Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deputerades arfvoden som de arfvodeslöner, hvilka i förslaget äro utförde, nämligen för en Secreterare 444 R:dr, en Kamrerare 3ooR:droch för Canzlisterna tillSkrifvarehjelp 133 R:dr 16 sk.,må från RiksgäldsContoiret , efter requisition , quartaliter utbetalas. 4:0 Från Statsoch BancoUtskotten, af förlidne gårdag, med anmälan att vid öfverläggning om den sammanjemkning af de skiljaktiga besluten öfver en punkt af Betänkandet om Götha Canalarbetet , som jemlikt 73 §:n Riksdagsordningen , af Utskotten borde föreslås, hafva 2ne olika meningar inom Utskotten uppkommit: Den ena, att Lånbiträdet, enligt Ridderskapets och Adelns samt BondeStåndets sammanstämmande beslut, bör utgå årligen ifrån och med år i8if till och med år 1820, eller under 6 års tid; Och den andra äter, att berörde biträde, enligt BorgareStåndets beslut, bör utgå från och med är Iy15 till och 180 I)en 5 Augusti e. m. Ined år 1820, eller det år då nästa Riksdag dereft r intaller: Och sorn, vid anstald votering 2:ne
Jag skulle icke tro, att sådana företag som detta böra i allmänhet af Staten direet bekostas med förskrifningar på statsverkets inkomster annorlunda än i form af amortissement och räntebetalning. Jag hoppas, att nästa Ständer, ifall detta ämne då blir taget af dem i moget öfvervägande, måtte inse detta. Nu vet jag det vara alltför tidigt att vilja föreslå något sådant. Frih. Sprengtporten: Jag bar icke att beklaga mig öfver det sätt, hvarpå Hr Lagerhjelm behagat upptaga och besvara mina anmärkmr, då han hufvudsakligen instämt deruti och erkänt deras riktighet. Men — säger den värde talaren — K. M. bör sjelf ingå i alla dessa omständigheters pröfning, innan företaget börjas. Det är således meningen atL denna summa af 23o,ooo ridr, som utgör en så ringa del af de 4 millioner, som fordras för arbetets fullbordande, skall öfverlemnas till K. M., jemte R. Sl:s uppdrag att ordna verkställigheten, på sätt som K. M. finner lämpligast, och äfven, i händelse enskildt bolag skulle komma att bildas, bestämma alla de contractsvillkor, som i afseende på utförandet horde af detta bolag iakttagas. Då jag häri lifligt minne alla de bekymmer, sora Styrelsen ådragit sig vid uppfyl landet af ett dylikt obestämdt uppdrag, som förra Ständer lemnade, så måste jag för min del säga, alt jag icke velat biträda den tanken att nu ånyo öppna ett tillfälle till dylika arimärknir, som i sådant afseende blifvit framställda emot Regeringens åtgärder sedan sista riksdagen. Ehuru naturligt jag linner det vara, att en styrelse skulle uppträda i detta afseende, kan jag likväl icke undertrycka den fullkomliga öfvertygelse, alt det vore endast att inleda Regeringen i nya bekymmer, och jag måste antaga för gifvet, att, om också ett sådant uppdrag skulle gifvas, detsamma icke kommer att leda till någon slutlig verkställighet. Att någon opinion för detta företag , som skulle i framtiden verka nyttigt för detsamma, skulle uppstå derigenom att R. o.
Företogos till pröfning de i Ridderskapets och Adelns Plena den 17 dennes f. m. och e. m. uppskjutne punkter af Statsoch BancoUtskottens den 14 sistlidne November under N:o 21 aflåtne, och den 16 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af RiksSlåndens beslut, i fråga om Myntbestämningen och dermed gemenskap ägande ämnen. 2(ji Den 3 j December e. m. ia:le Punkten, Hufvudmomentet. I sammanhang härmed föredrogs Högvördige PresteStåndets den 21 dennes afgifne, och samma dag e. m. på bordet lägel e, ProtocollsUtdrag, innefattande inbjudning tili Ridderskap,et och Adeln, att gemensamt med PresteStåndet förena sig uti BondeStåndets i afseende å detta ämne fattade beslut, att till Kongl. Maj:t må i underdånighet öfverlemnas, att, efter veten• skapsmäns hörande, utsätta en lindrig myntskatt, inberäknad i sjelfva myntet, till förekommande af detsammas utförsel eller nedsmält liing. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Jag anhåller få aflägga min vördsamma tacksägelse hos Herr Grefven och LandtMarskalken, som i plenum den 21 dennes e. m. när denna inbjudning till Ståndet enkom, och snart sagt inga Ledamöter voro närvarande, afslog Herr Rosenblads för honom sjelf alldeles icke hedrande begäran, alt inbjudningen då genast måtte föredragas och blifva bifallen. Detta Herr Grefvens och LandlMarskalkens förfarande kan icke öka, blott stadfästa, den vördnad och den högaktning, Herr Grefven och LandlMarskalkeit redan i så rikt mått njuter, men betryggar oss för alltid, att då Herr Grefven och LandtMarskalken förer klubhan inom detta Stånd, vi icke äro exponerade för några surpriser. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 STOCKHOLMS KOHKOLA ■ItmiDISKi BIBLIl'
Till staden höra 874 tunnland odlad jord samt 1,200 tunnland utmark, hvilken till större delen är skogbeväxt. 38 Stadens handel är liflig, särdeles med spannmål, hvaraf årligen skeppas 50 å tOO.OOO tunnor, i allmänhet till inrikes orter, men någon gång äfven till utlandet. Denna handel kommer säkerligen att betydligt utvidga sig, när den här påbörjade hamnanläggningen blifver färdig. Staden har 13 fartyg om tillsammans 351y läster, samt en klädesfabrik med 30 arbetare och 35,600 R:drs tillverkningsvärde. Skara har 1,666 invånare, 99i bebyggde och 11 obebyggde tomter, hvilka äro så olika till storleken alt den största innehåller 18,853 och den minsta 841 qvadratalnar. Till staden höra 1,226 tunnland åker och äng, samt 1,683 tunland utmark, deraf blolt 13TV tomter samt 76} tunnbind inägor och 38 tunnland skogsmark tillhöra stadens borgare, hvilket bäst bevisar att handeln och näringarne äro högst obetydliga. De idkas dock of 13 handlande med 9 biträden och 38 handtverkare med tillsammans 26 arbetare. Vid staden finnes hvarken sjö eller ström, utan endast två små bäckar, hvilka vid stark torka eller köld blifvit nära nog utan vatten, men under sednare åren har genom enskilda bidrag till vägabringats utvidgning af den på norra sidan 0111 staden löpande bäck till 320 alnars längd, 10 alnars bredd och 4 alnars djup, så att staden nu mera har en tillräcklig vattentillgång äfven för del större behof, som, i fall af eldsvåda, kan påkomma. De härvarande läroanstalter, nämligen gymnasium, högre lärdomsoch apologist-skolan samt seminarium för folkskolelärare bereda tillfälle till tarflig bergning för de fleste af stadens invånare, men de fattiges antal motsvarar dock TV af de inom kommunen skattskrifne personer. Domkyrkan, som, efter afdrag af den till kyrkobetjeningen anslagna tionde, kan påräkna en årlig inkomst af circa 1,800
Hvad åter angick frågan om Inieressenternas befrielse ifrån skyldigheten att underhålla Verket, ansåg Kongl. Majit densamma börg till Rikets Ständers pröfning öfverlemnas tillika med den om det ytterligare, understöd, som för Verkets iståndsättande lomme att beviljas. ”Hå Kongl. Majit nu går att dessa ämnen till Rikets Ständers öfvervägande och pröfning hemställa, så väl i anseende till beskaffenheten af det Bolag, sorn hädanefter skall sörja för Verkets underhåll emot uppbärande af belöpande inkomster, som i afseende på beloppet af det unde stöd, sorn skulle Verket beviljas, och sättet, ait detsamma åstadkomma, vill Kongl. Majit tillika gifva Rikets Ständer i Nåder tillkänna , att Kongl. Majit öfver sättet, på hvilket de Veiket tillfallande inkomster hittills blifvit använde, infordrat vederbörarules redogörelse, och 1668 Den 17 Juli. och alt denna, tillika med öfriga till ämnet hörande handlingar, skall blifva till det Utskott öfverlemnad, åt hvilket Pikets Ständer granskningen af detta ärende uppdraga, samt att hvad angår förhållandet med Verkets närvarande förfall, har Kongl. Maj:t befallt f. d. Stats-Rådet Grefve Platen, att orri Hjelmare Slussverks närvarande beskaffenhet igenom några af de vid Götha Canal nyttjrde Tjenstemän låta anställa en närmare undersökning. Då årstiden ännu icke tillåtit verkställigheten häraf, och en sådan undersökning , för att blifva fullständig , fordrar en längre tids u rymme, har Kongl. Majit emellertid icke velat dröja attförekomma Rikets Ständer om de biträden, som äfven i detta afseende komma att erfordras, och om de åtgärder, som redan äro vidtagna. Kongl.
I afseende härpå har Styrelsen upprepat hvad densamma redan för tre år sedan i ämnet yttrat, nämligen: “Samtlige ekonomibyggnaderna vid Alnarp åro på en gång alldeles otillräckliga och af den beskaffenhet, att de ej kunna motsvara tidens fordringar eller längre bibehållas. Endast med största svårighet år utrymme för tillfället beredt åt Institutets djur, och vid nu förestående behöfliga tillökning af dessa, saknas hus för dem alldeles. En del af såväl stall som logar måste medelst yttre stöttor hindras från att ramla ned, och för de båttre åkerbruksredskap, som Institutet måste anskaffa, saknas något passande hus. Att dessa förhållanden måste menligt inverka på ekonomien och lägga stora hinder i vågen för god ordnings vidmakthållande, ligger för öppen dag. Att genom reparerande vidmakthålla de gamla korsvirkeshusen, uppmurade med obråndt tegel, år ej med god hushållning förenligt, och dessutom snart sagdt gagnlöst. Blott ett medel återstår att afhjelpa denna brist och det år att uppföra nya ekonomibyggnader. Behofvet af nya dylika byggnader har redan då Alnarp anslogs till Landtbruks-Institut varit framhållet; och detta behof, äfven af Institutets Revisorer påpekadt, har för hvarje år gjort sig allt mer och mer gällande, i samma mån som större utrymme för djur, redskap och gröda blifvit behöfligt och som de gamla husen blifvit svårare att underhålla. Huru Bil. N:o 5 till Kongl. May.ts Nåd. Prop. No 1, om Statsverket 1865. 25 Huru besvärligt det ån må blifva att i ett sammanhang — med undantag af mejeri — uppföra alla nödiga logar, lador, stall och ladugårdshus, sjukstall samt dissektionsoch operationssal, svinhus, redskapshus, m. m., så kan dock endast derigenom en planmessig ekonomibyggnad vinnas och kostnaderna med detsamma minskas. Tillika bör på detta sått ej allenast utmärkta byggnader i och för gårdens behof vinnas, utan ock ett godt och för vårt land behöfligt exempel gifvas på huru planmessigt ordnade ekonomibyggnader böra anläggas. Dessa fördelar kunna ej vinnas om, på vanligt sått, hvarje hus bygges för sig.
Att således statsmedel dertill måste i alla händelser utgifvas, är klart, likasom att de ifrågavar. kostnaderna äro främmande för lustslottet, och kunna under ingen synpunkt billigtvis dess anslag påföras. Det var endast detta förhållande jag velat hafva äran upplysa. Hr Rosenblad, Bernh., uppläste följande: Då de flesta, vid de särskilda revisionerna gjorda och af H. StatsUtsk. godkända, anmärknlr röra regeringsärenden, hvars slutliga bedömmande öfverlemnats till Const.- TJtskrs handläggning, anser jag mig för det närvar, böra undertrycka allt omdöme öfver dessa. I afseende pä de flesta af de öfriga, har H. Utsk. funnit, dels att de af vederbör. embetsverk afgifna förklaringar varit tillfyllestgörande, dels att förhållandena i öfrigt vore sådana, alt anmärkntne antingen borde förfalla eller åtminstone icke kunde föranleda till någon åtgärd. Hvad de få återstående beträffar, vill jag, saknande i de flesta fall närmare kännedom rörtde special-förhållandena, inskränka mig till alt yttra löija lide : I afseende på den, sidan 5j , §:n 154, omnämnda an märka. rörtde Kronans förlust på reqvirerade men icke begagnade spanmålsposter för Jemtlands län, får jag fästa uppmärksamheten på svårigheten, ja sjelfva omöjligheten, — då Statens auctorileter skola befatta sig med undsällningsväsendet, — att på förhand kunna bestämma verkliga behofvet och för hvad pris detta, i annan d. v. s. vanlig väg, skall kunna uppfyllas.
Hvad angår sjelfva planen för jernvägsanläggningens utförande, med hänseende hvartill under Rikets Ständers pröfning af ärendet blifvit anmärkt, hurusom, för att motsvara den ifrågavarande rörelsens behof, en bana af mindre dimensioner kunde anses fullt tillräcklig, och alt, genom det banan erhölle mindre spårvidd och i allmänhet alsåges för begagnande af lättare rörelse-materiel, icke blott en betydande del af den beräknade anläggnings-kostnaden skulle kunna inbesparas, utan äfven utgifterna för drift och underhåll blifva väsendtligen minskade, så ehuru Rikets Ständer visserligen tveka att, lika med Jernvägs-kommiltéen, antaga såsom allmän regel, att de bibanor, hvilka med stambanorna komma alf ställas i förening, böra erhålla samma spårvidd och byggnadssätt som dessa sistnämnda, för mera omfattande ändamål afsedda banor, och Rikets Ständer snarare, i öfverensstämmelse med de af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader yttrade åsigter, föreställa sig att, lill förminskande af bibanornas anläggningssamt driftoch underhålls-kostnader, och derigenom ökad möjlighet för landet alt mera allmänt tillegna sig de fördelar dessa kommunikationer medföra, nämnde banor borde, sävidt möjligt, anläggas med mindre spårvidd och mindre tunga skenor samt följaktligen för lättare och mindre kostsam materiel än stambanornas, hafva likväl, enär sistbemälda Styrelse gillat det upprättade kostnadsförslaget, och då Bolags-bestyrelsens förnyade ansökningar om understöd för företagets utförande synas antyda en hos intressenterne fullt stadgad öfvertygelse om den uppgjorda planens ändamålsenlighet, Rikets Ständer icke funnit anledning till betänklighet vid att antaga samma plan och förslag lill ledning för bestämmande af det statsunderstöd, som bör beviljas, ulan att dock vilja såsom vilkor för bidragets åtnjutande föreskrifva en spårvidd af någon viss storlek.
När vi framkommit till N. varseblef jag, då tåget långsamt gled länga efter perrongen, en ung flicka, som nyfiket tittade in i hvarje kupé såaom för att välja den, som vore bäst att sitta uti. Bä hoppar hon raskt upp i den, i hvilken jag är, oeh sätter sig i ena hörnet, sedan hon lagt en sirlig resväska uppe i nätet. Hon ser så söt ut med sitt ljusa, lockiga hår, sina blå ögon och sina friska, hvita tänder. Ett gladt leende ligger öfver hennes barnsliga ansikte. Nu fortsätter tåget sin färd; hon sitter länge tyst oeh stilla i sitt hörn, under det hon än betraktar mig, än den gamla sofvande damen, som sitter midt emot henne, men plötsligt springer hon upp och tar ned sin resväska ifrån nätet. Hon öppnar väskan och tager fram därur några nothäften. Ett af dessa lägger hon på sitt knä, spelar ackompagnementet med ena handen och gnolar sakta melodien, under det hon lätt stampar takten med högra foten. Det är visst en munter visa, ty ju mer hon sjunger, ju mer ler hon, och slutligen räcker hun skrattande nothäftet åt mig och frågar: » Känner ni till den här? » Jag nickar leende tillbaka: » Ja, nog känner till den, det är en af mina älsklingssånger. » » Å, jag vill just icke påstå, att det är min, men den är så innerligt komisk. Vänta, skall ni fä höra! » Och hon gnolade halfhögt med en klar mezzosopran: » Två ögon, två ögon kan fläta en snara, och den ej vill fångas, må ta sig till vara. » — » Är den inte löjlig? » frågade hon leende. » J o », svarade jag, » men den är så sann. » Är det någonting i mitt svar, som misshagar henne. Hon ser helt förvånad på mig och blir blossande röd. — Hvad i all världen är det åt flickungen. Hon kan väl ändå icke misstänka mig — gamle, ärevördige prestfar, som har hustru och fem barn hemma — för att komma med dunkla ord och häntydningar. Hon har emellertid tagit fram ett annat nothäfte, som hon långsamt bläddrar igenom.
med helt andra ögon och af de nya vänbehöfva lära mera, blir hennes sinnesbeskaffenhet sådan, att en gammal kunnig husmoder ber innorna återstod blott en — fröken Verner. För Idun af Adam Lux. » Gud bevara sig » för henne och den unga okunDe andra hade blifvit hans fiender, den niga husmodern, som nödgas anlita henne, hö- jer en suck af lättnad, då hon utan allt för stor är Åke Väst lämnat bangården, gick ena af ett skäl, den andra af ett annat; fejd får sin vilja genomdrifyen, äfven om det han stadens storgata fram för att, innan alla tyckte dock att han var » kitslig » fått ske så diplomatiskt att » jungfrun » alltjämt Kanske han uppsökte sin blifvande bostad, få kasta och ville spela förman för dem. tror, att det är hon som är den bestämmande. en blick på postkontoret, på hvilket han hade Ake velat pråla för mycket med sin Hvad det beträffar, att » hemmet icke ger sig manliga och postala visdom, kanske hade helt åt tjännarinnan », så torde få bestrida, att skulle tjänstgöra. Det hade sin lokal i ett han haft skäl för sina anmärkningar, hur den tjänarinna, som vill vinna tillgifvenhet, mycstort prydligt stenhus med stora fönster ket lätt gör det också, isynnerhet i familjer där och fasad utåt esplanaden, stadens försom helst, han hade kommit att stå på barn finnas, och hurudana än hennes tillgifvennämsta promenadplats. spänd fot med alla de kvinnliga kamraterna het och beskaffenhet äro, så hör det till säll.Han försökte att uppfånga en skymt af — undantagandes fröken Verner. syntheterna att, om sjukdom inträffar, tjänaren Fröken Verner och han kunde tvista och helt eller genast öfvergifves af sina husbönder, de tjänstgörande därinne, men märkte blott oafsedt nu att om tjänaren är lagligt stadd, en massa människor, hvilka ifrigt sysselgräla de också, men blefvo aldrig ovänner, man ju då är förbunden att lämna sjukdärtill var den ena parten för mycket kvinna, vård en viss tid. Sällan har väl någon flere satta skyndade fram och tillbaka eller sutto den andra för mycket man.
Skulle inkomsten stiga derutöfver, tillfaller densamma actieägarne. 5:o Förslå ej inkomsterne till Canalens underhållande, åligger ej Slaten eller Rikets Ständer, eller deras Verk, någon förbindelse, att dertill på ett eller annat sätt bidraga. 6:0 Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Maj:t i underdånighet, att Kongl. Maj:t täckes låta genom kunnige och oväldige personer undersöka Canalarbetets närvarande tillstånd och uppgöra i möjligaste måtto tillförlitliga förslag öfver de kostnader, som till Canalens färdigbyggande kunna återstå, samt låta upprätta plan till arbetets fortsättande med den årliga kostnadssumma, hvartill Kongl. Maj:t anser StatsVerkets närvarande tillstånd lemna utväg. Kongl. Maj:t täckes ock låta affordra Götha Canal-Bolag bestämdt förklarande, innefattande antingen att Bolaget vill på före 8* - Den 26 Mars e. tö. nämnde vilkor ingå, derest Rikets Ständer skulle vilja besluta, att Canalen med Statens medel färdigbygges, eller ock att Bolaget afsäger sig allt vidare biträde af allmänna medel. 7:0 Sedan undersökning, på sätt förenämnt är, för sig gått, och Bolaget blifvit bordt, vilja Rikets Ständer taga i öfvervägande, huruvida den återstående kostnaden icke är större, än att densamma, utan att andre angelägne och vigtige föremål åsidosättas, kan af Statens tillgångar bestridas, eller om Rikets Ständer vilja i sådant ändamål serskild Bevillning sig åtaga. Förbehållande Rikets
Har har det kunnat gå så illa? » Nino berättade henne, att därute måste man klättra i berg, af hvilka de lägsta voro högre än Sabineroch Albanerbergen, lagda på hvarandra. Där funnos ej vägar, utan man tågade fram på en mark, beväxt med tistlar, så styfva och taggiga, att icke en gång en åsna kunde äta dem. Där var så ondt om mat, att soldaterna kastade sig öfver mulåsnor, som stupat på vägen, och sleto till sig köttstycken. Men det var ju icke att sända folk till. Nej, det var just Ninos mening. Nu fick han sjunga ut, nu ändtligen fick han tala o m för henne, hur gräsligt kriget var. De läste tidningarna tillsammans. De läste om, att man fruktade, att de trupper, som nu drogo ut, skulle finna IDUN abessinerna före sig i kolonien. De skulle möta Menelik på hamnkajen i Massaua. Det var endast att sända dem till döden. Hon läste ock, att abessinerna sköto på officerare. De lågo och siktade på deras blåa rangmärke och plockade ned dem från backsluttningarna, då de ryckte fram med sina soldater. Och det var så mycket grymheter och förfärligheter, som desse svarte begingo, deras kvinnor plundrade de döde och styckade dem. Det var slut med henne. Hon var förskrämd. Nino sköt toppmössan tillbaka och frå- gade, hvad hon hade trott, att folk gjorde i krig. Hade hon ej tänkt sig, att de dödabar ju nu en ljus uniform af gulgrått linne med ett blått band öfver bröstet. Det var detta blåa band, som de svarte hade till skottafla. Han måste genast in igen till sina soldater. Kunde hon då ej få träffa honom på hela dagen? Jo, de skulle äta frukost tillsammans vid ett-tiden. Han kunde komma ifrån två timmar då. Så stämde de möte, och han skyndade bort. Det var en dag. Nino och hon gingo och satte sig på en bänk nere i » villan », medan de väntade. Hon gjorde ingenting annat än frågade Nino, hvad hans klocka var.
Stockholm d. 3 Maji 1823. 744 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom den 5 Maj i8'23. Rikets Högloft. Stånders Statsoch Banco-Utskotts Utlåtande, i anledning af H:r Friherre M. Björnst jernäs, från HögL Ridderskapet och Adeln remitterade, Memorial, angående erinran till Utskotten, att till Riks-Stånden afgifva Förslag till grunderne för den blifvande Finance-Planen. Sedan Statsoch Banco-Utskotten, tid efter annan, fått från samtliga de resp. Riks-Stånden emottaga remisser, ej mindre af Kongl. Maj:ts d. 19 sisth Febr. a£- låtne Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander, angående de af en sårskild i Nåder tillförordnad Committée utarbetade Betånkanden, om reglering af Rikets Penningeverk m. m. ån åfven af åtskillige enskilde Riksdagsmäns uppgjorde Förslag och afgifne yttranden, rörande enahanda föremål, som sysselsatt Committéen, eller ordnandet af det allmänna Penningevåsendet och den enskilda 'Credit-rörelsen i Riket; så har, genom remiss af d. 7:de i förleden månad, Höglofl.
Eli sådant förhållande har till följd, alt en fastighetsägare. som ar förmyndare och pä sin fastighet söker län, hvarvid det villkor är fästadl, alt han mäste vara fri frän förmynderskap, ser sig försatt i den ganska ledsamma nödvändigheten att välja emellan att antingen se sig utesluten från möjligheten all fä länet, eller oek ali söka eludera lagen. Det kan visserligen icke finnas någon, och minst jag, sorn icke erkänner samhällets eller Statens heliga pligt all genom sin lagstiftning söka, sä vidt möjligt nr, taga värd om deras egendom, som icke sjelfva kunna vårda densamma, oell del är i denna syftning, sorn förmånsrätterna för omyndiga harn synas vara tillkomna. Men vid denna, likasom vid hvarje annan lagstiftning, hör man se till, alt man ieke sträcker föreskrifterna längre, ;in omständigheterna fordra, sä all nian ieke går förhi del mål, dit man vill komma, och pä andra sidan om detsamma råkar in pä sladganden, sorn i flera hänsceudeu kunna vara håde olämpliga oell skadliga. Motsländarnc till den K. propostn och deruti föreslagne lagförändringar synas hufvudsakligen hafva utgått från del antagande, att de omyndiges säkerhet varit särdeles stor genom den lag, som är, oell skulle klifva liten eller ingen genom den lag, som föreslås. Jag tillåter mig tro, att man vid detta antagande icke fullt har gjort sig redo för förhällandet, oell ali man ieke anställt noggranna oell oväldig» jemförelse!1 emellan det förhållande, sorn varit, och del, sorn skulle blifva. Del är likväl, af högsta vigt alt uppgöra en sådan jemförelse, på det att man nili kunna se pä hvilken ståndpunkt IVägan befinner sig. Lätom oss då lill en början se till, luiru beskaffad den stora säkerhet är, sorn myndlingar haft genom hittills gällande lagstndgandeu.