Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Scändcrs Allmänna Bejwärsoch Econoriiie-Ucj?orc wid Urtima Riks dauen i Grevra den 29 Juii i8l2. S. D.^nlemnade Herr Prosten Dyback ett sa lydande Anförande: För min del kan jag es bifalla Högloft. Utskottets Betänkande i an edning af Herr Grefwe Gyllenborgs Förslag om ändring i Kongl.-Förordningen as den 9 Februarii >822 angående stängsclstyldigheten. Samma Kongl. Förordning stadgar att sädesåker bör wara hägnad alla årstider och att gärdesgård bör wara iständsatt, sä snart kälen ga L ur jorden. Ingenting syn/s mig billigare och nödwändigare; Det är sant Åkergärdet, der allmän wäg genomgår, kan ej om wintern hägnas; men ta behöfwes det ej eller, sä länge köld och snö hindrar alla slags kreatur alt der göra stada, och när täwäder inträffar, som gör åkrarne bara och tillgängelige för äwerkan, ehuru kälen ej gärt sä ur jorden att stör kan nedstäs, sä är ej dä omöjliyare art i ordning sätta grindar och igenstänga led an vin waren, dä det nödwändigt mäste ffe. — Utstottet tror ^ dock det wara omöjligt, att hägna och stänga innan kalen gatt ur jorden.
Anmärkn:ns a:dra afdela, innefattar 2:ne klagopunkter, a) deröfver att rådgifvarne genom tystnad erkänt riktigheten af H. M:s tanke om dessa oordningars farliga beskaffenhet; och b) deröfver att rådgifvarne icke gjort någon framställning om nödvändigheten af, och medlen lill, landets frälsning utur denna ställning. Om oordningarnas farlighet hade jag förmodligen ansetts jäfvig att yttra mig, emedan jag var en af dem, som företrädesvis skulle stenas. Att rådgifvarne insågo nödvändigheten af landets frälsning ur denna belägenhet, och att de gjorde framställningar både derom och om medlen dertill, bevisa just deras klandrade rådslag om truppernas begagnande och aflöning, sedan det kraftigaste medlet, nemi. bemödandet att bringa tidningsskrifvare och andra tryckfrihetens missbrukare till sansning, befunnits overkställbar!, förrän paroxysmen hunnit lägga sig genom patienternes egen trötthet. Af de flera klandrade rådslagen rör:de Statens öfvertagande af Postoch Inrikes-tidningarnas utgifning emot arrende-afgift till Svenska Academien, äro det blott 2tne som angå mig, nemi. af den 5 Juli i834, då första beslutet om detta öfvertagande fattades, och af den 26 Oct. 1838, då återlemnandet afstyrktes, och åt Hofcancelleren uppdrogs, att med vederbör, betinga de blifvande villkoren samt med fullständigt förslag i ämnet inkomma, förrän uppsägningstiden inträffade.
Skulle dessa anmärkningar föranleda till återremiss, anhåller jag, att, om Utskottet ej kan tillstyrka uphörandet af djeknepenningarne, det åtminstone måtte tillstyrka, att de, på samma sätt som Lagmans-och Häradshöfdingeräntan, måtte ingå till SlatsYerket, och derifrån till Läroverken. Allt, hvarigenom man kan få veta, hvad medborgaren i skatt betalar, är nyttigt. Herr Hjertcij Gustaf: Den ifrågavarande utgiften upkom på det sätt, att djeknarne hade rätt gå omkring och begära matsäck till sitt underhåll, under det de vistades vid skolan. Denna slags bevillning nedsattes sedermera, och utgick, såsom den ännu gör, contant. Jag förenar mig med Den 2 Mars e. m. Grefve Spens i den anhållan, att Utskottet vid regleringen af anslag till läroverken ville taga denna angelägenhet i betraktande, på det Utskottet må sättas i tillfälle att i sammanhang med utlåtande öfver den Kongl. Propositionen föreslå djeknepenningarnes uphörande. De upgå till 58oo R:dr och måste således på annat sätt ersättas Consistorierna. Jag ser ej hinder derföre, och tror, att det skulle föranleda till enkelhet i upbörden inom flere Län. Jag förenar mig altså i anhållan om återremiss. Herr af Sillen, Georg Axel, hade inlemnat ett anförande, som uplästes, så lydande: Jag utber mig att få fästa först Ridderskapets och Adelns och sedan StatsUtskottets upmärksamhet vid Utlåtandet öfver min motion om afskaffande af djeknepenningarne. De tillkommo vid 1624 års Riksdag, i stället för den förut tillåtne så kallade Socknegång, eller tillåtelse för fattige studerande, att vandra ikring och tigga ihop hvad de behöfde till sitt underhåll vid Läroverken.
§. endast med afseende pä uppenbara och gröfwa förbrytelser stadgas, ingalunda mä tydas om sädana, ben allmänna Ställningen rörande, wälgrundade änskönt frimodiga päminnelser, hwilka genom benna Författning uttryckeligen tillätna, pä intet sätt böra säsom Lagstridiga anses, utan tivert* om säsom härflytande frän en pä ostridig rätt grundad medborgelig sorgfällighet om den allmänna wälfärden. Lika sä litet mä under ben art af brottslighet, som af Lagen i 10. Mom. samma §. äsyftaS, kunna dragas sädana Skrifter, af Moral-Satiriskt Annehäll, hwilka pä ett för Samhället nyttigt sätt, beifra, ' ware sig menskliga fcl och därskapcr i allmänhet, eller dem som kunna hos wista Ständ och samfundsKlaster mer eller mindre röja sig. Icke heller skola, j Politiskt hänseende, fria och owäldiga yttranden öfwer särskilta Samfunds - Kloster, deras nytta, rättigheter, eller öfriga förhällande till Samhället, kunna räknas ibland förbrytelser emot detta MomentSkolandcS för öfrigt med ben benämning af Smädelig och Smädande, som af denna Lag flerstädes nyttjas, icke annat kunna rätteligen förstäs, än hwad antingen genom uttryckets gröfwa och skymfande lydelse, eller genom sjclfwa tillmälcts härdt kränkande beskaffenhet, samma benämning wärkeligen förtjena;-, och säledes dermed icke kunna förblandas, hwarken alt strängare klander i allmänhet, eller hwart och ett ironiskt skämt, som möjlig förtörnelse medföra kunde. Dock att be Den 2 Vctober. 1249 ämnen, som i Z:dje, 4:de och 8:de Momenterne af z. Z. innehällas, härigenom ingen ting af dcraS nbdwän* diga helgd förlora mä. Och skall, till ytterligare främjande af dcfla grundsatsers wärd, dä enligt hivad i Z.
Riksdagsordningen stadgas, att LandlMarskalk eller Talmän äro berättigade att hvar för sitt Stånd utfärda kallelse till Plena, och 23 §., att, enär LandlMarskalk af sjuklighet eller andra anmäldte laga förfall, hindras alt föra Ordet, hans ställe företrädes af den efter Matrikeln förste närvarande Grefven; så lärer ingen annan än Landt-' Marskalk eller äldste närvarande Grefven kunna sammankalla till Plenum. RiddarhusOrdningen, sorn stadgar> att om LandtMarskalk dör, afvaktas i underdånighet Kongl. Majits utnämnande af en annan, lärer ingen Deputation från Rid* derskapet och Adeln komma i fråga, enär af denna §. den slutföljd kan dragas, alt Ridderskapet och Adeln, utan att samman* träda i Plenum, skall afvakta Konungens beslut. För öfrigt är jag ej emot Grefve Posses förslag, men anser det ock öfverflödigt, Hvad beträffar, att Kongl. Maj:t skulle vara hindrad att dessförinnan utnämna någon LandtMarskalk, så befarar jag ej det. Grundlagen föreskrifver icke, om Kongl. Maj:t har rätt att utnämna blott en, eller flere LandtMarskalkar. Hans Éxcellence Herr Grefven och fandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Friherre Cederströms och Grefve Posses förslag. Ropades Ja och Nej. Herr Crusenstolpe: Ehuru jag anser för alldeles afgjordt, att Kongl. Majit nog utan något stadgande känner, hvad i thy fall bör göras, har jag dock, då så många önskat, att medelst ett lagbud underrätta Kongl. Majit derom, ej någonting deremot. Jag vill endast förbehålla mig, att ifrån LandtMarskalksbordet få höra uppläsas den föreslagne redactionen, emedan den är allies ny. Den 7 Augusti e. ra. 227 Herr Riben:
Väl vetande, att hvad som gagnar någon de! af fäderneslandet också främjar det helas välstånd ocb lycka, är det icke heller min afsigt att med det ofvan sagda framställa något anspråk på jemlik fördelning af Statens tillgångar emellan alla dess olika landsdelar, hvilket visserligen vore en oklok statshushållning; men jag har så mycket heldre trott mig kunna ocb böra antyda den skiljaktighet, hvilken nu eger ocb måste ega rum emellan anslagens belopp till olika delar af landet, som derigenom kunde på förband tillbakavisas den anmärkning (hvilken eljest läge nära till hands), att Norrland borde hänvisas till skälig anpart i ett för bela riket anvisadt anslag för afdikning af vattensjuka och alltid mer eller mindre frostledande trakter. En sådan anmärkning vore desto mindre rättvis, som behofvet af klimatets förbättring är för hela Norrland långt mera framstående, ja, ett bland dess aldra vigligaste, då deremot andra landskap hafva andra behof och med sina utdikningsunderstöd förnämligast afse partiela jordvinningar, af hvilka i första band en eller annan jordegare ensam hemlar fördel. I de sex Norrländska landshöfdingarnes här ofvan omförmälda framställning äro dessa förhållanden närmare utredda; och Kongl. Maj:t har jemväl till principen godkänt förslaget om anvisande af särskilda medel att såsom anslag utgå till de Norrländska länen för ifrågavarande behof, ehuru Kongl Maj:t funnit sig till en början böra inskränka anslagets belopp till en sjettedel af hvad som blifvit begärdt. Med fullt erkännande af de svårigheter, som för regeringen måste möta att på en gång se Statens aila behof till godo och iakttaga den måtta i sina anslagsfordringar, som folkets anspråk på sparsam hushållning med Statens medel brafver, kan 460 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 300. jag likaväl icke underlåta att här linna sparsamheten för vida sträckt.
Jag tror således alt om denna borgen borttages, skulle del blifva nödvändigt alt till ett högst betydligt högre belopp bestämma de summor, hvilka af sökande till dessa tjenster skulle nedsättas såsom säkerhet för den upbörd de skola få om händer. Det var så beskaffade skäl, sora föranledde Ekon.Etsk. all afstyrka bifall till den förevar:de motionen. Här har egentligen icke varit annat ifrågasatt än borgen för tjenster, men då likväl den siste värde talaren tyckes hafva upfattat frågan i en större omfattning, och således äfven fästat sig vid den del af motionen, som afser, att i st, f. borgen, skall arrende-afgiften leranäs previsions-vis, så anhåller jag att fä fästa upmärksamheten derpå, att ett sådant previsions-vis erlagdt arrende icke lemnar Staten tillräcklig säkerhet i detta afseende. Till en början lemnar detta arrende icke säkerhet för den husröta och den vanhäfd, som skulle af en arrendator kunna förorsakas; för den andra skulle, om ett sådant arrende-belopp icke i rättan tid betalades, arrendatorn visserligen vara' sin arrenderätt förlustig, men emellertid hade Staten ingen säkerhet för lägenhetens skötsel under tiden, och derigenom skulle säkerligen för §tatep vida större förluster åstadkommas, än de, som f. n. kommit eller kunnat komma i fråga. På dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s Betänk. Ffili, Raab, Carl Adam: Frih. Tersmeden har sökt att för oss åskådliggöra hvilka vådor del närvande borgenssyslemet medför, och deruti har han otvifvelaktig! rätt, ehuru så stor våda under närvande förhållanden, dä man icke sä långt utsträcker sina fordringar i detta afseende, icke torde förefinnas, helst om man å andra sidan jemför denna våda med de olägenheter, som skulle blifva en följd utaf införandet af ett slags ackord för tjenster.
Beträffande såväl inbjudningen till sammanjemkning' af de skiljaktiga besluten, som uppställningen af voterings-propositionerna, har Utskottet följt enahanda grunder, som vid de 2:ne sednaste riksdagarne blifvit tillämpade, nemligen: a) Bevillhings-U(skottets Utlåtande N:o 28. 9 a) i afseende på inbjudningarne: att, då tre Stånd varit om ett beslut ense, Utskottet inbjudit det fjerde att, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, instämma i de öfriga Ståndens; att, om två Stånd i någon fråga bifallit Utskottets förslag, men de två andra fattat, deriirån afvikande, sinsemellan öfverensstämmande eller skiljaktiga beslut, Utskottet inbjudit dessa två sistnämnda Stånd att med de förra sig förena; och att, om tre Stånd fattat från Utskottets förslag och sinsemellan skiljaktiga beslut, eller af dessa tre Stånd två varit ense om samma beslut, Utskottet inbjudit de sålunda skiljaktiga Stånden att instämma med det ijerde Ståndet, som godkänt Utskottets förslag; samt b) i afseende på omröstningarne: att, såvida förslagen till sammanjcmkning icke antagas, omröstningar böra ega rum i alla de fall, der Stånden stadnat i olika beslut om inoch utförselsafgifternas belopp eller om taxe-rubrikernas indelning och lydelse, såvida lullbevillningens belopp deraf ansetts beroende; äfvensom att, till lättnad vid öfversigten af de olika besluten, iakttagits, att Utskottets förslag, då detsamma bort i omröstningen ingå, alltid blifvit intaget i ja-propositionen och dervid omförmälts, huruvida tre, två eller blott ett Stånd i enlighet dermed beslutat. Vid den nu följande framställningen rörande de skiljaktiga besluten, har Utskottet, såsom vanligt, följt den ordning, hvartill uppställningen af tulltaxan föranleder. I. Iiiförscls-tarifeu.
Jag vill blott såsom svar på Hr Blomstedts anförande säga, att jag icke kan föreslå någon ny summa, ty det vore att väcka en ny motion och detta tillkommer f. n. ondast StatsUtsk. Den 26 September. 399 Dä nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om B. o. Ad. behagade till kontrapropos. vid den äskade voteringen antaga Hr Stjernsvärds förslag, ropades starka Ja blandade med Nej, hvarpå llr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Uplästes till justering och godkändes följande voteringspropos. : Den som bifaller det af StalsUtsk. i Utlåt. N:o 71 föreslagna och i Utlåt. Nio 124 vidhållna stadgande »att pensionerne, enligt de föresiagne nya pensions-staterne, icke må tilldelas andra än framdeles afgående pensionsberättigade», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder ofvanberörae stadgande af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befanns röslerne hafva utfallit som följer: Ja — 89. Nej — 9. Hr Stjernsvärd: Mot R. o. Adis nu fattade beslut ber jag att få anmäla min reservation — ett beslut, som jag anser såsom ett bevis på en beklaglig tidsandas allt dominerande makt. Till utgående för en gång äskade extra anslag, mom. g. Utslcs härom afgifna yttrande lades till handlingarne. Belänkandet N:o 72 (Femte Hufvudlileln). 9:de punkten och ll.le punkten, andra och tredje momenten. Utskis härom afgifna yttrande lades till handlingarne. Ilr von Schantz, Malcolm Gustaf: På de skäl som Utsk. i sin gjorda tillstyrkan anfört, anhåller jag att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt i frågan förut fattade beslut, bifalla Utslcs hemställan, så mycket heldre som det öfverensstämmer med hvad K. M. i sin Propos. föreslagit. Enär R. 0.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Ulskottets den 13 och 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 273, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, jemte väckte motioner, angående sättet för dylika anläggningars åstadkommande, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar punkterna N:ris 5, 6 och 7, samt blef förevarande Utlåtande i öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Betänkande N:o 272, angående medels upplåning genom utgifvande af fonderade Statsobligationer, hvarvid förekommo: 1 punkten bifölls, med uteslutande af de å fjerde och femte raderna förekommande orden: ”eller andra Rikets framtida gagn företrädesvis afseende större företag.'1 2 punkten bifölls. 3 punkten. Det i begynnelsen af denna punkt förekommande stadgande: ”obligationerna ställas på innehafvaren, men äro å dennes sida icke uppsägbara.” Gillades. 4 och o punkterna, som gemensamt företogos till pröfning, återremitterades, äfvensom i sammanhang dermed sista momentet i 3 punkten, som lyder: 11 till en början och under en tid af tio år, räknad från upplåningens begynnelse, vill dock Slaten afstå frän begagnandet af sin uppsägnings-rätt.” 6:te Prol.-Utdrag den 23 och 25 September 1S54. 441 6 och 7 punkterna återremitterades. 8 punkten bifölls. 9 punkten återremitterades, och i sammanhang dermed de delar af 3 punkten, som hafva denna lydelse: ”deremot eger Riksgälds kontoret att dem uppsäga till inlösen efter sex månaders förlopp. Sådan uppsägning sker medelst derom i Rikets officiela tidning införd kungörelse.1’ Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
Men då, enligt den af vederbörande Landshöfding och Biskop, i egenskap af domkyrkans Tutorer, gjorda underdåniga ansökning om ifrågavarande lån, domkyrkokassans tillgångar vid 1849 års början utgjorde nära 32,500 Rdr, hvilken summa endast med 11,100 Rdr understiger det belopp, kostnadsförslaget för omförmälda reparations-och öfriga byggnads-arbeten upptager; så och om än, på sätt i det inom Preste-ståndet afgifna yttrande blifvit upplyst, kostnaderna vid det nu pågående arbetets utförande redan visat sig komma att vida öfverstiga deras i förslaget beräknade belopp, synes likväl kulina antagas, att hela den begärda lånesumman icke måste vara behöflig för den del af dessa kostnader, som med domkyrkans egna, härtill disponibla, tillgångar icke kan bestridas. Vid sådant förhållande och då låneunderstöd, utaf allmänna medel städse böra lämpas efter hvad behofvet oafvisligen fordrar för vinnandet af de med dessa under - 4 Stats-Utskottet» Utlåtande, N:o 157. stöd afsedda ändamål, anser Utskottet en nedsättning i det nu föreslagna lånets belopp både kunna och böra iakttagas. Hvad åter betalningsvilkoren för samma lån beträffar, så får Utskottet, enligt hvars åsigt härvid förekommande omständigheter icke påkalla den med räntefrihet under längre eller kortare tid förenade uppoffring för det allmänna, afstyrka bifall till den i låneansökningen framställda begäran att lånet ”under byggnadsåren” måtte utan ränta få begagnas; och kan Utskottet ej heller tillstyrka Rikets Ständer att godkänna den i ansökningen föreslagna årliga ränteberäkning och kapital-amortering af tillsammans endast 4 procent, utan synes ränta och kapital-inbetalningen å detta lån böra bestämmas till samma belopp, som af Rikets sednast församlade Ständer fastställdes för den till Linköpings domkyrkas reparation beviljade lånesumma, eller 6 procent å lånets ursprungliga kapitalbelopp, med beräkning af 4 procents ränta för hvad som å kapitalet återstår.
Rum och Byggnader , hwilken äter af Hus - ägaren ibland desi behäll ne Inkomster uptages och taxeras; alltsä och dä följokteligen alla öfrige Medlemmar i Samhället äro frikallade ifrän erläggande af Bewillning för sä stor del af deras Egendom eller inkomst, som till win»ande af nödige Boningsrum och Byggnader ärgär, fann Den 17 April. fann Ståndet det icke kunna med billighet och rättwisa förenas, att Husägare i Sräderne skela betala Bemillning för de Hus och Åbyggnader,' hwilka de kjelfwe bebo och nyttja; hwadan ock Utskottet? Andra Alternativ i denne del blef af Ständer godkändt. 4:o Det uti 2 §. 8 Moni. föreslagne förra Alternativ, att för erhällan Caracterer ffulle erläggas en. wist afgift, fann Ständer icke mera lämpligt, dels cmedan dec synteS wara stridande emot de af Riksens Ständer antagne och fastställde Hufwud - grunder för Bcwillningen, dels ock derföre att en sädan afgift merendels skulle träffa den fattigare Medborgaren, hwarigenom ffulle hända, att dylika belöningar och Nädcbewisningar, twcrtcmvt deras äiidamäl, ffulle lända den dymedelst benädade till last och tunga; hwarföre Stälidet gillade Utskottets sednare Alternativ. Llo Uti 1 Art. 8. §. 1 Mom. ansäg Ständet ordet publique böra tillsättas framför ordet Betjente. 6:o 1 Art. Z §.
Svenska nationen tillförsäkrad t att icke vidare varda betungad med andru grundskatter än dem, som dä funnits jorden äsatte, hade likväl, genom domstolars tillgöranden, en del af de skogstrakter, som under namn af socken-allmänningar egas och disponeras af de socknar, inom hvilkas områden de äro belägna, ehuru enligt gällande författningar skatt fria, i sednare tider kommit att skattläggas, hvilket skulle hafva så tillgått, att, sedan de verkliga jordegarnes rätt till en och annan af nämnde allmänningar råkat i förgätenhet, Kongl. Maj:t och Kronan till åtskilliga nybyggare, emot åsatt skatt och ränta, upplåtit större eller mindre delar af allmänningarne, utan att jordegarne, som sedermera, efter anställda rättegångar, från Kronan återvunnit nämnde allmänningar och dem sig emellan skiftat, lyckats vinna befrielse från berörde, utan deras hörande åsatte, skatt. Då nu de sålunda tillkomna afgifterna, efter motionärens förmenande, utgjorde en ny och högst obillig tillökning i hemmanens grundskatt, vid hvars bestämmande tagits i beräkning hemmanens alla tillhörigheter och således jemväl sockenmarkerne samt tillkommit i strid med hvad gällande författningar stadgade, har motionären, på dessa och öfriga anförda skäl, yrkat, att i alla de fall, der ofvan omförmälda förhållanden vore för handen, Kongl. Maj:ts och Kronans anspråk på den i sednare tider, utan Rikets Ständers hörande, tillRih. till R. St. Prut. 1859 & 1860. i Samt. 1 Afd. 15 Hafi. i 2 Stals-Utskotlets Utlåtande M 58. komna skatt å socken-allmänningar, måtte utaf Rikets Ständer förklaras obillig och derför eftergifvas, så att dylika allmänningar, vare sig skiftade eller oskiftade, hädanefter måtte få tillgodonjuta den dem tillförsäkrade rätt.
Linoch Hampodlingen skulle förmodligen likaledes då kunna drifvas till den höjd, att till och med export deraf kom att idkas, synnerligast å Lin, i början af dessa myrjordars upptagande, och Hampa å Stadens tillhörige mark, hvars omkrets, jemte Hospitalsågornes område,; innefattar en sträcka af circa &5o geometriska tunnland, (ängar och hagar oberåknade)* Inköptes ombemålte myror af Kronan (soro troligen i deras närvarande skick erhöllos för facilt pris), och odlingskostnaden af Statsmedlen förskottsvis bestriddes, så år jag fullkomligen öfvertygad, att äfven oberäknad den tillökning, Kronan, genom dessa myrors skattläggning skulle årligen tillflyta i dess intrader, om de sedari 3o4 Den 5 Martil. i smärre stycken försålldes, eller i egenskap af så kallade farmers utarrenderades; Staten icke allenast ej skulle sakna fullkomlig ersättning för sitt förskott, utan äfven deraf snart nog skörda en ansenlig vinst, som blefve ån betydligare, om mera bemedlade utländska speculanter etablerade sig på Gottland; hvilket otvifvelaktigt sked.’ de om det förunnades Portofranco-frihet eller för handeln gynnande privilegier, Ett annat alternatif vore äfven, att dessa myrors ägare älades, att, antingen, inom en viss tid, tillbörligen upparbeta dem, emot af Staten pa vederhäftig borgen, tillgodonjutande förskott samt begagnandet af fixerade frihetsår; eller ock att afftå nyttjorättigheten, emot skäligt vederlag, till Kongl. Majit och Kronan, Både med hänsigt till sådesproduetions ökande, som Kronans och den individuelle sig derifrån deriverande förmån, samt förekommandet af Fråssfebrar och andra intermittente sjukdomar, hvilka af dessa kärrs och myrors osunda dunster uppkomma och underhållas, synes det allmänna båsta högt påkalla en sådan vidtagande ofördröjlig åtgärd.