Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directionens sistnämnde underdåniga berättelse, 1808 års Räkenskaper är» de, som egentligen skola utvisa Ma* gazinens och Renteriernas tillstånd och behållningar vid den tid det ena och andra måste till Ryska Magten öfverlemnas, och da endast genom dessa Räkenskapers granskning och jemförande med föregående årens redogörelser, samt dertill hörande handlingar, kan utrönas, huruvida hvar och ens förvaltning och redovisning varit laglig och fullständig, hvilket utgjort hufvudsakliga före - 344 Den 8 Mars', föremålc-t för Svenska Ombudens befattning^ sa frar ock för slik gransknings och jemförelse» be. Iröriga verkställande, nödvändigt erfordrats att få del af bägge förenämnda års Räkenskaper. Högst oväntade afslaget på Ombudens billiga ansökning derom, har, efter Kongl. Directionens berättelse, således vållat deras overksamhet, ock torde äfven medföra den följd, att medel, som ena eller andra Kronan tillkomma bort, få saklöst stanna i egennyttiga Uppbördsmäns och Redogörares händer. Kongl. Directionen, af sådana omständigheter föranledd, hemställde derföre, i dess ofta nämndö sista Berättelse, underdånigst till Konungens INådiga pröfning och godtfinnande, om Ombuden skulle återkallas och förrättningen tills vidare uppskjutas. Genom ofvan nämnde Nådiga Bref till Kongl. Directionen af den 22 Januari 1812, blefvo Omhuden, till undvikande af ytterligare betydlig kostnad för deras underhåll och resor, återkallade, och Kongl. Directionen anbefalld att till Banco-Commissarien Bruncrona, som i afseende på Bankens fordringar sig i Finland då uppehöll, uppdraga bevakandet af Magazins-Inrättnihgens fördelar, så vidt omständigheterne då medgåfvo, och i hvilket afseende Kongl. Directionen ägde att till honom utlärda alla i berörde hänsigt nödiga föreskrifter, : Banco.’ Den 8 Mars* 345 Banco-Commissarie!! Bruncrona* till Kongl. Dlreciionen afgifne Rapporter utvisa, att förhållandet dittills icke blifvit förändradt.
A och B afgifna, förslag till tillägg i 5 § Tryckfr.förordn. måste förfalla. Beträffande de af Preste-, Borgareoch BondeStm yttrade meningar om en förändrad organisation af juryinrättningen, så, då inga redactionsförslag i detta afseende blifvit uppgjorda, och endast bestämda redactioner kunna till en annan riksdag blifva hvilande, fann R. o. Ad. de tre öfriga Ståndens ofvannämnda yttrade meningar icke i deras nuvar. form kunna blifva föremål för någon sammanjemnkn. enligt 56 § Reg.F., utan böra förfalla; R. St. likväl obetaget att, om i laglig ordning några redactionsförslag i detta afseende Den u Februari e. ra. B. St. underställas, tunna samma förslag äfven vid denna riksdag i föreskrifven ordning bereda; voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer Constit.Utskrs memor. N:o 77 att läggas till handkna. Hr von Hartmansdorff: Jag har visserligen ingen-, ting att säga emot uppställningen af denna propos., emedan min mening blifvit ut tryckt i contraproposm; men jag reserverar mig emot det, efter mitt förmenande, grundlagsvidriga sätt, hvarpå R. o. Ad. behandlar denna fråga derigenom, att en så-» dan ja-proposition är framställd, som den Hr Qr. o. Landtm, nu låtit R. o. Ad. föreläsas. Jag öfverlemna!' både till dem, sorn äro inom och utom detta Hus, och till efterverlden, som skall läsa våra förhandlingar, huruvida man vid detta tillfälle haft den samvetsgrannhet om grundlagen, soni ålegat oss något hvar. Frih. Boye: Jag begär att få till prot. förklara, att jag i allo instämmer i den reservation, Hr v. Hartmansdorff afgifvit. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som faijer: Ja — 69. Nej — 55. Upplästes och Iades på bordet nedannämnda inkomna utlåt: n från ConstitutionsUtskottet: N:o 79. till R. o.
Jag inskränker mig således lill att omnämna alt i dem utreddes på ett uplysande och tillfredsställande sätt skillnaden emellan pappersmynt och 1,treJilpappcr, och nödvändigheten att bibehålla det förras metalliska värde orubbadt, om man ville undvika de största vådor, jemte den nära lika viglen, alt i möjligast ringaste måtto rubba de förhållanden, i hvilka allmänna rörelsen satt sig, endast tryggande dem mot skakningar. Dessa mål afsåg ock Billen. För den stora Engelska Banken stadgades, att dess sedelstock utöfver hvad som motsvarade dess egande behållning i guld och silfver, icke fick öfverstiga 14 mill. £ St. med nedanför förekommande undantag, att ingen af redan befintliga Privat-banker fick öka beloppet af dess utelöpande sedlar utöfver hvad delta i medeltal linder sednaste 2 år hade utgjort, och alt ingen framdeles upstående Privat-bank fick utgifva sedlar, men alt om någon af dem, som redan egde en sådan rätt afstod derifrån och enligt öfverenskommelse med Engelska Banken inskränkte sig till att röra sig med dennas sedlar, kunde denna erhålla tillstånd att öka maximi-beloppet af sin sedelrörelse med | af det belopp den Privat-bank egt rätt hafva utelöpande, som nu uphörde att utgifva egna sedlar. Då Engelska Bankens kapital-öfverskott eller behållning ungefär motsvarade den summa, hvarmed dess sedelstock fick öfverstiga dess reela fond, gafs härigenom en säkerhet för denna sedesrörelse, och då derjemte beräkningen var så gjord, att Banken, hvars metalliska kassa vid tidepunk - 458 Den 15 Mars f. m. ten af Billens genomgående var ovanligt stor, kunde öka sin då utelöpande sedelstock med 8 mill. £ St., d. v. s. med detta belopp i nya sedlar ersätta ett motsvarande, som inginge för guld eller silfver, uttagna till utförsel, var på en gång säkerhet lemnad mot öfverdrifna sedelemissioner, och tillräckligt spelrum gifvit för dessa att fylla rörelsens behof under tillfälliga handelskriser. I afseende på Privat-bankernes sedelulgifuingar afsåg
Herr Grefven och Landt-Marskalken för. klarade, att då af den i ämnet föregångna discussion vöre utredt, att många bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter önskat, men an - 5o6 Den 17 Mar Lii, dra deremot bestridt offentlighet vid Ståndets öfverlåggningar, och första Irågan sorn borde af Ridderskapet och Adeln afgöras, således blott vore om offentlighet skalle medgifvas eller icke samt någon annan nuance derutöfver icke skäligen syntes kunna i voterings-propositionen innefattas, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken för dess del, att Ja-propositionen borde blifva enahanda med den Herr LandtMarskalken nyss förut framställt, samt Nejpropositionen, att Ridderskapet och Adeln icke medgaf offentlighet vid sina öfverlåggningar. Grefve af Ugglas, Gustaf: Jag får blott underställa Höglofl. Ridderskapet och Adeln, om icke orden för närvarande kunde i contra-propositionen intagas. Herr Grefven och Landt Marskalken före-, slog derefter följande voterings-proposition: Den som bifaller att, såsom RiddarhusUtskottet föreslagit, offentlighet vid Ridderskapels och Adelns öfverläggningar må äga rum, under förbehåll att, efter särskild pröfning, få framdeles bestämma sättet och verkställigheten af berörde offentlighet, skrifver Ja; Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, ansea Ridderskapet och Adeln för Den 17 Matt ii. närvarande ej hafva medgifvit offentlighet vid Ståndets öfverläggningar. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs. Sedan 43, 44, 45 och 46' §. §. i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ^ till 4 eftermiddagen 5 och befunnos efter voteringens slut, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-sedlarne öppnade, röi sterne hafva utfallit som följer:
Det måste väl medgifvas, ”att de segelbara vattnen tillfrysa och under en dryg del af året hämma vattenkommunikationen;” men den omtänksamme köpmannen i de inre sjöstäderne försåge sig vanligen, medan öppet vatten ännu funnes, med sina varulager för vintern, helst räntan på förlagskapitalet, isynnerhet på de större, tyngre och mindre värdefulla artiklarne, icke på långt när uppginge till samma belopp, som skillnaden mellan sjö- o,ch jernvägsfrakten. Likaså stöde bergsbrukets, skogarnes och tegelbrukens alster alla i för lågt värde, för att, annor. städes än der vattenväg saknades, begagna den dyrare jern vägstransporten; de kunde dessutom endast på öppet vatten exporteras, och de sistnämda blott sommartiden förbrukas. Deraf följde, att jernbanor, om de anlades utmed segellederna, icke hos oss kunde påräkna den större trafiken, och således ej heller hänföras till inrättningar af väsendtligt allmänt gagn, eller vara af något verkligt behof påkallade. Undersöknings-kommittéen erinrar likväl härvid, att om det ock, i ett land med så många naturliga eller konstgjorda segelleder som Sverge, mötte svårigheter att, vid systematisk utläggning af statens stambanor, öfver allt följa regeln att undvika deras utstakning utmed de segelbara vattnen, så vore dock alldeles nödvändigt, att undantagen blefve så få och af så ringa utsträckning som möjligt. Dessa allmänna satser hafva af undersöknings-kommittéen blifvit uttryckligen åberopade efter det vestra stambanans utläggande söder om Mälaren redan blifvit bestämdt, och frågan om den norra stambanan i följd deraf kommit i ett förändrad t skick. Andra länders erfarenhet, bekräftad genom en blick på Europas jernvägskarta, visar dock, att man der i detta afseende utgått från alldeles mosatta åsigter. I England t. ex. hafva jernvägar blifvit lagde nära kusterna, som de nästan oafbrutet följa. I Frankrike äro de segelbara och stora floderna Loire, Garonne, Rhone och Seine likaledes åtföljda af jernvägar. Likaså äro i Tyskland på båda sidor om Rhenfloden och nära intill densamma jernvägar anlagde; och både utmed Ens och Weser löpa jernvägar.
Anslaget tor alinia niia fattigvården i Stockholm. Af det å riks-statens 8:de hufvudtitel uppförda anslag till fattigvården i Stockholm och landsorterne äro 3,094 R:dr 8 sk. anvisade till fattigvården i Stockholms stad. Deraf äro 2,094 R:dr 8 sk., som blifvit anslagne till aflöning åt 3:ne fattigläkare samt till medikamenter för fattige sjuke, i likhet med hvad under de föregående åren egt rum, upptagna i Stockholms stads Nämnds räkenskaper i sammanhang med öfriga under denna myndighets förvaltning ställda medel. Med afseende å detta förhållande anmärkte sednast församlade Revisorer, att räkenskapen ej lemnade upplysning till hvilka särskilda ändamål stats-anslaget utginge; och har Stads-nämnden, uti häröfver afgifven förklaring, tillkännagifvit, att uti räkenskapen för framtiden skulle vidtagas den förändring, att deraf kunde inhemtas, till hvilka ändamål omförmälde stats-anslag vore användt. De återstående 1,000 R:dr äro anvisade till medikamenter för Stockholms stads och läns kurhus, hvilken inrättnings räkenskaper icke blifvit af Revisorerne granskade. Kongl. Kammar-rättens Aktorats-räkiiiiig. Räkenskapen, som innefattar redovisning för de, i följd af nämnde embetsverks Advokat-fiskals-kontors och Öfver-revisions-departements väckta åtal, tili betalning ådöm - da medel, liar ännu icke i Civil-räkenskaps-kontoret blifvit granskad. Den utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1855: — Uppbörd: Till betalning ådömda medel: Credit. Afskrifningar: • Leverering och uppdebitering: Balans till år 1857: Summa 257,955: 43. 6. — 213 — I sammanhang med granskningen af denna räkenskap, hafva Revisorerne, jemlikt föreskriften i 6:e § af instruktionen den 17 April 1841, gjort sig underrättade om de åtgärder, som blifvit vidtagna i afseende å redogörares proprie-balanser, hvilka vid 1856 års slut, enligt riks-liufvudboken, uppgingo till följande belopp:
Då det är både kändt och erkändt, att det största hindret för landets odling och ändamålsenliga bruknings-sätt år det barbariska beskattnings-sätt, som vidlåder större delen af skattejorden, synes tiden långt före detta vara inno att göra någon rättelse i qvarlefvan af feodalismens mörkaste tidehvarf. Något land på liela jordklotet kan icke uppsökas, der en så onaturlig beskattning linnes. Våra bröder Norrmännen blifva också temligen heta i rocken, då de få se våra skattelistor på jorden; detta bidrager icke så litet att göra dem misstänksamma mot Sverige. På alla dessa skäl anhåller jag att Rikets Högd. Ständer ville besluta lika med Stats-Utskottcts Inkomst-afdelning: - “får Utskottet hemställa att Rikets Ständer måtto uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utreda beloppet af ifrågavarande Landttogsgärd, samt derefter till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om och på hvad vilkor nämnde gärd må från ordinarie räntan uteslutas. “ Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. 5 \.o 15. (Litt. B.) Ank. till Exp.-Utsk. dan 19 Jan. 1860, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väcld motion om upphörande af tackjemstionden odi hammar shatten. (I, A.) Till Utskottet hafva blifvit remitterade följande, omförmälda ärende rörande motioner, nemligen: a) Inom Borgare-Ståndet af Herr Waern, C. F., sorn anfört, hurusom det genom så väl särskilda officiela utlåtanden som de årliga berättelserna öfver jernliandteringens fortgång af de auktoriteter, som deröfver utöfva tillsyn, vore fullständigt utredt, att den Svenska jernhandteringen befunne sig i en högst ogynnsam ställning, hvilken ej kunde tillskrifvas tillfälliga konjunkturförhållanden, och att sällan, om någonsin, ett säkrare bevis för en felaktig lagstiftnings menliga inverkan på ett lands industriella utveckling och välstånd förefunnits, än uti den Svenska bergslagstiftningens historia.
M:ls disposition utbetala det kapital-belopp, som, enligt ofvan anförda beräkning, erfordrades för anläggningen af jernvägs-stamlinien från Stockholm till Götheborg, med afdrag af sträckningen emellan Köping och Hult, om hvilken anläggning Vägoch vattenbyggnads-styrelsen då borde för Statens räkning genast gå i författning, i öfverensstämmelse med de planer och särskilda föreskrifter, som för sådant ändamål blefve af E. K. M:t fastställda och meddelade; f) alt hvad som erfordrades lill ränta för och amortering af de stats-obligationer, hvilka sålunda komme att af Riksgälds-kontoret utfärdas, måtte för åren 1856 och 1857 godtgöras af de å bränvins-skatten då influtna öfverskotts-medei; hvarjemte det skulle bero af Rikets Ständer, att för hvarje ny slatsreglerings-period besluta, huru berörda ränteoch amorterings-utgift borde bestridas; samt g) att, såsom hittills, på den enskilda industrien och företagsamheten i landet måtte få ankomma, alt företaga och utföra de smärre jernbanor, hvilka för kommunikations-behof af mindre utsträckning erfordrades, dock att ingen sådan bana, som kunde hänföras under egenskapen af allmän väg, måtte kunna sättas i verket, innan E. K. M:t, efter skedd anmälan om banans rigtning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse, och alt, då dylika kortare jernvägar, såsom, bland redan ifrågaställa, exempelvis de bi-banor, hvilka vore ämnade att med Köpiug-Hult-stamlinien sammanbinda städerna Askersund och Christinehamn, syntes förtjenta att med Statens understöd ihågkommas, det, likasom förut, borde på särskild pröfning i hvarje fall bero^ om och i hvilken mån dylika företag må af Staten understödjas, vare sig genom direkt anslag eller med lån utaf allmänna medel.
Maj f. m., pä bordet lagda betänkandent Wto 26, roed hemställan om årligt löne-anslag för en formbinderska vid bankens pappersbruk Tumba, samt angtde en elevs inöfvande i formbindning; Wto 27, i anledn. af väckt fråga om förändring i föreskrifterna, angtde förslitna småsedlars utbyte i landsorterna. Då nu ånyo föiedrogos Banco-Utskts, den 27 sisth Maj, på borget lagda betänk. Wto 28, rörtde dels uppsägning oell dels äfven omskrifning, efter ursprungliga myntvärdet, af de så kallade låne-banco-capitalen; och berättelse Wto 29, om bancofullmäktiges åtgärder och förvaltning på det hela, efter nästförflutna riksdag, blefvo de ånyo begärda på bordet, det förra af Hrr von Hartmansdorff, Au g., och Palmcrantz, Joli. Mauritz, och den sednare af Hrr von Hartmansdorff, Au g., och Gripenstedt, Joli. Au g. Ånyo föredrogs och bifölls BancoUtskts den 27 sisth Maj f. 111. på bordet lagda betänk. Wto 3o, i anledn. af väckt fråga att icke någon commissarie-beställning i banken må tillsättas, utan i närvaro af minst 2tne ordinarie ledamöter bland bancofnllmäktige af hvarje RiksSlånd. Företogs till pröfning StalsUtskts, den 3o sisth Maj e. 111., på bordet lagda utlåt. Wto i35, rörtde väckt fråga om kungsgården Halltorps på Öland återvinnande lill Kronan, 103 Den 4 Juni f. ta. Frih. Raab, Adam Christ.: Då jag går att yttra mig i detta ämne, får jag först tillkännagifva, alt min bror äger halfva denna egendom; hvadan jag icke kan anse mig opartisk i denna fråga, och skall icke heller rösta, i händelse det kommer i fråga atl derom anställa votering.
Riket stadliga steg, som beklageligen stedde äro, om de högre Ämbetsmännen, som omgifwit hans Person, och i synnerhet de, som warit kända at äga hans öra och förtroende, biträdt honom med goda räd, kraftigt afstyrkt det stadliga, i stället för at smickra och krypa; hade sjelfförsakelse af egne Ämbeten i det stället blifwit gjord, sä hade Riket ägt bade annat utseende och anseende, emedlertid dä nu ingen kan upwisa sadana upoffringar för Fä, derneslandets räddning, söre den timade Regements förändringen, anhaller jag för min del ödmjukast, det Herr Lieutenant källmans Memorial, som före Constitutionen ingafs, matte ifrän sitt hwilorum pä bordet, till granstning och tillämpning efter närwarande Rikets belägenhet, til ventilation och nogaste betraktande - Den 8 ^-ulli. 13? tande företagas; och boo jag den aran ödmjukeligen utbedja mig at fä häruppä Högwälborne Herr Grefwens och Landtmarffalkens proposition. Stockholm den 8 Julli 1809. Ropades af mänga proposition, men begärdes slutligen pä bordet. Friherre Leäerström, fLLvb, Säfom Ledamot af Banco - Utffottet förenar jag mig med Grefwe Amilton, rörande tryckningen af Banco - Fullmäktiges och Rewisorernes Proto. coller angående realisationsfrägan, dä de ingenting innefatta, som bör hällas hemligt. Genom ett sädant steg, och endast derigenom kunna Riksens Ständer lära känna hwilka sä wäl bland deras Fullmägtige, som Rewisorer framdeles förtjena deras förtroende eller ej. Herr Crefwen och Landtmarskalken crindrade, at Grefwe tt-rinilions motion redan wore lagd pä bordel, sä att deröfwer ingen ventilation nu kunde äga rum. Häri hördes Nidderffapet och Adeln instämma, men mänga yrkade, att det af Herr 1'älilmAn wäckta ämne, nu finge uptagas och afgöras.
För en Sågstock af hvad storlek som helst, må hända af tre längder, som kunde gifva i-J Tolft Bräder, eller för i lass Stör af 5o till 60 unga Granar eller Tallar, botes enligt 62 §. 3 Momentet samt 63 §. 2 Momentet af i8o5 års Skogsordning, 16 Skill. Banco. Vanligen uppskattas värdet i det högsta till lika belopp med Bölerne, som efter Lagens.allmänna grund i Tjursåker borde vara tre gånger värdet. Då kostar hvarje Tolft Bräder åverkaren 32 Skill. Riksgälds, och hvarje Tjog Stör 16 Skill, samma Mynt; men Skogsägaren får till sin ersättning, när andelen af Böterna inberäknas, allenast 2t Skill. 4 Ibst. för hvarje Tolft Bräder, och Den 5 Januarii. 439 io Skill. 8 R:st. för hvarje Tjog växande unga Träd, sorn lian förlorat: För sådant pris kunna dessa Behof likväl icke någorstädes köpas. Misshushållning hos Skatteman med egen Skog, heror i:o af Angifvelse, 2:0 af Åtal och 3:o af Domarens pröfning. Om äfven allt detta följer, och ansvar drahbar Misshushållaren, så har han i en, åtminstone dubbelt uppburen betalning för den utödda Skogen, rik tillgång lill Böterne, sedan hans besvär dervid blifvit fullkomligt betalt; och hans Grannars sparda Skog försäkra honom nya tillgångar för sina behof. Det är således påtagligt, att en hvar, som icke blyges att våldföra och tillgripa annor mans Skog eller förstöra sin egen, skall i sjelfva SkogsOrdningen, som till Vederbörandes påminnelse årligen vid Tingen uppläses, linna en väckelse att begå de Brott, från hvilkas utöfning han skulle hafva afhållit sig, om icke ansvaret varit förut utstakadt, att han deri funnit den fördelakLigaste Calcul att blifva Lagbrytare.
Det arbete, som för sådana personer bäst lämpar sig, är praktisk verksamhet och isynnerhet sådan, som kan ske så mycket som möjligt i friska luften, d. v. s. landtbruk och liknande sysselsättning såsom trädgårdsskötsel, skogsskötsel o. d. Ofta ser man, huru personer, som lidit af nervösa sjukdomar, bli återstälda, då de öfvergå från intellektuelt arbete till landtbruksarbete, och man borde egentligen mera än det sker göra sig den erfarenheten till godo och söka att redan från början få in nervöst disponerade individer på de praktiska banorna vid den tid, då valet af lefnadsbana äger rum. För dem, som syssla med intellektuelt arbete, bör påpekas, att de ej alltför många timmar om dagen kunna utan men hålla på med detsamma. Då ombyte af arbete redan i och för sig är en hvila, är det af stor vikt för de intellektuelt arbetande att såväl under uppväxtåren som äfven allt framgent ägna en eller annan timme af dagen åt kroppsarbete och helst kroppsarbete i friska luften. Ifall tillfälle därtill finnes, hvilket dock endast undan tagsvis torde vara fallet, så är vanligt jordbruksarbete eller annat grofarbete utomhus en lämplig omväxling med intellektuelt arbete, livarvid dock bör ihågkommas, att lika litet det ena som det andra slags arbetet får drifvas till trötthet; i allmänhet får man nöja sig med annan rörelse i friska luften, och detta bör lämpligen ske i form af fria lekar (för barn) ridning, velocipedåkning, skridskoåkning, skidlöpning eller dylikt. En person, som arbetar intellektuelt, har i en timmes daglig kroppsöfning af dylik art ett ganska säkert preservativ mot nervsvaghet. Gymnastik och slöjd inomhus äro naturligen också af stor vigt, men de få ej användas i stället för rö- relse i friska luften, som är vida att föredraga. Emellan arbetstimmarna bör tillräcklig hvila beredas, särskildt är att iakttaga, att efter hufvudmåltiderna en hvilostund bör inträda, samt att efter dagens sista måltid i regel intet arbete, särskildt intet intellektuels arbete bör få förekomma. Den viktigaste formen af hvila är sömn, och under inga förhållanden bör den, som vill behålla sin nervkraft i späDStigt skick, stjäla någon tid från sömnen.
Mannen lugnade Klara: » Hon har ju sitt hufvud för sig, din vän, och kan mycket väl ha gripits af någon plötslig vandringslust. Det är ingenting att förvåna sig öfver, än mindre oroa sig. Hvad skulle väl ha kunnat händt henne. Det grasserar inga blodtörstiga tigrar här i våra fredliga Rindöskogar. Vi kunna ju för öfrigt inte svälta oss ihjäl, för att hon dröjer. Alltså: till frukosten alle man! » Trots Fritz Ritters bemödanden att hålla det glada humöret uppe, hvilka äfven de dessutom blefvo allt mer och mer ansträngda, hvilade en viss beklämning öfver hela måltiden. Klara spejade oupphörligen ned åt trädgården, om icke Ruth plötsligt skulle dyka upp. Till sist sköt hon emellertid talricken ifrån sig och reste sig upp från bordet. » Nej, detta är förfärligt; jag kan inte äta, har ingen ro! Stanna du hemma, Fritz, ifall Ruth skulle komma åter på några andra vägar. Och så följas vi åt, du och jag, Karl, efter strandvägen, der du ju såg henne. » » Jag är riktigt orolig för Ruth, jag kan inte hjelpa det », sade Klara åt brodern, när de följdes åt ned för terassen; » hon är så sjuklig och nervös till lynnet, stackars Ruth, och inte tror jag, att mötet med dig har varit egnadt att lugna henne. Hvad talades ni egentligen vid om i morgse? » (Forts.) Barnet och b l o m m a n. (Nedanstående lilla nätta poem eger till författarinna en al ' Iduns yngsta vänner, en dfvaårirj flicka, hvilken ju obestridligen eger poetiska anlag att taga vara på. Eller hvad sägen I sjelfva, ärade läsarinnor?) Q,n liten blomma ^ ' IjS ' ett barn går oåxer i skogens gömda vrå, der och leker och önskar blomman få. y&gt;0, hör du fagra blomma, såg vill da bli hos mig? Det är för mig så sorgligt att lefea idan dig. » Mannen. När Karl Vrede kom åter fram till villan, mötte han genast svågern, som stod, spejande ut efter strandvägen, på yttersta kanten af terrassen.