Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill du inte komma igen, innan du reser? » » Hjärtans gärna, om det kan göra dig nå- got nöje, bara jag får tid för alla dessa festligheter, ser du. » (Qualité Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af handelskemisten befunnen, enl. intyg, fullgod. » Och, Max — om du kunde se in i min själ, läsa historien om mitt inre lif, tror jag nog du skulle finna, att inte heller jag stått stilla i min » inre utveckling », om jag också nte kunnat måla för ett pris på salongen. » Tonen lät bitter, och Max tog det som ifundsjuka, men han öfversåg därmed och åtsade ej därom i medvetande af, att han far en konstnär, s o m gjort lycka och endast runnit rättvist erkännande. Han sade blott ett godmodigt: » Käre gosse, let vet jag visst, » tryckte åter Halfdans hand iich lämnade honom sedan. När Halfdans mor kort därefter kom in i rummet, försiktigt smygande så s o m hon brukade för att ej störa honom, fann hon honom visserligen mycket blek, men med ögonlocken slutna, hvarför hon trodde, alt han sof, och gled lika sakta ut igen. Men Halfdan sof icke, han tänkte; tänkte i e samma bittra, heta tankar han tänkt så många gånger förr. Hvarför hade han ej blifvit en stor konstnär, när han dock var född därtill? Innan han blef så här sjuk, hade han dock haft tid att hinna bli något. Hur kom det sig, att han alltid såg det klart i sin fantasi, det som han skulle måla, så rikt och vackert, som knappast någon målat Jet förut, och att han dock aldrig förmådde ilerge det så på duken. Det blef alltsammans så torrt och saftlöst, och så var där ingen skola i det, inga förebilder och intet mönster. Han var hvarken » impressionist », » idealist », » realist » eller något annat på » ist » — endast sin egen impulsiva natur, som icke iunde rätta sig efter andra. Han var snarare ioet än tecknare, och han hade också en tid mastat bort penseln för att taga till pennan, G&amp;° • ft Mm v l ö • i? aiarorarr.
Sådan har ingen lagstiftnings afsigt nånsin kunnat vara, och må jag icke här beskyllas för advocatyr: må den, rättare sagdt, mig här tillåtas. Då lag pröfvas, måste pröfvaren tänka sig in i advocatens hjerna; och jag har här intet annat anfört, än hvad jag som svarandens advocat, i ett af de ifrågavarande mål, skulle anse mig skyldig min client att begagna. Skulle åter framsmygas den mening (ty rakt ut lärer väl ett sådant inkast ännu ej kunna framkomma), att en sålunda obestämd granskningsfrihet är ett vilkor för menniskoförnuftets oinskränktaste odling, vill jag, utan att inlåta mig i ett här allt för vidlöftigt svaromål, blott deremot ställa en enkel fråga: Till hvad grad är det lofligt att uppoffra samtidas väl för efterkommandes osäkra gagn, ett gagn, om hvilket hoppet hvilar på så usla grunder som våra speculativa theorier? Vilja vi blott i borgerligt hänseende betrakta denna fråga och pröfva theoriers pålitlighet, så låtom oss inhämta resultatet af det i Europa under våra ögon så nyligen af 20 millioner menniskor med så gränslöse uppoffringar verkstälde försök och ibland desse theoriernes offer underrätta oss om, när de återkomma till sans, de utom Christna läran förmådde återfinna en grund för sedligheten och för allmänna uppfostran. Utaf det vördnadsvärda Lärare-Ståndet, i fall Ilöglofl. Ridderskapet ock Adeln anser mina tankar böra till våra Med-Ständer communiceras, hoppas jag, i synnerhet för de meningar jag hittills yttrat, beskydd, om do äro sanning, upplysning, om jag irrat.
Skrifvelse, N:o 131. ningshafvande i stora Kopparbergs län, genom häröfver den 3 Dec. 1849 meddelad och sedermera laga kraft vunnen resolution, förklarat, att den sökta restitutionen icke kunde beviljas, hvarefter Hanngren, som styrkt sig hafva til! öfversle-lieutnanten vid Regementet utbetalt omförmälda, orätt debiterade belopp, för att hållas vederbörande tillhanda, uti nu ifrågavarande ansökning i underdånighet anhållit att af gunst och nåd, medelst en sådan framställning, som E. K. M:t, i anledning af Regements-skrifvaren vid Calmar Regemente Enells enahanda restitutions-ansökning, till Rikets Ständer aflåtit, återbekomma de för mycket påförda samt vederbörligen lefvererade bevillnings-medlen, för hvilka de skattskyldige, , på nyssherörda sätt, utaf sökanden erhållit godtgörelse; varande denna anhållan af E. K. M:ts och Rikets Kammar-Rätt i underdånighet förordad. 1 öfverensstämmelse med Rikets Ständers redan fattade beslut om beviljandet af enahanda restitution till Regements-skrifvaren Enell vid Calmar Regemente, hafva, vid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, Rikets Ständer funnit skäligt likaledes medgifva, att sammanräknade beloppet af den officerarne vid DalRegementet för åren 1846 och 1847 oriktigt påförda, samt derefter i föreskrifven ordning erlagda bevillning, 317 R:dr 26 sk. 7 rst. må i likhet med andra restitutioner af för högt beräknade och erlagda bevillnings-afgiftcr, lill Regementsskrifvaren Hanngren, eller hans rälts-innehafvare, utaf Riksgälds-kontorets medel utbetalas. Hvilket, till besvarande af E. K. M:ts i delta ärende meddelade nådiga remiss, Rikets Ständer fa härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 6 Augusti 1851. Mxpeditions-Utskoltets Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 132.
Att sådana exempel finnas, medgifver jag, men just de tala mycket emot det indelta löningssättet, hvilket, då det borttager begäret efter befordran, motverkar den ärelystnad, som utgör ett nödvändigt moraliskt element uti hvar och en god Annee. ”Det är väl länge äfven för en Su”balternOfficerare att under 12 ä 16 år va”ra utan eget hemvist; ännu mer för Ka"pitener och i graden qvarstående Under”OfficerareHvad de sednare beträffar, så har frågan derom för det närvarande ingen praktisk vigt, men Herr Ribbing vill, att äfven Subaltern-Oflicerare skola hafva 14* 212 Den 19 Februari i e. m. boställen, oell beskrifver sedan, huru de skola begagna deni, huru de vårda gamla föräldrar och syskon; huru de knyta förädlande band med en hustru, huru de fatta kärlek för fädernejorden och derigenom för styrelsen, som henne vårdar, huru de gå på jagt m. m. — Jag erkänner värdet af allt detta, men hemställer, om ej alltsammans lika väl kan ega rum utan boställen. Låtom oss blott ett ögonblick tänka efter, hvad ett boställe egentligen är. Det måtte ej vara något annat, än en lägenhet, som mot arrende medföljer en viss tjenst, ehuru arrendet ej utgår directe, utan genom afdrag af den egentliga lönen. — Om t. ex. en SubalternOfficerare har 200 R:dr i lön och ett boställe, som anses rendera lika mycket; eller om han, ett för allt, har 4oo R:dr, och sjelf får söka sig en lägenhet att arrendera, så måtte förhållandet i båda fallen vara detsamma. Hela skillnaden är, att han i sednare fallet kan välja, ej allenast efter sin egen smak, utan äfven efter tillgång på förlag. För den, som äger ett större sådant,' måtte det vara föga intressant, att gå och se på, huru en å två personer arbeta, och större äro likväl vanligtvis icke de lägenheter, som blifvit anslagne till SubalternOfficers boställen.
Utlåtande, i fråga om iiskad tillökning för år i 857 i aflöningsför månerna åt en del af Flottans gemenskap, m. m. (U. A.) Sedan Stats-Utskottet uti sina under N:ris 80 oell 251 afgifna Utlåtanden, bland annat, meddelat yttrande öfver Kongl. Maj:ts i Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd oell behof gjorda framställning angående lönetiilökning för år 1857 åt följande 5:te Ilufvud-titeln tillhörande stater och korpser, nemligen: Kongl. Sjöförsvars-Departementets Kansli och Kommando-expeditioner, Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena, Flottans Officers-korps, dess Under-Officers-korps, Officerare och Under-officerare vid Marin-regementet, Flottans Konstruktions-, Machinistoch Mekaniska korpser, Civil-, Clerecioch Medicinal-stater samt Timmermansoell Handtverksstater, får Utskottet nu jemväl utlåta sig öfver de af Kongl. Maj:t uti högstberörde Nådiga Proposition för samma år äskade anslagssummor för nedannämnde föremål, hvilka omförmälas i Departements-Chefens, den Nådiga Propositionen bifogade, underdåniga betänkande och finnas upptagne å dervid bilagde tabell Litt. T. Enligt hvad nämnde tabell utvisar, erfordras till förhöjning af gemenskapens aflöning för år 1857, natura portions-värdet deruti inbegripet, Hill. till R. Sl. Pral. 1836—1838. För Uppfordrade Båtsmän 38,832: 47. Till Inqvarterings-förhöjning för Flottans embetsoch tjenstemän 15,000: — » Dito för Matroser och Båtsmän 1,326: 63. » Arfvode för Båtsmans-kompani-chefer . 1,400: — eller tillsammans R:dr Runt 158,247: 15. hvilket belopp Kongl. Majit föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja.
Ständers närmare pröfning och godtfinnande, vin icke pä sätt sist äberopade 1807 ärs förklaring, i afseende ä förstulne böter, stadgar, en bysatt person, äfwen den, som, es er att hafira sin egendom till Borgenärer afstätt, för desses räkning i häckte hälles, matte anses förpligta!) med nägot efter lundstap och förmåga passande, men icke i jämnförelss mok 2o6 Den 4 November mot desi Ständ och »värdighet nesligt eller förmed» rande arbete, derast Borgenaren det fordrar och anskaffar, bidraga til! godtgörande af den gäld, hwarförc han blifwit häcktad, och hwilket arbetes warde, i brist af Lfwerenslommelse, mä bestämmas af Konungens Befallningshafwande, som i öfrigt agde magt, att medelst wike af Fängelsets förändring, som i alla fall icke får blifwa nesligt, eller ock med underhällets förknappning, efter omständigheterna, tillhälla en tradskande att sadan skyldighet fullgöra; dock att, till större uppmuntran för den arbetande, hälften af hwad genom arbetet förtjenes, kunde af honom sjelf fä disponeras. Hwad beträffar för öfrigt Herr 1kam8 önskan om förslag till någre förbättringar, i afseende ä boning, skötsel och föda m. m., för häcktade personer, hwilka Lag-Utskottet i allmänhet äfwen anser böra, i möjeligaste matto, efter omständighetcrne, med lämpeligt arbete lill underhälls kostnadens ersättning sysselsattas, sä i händelse Riksens Höglofliga Ständer skulle anse någon förbättring ever ytterligare tillagg, wara nödigt uti hwad Kongl. Brefwet d. 2 7Maxkii 1798 om fängars underhäll, och skötsel, samt fängelsernes beskaffenhet, med mera härtill hörande omständligen stadgar, torde sädant förslag blifwa ett ämne för Höglofliga Oeconomiä- och Befwärs Utskottets handläggning.
Fem procent, hvaraf för hvad af hvartdera lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas Fyra procent årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning. Skulle det förfallna inbetalningsbeloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af Bolaget utgöras Fem procent årlig ränta, intilldess samma belopp vederbörligen inbetalas. Det för anläggningen af en jernväg mellan Borås och vestra stambanan vid Herrljunga under sistförllutne riksdag beviljade lån, motsvarande två tredjedelar al den verkliga anläggningskostnaden, men hvilket låns belopp, enligt det om arbetets utförande alslutade kontrakt, icke får öfverstiga 1,436,666 R:dr 67 öre, hvaraf hittills blifvit IyItade tillhopa En million fyrabundratretiosex tusen Riksdaler, får af det för ifrågavarande järnvägsanläggning bildade Bolag innehafves utan kapitalafbetalning, mot erläggande af Fyra procent årlig ränta under den för arbetets utförande afsedda tid, hvarefter å hela den utbekomna lånesumman inom slutet af hvarje år inbetalas Fem procent, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas Fyra procent årlig ränta och återstoden utgör kapital-afbetalning. I o p p a t icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför utgöras Fem procent årlig ränta, intill dess samma belopp vederbörligen inbetalas. 1 öfrigt åligger det förenämnda Bolag att, i händelse verkliga kostnaden för jernvägens byggande och rörelse-materialens anskaffning skulle, sedan arbetsföretaget blifvit i öfverensstämmelse med planen fullbordadt, befinnas icke uppgå till den beräknade summan af 2,155,000 R:dr, genast återbära hvad som af Bolaget uppburits utöfver två tredjedelar af denna kostnad. Stats-Otskottels Memorial M 200. 37 § 77.
(penningar): Gubben Olof Carlsson i Fogelö; gubben Eric i Gatbol; hans hustru Elsa; blinda Enkan Anna från Melån, nu i Harstorp; förre åboen Börje i Älgsjövik; of.(erdiga) enkan Kajsa i Berga; sold.(at) Valstén i Väggen; fordom åbo i Horsskärr Pehr hos sold.(aten) Flink; gubben Olof i Långvik; gumman Stina i Vestervik; gubben Lars i Myrhella, hwardera 1 Rdr. — Enkan Brita i Fogelö; gubben Eric i Bertilstorp; of.(ärdiga) pig.(an) Anna i Brogtorp; Nässtorpa Enkan Anna hos Spets; Stacksunds enkan Maja i Sörgölstug(an); sjukl.(ige) gossen i Gribeckstug(an); gubben Lars i Myrsäter; enk.(an) Karin i Löpsjötorp, hwardera 32 sr (sk).
Friherre Anckcirswärd: Jag kan ej erkänna mig öfvertygad af de värde Ledamöter, som talat för utlåtandet. Jag finnér ej, att det så mycket omtalade Kongl, löftet, äfven om man antager, att ett sådant verkligen existerar, förbinder Rikets Ständer till någon skyldighet att anslå Statsmedel, emedan man, vid antagande af en sådan princip, aldrig vet, hvar man kan komma att stanna. Lika med Herr Hjerta tror jag, att det Kongl, löftet, eller hvad man behagar kalla det, endast äger bestånd, om något Statsanslag till Theatern af Ständerne göres. Jag vill visserligen ej bestrida Herr Crusells förtjenster. Om det vore fråga, att deeretera den föreslagne pensionen till utgående endast af Ridderskapet och Adeln, eller de som njuta af skön konst, skulle jag ej tveka att gifva min röst dertill; men då vi äfven representera en ännu större massa af folket, som säkert hvarken kan eller kommer i tillfälle att deltaga i den konstnjutning Herr Crusells talanger förskaffa, tror jag, att vi ej för uppmuntran eller belöning af en talang, som förskaffar oss njutning, böra beskatta våra medborgare, hvilka deraf icke draga Den 12 Februarii e. m. hvarken nöje eller fördel, samt att pensionens såkallade obetydlighet i jemnförelse med Herr Crusells förtjenster endast är beräknad efter de konstälskandes, och ej efter hela folkets, känsla. Jag fortfar i min begäran om återremiss af Utlåtandet, fruktande, att vi kunna vara så frikostiga i pensionerande af dem, som tillfredsställa våra njutningar, att vi sakna medel att pensionera dem, hvilka genom verkliga Embetsmannaeller medborgerliga förtjenster utmärkt sig. Herr Hjerta: Jag måste erkänna mig vara nog olycklig, att ej någonsin vid sådana fall som detta kunna hänföras af skön konst; och tror det ej vara lämpligt att på detta rum hålla äreminnen öfver lefvande personer. Då man på rigtig Svenska öfversätter hvad som i Svenska ord förekommer uti Utlåtandet, finner man hela saken enkelt vara den, att öfverflytta en blifvande utgift från TheaterCassan på StatsCassan, och att således lindra den förra på den sednares bekostnad.
Plötsligt tog han fram min ena hand och kysste den, och så tog han den andra och kysste äfven den. Det låg något så godt och tillgifvet och aktningsfullt i sjelfva hans sätt att göra det. Min oförståndige stackars pojke, jag håller ändå af dig! Medan han talade hade han en gång förut sett åt sidan, och han spratt till då han såg min ena fot, som stack fram under morgonrocken, klädd i en gråbrun morgonsko och en mjuk mörkbrun strumpa. Han strök öfver min vrist så fint och mjukt och lät så handen ligga qvar några ögonblick. Denna hand hade gjort en hastig ofrivillig liten rörelse, hvilken han genast hejdade. Själsfin i allt, om man icke gör honom rå. När jag låtit hans varma hand ligga öfver min vrist en liten stund, tog han den bort af sig sjelf. Det led emot att han skulle gå, derför sade jag hvad jag hela tiden haft på hjertat, att jag ämnade resa hem i nästa vecka. ”Hvorfor skal du rejse!” Han tycktes hvarken vara beredd på eller tycka om det. Jag mumlade något om att jag känner mig så sjuk att jag kan behöfva se de mina omkring mig. Ja men då kunde jag likså gerna ta min dotter hit. Han satte sig plötsligt ned på chäslongen och lade armen kring mina skuldror så att jag kom att luta hufvudet mot hans axel medan vi talade. Det var länge sen han visade mig sådan der rent mensklig tillgifvenhet, men den lemnade mig nu alldeles oberörd; om han också bedt mig stanna, tror jag icke det kunde gifvit mig lust. Jag vill arbeta. Och så har han vid den tiden då jag hade min hetaste konflikt sagt mig allt för många ord af sårande likgiltighet, de ha trängt in i mitt sinne som en småningom verkande syra, och de ha frätt bort tillgifvenheten derur. Jag känner välvilja samt ett slags vetgirighetens intresse, men ingenting mer. Jag var undvikande i mina svar och sade hvarken mer om att jag ville resa eller att jag kunde stanna: endast en tanke, – han hindrar mig från att arbeta, han stör mig genom den oklarhet han vill låta hvila öfver vårt förhållande. Jag får icke lof att vara öppen och han vill icke vara det.
Bidderskapet och Adeln anmärkning gjord om olägenheten deraf, att hvarje Skattskyldig skall uppföras i Mantal, der han största delen af året sig uppehåller; men , då denna Föieskrift endast är ett Alternativ emot den förut meddelte om Mantalsskrifning och Taxering der man är bosatt, och desse Förrättningar väl på något ställe mäste ske, så vida icke eljest all Skattskyldighet skall undvikas, sa synes den* na Anmärkning sakna anspråk på afseende. 2 §. I stället för nu stadgade Utrednings, Taxeringsoch Pröfnings-Comrnitéer, har samma varda Ledamot förment, att blott en enda Ta* xerings Gomittée, lika så val som före I8og, kunde göra tilfyllest, och de betydliga, till icke mindre än 80,000 R:dr föreslagne kostnader , sålunda undvikas. Men härvid torde Kevillnings-Utskottet få erindra , att Beskattnings-sättet nu är byggdt på helt andra grunder, än de, som före den af den värde Ledamoten uppgifne Tidpunct voro gällande, alt verkställigheten och handhafvandet af dessa grunder fordra en mera noggrann utveckling, säkrar» pröfning och allmännare sammanjämkning till BevillaingsUtsL Bet änkan den. 355 förvarande af den Skatfskyldiges rätt och en järn* nare fördelning af hvars och ens bidrag tilt Statens bestånd, att de nu föreskrifne Committéer således, långt ifrån att vara öfverflödiga , fast hälldre hvar i sin mon är» nödige och nyttige ; och att de af Utskottet föreslagne omkostnader, hvilke likväl, i händelse öfverflöds-Artikeln bortgår, tåla någon förminskning, icke endast till dessa Committéer, utan derjemte till flera i 6 Art. 5 §. 11 Mom. stadgade Utgifter och i öfrigt oumgängliga afskrifningar m. m. äro anslagne, hvadan ock Utskottet ingalunda kan dela den värda Ledamotens framställning eller densamma i någon måtto tillstyr ka. § 2.
Huru framstående, dessa solbilder än äro, skall dock svårligen den stora allmänheten rätt kunna uppfatta Zorns konstnärskap blott genom dem, det hade därföre varit fördelaktigt, ifall något af konstnärens andra arbeten samtidigt kunnat figurera på utställningen, exempelvis ett eller annat af de porträtt, han visade på sin specialutställning i Stockholm förliden höst. Carl Larsson utställer en större oljemålning; det är solnedgång och de sista strålarne gjuta ett trolskt skimmer öfver landskapet, en gammal gumma sitter vid en gärdesgård och skalar potatis, bredvid henne leker en liten flicka; bakgrunden utgöres af en stuga och några träd. Af detta enkla ämne har likväl konstnären, tack vare det egendomliga röda skenet, lyckats göra en förträfflig bild, hvaruti ljuseffekten emellertid utgör hufvudsaken. Särskildt den gamlas ansikte lyser formligen; i flere delar af taflan verkar dock ljuset ej lika väl, och på träden m. fl. ställen hafva solfläckarne en oförtydbar likhet med ren cinnober. Georg Pauli har lemnat tvenne bilder af en mycket egendomlig verkan: den större bilden, kallad » En legend », framställer en i skogen sittande half-klädd yngre kvinna, spinnande på en slända, hvars tråd afklippes af en i mörka tyger insvept, i förgrunden sittande äldre kvinna, som vänder ryggen åt åskådaren. Taflan, som kanske ej saknar förebilder, har dock en originel och tilltalande prägel; Öfver hela bilden hvilar ett poetiskt skimmer, något sagolikt, som förvånar och öfvertalat Mot teckningen har framställts flere måhända berättigade anmärkningar; hvad som mest faller i ögonen är den yngre kvinnans något stora hufvud. Härom vill jag ej tvista och antager t. o. m. att det verkligen är onaturligt stort, men månne det ej varit konstnärens afsikt att göra det så? I konstverk af denna art, där naturen ju ej kan uppställas såsom direkt förebild, anser jag, att konstnären har full rätt att göra hvilka figurer han vill, ty när fantasien får fritt spelrum, kan hvarken ästetiken eller naturläran uppställa några gränser. Taflans största värde ligger i alla händelser ej i detaljerna, utan i den egendomliga stämningsfullhet, som är utbredd Öfver hela kompositionen.
Den i sista Femårs-Berättelsen omförmälde aftappning af Ångsjön är numera fullbordad och har medfört förmånliga resultater, dels genom den mark, sora derigenom blifvit odlingsbar, och dels genom den dyjord, sora vid gräfningarna erhållits och med fördel blifvit begagnad såsom gödningsämne på åker, enligt hvad jag vid artikeln om landtbruket får tillfälle att vidare omförmäla. i Odlingen på Hägervalls mosse i Skultuna Socken, har under della qvinqvennium fortgått; men det egentliga mossfältet, ehuru mer än 20,000 Hulr Banko derå blifvit offrade, visar sig ännu ganska otacksamt i afseende på afkastning. Markens syra är härtill orsaken. En fullständigare aftappning erfordras derföre och plan dertill är äfven uppgjord, i sammanhang med förslag till sänkning af den närbelägna Mosjön och utdikning af Skarfsta mosse och sanka ängar jemte sidländta trakter vid Bovalln. Verkställigheten af denna fullständigare, af sakkunnige män upprättade, odlingsplan beror dock på, huruvida Ryltmästaren C. W. Hammarsköld, sora företagit detta odlingsarbete, kan erhålla del lån af allmänna medel, lian dertill hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet sökt. På de sednare åren hafva odlingsföretagen å Hägervallsmossen måst inskränkas till förbättring af den mindre vattensjuka marken i kanterna af mossfältet, dervid den erfarenhet vunnits, att den del, som blifvit gödslad med vanlig spillning och jordblandningar, gil vi t tern ligen god äring. Vid Berga gård i Skultuna Socken har bemälde Ryttmästare, genom sänkning af den närbelägna Frövi-sjön, lillvägabragl betydliga ängsodlingar, som lenmat förmånliga resullaler.
Comiteen äro walde, böra de öfwerenskom. ma om dagen för deras förrättnings början; börandes den sä tidigt utsättas att BeredningsComiteen ofelbart mä inom Martn mänad hafwa slutat sin förrättning samt den dcröfwer upprättade Berednings. Längd till Taxerings. Comiteen insändt. 12. Meblifwer nägon Skattskyldig med de uppgifter som han är pligtig att aflemna, mä fyrrättningen derigenom icke uppehällas, utan äligge det Taxeringsmännen att päföra en sädan Skattffyldig de afgiftcr, som de, efter in. hemtade underrättelser om desi förmögenhets omständigheter, anse honom skäligen kunna käla. iZ. Be» Den ii October. 4Z 15. Berednings, sä wäl som Taxerings. Comiteerne böra pä det högsta beflita sig der. om, att jemlikhet i beskattningen mä öfverallt iakttagas, sä att ffattstyldige af lika willtor bli'wa till lika afgifler laxerade. Till winnan. de af detta ändamäl, böra Taxeringsmännen genast i början af sin förrättning öfwerenskom. ma om wista med Författningen enliga grunder, sä wäl att beräkna Hemmans, och Jord.