, huru blind hon än var för honom, hade hon dock ofta bekymrats öfver hans grundsatser och uppförande. Hon befarade äfven straxt, att han ej varit fremmande för detta dåd, ehuru hon var långt ifrån att kunna fatta sanningen i hela dess vidd.
Betänkande öfver föreslagne ändringaruti Förr fattningarne , rörande Husbehofs Bränvins-Bränr ningen och dermed gemenskap ägande ämnen. S. D. Nedanskrefne ifrån Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottet inkomne och på bordet hvilande Betankanden , nemligen: N:o 5G , Om en Fristad för sådane personer, hvilka mindre af elakhet, än af tillfälliga orsaker , förlorat, medmenniskors aktning ; N:o 57, angående förändring i mätningssättet af hö och halm. N:o 58 , rörande jemkning i Båtsmans-Boteringen i Halland. N:o 59, om dellagande i Kronoskjutsnings-, Brefbäringsoch Kronofjerdingsmans-besväret, m. rn. N:o 61, angående jämkning i Boteringen vid Veste-rbottens Regemente , och i sammanhang Prot. Ut drd. 2 4 Mars 1818 - 231 dermed Stats-Utskottets Utlåtande N:o 118 > rörande samma ämne, samt Jf:o 62 , i frågan om föreslagen ny LantmäteriTaxa , blefvo vid förnyad föredragning af Preste-Ståndet bifallne. S. D. Riksens Höglofl. Ständers Lag-Utskotts elen 19 i denne månad på bordet lagde Betan., tanden : N:o 54 , angående beloppet, hvarunder enskilda personer icke må vara tillåtet att utfärda In-1 visningar , N:o 55 > om §kärpande af det nu för tjufnader stadgade straff m. m. föredrogos å nyo och biföllos. S. D. Efter förnyad föredragning af S'afs« Utskottets på bordet hvilande Utlåtande, angående Red ovisning för Stats - Verkets förskott, till Tryckningen af Riks - Stånden Protokoll , jemte Bihanget dertill vid 1815 års Riksdag, har Preete-Ståndet, med bifall till hvad Utskottet derutinnan tillstyrkt , beslutit att i sammanhang dermed anmoda Stats•
Dä genom den sednare åtgärden, jemte det, den torde blifva mera ekonomisk, den fördel kunde vinnas, att bergsskolan, i stället för de nu spridda tomterne, erhölle en sammanhängande egendom, samt derigenom äfven undvekes den olägenhet, som bergsskolans ombyggande å de gamla tomterna skulle medföra, att nemligen undervisningen under byggnadstiden mäste helt och hållet eller åtminstone till större delen afbrytas, ansåge Kollegium, för den händelse bergsskolan komme att qvarblifva i Fahlun, det vara lämpligast, att, pä sätt äfven af Bergsskolans Föreståndare blifvit ifrågasatt, ny plats förskolan, om sådant läte sig göra, blefve inköpt, och de bergsskolan nu tillhöriga tomter, med derå varande byggnader, hvarest undervisningen kunde under tiden fortgå, först sedan bergsskolan blifvit ä den nya platsen färdigbyggd, försålde. Men då bergsskolans qvarblifvande i Fahlun komme att för Staten medföra äfven en årlig utgift till större belopp, än om skolan varder med Teknologiska Institutet förenad*, samt Kollegium, lika med Bruks-societeten och Föreståndaren för bergsskolan, funne de med afseende å lokala förhållanden för bergsskolans bibehållande i Fahlun anförda skäl ej vara af någon vigt, kunde Kollegium ej annat än fortfarande anse denna läroanstalts förening med Teknologiska Institutet vara lämpligast. Genom nådig remiss anbefalld att med förnyadt utlåtande i ämnet till Kongl. Majit inkomma, har Styrelsen för Teknologiska Institutet, uti skrifvelse den 20 näst - ie Kongl. May.ts Nåd. Proposition 83. lidne månad i underdånighet erinrat, att Institutets uppgift och ändamål, jemlikt de för detsamma gällande stadgar, äfven vore praktiskt, samt att, ehuru i Institutets allmänna afdelning undervisningen, som der är gemensam för alla elever, vore hufvudsakligen theoretisk, den likväl, sedan eleverna fördelats med afseende ä blifvande lefnadsyrke. vid Institutet vore lika praktisk som den undervisning, hvilken i bergsskolans lärosalar och laboratorier meddelas.
OCH UTKANTER PRINSESSAN SYSSELSÄTTER TEATERN FÖR DITTILLS BRORSDOTTERS FRAMGÅNG, F R A M H V I - F Ö R DÄR DEL — HENNES SIN IDOL O C H M O D FÖR EN GAMMALFRANSKA O M HADE FÖRSTÄDERNAS HAFT H O N SKILSVARAR S O M NANSBOTTEN AF T. E X. JÄMNLIKHET, STRUKNA STÄLLE. HAR » FRIHET, GÅNG OCH TYSTNAD ... OCK DÄRVID RAR STÅR DIT K A N GÅL) SÅ RITUEL GÅNG HISTORIEN SÄGES DEN FRAMSTÄLLDA DET ENDA HON, STORHETSDRÖM. » StacROMAN kars liten! », » Ou passé le premier pair de Franee, le roi de Franee peut passer! » AFFÄREN. KASTADE ROLL, PÄNNINGARNE? » ROMANEN FÖREGÅENDE JAG BESVARA 1 ILL L E D A K O M M A DÅ HAR INGRIPANDE I D E T BOULANGISTISKA ENSAM TID DAGLIGEN D A M E N D E N SPELADE H O N » HVARIFRÅN H O N DET ANTYDDE D U Z É S DÄR FRÅGAN: AF CHARTRES, S O M ANTI-BOULANGISTISK VILLKOR ORLÉANIATT » PHILIPPE DETTA HERTIGEN INGA H O N V I L S HOF, BROKIGA VADESSA TUNGT VAPEN, STOLTA TILLBAKA! H O N O M D E T VAR ETT STYCKE SEKLER, S O M I SÄLLSAMMA DETTA VID M A N TEMPLETS LÄSTE, AF LÅNGSAMT FRANKRIKES OCH VÄRDIGT AF GÅNGNA SKRED Ferier och öfveransträngning. FÖRBI RISTADT STANNADE GENGÅNGARTÅGET.
Be» slut, bestämme Riksens Erander dagen, da de, till följe häraf, aler sammanträda, samt inrage deruti uttrycklig Riksdagskallelse med nödige sörejkcifter i afseende pä RikSdagsmauna-walen. Konungen ware dock Lbetagik, akt Riksens Ständer dersörinnan till Urtima Riksväg kalla. Riksdagarne skola hällas uti Rikets Huswudsiad, utom wid de tillfällen, dä fiendens fra.-nträngande eller pest, eller andra lika wigtiga hinder göra det omöjligt eller för Riksens Ständers frihet och säkerhet wädeligt. Konungen utsatte dä, i samråd med Riksens Ständers Fallmägtige i Vanquen och RikSgäldö-Contoirct, en annan ort, der Riksens Ständer böra samlas, och kalle dem dit till den lid te sjelswe förut bestämt, eller wid Uttima Riksdr^ar till den lid som Konungen påbjuder. I händelse Konungen, efter företagen resa, »köswer Tolf mänadcr ur Riker blifwcr, sammanke-lle SkakS-Räder, gcnom öper påbud, Riksens Ständer kill allmän Rikad c g, och läte Kallelsen inom Fem^n dagar esker berörde lids förlopp mi Huswudsiadens Kyrkor, sann styndcfammellgeu i de öfriga delar e.f Riket kungöra. §- §. Lag samina ware, om en Konungs sjuklighet fortfar, af di» bcst'e,ffenhet, akt Han längre rid än Tolf manader med ReaeriirgS-äienderna Sig icke befattar. §. 6.
Pr. III Band. 14 Sio Den il April e. m. vare pligtig, att på det hus der han emottager beställningar och sina tillverkningar föryttrar, sätta en Skylt, som utvisar hans verkliga för* och slägtnamn, och handteringen, under den benämning som Lagen fastställt, eller om en sådan icke. är stadgad i de termer, sorn hans Privilegium innehåller; likväl må det honom icke förmenas att en sådan benämning utvidga, medelst anförande af detaljer som under handteringen förstås, och att på ett med verkliga förhållandet öfverensstämmande sätt gifva sig tillkänna, såsom den der fullkomnat eller upptäckt vissa till yrket hörande saker. En Fabrikants skylt bör dessutom innehålla ordet: Fabrik. Hvarje figurligt tecken på hus, räkningar, adresskort eller varor, som ej är gemensamt för alla Slöjdeidkare af samma slag, och hvarje firma, som icke innefattar den dåvarande Fabrikantens verkeliga oförändrade namn, vare förbjudit och ogiltigt. 2. Hvarje arbete skall vara försedt med eri stämpel, hvilken, så vidt möjligt är icke utan svårighet kan utplånas, och sorn med fulla bokstäfver innehåller tillverkarens namn, Stadens eller Socknens namn, samt tillverkningsåret. Af denna stämpel måste ett aftryck emot qvitto deponeras hos vederbörande Magistrat eller LandshöfdingeEmbete; hvarje till försäljning utlemnad vara, som ej bär en sådan stämpel, eller som har en annan, det vili Den Ii April c, nt. 311 såga en som icke liknar den deponerade, kan konfiskeras till förmån för angifvaren 3. För hvarje bestäldt arbete, bör priset förut vara betingadt, i annan händelseskall tillverkaren anses pligtig, att behålla sitt arbete, om den som det beställt, vägrar att det äskade priset betala. 4. Allt bestäldt arbete bör på utsatt tid vara förfärdigadt, och afta' derom träfFadt genom ett contract, som innefattar båda de Contraherandes vilkor. 5.
Hvad då först beträlTar artikeln vin, så kommer det kanske att åtgå något mer än hittills, men det är, efter min förmening, en fördel att för billigare pris få en bättre vara, än den som nu sainmansättes af våra källarmästare. Jag har sjelf i utlandet druckit ganska godt vin, som kostat endast 16 skilling buteljen, och sådant skulle för våra arbetare kunna blifva ett godt surrogat för det öl och bränvin, de nu förtära. Jag känner ej tillräckligt förhållandet med deri verkan, som nedsättningen i tullen på Franska spritdrycker kommer att medföra med afseende på den Svenska briinvinshandteringen, och öfverlerrmar derföre åt männen af facket att derom yttra sig. Blommor och parfymerier göras så goda här i landet, att tillverkarne deraf, enligt deras egen utsago, ej behöfva frukta någon täflan. Hvad för öfrigt lyxartiklar och delikatesser i matväg angår, så finnas de tyvärr redan nu i hvarje småstadsbod, och lär förbrukningen deraf ej kunna nedsättas genom några införseltullar, utan synas goda exempel vara det enda verkande medlet deremot, och vänder jag mig derför till eder, Mine Hrr! med en uppmaning att föregå med sådana. Sedan jag nu yttrat min åsigt om den statsekonomiska sidan af saken, vill jag öfvergå till en annan fråga, dess grundlagsenlighet. Man bär sagt att traktatens afslutande strider mot 60 och 61 §§:ne R. F. Jag kan ej finna annat, än att 60 §m blott förbjuder förhöjning af allmänna afgifter, hvilket, enligt mitt begrepp, betyder något helt annat än nedsättning; hittills har regeringen alltid haft obestridd rättighet att lindra folkets bördor i tullväg. Denna regeringens rätt framgår ock af 89 §:n, som berättigar regeringen att afsluta traktater med främmande makter, ty dermed afses ej blott o IToch defensiv-allianser, utan äfven handelstraktater, hvilka lätteligen kunna medföra nedsättning i tullar; att regeringen äfven måste kunna afslula sådana för flere år, är älven temligen klart, ty om hon skulle föreslå en främmande makt en handelstraktat på ett år, så skulle man skratta regeringen midt i ansigtet.
Jag liar funnit, att samma Utskott tänker, så vidt oell bredt korss och tvärs, att nian näppeligen kan med lankan följa det. Friherre Åkerhjelms Gustaf Fredrik: Lika med Herr Tham, kan jag ej förstå annat, än att det varit BevillningsUtskottets både pligt och rättighet att framställa grunderne för Tullsystemet, innan afgifterne bestämdes. För att kunna åstadkomma toUsättning å varor, som förut varit förbjudna, är det nödigt att först hafva pröfvat, oin varan verkligen bör förbjudas, eller den inhemska produetionen kan upprätthållas, medelst så kallad skyddstull. Hvad angår öfvergången från förbudssystemet till skyddstullsystemet, så är den endasten fortsättning af de åsigter Ständerne vid i8a3 års Riksdag etablerade, och som en följd deraf hafva i tulltaxan såsom tillåtna blifvit införda flera varor, hvilka förut varit förbjudna. Detta är första steget på den liberalare handelsbana, som öppnades af i823 års Ständer, och hvilken Kongl. Maj:t visligen funnit böra med varsamhet dock oafbrutet beträdas. Utskottet har af erfarenheten hämtat ledning för sitt omdöme öfver följderne af dessa nya tullprinciper, och såsom jag tror, mycket rigtigt bedömt dem; ty resultatet deraf har onekligen från år i8a5 varit ökade tullintrader, och ökade beslag å förbudna eller tullförsnillade varor, och ändock har under allt detta en Den 28 October f. m. 247 på lägre ståndpunkt sig hållande vexelcours ägt rum. Detta synes bevisa nyttan af det nyare systemet; och då vi nu, likasom förut Engelsmännen, äro på vägen att öfvergå från ett fullkomligt prohi b i ti f-ti 11- stånd till en allmännare Handelsoch Närings-frihet, är det visserligen rätt, att vi med försigtighet tillvägagå likasom desse våra föregångare. På dessa grunder tillstyrker jag bifall till Utskottets förslag i denna punkt, öfyertygad, ätt det är påkalladt af Samhällets behof och andra Länders erfarenhet af Staters från samma princip vundna fördelar. Herr af Billbergh, Johan Petter:
Felet i boken ligger [i] att frågan icke upptages en annan gång dem emellan och då några allvarliga ord vexlas. Det skulle tydligt uttryckt Gustafs mening. Han menar att hon så väl tänkt sig det der förut, att hon gripes af det humoristiska i hans Hörby Ellen Key år 1896 ömkliga min och vill afvända en scen. Men då sägs gerna något efteråt. Dessutom är det stor skilnad emellan Lissis och flickans i Erik Grane ord etc.22 Det var den 29 september. Axel hade då han följde mig hem från teatern lofvat att komma vid ett-tiden. Och han kom. Vi pratade gemytligt nog, jag vet knappt om hvad, vi trodde att Borchsenius skulle komma. Jag hade fått lof att taga emot i den eleganta salongen. Det ringde. Der var en herre, som ville tala vid mig, sade uppasserskan. Så gick jag in i salongen, der stod han, – hade blifvit äldre, näsan en smula rödfrusen. Bad honom sitta ned, sprang så in till Axel: ”der är Borchsenius; har du lust att komma in?”23 – Ja, det hade han och reste sig mycket beredvilligt. Vi slogo oss ner i den eleganta, obebodda och oeldade salongen. Borchsenius med ytterrocken på, jag kom mig icke för att bedja honom att taga den af; jag vet icke om etiketten fordrar det, eller om herrn bör ha det vettet af sig sjelf. Samtalet gick trögt, men det gick. Som vanligt kunde jag naturligtvis icke dirigera det. Jag kände obehag och tvång af att Axel satt der och kunde kriticera min komedi, eljest skulle jag ha spelat den mycket bättre. Jag mins icke hvad han sade, och icke heller var det lönt att komma ihåg. Men han talade om Björnstjerne Björnson, med uttryck af den mest idiotiska beundran. Han sade något om hur man känner sig under ”hans stora vingar” och i sammanhang dermed brukade han en hel rad af de mest bombastiska uttryck jag någonsin hört. Han tyckte att Björnson blifvit mildare och mera stark med åren, ”liksom det goda vinet”. Slutligen gick han, naturligtvis lika uttråkad som jag kände mig. Jag följde honom till dörren, och så voro vi ensamma i vår eleganta salong. Det var kallt, det var otrefligt.
Af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, sorn, med erkännande deraf, att Mötes-Passevolancen är nyttig i militairiskt, oeconomiskt och helsovårdande afseende, samt att Rusthållare directe, och Rotehållare indirecte, äro förbundne att sina karlar vid möten underhålla, tillstyrkt bifall för Kongl. Majtts Nådiga Proposition, samt derjemte, med erinran om de i Som inträffade oordningar vid upphäfvande af den såkallade Lex agraria, framställt vår dan af rubbning i grundskatter. Af Herr Grefve von Rosen, Axel Pontus, sorn, under tillstyrkan af bifall för hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, upplyst och förklarat, att de inom Götheborgs och Bohuslän, åren ipi2 och 1827, med Rustoch Rotehållare träffade öfverenskommelser om Mötes-Passevolance-afgiftens erläggande, varit fullkomligt frivillige och blott motiverade af Rustoch Rolehållares öfvertygelse om deras egen dermed oskiljaktiga fördel. Stats-tamt.Allm.Betv.o.Oec, Vtsk. Uti. N:o 72. a$ Af Herr Rothlieb, A. F., som, ehuru sjelf Rustoch Rotehållare, förklarat sig af sin rättskänsla uppmaaad att afstyrka bifall till StatsRådets alternativt framställda förslag, att mötes-kostnaden genom bevillning bestrida, enär denna utgift på sådant salt skulle komma att öfverflyttas på den ej ordinarie roterade jorden, Städerne, samt personer och näringar, som ej hittills deraf dragit någon tunga.