Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De fysiska grundbegreppen; läran om ljudet, ljuset och värmet; Kemi: Läran om frändskapslagarna och om de kemiska proportionerna; oorganisk kemi till läran om metallerna. 16 Bil. N:o 3 till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1862. Historia och Geografi: Allmänna historien i kortare öfversigt; nyare tidens historia utförligare intill tiden för Spanska Successionskriget: Fäderneslandets historia. Allmän fysisk och politisk geografi; utförligare för Sverige, Norrige, Danmark och de vigtigare kulturländerna; allt efter vid Elementar-Läroverken antagna läroböcker. God handstil samt öfning i Frihandsteckning. c) med yngling, som aflagt godkänd Studentexamen med iakttagande af hvad Kongl, förklaringen den 14 Juli 1837 föreskrifver eller, efter fullbordad lärokurs vid högre Elementar-Läroverk, derstädes undergått fullständig afgångs-examen i öfverensstämmelse med Kongl. Stadgan den 11 April 1862 och önskar vid krigsskolan vinna inträde, anställes der ingen inträdes pröfning. Endast i den händelse, att hans kunskap i mathematik icke vid sistnämnda afgångsexamen blifvit godkänd, anställes med honom, före inträdet, särskild pröfning i detta kunskaps-ämne. d) Inträde vid Krigsskolan eger rum vid begynnelsen af hvarje läsetermin. Undantag härifrån må af Guvernören beviljas endast i den händelse att sjukdom eller annat giltigt skäl förhindrat en Elevs inställelse vid läroverket å förenämnda tid. 5:o Undervisning inom Krigs-Skolans landtklass skall omfatta följande Läroämnen: Logik och Svensk Ämnesskrifning. Tyska. Fransyska. Engelska. Historia: allmän och fäderneslandets från 16 Seklet, med särskildt afseende på krigshändelserna. Naturlära. Mathematik: Trigonometri, Analytisk Geometri, Mekanik och problem-öfningar. Krigsartiklar. Infanteri-Exercis-Reglemente. Tjenstgöriogs-Reglemente. Krigskonst med de 3:ne vapnens stridslära. Artilleri och handgevärslära. Refästningsoch broslagningslära. Topografi.
1830 års bevillningsförordning. rens sednaste bevillningstaxeringsuppgift, äfven Lief uteslutet, förklarades taxeringsmännen berättigade alt nedsätta egendoms eller byggnaders värde under brandförsäkringssumman; dock finge sådan nedsättning blott för en gång medgifvas och icke vid något tillfälle öfverstiga för hus i Stockholm 4 och i andra städer '10 proc, af husens sammanräknade brandförsäkringsvärde. Uti '1823 års bevillningsstadga föreskrefs första gången, att Piöfningskomitéer nas beslut finge öfverklagas hos Kammarrätten; och i afseende på uppbörden infördes uti samma författning det intill 1840 års riksdag bibehållna stadgandet, att hvar och en egde rättighet att vid första uppbördsstämman erlägga så mycket af sina utskyl der, som han mägtade, och hvilket uppbördsmannen vöre skyldig mottaga och qvittera. Enligt olvanåberopade, vid denna bevillningsstadga bilagda tabell samt 2:dra § af densammas 3:dje artikel medgåfvo Rikets Ständer en allmän nedsättning af 10 proc. i hemmansvärdet, eller från 259 till 233 millioner rdr banko; med hvilken nedsättning afsågs att kunna jemka värdet å de hemman, som funnes vara för högt värderade, och att sålunda erhålla ett efter rätta förhållandet lämpadt »lika värde hemmanen emellan.» I sammanhang med den under riksdagen åren 1828, 1829 och 1850 uppgjorda statsreglering, fastställdes den årliga bevillningssumman för 1831 och påföljande år till ett belopp af 2,270,600 rdr banko; och blefvo vid denna riksdag nästan alla dittills gällande afgiftsbestämmelser bibehållna oförändrade. Den vid sagda riksdags slut utfärdade, men hvarken daterade eller underskrift bevillningsstadgan innehåller äfven 4 artiklar med oafbruten nummerföljd å alla deruti intagna §§ Bevillningen för löneinkomst skulle fortfarande utgå med 3 proc. af alla löner öfver 1,200 rdr, men för löner mellan 200 och 1,200 rdr meddelades en graderad afgiftsskala
Justitie-råden Badman och Quiding åter yttrade: att, sedan i 12 $ handels-boks giltighet i allmänhet såsom bevisnings-medel blifvit bestämd, förekomma i 13 till och med 19 §§ stadganden, rörande begagnandet af detta bevisnings-medel i tvister emellan köpmän, hvaremot 23 § afser det fallet, alt svarande-parten icke är köpman. Enligt Justitie-rådens uppfattning, följde detta utaf jemförelse!) af dessa §§:s lydelse och utaf deras uppställning, samt bestyrktes ytterligare af motiverna; men för att undanrödja möjlig tvekan, huruvida 14 § skall vara inskränkt allenast till tvister af förstnämnde slag, hemställde Justitie-råden, att innehållet af samma § matte föras till 13 §, såsom särskilda momenter af denna. Derjemte an-ågo desse ledamöter den erinran böra göras, att 2 mom. i 14 § icke tydligen uttrycker, hvad dermed, enligt anfördt motiv, åsyftas, eller att part, som från den vitsord egande kraften hos en handels-bok vill, oaktadt dess bristande öfverensstämmelse med föreskrifterne, huru sådan bok bör 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 97. förås, hemta stöd för sitt påstående, icke skall egil frånkänna densamma vitsord, i hvad den innehåller, stridande mot detta eller annat bemäldc parts påstående. Ett sådant stadgande ansågo dessa ledamöter hvarken sakna skäl eller vara öfverflödigt att upptaga.
Discont få ställa äfven annan säkerhet, än förskrifningar för försålda tillverkningar. XXXIV. B. 167. XXXVI. A. 3i, XXXIX. E. 225. Marcks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelm, yttranden. IV. 116. VII. 34o XIV. i3o. XXVIII. 401. XXXVIII. 141, 256. XLVII. Markegångssättning, i anledning af väckta motioner om ändringar i författningar ne om. LII. B. 191. LIV. A. 220. Marknader, om militairevakter dervid, om upphörande af några otillåtne, samt om inställande af en i Borås. XI. B. 178. XIII. Å. 126. XXVI. U. 196. A. 233. — om inskränkning af dagar för deras hållande. IX. B. 120. A. 128. XV. U. 3o6. XVI. A. 233. XLII. B. 75. XLV. E. 36i. XLVIII. A. 228. — om deras aflägsnande från Kyrkors granskap. IX. B. 279. X. A. 68. XI. E. 23i. — rörande motioner, dels om tillstånd att 361 anställa sådane, der de förut ej ägt runa, dels om Frimarknaders förvandling till enskildta. X. B. 262. XI. A. 23a. Marstrands stad, angående af den sökt ersättning för utgjord inqvartering. X. B. 257. A. 364. XXXI. U. 65. XXXII. L. Å. in. LXI. U. 114. LXII. A. 78. LXIII. LXV. B. 324. A. 431. LXVI. E. 72. Materiel, Aromens, angående bestämmande af anslagen dertill, innan den öfriga StatsRegleringen bestämmes. XLII. 79.
Vi kunna således icke vid denna riksdag komma till Ogillande af hvad Constit.Utsk. i ett eller annat fall föreslagit; men vi kunna komma till modificationer af termerna 01 ed bibehållande af sjelfva förslaget, ty dem är det Ståndets och Ständernas rätt att antaga eller förkasta. Jag vill vid della tillfälle taga mig friheten anmärka det särskilda D e ii 6 October f. m. förliAIlancle, att litsle, tillåtit reservationers bifogande af ledamöter, hvilkas tankar rörrde grundlagsförändring blifvit af Utskrs majoritet underkända oell således voro under kategori af sådana enskilda riksdagsmäns förslag, hvilkas behandlingssätt 84 § Reg.F. föreskrifver, enär elei i stadgas, att ”då ”Conslit.Utsk. ej funnit skid att gilla och till R. St:s pröf”ning öfverlemna något förslag till förändring eller förkla”ring af grundlagarna, som Utsk. af en riksdagsman emot”tagit, vare Utsk. skyldigt, om förslagets författare det yr”kar, alt meddela honom sitt yttrande deröfver, med ti11 — ”ständ att detsamma jemte förslaget genom tryck allmänt ”söra, då han för det sistnämndas innehåll sjelf i egenskap ”af författare ma lagligen ansvara.” I denna kategori stå de af Utsk. underkända grundlagsförslag, antingen de blifvit gjorda af en utsktsledamot eller någon annan riksdagsman. Utsk. liar således ej varit berättigadt att låta dessa reservationer komma till IViks.Stts plena, emedan grundlagsfrågor enligt 8i § ej lä i Ståndens plena väckas. Att ifrågavar. reservationer ledt tili en sådan följd, visar Hr Lefrens yttrande , deri han begärt, att R. o. Ad. måtte instämma i hvad biskopen af Wingårds reservation innehåller. Genom åsidosättande af en af de i lagen stadgade formerna kan man komma till åsidosättande af dem alla j ty har man börjat med att i ett afseende afvika från dem, finnes ingen gräns för alvikelserna, utan stadnar Representationen i ett evinnerlig! revnlutionstilfständ.
Der talar man ur synpunkten af den naturliga rätten. Hvarföre är den olika? säger man. Man tillskrifver sig att hafva största graden af upplysning, då man yrkar verkliggörande af denna rätt, och nian ser tillbaka - Den i September c. m. baka på förfäderna med ett visst nedsättande, efter de icke baft nog bildning för att kunna böja sig till samma ståndpunkt, som man ager sjelf. Denna åsigt tyckes vara temmeligen bestämd. Om LagUtsk. nu får denna fråga tillbaka, så ser jag ingen annan följd, än att Utsk. antingen går ifrån sin mening eller också vidblifver densamma. Den andia sidans talare, till bvdka jag äfven börer, tyckas vara ense derom, att i händelse endast den naturliga rätten här skulle gälla och vara tillfyllestgörande för att åstadkomma ett lagstadgande, som vore nyttigt och välgrundadt för framtiden, så hade man haft skäl förmoda, att det redan, då vår nuvar. lag stiftades, skulle blifvit intaget i densamma. Men dertill kommer den gamla satsen, som i Sverige gjort sig gällande under många århundraden, att man velat att jorden skulle blifva slägtens tillhörighet, och huru man än resonerar, antingen såsom Utsk. eller såsom de talare, hvilka här yttrat sig för lagförändringen; så lärer det blifva en ostridig sanning, att genom arfsrätlens ordnande, såsom nu blifvit föreslaget, måste en stark inverkan på allmogens besuttenhet uppkomma, och huruvida den kan vara nyttig för allmogen och Riket i allmänhet, lärer icke vara svårt att inse. Också är det denna punkt, som författarne af den nya lagen hufvudsakligast fästat sig vid, i thy att de alternativt framställt möjligheten, att icke en sådan betydande afvikelse från hvad hittills är stadgadt skulle komma att äga rum, utan det skulle möjligen förblifva vid hvad nu är gällande. På grund af dessa åsigter, och icke för min del genom någon liten behändig manöver, som jag icke tillerkänner mig sjelf och icke anser mig berättigad att pådrifva någon annan, vågar jag vördsamt tillstyrka afslag å Utsk:s betänkande. Frih. Boye:
Då, hvad beträffar Billmanssons anhållan att varda i tjenst åter insatt, det på Fullmäktige ankommer att antaga och förafskeda betjeningen vid Tumba Bruk, finner Utskottet sig destomindre kunna denna anhållan till bifall förorda, som Fullmäktige, uppå gifven anledning, för Utskottet anmält, att de anse det icke vara lämpligt, att Billmansson i egenskap af tjensteman vid Tumba Bruk ånyo 4 Banko-Utskottets Utlåtande, M 57. anställes; hvaremot Utskottet, i betraktande deraf, att Billmansson under 12 års tid, dels såsom Bruksskrivare och dels såsom förste Bokhållare, varit anställd i Brukets tjenst, derunder han på särskilda tider af tillsammans ett år, utan anmärkning, bestridt Förvaltare-befattningen; att han öfver sin tjenstgöring vid Bruket erhållit särdeles fördelaktiga, efter beslutet om hans entledigande meddelade vitsord af' bland andra jemväl Grefve P. A. Sparre, som derförinnan till afskedande Billmansson anmält, samt att Billmansson har en talrik familj alt försörja, ansett billigheten tala derför, alt Billmansson för en gång tilldelas något understöd från Banken. I fråga om beloppet af detta understöd, så och med afseende derå, att BiIImånssons entledigande sannolikt varit för honom alldeles oväntadt, och skett så hastigt, att han, ifrån det beslutet derom honom meddelades, saknat nödigt rådrum alt förskaffa sig annat försörjningsmedel, har Utskottet, vid det förhållande att Brukstjenster Vanligen på år tillsättas, ansett lämpligt föreslå, att berörde understöd bestämmes till ett belopp, motsvarande den förste Bokhållare-tjensten vid Tumba åtföljande lön och öfriga förmåner för ett år. Enär nu Billmansson, såsom förste Bokhållare vid Tumba åtnjutit, jemte fria boningsrum, följande löneförmåner, nemligen: Arfvode 100: 900 R.dr B.ko. Råg 6 T:r. Spanmål: Råg ^a^ ^ ” 10 Tunnor. Ved 9 Famnar. Talgljus 3 Lispund. Utfodring för en ko: Hö 182 Lisp.
Napt, > bändelse sadan egendoni icke skulle körelinnas, täektes meddela Rikets 8tänder förslag till inköp eller n^b^ggnad al tjenlig loeal för ifrågavarande easern, ätköljdt ak beböriga värderings instrument oell öfriga för anskalfoings-kostnadernes bedömande erforderliga bandlingar.- dels oek att Rikets 8tänder mätte undfå bebörigen upprättade förslag olver ärliga kostnaden för underkället sä väl af easernerne tor Oardes-Rsgementena till kot, som af den ifrägavarands easernen kör 8vea Artilleri-Regemente, jemte uppgift ä ärliga kostnaden för underbället af I^ik-6ardets till ldäst easern oell stallar, pä det krägan bärom framdeles mätte kunna bebandlas, i sammanbang med den allmänna frägan om utgörandet af inkvartering i 8toekbolms stad; oeb bafva Rikets 8tändsr tillika, i afseende pä inc^varterings-ersättningen till de eorpser oeb 8tater, bvilka väl äro körlagde i 8toekbolm, men der ej bidraga till den egentliga vakten oeb värden, eller luf-Revärings-kegementst, f. d. Oeneral-^djutants-blxpeditionen för Armeen eller nu mera Randtförsvars-lDepartementets Lo-nmando-blxpedition, lopograliska (lorpsen oeb .^rtilleri8taben, i underdänigbet förmält, burusom Rikets 8tän>ter, med antagande af den i okvanberärde korslag till Inrsvarterings-Ordning uppgifna allmänna grund för rättigbet till inkvartering i 8toekbolm, funnit staden böra befrias krän sädaa ersättnings utgörande, sä väl till alla nyssnämnde Regementen oeb eorpser, som til!
På det att icke någon ytterligare förblandning måtte ske af de lefvande och döda, och då jag tyckte att Hr Ridd.Secretm upplyste, att frågan redan är afgjord af R. o. Ad. och således måste vara att anse såsom den der icke vidare kan komma under öfverläggning; får jag likväl taga mig friheten tillkännagifva, att uti sednare betänk, står att hos R. o. Ad. samt PresteSt. någon anmärkn. icke ägt rum, och att TJtskts yttrande af BondeSt. är bifallet. Enligt hvad Ridd.Secretm upplyste, skulle det vara samma förhållande med R. o. Ad., som med BondeSt., och i sådant fäll loide någon vidare åtgärd nu icke komma i fråga. 11 II. 23 Den 8 Augusti e. <n. Gr. Anckarsvärd: Allt mitt bemödande oaktadt, har jag icke varit i stånd att riktigt fatta Hr Ribbing; men om jag icke alltför mycket misstagit mig, bemödade han sig upplysa R. o. Ad. derom, att R. o. Ad. redan afgjort frågan om sterbhus-afgiften; men när bar det kunnat ske? Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att R. o. Ad. den 22 sisth Maj bifallit StatsUtskrs utlåt. N:o 64 Litt. I, hvaruti Utsk., i anledn. af en väckt motion om sterbhus-afgiftens nedsättning, yttrat sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti nämnda afgift. Gr. Anckarsvärd: Jag anhåller om upplysning derom, huruvida R. o. Ad:s förra beslut hindrar Ståndet att upptaga hvad StatsUtsk. i sednare betänk, tillstyrkt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., i afseende på frågan huruvida R. o. Ad:s förra beslut kunde lägga hinder i vägen för Ståndet att i denna fråga besluta, af Hr Landtm, torde vänta någon förklaring, huru han ansåge den saken.
Förutom ofvannämnde 14, inom olika län stationerade holländerier, hade under året vid Landtbruks-akademiens experimentalfält blifvit uppställda, utom förrberörde en tjur och fem kor af Pembrokeshire-race, fem kor af Ayrshire-race. Med uppställandet af dessa djur hade man för ändamål att anställa jemförande försök mellan de olika racerna, i afsigt att närmare utröna deras lämplighet för landets förhållanden. § 4. Inom åtskilliga län voro under året på tjenliga ställen placerade Kronan tillhörige tjurar, afsedde för kor, tillhöriga de från Stamholländerierna aflägset boende jordbrukare. Dessa tjurar, deraf 7 voro af Ayrshireoch 3 af Yoigtländer-race, voro fördelade sålunda: i Södermanlands län: af Ayrshire-race 3. « Yoigtlandsdito 1. 4_ Transport: 4. Bii. Litt. S. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 153. Stamholländerier. Riseberga Gammalstorp Ultuna Warpnäs Lyckås Marienlund Kungsgården Haddorp “ Sundsholm Gräfsnäs Lycksta Grängshammar Fjellsköfte . Östanå Experimental-fältets Län Race. I Örebro Skaraborgs ... Upsala Wermlands Jönköpings . .. Hallands Gefleborgs Östergötlands Kaimar Elfsborgs Westmanlands Kopparbergs .. Nyköpings ... Stockholms Dito Ayrshire Dito Dito Dito Dito Pembrokeshire . Voigtländer Svensk Ayrshire Dito Dito Dito Dito Dito (Ayrshire j i Pembrokeshire) Antal djur. © T3 CÖ St. PS p C/D S:a c u o & År i-i c fe bl a cö JA bl cö -5 °cö P O JA cö bl 'bl >• cr tö © CÖ bO c cö JA U-4 © d np O Co Lo sté bc o « :C ~ TÖ bC P C cö ^ 'U Po P np np :cÖ t* ° C CÖ oj Aö ocö p; (D ÖC cö :© > P rG - 5? Kannor. Kannor.
Erfarenheten har redan visat, att formandskabet är den plantskola, hvarifrån Norrska Storthinget fått sin bästa rekrytering. För Styrelsens moraliska element vore äfven communalrättighelernes utvidgande en ren vinst; den undgick derigenom att ingå i dessa samhällslifvets mindi e detaljer, der behöflig localkännedora vanligen fattas den, och der den ofta äfventyrar att compromettera sig. Allt detta kan vara godt och väl, torde man invända, men förnämsta villkoret, communalanda, fattas. Fastän detta påstående tusen gånger blifvit framkastadt och åter upprepadt, innebär det derföre icke mera sanning. Denna communalanda finnes i samma ögonblick man önskar att den skall finnas. Men med det bureaucratiska elementets sträfvande att kapra åt sig så mycket möjligt är, äfven af communalrättigheterna, och sedan pastorerne något enväldigt usurperat resten, är communens verkningskrets inom de fromma önskningarnes triviala område. Att det i sjelfva verket i Sverige finnes friskare och skönare elemenler till en communalanda, än i något annat land, torde iqke vara svårt alt bevisa. Gemensamhetsandan visar sig härunder i mångfalldiga former på det ädlaste sätt. Hvar och en tjensteman känner huru stark och uppoffrande kamratsandan är; hvar och en militär, huru soldaten af endast gäslfrihelsanda på dagen depenserar allt hvad han lyckas förtjena. Hvilket deltagande för andras nöd, yttrar sig icke här — man tager brödet ur munnen för att gifva det åt andra. Man ser huru det Svenska ädelmodet vid eldsvådor och andra olyckor på ett så frikostigt sätt hastar till hjelp, att mången gång nödlidande återfå mera än de förlora. Sådant är oerhördt i hvarje annat land. Hvilken anda utvecklade sig icke i Sverige under choleratiden ? Det var högsint, det var heroiskt och mera värdi att uppteckna i historiens annaler, än mången krigisk vapenbragd.
Hvad Kongl. Majrts Befallningshafvande sålunda utredt och förklarat, har befunnits öfverensstämmande med Rikets Tabell-verk, som utvisar, att medeltalen af ett hemmans folkmängd, produetion, boskapsafvel och taxeringsvärde äro i Blekinge högre än i Riket i allmänhet, och att Länets Bålsmanhåll, ehuru något kostsammare, än i andra orter, likväl med betraktande af befrielsen från jordeboks-och liemmantalsräntorne, sådäne desse öfverhufvud utgöras, icke är mera tryckande, än soldathållet i provincer, der berörde räntor med förvandling utgå. Yarandes dessutom Kgl. Maj:ts Befallningshafvandes utredning af förhållandet med vacancerne förenlig med Kongl. Brefvet den 17 Maji 1822 och tillika den uppgiften, att besväret af Blekingska Båtsmanshållet icke med något skäl kunde anses vara för Länets - aa Kong], Majus 'Nådiga Skrifvelse N‘,o a6. bestånd hotande, bestyrkt af authentika historiska anteckningar, upplysande, hurusom Blekingska provincen varit i välmagt äfven krigsåren 1788, 1789 och 1790, då, oaktadt all afgång på manskap ersattes under kriget, Båtsmanshåll^ icke ansågs lör ortens bestånd vådligt, utan tvärtom, alt den tiden, med ett utvidgadt och tilltagande åkerbruk, en allmän förkofran, till och med en måttlig rikedom tycktes utbreda sig. Kongl. Maj:t anser alltså icke länkbart, alt de af Riksdagsfullmägtige skildrade bedröfliga följder af ortens rustningsskyldighet, då de icke visat sig under eller straxt efter nyssnämnde krigsår, oaktadt då inträffad standig uppsättning af manskap, skulle förete sig nu mera, sedan recru, teringen under krig upphört och Landet i mera än 4° tid vunnit ytterligare förkofran i odling och population.
Af det förhållande, att alla RiksSt:n denna dag haft plenum för ifrågav:de Utlåt:s förnyade bordläggning, har man i öfrigt skälig anledning att antaga, det de fleste af RiksSt.-ns ledamöter förestält sig, att denna fråga redan i morgon skulle till afgörande företagas, och, till följd deraf, gjort sig dermed så myeket som möjligt hemmastadda. På dessa skäl anhåller jag att Utlåt:t måtte förekomma i morgon, samt att icke någon ändring i föredragsningslistan må af Hr Cederschiölds yrkande löranledas. Hr Cederschiöld: Äfven jag anser det vara af stor vigt att icke alltför länge upskjuta med föredragningen af detta Utlåt.; men förmenar dock att det är lika nödvändigt, för att icke säga, ännu vigtigare, att göra sig något hemmastadd med ett Utlåt., sorn innehåller 125 punkter. Det har i öfrigt icke varit under förutsättning att rinna någon framgång, som jag väckt denna fråga. Jag egde nemi. kännedom om, att StatsUtsk:ts respekt, ledamöter önskade att redan i morgon få densamma föredragen. Att sålunda ovilkorligen vilja göra sina önskningar gällande är dock en af nämnde Utsk. sjelftagen, så att säga, suveränitet, hvilken jag icke anser vara i grundlagen åsyftad. Det är icke svårt att märka, det samma Utsk. resonnerar som så: »Vi hafva tänkt på denna sak och taga den om hand. J behöfven icke blanda er deri!» — Men oaktadt den tillförsigt, Utsk:t således synes ega för sina egna åtgöranden, vågar jag dock anse det vara mindre välbetänkt, att redan i morgon företaga denna fråga; och fortfar således uti min förut gjorda anhållan. Hr Nordenfelt, Enar: Ehuru jag erkänner att de af Hr Cederschiöld framstälde skäl för ett framskjutande af denna frågas företagande förtjena afs:de, anser jag mig dock icke böra rösta för något upskof. Det är nemi. obestridligt, att ett sådant upskof måste ytterligare förlänga detta riksmöte; och jag tror att det skulle synas eget nog, att R.
St. något genomgripande förslag i denna del: och då man ej kan föreställa sig, att ett sådant skulle kräfva ett större anslag, så utföres det här, under anhållan, att StalsUtsk. behagade uti Riks-staten specificera detsamma så, att fångars skjuts och tractamente m. m. åtskiljes, äfvensom att hvardera slaget af inrättningarna erhålla sina särskildta anslag. Remisslage Observationsoch uppbördsprocent Mantalsskrifning s-provision Reslitu tioner Byggnader och reparationer i Stockholm Då af denna utgifts-post de i förra Riks-staten uppförde 12,000 r:dr till reparationer å Stockholms slott anses kunna nedsättas till 8,000 r:dr, torde de öfriga byggnaderna kunna underhållas för en summa af 28,000 r:dr . Byggnader och reparationer i landsorterna Magazin s-byggnad er i Stockholm och landsorterna anses höra vara fulländade med det anslag, som vid sista riksdag beviljades, hvarföre till detta ändamål icke n igot anslag utföres. Städers friheter '. Gästgifvares d:o . Färjor m. m Tionde-pröfvare Flyinge stuteris dagsverks-er sättning Strömsholms d:o Ii ä s t a f v e I n s förbättrande Indelnings b rist i Kopparbergs län D : o i Jemtlands län Transportkostnad f ö r statsverkets koppar och jern . Hingsthållning i Elfsborgs och Skaraborgslän Extra utgifter StatsUtsk. torde inför R. St. böra vitsorda behörigheten af nedsättningen uti detta anslag, då hälften deraf blifvit använd för Minister-staten, oaktadt statsregleringen redan för densamma upptager det anslag It. St. till sådant ändamål beviljat. Summa åttonde Hufvud-titeln r:dr b:co Nionde Hufvud-titeln. Åkerbruket, handeln och narin garna i allmänhet Bergsbruket torde nu mera vara uti den lyckliga författning, att icke till understöd behöfva anlita stats-anslaget, hvadan sådant icke heller bär utföres. Summa nionde Hufvud-titeln r:dr b:co Tionde Hufvud-titeln.