Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enskildta personers associationer i enlig - het med det förslag jag här åberopat, tyckas mig innefatta ett säkert hjelpemedel för detta onda; och i öfverensstämmelse med den sinnesstämning som allmänt är rådande, rörande penningeförlägenhet, samt brist på afsättning, vågar jag hoppas att alla på solida grunder byggda förslager hvilka åsyfta hjelp för de momentela bristerne, skola vara välkomne om än de gagnelige åsigterne af företaget, ej för allas ögon synas förr, än den välgörande elfecten blifvit påtaglig. Brist på ett tillräckligt existerande rörelseCapital i landet, kan jag för min del ej erkänna vara egenteliga orsaken till den inre handelns, fabrikernes och våra allmänna näringars aftynande; i cred i t-brist och ett deraf uppkommande misstroende personer emellan ~ ligger det egenteliga felet. Förrän detta genom kloka författningar åter stadgas, bemödar man sig förgäfves att genom något annat medel återföra välstånd och Industrie, hvars lif endast och allenast kan underhållas genom förtroendet, och sådaue antagne principer i 98» Den 28 Februarii. allmänna hushållningen, som bevara hvarjé persons ägande rätt och billiga anspråk lör missbruk. Med agtnirtg för hvar och ens tankar och förut aFgifna yttranden i ett ämne af så stort omfång som fmanciella åtgärder i allmänhet, samt af så magtpåliggande interesse för alla, som den allmänna förlägenhetens afhjelpande, går jag nu att närmare Utveckla den nytta, jordbruket, bergverken, handel och slöjder skulle komma i åtnjutande utaf, om Sveriges nu församlade Ständer med egenskap af Fäderneslandets lagstiftare, skapade och antogo sådane Författningar, hvars anda och syftning befrämjade den allmänna och enskilda creditens återställande. Med ordet credit lörstås förtroende, den kan Och bör ej existera der grunden för dess tillvarelse saknas säkerheten,* hvad under, då i en tidepunkt af generelt misstroende och midt under ropet af en nästan allmän svårighet att utgöra utskylder och reda enskildta affairer, det capitalisten häldre skrinlägger sina capitaler, än genom deras utspridande sjelf förköfrar sig och andra mindre bemedlade.
Enär nämligen flertalet af äldre lärare vid rikets elementar-läroverk börjat sin tjenstgöring på den lid, då de voro berättigade till dubbel Ijenstårsberäkning, torde del ännu vara ganska sällsynt, att en sådan skollärare ej vunnit befordran inom kyrkan långt förr än pensionsrätt vid läroverket kunnat honom tillerkännas, hvaremot de, hvilka sednare blifvit vid skolan anställde, först efter en längre tids förlopp kunna ifrågakomma lill uppförande å pensions-slat; och då del således kan antagas, all under nu inträdande statsregleringsperiod, endast undantagsvis en eller annan skollärare kan uppnå pensionsåldern, hafva Rikets Ständer ansett något annat stadgande i detta hänseende för närvarande icke erfordras, än att lärare vid elemenlar-läroverken må varda tillförsäkrade om samma rättighet, sorn civile embetsoch tjenstemän, att, under de för dessa i författningarne föreskrifne vilkor, uppföras på rikets Allmänna Indragningsstal, med åtnjutande af hela sin lön i pension. Härigenom skulle äfven del å Nionde Hufvud-tileln hittills uppförda anslag lill Emerili-löncr vid elemenlar-läroverken ej vidare blifva behöflig!, lika som de å detta anslag uppkomna besparingar synas kunna från Statskontoret öfverlemna* till Rikets Ständers Riksgäldskontor.
Jag vill veta, om det finnes gudar och om själen dör med kroppen eller om hon fortlever efter döden. - Huru? Tvivlar du därpå? - Visserligen icke. Jag har aldrig tvivlat därpå ... förrän nu i afton ... - Och varför i afton? Medes omtalade det besök, som Kimon avlagt i villan, och det samtal han haft med denne. Medes tillade, att han sedan det samtalet känt sig orolig i sin själ, och hans ärende var nu att söka lugn hos Hermione. Han var övertygad, att Hermione, som inhämtat så mycket av sin faders visdom, nog skulle vara i stånd att förjaga de tvivel, Kimon ingivit honom. - Oroa dig icke, Medes, sade Hermione. Låt mig höra Kimons skäl, och jag lovar dig att vederlägga dem. - Hans skäl? Ja, vet du, min härskarinna, om han hade några sådana, så har jag nu alldeles förgätit dem. Men han pekade på lampan och sade, att såsom hon slocknar, så slocknar också själen. Och vad gudarne vidkommer, förnekade han dem och sade, att världen tillkommit genom ett lyckat tärningkast. Kan du vederlägga sådana påståenden? - Det har ingen svårighet, Medes, om du nu vill hålla din uppmärksamhet spänd för att fatta, vad jag säger ... - Onödigt, min goda Hermione. Så snart du säger, att du kan vederlägga Kimon, så tror jag dina ord mer än min egen uppfattning. Själen slocknar således icke som lampan, utan fortlever även efter kroppens död ... det är ju så? - Ja, svarade Hermione, och hon sökte nu på så klart och tydligt sätt som möjligt framställa de bevis, som Platon lämnat för själens odödlighet. Hon gjorde detta, i det hon för Medes omtalade och efter hans fattningsgåva förenklade innehållet av Platons bok om den döende Sokrates. Den gamle slaven lyssnade med ansträngd uppmärksamhet. Han förstod väl icke mycket av själva de teoretiska bevisen, men dess livligare och djupare fattade han bilden av Sokrates själv.
Drottningens kröning att ske under innevarande riksdag, samt inbjudit Medslånden alt i detta beslut instämma; blef ett Irån Högvördiga Preste-Ståndet ankommet protokolls-utdrag, innefattande beslut och inbjudning i enahanda syftning, lagdt till handlingarne. Bih till R. St. Frän Högv. Preste-Stdndet. S. D. Föredrogos Stals-Utskottets nedannämnde Memorial: Nio 1, med anmälan, att Utskottet den 1 i denna månad fått emottaga Kongl. Majits nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof. Lades till handling arne. Nio 2, angående antagande af särskilde tjenstemän hos Stats-Utskottet. Bifölls. S. D. Uppå derom af vice Talmannen, Biskop Annerstedt, gjord framställning, beslöt Preste-Ståndet, att till Kongl. Majit frambära den underdåniga önskan, det Kongl. Majit täcktes efter urgammal vördnadsvärd sed, låta fira Sin och Sin Höga Gemåls kröning under Rikets Ständers nu pågående sammanvaro. Och skulle Expeditions-Utskottet anmodas uppsätta förslag till den underdåniga skrifvelse!! härom, så framt de öfrige Riks-Stånden ifrågavarande beslut biträda; dertill de vördsamt skulle inbjudas. Från Vällofl. Borgare-Sldndet. S. D. Uppå framställning af Herr vice Talmannen Schwan, beslöt Borgare Ståndet att till Kongl. Majit frambära underdånig önskan, det Kongl. Majit täcktes låta fira Sin och Sin Höga Gemåls kröning under Rikets Sländers nu pågående sammanvaro; och skulle Expeditions-Utskottet anmodas alt uppsätta förslag till den underdåniga skrifvelsen härom, så framt de öfriga Riks—Stånd, som icke ännu förehaft detta ämne, instämma i de af Presteoch Borgare-Stånden i detta afseende redan fattade beslut. S. D.
SionDe Dito . .. jf ©tåDetne af CteDje Clafcn. 9lio Claier: 20 10 Sörjla Slafen 9l:Dr SlnDra Dito ♦ . , - SreDje Dito , . , SjerDe Dito « ♦ Semte Dito ♦ $ctonDe Dito • . - 5ltonDe SlnDra Dito . .. — 50: SreDje Dito — 40: SjerDe Dito — 30: Semtc Dito . ♦ — 20: ©jette Dito . — 13: ©junDe Dito . — 9: TfttonDe Dito . . — 7: SftionDe Dito . — 6: Sörlia Slafen . ji ©tåDerne af Semte Clafen. Titta Slaf er: ♦ ♦♦♦♦♦* . 9fcDr 45 SlnDra Dito ♦ ♦♦♦♦♦♦ — 30 SreDje Dito — 20 SjerDe Dito 15 Semte Dito — 10 ©jette Dito — 7 ©junDe Dito — 5 ItttonDe Dito 4 §. 14- Saperingämännen ega Docf rättighet uppföda Den perfon till fSeroiflning få roal 'ofroet Den ffögjla, fem emellan troänne af De flaDgaDe Slaferne, Silfen De pröfroa icfe lämpeligen funna påföraö afgift efter någon af famma Slafer, äfroenfom att utfåtta en ringare mintnroafgift för ana i 12. od) 13. §,§. nämnDe perfoner, Då De, utan att wara allDeleS utfattiga och på fåDan grunD för af< gift fria, (tfwäl ej »näfta Den fappällDa minfta afgiften inom
Öfver hela slätten, så långt man kunde se blommade hvita hyacinther och doftade – hela världen öppnade sig och blommade. Alla de många masterna med lätt tackling och hvita segel, som syntes på floderna och i kanalerna förde blott vidare till nya hvita blomland. Kalonymos log mot det gula judetecknet, som var insydt på det mörka klädet i hans rock. Han hade löst cirkelns trolldom – den fjättrade icke mer och med lätta steg trädde han öfver dörrstenen och tände de sju sabbatslågorna i sina föräldrars hus. Stockholms hvassa marsdagar, fylld af glansen från sollyst snö och genomfläktad af blåsande sjöluft, väckte Kalonymos i hans takkammare på Österlånggatan. Han mindes icke sina drömmar, men började genast, medan han klädde sig, öfvertänka dagens ärenden. Förströdt blickade han ut på staden, som lyste i hvit morgonfrost med obekanta hus, trappor, hvilkas steg han aldrig nött och en klockklang, som för främlingen tonade kallt och utan minnen. Men årslångt reslif hade vant honom af med de goda mötena med välkända orter, och de alltid växlande städer och människor, som, när han slog upp ögonen, mötte blicken, bestyrkte det pilgrimskall, för hvilket han lefde. Från land till land, öfverallt där en synagoga stod, omgifven af skumma judekvarter, hade han farit för att öfverallt förkunna de kärlekens ord, som gifvit honom själf frid och stolthet. I brinnande förtröstan hade han börjat färden och fortsatt den i trots af besvikenhet och förföljelser med den blott stegrade hänförelsen hos sanningsvittnet, för hvilken törnstyng och piskrapp blott bekräfta uppdragets helgelse. Rabbiner och skriftlärde hade bannlyst honom framför de utbredda heliga thorarullarna i skimret af den eviga lampan. Dörrar hade slagits igen efter honom med hån och spe de svarta regnkvällarna, då sinnet traktade efter värmen och hufvudet efter kudden. Ensligheternas enslighet – den af sina egna bröder utstötte judens – hade långa isande vinterdagar ledt hans såriga fötter öfver de stormslagna fälten. Dock hvad gjorde allt detta?
Men äfven detta försigtighetsmått, ehuru visserligen nyttigt och nödvändigt , kan likväl icke bereda tillräcklig säkerhet, att de gamla Små-Sedlar, hvilka aflevereras, blifvit invexlade i Lands-orterne, enär erforderliga gamla Sedlar, utan ringaste svårighet, kunna erhållas i j 812 'StatsUtskottets Belänkandenl Stockholm och till lefverering i Riksgälds-Gontoiret begagnas, så att Stats-Utskottet funnit anledning instämma uti det yttrande, som Herrar Fullmägtiges Riksdags-Relation innehåller, att några alldeles ofelbara controller emot missbruk icke lära kunna uttänkas. Det anförde exemplet med de till Götheborgs och Bohus Hän reqvirerade Små-Sedlar visar, att man icke ens skulle kunna vara säker, att reqvirerade nya Små-Sedlar verkligen blifva till orten afsände, och, om än afsändningen genom Riksgälds-Contoirets försorg och på dess bekostnad skulle komma att verkställas, hvarvid dock flera betänkligheter förekomma, återstår, att undersöka, huruvida penningarne9 användande till det afsedde ändamålet med någon säkerhet skulle kunna controlleras. —• Om. Commissionairen för utvexlingen är egennyttig, och vill begagna medlen för egen räkning, eller ock präja allmänheten på utvexlingen, blir afsigten sned vexlings-anstalten , som är att be» fria orten från förslitne Små Sedlar, i mer eller xnindrQ måtto förfelad. I förra fallet, och om Commissionairen använder penning«rne för enskild räkning, antingen till bestridande af utgifter eller utlåning i orten, ökas väl tillgången på Små-Sedlar, men dermed afhjelpe* dock icke den öfverklagade olägenheten, enär den, som fått de nya Sedlarne, visserligen icke lärer bortbyta dem emot gamla och förslitna. Så länge
Det är Utskottet ej obekant, att mången anser sådana sammanträden oförenliga med Tvåkammar-systemets begrepp. Utskottet känner ock, att man i Frankrike, genom ett raffinerande af det Engelska systemet, till och med betagit Kamrarne rätt till de i England vanliga conferencerna; men Utskottet vet älven, att flera länder, der National-representationen, såsom i Sverige, har förvaltningsbestyr, funnit sig nödgade att medgifva sådana samfälda beslut, som här ofvan blifvit nämnda; och Utskottet tror, att Tvåkammarsystemet för ingen del är oförenligt med ett dylikt medgifvande, så länge detta icke sträcker sig lill de frågor, hvilkas betydelse är mindre för den närvarande, än för den kommande tiden. Utskottet har vågat ännu större modificationer af det, som man i allmänhet anser utgöra Tvåkammarsystemets väsende. Utskottet har i Memorialet, N:o 68, anfört de skäl, hvilka ingåfvo Utskottet fruktan för att låta båda Nämnderna, hvar för sig, förrätta de vigtigaste bland de val, hvilka Grundlagen ålägger Riksförsamlingen. Samma skäl gälla i än högre mått emot tankan alt låta characterskilda Kamrar, hvar för sig, förrätta dylika val. Utskottet liar derföre i nedan intagna i3a §. Regerings-Formen föreslagit, att Riksförsamlingen samfäldt skall förrätta de val, hvilka der uppgifvas. Slutligen har Utskottet ock trott, att de flesta Utskott böra tillsättas af båda Kamrarne. Utskottet har ansett detta stå i naturligt sammanhang ined den af Utskottet föreslagna regeln, att intet mål, som af Ulskolt blifvit beredt, får i den ena eller andra Kammaren nedläggas, utan att Medkammaren deraf erhåller del; hvaraf följer, att Utskottens arbete alltid lika nitra rör båda Kamrarne; och UtskoLlet har dessutom ansett det vara af vigt, att ingen Representant må, till följd, af sin plats i den ena eller andra Kammaren, vara försatt utom möjlighet att inkomma i ett Ulskolt, der han kanske är mera oumbärlig, än någon annan.
Att till beredande af erforderlige medel för anläggningen af en CorrectionS-anstalt i Hufvudstaden , ett årligt anslag på 8:de Hufvudtiteln , kunde anordnas af 50,000 R;dr B.co, eller i brist deraf, en Nådig proposition till Rikets nu församlade Ständer aflåtas, om en afgift af en skilling för hvarje person, som är Mantalsskrifven, hvarigenom en icke obetydlig summa skulle kunna erhållas; och ehuru detta anslag måhända icke skulle blifva tillräckligt, att genast sätta förslaget i fullbordan till hela dess vidd, våga Committérade likväl hysa den öfvertygelse, att ändamålet ändock skulle inom kort tid ernås, helcfst erfarenheten visat, att ingen god Inrättning, som haft till föremål medmenniskors väl, sedan den en gång blifvit grundad och godkänd, saknat enskilde personers verksamma deltagande och understöd. Såsom en möjlig tillgång, ehuru af mindre betydenhet, anse Committérade sig jemnväl böra nämna den Cassa, som, tillkommen genom Westmanlands Läns innevånares gjorda men besparda sammanskott för 1809 års Landt, värns beklädnad, sedermera blifvit ämnad, efter erhållen tillökning genom Eders Kongl. 120 Ang.inr. af ett allm. Arli. ocliCorrectionsh. m.m. Maj:ts frikostighet, att användas till en fond för en Arbets-anstallt i Westerås, och hvilken fond nu skall uppgå till omkring 20,000 R:dr B:co. Änskönt denna Cassa är att anse såsom Länets Innevånares enskilda egendom , torde man likväl bora förmoda, att de tilläfventyrs skola finnas villige att öfverlemna densamma till Corrections-Inrättningen i Slockholm, vid öfvervägande af ändamålets välgörande beskaffenhet, och då en särskild Arbets-anstalt i Westerås skulle blifva öfverflödig, om den i Stockholm kunde fullständigt organiseras. Sådane tillgångar skulle troligen älven i andra Län finnss och med vederbörandes begifvande kunna hit disponeras. 2 :dra Classen, eller fästningsfångar.
Ja, och som bet är en ny fräga, begäre wi den pä bordet. Friherre Legerström: Sädant kan ej wara tillätit sedan votering blifwit begärd. Grefwe ve In 6srstie, ^sscob: Om sä skulle wara, berodde det af hwar och en, att, för att hindra en sak att läggas pä bordet, genast beröf, ever begära votering. Grefwe käörner, Eöran, som börjat tala ifrän läktaren, men hwarwib ganska mänga af Riddcrskapct och Adeln ropat: att han skulle tala frän sin bänk, ditkommcn fortfor.- Det fbrundrar mig högeligen att sedan en sak warit ventilerad och under discussion, sedan derpä blifwit gjord proposition, sedan den blifwit beswarad och votering begärd, det fbrundrar mig, säger jag, att gamla Riksdagsmän som sysselsätta sig med smä saker, dä kunna prka att en fädan sak mätte läggas pä bordet. Herr Ro t K lie b förklarade sig ej be, gripa hwarom här skulle voteras. Friherre Lesier» ströms motion wore i hans tanka nyttig, men sättet huru en förening skulle ernäs, borde äfwcn framlägga-. Friherre Öderström förklarade att om Herr Rotklied ej fattat hans mening, wore det ej hans fel; hans afsigt hade warit att en form för Ständcns sätt att antaga Riksdags - Ordningen skulle fastställa-, hans förslag dertill igeafunneS i Protokollet. Den 18 October. 4Z4Z Herr V om 8ai»ulren!»e!m, Ds» vist: Jag will ogerna bidraga till ytterligare uppehäll wid ett ämne, hwarwid nog mycket redan blifwlt an, dragit, men ndhgas dock betyga ruin förundran huru möjeligen detta mäl kunnat underkastas nägon twist. Higlofl.
Det var derför bäst, att denna dröm upphörde, ty det föll mig aldrig ett ögonblick in att tänka mig den lilla flickan, som broderade kragar och manschetter åt de eleganta damerna af mina bekanta, som min hustru. Det var visst sannt, att dessa damer icke visste derom, ty Sara arbetade åt en modehandlerska, efter hvad man sagt mig, men i alla fall, det passade naturligtvis icke, hvad skulle verlden säga, hon tillhörde icke den eleganta societet, hvarinom en ung man af stånd kan utan klander välja sin maka; det var derför lyckligast att denna lilla fantasi blef skingrad. Läkaren bade anbefalt mig att under sommaren begagna hafsbad; jag valde det vackra Gustafsberg, som just det året var mest besökt, och reste några dagar derefter ifrån Stockholm. Det hade blifvit sent under Malkolms berättelse, och han hade afbrutit den för att öfvertala Alf att soupera med honom. Skymningen bredde nu sitt dunkel öfver den lilla salonen, och de båda unga männen stodo tysta vid det öppna fönstret, hvarifrån man öfver de sammanträngda hustaken kunde se de ljusgröna kronorna af Humlegårdens träd och en del af den rodnande aftonhimlen der bakom. — Hvad minnet och inbillningen behöfva för en oändligt liten anledning att spira upp i sällsamma och bjerta former! — sade Malkolm, med låg och tankfull röst, under det han satte sig ned i en länstol vid fönstret. — Så som jag nu sitter och genom de fina och gratiösa grenarne af den der acacian i fönstret ser en liten del af den röda himmelen, så påminner mig denna torftiga miniatyrbild helt lifligt och friskt om ett ställe i Baiern, hvars egendomliga utseende och besynnerliga skönhet jag aldrig kan glömma. Det är den lilla staden Kranach. Tycker du icke, att det gifs ställen, som mer än andra ha en sällsam förmåga att fästa sig i ens minne?
St:r hafva redan uttalat sina åsigter i ämnet, när de begärt, att de utfar - Den 7 Oktober. dadé författningarne skulle omskrifvas. Jag vill icke yrka någon förändring i Betänk., men jag har dock icke kunnat underlåta att fasta upmärksamheten på de haltlösa skäl Utsk. anfört. Förev:de Betänk, blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 3 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 36, i anledn. af väckt motion om tillägg till och förtydligande af 2:dra kap. Ode g l:sta mom. i K. M:s Nåd. Stadga, ang:de försvarslösa och till allmänt arbete förfallna personer, d. 29 Maj 1840. Föredrogs och bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 3 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 112, i anledn. af väckta motioner om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya krigs-artiklar, tjenstgörings-reghte för armén, fältförvaltnings-regbte m. m. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 3 dennes på bordet lagda Betänk:n: N:o 113, i anledn. af väckt motion, att en af f. d. Löjtnanten A. Törnstén i Norrköping inrättad läro anstalt måtte godkännas såsom högre elementar-läroverk och vissa lärare derstädes erhålla rätt till tjenst-års-beräkning; N:o 114, i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera elever till universiteten; samt N:o 115, i anledn. af väckt motion om utsträckt fraktningsrätt öfver Kalmar sund för personer, boende emellan färje-platserna Röhälla och Fröbygårda på Olands vestra kust.
Så långt hennes mångsidiga verksamhet tillät, följde hon med sin tid, och särskildt på ett område följde hon alltid med den, och det var, när fråga väcktes om, huru man skulle fostra ett andligen och lekamligen starkt och sundt släkte. Därför var hon så intresserad af skolorna, särskildt elementarläroverken för flickor; och i det, där hennes egna döttrar fingo sin undervisning, var hon af föreståndarinnan en gärna sedd mamma, med hvilken lärarinnorna tyckte om a t t i uppfostringsfrågor få utbyta tankar. Från ' ungdomen hade hora varit van vid allt slags arbete, och med sina tjänarinnorf hjälp sydde hon, ända tills barnen blefvo vuxna, deras kläder, och ända till sitt lifs slut väfde hon åt make och söner kostymtyg och klädningar till döttrarna; men med hennes utpräglade sinne för skönhet, älskade hon dock framför allt a t t pryda sitt hem med konstväfnadcr. Handarbetets vänner hade i henne en af sina bundsförvanter. Besök där gjorde hon gärna, och försedd med nya mönster återvände hon hem för a t t med spole och nål skaffa ännu flere vackra textilarbeten, eller för hvad de inbragte på annat sätt öka hemmets trefnad. Kort före sin död fick hon se en person väfva flamskt, och strax var hon färdig a t t skaffa sig en väfstol och själf lära sig väfnadssättet. Hur mycket ho.n än älskade detta sitt vackra arbete, så när hälst hon behöfdes på ett annat område, var hon färdig a t t skynda dit. Majorskan Atterbom var född sjukskö- terska och hade de läkares, som vårdade de sjuka, fulla förtroende. Vid ett tillfälle då hon efter flere operationer skötte sin man, sade den värderade kirurgen dr. Allerik Lindh: » Fru Atterbom, det bra, som om jag själf hade gjort det. » I första hand var det naturligtvis make, barn och tjänare, som fingo vid sina sjukläger mottaga hennes behagliga, ömma omsorger, men äfven släkt och vänner kunde så långt hälsa och krafter tilläto få räkna på hennes hjälp. Fru Atterboms deltagande för de lidande glömmes aldrig. Hon förstod så väl andras smärta och hade.
Iso. Alle Embetsoch Tjenstemän samt Betjente af Hof-, Civil-, Minister-, Militäroch Ecclesiastik-Staterne, äfvensom vid öfrige allmänna Verk, privilegierade Bolag och Inrättningar, af hvad beskaffenhet de vara må, i städerne och på landet, skola för Bil. till Bev.-Vtslc. Bet. år i8Si, N:o i. 1 2 Förslag lill Bevillnings-Stadga. Tre för hundrade; kommande den lön, som är indeld ekler utgår i spanmål eller andra persedlar, att förvandlas i penningar, efter den för orten, der lönen utgår, näst före taxeringen satta markegång, enligt hvilken lönen åtnjutes. 2:o. Den, som på flere ställen eller olika orter åtnjuter löne-inkomster, skall, för deras sammanlagda bélöpp, på ett ställe taxeras. 3:o.