Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tham ar nu icke närvarande, men har synts önska att Den 3o Ju lii fi m. bibehålla <len skilnad, som är emellan slångjernsvigten och tackjernsvigten, och har uppgifvit såsom anledning dertill, att författningen om antalet af kohl till hvarje Skeppunds smide bör förändras, om man skall antaga att ull vigt skall vara lika. Jag anser att den affairen, angående kohlets förhållande till tackjernet, är en affaire emellan dem, som tillverka kohl och jern, och jag förstår ej, huru det kan hindra antagandet af en allmän vigt inom Riket. Hvad som förefaller mig besynnerligt, är, att vid försäljningen af jern i Städerne, finnes en författning, som säger, att det ej får säljas efter annat än victualievigt. Det synes åsyfta att priset skall vara högre noteradt i Staden, än vid bruket, men det åstadkommer förvillelse för allmogen, då den kominer till Staden, och der begäres mera än vid bruket. Visserligen är värdet relativt till vigten, men penningarne, som begäras mera i Staden, äro så mycket öfverstigande, att det narrar bonden, att söka bruket. Hvad slutligen Friherre Cederströms påstående beträffar, alt saken snart bör afgöras; så hemställer jag, om deri icke kunde uppskjutas, tills financefrågan blifvit afgjord, ty myntets enhet måste qvadrera med mått, mål och vigt, och denna fråga måste nödvändigt grunda sig på, huru myntbestämningsfrågan blir afgjord. Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja återremissen. Herr Den 3o Jul i i f. ro. 209 Herr von Heynne: Då Utlåtandet innefattar fråga om en ny författnings utfärdande, finnér jag för min del icke något skäl att antaga de föreslagne nya benämningarne, utan anhåller, att åtminstone de gamla namnen må vid alla tillfällen, der det låter sig göra, bibehållas. Friherre af Tibell_, Gustaf Wilhelm: Jag får till alla delar instämma uti hvad Grefve Spens och Friherre Cederström anfört, samt förenar mig äfven med dem i anhållan om återremiss af Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff \ August:
Härvid har jag trott mig endast böra anföra, att, i afseende på den allmänna frågan om exportens be-< fordrande, ett lands vinst alltid är större genom en stor afsättning till ett måttligt pris, än en mindre försäljning till ett öfverdrifvet, då af den obegagnade varubehållningen utöfver landets eget behof ingen vinst tillfaller hvarken den enBkilta ägaren, eller det allmänna; och hvad angår den förmenta nödvändigheten att återhålla Trädvaru-handeln, så ankommer det alltid på Kongl. Majit, att i afseende derpå vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom förekommas de möjliga missbruken af en frihet, som , i händelse den efter närmare undersökning befinnea nyttig och för Staten vigtig att begagna, ej genom för tillfället orubbliga föreskrifter bör vara inskränkt. I öfrigt lärer den sanning icke kunna bestridas, att memiiskorsas oupphörliga icbötdes behof af hvarandras biträde är grunden för 636 Den xi Junii e. m, samhälls-lifvet, är det starka baad, som sammanhåller hvarje social inrättning Erfarenheten bevittnar, att de samhällen, der menniskans Industrie varit mäst otvungen, der omtankan för egen bergning fått fri och ensam leda sig till verksamhet, hafva upplyft sig till den kraftfulla välmåga, som utgör hufvud-vilkoret för hvarje Stats-kropps frihet och sjelfständighet. Erfarenheten lärer oss ock, att ett motsatt förhållande alltid inträffat i länder, der Skråprinciper fått vinna burskap, der enskilde Medborgare eller Corporationer fått tillskansa sig vissa uteslutande rättigheter på andra Medborgares och understundom hela Samhällets bekostnad. der vägen och vilkoren för idoghetens gång blifvit noga afmälte och ut9takade, och hvarje näring tryckt inom gränsör, dem icke naturen, utan egoismen, sjelfmyndigt utstakat. En stor författare har yttrat: när alla hushållssystemer, som äro grundsde på företräde eller tvång, blifvit fullkomligt undanröjda, uppkommer sjelfmant den naturliga frihetens enkla och lätt fattsde systeme.
Stockholm den 20 Mars 1851. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Banko'Utskottets Betänkande, N\o 24. 1 N:o 2'k Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Mars 1851, k). 7 e. m. Betänkande, med förslag till reglering af Bankens Låneoch Kreditiv-rörelse. Sorn Utskottet, likmätigt sista punkten uti 5 § af den för Utskottet gällande instruktion, bör, så vidt ske kan, i ett sammanhang behandla alla frågor, angående Bankens Låne-rörelse, har Utskottet, efter emottagandet af do inom resp. Riksstånden väckte motioner, hvilka med nämnde rörelse ega samband, genomgått 6 art. 2, 3 och 4 afdelniugarne utaf Banko-reglementet under den 23 Oktober 1848, eller de om Bankens och Diskonternas utlåning meddelade föreskrifter; samt får, efter verkstäld granskning af dessa föreskrifter och noggrant bepröfvande af omförmälde motioner, här nedan afgifva förslag till åtskilliga förändringar, enligt Utskottets öfvertygelse erforderliga, för beredande af mera beqvämlighet åt låntagaren, samt ökad säkerhet och fördel för Banken. Utskottet torde härvid böra anmäla, dels att åt de föreslagna förändrade bestämmelserna i allmänhet gifvits den uppställning, att desamma, i händelse af Rikets högloflige Ständers godkännande, kunna uti blifvande Banko-reglemente omedelbart intagas, samt dels att Utskottet uti serskilda Bctänkanden kommer att Bih. till R. St. Prot. 1850 $ 1851. 6 Samt. 1 Aid. 8 Baft. 1 2 Banko-Utskottets Betänkande, B:o 24. yttra sig öfver de stadganden, hvilka tillhöra l:a, 5:te och 6:te afdelningarne uti ofvanberörde artikel af reglementet.
Fortsattes pröfningen af BancoUtskottets den 22 sistlidne Oclöher under N:o I) c n 4 Dt: c v ,n b e i' m. "9 82 afgdne, socli <Ieu■ 2 derpåföljde November e. m. på bordet I:»,"<le, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:ris 48» 4.9> 5o, 5t, 5a och 53 förut meddeldte Betänkanden, hvaruti "runder för B ankens Lånerörelse, efter dess särskilda utgreningar, för liderymdeu intill nästa Riksdag blifvit af Utskottet föreslagne. A11 gående en på upplåningar grundad Discontering för Handeln och den större Rörelsen. A) Rörande Upplåningen m. m. Herr Rosenblad , Bernhard: Den i förmiddags genom votering afgjorde möjlighet, att uppdrifva Afskrifnings-räkningeu ä vista till 2,999,000 R:dr, gör så mycket nödvändigare den anhållan, jag tillåter mig anmäla hos Herr Grefven och LandtMarskalken, att till Ridderskapet och Adeln må framställas följande proposition, såsom tillägg till ard.ra momentet, nemligen: Dock må ej af Räntekammaren, RiksgäldsContoiret, eller annat under Statens omedelbara styrelse stående Verk, lån på Af-, skrifnings-räkning e/nottagas. Friherre Cederström, Jacob: Jag bestrider det af Herr Rosenblad föreslagne lili ägg. Det finnes intet skäl, att icke göra StatsVerkets eller Gassors medel frugtbara, då sådant kan ske ulan att rubba Bankens 120 Den 4 December e. m. functioner; och StatsVerkels medel äro i saela ut afseende för Bankens upplåning så mycket hällre, som BancqStyrelsen kan i förväg beräkna beloppet åf de summor, hvilka SlulsVerket pu i förväg kände tider har behof alt lyfta. Herr Rosenblad: Troligen har Friherre Cederström icke gjort sig mödan genomläsa BancoUtskollets Utlåtande.
Prot. 1844. 5 Sami. 2 Afd. 1 Häft. 2 10 Bev-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Eicon,-Utskottens Betänkande, Jtä 1. mi tering äro i 47 § stadgarle, vara lillfyllestgörande, då de tillbörligen händhafvas, och Utskotten tillstyrka alltså, att denna motion måtte förfalla. 5:o. ”Att köpare af bränvin må till vittne kunna anlagas, i fråga om försäljning af det bränvin, lian sig sjelf tillhandla t/’ Då motioner i samma syftning, som denna, vid de begge sistförflut ne Riksdagarne blifvit väckte, utan att hafva kunnat göra sig gällande, och några nya motiv icke blifvit af motionären anförde, anse Utskotten öfverflödigt att nu ånyo upprepa de skäl, som emot antagande af ifrågavarande förslag blifvit anförde och hemställa endast, alt den i förenämnde afseende väckte motion må förfalla. Vidare har af Herr Gustafsson blifvit yrkadt, ”att förbud måtte stad”gas emot försäljning af bränvin och andra spirituösa drycker inom Kro”nans kaserner och fängelseområden.” Som förbud emot försäljning af bränvin å dessa ställen redan finnes stadgadt, i afseende å Kronans kaserner, uti gällande tjenslgörings-reglementen, och, i fråga om fängelserna, uti Kongl. Brefvet den 27 November 1798 samt Kongl. Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar i Riket den 11 Maj 1842 utfärdade circulaire, och det icke synes lämpligt, att något serskildt stadgande härom införes i Författningen, angående villkoren lör tillverkning och försäljning af bränvin, få Utskotten föreslå, att Herr Gustafssons ifrågavarande motion må förfalla.
Ett bord med de lätta läckerheter, på hvilka grekiska kökskonsten var så uppfinningsrik, samt några långa divanlika soffor, med bolstrar öfverdragna af ett mörkgrönt, sammetslikt, silfverbroderadt tyg, äro ställda mellan blomstervaserna nära bassinen. Här hvila de unga qvinnorna under gladt och förtroligt samtal, medan Alkmene, Hermiones Hebe-lika kammarflicka, sväfvar mellan blommorna och vattnar dem ifrån en urna, hvilken hon alltemellanåt fyller under springbrunnens strålar. Den rena himmelen, den behagfulla pelarbyggnaden, stoderna och vaserna, den spelande vattenkonsten, och i denna omgifning den vackra gruppen af unga qvinnor, klädda i de enklaste, kyskaste och ädlaste drägter, som någonsin omfladdrat de qvinliga behagen, bildade en tafla af klara linier, lugn skönhet, ideal poesi, egen för antiken. Den gammalhelleniska drägten hade ånyo blifvit anlagd af många Athenare, för hvilka forntidens minnen blifvit kärare än någonsin, såsom vanligt är i tider, då en lössläppt oförsonlig kamp emellan olika verldsåskådningar framkallar de yttersta motsatser vid sidan af hvarandra. Hermione var klädd i en snöhvit kiton af egyptiskt sindon, fästad med en agraff öfver venstra skuldran och försedd med långa öfverstycken, hvilka från halsen nedföllo som slag öfver barmen och ryggen, och nästan dolde det ljusblå, guldstickade bälte, som hopdrog kitonen kring medjan, hvarifrån han fotsid, i rika naturliga veck nedföll öfver de sandalprydda fötterna. Ärmarne på denna klädning voro mycket vida, från axlarne uppskurna och glest sammanhållna med små guldspännen, så att stundom blott en strimma, stundom hela rundningen af de ädelt formade armarne med deras marmorfasta, bländande, i blekt rosenrödt öfvergående hull blef synlig. För ökad beqvämlighet vid dess iklädande, var kitonen uppskuren äfven under venstra ärmen ned till medjan, men här fästad med en tät rad agraffer.
Denna anmärkn. åter är af den beskaffenhet, att den väl icke i ringaste mån lär kunna tagas i betraktande, hvarföre också den ledamot, som framställde den, sjelf tillstyrkte bifall till förslaget. Jag inser icke, hvarföre man skall återremittera ett förslag, mot hvilket inga anmärkmr blifvit gjorda, utan anhåller om bifall till detsamma. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Förekommen af den siste värde talaren, får jag endast säga, att jag icke anser det vara skäl att återremittera ett välgrundadt förslag, synnerligen då Riksdagen är så långt framskriden, utan bör E. o. Ad., enl. min tanke, i denna fråga föregå de öfriga Stånden med ett godt exempel och bifalla densamma. Hr Lefrén: Af ett misstag råkade jag förra gången säga, att PresteSt. bifallit denna punkt, ehuru jag ville säga, att samma Stånd afslagit densamma, men någon återremiss har jag icke, på sätt en talare här yttrat, talat om. Hvad angår Hr Cederschiölds anmärkn., så får jag fästa upmärksamheten derpå, att jag redan på f. m. anförde skälen hvarföre jag ansåg att frågan borde återremitteras. Dessa skäl återfinnas i Domprosten Björlings reservation, men jag vill icke uprepa den nu, ty jag tycker att här talas nog ändå. Förev:de mom. af Utsk:s förslag blef, uppå härefter framställd propos., af E. o. Ad. bifallet. I fråga om det sedermera förekommande mom. litt. D af Utsk:t förslag till beslut, yttrade: IX H. 35 38Ä Den 4 November e. ra. Hr Estenberg: Äfven med afs:de på denna fråga nödgas jag framkomma med ett förslag, ehuru jag förutser, att det icke kommer att vinna bifall, och ehuru jag t. o. m. skulle blifva rädd om det bifölls i närvrde stund. Jag anser mig likväl böra uttala min mening, emedan den är en sanning, som i en framtid måste göra sig gällande. Jag vågar tro, att en bestämd kyrko-handbok är mindre nödvändig för församlingens utveckling och gudstjenstens ordentliga skick.
Vid provinsnämnden, liksom vid Riksdagen, förekomma allmänna ärenden, och rikedomens oligarki är der vådligo der bör den nedsatta tariffen införas; och för att säkert få den framdeles införd der, bör, då man nu gör det i min tanka för mycket vågade försöket, att om-organisera Riks-representationen, utan att på samma gång organisera deri provinciella, man göra val-lagen och röstlängden för den förra sådan, att de kunna begagnas äfven för den senare; så att den icke behöfver låna sin organisation från sockenstämman. Har nu en medborgare egendom i två provinser, är det ögonskenligen lika orätt att neka honom deltagande uti provinsärendena för d'en ena orten, som det skulle vara, att neka honom detta i begge orterna; för provinsnämnden kan således icke den val-lag, Utskottet nu föreslår, oförändrad antagas, och, när en gång beliafvet af denna organisation uttager sin rätt, skall man således för denna Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 85. inrättning antingen, såsom nyss sades, låna val-längd från sockenstämman, eller nödgas sammansätta ännu en tredje. Delta är mitt egentliga skäl att bestrida denna del af Utskottets förslag. /(:o Utskottet bär hufvudsakligen godkänt och tillstyrkt de tre Stånden att antaga, Bonde-Ståndets tanka om valrätt äfven för egare af mindre fastighetsvärde på landsbygden, än 2Öo R:dr B;ko. Utskottet har härvid fö* reslagit, att hvarje mindre egendom än den af 1000 R:dr B:ko borde medföra af 10 R:dr är således den enda uteslutna. Och då, vid motsvarande rättelse i Utskottets förra förslag, hvilket utsatte minimum af röstgifvande fastighet för städerne bubbelt så stort som för landsbygden, det nya minimum för städerne skulle hafva blifvit blott 20 R:dr, har Utskottet, heldre än att föreslå sådana olika minimisiffror som 10 R:dr och 20 R:dr, låtit ofvannämnde stadgande om \f\ 00 röst för hvarje 10
N:o 163, i anledning af väckt motion om skyldighet för egare af utjordar eller andra lägenheter ulan åsatt hemmantal att deltaga i allmänna Onera; N:o 164, i anledning af väckt motion om utarbetande af en allmän Sundhetslära, för alt på allmän bekostnad tryckas och utdelas; N:o 105, i anledning af väckt motion om åläggande för de Embetsverk, hvilkas förvaltning och räkenskaper granskas af Bikets Ständers Bevisorer, att lill dessa lemna uppgifter på de lörvaltnings-frågor, rörande hvilka skiljaktiga meningar inom verkets Styrelse förekommit; N o 4 G G, i anledning af väckt motion om förändrade stadganden rörande det afdrag, som, då Embelseller Tjensteman erhåller tjenstledighet, bör å lönen ske; N:o 4 G 7, i anledning af väckt motion rörande befordrings-väsendet för civile tjenstemän; N:o 1G8, i anledning af väckt fråga om upphörande af alla sportler till Statens tjenstemän; N:o 169, Prot.-UIdrag den 18 September 1860. 713 N:o 169, i anledning af väckt motion i fråga om undersökning af de angående jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, friliels—bref m. m.; N:o 170, i anledning af väckt motion om förändradt sätt för utfärdande af sådana författningar, hvarigenom en förut gällande lagstiftning i en eller flera delar förändras; N:o 171, i anledning af väckt motion om ytterligare bestämmelser i afseende å båtsmännens inom Blekinge län tjenstgörings—skyldighet; och Utlåtande N:o 172, i anledning af Biks-Ståndeus skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 131. Godkändes. S. D. Banko-Utskotlels, sedan den 12 i denna månad på bordet hvilandc nu ånyo föredragna Utlåtande N:o 40, i anledning af gjorda ackords-anbud för Bankens återstående fordringar på grund af protesterade vexlar, blef af Ståndet yodkändl. S. D. Föredrogs ånyo Vällotliga Borgare-Ståndets uti Protokolls-utdrag
Detta har afskräckt mig att under discussionerna öfver detta ämne yttra mig; men jag är alldeles af samma tanka som Gr. Björnstjerna, att om Banken icke får i låneväg anskaffa det silfver, som erfordras för metalliska cassans förstärkande, skall ändamålet icke vinnas, och utvägen att genom creditiv erhålla, hvad som behöfves, skall blifva fullkomligt illusorisk. På löpande räkning fås icke, efter min öfvertygelse, 5o,ooo r:dr; ty det är icke tänkbart, att en bankier, som sjelf upptager lån af de capitalister, som vilja placera sina penningar, skulle hålla räkning för 5 proc. och äfventyra att, nässom helst det blir fördelaktigt för låntagaren, återfå capitalet. Om man trott, att, genom föreskriften om Bancostyrelsens skyldighet att, så snart som möjligt, återbetala, hvad sorn. blifvit draget på creditiven, capitalisterna lättare skulle bita på kroken, har man mycket misstagit sig; ty för dem är ingenting mindre välkommet än remboursen, hvilken de i allt fall taga hvarje dag kl. 2 på börsen. Banken skall således aldrig på detta sätt få, hvad den behöfver; och oaktadt jag icke förut, af nyss anförda anledning, yttrat denna mening, har jag Den i Augnst; f. m. haft tvenne stal att nu göra det, nemi. det ena, att då satsen blifvit af Gr. Björnstjerna framställd, liar jag bort understödja den, och det andra, att jag önskade, det man ännu genom motion eller K. propos. sökte att få bristen fylld på annat sätt och rättelse vunnen i det begångna misstaget. Hr Cederschjöld: Tvenne talare hafva nu uppträdt och utförligen sökt visa, att Pl. o. Ad:s fattade beslut, rör:de garantierna för realisationens bestånd, skola vara orimliga. Men om så är, finner jag det desto orimligare af dessa talare, att de dröjt, tilldess det är för sent att sätta sitt ljus i dagen, oell hittills hållit det under skäppan. Hr Dal man, Wilh. Fredr.:
Utvisande närlagde Sammandrag e| allenast huru detta anslag emellan ÖrloggsFlottail och Armeens Flotta blifvit för - 4:deSamL 4-dc Band. f>38 Stkts-Uts ko ttets Betänkande», deldt, utan äfven livad deraf särskildt till Flottornes reparation och nybyggande, samt särskildt för andre behof blifvit dis* poneradt. Ben uti ardra punden här ofvati framställda fråga är Stats-Utskottet icke i tillfälle att besvara, enär Utskottet, till upplysning härvid, endast haft att tillgå de öfver Örloggs-Flottans medel afgifntr Räkenskaper, hvilka, efter vanligheten, icke upptaga annat, än Redogörelsens uppbörd, å ena, och Utgifternes belopp, å andra sidan. Af ornfÖrmälde Räkenskaper, sorn, * föreskrifven ordning blifvit uti Kongl. Kammar-Rätten granskade, och hvilka Stats-Utskottet äfven, så vidt liden det medgifvil, genomgått, har Utskottet icke funnit anledning .till erinran vid Förvaltningen af de anslag, Örloggs-Flottan erhållit; Hvadan Utskottet, för sin del, anser någon särskilt undrsökning på stället, i sådant afseende, icke vara af nöden; Och är Utskottet öfvertygadt, att, örn något missbruk eller mindre noggranhet i denna vigliga del af Administrationen skulle förspörjas, Kongl. Maj:t icke lärer underlåta att derå fästa Nådig uppmark-» S ta ts-Uts kottets Be tänk an den. 53r> s<anihet, och i Nåder vidtaga sådane åtgärder, att det felaktiga till skyndsam rättelse befordras. Till Riksens Högloflige Ständer Iiem£tälles detta vördsamligen. Stopkholm den 8 September i8a3. Ankom flen n September 1S23; [£/tskottets hemställan,' angående Riks-Ståwdens särskildta beslut i frågan om Liöntillökning, för, Secrete - 54° Stats-TJtskoltels
Hr Cederschjöld: Det var mig oväntadl, att denna discussion skulle blifva så långvarig öfver en framställning, sorn jag ansett så enkel och menlös. Jag skall derföre inskränka mig till besvarande blott af en af de framställda anmärkningarna. Frih. Ehrenborgh har talat om 90 §. Reg.F. a64 l>en 8 Juli. och gifvit det råd åt deri, som kunde finna sig generad af denna §., att söka ändring deruti. Jag har aldrig funnit mig generad af denna §. just derföre, att jag lärt mig förstå dess innehåll; men jag skulle vilja gifva det rådet åt hvar och en, som vill genom denna §. inskränka Ståndens yttranderätt, att noga ihågkomma, att der endast förbjudes frågor om embetsoch tjenstemäns tilloch afsättande, Regeringsoch Domaremagtens beslut m. m., och det är således blott motioner om dylikt, som äro förbjudna, men alldeles icke att tala derom. Hr Frih. har sagt, att han läst Statsrådsprot:n egentligen för att erhålla kännedom om hvilka personer, som deltagit i rådslagen. Jag tillstår, att jag skulle önska att icke få veta hvilka personer, som yttrat sig uti en fråga i Statsrådet, förrän anmärkntsanledningen vore afgjord, just för alt undgå all inverkan på min subjectiva öfvertygelse genom de lysande namn, som i prottn förekomma. Samma talare har medgifvit, att min motion kunde vara oskyldig och t. o. m. för denna riksdag nyttig. Jag frågar, om mera behöfves än detta medgifvande af Constit.Utskts ordför. Jag tror, att vi i detta fall blott böra hafva afseende på nuvar. riksdag och lemna åt våra efterkommande att vidtaga de åtgärder, de kunna för tillfället finna för godt. Samme välde talare har äfven sagt, att ett land icke kan styras väl under rådande publicitet. Jag vet väl, att den tid funnits, då man ansåg ordet minister synonymt med illslug, och dermed förstod en person, som var utrustad med förmågan att på smygvägar framgå till målet.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskottets den 31 Juli på bordet lagda, Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om allmänna medels anslående för^ Svenska Theatern. Vidare föredrogs StatsUtskottets, den 27 Juli på bordet lagda, Memorial angående förrättad granskning af Räkenskaperna öfver de under Kongl. CommerceCollegium ställda fonder samt Allmänna Magazins inrättningens förvaltning. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig’. Då jag numera af StatsUtskottets Betänkande erfarit att Revisorerne gjort anmärkning vid samma sak hvarom jag för en tid sedan här erinrat, nemligen att hushyra blifvit på Allmänna Spinniiusfonden anslagen åt en viss Embetsman, hemställer jag om icke Riksens Ständer sjclfve skulle uttrycka att sådant borde förändras. Friherre Cederström, Rudolph^ trodde sakes redan vara afhulpen. Upplästes Vällofl. BorgareStåndefs, den 31 'i pa boidet lagda, FrotocollsUtdrag af de* T) en 1 Augusti. 29 nästföregående, rörande nu i fråga varande ämne. Friherre Stael von Holstein: De omtaldte Husbyre-medlen äro Biskopen Doctor Wingård anslagne, såsom Pastor i Götheborg, och denna rika stad måtte väl kunna gifva husrum åt sin Pastor. Friherre Cederström, Rudolph: Innan Ridderskapet och Adeln beslutar, torde dock vara nödigt att Ridderskapet och Adeln inhämtar underrättelse om ej dessa medel äro gifne såsom ersättning för Biskopshus, och ej för Pastorshus. För min del tror jag att de äro gifne i stället för Biskopshus. Friherre Stael von Holstein: Om ock så vore, inser jag dock icke att Staten behöfver bestå hus åt Biskopen, utan måtte sådant vara Stiftets åliggande. Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Jag talar icke för att på något sätt gynna Biskop Wingird; men jag tror ej att Ridderskapet och Adeln bör fatta något beslut i ämnet innan Ridderskapet och Adein derom har tillräcklig kännedom.
Beredningen företog till granskning de i 3 § af Tryckfrihets-Lagen stadgade straff, hvaremot åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda, men hvaruti Beredningen ej fann skäl att föreslå några andra ändringar, än dem Constitutions-Utskottets Betänkande af 10 October 1810 innehåller. Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz hemstälde, om icke Beredningen skulle täckas granska 5 § sådan den i Tryckfrihets-Lagen befinnes, på rlet att ingen vidare tidsutdrägt med Beredning måtte förordsakas, i fall, som Herr Öfver-Intendenten ej ansåg omöjligt, det föreslagna rättegångssättet med Jury blefve af Konung eller Ständer förkastadt. Deremot ansåg Beredningen sig ej på förhand böra företaga en granskning, som lika lätt kunde blifva öfverflödig, och tiden förspild. 374 Riksdagen 1812. Bilaga P lill Mern. Protocoll hållet i Riksens Högloft. Ständers Gonstitutions-Utskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihetsmål den 17 Junii 1812. Justerades Protocolleu för den 16 dennes.