Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad det angår, att Förmyndare hädanefter icke skola få utfärda Fullmagt, så har sådant liittils i alla tider varit öfligt, och är grun - Den g November1. dadt på de begrepp man gjort sig om För* myndares pligter, hvilka kunna röra icke blott pupillens persons, utan äfven efterkommandes rätt, till exempel om pupillen är Fidei Commissarius, i hvilket fall Fidei Commissets skötsel tillhör Förmyndaren. Jag vet då icke, hvarföre ej äfven en Förmyndare må kunna utfärda Fullmagt. Jag kan derföre icke annat än anhålla, att denna §. i Riddarhus-Ordningen må blifva upp» håfven, och förhållandet rättas efter 18 §. Riksdags-Ordningen, så att allt får tillgå på gamla sättet. Grefve von SchwerinFredric Bogis* laus: Jag instämmer helt och hållet med Herr Hjerta, att det är 18 §. Riksdags-Ordningen allena, som bestämmer, huruvida Adelsmannen är berättigad tili inträde bland Representationen. Det är icke i sin ordning, att för ett Stånd i detta afseende stadga strängare vilkor, än för de öfrige, hvilket innefattar en förolämpning för dem. Hvad den andra frågan beträffar, har jag redan yttrat, att jag icke anser någon ätt böra från representation uteslutas, derföre, att ingen fullmyndig medlem deraf finnes, lusta §:n står, att hvar och en introducerad ätt skall äga säte och stämma på Riddarhuset, utan att något undantag dervid är gjordt. När nu den §:n är antagen, synes det mig klart, att icke heller vid denna någon exception kan göras. Alla beräkningar, huruvida - Den g November. räkningar, huruvida Ridderskapet och Adeln kau vara talrik nog ändå, äro här ej på sitt ställe ; hvarförutan erfarenheten torde intyga, att Ridderskapet och Adeln, mot Riksdagarnes slut, aldrig är till större antal församladt, än till göromålens bestridande oundgängeligen erfordras. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Då härmed den moraliska känslans och driftens konstitutiva karakter hos Hegel är bestämd, finnes ingen anledning att med honom följa sedlighetens vidare utveckling, hvari den själf sätter de momenter, hvaraf den är konstituerad, utan vi öfvergå nu till kritiken af Hegels lära om den moraliska känslan och driften såsom förnuftiga. För verkställande af denna kritik är nödvändigt att taga en öfversikt af grundtankarne i Hegels logik. Denna utgår som bekant från det rena, abstrakta varat, det rena jaget hos Fichte. Vid detta vara framträder omedelbart på grund af dess abstrakta, intiga, karakter negationen såsom en bestämdhet, hvarigenom det samma öfvergår i objektiv tillvaro. Men emedan denna senare är af negationen konstituerad, upphäfver den sig själf och går därigenom tillbaka i det rena varat, som nu är i sin intighet reflekteradt eller har öfvergått i den i sig reflekterade negativiteten, väsendet. Därmed har objektiviteten öfvergått i subjektivitet. Väsendet är rent, abstrakt medvetande, som förutsätter ett i sig intigt objekt, på hvilket det är riktadt och hvilket genom detta riktande sättes i sin intiga karakter, hvarigenom först det förutsatta objektet är. Fortgången består nu däri, att det förutsatta objektets skenbara själfständighet upphäfves, därigenom att det sättes såsom det i sig är, d. v. s. såsom intigt och såsom ett blott satt-vara. Därigenom går det tillbaka i den sättande reflexionen, väsendet, som därigenom är grund. Därmed har väsendet upphäft hvarje objektiv bestämdhet vid sig, men har därmed också upphäft hvarje subjektiv bestämdhet, emedan grundskillnaden är den mellan subjekt och objekt, tänkande och vara, hvarför hvarje blott subjektiv skillnad måste förflyktiga sig själf. Om skillnaden mellan grund och följd är blott subjektiv och sålunda följden blott är ett såsom satt-vara satt satt-vara, är den senare i sig själf reflekterad och är därför grund. Men nu får icke hvarje bestämdhet hos väsendet upplösas, emedan detta i sådant fall skulle falla tillsammans till ett rent intet. Därför förutsätter väsendet äfven såsom grund en objektiv tillvaro, i förhållande till hvilken det skiljer sig i sig och därigenom är bestämd verklig grund.
Att skillnad må göras mellan Stapelstads-rätt för Export och Stapelstads-rätt för Import; så att den förra rättigheten må sträckas till, om man så vill, alla, men den sednare inskränkas till några få Städer, dels för att concentrera handeln och derigenom penningestyrkan, dels för att göra Tullcontrollen möjlig. 8:0 Att Tullinkomsterne egentligen blifva byggde på de få hufvud-importarliklar, som icke inom landet produceras, men som redan blifvit ett national-behof (^såsom Caffe, Time, Socker, Tobak, Vin &e.) och hvilka medtaga största delen af exportar tikla ines värde, 9:0 Att frågorne om NäringsSystemet, såsom varande önskningsmål, icke sarnmanväfvas med Bcvillningsfrågorne, som dervid hafva en underordnad rol. Den 17 December e. m. Om remiss till Ekonomioch BevillningsUtskotten, ' samt communication till MedStånden anhålles vördsammast. Lades på bordet. Föredrogs å hyo och bifölls StatsUtskottets den 29 sistlidne November afgifne, samt den 4;de dennes f. m. på bordet lagde, Betänkande, angående utbetalningen och redovisningen af Riksdagskostnadsmedlen. Ånyo föredrogs Friherre Palmstjernas, Carl Otto, den 4 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, angående ett föreslaget sätt, huru alla för Hemman, Verk eller Lägenheter, in natura beräknade Grundräntor, eller Tionden, från och med år i83o böra utgöras. Herr von Qvanten _, Carlj hade inlemnat ett så lydande anförande: Med anledning af Friherre Palmstjernas Motion vill jag fästa uppmärksamheten på skillnaden emellan Kronans skatte-spannmål och Skattefrälses skatte-spannmål. Uppbörden af den förra medför altid krångel, bör derföre undvikas, och är dessutom Kronans ensak, samt beror det på dess omtanka, att förnöja både räntetagare och räntegifvare; men så är ej förhållandet med Skattefrälset.
Det af föregående Revisorer anmärkta förhållande, att denna Fonds behållningar till största delen befunnits utlånta, fortfar ännu, så att vid 1839 års slut Gamla Mötespassevolans-fonden var skyldig 67.000 Rdr, för hvilka ränta förskrifvits, Nya Mötespassevolans-fonden 38.000 Rdr och Fortifikations-Afdelningen 2,000 Rdr, de båda sistnämde utan förbindelse att erlägga ränta; och hafva Rikets sednast församlade Ständer, i deras underdåniga skrifvelse den 29 näsllidne Mars, hos Kongl. Maj:t anhållit om Nådig föreskrift till Kongl. Krigs-Kollegium, att, i händelse tillfälle ej gafs att, i enlighet med hvad Rikets Ständer vid 1834 *835 årens Riksdag medgifvit, hos Rikets Ständers Bank, emot stadgad ränta, insätta Trosspassevolans-fondens disponibla och ofruktbara medel, vidtaga åtgärder för nämde medels utlåning på annat håll, emot ränta lill så högt belopp, som kan erhållas, och emot till säkerheten godkända hyppthekaf den beskaffenhet, att de med lätthet kunna realiseras. § 3. I Nådig skrifvelse af den i5 Juni i838 har Kongl. Maj:f, — då erfarenheten redan vittsordat, det en betydlig besparing för Kongl. Maj:t och Kronan uppkomme derigenom, att vården och underhållet af fortskaffnings-, trossoch öfriga utrednings-persedlar vid Rusthålls-Regementena direkte af Kongl. Maj:t och Kronan ombesörjas; hvarigenom äfven större säkerhet vinnes derom, att Regementena, vid uppbrott tili tjenstgöring, äro försedda med en i alla delar komplett och fullt användbar materiel, — föreskrifvit, alt, i mån utaf Passevolantörenes afgång, all passevolans å trossoch utrednings-persedlar skall upphöra; Och har verkställigheten af denna Nådiga föreskrift redan vid åtskilliga Regementen skett. — 100 — § 3.
I det sköna h: moll-h: dur-ariosot (final II) nådde hon på långt när ej fru Stenhammar, som här tolkade qvinlighetens ljufvaste egenskaper med det osökta mästerskap, som i dylikt var henne eget, och som man har i tacksamt minne från bland annat hennes Ess-dur-cavatina i Figaros bröllop, Alices första romans (Rol&gt;ert) o. s. v. I bönen tilltalade oss mer hennes rörande veka känsla än hennes élèves stundom nunnelikt stela stundom operamessigt emfatiska föredrag. Fröken Ek var för några år sedan en utmärkt Elisabeth, spelade ypperligt, sjöng känsligt och fint och gaf en illusorisk yttre bild i utseende, skick, later. Frk. Aas var ej bra i det senare fallet, men spelade annars rolen med sin vanliga ovanliga intelligens, och rösten togs i anspråk af vårt liofkapell, som aldrig kan lära sig ackompagnera Wag-neroperor, är jag rädd, med mindre än att de sitta i tornet« djup, Jordoldt för verldens öga. Äfven i Wagaeroperor måste sångaren komma ihog att det är musik han skall sjunga, ej nödrop han skall upp-häfva. Yi frukta hr Bruns kärlekssång aldrig kunnat tjusa någon verklig Venus, men som frk. K. på vår opera framställer skönhetsgudinnan i fossilt tillstånd, så kan det görahemie detsamma, men ej publiken, stackars publiken. Att en opera såsom skäligen konventionel konstart förutsätter konventionel plastik, inse vi väl, men icke behöfver derför en till nationaliteten tysk vis-bard bråka så andlöst som denne Tannhäuser. På scenen måste derjemte bråkas så det ser bra ut och icke så det ser komiskt ut, då det gäller tragedi. Allraminst iar den häftiga gymnastiken meddela sig åt föredraget, så att det blir. falska toner, orätta tonvärden och mera dylikt. Ja, äfven antaget att det senare är korrekt, icke får man flåsa, grymta, skräna till mer än en viss grad äfven i de mest dramatiska och häftiga partier. Man erinre sig Labatts Tannhäuser. Der var tysk stil, Wagners il direkt från expeditionsorten.
Den 26 November f. m. ■405 af den främmande varan skulle bevisa att tullsatsen vore rätt funnen; men detta bevisar vid detta förhållande ingenting. Jag kan således, i händelse upgiften om en sådan prsemie, som har sin grund i olika sätt att beskatta tillverkningen, befinnes grundad, och under hvad förhållanden som helst, icke se något skäl, hvarföre man icke skulle sätta högre tull på det utländska bränvinet, — efter man tyckes hafva en panisk förskräckelse för ordet förbud, — enär en tullsats, som bestämmes för låg, har samma verkan som en taxa, hvaröfver den inhemska varans pris icke kan stiga. Jag anhåller att Utskit ville till utredande af denna fråga förskaffa sig alla nödiga uplysningar, hvilka jag befarar saknas i FinansDep:tet. Härefter blef ifrågav:de motion, jemte de nu afgifne yttranderne, remitterad till Bevilln.Utskit. Hr Dalmans motioner om inskränkning i bördsrätten och om oäkta barns arfsrätt öfverlemnades till LagUtskrt. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, upläste en motion af följande lydelse: Den ringa framgång ett af mig vid flere tillfällen vidrördt ämne inom representationen rönt, borde kanhända afhållit mig, att å nyo återkomma med samma fråga. Det förhållande att denna fråga icke heller i synbar måtto inom de yngre generationerne tillvunnit sig tillräckliga sympathier, för att ifrån dem framkalla de kraftord, som alltid utgå ifrån en verklig känsla af ett, för handen varande påtagligt det närv:des behof, och som säkrare skulle göra sig gällande, än en gammal mans erinringar om bristerne under en förfluten tid, hade kanhända ännu mera bordt föranlåta mig åt glömskan öfverlemna ett älsklingsämne.
12,700. — „ af varor, som mätas eller räknas 16,700. — ,, al varor, som packas ... 4>000, T och 2m Stadens öfrige inkomster, inberäknade källarefrihetsmedlen ifrån Stats-Verke t, 8,88o R:dr, och bidraget ifrån Stock - 112 , holms Brandförsäkrings-Contor till Eldsläcknings-redskaperne, I,5oo R:dr 95,776: 32. Summa B:co R:dr 286,143: 16. Hvaremot Utgifterne beräknats sålunda: Aflönings-Staterne, med inberäkning af de under Sportelrätt Magistratens Ledamöter och Secreteraren till fördelning tillkommande källarefrihetsmedel, 1,844 R:dr 12 sk., men, vid Drätsel-Commissionens ordinarie Stat, med afdrag af Tolagskammarens Tjenstemäns aflöning, som med 2,5oo R:dr godt göres af Tolagsmedlen, tillsammans 88,239: ra. till amortering af Stadens skuld . 4,000: — öfrige Utgifter, enligt specification 193,891: 32. då öfverskott, Staden till godo, blefve ... 12: 20. Summa B:co R;dr 286,143.* 16. Eders Kongl. Maj:t har i denna fråga Nådigst sig utlåtit den 23 Februari 1838, hvarvid Eders Kongl. Maj:t i Nåder fastställt de för Stockholms Stad föreslagne Inkomstoch Utgifts-Stater, att, ifrån och med den 1 April samma år och tills vidare vara gällande.
Men äfven om denna blir bifallen, föijer icke deraf, att H. o. Ad. måste bevilja anslaget till kasernbyggnaden, så mycket mindre som truppens inqvartering åligger Wisby stad. Sedan öfverläggningen i denna fråga härmed ansetts slutad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att Hr Gyllenram hade föreslagit, att med föredragningen af Utsk:ts hemställanden i den 17:de punkten blifvit af R. o. Ad. genomgångna; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. härtill ville -lemna sitt bifall. Ropades ja. Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å 17:de punktens behandling det blifvit utaf Gr. af Ugglas föreslaget, att mom. d. skulle företagas till afgörande före mom. a, b och c, hvaremot 2 andra ledamöter yrkat, att dessa mormr skulle förekomma i den ordning de i Utlåtit funnos upptagna; och sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. derå, att Utskits uppställning af 17:de punkten skulle vid föredragningen följas, blef denna propos. med ja besvarad. Till följd häraf förekom nu: 17:de punkten. Mom. a. Hr Reuterskiöld: Med afseende på Gotlands afskiljda läge och bristen på stamtrupper derstädes, har befolkningen åtagit sig första försvaret af denna ö. Till detta vigtiga lörsvar fordras emellertid äfven artilleri. Den stamtrupp, som derför är afsedd, måste så öfvas, att manskapet får icke blott kännedom om det maskinmessiga i sättet att sköta vapnet, utan måste äfven kunna duga till lörgårigsmän och äfven till befäl för den öfriga truppen, för hvilket ändamål det måste bibringas en speciellare kännedom om vapnets egenskaper och dess användningssätt. Det är klart, att till dessa öfningar fordras längre tid, än den, hvarunder beväringen är sammandragen, och att truppen icke får vara så svag att all öfning omöjliggöres.
En ocli annan g %ng har det hände, a t t om mönstret &amp; spetsen af någon anledning ej behagat, bodagaren eller ägarinnan, priset blifvit ytterligare nedprutadt till 25, ja, 20 öre aln. E n g i n g till och med, d&amp; det i min kassa var fullstandig ebb, iniste jag siilja en bred lakanspets på 3 och en half aln för 50 öre för a t t &amp; minstone &amp; terf % hvad jag gifvit ut för trhd. F ö r, mer än en och en half dags flitigt arbete kunde jag den gången, sedan kostnaden för erAden afdragits, glädja mig å t en förtjänst af ungefär 18 öre. Ned stor flit under ungefär 10 tinimars arbetsdag kali jag medhinna 11 alnar i veckan, hvilket efter 35 öre alnen gör 3 kr. Till dessa 11 alnar åtgå circa 6 nystan Clarks ankartrid A 16 öre eller tillsanimans 96 öre, som dragna fran ofvanstaende 3 kr. 83 öre lämna en nettobehållning af 2 kr. 89 öre, som d&amp; sk ' all räcka till hyra, mat m. m. för S dagars tid. Eget rum kan naturligtvis ej ifrlgakomma, shom inneboende betalar jag 1 kr. 26 öre i veckan *). Till lyse och för a t t koka mina tarfliga anrättningar åtgå hvarje vecka en och en half liter rysk fotog6n A 12 öre. Uppvärmning af rummet kommer naturligtvis på min värdinnas konto. Kaffe har jag ej r %d a t t begagna; mjölk, te, choklad o. d. lika litet. alen för a t t åtminstone hafva någon slags ersattning för den kara kaffetåren, har jag and % funnit p&amp; råd. Jag köper naniligen s. k. rysk cikoria, ett långt paket för 3 5 öre. E t t sadant paket räcker till dryck 2 gånger dagligen i ungefär 2 månaders tid,. ') Har n8gra upplysningar om bostaden.
2:0 Wanligkwis päräknar Allmogen jemte deri mindre förmögnare delen af Hushällare antalet af sitt tjenstefolk, efter den tillgäng pä föda som »växterna läs» wa hans wisthus. — Under loppet af sommaren finner den wana Landthushällarens öga lätt huru härmed skall inträffa, han är dä jständsatt rätta sin Lconomis der^ efter, hwilken utwäg Lconomie. Utskottet funnit blifwä honom betagen sä framt flyttningstiden äeterminerasias jsunii mänad, emedan i sädant fall Legostämmaii nödwätts digt mäste inträffa wintermänaderne, dä-UV. ondcn omöjligen kan känna, vin han under den päföljande tidon dlifwer jständsatt framföda de tjenare han ämnat betinga. H:o Lconomis - Utskottet har äfwcn befarat, at sä framt flyttningen förändrades til sunii mänad, sä kunde det swära deraf följa, at pä tjenstefolk inträffade en större brist än man kunde förmoda, emedan den tjcneinde elgklon hela Sommartiden ganska lätt genom hwarjchanda siags arbeten kan förwärfwa sig födan och sälcdcS Mindre willig» antaga ärstjcnst, utan i det ställe genom författningens glfna anledning uphöra med tjcnsten inkil den tid pä äret, dä Sommar - och Höst-arbetet ej lcmnadr widare kilfälle för utkomsten. Sluteligen fär jag ben äran anmärka huru som det hederwärda Bondc-ständet synnerligast bcstridde flyttningen med tilkännagifwandc, at sä framt nägon ändring härutinnan skulle ske, wore det ledande till Allmogens stora skada — hwarigcnom de fä Ledamöter inom de öfrige kelpekive Ständer! fant en ny och billig anledning til at inoin Utskottet afstä ifrän den i detta ämne wäckte fräga.
Hans hand kände, hur tung den var och hans öra hörde guldklangen af mynten, när han löste upp silfvertrensen. Och han tänkte på, hur han skulle kunna låta måla de praktfullaste dekorationer för sin Clytemnestra och engagera de skickligaste korister i hela Italien. Frestelsen blef för stark och innan han för sista gången fört sminkkoppen öfver kinden var hans beslut fattadt. Tandvärken hade öfvervunnit koliken och ärelystnaden triumferat öfver kärleken. Men i samma ögonblick, som han bestämt sig kände han en välgörande kyla lugna sitt upprörda blod. Det var, som om det förakt mot älskarinnan, hvilket låg i hans beslut gaf, honom en kall och hånfull öfverlägsenhet, och med miniatyren i fickan skyndade han till det svenska högkvarteret. I hôtel l’Univers slumrade ännu alla de svenska herrarna efter sina första äfventyr i det galanta Lucca. Konungen ensam var vaken. »Jag är som fåglarna,» brukade han säga, »så snart den första solstrålen lyser kan jag icke längre sofva.» Hans rastlösa natur med dess brännande behof af upplefvanden och intryck hatade dessutom sömnens långa, händelselösa dvala. Så förkortade han hvilan till det minst möjliga, och nu satt han redan i sitt kabinett och läste, klädd i en morgonrock af ljust siden med nordstjärnan på bröstet och en hög mössa med kort skärm, under hvilken ögonen i den tidiga timmen glödde af förväntan på dagens spänning och tilldragelser. Aftonens melankoli var bortblåst, och den blå sommarmorgonens lifslust återstrålade i hans drag. Då och då tittade han ut i den lilla solgula trädgården med sina rektangelformade röda blomfält. Men plösligt stördes tystnaden af en ifrigt talande italiensk stämma, hvilkens rinnande ordflöde trängde in från vestibulen. »Hvad är det, Griberg?» ropade kungen. »Å, Ers Majestät, det är en tokig, papistisk präst, som vill ha audiens hos ers majestät. Vid den här tiden! Han säger att han är kanoniker i San Martini dôm.» »Jaså, släpp då in herr kanonikern i San Martini och låt oss höra hvad han har att säga.»
Att, på sätt Utskottet yttrat, denna industri »på annat, mera direkt sätt skulle kunna uppmuntras», vore icke antagligt, enär endast genom anvisning och undervisning till konstskicklighetens uppdrifvande det stora ändamålet kunde vinnas; och då härtill blott erfordrades den obetydliga summan af några tusende R:dr, vore det både billigt och Rikets Ständer värdigt att bevilja dessa medel. Visserligen hade Utskottet hänvisat lill Slöjdskolan i Götheborg, men, utom det att berörde läroanstalt icke afsåge detta speciela yrke, vore stället håde aflägset, dyrt och föga passande för den, till stor del af unga qvinnor bestående personal, som skulle komma att besöka den föreslagna Skolan. Den omständigheten, alt Borås stads innevånare icke erbjudit sig att till den ifrågaställda läroanstalten anskaffa lokal, vore af mindre vigt, enär man med temlig visshet kunde antaga, att staden, nogsamt inseende, att dess, eget bestånd i väsendtlig mån berodde af den kringliggande nejdens välmåga, icke skulle undandraga sig att fullgöra en sådan skyldighet, om densamma, såsom ett vilkor för anslagets erhållande, af Rikets Ständer föreskrefves. Inom Borgare-Ståndet hafva, till stöd för återremissen och det äskade anslagets beviljande, hufvudsakligen åberopats de förhållanden, som i motionen blifvit anförda; och motionären sjelf har, jemte förmälan, att Länets Ilushållnings-Sällskap jemväl vitsordat nyttan och behofvet af en dylik undervisningsanstalt, såsom ytterligare skäl för bifall till den af honom gjorda framställningen, andragit, »att denna ort alltsedan verldens skapelse icke af allmänna medel erhållit något understöd för sina undervisnings-anstalter», utom vid ett tillfälle för några år tillhaka, då en dupplikant på allmän bekostnad anställdes vid Borås Skola. Dä emellertid, på sätt nämndt är, Utskottets förra Utlåtande i ämnet blifvit af 2:ne Riks-Stånd godkäudt, och de före återremissernas beviljande inom Presteoch
Beträffande slutligen den anmärkning, att 2:ne stationer sakna läderslangar; få Fullmäktige anmäla, att sedan, uppå Brandstyrelsens derom gjorde hemställan, Fullmäktige tillåtit, att från Hamburg finge införskrifvas en ny slang till Pumpverket å Jerntorget, hvilken slang numera hitkommit och vid anställd pröfning befunnits god, är derigenom tillfälle beredt, att vid ofvanbevörde stationer använda den slang, som tillförene varit begagnad vid näntade pumpverk. 62 Berättelse af Banko-Fullmäktige. % 67. Sedan Kongl. Maj:t, genom ett till Banko-Fullmäktige aflåtet Nådigt Bref af den 17 Oktober nästlidet år, förklarat, att med gillande och fastställande af de prof å stämpladt papper, hvilka Fullmäktige aflemnat, hade för godt funnit förordna, dels ätt begagnandet af det nya stämplade papperet skulle taga sin början med 1845 års ingång, hvarefter och så fort Chartte Sigillata* redogörelsen för år 1844 hunnit afslutas, den uti Landt-Bänterien och hos försaljningsmännen i orterne befintlige behållning af gammalt Charta* Sigillata*, papper bör till Kongl. Stats-Kontoret insändas, dels ock att deri hittils åtskillige Handelshus medgifne rättighet, att erhålla så kallad extra stämpling på deras i sådant afseende inlemnade vexlar komme att upphöra vid 1844 års slut, efter hvilken tid de Handelshus, som det åstundade, skulle i stället ega att i Charta* Sigillata* Försäljnings-Kontoret, emot stämpelafgiftens erläggande, utbekomma stämplade blanketter till vexlar, hvarjemte Kgl. Majit i Nåder anbefallt Stats-Kontoret, bland annat, att med Fullmäktige afsluta kontrakt om lefverering af erforderligt stämpladt papper, på de af Fullmägtige derföre uppgifne tider och vilkor; samt Kongl. Stats-Kontoret till underdånig åtlydnad häraf, i skrifvelse af den 7 December sistlidet år öfverlemnat 2:ne exemplar af ett i öfverensstämmelse med Kongl. Majits
Ständer framhärda rc. Stormagtigste Allernadigste Konung! Efter förehafd öfwerläggning om Förwaltningen af Strömsholms, samt Kungsörs Kungsgårdar och Stuteri-Inrättning, hafwa Riksens Ständer hwad Stuteriet pä Strömsholm särskilt beträffar, beflutit, at detsamma bör såsom nyttigt widmagthallas, men at til winnande af en förbättrad inrättning deraf, det mä kil Eder Kongl. Maj:t i underdånighet öfwerlemnas, at i detta afseende Nädigst förordna en LommittL, bestående af äfwen i Landthushållning^ kunnige Män, hwilka dertil utarbeta och förestå en tjenlig plan, samt, såsom en owilkorlig grund för deras ätgärd, antaga at Staren i och för Stuteriets underhäll icke med nägon utgift belastas, och at de til detta ändamål anflagne Krono-Dagswerken fa efter Markegång lösas, samt den derföre löpande afgift til Stuteri-(^san inflyta; afwensom at denne Förwaltning bör wid nästa Lagtima Riksdag til Riksens Ständers widare ompröfning och afgörande öfwerlemnas. Wtdkommande ater Kungsöhrs Kungs - Den 17 Mars. 789 Kungsgård, hafwa Riksens Ständer ansett densamma med dest tilhörigheter böra helt och hällit stiljaS ifrån den blifwande Stuteri-Inrättningen wid Strömsholm, och särffilt til Stats-WerketS förmon llisponergs efter de grunder och wilkor, som för de öfrige Kongsgardarnes anwändande blifwa fastställde; men som annu en tid af twänne är förmodas acgä innan desse