Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då låntagare eller hypotheks-utgifvare eller löftesmän icke sjelfve kunna skrifva, eller icke hafva för Direktionen Banlto-Utskottets Betänkande M 25. känd namnteckning, skall underskrifternes erkännande eller egenhäudighel alltid vara bestyrkt af två trovärdige män, och således, i händelse domaren namnteckningens riktighet intygat, annan person densamma jemväl bevittna. En hvar, som till ena eller andra Diskont-verket inlemnar något låne-dokumeut, skall derå teckna sin ansvarighet for detsammas riktighet. Men ehuru Direktionen således eger att af inlemnaren fordra ersättning för hvad som utgifves å ett dokument, hvilket sedermera styrkes vara falskt, bör likväl Direktionen icke af förtroende lil! honom, hvem han än vara må, underlåta att sorgfälligt iakt taga den granskning af ingifna lånehandlingar, hvarigenom både förlust för Verket och andra personers oför skylda lidande säkrast förekommes. För lyftning af annan persons lån erfordras länsökandens fullmagt, hvilken, efter dennes eget godtfinnande, må ställas antingen å innehafvare!), eller å viss man, eller ock å viss man eller den han dertill i sitt ställe förordnar. 30:o Mom. 7. Lån må ej utgå till annan eller mindre summa än den, hvarå reversalet lyder. Mom. 2. Ej heller må vid något tillfälle iåne-ansökningar profves och beviljas till högre belopp, än som kan genast utassigneras. 51:o Mom. I. Derest vexel, som blifvit af någotdera Diskont-verket till diskontering anlagen, ej å förfallodagen infrias, vidtage Direktionen genast alla nödiga åtgärder till beloppets utbekommande. Vid underlåten betalning af lån mot hypothek af aktier och publika papper eller af vågförda effekter, förCares med panten på sätt Banko-ordningen i afseende å förfallna lösa panter föreskrifver. Utebli
Olli matt dä Wika päminner sig/ att den genom GrundLagen Utsatte lid sör Riksens Ständers öiwerläggntngar är redan wida öfwerskciden, att sälebeS, t en wänlig sakernas ordning, tiden för alla nytt motioner more ure, lärer Högloft Ridderskapet och Adeln / Icke mindre än de z:ne andra Ständen som redan tagit ett dylikt beslut, statia att af« stäendet ifrän nya srägors »räckande icke är en inskränkning af Skändels rätt/ men ett sörsigtighetömätt/ kraftigt äjkadt af tiden och omständigheterna. Friherre bljsrts ^ ^xel: I stok saknad ak lättheten att tala, och pä ett sä intagande sätt som Herr Grefwe Klöser uttrycka mig, fär jag allenast anmärka, att om än detta beslut skulle innefatta en inskränkning eller ej i Ridderskaper och Adelns rättighet, kunna ännu under dct äletstäende af Riksdagen mänga wtgtiga frägor upptäckas, hwilka kunde behvfwa wäckaS. Friherre 8k»el von kloilllein: Igg skulle Herna sörena mig Med Grefwe borner, j synnerhet dä dck kunde leda till befordrande af Riksdagens stut: men jog tror äfweN att mänga tvigtiga fräs got ännu kunde behölwa wäckas, och att man gjorde illa att binda stna händer. Destutom menar jag tillgängen är den, att dt mål som wiv denna Riksdag ej hinna äfgöras, sä uppskjutas till Lett nästa, sä har ätmindstone bruket warit förr. Brod. och Ad. Proe 5 B. Emsk 450 Den 9 Januarkl. Emot äberopandet af z StändS t delta afseende fattade b.flut will jag allenast anmärka/ dels alt man d>wm bör äga en läker kundstap, dels att det ej bör kunna werka pä Ridderstaprt och Adelnv handlingar, hwilkel wore rlt t mina ögon högst wädligt präjudikat Grefwe körner:
— N:o 187. angående andi ing i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1B13, emot fylleri och dryckenskap. XIX. 49- — N:o 188. angående sätlet för utgörandet af städernes, utom Stockholm, inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf. XIX. 4g — N:o 189. angående ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till ny inqvarteringsordning för Stockholms stad. XIX. 49- — N:o igo. angående statsanslag för en Pharmaceutisk läroanstalt. XIX. 4g — N:o iqr. angående vidtagande förändringar uti båtsmansroteringens utgörande å landet. XIX. 5o. A. gi. XX. E. 41. — N:o ig2. angående sättet för besvärs anförande emot. beslutet i fråga om brott emot polisförfattningarna. XIX. 4g — N:o iq3. i fråga oin vissa förmåners beviljande för innevånarne inom Westeroch .Norrbottens Län. XIX. 4g — N:o tg4- angående försäljning till skatte af Kronans en del fisken m. m. XIX. 4g •— N:o ig5. angående Amiralitets-krigsmanscassan tillagd rätt att uppbära de vid vacancer inom sjöstaten under liggetiden besparade löner. XIX. 49- — N:o 196. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om pensioner åt f. d. Statsråden Hr Friherre Åkerhjelm och Grefve Hård. XIX. 5o. — N:o 197. angående sökt befrielse från ersättandet af uppburna förskott till utgifter i följd af cholerafarsoten. XIX. 108. — N.-o rg8. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om afskrifning eller ersättning för åtskilliga, dels på öfverskotten af Statsverkets inkomster anordnade, dels ifrån Statscontoret af under hander hafvande medel bestridda utgifter. XIX. 108.
Emot lånet har en anmärkning blifvit gjord, bestående 1 kväl icke i annat, än en supposition, om hvad som vid framdeles blifvande Riksdagar kan tima; en supposition, som visserligen kan inträffa, men som också kan icke inträffa, och den där följaktligen icke förtjenar mera afseende , än alla andra suppositioner, hvilka aldrig böra gälla såsom grund för Ständers Beslut. Emot sjelfva suppositionen ligger dessutom en vederläggning i den sanning, att om den också inträffar, så äro Ständerne alltid i tillfälle att lemna den utan ali verkan ; ty ansökning om anstånd med betalningen kan af blifvande Ständer afslås, och den har således ingen ting farligt att befara. Att för en anmärkning af denna natur afslå Kongl. Maj:ts proposition , tror jag icke vara tätt handlat. För min del, får jag med för - 6® Den 4 Julli. bindelse till Grefve Rosens framställning och den upplysning vi derigenom vunnit, ödmjukast begära proposition till bifall på Kongl. Maj:ts nådiga proposition. Herr Manner (tom, Johan: Efter den under* rättelse Herr Grefve von Rosen meddelt, att Götheborgs Stads upplösning icke förekommes utan ett Lån af 200,000 R:dr, borde man väl icke draga i Betänkande att bevilja detta understöd, men jag fruktar attr om Stadens förfall är så nära, den icke kan uppehållas med nämnde låne-biträde. Det bör i min tanka ej väcka förundran, att Riksens Ständer afslogo en enskild Riksdagsmans motion om lån till en Stad, för hvilken så mycket blifvit å Statens sida gjordt. Man kunde ej föreställa sig att en stad, med den handelsvinst som Götheborg haft, skulle vara föranlåten att för skuld sälja sina offentliga Byggnader. Då nu Kongl. Maj:t uti sin Nådiga proposition, grundad på en undersökning på stället, visat nödvändigheten af omförmålde
G1 lunda begärda tillökningen i Landtmätare-personalen skulle erfordras ytterligare anslag för nästa år af 6,000 lt:dr och för hvarje af de derpåföljande tre åren 2,000, samt slutligen att Ofverdirektören vid landtmäteriet, under yttrande af den allmänna åsigt, att storskiftesoch afvittringsverkens bedrifvande så skyndsamt som möjligt vore icke allenast af synnerlig vigt för de orter, hvarest dessa, för landets utveckling och välstånd maktpåliggande ekonomiska regleringar erfordrades, utan äfven uppenbart ledande till mindre kostnad för staten, än om arbetet på längre tid utfördes, samt att för vinnande af detta mål erfordrades större antal Landtmätare än hittills och framförallt att desse Landtmätare egde den arbetsförmåga, erfarenhet och skicklighet, hvarförutan några tillfredsställande resultat af deras verksamhet icke vore att påräkna, men att så qvalilicerade tjenstemän icke kunde vid storskiftesoch afvittringsverken erhållas och för längre tid fästas, och såmedelst ett ständigt ombyte af mer och mindre oerfarna yngre Landtmätare undvikas, derest ej aflöningarne, hvad nu icke vore händelsen, blefve af beskaffenhet att lemna en tarflig utkomst, — vidare i underdånighet anfört: att Landtmätarne vid storskiftesverket, hvilka liksom Afvittrings-landtmätarne icke egde att utom tjensten förrätta landtmäteri-göromål, från längre tid tillbaka åtnjutit i arfvode, de yngre 550 och de äldre 700 R:dr, respenningar deruti inberäknade, hvarjemte de egt att, för arbeten utöfver bestämda pensa, undfå en särskild ersättning af högst 300 R:dr, så att i lyckligaste fall de yngre kunnat förvärfva 850 och de äldre 1,000 R:dr R:ko årligen, — att storskiftesoch afvittrings-landtmätarnes aflöningsvilkor, under närvarande förhållanden alldeles otillräckliga för äfven den tarfligaste tjenstemans utkomst, icke utgjorde en skälig ersättning för den trägna, mödosamma och helsoförstörande tjenstgöringen och dermed förenade resor samt kostsamma forslingar i aflägsna ödemarker af de flesta lifsförnödenheter, — samt att desse
Jag ber er, löjtnant Eksköld gå jag Älskar ni en annan? En annan, nej! YNGVA. ALLAN. Nu förrådde du dig! Älskling! Öppnar armarna. YNGVA kämpar emot. Kastar sig En enda minuts lycka, komme sedan hvad det vill! Ändtligen! Min egen präktiga, bångstyriga flicka! YNGVA. ALLAN. slutligen till Allans bröst. Kysser henne. aldrig, aldrig tänker släppa mig! Nej, släpp mig inte, inte ännu. Säg, att du ALLAN. Det tänker jag heller inte. Min lilla älskade hustru! Hustru! YNGVA drömmande. ALLAN. lärde känna dig först. Jag tror, att jag aldrig sett ett mera strålande ansigte än ditt. Mer tala mer. YNGVA. ALLAN. Min käcka, lyckliga lilla hustru, sådan som jag Såvida du inte fortfarande vill köra ut mig. De sätta sig i soffan. YNGVA. Men först ska' vi sätta oss. Säg, ska' vi inte? Skynda dig nu och tala om vår kärlek. Åh, vi ha hela framtiden för oss. När blef du kär i mig? YNGVA. ALLAN. ALLAN skrattande. var genast. På natten drömde jag om dig, och sedan dess har jag inte lyckats bli dig fri ur mina tankar. A propos: vet du, hvarför min far stämde möte med dag och timme? Nej. Det vet jag verkligen inte. Jag fruktar, att det mig här i Stockholm så der högtidligt på precis dato, YNGVA. ALLAN. YNGVA hastigt. ALLAN. Jo, han ville gifta bort mig. Med hvem? rik och nobel», som jag hoppas reser tillbaka till sitt land igen i morgon. YNGVA plötsligt. ALLAN. YNGVA. Med en kusin, en ganska täck flicka. »En finska, Tycker du, att jag är vacker, Allan? Mycket vacker. Älskvärd? Åh ja, så der. ALLAN. YNGVA. andra menniskor? Tycker du, att jag talar, går och rör mig som ALLAN. går och rör sig så bedårande som du. Hurudan är din far? Nej, det tycker jag inte. Det fins ingen, som talar YNGVA efter en kort paus. ALLAN. ner. Du vet kanske inte du, att jag bara är hans fosterson?
Nationen, som frikostigt anvisat medel till ifrågavarande arbetsföretag, synes derföre med skäl kunna hafva anspråk derpå att, sedan sjelfva byggnaden omsider blifvit färdig, sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom dessa samlingar af till en stor del fosterländska minnesmärken och utmärkta konstverk, sorn deri skola inrymmas, äfven blifva för allmänheten tillgängliga. Angelägenheten deraf att de båda våningar, hvilka äro ämnade för de historiska samlinganse och för myntkabinettet samt för målningar, gravyrer m. m., ofördröjligen iordningställas, lärer icke kunna bestridas, enär de lägenheter, i hvilka berörda samlingar för närvarande finnas inrymde, äro dels afsedda för andra ändamål, dels påräknade att i någon mån afhjelpa behofven af ökadt utrymme för Kongl. Bibliothekets förråder, och frågan vore således endast om andra våningens inredning kan eller bör uppskjutas. Afven om man icke vill lägga uteslutande vigt dervid, att ett samtidigt ordnande af alla dessa samlingar, hvilka i viss mening med hvarandra onekligen ega en nära gemenskap, måste i flera hänseenden medföra fördelar, eller anse att framställningen om denna lokals försättande i det skick, komiterade hemställt, ensamt af sådan anledning bör af Rikets Ständer bifallas, synes man icke kunna lemna utan uppmärksamhet att förslaget om denna vånings iordningställande samtidigt med den öfriga delen af byggnaden är, ur ekonomisk synpunkt betrakfadt, fördelaktigt och således förtjent af understöd. Till denna våning skulle nemligen, enligt ofta åberopade förslag, bland annu, förläggas Lifrustkammarens samlingar och det hyresbelopp, som årligen utgår för den lokal, hvilken för närvarande tjenar till förvaringsrum för de till denna samling hörande effekter, lärer ieke vara obetydligt. Genom Musei-våningens inredning och ifrågavarande samlingars ditflyttning, blefve denna utgift, hvilken nära nog tunie motsvara räntan å det belopp, som för andra våningens ordnande ansetts åtgå, Statsverket besparad, en omständighet icke utan all betydelse när frågan gäller iakttagande af sparsamhet och hushållning med Statens medel.
Som det afgifna förslaget vore af så vidlyftig omfattning, att det ej kunde fullständigt utredas utan regeringens åtgärd och vederbörande embetsmyndigheters medverkan, har motionären ansett Rikets Ständer, derest de funne förslaget vara af den vigt, att dess utredning förtjenade det arbete och de kostnader, som densamma erfordrade, böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om en dylik utredning. Tillika med motionen har till Utskottet blifvit öfverleranadt ett af motionären afgilvet anförande, af hufvudsakligen följande innehåll: Om äfven stora fördelar kommit dem till godo, i hvilkas händer frälsejorden befunnits, då den erhållit sina förmåner, så hade å andra sidan egarne af skatlejorden, då den erhållit denna natur, måhända fått åtnjuta ännu större fördelar, derigenom att de i allmänhet för särdeles ringa pris åtkommit denna jord. Anspråken på den tyngst beskattade jordens lindring saknade derföre, enligt motionärens mening, all grund. Vidare har motionären erinrat derom, att, i fråga om jord af så väl ena som andra slaget, det förhållande vore gällande, att jorden vid dess öfverlåtelse till nuvarande egarne blifvit beräknad till det värde, den, med afseende å högre eller lägre skatter, ansetts ega, och att således all efterräkning för fordom beviljade skattefriheter elier för det underpris, för hvilket skatlejorden i de flesta fall åtkommits, ej numera rättvisligen kunde komma i fråga. Då man således icke borde slöra någon i dess egandeeller besittningsrätt, så uppkomme frågan om annat sätt att tillvägabringa jordens lika beskattning. I detta fall hade Grefve Björnstjerna år 1829, och Grefve Liljencrantz vid seduasLe riksmöte, afgifvit förslag, hvilka båda åsyftade samma utväg, nemligen, att de bättre jordnaturerna skulle förringas och de sämre förbättras, mot ersättning till de förras egare utaf egarne till de sednare.
Ständer hafva vid flera tillfällen sträckt sin omtanka och sorgfällighet till Landets uppodling, hvarom åtskilliga Allmänna Författningar vittna; men ibland orsakerna till des. sas förfelade nytta måste äfven räknas4 vidsträckta rättigheter i afseende på vattendämning, som blifvit tillagde Sågar, Qvarnar och andra Vattenverk, samt vissa Fisken, eller snarare den olagliga utsträckning af dämningsrattigheten, som fördom och vana gifvit och underhållit, till Jordbrukets skadaochförfång; likasom dessa Vattenverk voro de mest riksgagneliga inrättningar; då likväl vinsten deraf till det mesta är enskild, och den ringa fördel Staten ösa Dill 16 Maj. deraf drager, genom skatt och renta, ingalunda svarar emot den stora National-förlust som deraf uppkommer, då för att favorisera en ägare af Vattenverk, som ofta äro mycket obetydliga och genom en oklok anläggning, felaktig mekanisk-inrättning behof, va en omätlig tillgäng af vatten, stora Landsträckor dränkas, och nyttiga uppodlingar, nödiga till både Åkerbrukets och Boskapsafvelns förkofran thymedelst förhindras. För att afhjelpa den Jandsiörderfliga skada och olägenhet, som öfverdrifven uppdämning vid Vattenverk orsakar, fordras visserligen någon jemkning och förbättring af våra oeconomiska Författningar, i synnerhet den, att de blefvo i handhatvandet och verkställigheten mera executiva; ty heldre än att blottställa sig för långvarig och kostsam rättegång med en obillig och ofta mägtig granne, som äger Vattenverk, måste den treflige men obemedlade och mindre magtägande Jordbrukaren ofta lida den största oförrätt och skada på sin redan odlade jord, och afstå från nyttiga odlings.företag. Såsom medlem af nationens vid denna Riksdag församlade Representanter, har jag trott mig kunna hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt föredraga mina tankar uti ofvanberörde ämne, såsom en anledning till nogare omdömen och åtgärder, saint föreslå följande rättelser: Den 16 Maj. l:o Till förekommande af skadliga uppdämningar och vattenflod, är genom Kongl.
Det ansåg» att, då det ännu ej var afgjordt hvem medlen borde tillhöra, kunde de under tiden göra» fruktbara för att af räntan gifva några behofvande understöd, häldre än att lemna dem Utan användande; och förmodeligen bör denna omsorg billigen häldre gillas än klandras. Med erfarenhet af alle de ålitanden om biträde, hvarmed Konungen besväras, och huru många som måste afvisas utan hjelp, känner man liflig tillfredsställelse af hvarje tillfälle, då om än i obetydlig mån som här, en utväg kan beredas, för att tillstyrka ett understöd. Enkor och Barn efter förtjente personer, mäst sådane som a? en eller annan orsak icke kunnat inkomma på ordinarie Pensionsstaten — hafva deraf erhållit smärre utdelningar. När / Den ö A pr,t J' m man betraktar anslaget på 7tde HufvudTiteln, i jemföring till behofvet och liderne, så häpnar man vid hvarje företagande pensions reglering: otillräckligt är hvad som tilldela3 hvar och en _ och äfven på detta otillräckeliga måste de behöfvande vänta, en del i flere år. Jag vill nu emedlertid visst icke göra någon speciel erinran dervid, att Statsutskottet ansett en sådan obetydlig fonds förräntande mindre nödig; men efter den upplysning jag haft äran lemna om anledningen dertill, och om rätta förhållandet med tillkomsten af desse medel, torde det böra tagas under en närmare pröfning, huruvida icke en serskild anmälan bör härom hos Kongl. MajH göras och Kongl Majtts beslut afvaktas, innan Riksens Ständer deröfver omedelbarligen disponera.
Här kan jag endast afse införandet af enskild spannemålsharadel och magazinering hvartill Staten i början måste biträda; dels derföre att Scandinaviens physiska beskaffenhet blottställer detta land för större och oftare påkommande missväxter än andra länder; dels emedan den enskilte här mindre ledes af industri, samt kanske i allmänhet är fattigare än i andra lander, möjligtvis af det alfvarliga skäl, att förhållandet emellan nä rande och tärande classerna äfvensom skattdragande tmh Statsbehof här är mindre än i andra länder;* och slutligen påkallar Statens b medling i början, för att åstadkomma enskild handel och magazinering, af den villervalla som allmänna magazinsinrättningen lorordsakat i denna gren af industrien. Om svek och olyckor äro oskiljagtige från magazmsrö reise, så bör denna af mig vördsamt löreslagne, likväl medföra dem i ringaste mått, ty administrationen hvilar mera på förtroende än aflöning. Till förlusters bärande linnes i öfrigt fond uti ränteskilnad. Om det i allmänhet är en sanning att formerne för ali administration uti den civilicerade verlden hota i sin fortgång att förtära allt det lif, som i dessa förmer skulle kunna uppenbara sin tillvarelse, och att en återgång till enkiare former för administrationen lika högt påkallas af tidens kraf, som upplösningen klart erbjuder sig meddelst municipalstyrelsers införande, så torde det förslag jag här vågat framlägga till utförandet af Statens biträde Den 28 Feiniar ii. vid ensk'lda spannemåhhandelns och magazirte lingens införande, förf jena begrundning samt sjeliva sättet förtjena förtroende och vara värdt att försökas. Det förtroende hvarmed mansynesså handlöst vara färdig .t< kasta sig i en obestämd frihets idés okända sköte, tillhör tidenoch förtjenadeen allvarligare utredning i stället för ett flygtigt vidrörande, hvarmed jag här måste ätli öjas.
Utaf årets räkenskaper hafva Revisorerne inhemtat, hurusom till Landträntmästare uti åtskilliga län blifvit afförd remisslage för spanmålsmedel, sora från ränterierna till Direktionen öfver allmänna Barnhuset inlevererats, med ett sammanräknadt belopp af 115 R:dr 61 öre R:mt; stödjande sig dessa afföringar, såvidt Revisorerne kunnat inhemta, på Kongl. Majits förnyade nådiga förordning angående hospitalsoch barnhusinrättningarne i riket den 11 December 1766. Då det synes Kevisorerne, att en välgörenhetsinrättning, sådan som den ifrågavarande, borde vara befriad från utgifter af dylik beskaffenhet, hafva Revisorerne ansett sig böra å detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 4. Säkerhetshandlingarne för inrättningens utlånta medel, hvilka inventeringsdagen den 18 September utgjorde 997,144 R:dr 96 öre, befunnos i behörig ordning. Upsala Kongl. Universitet. För Akademiens inkomster och utgifter under revisionsåret redogör hufvudboken, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad med anmärkningar, men från Revisorernes sida icke föranledt till någon erinran, på följande sätt: Debet. Hålane från år 1860: Uppbörd: Indelta räntor, kronotionde, arrenden m. m 183,334: 37. Diverse inkomster 5,494: 17. Balans till år 1862: Skulder Summa Kredit. Balans från år 1860: Byggnader och reparationer 11,167: 75. Egendomsafgifter m. m •••• 3,942: 89. Sinkoch begrafningshjelp 2,265: 69. Afföring till reservoch besparingsfonderna 1,500: — Balans till år 1862: Summa Lunds Kongl. Universitet. IbliUöiiriA denna räkenskap 207 — Debe t. Balanit från år 1860: Tillgångar: Akademiens egna medel 359,819: 91 Reservfondens dito Magnat-stipendie-fondernas dito Uppbörd:
Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. Gr. Cronhjelm: Såsom tillägg vid denna punkt får jag föreslå, att äfven Armeens Pensionscassas obligationer måtte få emottagas såsom hypothek, derom Direct. icke kunnat göra någon framställning, emedan dessa papper tillkommit, sedan Direct. afgaf sitt förslag. Den 13 Maj c. ra. 53 II. Ex. Hr Gr. o. Ord för. hemställde, om R. o. Ad. biföll, att Armeens Pensionscassas räntebärande obligationer äfven skulle få godkännas såsom hypotheker för lån utur Riddarhusets fonder, på enahanda sätt som öfriga i denna punkt upptagna publika papper. Bifölls. R. o. Ad. förordnade tillika, att detta sistnämnde beslut skulle till Ridd.Utsk. remitteras till iakttagande vid de föreskrifter, hvilka från Utsk. Ridd.direct. meddelas. Den ännu oafgjorda delen af 7: de punkten, ang:de maximi-summan för belåningen emot säkerhet af publika papper. Hvad Utsk. i denna del tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet. 8:0 rör:de rättighet att för Riddarhusets medel äfven begagna sådan upplåning, som i Riksg.- cont. göres, samt rör:de en föreslagen förändring i 6:te punkten af anmärkningarna till 1 å n e r e g 1 e m e n t e t s 4 §• Utsk:s tillstyrkande i denna punkt bifölls. Bifölls. 11 och 13 R. o. Ad. fann dessa punkter ej erfordra någon åtgärd. '4 S-. R. o. Ad. godkände Ridd.direct:s åtgärd i afseende på utgifvandet af fortsättningen utaf Carlsköldska vapenboken. i5 och 16 §§. Biföllos. Ridd.Utsk:s trenne hemställanden i anledn. af granskningen utaf Ridd.direct:s protocoll biföllos.
R:dr för tillsyn vid uppbyggandet af en Trossbod vid Herrevads Kloster för Norra Skånska Infanteri-Regementets räkning, samt, uti nådigt Bref den 10 Mars samma år, anbefallt utbetalning af 1,421 R:dr 44 sk. 2 r:st., utgörande kostnaden för en 12-pundig och en 6-pundig lavett med förställare, hvilka Krigs-Kollegium, på nådig befallning, låtit förfärdiga och afsända till Förenta Staterna i Norra Amerika, är ej något å Stats-Kontorets sida att andraga, enär skälen för dessa utbetalningar finnas utvecklade uti Eders Kongl. Maj:ls högstberörde nådiga Bref. 12 — 16:o. Angående Revisorernes erinran vid arfvodet, 160 R:dr, åt Chefen för Topografiska Corpsen, för hans befattning med TelegrafInrättningen, har Stats-Kontoret ej annat att i underdånighet yttra, än hvad, i anledning af enahanda erinran vid 1838 och 1839 årens räkenskaper, blifvit af Stats-Kontoret, uti dess, under den 28 Februari 1842, afgifna underdåniga Utlåtande anfördt. T7:o. Såsom Revisorerne uppgifvit, har Eders Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref af den 24 Maj 1841, tillagt Öfver-Kommendanten i Stockholm ett årligt arfvode af 600 R:dr, att utgå af anslaget för oförutsedda militär-utgifter, emedan Eders Kongl. Maj:t ansett Öfver-Kommendanten behöflig för Hufvudstadens trygghet och lugn. 18:o. Förrberörde underdåniga Utlåtande af den 28 Februari 1842, åberopas jemväl i afseende å Revisorernes uppgift om åtskilliga utgifter, som förekommit dem vara af mera permanent egenskap.