Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förra året, just vid denna tid, gjorde jag en luftfärd tillsammans med M. Mallet m e d hans ballong Volga. V i voro 18V timmar i luften o c h stego ned vid en liten by, Reizow, på gränsen mellan Mecklenburg och P o m m e r n. Det var en härlig färd. Under natten månsken o c h ett regn af stjärnfall. Men de Castillon var styfvare. Tjugutre timmar i r y m d e n — o c h pokalen har gått mig ur händerna! » D e n lille grefve de Castillon ler belåten o c h förklarar meningen m e d o c h målet för Aéro-Clubs verksamhet. H a n är en af denna aristokratiska klubba stiftare. Den är ännu helt ung, endast ett år gammal, m e n den räknar redan 300 m e d l e m m a r. Jules V e r n e har skrifvit en roman, s o m skildrar en luftfärd på tre veckor. Nåväl Aero-Olub vill söka i praktiken förverkliga denna författarefantasi. Den är nöjd, o m den att börja med kan realisera en ballongfärd på tre dagar. Man har hunnit så långt, att man kunnat stanna u p p e 36 timmar. Den färden företogs för ett par år sedan från Paris. Nedstigningen skedde i närheten af Wollern i B ö h m e n. Det] är ett rekord. Ballongen Ville d ' Orléans, förd af Rolliet o c h Baitiers, som under Paris belägring 1871 drefs u p p till Norge, hade endast hållit sig i r y m d e n 21 timmar, o c h nu k o m m o s o m sagdt M. Mallet o c h grefve de Castillon m e d sina 23 timmar. Sa spåkade vi bort en angenäm förmiddagsstund o c h stämde m ö t e på eftermiddagen i M. Mallets atelier vid rue Desloys u p p e på Montmartre. Där var väl tillbommadt, det vill jag lofva. Ett BALLONGEN GJORDE C E N T A U R E, SOM RECAN PARIS — ' VÄSTERVIK.
Jag vet ej huru förhållandet dermed år i de Norra Provinserna af Riket, men att tillståndet i flera delar af de Södra år sådant som jag nu yttrat, det år säkert. Det vore således ganska illa, om Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskottet med kallsinnighet upptoge alla de motioner om allmänna uppfostrans förhållande, sorn utaf flera Ledamöter af detta upplysta Stånd blifvit gjorde. Herr von Hartmansdorff: Det är några anmärkningar vid Grefve von Schwerins yttrande, som jag anhåller få göra. Han har ansett det vara en betydlig skillnad emellan uppfostran och undervisning. Jag tror det äfven; men anser dem böra, så mycket som möjligt förenas till ynglingens jemna utbildning. Den ensidighet, sofin undervisningen föranleder, blifver an - Den 25 Martil, nu större, om ynglingens uppfostran äfven får en riktning dertill genom hans tidiga skiljande ifrån föräldrars och anförvandters husliga krets. Grefve von Schwerin har erkändt, att undervisningen vid KrigsAcadernien vore ensidig, mea liar dock funnit den så god, att de som utgått derifrån varit skicklige till allt. Om detta Ur undervisnings-anstaltens förtjenst, så synes den ej, såsom Herr Grefven medgifvit, kunna kallas ensidig. Förtjensten måtte följaktligen hafva varit hos Cadetterna. Såsom skäl för KrigsAcademiens bibehållande, har Grefve v. Schwerin uppgifvit, att en Theologiae Studiosi-cours genom de allmänna Läroverken skall kosta den ansenliga summan, 4ooo R:dr. Enär för en Cadett årligen betalas omkring boo R:dr, och hans vistande vid KrigsAcadernien är fem år, så kostar det följaktligen öooo R:dr, utom tillbringandet af de förberedande kunskaper, som fordras för att blifva intagen, med flere tillskott sedermera. Hans ensidiga uppfostran lärer således blifva föga mindre dyr, än den förres allmänna.
Af det i nåder beviljade anslaget, 1,500 R:dr Banko, till understöd åt dylika bolag har en tredjedel, eller 500 R:dr, tilldelats bolaget i Mjellby. För bildandet af flere sådane bolag äro förberedande åtgärder vidtagne. Ett kreaturs-försäkringsbolag till ersättande af förluster genom den smittosamma lungsjukan är af Eders Majit med reglemente försedt. Skjutsningsbestyret utgöres vid Skillinge, Ronneby, Hästaryd och Norje gästgifvaregår dar medelst entreprenad, men vid öfrige gästgifvaregårdarne, sedan de vid några bland dem afslutade entreprenadkontrakter upphört, bestrides skjutsen af de skjutsskyldige sjelfve. Socknemagasiner finnas blott i Hoby och Backaryd. Sparbanlcerne i Carlskrona, Carlshamn, Sölvesborg, Ronneby köping och Jemshögs socken fortfara med deras, särdeles för mindre bemedlade, nyttiga verksamhet; och hafva deras kapitaler under denna fem års tid vunnit en betydlig tillökning. Delägarnes insättningssumma vid 1855 års slut uppgick i Ronneby sparbank till 70,879 Ridr 34 sk. och i sparbanken för Jemshögs socken till 111,809 Ridr 20 sk., allt Banko. Länets allmänna brandstodsbolag fortfar med utvidgad verkningskrets; och utgjorde vid 12:te årets slut den 31 Mars 1855 ansvarighetssumman för byggnader . 7,449,550 Ridr och för lösören . 0,892,050 Ridr eller tillsammans 14,342,200 Ridr; ersättningssummorne för brandskada hafva under nämnde år uppgått i för byggnader till 3,G50i 20. Städer. Länet har 3me städer, Carlskrona, Carlshamn och Sölvesborg, samt 2me köpingar, Ronneby och Christianopel, hvilka bådas handlande och handtverkare hafva borgarerätt i Carlskrona. Carlskrona, hufvudstation för Kongl. Majits Flotta, med djup och rymlig hamn, hvars fördelaktiga läge och öfriga förträffliga egenskaper gifvit anledning till stadens anläggning på Trossö hemman i skärgården.
Hon har alltid uträttat de uppdrag, han gifvit henne, skickat honom alla slags läckerheter o. s. v. Och det är inte alltid lätta uppdrag hon fått. Sålunda önskade han 1857, då han uppehöll sig i Frankfurt a. M., att fru von Arnim som julklapp åt hans fru skulle köpa ett opalhjärta, som likväl inte fick kosta mera än 200 thaler; vidare en klädning för omkring 100 thaler, » ej mera », en solfjäder, som skulle » parera bra », men Bismarcle. inte kosta mera än 100 thaler, och slutligen en stor, varm filt att breda öfver knäna i vagnen, med tigermönster och på detta ögon af glas — denna fick blott kosta 10 thaler ... Såsom redan nämnts, har den ömma systern äfven sörjt för sin ryktbare broders kroppsliga vederkvickelse. Sålunda tackar han henne en gång — den 10 oktober 1860 — för hennes sändning af blodkorf och lefver. Alldeles hänförd utropar han: » Så god blodkorf har jag aldrig förr ätit och så god lefver endast sällan — må dina slaktdjur alltid frodas — jag har under tre dagar ätit frukost däraf! » Hur innerligt furst Bismarck håller af sin gemål torde vara alltför väl bekant, för att vi skola behöfva uttryckligen betona detta. Hon är och har varit hans skydd sgenius under alla förhållanden af hans lif, i hans hem i Varzin, Friedrichsruh, Schöuhausen och Berlin, och den, som varit kanslerns gäst, har alltid med nöje iakttagit det äkta kvinliga välde den ädla furstinnan utöfvar och den djupa kärlek hennes ryktbare gemål hyser för henne. Endast några få bref från furst Bismarck till hans gemål ha kommit inför profana ögon, men de äro alla öfversvallande af godt humör, kvicka infall och den innerligaste tillgifvenhet. Dessa bref äro på samma gång ett väsendtligt och tacksamt bidrag till den politiska dagskrönikan, emedan brefskrifvaren låter oss blicka in i det innersta af hans själ. På samma sätt som med sin syster Malwine, öfverhopar han äfven sin gemål med en mängd skämtsamma och hjärtliga smeknamn.
Samma §:s 4 moment bifölls, med den i svaret föreslagna förändringen, retande SkålVestgöthar. 6:te §. 2 och 3 morn en tern a bsf ollos med de dervid föreslagna förändringar. Tredje Artikeln, irsta och 2:dra §. §. bi föllos jemte förändringen. Ut Supra, S. D. Föredregos lill afgörande Säj> skiltda Utskottets Betänkande!! och Utlåtatv», Ridd. 0. Ad. Trot. 125- 126, 994 Den 21 juli e. ro. den, rörande förlägenheten i allmänna rörelsen in< m., och blefvo de deruti gjorda tillstyrkanden af Ridderskapet och Adela antagna, blott med följande undantag: 1:0 Af försl agen till beläning å fastighet, hvaröfver ännu yttranden af Bancooch StatsUtskotten äro att förvänta. 0:0 Af frågan om Tullen® förhöjande S utländsk Spannmål samt om Allmänna MagazinsDirectionen, hvilken fråga skulle hvila till dess OeconomieUtskottets Betänkande om Magazinslnrättningen till föredragning inkommit. 3:0 Af frågan om plantering af hampa och lin, hvaröfver Utskottet gemensamt med OeconomieUtskottet särskildt sig yttrat: . 4:0 Att i punkten om lönerna för Em* hetsoch Tjenstemän vid Tullverket, och dessa löners fastställande till ett bestämdt belopp, måtte efter ordet bestämdt tilläggas: och för deras utkomst tillräckligt. Äfvensom att Tullförvaltare, Inspectorer och Cöntrolleurer måtte med fullmagter förses; 550 Samt att Utskottets Förslag om en StatsOeconomisk Journal och tillförordnande af en Redacteur för densamma, till Kongl. Majft i underdånighet öfverlemna», i ändamål att ännu under Rik dsrrns lopp underställas dess Nådiga pröfning och Fastställelse; uti hvilken punkt de öfriga respoctiva Stånden skulle Vänligen anmodas, ett med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ut Supra. S. D.
Hvad först anginge Kyrkorådet och dess i frågasatta behörighet att tili sig inkalla klaganderne, hade Justitie-Ombudsmannen, med afseende på de uppgifna anklagelse-punkternas beskaffenhet, funnit Kyrkorådet, enligt ofvanåberopade Kongl. Förordningen om Kyrkoråd den 29 Augusti 1843, § 4, hafva varit behörigt att göra samma klagopunkter till föremål för undersökning och pröfning, hvarjemte och då en slik undersökning och pröfning, i följd af klagandernes uteblifvande, icke kommit att äga rum, och Kyrkorådet sålunda, i anledning deraf icke meddelat något utlåtande, Justitie-Ombudsmannen ansåge klagandernes påståenden, att nämnda anklagelsepunkter, de der ansågos röra heder och ära, skulle vara obestyrkta och att Kyrkorådet för deras framställande borde stå till ansvar, i ärendets befintliga, af de klagande sjelfve, genom deras underlåtenhet att efterkomma Kyrkorådets kallelse, vållade, outredda skick, för det då närvarande icke kunna till någon åtgärd föranleda. Härvid fann sig Domkapitlet icke hafva något att åtgöra, så mycket mindre som Domkapitlet redan, uppå klagandernes jemväl hos Domkapitlet anmälde klagan öfver Kyrkorådets förfarande den 22 December 1860, genom utslag den 27 Februari, 1861, bland annat, förklarat förevarande sak tillhöra Kyrkorådets handläggning, hvilket sistnämnda af Egendomsägaren i underdånighet öfverklagade utslag blifvit af Kongl. Maj:t under den 19 påföljande April i nåder faststäldt. Emot Kyrkorådets åtgärder vid första sammanträdet den 15 September 1860 har blifvit anmärkt, att Kyrkorådet för Klagandernes pliktfällande och för beslutet att hos Konungens Befallningshafvande i länet söka handräckning till deras inställande vid ett blifvande sammanträde, då de endast en gång uteblifvit, skulle hafva saknat stöd i den af Kyrkorådet åberopade 8 § af förrberörda Kongl. Förordningen om Kyrkoråd. Ehuru denna anmärkning visserligen kunde synas riktig, hade likväl Justitie-Ombudsmannen funnit
Nederländska ministern i Brussei, å dess regerings vägnar, afgifvet förklarande, att aiskaffåndet af Schelde-tuilen skulle gälla samtliga staters flaggor, och att denna tull icke under någon form skall kunna återinföras; och innehöll denna traktat i öfrigt särskilda artiklar, hvaruti dels Hans Majit Konungen af Belgien tor dess del afgifvit enahanda förklarande med det i nyssnämnda artikel omförmälda, samt emot de kontraherande magterna förbundit sig såväl att från och med den dag, då Scheldetullens uppbärande upphör, afskaffa lonnage-afgiflerna i belgiska hamnar, nedsätta lotsafgifterna till meromförmälda belopp och de lokala sjöfartsafgifterna i Antwerpen i enlighet med en särskildt uppgjord tarif, som ock att icke återinföra de sålunda afskaffade tonnage-afgifterna, eller höja öfriga nedsatta afgifter, dels ock Sverige definitivt förpligtat sig att med 545,600 Francs bidraga till det belopp, Belgien såsom ersättning för Schelde-tullens upphörande skall till Nederländerna utgifva. Hvar och en stat skulle ansvara endast för det bidrag, som på densamma sig belöpte, och åberopades beträffande sättet, stället och tiden för betalningen af de särskilda staternas andelar särskilda öfverenskommelser, som äro eller kunna blifva med Kongl. Belgiska Regeringen träffade. Varande i båda traktaterna för öfrigt stadgadt, att verkställigheten al de ömsesidiga förbindelser, som i dem innehölles, skulle hero af uppfyllandet utaf de formaliteter och förpligtelser de kontraherande magterna, enligt gällande konstitutionela lagar, hade att iakttaga.
— Det som näst i ordningen och högligen påkallar lagstiftningens uppmärksamhet, är sättet att behandla de actioner, som befinnas behöriga. Omöjligen kan vår behandling deraf vara den rätta. Förgripelse!- af na i 1 i ta 1 er, begångna i Juli och Augusti månader 1838, hafva blifvit afdömda i slutet af 133g och i början af 1840! Instämda mål,' rör:de förgripelse!' begångna i Juni månad 1S38, äro icke afdömda ännu! Nu synes det väl temmeligen påtagligt, att här förfelar lagen sitt ändamål, som icke får vara hämnd, men är skräck och varnagel, — till föiekommande af brottens förnyande. — Men hvad straffdomar, fällda 1840, verkat till sans och laglydnad 1838, det kail en hvar bedomina. Med detta nu anförda har jag endast velat och bort a8 Den i5 Juli f. m. förfullständiga vetandet om förhållandet i alla öfriga I a gJjuud na lander. Må jag, innan jag slutar, hafva anmärkt, att intet af det jag nu anfört utgör egentliga föremålet för inartial-lagen, deri lagstiftning Sorn felas oss; hvilket är alt förordna om hehöriga tillvägagåendrt vid det materiella återställandet af den genom olaglig och Iredskande folksamling störda samhällsordningen, och att i förväg hafva bestämt samtliga civila och militära vederbörandes förhållanden dervid. Med tillfredsställelse har jag åhört, alt Hr Dalman rättvisal Regeringens faderliga afsigt med ifrågavar. förslag. Det är ganska sannt, mine herrar! ehuru det på den lägre upplysnirrgsgraden icke är fullkomligt insedt, att utgifvandet af en med behörig afvägning af samhällsordningens, och af enskilda säkerhetens ömsesidiga fordringar, beräknad martiallag är en högst philantropisk åtgärd, som spar mycket blod och förekommer mångas ofärd. H. Ex. Hr Gr. Posse:
Del är sörundranswärdt at en sä ung man som Herr 6yllen8V33, n kan understä sig at klandra er Riksens Ständers beslut, men jag förmodar, ar det kan skyllas pä hans ungdom och hans oerfarenhet t werlden. Han har anförr mihtankar emot MeÄorernes förfarande, men han hade bordt weta, at man bör innom sig göma miHtankar, och at sadanr framför alt tilhör den som ännu icke lärk at pröf - 14 Den 2 Mars. wa rätt och orätt eller grunderne för andra människors upförande. Friherre Stael von blollstein förnyade sit yrkande om upffof med denna öfwerlaggning och at den en annan dag mätte äter uptagas. Herr bloräenstolps, ^näers, förenade sig med Friherre Stael. Herr Grefwe» och Landtmarskalken förklarade, at den hwarken i dag eller en annan dag skulle til pröfning uptagas. Herr Silfverstolpe, l^re^ric Samuel, anhöll at Lerpä fa fästa Högloft. Ridderskapets och Adelns upmärksamhet, at detta klander ej blott wore ricktadt mot Ridderffapets och Adelns Ledamöter bland lllleäioi-erne, Utan mot samtelige Riksens Ständers genom deras LleQorer fattade beflut. Herr Silverstolpe afbröts af starka rop V!N proposition pä Herr (Hllensvaans utesturandr ifrän Riddarhuset, blandade med nägre fä deremot protesterande röster. Herr l^erlme^en, lierman. Aag anser Herr Opllensvaans yttrande och motion sä lagstridig, at derest han icke densamma äterkar, anhäller jag at Herr Grefwen och Landtmarssalken täcktes göra xroposinon l likhet med hwad Friherre Kueloll Leäerström föresiagir, at han ifrån Riddarhuset mätte mestmas. Fri - Den 2 Mars. Friherre 8tae! von wolstein yrkade ar saken wore begärd pä bordet och at lliscussionen matte uphöra.
46:te punkten.3 angående anslagen till Dramatiska Spectaclet, är afslagen at Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, under anförande af sistnämnde Stånd, såsom skäl härtill, att Borgare-Ståndet vore ensamt om det föreslagna vilkoret, och att Bonde-Ståndets förslag om en underdånig anhållan i ämnet redan har, på Ekonomi-Utskottets hemställan, blifvit Rikets Ständers beslut. Deremot är propositionen godkänd af Borgareoch Bonde-Stånden. Då denna fråga, angående votering i sådant fall då Riks-Stånden stanna i olika beslut, rörande vllkors fästande vid beviljade anslag, är af lika beskaffenhet med andra här förut förekomne, åberopar Utskottet hvad i afseende derå är vordet anfördt; och enär, fastän Rikets Ständer i den ordning sådant bör ske, framställt den anhållan, alt tillåtelse för enskilda Theatrars anläggande i hufvudstaden icke vidare må förvägras, Rikets Ständer, det oagtadt, ostridigt ega att, om, vid pröfning af fråga om anslag för Dramatiska Spectaclet, det icke anses lämpligt att Staten understödjer en monopoliserad inrättning, som hindrar den fria täflan, hvilken bör bidraga till konstens fullkomligare utveckling, då stadga, alt anslaget icke beviljas, så framt ej detta hinder upphör; så har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Riddersk pet och Adeln samt Preste-Ståndet må medgifva den föreslagna voteringens anställande. 56:te punkten} angående lydelsen af det, vid löne-anslaget för arne nya Professorer vid hvartdera Universitetet, fästade vilkor, har blifvit återremitterad af Ridderskapet och Adeln; men då densamma är godkänd af de öfriga 3:ne Riks-Stånden, hvarvid Bonde-Ståndet, i fråga om berörde vilkor, instämt i Borgare-Ståndets beslut, samt frågan om propositionernes in nehåll således är afgjord, finner Utskottet berörde återremiss icke kunna till någon åtgärd å dess sida föranleda. Stockholm den 6 Oclober iS-jo. Reservationer.
1 st. 2 Guitarrcr, se Instrumenter, Musikaliska. Guld, Spinn-, se Tråd. Guldtyg, se Väfnader, Helsiden. Gummi Elasticum, se CaoutsclioucGummi-Copal, se Copal. Gummi-Gutta, se Färger. | Gummi-Lacca, se Lacca. 1 Gummi, ej specificerade, se Apothcksvaror.. Ilackelse-Machinerier, se Redskap och MacUinerier, ej specificerade. Handtyerkeri-yaror, ej specificerade, se Slöjdeyaror. 16 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 21. Tull värde. Qvantitet för Tullber. Inf.-Tull. Utf.-Tull. R:dr s. r. Hattar: af Läder, Fiskben, Papper, Träd R:dr s. r. Horn: 1 skålp. — 1 — F r i. 1 10 — 30 — Bäfver eller Castor l skålp. F r i tt. 2 24 — Caméleller Angoriska Get. Hängslen 100 Rd. v. 33 16 — F ri a. 5 Hö 1 skepp:d F r i tt. — 2 6 Hudar, beredda, se Läder. Husbloss, se Lim. Hållrot, se Apotlieksyaror. Hästar, se Kreatur. Höns, se JFoglar. Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, JV.-o 21. 17 T ull värde. Qvantitet för Tullbcr. Inf.- Tu 11. Utf.-Tull. R:dr S. r. R:dr s. r. R:dr S. v. — 9 — Ingefära: torr l skålp. — 1 10 1 16 '—- insyltad Instrumenter: l skålp. 1 16 ‘ ■ — Fältskärs100 Rd. v. 5 \
Den 18 fitccmlier. 67 ”egendom, tillhörig kronan eller allmän inrällning, tillgodonjuta en ”tjerdedels röst för hvarje helt hemman, då egendomen är i mantal ”salt, oell eljest för hvarje 8000 r:dr af dess upskattningsvärde”; ”Arrendatorn af fast egendom tillhörig enskild person likaledes Jröst för hvarje två hela hemman, ela egendomen är i mantal salt oell eljest för hvarje 16,000 r:dr af dess upskattningsvärde”. Således är uppenbart att efter den först citerade §:n mantal eller taxeringsvärde får beräknas, hvilketdera som helst, eller som för arrendatorn är fördelaktigast, hvaremot efter den 18 §, mantal, då sådant finnes åsatt, ovillkorligen skall tagas till beräkningsgrund, och taxeringsvärde endast der mantal icke linnes, genom hvilken skiljaktighet i sladganderne de af mig påpekade missförhållanden ovillkorligen blifva en följd. Såsom det tredje exemplet får jag uptaga anmärkn-.n att det af mig klandrade stadgandet ronde Stalsoch Hevilla.Hiskin skulle återfinnas i Coust.Ulslcs minoritets förslag vid förra riksdagen, hvilket jag dii bil rädt. Jag har visserligen påstått ali Statsoch BcvillmsUhkrn skulle efter del nu hvilande förslaget blifva öfverhopade med göromål; men den åberopade likheten finnes deremot alldeles icke, enär, enl. minoritetens förslag, Statsoch Bevilln.-Utskm voro befriade frän alla organ isa! ions-frågor, äfvensom Riks-Församlingen, enl. Const.Utskis minoritets förslag, egde att, dä ständigt Utsk. icke kunde medhinna sina åligganden, tillsätta gemensamt tillfälligt Utsk. för att öfvertaga hvad del ständiga Utsk. icke medhinner, men en sådan rättighet ega hamrarne icke enl. detta förslag. Deruti ligger således en väsendtlig olikhet. Om jag vågade längre uptaga R. o. Adis tid, så skulle det vara lika lätt att för hvar enda punkt motbevisa den värde talarens anmärknir.
Kungen och drottningen hade nog velat hjälpa henne, men de kunde ej. Ni vet hvem som då var minister. Han styrde Italien med järnhand. Tror ni, att han tillät konungen att benåda en upprorisk sicilianare ? Man önskade också lifligt, att Diamantes Kristusbarn skulle få den dyrkan, som tillkom det, och donna Micaela sökte fördenskull företräde hos den gamle mannen i Vatikanen. »Helige Fader,» sade hon, »låt mig berätta er hvad som tilldragit sig i Diamante på Etnasluttningen!» Och sedan hon berättat om alla bildens underverk, bad hon, att påfven skulle låta rena och inviga den gamla kyrkan San Pasquale och anställa prästerskap där för Kristusbarnets kult. Men donna Micaela fick nej i Vatikanen liksom i Quirinalen. »Kära furstinna Micaela,» sade påfven, »dessa händelser, som ni omtalar, vågar ej kyrkan räkna som under. Men ni behöfver dock alls ej förtvifla. Om Kristusbarnet vill blifva dyrkadt i er stad, skall det göra ännu ett tecken. Det skall visa Oss sin vilja så tydligt, att Vi icke behöfva tveka. Och förlåt en gammal man, min dotter, därför att han måste vara försiktig!» En tredje sak hade man hoppats i Diamante. Man hade väntat att ändtligen få höra något från Gaetano. Donna Micaela for också upp till Como, där han hölls fången. Hon hade med sig rekommendationsbref från de högst uppsatte i Rom, och hon var säker om att hon skulle få tala med honom. Men fängelsedirektören sände henne till fängelseläkaren. Denne förbjöd henne att tala med Gaetano. »Ni vill se den fången,» sade han. »Det får ni ej. Säger ni, att han älskar er och tror er vara död. Låt honom tro det! Låt honom tro det! Han har böjt sig för döden. Han lider ej mer af sin längtan. Vill ni, att han skall få veta, att ni lefver, så att han skall börja längta? Ni vill då döda honom? Jag skall säga er något, om han börjar längta ut i lifvet, skall han vara död inom tre månader.» Han talade så, att donna Micaela förstod, att hon måste afstå från att se Gaetano.
Likväl var det icke förr än år 1882, vid slutet af året, sorn Strandberg inkom till K. M. med anhållan att få lönen i pension efter ordinarie staten. Såsom skäl dertill föregaf han, att den ordinarie staten var redan bestämd, då hans tjenstledighet börjades, ehuru den ej då kunde gå i verkställighet. K. M. täcktes taga målet i öfvervägande och resolverade, att, enär Strandberg år 1825 uttryckligen begärt att blifva bibehållen vid lön efter interims-staten, samt sedermera, under 8 år oafbrutet begagnad tjenstledighet, tillfullo uppburit lönen till det belopp, hvarmed den utgick, då tjenstledigheten tog sin början, hvarigenom alla på rättvisa och billighet grundade anspråk vore tillfyllestgjorda, funne K. M. så mycket mindre skäl att bifalla ansökningen, som ordinarie statens löner voro anslagna endast för de i effectiv eller ordinarie tjenstgöring anställda personer. Denna Nåd. Resolution är contrasignerad af mig. Omedelbart efter det att detta beslut var expedieradt, inkom Strandberg med en und. ansökning, hvaruti lian, som 7 år förut uppgifvit sig vara så svagsynt och minneslös, att han ej kunde bestrida tjensten, uppgaf, att lian nu vid 65 års ålder befann sig återställd och yrkade på denna grund att få inträda i tjenstgöring med erhållande af 1,200 R:drs lön. K. M. täcktes förklara, att K. M. ej fann skäl att fästa afseende på hans ansökan. Nu har en ledamot af R. o. Ad. till hans förmån sökt att hos R. St. erhålla, hvad hos Konungen är förvägradt. Jag anhåller, att de upplys - Den 4 Mars f. m. ningar jag lemnat må få åtfölja remissen, i fall en sådan blir beviljad. Till Hr Gr. o. Landtnäs eget bepröfvande lemnar jag, om en sådan remiss kan stå tillsammans med grundlagen, elier ej.