Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag betviflar icke att afsigten med lagförslaget i så måtto kan hafva varit god; men tror att mycken varsamhet fordras vid ifrågav:de lagstiftning, så att icke sedernas förfall deraf kan blifva en följd, ty hela samfundets bestånd hvilar på de smärre förbunden emellan makar, föräldrar och barn, och derpå att dessa band icke lossas, utan hållas i helgd; men fåfänga skola i många fall blifva bemödanderne att bibehålla dessa band genom de medel, religion och sedelära erbjuda, om ej dessa bemödanden af yttre lag och samhällets straffmakt understödjas, men deremot lasten tillåtes, till allmän förargelse, ohöljd och onäpst träda i dagen. Ar det väl, för att ej uppräkna alla möjliga fall, måhända utan exempel, att både man och hustru, hvar å sin sida, bryter äktenskapsbandet och, med ömsesidigt undseende, fortsätta en lastbar lefnad? Instämmande i den reservation, som en af Högsta Domstolens aktade ledamöter afgifvit vid granskningen af ifrågav:de 17:de kap. 3:dje §:n och 18:de kap. 9:de §:n, och som enhälligt blifvit understödd af det Riks-Stånd, som företrädesvis har religionens och sedernas vård sig anförtrodd, yrkar jag att icke någon undantagslag må godkännas i afseende på åtal för ifrågav:de brott, utan de hädanefter, som hittills, få vara åtal underkastade; anhållande jag att mitt anförande må få till Lag-Utsk:t remitteras. Uppå härefter framställd propos., blef detta anförande till Lag-Utsk:t remitteradt. Föredrogos och lades till handlingarne från de öfriga RiksStånden ankomna prot.-utdrag, nemi. från Preste-St. för tiden från och med den 17 sisth I)ec. till och med den 14 dennes, från Borgare-St. för tiden från och med den 13 sisth Dec. till och med den 18 dennes, samt från Bonde-St. för tiden från och med den 17 sisth December till och med den 14 dennes.
Jag har således velat offentligen protestera emot detsamma, på det att åtminstone mitt minne måtte varda fredadt från förebråelsen, att jag, med min röst, bidragit till en åtgärd, sora hotar att återkasta Svenska Nationen i dess, så nyligen undansluppna rälllöshets-tillstånd i afseende på måttstocken för alla värden och all egande-rätt, samt att, i och med detsamma, tillintetgöra all håg till förkofran och all säkerhet om oeconomiskt oberoende hos Nationen, äfvensom allt förtroende till dess Representanters löften och försäkringar.” Uti Herr Stuarts reservation hafva Herr Grefve Gyldenstolpe och Herr Doctor Engeström instämt; af Herr Doctor Lindforss: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut, rörande Riksdagsfullmägtigen Herr JVosrns motion, om Creditiv i Banken för Riksgälds-Contoret å 5oo,ooo R:dr, och åberopar såsom skäl Utskottets egna motiv för afstyrkande af Herr Nordenankars motion, rörande Bankens rättighet att inlösa Riksgälds-Contorets obligationer, emedan jag anser dessa bägge motiv i grunden ega enahanda syftning.” Häruti har Herr af Rolen sig förenat; af Herr Prosten Åstrand: ”Då Banco-Utskottet väl utvecklat, att det äskade Creditivet med de af Utskottet föreskrifna vilkor hvarken strider emot andan eller bokstafven af Rikets Ständers vid denna Riksdag om Bankens rörelse fattade beslut, men underlåtit att framställa de förhållanden, hvilka göra samma Creditiv för Riksgälds-Contoret oundgängligen nödvändigt; vill jag kortligen utveckla dessa förhållanden och skäl för tillstyrkande af Creditivets beviljande. Af Stats-Utskottets Betänkande N:o 4^0 ser man, att 3:ne Riksstånd beslutat, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret skola för Contorets behof företrädesvis begagna lån, betalbara vid anfordran eller på uppsägning.
Ting saken hos domaren angifvit; samt slutligen att, ehuru det visserligen i allmänhet måste anses betänkligt att bevilja eftergift af ansvarsskyldighet, i följd af ingången uppbördsborgen, det å andra sidan ingalunda vore med rättvisa och billighet fullt öfverensstämmande, alt Gyzanders enka, som genom sin sons och mågs inträffade concurser blifvit utan eget förvållande bragt i torftighet, nu skulle, i följd af de öfriga sterbhusdelegarnes obestånd eller medellöshet, nödgas ensam vidkännas betalningsskyldigheten i och för ifrågavarande borgensförbindelse, hvilken, utan hennes vetskap eller samtycke, blifvit af hennes af hennes aflidne man i lifstiden ingången; och har, på grund af de sålunda förekomne bevekande förhållanden, blifvit af flere Ledamöter af Presteoch Borgare-Stånden yrkadt, att Bruks-Idkaren Gyzanders sterbhusdelegare måtte förunnas eftergift af den ena, på dem belöpande, hälften af merberörde borgenssumma eller den andel, som af medcautionisten Wedelius arfvingar icke lagligen kan utbekommas, äfvensom befrielse från skyldigheten alt för samma belopp erlägga förskrifven ränta. 4 Stats-Utskottets Memorialj iV/o 553. Utskottet, som i behörigt öfvervägande tagit de inom Presteoch Borgare-Stånden i ämnet raeddeldte ofvanberörde uppgifter, har likväl af desamma icke hemlat anledning alt frånträda, hvad uti det förra, af 2:ne Riks-Stånd godkände, Utlåtandet blifvit an förd t. Slockholm den 27 Maj 1841. Reservationer:
Maj 1802, den 18 December 1801) och den 23 Sept. 1823 meddelade stadgande» måtte upphäfvas och Kungsöhrs skog och utmark ej anses mera fredlyste, än hvarje annat hemmans egor, samt Åkerbo Härad följaktligen få oanmärkt taga grus till sina vägar, der det tjenligast funnes. De af motionären åberopade Kongl. Rescript innehålla följande, nemligen Kongl. Brefvet den 7 Maj 1802: att, i anledning af väckt fråga, huruvida något annat tjenlig! ställe till väg-grushemtning för allmogen uti Åkerbo Härad funnes, än sandåsen vid Kungsöhrs stall, samt om beskaffenheten af denna ås möjligen kunde tillåta dess upplåtande till grustagning utan vanprydnad för kungsgården, eller äfventyr för de der befintliga ekar och annan löfskog, Kongl. Maj:t ansåge betänkligt ”att lemna Nådigt tillstånd till grushemtning hvarken å den vestra eller norra delen” af nämnde ås, helst allmogen egde tillfälle alt både på Malmön och vid Björkmanstorp hemta tjenligt 8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottem Utlåtande, N:o 16, grus till väglagning; Kongl. Brefvet den i5 November 1802. att, sedan Kongl. Maj: t, rörande tillämpningen af 25 Cap. 12 §.
S.ändets urgamla Privilegier, an af karlek till ett, åtminstone likaså urgammalt, Fädernesland. Herr kotklieb. Som, efter min tanka, fräga ej har ar om indragning af BistoppsEmbetena är stridande mot Regeringsformen och PresteStän, dets Privilegier, utan huruwida den bör upptagas och pröfwas i sammanhang med Herr IKres förslag, fär jag ödmjukeligen yttra, att jag för min del an» ser den samma böra behandlas särskildt. Kongl. Secreterare» Ikres förslag äsyftar en ärsledighet för tjenster och Embeten: denna fräga deremot äsyftar cn ledighet pä obestämd tid: och dä den samma ej eller ar wäckt i anledning af Herr Ikros förslag, synes den mig as dubbla stät icke böra annorlunda an särskildt af StatsUtflotlet upptagas och pröfwas. Herr von llkau5rvoIL Den warda Ledamoten som stst talade, har sä yttrat hwad jag hade arnat anföra, att jag nu blott fär tillägga den erindran; att om besia Embeten bibehällas, dä först uppkommer tzen frägan, om, de dem ^följande inkomster böra wid D«in 14 November. 72Z tvid inträffande vacancer innehällas under ett ärS tid. Säled-s bör efter min tanke, först afgöras, om BijkoppsEmbeten böra indragas. Blifwer bestutet häröfver nekande, bör det pröfwas huruwida de kunna wid innehafwarenS afgäng sta ledige pä bestämd tid: Och sist kommer äfven i bekracktande huru, i fall dertill jakas, inkomsterna böra anwändas. I följe häraf får jag förklara att jag till alla delar instämmer i den tanke, som i Herr kälilmrn-s särflildta yttrande innefattas.
Hvem har väl den största lätthet, att af Capitalisten uttaga, hvad denne till Staten bör gifva, antingen den, som befinner sig i ett - öd.vunget behof af dess Låne-biträde, elle*- Suter), som med all den magt, hvilken är lagd i Styrelsens hand, med alla de medel, all den kraft Lagen ger, kan det befalla ? Som redan ett Stånd antagit Bevillningens utgående efter behållen Inkomst, torde ej fråga böra uppstå om Bevillning af behållen Förmögenhet, utan af behållen Inkomst ; vid uppgift af denna, bör afdrag få göras för bevisliga skulder, Låntagarens uppgift på des? Den 24 Martil 3 f. m. 347 sa controllerar I ångifvarens på dess fordringar Tillika bör en Ölverflöds afgift bestämmas. Man invänder : 1:0 Att ändå ej Capitalisten åtkomma, emedan han uppsäger sitt Capital, om Låntagaren ej förtiger sin skuld, eller ej sjelf vill erlägga Bevillnings-procenten. Jag nekar <j , att så ofta mäste hända, men enligt 1812 och 1815 årens Bevillnings-principe, åtkom man Capitalisterne nästan aldrig, 18 to års dock oftast. Om en del af dessa Medborgare skulle vilja undansnilla Staten dess rätt, bör sådant ej föranleda till den, Capitalisten i allmänhet föiolämpande slutsats, att de alla skulle hysa lika låga tänkesätt. Det förhåller sig härmed, som med Tullförsnillning. Oaktadt denna ofta äger rum, inflyta dock betydliga Tullmedel. 2:0 Att r 8 f o års Bevillnings-principe med* förde nödvändigheten af edgång och gjorde många menedare. Jag för min del finner skillnaden ej så betydlig emellan en menedare och en bedragare eller försnillare af Kronans rät». Utomdess nämnes icke i Stallmästaren voa Törnes förslag något om edgång. 3‘0 Att det vore obehagligt för en hvar att bero af andras godtycko, i anseende till uppgiften om sin behållna Inkomst. Men är det väl behagligare att bero deraf, i afseende på uppskattning af sin Egendoms värde?
Öret, så ansåg Utsk. detta mynt ej utgöra någon enhet i det blifvande decimalsyslemet. Visserligen kan man säga att half-öret utgör 5J0:del af R:drn, men det kommar ändå att vara ett brutet tal, såsom halföre betraktadt, hvilket Utsk. sökt undvika, och på den grund uteslöt halföret från sitt förslag. Dessutom äro tiderna numera så förändrade, att ett mynt å ^ Öre, äger så ringa värde i den allmänna rörelsen, att det knappast kan användas annorlunda, än såsom grindpenningar. Dock vill jag ej motsätta mig, att ett mynt på £ Öre finnes, efter man så enträget yrkar derpå. Man har sagt, att den fattigare folkklassen skulle förlora, om minsta myntet blefve 1 Öre. Jag är deremot af motsatt tanke, och anser det vara en vinst för den fattiga, att han erhåller ett helt Öre, vid alla tillfällen, då han annars bordt bekomma ^ Öre, emedan sådant mynt då icke finnes att tillgå. Frih. Tersmeden: Det kunde möjligen synas af mitt förra yttrande, såsom min mening varit den, alt ställa första delen af denna punkt i sammanhang med frågan om kopparutmyntningen, roen mitt yttrande var egentligen endast föranledt af livad Hr von Hartmansdorff före mig anfört. Det är klart för hvar och en, som med npmärksamhet genomläser punkten, alt den kan bifallas, utan att R. o. Ad. derigenom bundit sig i afseende å beslutet om präglingen af skiljemynten, ty nu är endast fråga om sättet för de offentliga räkenskapernas förande och huruvida brutna tal af Öret skola deri uptagas eller icke. Jag anser derföre, lika med Frih. Palmstjerna, att denna del af förevaride punkt bör af R. o. Ad. bifallas. Vidkommande punktens sednare del, yttrade jag nyss, att den borde återremitteras, men jag får nu hos R. o.
Med Berättelse om Banko. WerketS tillständ och styrelse. 1. B. p. iol. Om Ligvidations-sättet emellan Banken och Stats.Wer« ket. l. B. p. 104. Bilagor, p. z6o. Om förhöjning i Dag. och Rese-Tractamenttt för BankoRcvisorerne. I. B. p. 585- Om Actie-ägarnes i Äbo Discont äterbekommande af deras i Banken deponerade silfwer, lB. p. 68-. Om Annnitets Läne-SysteMet. ll. B. p. Lzi. A 2 Lane», Anm. l. B., l. Bandet, ll. D., tt. Bandet. M.D., Bandet, Lanc o - ut sk o t tet; Om Län till Allmänna Magasins-Jnrattningcn. II. BP. 26-1- Oin Iernwerks-rörelscn, med Bilagor. II. D. p. ;co. lil. B. p. >68- Se widare Statsoch Lanko-Utsiotken. Ler ätt ekfe, VM hwad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdagen, l. Bp. 7- Lewillnings-Utskottet; Detänkanden, MiAioria! och Protocolls.Utdrag: Om bestämmandet af Skydds.afgiften,' afwcnsom af Branwins-Bewillnmgen för mindre Hemmansdelar inom L-ulilacls Län. I. B. p. 192. Om förckomne hinder och swarigheker wid werkställigheten af LbsekL-8igi!l3tL.Forordningen. B. p. 268- Om Anmärkningar wid Vewillnings-Förordningen. l. B. p. 648. Dv. 26. Om Förklaring i wista delar af Bewillnings-Förordnin. gen. II. B. v164. Angäende Omständigheter till iagttagande wid Uppbörden af Dewillningen utaf Officerare och Tjensteman wtd Regementerne. II.
Utskottet har ansett en dylik åtgärd icke kunna påskynda, utan tvärtom troligen fördröja arbetet, alldenstund hufvud-grunder ingalunda kunna beslutas, utan att deras lämplighet till hvarje förekommande detalj-fråga varit på förhand pröfvad och bestämd; och ämnet hade således måst i hela sin vidd genomtänkas, innan det varit möjligt att stadga grunderna för detsamma. Att besluta särskildt om grunder hade då icke blifvit kortare arbete än att besluta om det hela; och om det än kunnat taga något mindre tid att yttra sig om grunderna särskildt, så hade dock ärendets behandling hos Riks-Stånden blifvit dubbel och följaktligen säkert vida långvarigare, än då grunder och detaljer nu framläggas på en gång. Följaktligen ansåg Utskottet sig icke böra tillstyrka någon åtgärd med anledning af herr Hjärnes motion; och för närvarande är en dylik åtgärd icke nödvändig. Den enda åtgärd, Utskottet trott kunna bidraga till ärendets påskyndande, har blifvit vidtagen, nemligen att dela frågan och, såsom nu skett, först afgifva förslag till tillverknings-lag; och skall förslag till försäljnings-lag följa. Bih. till R. St. Fråga har hos Utskottet varit väckt att meddela Rikets Ständer en fullständigare öfversigt af utländska lag-stifningar öfver detta ämne 5 och ganska fullständiga och värde-fulla uplysningar och handlingar hafva, genom den beredvillighet, hvarmed H. Ex. Stats-Ministren för Utrikes ärendena gått Utskottets önskningar till möte, från Kongl. Maj:ts Beskickningar hos främmande magter till Utskottet inkommit. Men Utskottet, sorn till ledning för sin egen öfvertygelse begagnat handlingarna, anser sig icke kunna, utan allt för stor vidlyftighet och tids-ntdrägt, meddela Rikets Ständer något mera om de utländska lag-stiftningarna, än som här ofvan förekommer angående beskattningens grund och belopp, kontrolleringssåttet och hvad härmed sammanhang äger. En tabell, som utvisar antalet af de under år 1852 anmälda bränvins-redskap, har, på Utskottets föranstaltande, blifvit utarbetad och skall, så snart densamma är tryckt, blifva till Riks-Ståndens ledamöter utdelad. Stockholm den 31 Mars 1854.
I öfrigt är jag öfvertygad, att, om i det reglementariska föreslås en fördelning af Discontfonden mellan Jordbruket och öfrige Näringar, äfvensom af förändringen med afbetalnings terminerne för Jordbrukets Discontlån, det utan fara kan bifallas, men efter min tanka blir det i alla fall de förmögnare af Jordbrukare, som då framför de andra få låna, i händelse vi nu bestämma Disconträntan lägre än den lagliga. Herr von Decker, Carl yohan.- Om afsigten med den beredda tillgången att låna i Discontväg, Ridd. och AdProt. VI Band. 63 994 Den 19 Julii e~. m arden, att underlätta Handeln, Näringarne celi Jordbruket, så bekänner jag, att det verkligen är en förunderlig sats, att de låntagande skola vara mera belåtna med en högre än en lägre ränta. Den farhåga man här yttrat, att en lägre ränta skulle locka flere länsökande, och att de, sorn bodde närmast till Discontorten,' skulle först sätta sig 1 besittning af lånemedlen, äjj en skräckbild, som ej bör förvilla oss. Om någon möjligen skulle blanda sig med en så litet lönande handtering som den , att upptaga Discoatlån mot 5 procent för att sedan utlåna penningarne mot sex, så lärer ini gen missunna honom den lilla förtjensten; och jag är för min del öfvertygad, att landtmannen eller den ifrån Disconten aflägse boende lånsökanden lika gerna lar lånet enskildt af spe« eulanten mot 6 procent, som af Disconten för fem, enär räntan i senare fallet genom tillägg af en half procents provision, vid hvarje omsättning, icke blir mindre. Jag anser således Disconträntans bestämmande till 5 procent vara det nyttigaste och minst tryckande för låntagaren ; äfvensom denna ränta , efter alla tiders erfarenhet , är deri högsta , som Jordbruket och andra Näringar kunna bära. Jeg är hvarken Stockholmsbo eller Götheborgare, och kan således icke komma i tillfält le att begagna den industrie, hvarom här va* rit fråga. Jag är landtbo, men jag måste högt förklara, att både jag och hemmavarande
Der är således den bestämmelse, som Herr Cederschjöld sökt, men ej velat för Ståndet framställa, att nemligen samma dag, då kallelsen uppläses, samma dag socknestämma ock skall utlysas till Elec - Den 12 Februari i f. ra. tors-val. Det liar blifvit yttradt, att Konungen utfärdat kallelse till Lagtima Riksdag. Detta är origtigt. Konungen bär blott påmint auctoriteterne, att ställa sig RiksdagsBeslutet, ocb de deruti citerade Grundlags §§. till efterrättelse, på grund af den kallelse, som Rikets Ständer sjelfve vid Riksdagen låtit införa i RiksdagsBeslutet. Ku är det förhållande, att om, vid RiksdagsBeslutets allmängörande, valen genast skulle förrättas, skulle i landet blifva en hel massa af medborgare, som ej kunde tilltalas för gäld, ej häktas för brott, emedan Rikets Ständer ej voro närvarande och deröfver kunde yttra sig. Derföre har man ansett tydligt, att föreskriften i 51 §. RegeringsFormen om Urtima Riksdag skulle, hvad tiden anginge, vara den, sorn borde iakttagas i afseende på valförrättningarne till Lagtima Riksdag, på det att ej detta missförhållande emellan medborgare skulle kunna inträffa. Det är således klart, att ii §. Riksdagsordningen behöfver den rättelse, hvarom, enligt hvad en värd Ledamot gifvit tillkänna, fråga skall blifvit i behörig ordning väckt, och hvilken för närvarande finnes hvilande på ConstitutionsUtskottets bord; den nemligen att valen skola förrättas sist 5o:e och innan den 3o:e dagen före Riksdagens början. Men här är ej fråga om öfverläggningar, rörande Grundlagens förändring. Sådane få ej i Ståndens plena förekomma, och kunna ej 188 Den 12 Februari i f. m. här upptagas och pröfvas, utan måste af ConstilutionsUtskoltct behandlas, och först derefter kunna vi, i grund af 56 §. RegeringsFormen, derom öfverlägga.
Ständers Bewilmmgs samt Allmänna Veswärs och OccouomiLUlskott, att Riksens Ständer ma hoö Kongl. Majit i underdånighet anställa, det Nådigt påbud genast mä utfärdas, med underrättelse, att Bränwins-Bränningen i Riket efter detta ars stut widare och intill dest annorlunda warder förordnat, får oafbrukik ucöjwas pci lika fäkt som förut; men atkBewiliningsmfgiften förBrans wins. bränningen skulle för nästa ar utgöras i enlighet med hwad uli nya Författningar härom kan bliswa stadgadt, star, till kemnade Preste-Ständet dest bifall; hwarom de Re - 62 Den z Iamrarir spcctiwe Mcdstanden samt bemalte Utsökt stulle wordsamt och wänligen underrättas. lät iujora. Lx krotocollc». I. II. Almgvist. S. D. Efter uppläsande af Riksens Högloft. Ständers-Jemrnings - Urstottö Förslag lill fullständig Rebaction af de §. Z. uti den projeclerade Riksdags Ordningen, hwilka fuunitS fordra mer eller mindre huswudjakijg ändring, beslöt Prest Scändet att berörde förslag till aila delar godkänna; hwarom »vördsam och wänlig underrättelse stalie de Respectiwe Med/Standen samt bemälte Ucstott lämnas. lär lu^ra blx Istotocollo I. O. ^Imjavik. Utdrag af Protokollet, hållet hos Högwördige Präste-Ståndet den iz December 1^09. S. D. Ankom och upplästes Hederwärda Bondk-Standecö Protocols-Utdrag af förledne gärdag, innehållande nopad staga om bemalte Stånds under, st-ist a den Wal-Zlck, som innefattar Riksens Högloft. Ständers beslut angämde Hanö Kongl. Högheis Prins /rlä61ä5'l'8 urwäljande till Swea Rikets KromPrinS.
patron flyttade samma år, m a n ä n d r a d e dit Mörk med och sin hans unga nyvunna fru lycka och sina rika vårljusa f ö r h o p p n i n g a r, h a d e kaprifolierna men blommat då hade hade doftat in glöd genom Och — Mörk icke just de haft ja, gjort något vidöppna nublommade nog det, de gjorde nu, berusande, sagodrömmarnas tvänne skulle som lyrik och hjärtedörrar. de förstås, ha undrat öfver, fru o m de m e n det var länge, länge själft besparat hvem skulle o c h skötte gården o c h framför Hvarje lördag band h o n minneskransar åt de till v a r så stilla. kära, o c h h o n hennes och Hon med hade det varma då. det kesta, då mistat mycket, var Det gafs trångt o m utrymme de låga genljudit hjärtat. d e n lilla f r u n gammaldags af muntra en tid, på Brinrummen hade u n g a röster, och raska steg hade mätt d e bländhvita golfven. I trädgården kvittrade hela sommaren i ända s m å fåglar, icke just k l ä d d a i fåglaK. Juvelerare A N D E M 1 Jakobstorg1 O I det henne, vilja hade hon ofta d e t offret h a d e ödet tänkte h a n bittert, ha en sådan stackare som han. var m a r e, s o m aldrig lärt sig g å v ä r l d e n s trampade allfarväg; ömtåliga, lätt sårade skygg och naturligtvis finkänslig naturs hela hade sökt Moderns helande ö m - hålla h v a d h a n förlorat, honom skadeslös nyss bort de slå h e n n e mig, så åt inte har gosses » Ah i kväll. Han så naivt p å, att hensjälslif låg duktigare en utbredd gå n u icke Fråga bara inte mera J a g är verkligen g a n s k a trött efter ska vi vakna i pärlhumör. » kysste h e n n e h j ä r t l i g t till Morgondagen den, som henne. du och oroa dig för det. » den gamla ängsligt. H o n trodde igen.
Ståndets beslut rörande föreslagna tjenstgörings-penningarnes inberäknande uti lönerna för tjenstemännen ansågs äfven böra tillämpas i afseende på Banko-verkets vakt-betjening, med hvilken förändring Utskottets förslag till lönings-stat för berörde betjening gillades. Hvad Utskottet i öfrigt, beträffande ifrågavarande löne-stat, äfvensom de under rubriken "Särskilda arfvoden och anslag” upptagne belopp, yttrat och föreslagit, blef af Ståndet bifallet. Slutligen lemnade Ståndet sitt bifall till hvad Utskottet tillstyrkt och hemställt å sidorna 72 och 73, rörande dels tiden, då nya aflönings-staten skall begynna tillämpas, dels medgifvande, att de verkets tjenstemän, som innehafva konstitutorial eller förordnande och icke på den nya staten komma i åtnjutande af lön till samma eller högre belopp, än de för närvarande uppbära, må, under föreskrifvet vilkor, intill nästa riksdag från indragnings-stat tilläggas nu innehafvande lön; hvaremot Utskottets slutliga tillstyrkande angående förändrad lydelse af 36 § i reglementet ansågs, såsom en följd af Ståndets beslut rörande tjenstgörings-penningarnes inberäknande under lönerna, hafva förfallit. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Memorial N:o 316, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut angående ifrågaställd ersättning och belöning åt Professoren Nycander, för en af honom uppfunnen röst-räkne-machin, godkände Preste-Ståndet, med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, den föreslagna voterings-propositionen. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 307, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående skatteförsäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungsladugård 1 Götheborgs och Bohus län. Dih. till R. St.