Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att fullfölja detta exempel, får jag hemställa till den värde ledamoten, om, i händelse man ifrån Hehnländerna skulle kunna införskrifva spanmål till hälften af bär gällande pris, han derföre skulle anse för nyttigt att verkställa denna operation och att i det stället låta våra egna fält ligga öde. I sådant fall torde han likväl hafva den godheten att uppgifva huru och pä hvad sätt det stora antal menuiskor, sorn derigenom blefvo arbetslösa, skulle kunna beredas uppehälle — ett problem, pä hvars lösning deri liberala talaren icke synes hafva så noga varit betänkt. Jag har föreställt mig, alt just medlet alt bereda arbete åt alla såmhällsclasser, äfven är rätta medlet alt bringa Staten till välstånd. Skulle, också varan gälla tiodubbelt hemma emot hvad dea kostar om den bernias utifrån, sä stannar likväl arbetsförtjonsten inom landet, och penningeeirculalionen lider dä ej någon åderlåtning, hvarigenom crediten försvagas. Vidare har samme talare anfört, att händelser verkligen timat bär i Slockholm, hvilka visat, alt-tullen redau är så högt uppdrifven soia möjligt. Jag skulle i anleda, deraf kunna regalera den värde talaren med den upplysuingen, att varor, hvilka draga den lägsta tull, likväl till ganska betydliga qvantiteter insmuglas. Sä länge tullafgifler linnas till, de må vara huru låga sorn helst, sä är det ett factum, sorn skall stä qvar i alla tider, att egennyttan gör försök alt åtkomma den ringa vinst, sorn undansnillningen af dessa afgifter medför, och alt således sjelfva tull-lagstiftningen, den må vara sträng elier mild, ieke Den 11 Januari e. m. 211 lili sig kan innefatta något verksamt medel att förekomma brott emot densamma. Frih Cederström har tillstyrkt antagande af K. M:s nåd. propos. i dess helhet, och samme värde talare har ansett tullbestämmelserna höra lämpas efter det förhållande, som äger rum i afseende på kostnaden för varans införande ifrån den utländske fabrikanten lill den inhemske afnämaren. Frih.
Den 11 Februari 1802 erhöll I. D. Flintenberg 50 rdr. bko för samling till bokstafven B af ordboken sämt för biträde vid afhandlingen om rättstafning Åren 1808 — 23 uppbar C. G. af Leopold årligen 250 rdr. bko. för arbete å ordboken Detta arfvode höjdes åren 1824 — 1829 till 750 rdr. bk. Magister C. S. Collnér erhöll 1812 — 13 för biträde vid ordboksamlingen 200 rdr. bko - Efter denna tid visa räkenskaperna ej någon utgift för ordboken förr än regeringen den 5 Oktober 1853 beviljat ett extra anslag af 1,250 rdr. bko. till ordbokens utarbetande 13 Icke fullt 7 öre arket! I proportion till tillgangarne ej synnerligen väl afpassad belöning åt hr Ditzinger, som för öfrigt är i literatur-historien tem ligen okänd. Riksdagen beviljade för ordboksarbetet 1854 10,000 rdr. bko. att utgå under åren 1854 — 57 samt ytterligare för åren 1858 — 72 årligen 3,750 kr., hvilket De som med aflöning af dessa anslag sysselsattes vid ordboksarbetet, voro A. F. Dalin, S. A. Hollander, F. A. Dahlgren, C. Schweder, I. E. Rydqvist, L. M. Enberg, E. Fries, B. von Beskow och V. E. Öman. Såsom man finner af dessa siffror har akademien haft att disponera en ganska vacker summa för att vårda och förkofra svenska språket, och man kunde med skäl tro, att ett icke obetydligt utrymme i handlingarna egnats åt språkliga undersökningar. Vi hafva i dessa handlingar — intill 1866 — funnit tre titlar, som häntyda på uppsatsen af språkvetenskap-ligt innehåll. Den första af dessa är en » Afhandling om svenska stafsättet », hvilken utgör första delen af akademiens handlingar från 1796.
Det är medgifvit att så tillgått, och att denna handel genom nya accomodationsvexlar fortgått, och sålunda beredes åtskilliga börs-spekulanter ett medel att kringgå BankoKeglementets stadganden i afs. å lånerörelsen, hvilken derigenom, till jemförelsevis få personers fördel, blifvit utsträckt i ett omfång, hvarom K. St;r aldrig kunnat göra sig föreställning. Det är, för såvidt motionären åsyftat en förändring i detta afseende, som jag med honom instämmer; och ehuru jag icke i alla öfriga detaljer kau dela hans åsigter, har jag dock med sann och innerlig tillfredsställelse sett, att han i sina hufvudmotiver till motionen varit lifvad afsamma fosterlandskänsla, som fördom blifvit uttryckt af hans frejdade anförvandt, den store häfdatecknaren Lagerbring, då han yttrade, att lika visst, som en väl inrättad handel bidrager till ett folks sanna lycka, trefnad och förkofran, lika säkert är det ock, att ett illa utförd t handelsoch finans-system förmår att öfver folk och laud draga större olyckor, än krig, pest, hunger och dyr tid — alla dessa landsplågor i förening — i det hänseendet mäkta åstadkomma. Jag anhåller att detta mitt yttrande må få åtfölja remissen till BankoUtsk:t af Hr Frih. v. Schwerins nu ifrågav:de motion. Frih. von Schwerin, Jules: Till en början får jag be tyga min erkänsla för den upmärksamhet, som kommit min motion till godo. Att den skulle blifva föremål för motsägelse, har jag också förväntat. Hvad det beträffar, att den icke är så fullständig som vederbör, tillåter jag mig blott anmärka, att för ett fullständigt utförande af mitt förslag och dess motiver hade erfordrats ett helt bibliothek af statsekonomiska skrifter och tabeller, hvartill jag icke har tillgång. Jag har ej heller kunnat hoppas, att ett så vidlyftigt arbete skulle här med intresse afhöras. För närv:de är det egentligen några anmärkningar af Hr Ehrenhoff, som jag vill uptaga till besvarande.
Kammar-kollegium nedsatt all ränta, utan afseende å jordens olika beskaffenhet, till kappe spanmål, hvarigenom den ojemnhet uppstått att de hemman, som erhållit oduglig mark, blifvit i jemförelse med dem, som bekommit den bättre jorden, ytterligare lidande genom den åsätta högre räntan. Detta missförhållande, jemte oförmågan att utgöra denna ökade skalt, hade föranledt hemmansegarne inom Klefva socken af Wilske härad att afsäga sig sin andel af meranämnde kronopark, hvarefter denna andel blifvit anslagen till skogsplantering, hvarigenom åtskilige af ifrågavarande hemman kommo, att, jemte förlusten af sin enda betesmark, få vidkännas olägenheten af en, i denna skoglösa ort, särdeles besvärlig hägnadsskyldighct emot nämnde plantering. Då hemman, som icke förut ega någon rättighet till mulbete å kronoparken Billingen, numera erhållit en sådan rättighet utan all afgift, vore det så mycket mera orättvist och obilligt, att de omkring Mösseberg belägna hemman, som redan tillförene blifvit skattlagda för mulbetesrätt derå, nu skulle utgöra en ytterligare skatt för denna förmån. Motionären har derföre hemställt, att samtlige hemman omkring kronoparken Mösseberg måtte blifva befriade från den dem ålagda skatt för sine andelar å bemälde kronopark, på sätt sorn tillgått vid fördelningen af andra kronoparker af lika beskaffenhet inom Skaraborgs län. I detta ämne hafva, vid 1840 och 1844 årens riksdagar, motioner i enahanda syftning blifvit väckta, men ansetts icke böra till någon Rikets Ständers åt gärd föranleda.
Kostnaden härtill uppföres, förslagsvis, efter den generella beräkning, att i allmänhet böra Magazins nybyggnader af Sten kunna verkställas för circa 3 R:dr Banco för hvarje Tunna Spanmål räknadt , och på grund häraf skulle beloppet uppgå till omkring . Upplysningsvis må nämnas, att år 1795 afhändes Magazinslnrättningen utan ersättning 2:ne Magaziner, belägne å Skeppsholmen , hvaraf det ena nu begagnas till Cassem för Arméens Flottas Volontairer, och det andra till UtredningsFörråd för Kgl. KrigsCollegii räkning. Detta sistnämnde Magazin var det bästa och största , som Inrättningen ägde i Stockholm. Det inrymmer, på 10 bottnar, minst 10 ä 12,000 Tunnor Oriad Säd, eller omkring 30,000 Tunnor torkad Spanmål. Flere gånger har Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen hos Kongl. Maj:t underdånigast anhållit, att återfå detta Magazin, och derå erhållit Nådigt löfte, som sednast meddelades uti Nådigt Bref den 16 December 18I2, deruti förklaras, att när den tillämnade Regleringen med KrigsFörråden hinner -verkställas, skall Magazinslnrättningen återbekomma ifrågavarande Magazin. Ginge detta i verkställighet, tillskyndades derigenom Magazinslnrättningen en stor och redbar fördel , och i sådant fall blef Magazins-utrymmet i Stockholm utan vidare kostnad tillräckligt. Län synes blott det nu befintlige Magazin vara behöfligt, i anseende dertill, att Länet, i händelse af undsättnings-behof, kan afhemta Spanmålen från Förråden i Stockholm.
Karteverlc, rikets ekonomiska, om anslag till » om öfverlemnande till Topografiska corpsen af dess bearbetande » militära, se Topografiska corpsen. » rikets geologiska, om anslag till Katekes, om upphörande al utanläsning i skolorna al den Lindblomska förklaringen öfver Luthers Kavalleristyrka, om tillökning i arméns nuvarande 1 anledning af skiljaktiga beslut Förslag till voterings-propo silion Voterings-resultat Kjellborg, om årligt anslag af 500 rdr till f. d. Rektorn, Adjunkten I. F Kongl. Pioposit. eller Skrifvelse!’. Motioner inom Riks-S tå uden. (Elfte Snmlingen.) Ståndet. Titeln. oo c! ?r Motioner inom »-Stånden, e Samlingen.) Samling. > 2 SL 3* X5 eller emorial. ST P 05 B B Da CD a> “ Riks-Ståndens Beslut. -! Da 37 re £! CO — CD —. • crq 25 TQ CO w CO N:0 N:0 N:0 Sid. O • C 1-0 0» PresteStåndet. Borgareståndet. BondeStåndet. N:0 § Kihlen, om en båtled genom, se Kläggen. Kinda båtled i Östergötland, angående statsanslag till fullbor( A. 147 P. \ dande af — 140 Kg. (173 Rd.3201 4 1 141 37 SeStatsbidr. till ström rensningar. m. m. Kinda och Ydre härader, om hyresersättning åt domhafvande!) i — Bd. 233 4 1 39 15 Se Andra HulvudTiteln. Kindström, om ärligt anslag af 500 rdr till f. d. Rektorn, Adjunkten I. F i 4 1 153 52 \ Kjölström, om pension åt enkan Se Nionde HufvudTiteln. efter Läroverksadjunkten Carl F10 Abraham 'IQ O O 4 1 153 ) Kleresistaten, om anslag till ■ 1 4 1 139 2 Se Åttonde HufvudTiteln.
Men hör, Josefina, mitt barn, tag ullen jag vägde upp, och bär den ned till Pelle Thuresons Lisa! Jag har lofvat Lisas mor den spånaden. De bli så glada, stackrarne, om du kommer sjelf. Och tag med dig ett par kringlor till gudson!” Detta talades i förbigående, medan Arve med griffeln räknade på taflan. ”Nå, hvad säger du, min son? Olaus Pehrson och Lasses Britta stå på rest – annars, menar jag, det är redigt.” ”Ja, mor för ju bok som en hel karl! Det slår alltsamman ihop. Och, Gud vare lof, det går som det går, och att mor icke tröttnar!” ”Åh, visst, du, tröttnar jag ibland. Det känner ingen hvar skon klämmer, mer än den som har honom på. Men så går det väl för sig ändå, efter Josefina är så dugtig tös som hon är. Om hon flyttat till bror sin, du mins hon talade en gång om det, då hade det stått vackert till med oss. Jag kan säga att du riktigt tillförde mig en skatt i den flickan.” ”Det är roligt att höra mor säga det; men Josefina har också, utan skryt sagdt, mors lärdomar och föredöme att tacka för det hon så väl förstår sköta rörelsen.” ”Det kan väl ha gjort något, jag säger icke annat, men ej allt heller; ty vi skola hålla oss vid rättvisan. Hon har blifvit storligen förändrad, sedan hon kom till fiskläget; och jag anser att den, som nu finge henne till hustru, icke hade, som ordspråket lyder, sålt smöret och tappat pengarne. Tvertom tror jag behållningen blefve stor, ehuru hon ingen annan rikedom eger, än sitt goda hjerta och sina raska händer.” ”Det kan vara nog det, bara kärleken är med!” sade Arve. ”Och förnuftet och vänskapen,” inföll fru Kathrina; ”ty kärleken, min son, den är förgänglig, den blåser bort som vinden.” ”Nå, men aldrig trodde jag att mor, som är så bibellärd, skulle tala så! Jag mins då bättre skriften, der hon säger att kärleken är stark som döden: den tål allting, den lider allting, den hoppas allting.”
» Far, hvar är f a r? » frågade han. » Jag vill säga far, att det inte gör något, att h a n sparkade mig i sidan, för änglarne ha tagit bort värken nu. M e n hvar är far? » Tungt kom Allgurén fram till sängen. Gossen såg p å h o n o m. Det k o m något af ångest i hans blick. H a n famlade för sig m e d händerna, reste sig till hälften och ropade m e d hjärtskärande röst: » Far, far, slå inte m o r, slå inte m o r! ett par rosslingar — och allt var slut. Kerstin var s o m tillintetgjord. Slutligen reste h o n sig och tryckte s a m m a n de brustna ögonen. Ett sådant uttryck af förtviflan, s o m h o n såg i de stirrande ögonen, h a d e h o n aldrig skådat. S å bröt ett vildt rytande fram ur den hårde m a n n e n s bröst, och h a n rusade besinningslöst ut. Det var g l ä n s a n d e hvitt, hvarthän Kerstin blickade från sitt lilla fönster, s o m o m morgnarne var täckt af de grannaste isblomster. H o n fröjdade sig s å åt den tanken. K a n s k e skulle hon icke m e r a behöfva k o m m a hit, ty den ordinarie lärarinnan var nu så pass återställd från sin långvariga g j u k d o m, att h o n troligen kunde återtaga sin plats på nyåret. Kandidat Filén h a d e flere gånger besökt s m å - skolan, j a, h a n hade till och m e d skött den ett par dagar, d å Kerstin varit illamående, och det dröjde ej länge, förrän hon märkte, att det inte blott var af intresse för skolan han k o m, ulan snarare för lärarinnans skull.
Icke få vi tro, ehuru betänktna tryckas, att samtlige ledamöter af R. o. Ad. alltid hafva tid alt genomläsa de tryckta handlingarna, fastän de finnas att tillgå. Jag för min del tror, att detta betänk, kan ganska väl vid en genomläsning här i cancelliet uppfattas, hvarefter det återstår, då det förekommer till afgörande af R. o. Ad., ifall det icke skulle vara tryckt, att begära dess uppläsande långsammeligen in extenso, hvarigenom det på det sättet blir mera bekant, än om det varit utdeladl till de flesta af Ståndets ledamöter. Jag finner således icke något skäl att något ytterligare uppskof må äga rum, utan förenar mig i den anhållan, att detta mål mätte komma näst efter Bevilln.Utsk:s memorial. Frih. Sprengtporten: Då R. o. Ad. aldrig hittills, så vidt jag kan påminna mig, har nekat att göra en liten jemkning i föredraga listan på grund af den framställning en utsk.ledamot kunnat göra, hvilken måhända äger en närmare kännedom om förhållandena, för alt icke i motsatt fall fördröja Utsk:s arbeten, skulle jag föreställa mig, att den hemställan jag gjort så mycket mindre måtte möta motstånd, som Hr Rosenblad har ali möjlig rättighet att, då målet nästa gång förekommer, få målet ånyo bordlagdt. Deremot måste jag bestrida den framställning, som Hr Rosenblad gjort, att man icke skulle företaga delta ärende förrän betänk. blifver tryckt och utdeladt, emedan grundlagen icke talar något om att betänk:n skola tryckas förr än de företagas. Om vi inlåta oss i dessa fördröjande procedurer nu vid riksdagens slut, så anser jag alt tvifvelsutan tiden onyttigt derigenom förspilles, och förnyar derföre min begäran. Hr Rosenblad:
Qvartalet af år i8i3 samt hela året 1824 men att Santesson, som den 22 April 1816 ingaf ansökning derom, må kunna anses hafva sin rätt öppen till utbe' kommande af pensionen för åren 1 8 15 och 1816. Och då härvid jemväl förekommer, att den summa af 10,000 R:dr som, efter hvad ofvanberördt är, genom 1798 års Kongl. Kungörelse blef anslasen till Pensioner af denna beskaffenhet O åt Civile Staterne, till den del som icke för året utgå, reserveras och afsättas till fond för den ifrågavarande Allmänna Pensions-Inrättningen åt nämnde Stater; samt hvad sålunda blifvit innehållet af förre Härads-skrifvaren Saniessons Pension, utgörande tillsammans 189 R:dr 11 rst. deremot tillgodokommit berörde fond, från hvilken alltså borde utgå hvad Santesson af den innehållne Pensionen må finnas böra v utfå; Så har Stats-Utskottet, sorn vid detta förhållande anser något Specielt eller nytt anslag härtill icke kunna tillstyrkas, trott sig, i betraktande af de härvid sig företeende särskildte omständigheter, böra föreslå, det Riksens Ständer måtte i underdånig - StatsUtskottets Betänkanden. 1553 het hemställa till Kongl. Majits nådiga bepröfvande, om icke bemälde förre Härads-skrifvare, med afseende för öfrigt på dess intygade sjukliga och medellösa tillstånd, kunde utbekomma deninnestående Pensionen utaf nämnde fond; Hvilket dock vördsamt öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers pröfning. Stockholm den 27 Junii 1823. Antom den □ Julii i8a3. Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss, i fråga om Häradshöfdingars Pensions rått.
bets räkenskaper skola vnra afslutade och till Ftirbundets revisorer för granskning nfleiiinarle inom iv % minnder efter kalenrler8rets slut. # q. Årsmöte. Hvarje Sr i april, eRer afslutad revision, kallas genom tillkTnnagifvande i tidiiingame kassans delepre till allmän sammankomst. \ ' id denna sammankomst förekommer: a) meddelande af styrelsens berattelse: b) meddelande af revisorernas I~erSttelse; c) fraga om rlecharge för styrelsen; d) möjligeii vsckta Törslag om Sndring i stadgarne. Röstratten utöfras per capita och vid omröstning giiller enkel pluralitet. Vagras decharge, öfverlemnas kassan och dess Wwaitning oniedelbart i delegames hander. Iikas % i handelse sadan föritndring af stadgarne beslutes, som icke af styrelsen godkännes. lo. Förändring af stadgarne. Vill delegart: i sjukkassan föred5 andring af eller tillagg till dessa stadgar, skall s %dant skriftligen inleinnas till styrelsen Töre februari 1n5nads utging för att i sammanhang med styrelsens och revisorernas berattelse behandlas p % Srsmötet. Bil. Program for idkande a f regelbundna hemstudier. Det sr en gammal erfarenhet, att öfveghgen fr %n skolarbetet till studierna i hemmet är förenad med mariga svtårigheter och hinder, hvilka till och med för mingen kunna vara oöfverstigliga. och att silunda blott allt för ofta den unga menniskans hehof af tankeodling och intellektuel utveckling lemnas otillfredsstäldt eller aäckadt af olainplig näring. Särskildt kan den unm flickan endast sallan efter slutade skolstudier med verklig nytta &amp; h framgång läsa pH egen hand. Hennes skolghg har ofta varit oregelbunden, hon slutar skolan vanligen s % tidigt, att den förberedelse till sjelfständigt arbete, som gymnasialstudierna kunna lemna, ej kommer henne till del, och hon har dessutom l h g t större svxrighet att f8 rid och hjelp 9n hvad ynglingen har.
Bergs-Kollegium har äfven, likväl med uteslutande af ädlare stenoch' hälle-arter, ansett höra hit räknas alunskiffer, eldfast lera m. fl, dylika mineralier, hvaraf för näringarnc och handeln nyttiga brukstillverkningar åstadkommas, äfvensom kalk-, qvartsoch ställstcns-brott, belägne inom tackjerns-bergslag, eller högst 2 mil från masugn eller annat smältverk, och så framt de till ortens bergvcrks-rörelse behöfvas och användas; hvarjemte Fullmäktige i Jern-Konloret, efter Bruks-Societelens hörande, uti underdånig skrifvelse föreslagit, att, utom nu uppräknade mineralier, äfven fältspat måtte upptagas bland de föremål, som (ingo inmutas. Hvad först angår kalk, qvarts, fältspat och ställsten, så ehuru jemväl dessa mineralier äro för bergsbruket nödvändige, anse dock Utskotten förhållandet med dem icke vara alldeles detsamma, sorn med de i del nådigst meddelade förslaget uppräknade föremål för inmutning. Den omständighet, att de i allmänhet mer ligga i öppen dag och samlade, gör att de lättare upptäckas och att till deras brytande fordras mindre arbete och kostnad, än för malmers upptagande. Vidkommande särskildt kalk, så utgör dess egenskap af ett för jordbruket särdeles nyttigt gödningsämne ännu ett skäl att icke genom bibehållande af inmutningsrätten blottställa jordegaren för att beröfvas ett för dess näring så nyttigt föremål; och då, vid en allt mera stigande upplysning och industriel utveckling, det är att förmoda, att jordegare, som på sin mark hafva dylika för bergverks-rörelsen oumbärliga mineralier, ej skola underlåta att föryttra hvad de ej sjelfve behöfva, så torde icke vara att befara, att äfven om inmutningsrätten upphör, bergshandteringen hädanefter, mera än hittills, skall sakna tillgång på dessa mineralier, dervid konkurrensen säkerligen skall göra tillfyllest att förekomma en oskälig, för bergsbruket hinderlig, stegring i priset å berörde ämnen.
Stundom, och det var ofta så, när minnet blef allför bittert och lifvet syntes henne så mörkt, uselt och fridlöst, då, lik en andehviskning, ljöd det en röst i hennes hjerta, som talade ord så ljufva, så herrliga, att hon, darrande af salighet, knappt vågade tro på dem; men de återkommo, de ville ej tystna, med hvarje år blefvo de klarare och i samma mån blef Elisabeths längtan allt innerligare, allt mera uteslutande; dock dolde hon den i djupet af sitt hjerta, lik en helgedom, bäfvande att visa den ens för Ferdinand och sin goda, vackra, älskade Helena, som med hvarje år blef henne allt kärare; hon var ju det bästa modren egde på jorden, det enda, utom sina ljusa, lockande förhoppningar. Med allt innerligare vänskap fästade sig Elisabeth vid Ferdinand. Han var hennes tröst i sorgestunderna, hennes sällskap i de gladare, hennes råd, hennes stöd, hennes allt i allom och dertill en trogen, omsorgsfull lärare för hennes barn, detta barn, som med hvarje år allt skönare utvecklade så herrliga egenskaper, att det arma modershjertat darrade af tacksam sällhet. Under de fyra år, som förgått, se’n Elisabeth öfvergaf sin födelsestad och begaf sig till den fristad, som den aldrig svikande vännen beredt henne och hennes dotter, hade de mycket sällan varit i ... och då det någongång händt, var grafven det enda ställe mor och dotter besökte. Naturligtvis skulle detta väcka nyfikenhet i den lilla staden, der Elisabeth var så känd, se’n barnaåren; — mindre underliga ting hade gjort det — men det uppväckte också mycket tadel och många försmädliga gissningar och häntydelser, rörande hennes och Ferdinands förhållande till hvarandra; ty det är nu engång så fatt med de arma menniskorna, att ehuru de sjelfva sällan på det rätta sättet bekymra sig om andra, bli de dock högeligen förbittrade, om andra på något sätt visa likgiltighet för dem, och den stackars skyldige blir då med eller utan orsak på det grymmaste gisslad af förtalets giftiga tungor.
Rike, träffa Skåne, der Skogsbristen redan åstadkommer en nöd, om hvilken man, utan på stället, med svårighet gör sig fullständigt begrepp, och som står som en varnande föresyn för de andra Provinserna, af det öde, sorn inom längre eller korrtare tid skall drabba dem alla • om icke alfvarsamma hjelpmedel snart vidtagas. Redan för flera år tillbaka började en oell annan enskild person i Skåne att bereda återväxt af sin 73® Den 19 Juni'. sin skog, samt att anlägga planteringar, hvartill Begeringen äfven gaf anmaningar; och 1 sanning kan uti ingen Provins företagen att dana ny skog blifva af större betydenhet än uti den, der vid. sträckta sandslätter samt hedar beväxte med ljung och enbuskar , lemningar af förödde skogar, erbjuda tillfälle till planteringar, hvilka, om de verkställas och sedan vårdas, skulle försäkra åt Xjandets inbyggare ett lönande öfverskott öfver eget behof. Detta länge insedt, har nu ändtligen blifvit föremal för mera allmänna företag; och Skånes invånare hafva blifvit dertill ytterligare uppmuntrade genom den Nådiga uppmärksamhet, sorn Eders Kongl. Maj:t, på Dess Befallningshafvandes i Malmö framställning, särskildt på detta ämne fästat. Med den nit, hvarmed det tillkommer Eders Kongl. Majus Befallningshafvande att utföra Regeringens höga afsigter för allmänt val, har Landshöfdingen i Malmö nu uti förnyad underdånig hemställan föreslagit åtskilliga stadganden, som han förmenar vara nödvändigt till beredande af det hägn emot skogsåverkan, utom hvilket inga planteringsföretag skulle äga fram.' gång. Uti de framställningar Eders Kongl. Majtts nyssnämnde Befallningshafvande i underdånighet gjort angående förändring så väl uti ansvar som bevisninglssätt i mål angående åverkan, har han betraktat dessa förbrytelser såsom varande af samma natur som stöld.