Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IVIen jag äger ännu ett ytterligare skal i ovissheten om hvilka åtgärder eller förslag kunna blifva en följd af Fattigvårdscomiteens und. betänk., som visserligen mycket vidrört föremålet för min motion — de öfverhandtagande brottens motverkande — men hvarken utredt detta ämne så fullständigt, 3-2 Den 4 Mars f. m. sorn dess vigt fordrat, eller dervid utgått ifrån de principer, som jag för min del tror varit de riktiga. Rehofvet af att hamma de i vårt fädernesland nu alltför mycket tilltagande brotten är allmänt erkändt, och har af flera Representanter blifvit på ett så talangfullt sätt ådagalagdt , att dervid icke är något att tillägga ; anén om medlen att vinna detta ändamål, äfvensom örn ordningen för dessas vidtagande, derom synas meningarne delade. Man har i allmänhet i främsta rummet yrkat sådana åtgärder, hvilka, genom upphäfvande eller förminskande af de vanligaste orsakerna till brotten , hos det uppväxande och småningom äfven hos det närvar. slägtet otvifvelaktig! skulle medföra en större sedlighet och mindre frestelser; men först i andra rummet har man satt sådana, som mera direct och hastigt skulle verka mot den nu var. generationens sedeförderf, — dervid förglömmande, att den smitta, som brotten sprida, är förfärlig, att vanan att se dem slutigen leder till likgiltighet, och att, sorn en erfaren man yttrat, ''skilnaden emellan likgiltighet för brott och uppmuntran dertill är högst ringa. Emellan uppmuntran dertill och sjelfva brottets utöfning ligger blott fängelsedörrens tjocklek.” För mig vill det derföre synas nödvändigt, att icke blott i bredd med de mera på framtiden småningom verkande medlen tillökad trefnad och sedlighet, — jag menar dermed i första rummet en väl grundlagd moralisk uppfostran, — utan äfven till en del före dem, ja, så snart som möjligt vidtaga sådana mått och steg, som mera direct skulle motverka brottens föröfvande och förökande.
N:o 4, om återlemnande af en utaf C. G. Cederskog från Östergöthlands län inom BondeStit väckt motion; och blef detta Mein. lagdt till handlingarne, med förklarande, att R. o. Ad. ansåg motionens handläggning tillkomma LagUtskit. Efter skedd föredragning af meranämnde Utskits d. t dennes bordlagde Mern. N:o 5, om återlemnande af en utaf Hr Alfred Grenander inom BorgareSt.:t vackt motion, lades Mern. till handlingarne och lörklarades motionen böra af Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskit behandlas. Föredrogs Gr. von Rosens, Adolf Eugéne, d. 1 dennes bordlagde motion, angide anslag af allmänna medel till inrättande i hufvudstaden af ett homöopathiskt sjukhus m. m. Frih. von Duben, Gustaf: Jag hade verkligen tänkt, att då tiden redan är så långt framskriden, icke vidare uptaga densamma genom något vidlyftigare ordande om det af Gr. von Rosen väckta förslag om inrättande af homöopatiska sjukvårds-anstalter på Statens bekostnad, då det redan två gånger fallit; men då detsamma nu åter framkommit, oaktadt den fullständiga granskning, det vid förra Riksdagen undergick, och oaktadt den temligen bestämda vederläggning frågan då fick röna, tror jag man bör med några ord beledsaga motionen till Utsk:t, på det att densamma derstädes icke måtte vålla något omak. Jag har så mycket större skäl härtill, som motionären på ett ganska tydligt sätt pekat åt mig och en annan Ledamot af detta Stånd, som jemte mig upträdde mot det af honom vid sista Riksdagen framställda förslag i samma syfte, och StatsUtskits märkvärdiga tillstyrkan af bifall dertill. Det säges nemi. i motionen: »De, som vid förra Riksdagen häftigast motsatte sig motionen, skola framdeles önska, att deras yttranden finge utgå ur prot., der de nu stå och vittna om dera3 kortsynthet.»
V. B. 698. A. 704. VI. E. 313. — l\T:o 69. till Rikets Ständer, om antagande af ny Strafflag. V. 625. R. 638. IX. B. 415, 676. X. A. 106, 147, 191, 365. U. 464, 509. A. 548. E. 607. — N:o 71. till Rikets Ständer, om anvisande af medel till arfvoden med mera för Lagberedningen. V. R. 625. VI. B. 378, 393. A. 399. E. 574. — N:o 72. till StatsUtskottet, i fråga om afyttrande lill Stock holms stad af den Staten tillhöriga så kallade Fatebursegendomen å Riddarholmen. X. B. 560. A. 581. U. 616. A. 675. E. 686. — N:o 73. till Rikets Ständer, angående tiden för riksdagens afslutande. X. A. 398. — N:o 74. till Rikets Ständer, angående frågan om ett förän dradt myntsystéme. X. A. 457. Protocoll, Ridderskapels och Adelns, vid denna riksdag, angående tryckningen af. I. B. 67. A. 130. — angående de vid riksdagens slut återstående ojusterade. X. 682. — angående fördelning af. X. A. 510. — RiksStåndens, angående föreskrifters meddelande i afseende på så väl utbetalningen af kostnaderne för deras tryckning och häftning, som deras utdelning, m. m. VII. R. 468. IX. B. 342. A. 660. — RiksStåndens, angående den vid Riksdagens slut återstående tryckningen af, samt om upprättandet af Register öfver desamma. RiksStåndens, angående upplagan af Bihanget till. Se Bihanget. — Statsrådets, om verkställd granskning af. Se Statsrådets protocoll.
Om det gamla stadgandet fortgår att vara gällande, så blifver förhållandet hädanefter som hittills, synnerligen hvad komitéens arbeten beträffar uti Stockholm, att flere veckor åtgå, innan komitéen kan börja sina arbeten på afdelningar, der ordningen och nödvändigheten fordrar, att alla ledamöterne äro nä.rvar:de. Utsk:s förslag är grundad på goda skäl och jag tillstyrker dess antagande. Ilr Printzensköld: Afven jag anhåller, att R. o. Ad. ville förena sig i det beslut, PresteSt. i fråga om denna § fattat. Lika med Frih. Palmstjerna anser jag det af Utsk. föreslagna tillägg i §:n olämpligt och icke så upstäldt, att man ens vet, hvilken auktoritet egentligen menas. Men om man antager meningen vara den, att förfallet skall pröfvas af den korporation, som valt taxeringsmännen, så skulle denna korporation tillerkännas en makt, som icke öfverensstämmer med våra lagar, ty denna korporation skulle 6 H. 31 482 Den 14 Maj e. m. då tillkomma icke blott att pröfva hindrets laglighet utan äfven alt fälla den till böter, hvars anmälda förhinder icke godkändes. En sådan rättighet vill man väl icke öfverlåta åt någon annan än rikets i allmänna lagen upräknade embetsmyndigheter. I enlighet med nu gällande stadgande hafva Taxerings-komitéerne, när en eller flere dess ledamöter uteblifvit, icke ansett sig tillkomma alt pliktfälla de uteblifne, utan komitéerne hafva endast anmält förhållandet hos K. Beth :de och meddelat sitt omdöme öfver det anmälda förfallets laglighet eller icke, hvarefter K. Bef:h:de fällt till böter, om skäl dertill förefunnits, och delta förfarande synes mig äfven rigtigt. Dessutom bör man ihågkomma, att mången gång kan en ledamot hvarken inför Taxerings-komitéen eller den väljande korporationen styrka sitt förhinder, och utan att rådrum lemnäs honom härtill, skulle han eljest måhända ganska orättvist ådömas böter. På dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. måtte förena sig om det beslut PresteSt. fattat. Hr Rosenblad, Bernh.:
Resdag projektera, alt dä han icke ägde rättighet lyfta sikt oapktal, en witz cours mätte fastställas till framtida beräkning; jag förutsäg, att wart pappersmynt stulle undergå en stor förändring, en wida större sörestär detsamma, annu och af denna anledning, önstar jag för min del, bifall till första alternativet i Stats-UtstytletS betänkande, Arry von Lahult?;,enstam, Oavist: Riksens Högloflige Sländer hafwa, är 1809, med ädelmod, bemört en Konung, som högeligen förbrutjt sig emot Riket, och äfven wisat mycken tillgifwenhet ät för detta Drottningen, warande en Prinsetza, som har» stammar frän det wordade Wasa Kcmungahufed, sä ock fri ostigt försetk de förre Kongl, barnen med ett lifstids underhäll, En lika ädel behandling bör ock för der närvarande förwantas af Riksens Ständer, som ultika börg haima ett wördsamt afseende pä KonglMajus uti ett nödigt bref till Smts-Ntffottek gjorde tillstyrkan för den förra Kongs, Famil len, i hwars cakastrophe de fläste gro oskyldige, atc den lillstagne ärliga summan uti ett wiff oföränderligt mynt utbetalas, som icke af Swensta penningars stigande eller fall berodde. Den ät denna Famil lie bestämda summa ar af en gansta viska ml, nemligen lill en del ränta af för detta. Konungens enstilta egendom. 23,58,? Det är för inrereste beloppet ä den egenieliga egendoms fordran, fom anré Ständs, eller Nidderstapet och Adelns samr Preste-ständets Ledamöter r Stats-Ulffottet trott sig hafwa stät, att tillstyrka betalningen i Hamb. Banco efter 52 st. cours, fä» som warande den faststälde proportionen wid all räntebetalning till utländska Credikorer.
Statsoch BevillningsUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse an-' gående upprättade förslag till förnyade PostTaxor för inrikes gående bref; afHerrKlemans Memorial, angående nedsättning uti PostTa xan för Utrikes Brefvexlingen; af Herr Ståhles Memorial, angående befrielse för FärjemansBolaget i Helsingborg från stämpladt papper på deras båtpass; af Herr Lundmans Memorialer, angående Städernes befrielse från accisafgift; och angående yrkad rättighet för Magistraterne till provision för Kronans uppbörd, som af dem indrifves; af Herr Ålunds Memorial i samma ämne; och af Herr Lefflers Memorial, angående aflöning till Krono-Taxeringsmän och Uppbördsmännen af Bevillningen i Städerne. Statsoch BancoUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, Den 29 Ma j i. 335 angående låneunderstöd för återuppbyggande af Staden Borås; af Herr Memsens Memorial rörande samma ämne; af Herr Hembergs Memorialer, om årligt anslag af Statsverket till fortsättning afYstads hamnbyggnad; och angående tillstånd för Staden Uddevalla, att i RiksgäldsContoret, emot 3 procents ränta, upptaga ett lån af 5o,ooo R:dr B:co, hvaraf Stadens lån hos Banken skulle betalas, och öfversknltet till uppgifne ändamål användas; af Herr Lefflers Memorial, angående förbättrade anstalter i landsorterne för invåxling af förslitne Bancooch RiksgäldsSedlar; af Herr Arosenii Memorial, angående föreslagen rättighet för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret, att för de upplöste
Poppius gjordt anförande, af Preste-Ståndct till Lag-Utskottet remitterad. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades Lag-Utskottets Betänkande, N:o 73 öfver Riksdags-Fnilmägtigen från Örebro Län Anders Ericssons Motion om stadgande, att den, som be-* trädes med stöld utur täckt jordgraf, der jordfrttgter förvaras, skulle straffas enligt 6 J, i 4° Cap, Missgernings-Balken. S. D, Biföllos, vid förnyad föredragning, Stats-* 56 Fröt. Utdrag den 17 Julii 1829. samt Allmänna Besvärsoch Oeconortiie-Utskottens Utlåtanden : N:o 41 > i anledning af å nyo framställd begäran öm Herjeådalens återförläggande under Gefleborgs Län; samt N:o 42, hemställan om upphörande af deri Kronärt hittills förbehållna Options-rätt till de uppå Kronö-Skattejord växande Mästeoch Storverksträd; S. D. Lades till Handlingarne ConstitutionsUtskottets Memorial, N:o 38, till Borgare-Ståndet, i anledning af dess återremiss på Memorialet, N:o 3i, rörande ett tillägg i 5 mom; i4 §. Riksdags-ördningen; Och N:o 3g, till BorgareStåndet, i anledning af återrernissen på Memorialet ,?N:o 3d, angående Allmänna Beredningens ConStitutiönela befattning.
Konungens rätt alt utskrifva krigsgärder och att belasta riket med ny gäld upphörde, äfvensom den att genom förhöjning af tullar, charta-sigillata och dylika afgifter, öka beskattningen; men ett förbiseende af Utsk. var det otvifvelaktig!, då genom tullmedlens inberäknande bland bcvillningar, hvarje tullbestämmelses varaktighet inskränktes till tidrummet emellan riksdagarne, och sålunda en af de för tryggheten af näringarnes beräkningar vigtigaste lagstiftningar underkastades den mest betänkliga osäkerhet. 53 § i den nya Reg.F. öfverlemnade ät Bevilln.Utsk. ”att föreslå bevillningens fördelning.” Första gången detta nya stadgande skulle tillämpas, uppkom betänklighet, huruvida, på grund af detta lagbud, Bevilln.Utsk. ägde all behandla de ofvannämnde extraordinarie statsinkomster, som numera räknades till bevillningar. Uti häröfver afgifvet utlåt, ansåg delta Utsk. sig tillkomma behandlingen af alla de i 60 § såsom bevillningar uppräknade statsmedel. Sedermera Presidenten Frih. 0. E. Lagerheim, med hvilken en stark minoritet förenade sig, var dock af en annan tanka; ansåg begagnandet af orden ”bevillningens fördelning” utvisa, att man, vid bestämmande af Bevilln.Utsk:s uppdrag, endast afsett att tilldela detsamma, såsom dittills, den allmänna bevillningen, och visade, alt de extraordinarie statsmedel, som, ehuru nu blifna bevillningar, dock troligen aldrig kunde komma att helt och hållet upphöra, ej kunde utan stor olägenhet behandlas af ett annat Utsk. än det som ägde att pröfva stalsbehofven och granska tillgången af ordinarie statsinkomsterne. R. St. biföllo Utsk:s hemställan, ett beslut, som troligen närmast motsvarade grundlagens bokstaf, ehuru reservanternes mening otvifvelaktig^ hade varit bäst öfverensstämmande med sakförhållandenas fordringar. Statsverkets genom kriget åsamkade skulder och den genom
R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå; med vilkor ej mindre att den plan, hvarefter nybyggnaden kommer att verkställas, derförinnan underkastas vederbörandes granskning, än äfven att staden Helsingborg åtager sig att sjelf bekosta hvad som utöfver nämnde summa må för berörda byggnadsföretag erfordras; — och sorn jemväl i afseende å denna Utskottets hemställan, hvilken blifvit af Presteoch Borgare-Stånden godkänd, men af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet afslagen, två Stånd således stadnat mot två, torde för frågans slutliga afgörande, omröstning få anställas, enligt följande voteringsproposition : 14 Stats-Utskottets Memorial N:o 195. ”Den som bifaller Stats-Utskottets af Presteoch Borgare-Stånden godkända hemställan, att till utvidgande af läroverksbvggnaden i Helsingborg måtte af Rikets Ständer beviljas en summa af 12,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof,„utgå med vilkor ej mindre att den plan, hvarefter nybyggnaden kommer att verkställas, derförinnan underkastas vederbörandes granskning, än äfven att staden Helsingborg åtager sig att sjelf bekosta hvad som utöfver nämnde summa må för berörda byggnadsföretag erfordras; — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut, afslagit berörda hemställan.” 24:o. På enahanda sätt, som i nästföregående punkt är omförmäldt, hafva Riks-Ståndens beslut utfallit angående i frågaställd utvidgning af Elementar-läro verkets i Calmar undervisningslokal, dertill Utskottet, uti 106:te punkten af oftanämnde Utlåtande, tillstyrkt anvisandet af 30,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå; — och får derföre
Vid alla domkapitel i riket anställes visitation minst hvart 3:dje år af chefen för ecclesiaslik-deparl. elter den Konungen dertill förordnar, och dertill äfven i otterne tillses huru ofvanstående föreskrifter blifvit iakttagne och huru de, från och till konsistorierne, lemnade uppgifter med verkliga förhållandet sammanträffa. 7:o Då skolrevision hålles, infinna sig äfven stiftens seminarie-föreslåndare, vid den tid då folkskolans angelägenheter afhandlas, vare sig till följd af skol-revisions-handlingar eller biskopens och andre vederböra förslag i sådane ämnen. 8:o Prest, som emot skolstadgan eller ofvanstående föreskrifter bryter, ansvare, enl. grunderne i nya kyrkolags-försl agot, Usta och 2:dra gången med böter motsvarande från och med | t. o. m. hela hans löne-inkomst. Ar ej med embete eller tjenst viss lön eller annan inkomst förenad, bote från och med 25 t. o. m. 100 r:dr b:co. Kommer han 3:dje gången åter, varde från prestembetet afsatt. Den 9 Maj. 459 Älal erno! stiftstyresman, elter den hans tjenst förrättat, utföres vid stiftsstadens rådhusrätt, och emot annan prest vid domstol i orten, i vanlig ordning. Anglfvelser i domkapitlet mot prest eller annan kyrkans tjenare för embetseller tjenstefel i allmänhet, och sonr ej rör sjelfva läran, skola genast gifvas K:s b ef: de tillkänna. Ansvarsbeslämmclserne i sednare punklerne äro i öfverensstämmelse med dem kyrkolags-comilén sjelf föreslagit i 10 cap., och torde derföre finnas mindre motbjudande, dä man i alla fall bör hoppas all de icke så ofta skola behöfva tillämpas, synnerligen om R. o. Ad:s beslut vid sista plenum, alt skilja skolans och kyrkans löneoch befordrings-lagar, vinner framgång, då derigenom en stark väckelse och uppmuntran till lif och verksamhet lemnäs kyrkans tjenare, sorn icke mera behöfva se sig förbigågna af skolelät arne.
I annat fall blifver följden ovilkorligen, att författn-.n om det nya myntet icke kan tillämpas i afseende på stämplade pappersafgiften med 1858 års början, hvaraf oreda och förvirring i räkenskaperna måste upstå, utom andra deraf härflytande olägenheter. Jag får på grund häraf vördsamt föreslå: Att BevillmsUtsk. måtte, oberoende af upgörandet utaf förslag till ny Charta Sigillata förordn., anmodas skyndsamt afgifva förslag till de förändringar i afseende på Chartse-valörerna, som böra vidtagas för nästa Statsregleringsperiod. I likhet med hvad K. StatsKont. uti underd. utlåt, af d. 15 Nov. 185 5 hos K. M. m Den 26 November e. m. hemställt, föreslår jag, att det nya Chartae Sigillataepapperet måtte stämplas till följande värden i r:mt, nemi.: R:dr, äfvensom vexelblanketter af 20, 40 och 75 ören samt 1% R:dr. Om remiss af denna motion till BevillmsUtsk. anhålles vördsamt. Remitterades till BevillmsUtsk. Hr af Sillén, Gust. Probus, hade inlemnat 4 motioner så lydande: 1:0. Till 20 § i K. Förordn. om inteckning d. 13 Juli 1818 har jag äran föreslå ett tillägg i följande syftning: »Sker eldskada å intecknad egendomsåbyggnad, och njuter egaren, i följd af tagen försäkring, ersättning för den skada, eger ock inteckningshafvare, sora det äska, att af ersättningen så långt den förslår, bekomma betalning för sina intecknade fordringar, hvar efter sin rätt.» I gällande CivilLagstiftning finnes hittills icke något bestämdt, om inteckning medför betalningsrätt ur brandskadeersättning. Det är likväl otvifvelaktigt, att all åbyggnad på egendom, såväl på landet som i stad, står i ansvarighet för de i egendomen meddelade inteckningar. Det torde icke heller betviilas, att alla förbättringar och all förhöjning i värde å intecknad egendom ske äfven till förmån för inteckningshafvare.
Boken blef föremål för process, men på den grundvalen byggdes sedermera hela det moderna reformationsverket, af sjelfgjorda reformatorer som alltid, ty de andra, de reformera icke. Kyrkoherden Cramér har äran af att ha varit först. Redan 1859 utgaf han sitt »Afsked ur Kyrkan», en populär, men kunskapsrik kritik öfver Nya testamentet. Han beseglade sin tro med handling och utgick ur statskyrkan i och med att han afgick från embetet. Det var hans skrift, som gräfde djupast, och om än Ignells böcker höllo sig mera uppe bland teologerna kommo de aldrig ner till ungdomen. Samma år (1853) utkom Siste Athenaren. Dess verkan förtogs mycket deraf, att det arbetet helsades såsom en literär succès och förvisades till skönliteraturens neutrala territorium. Skarpare ingrep Rydbergs »Bibelns lära om Kristus», 1862, som väckte teologerna till Ragnarök. Renans »Jesu lefnad» i öfversättning af Ignell tog alle man, gamla och unga med storm, och den lästes i skolan jemte Cramér, hvilket icke var fallet med »Bibelns lära om Kristus». Och med Boströms angrepp på Helvetesläran, 1864 voro portarne öppna för rationalismen eller fritänkeriet, såsom det kallades. Boströms egentligen obetydliga skrift verkade dock kolossalt genom Upsalaprofessorns och förre prinsinformatorns stora namn, som den modige mannen riskerade och som ingen efter honom riskerat, sedan det icke längre är någon ära att vara fritänkare eller arbeta för tankens frioch rättigheter. Nog af, allting var redo, och det behöfdes bara en pust för att ynglingens korthus skulle ramla. Det kom en ung ingeniör i hans väg. Denne var till och med hyresgäst i väninnans hus. Han observerade Johan länge innan han gick på honom. Johan hade respekt för honom emedan han skulle ha så godt hufvud, och han var nog något svartsjuk också. Väninnan förberedde Johan på bekantskapen och varnade honom. Det var en ytterst intressant person med briljangt hufvud, men han var farlig. Johan träffade mannen.
Hvarföre skulle baronen, den der i allmänhet äfven i Haralds ögon dokumenterat sig såsom en gnidare – ty att han åt informatorn gaf en god lön nog o. s. v., kom sig, emedan han väl trodde sig eljest icke fått någon – hvarföre skulle han, denne blodsugare emot sina underhafvande, så der gratis underhålla denne v. Nit, tillochmed emot honom vara liberal. Hvarföre, om ej han hos denne stått i någon stor förbindelse, större än den föregifna: en tjenst bevisad honom af denne i deras ungdom? Ja, än mer, hvarföre, om han icke hos denne stått i ett visst beroende? Att lösa detta problem, spatserade han der och rökte en pipa och två och tre, men kom lika långt, som han förut kommit ... till blotta hypotheser. Och kunde han väl komma längre ... omöjligt. Han brann väl af begär att nysta upp den trassliga garnhärfvan, men han hittade icke på dess lämpliga ända. Uttråkad af fåfängt grubbel lade han slutligen pipan ifrån sig, drack ett glas vatten och redde sig till sin nattliga hvila. En varm och väl bäddad säng är dock någonting skönt här i verlden! Huru mången lycklig anser sig icke ännu lyckligare, då han får bege sig dit! Och huru mången olycklig och svårt pröfvad person räknar icke timmarne och minuterne, tills han åter får ge sig åstad till sin bädd. För den lycklige är den kroppsliga hvilan en hufvudsak; men den olycklige vet, att han i sin vänliga säng snart kommer till sömnens milda land, der han njuter en stunds lisa, der han är omedveten om det förflutna och det kommande, omedveten om olycka och qval, smälek och nöd. Harald somnade i allmänhet ganska snart, så att han icke ens behöfde betjena sig af sömngifvande lektyr. Men nu kunde han icke annat än i sitt minne återkalla sednare delen af denna dag. Han mindes Stella och Erik, den ömhet, som var emellan dem begge samt emellan honom och dem. Men snart dukade dessa tankar under, och han såg Irene, der hon satt på grafstenen i sin fina och luftiga ljusblåa klädning, och höll de noter han skrifvit i sin hand.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skilj akti ge från de öfriges, och samma Stånd sig icke efter de öfrige fogar, varde ConstitutionsUtskottet, genom val af Riks-Ståndens Plena, till slutelig jemkning förstärkt till ett antal af Tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka genom samfäld, icke efter Stånd anstäld, omröstning, skilj aktigheter ne förena, och det dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, såsom ofvan sagdt är». Orebro den 1 Augusti 1812. På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. Tingstadius. J. P. Sandberg. Pehr Nilsson. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 7 bilagor (A—G). 430 Riksdagen 1812. Bilaga A till Mern. Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott vid Urtima Riksdagen i Örebro den 28 Julii 1812. S. D. Vid öfverläggningen om sättet för Grundlagsfrågors behandling, uppläste Biskoppen och Commendeuren af Kongl. Nordstjerne-Orden, Herr Doctor J. A. Tingstadius, följande skrifteliga anförande till Protocollet: Frågor om ämnen, som höra till Riksens Ständers öfverläggningar, böra utan tvifvel efter deras olika art behandlas. En del, såsom till exempel de, hvilka fordra Statsoch Bevillnings-Utskottens beredande, äro af den beskaffenhet, ätt de hvarken tåla uppskof till en efterföljande Riksdag eller på något närmare sätt röra RiksConstitutionens grundpelare. För att derföre skyndsamt kunna om dem besluta, är den utväg, i fall af Ståndens skiljaktiga tankar, vidtagen, som föreskrifves uti 69 och 71 §§ Regerings-Formen, att de fleste röstandes mening af hvardera förstärkta Utskottet kommer att gälla såsom Riksens Ständers beslut. Af annan art äro de ämnen, som närmast röra Riks-Constitutionens grund och derföre icke tåla ett skyndsamt afgörande.