Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag den 7 Sept. 1829. af räkenskaperna och förvaltningen af de till Allmänna Garnizons-Sjukhusets i Stockholm underhåll anslagna medel; N:o 216, i anledning af verkställd granskning af redogörelsen öfver arne till America och Medelhafvet företagna Krutförsäljnings-Expeditioner; N:o 217, öfver Herr st, Zethelii Memorial, angående föreslagen afskrifning af Bruks-Idkaren S. Owens skuld till Manufactur-Discont-Fonden, samt om ett ytterligare Jåne-understöd för honom af allmänna medel å 5o,ooo Rdr Banco. S. D. Vid förnyad föredragning blef Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 64, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 4*, om upphörande af Kronans options-rätt till de uppå Krono-Skattejord växande Mästeoch Storverksträd, till Handlingarne lagdt. S. DÅterremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 2t2, angående Landshöfdinge Residencehuset i Hernösand. S. D. Bifölios, vid förnyad föredragning, Statssamt ABmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden: N o 6.1, i anledning af väckta frågor om ett förändradt användande af den i-8:dedels procent. Pr o t. Utdrag den 7 Sept. 182g. l5 sorn af Sterbhus inom Carlstads Slift nu erlägges till Carlstads Hospital; N:o 63, i anledning af åtskilliga hemställanden om lindring i Roteringsbördorna inom de Småländska Länen. StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch' Oeconomie-Utskottens Betänkanden: N:o 65, i anledning af Herr A. P. Stdhles motion om inrättande af ett Jordbruks-Contoir; N:o 66, i anledning af Herr Rothliebs Memorial, angående Låns meddelande å Spannmål. S. D.
Det anslagsbehof, för hvilket ofvanbemälde motionär nu påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet, synes Utskottet vara af den beskaffenhet, att det icke lämpligen bör till omedelbar pröfning hos Rikets Ständer förekomma, utan torde detsamma först böra i behörig ordning anmälas hos Kongl. Maj:t, som då, så framt det ifrågasatta arbetet, efter vederbörandes hörande, finnes företrädesvis förtjent af allmänt understöd, icke lärer underlåta att, derest tillgängliga medel icke derför lemna tillgång, till en kommande riksdag göra den framställning, hvartill förhållandena kunna föranleda; och får i följd häraf Utskottet hemställa, att Doktor Thyselii förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 143:0. Under anförande, hm-usom under 1859 års sommar från trycket utkommit ett af mamsell Octavia Carlén författadt arbete, under titel: »Anteckningar öfver Kongl. Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar» har genom en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 101) Herr Liljenstolpe, A. F., föreslagit, att, i anseende till den tid och möda, som blifvit af författarinnan nedlagd på detta arbete, Rikets Ständer måtte, såsom godtgörelse härför eller gratifikation, åt henne anslå en summa af 500 R:dr eller helst 1,000 R:dr för en gång; men då ifrågavarande arbete, hvilket icke lärer kunna i litterärt hänseende tilläggas någon större betydelse, antagligen genom försäljning åt besökande i Lifrustkammaren vunnit ali den uppmuntran, som för detsamma bort kunna förväntas, anser Utskottet Herr Liljenstolpes förevarande motion böra af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 144:o.
– »Dröjer det här länge, så stryker jag också med,« svarade grannqvinnan, en undersätsig fyratioårig fänta, med feta, blossande kinder, från hvilka stora svettdroppar rullade öfver den korta halsen ned i en missfosterligt diger barm, på hvars mjuka afgrunder läsaren gör bäst att ej vidare tänka. Hon reste sig förgäfves på tåspetsarna, för att kunna skönja något annat än de framför ståendes frånsidor, och hon svor mellanåt rätt eftertryckligt, så väl öfver deras oförskämda nyfikenhet, som stodo hennes utsigt i vägen, som öfver närgångenheten af en och annan glop, den hon var ur stånd att upptäcka med ögonen, men om hvars närvaro på stället hon förmente sig äga så handgripliga bevis, att hon med godt samvete kunnat besvärja den med tu finger å bok. – «Om madammerna ej ha tid att vänta, så kunna de gå sin väg, och om de ingenting se, så ha de heller ingenting här att göra, bara trängas och knuffas,« röt en basröst, en af gloparnas eller någon annans bland Adams kön. – »Nej, hör man bara på! Är inte kronans gata kanske bred nog åt oss alla?« tog den långa magra gumman till ordet. I denna omständighet tycktes den undersätsiga qvinnan vara af särskild mening, den hon likväl ej uttryckte annorlunda, än med en suck, hemtad från djupet af den i trängseln något klämda barmen. Basrösten vände sig till en granne, klädd i gula nankinsbyxor och med en kikare för högra ögat: – »Om förlof! herrn ser väl bättre, än vi andra; var så god och säg oss hvad alla de der betjenterne, med de många snörena på rocken och de långa svarta floren i hattarna, hafva för sig.« – »Det är Brahes drängar, hvilka bära grefvens likkista, söm de ställa nedanför schavotten,« blef svaret. – »Å, korss! Afrättningen måtte väl ej redan vara förbi?« – »Nej, bevars! men slägten har fått tillstånd att hemta liket och nedsätta det i Brahe-grafven. Det är derföre de på förhand laga allting i ordning till afhemtningen.«
Maj:ts nådiga fastställelse, dervid Rikets Ständer anhölle, att Kongl. Maj.ts täcktes ej allenast lemna Fullmäktige sin bemedling och medverkan vid samma låns upptagande, utan äfven meddela sin garanti å det, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers härom fattade beslut, upptagna lån; att Fullmäktige egde, om sådant funnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionens afslutande, inom eller utom Fullmäktige utse ombud för att, enligt af Fullmäktige utfärdad instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderliga underhandlingar och öfverenskommelser, äfvensom åt särskilda deputerade uppdraga bestyren med det afslutade lånets indragning samt ränteoch amorterings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden; samt slutligen att Fikets Ständer beslutat, att Rikets Ständers Bank må, under de vilkor, som i kontraktet med de utländska långifvarne bestämdes, i samma län deltaga för en summa af 4,000,000 R:dr Runt, som, emot erhållande af för länet utfärdade obligationer, af Bankens sedan 1857 års början upplupna disponibla vinst utbetalas med ^:del årligen vid slutet af hvartdera året 18(50, 1861 och 1862. — 55 - Vid emottagandet af Stats-Utskottets ofvanberörde skrifvelse, beslutade Fullmäktige, att genom ej mindre Svenska, än Tyska och Engelska tidningar tillkännagifva, att de, som önskade öfvertaga det belopp utaf den fastställda lånesumman, hvilket öfversteg hvad som komme att af Rikets Ständers Bank tillskjutas, ägde till Fullmäktige inlemna sina anbud derå, samt dervid uppgifva de af dem äskade, bestämda vilkor för länets öfvertagande; men på det Fullmäktige icke skulle, i afvaktan på sådane anbuds erhållande, vara förhindrade att under hand och när som helst kunna ej allenast underhandla, utan äfven afsluta öfverenskommelse med de långifvare, som sig anmälde och hvilkas föreslagna lånevilkor kunde finnas antagliga, blef någon viss tid för anbudens mottagande icke bestämd, utan uppmanades hugade låne-öfvertagare, att desamma skyndsamligen aflemna.
Aldrig har det målats så många bilder ur Erik XIV:s sorgliga levnad som dessa år kring 1870. (Bo Lindwall) – En av dem som fastnat för motivet var Georg von Rosen, som både 1871 och 1881 avbildat Erik och Karin Månsdotter. Mest troligt är emellertid att VB och AL påminner sig ett gemensamt besök på Stora Teatern i Stockholm, där de den 1 jan. 1886 tillsammans med Ola Hansson sett J. Sellmans skådespel Kung Erik, i 5 akter. Kortets lydelse var enl. almanackan: ”Fru Vict. B. tager sig friheten erinra doktor Brandes om det utlofvade besöket och betygar sin tacksamhet.” I boken om VB och Georg Brandes har Böök överdrivit VBs iver. Böök skriver: ”Hon gjorde uppköp i butikerna, för att kunna värdigt ta mot sin besökare – i kassaboken är det tal om blomställ för 12:75, mattor för 16:– kr., handskar och en kinesisk parasoll, ett skrivställ.” (s. 16) Det är riktigt att utgifterna är bokförda, men utan datum, och av almanackan framgår att det var den 27 sept., på väg till Köpenhamn, som hon i Malmö inhandlade ”blomsterställ, mattor etc.” Rätt ska vara rätt! O. M. Reuters verk De lägre djurens själslif (I–II, 1886–88) ingick i serien Ur vår tids forskning. Detta är första gången VB stavar sitt efternamn med endast ett s. I fortsättningen kommer hon att hålla fast vid denna stavning, sannolikt beroende på att Georg Brandes stavar det så. Det kan också vara ett sätt att markera att äktenskapet är upplöst. Hösten 1885 hade VB skrivit brev från sin vistelse i Stockholm i den danska tidningen Morgenbladet. Se not II, 261. – Stakkel, da. Kammarherre Edvard Fallesen (1817–1894) var i 18 år chef för Det Kongelige Teater, från 1876 till sin död. Han hyste sympati för de unga och för den moderna dramatiken. Fru Edgrens roman En sommarsaga, 1886, behandlar frågan om en kvinna kan förena konstnärskallet med äktenskap.
Det Län, sorii hittat på att få lindrigare Värderings-grunder* får betala mindre än det, söm af god vilja eller af Embetsmanneris nit att bevaka Statens rätt, antagit andra "funder; Denna anledning att förblöda olikheier har varit orsåkeri, hvarföre; Be - Ridd. o. Ad. Prat. VI. Band. 3. « 34 fren a Julii /. m, villningsUtsköttet ej antagit det correctif, ätt oUVerlemna dividenden till Committerade i Stockholm. Deremot har BevillningsUiskottet haft anledning af flere yttranden af Ledamöter inom StatsUtskottet, och till och med har det af Ordföranden blifvit tillåtit att omtala, att Statsutskottet ämnar föreslå en minskning i Bevillningen på sådant sätt, att Statens skuld till Banken icke ovilkorligen afbelalas med en half million om året, utan med ert mindre del, utan ränta, hvarigenom en minskning af 4oo,ooo R:dr Jnöjeligen kunde uppkomma. Denna upplysning har ännu ytterligare förmått Utskottet att bibehålla Mimini-tabellen, i den förmodan, att, i den mon Bevillningen nedsättes, nian kan afdraga från Minimi-tabellen vissa procent och öfver* lemna åt hvarje Låns Commitéer att låta denna nedsättning tillgodokomma de Egendomar, som blifvit för högt taxerade. Härvid kan väl invändas, att detta återställer icke jämlikhet Länen emellan; men jag bekänner, att jag icke vet några säkra grunder, hvarigenom en sådan kunde förskaffas. Utskottet har granskat de statistiska uppgifter, som från Länen inkommit, men har funnit, att intet deraf kan med säkerhet bedömmas. Da Utskottet såg sig Vara oförmöget att med säkerhet göra en ny fördelning, och Utskottet fruktade att frågan blott skulle sätta Ledamoterne i håret på hvarandra, emedan uti frågor om dét enskifta intresset den lugna billigheten så sällan är rådande, trodda Utskottet Minimi tabellen böra förblifva i det skick den nU ar.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats bifall till §:n med uteslutande af ordet »allt» på sista raden; framställde llr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på §:ns antagande med ofvariberörde förändring, hvilken propos. med ja besvarades. §§ 294-301, jemte rubriken till §§ 287—301. Bilöllos och godkändes. § 302. Frih. Leijonhufvud: Vid denna § har jag, såsom af Betänk:t synes, fogat en reservation, om hvars uppläsande jag hos Hr Gr. o. Landtm, får anhålla. 374 Den 17 September e. m. Sedan den begärda uppläsningen försiggått, yttrade Frih. Leijonhufvud: Innan jag hört uttalas de åsigter, som i afseende på denna § inom detta hus äro gängse, inskränker jag mig till att, under åberopande af min reservation, anhålla om bifall till K. M:s Nåd. Propos. i ämnet. Hr af Str örn: I egenskap af suppleant i det särskilda Utsk:t har jag deltagit i behandlingen al den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, samt förordat principen i det lörslag, som åsyftar, att sjörättsmål i allmänhetskola behandlas vid rådstufvurätt och ej af landtdornstolarne upptagas. Jag har dervid fästat hufvndsakligt afseende å handelns och sjöfartens allmänna och vigtiga intressen, som, enligt min åsigt, äro i icke oväsendtlig mån beroende på tillämpningen af denna princip. Uti Utsk:ts Betänk, är framställdt, hurusom man redan i äldre tider och genom gällande lagstiftning erkänt vigten och nödvändieheten af att sjörättsmål till skyndsamt afgörande befordras; och alt denna skyndsamhet i ännu högre grad påkallas i samma mån dessa vigtiga näringsgrenar tilltaga i omfattning och liflighet, synes mig vara uppenbart.
Directionen meddeld: jemte det Revisorerne öfver Tjenstemännens och Betjeningen® ådagalaggde nit, skicklighet och välförhållande tillika funnit anledning förklara deras välbehag och tillfreds-* ställelse. De grunder, som för organisationen af Banko Diskont Verkets Styrelse, samt för dea inre förvaltningen, och göromålens fördelning finnas utstakade, hafva blifvit behörigen pröfvade och funnits för ändamålet lämplige, atc äfven hädanefter tjena till efterrättelse. Hvad Riks-Diskont-Verket serskildt beträf-’ far, bor Banko-Utskottet vid detta tillfälle inför Riksens Höglofl. Ständer uppgifva samman tagne beloppet af de förluster, sorn ifrån Verkets början intill närvarande tid sig yppat, bestående dels uti fordringar, för hvilkas sluteliga utbe-, kommande, efter det alla lagliga steg blifvit vidtagne, någon utsigt sig ej företedt, dels ock uti återstoder af sådane Lån, för hvilka det funnits 6a* Banko-Utskottets Betlinkanden'. med Diskont-Verkets fördel förenligt, att, till undvikande af Rättegångsoch Lagsökningskostnader, antaga gjorde accords anbud; oell hvarom i båda falllen, den nogaste pröfning vid de årliga Revisionerne, enligt skedd anmälan fron Directionens sida, föregått. Bevisorérne hatva emedlertid ej vid något tillfälle medgifvit dylika Lans fullkomliga afskrifning, utan endast stadgat, att sådane osäkra fordringar, afskiljde från deri egenteliga tillgängen, finge på serskilt blad i Balance-Extractet upptagas, för att framdeles hos Riksens Höglofl. Ständer till afskrifning anmälas. Rtd 47,832- ‘5- 5> Och i enahanda måtto vid den ku fulländade Revisionen 33,364.24. 8. Revisorerne hafva, under sorgfällig granskning af Ombudsmännens Redogörelser, på det nogaste gjort sig förvissade, det någon utväg för indrifvande af bemälte förr''ingar, till större eller mindre del, sig ej företer.
OeL ka Utskotten alitsa Lärmedelst tillstyrka Likets Liander: det mä ofvan äLeropade M. i lknsvarigLets-hagarne för L. 8t:rs Lullmägtige i Lanken oeL Liksgälds-flontoiret samt för de af L. 8t:r körordnadv Oirecteurer i OötLeLorg oeL Nalmö, gifvas täljande lidelse, nemligen §- 9- rrtt' ^/rsvrre/g/rets-rLrrge» /o> /?. rbrr/r^e/r^ oel, §- 10. rrti 2^/rsvrrr/gLets Dage/r /oe Livets ttge /' LörLr^ter Lnllmägtig sig i något af förutnämnde fall, emellan Levisionerne, eller dä Liksens 8tänder ej äro tillstädes, anmäles oell Leikras sädaut af Liksens 8tänders Ius»itia:-OmLudsman: oel, afLälle sig tilltalad Lullmägtig frän utökningen af sin Lefattning, intill dess Iran I,likvit, genom laga kraftvunnen dom frikänd; oel. 282 Ltats-, Råneooeb bag-bltslottens §. 5. ^fn5var,g/l6k?-bagcrr /or Dr>?corrk-b)rreckettrerrre r 6lok/re^org ocl ^l/a/oro.' Upptäckes st RnIImägtige i Lauben eller sk Revisorerns sä»lant unilerlätancle, ökversbrillanöe eller akvilanöe krän Reglementet neli öfrige köresbrikter, bvarä ätsl kölja bör, anmäle cle »let genast tins Rilets 8tän«lers kustitisö-Omburlsman, bvillcn aligger att ställs »len eller cle sk
Under sådana förhållanden skulle det blifva en möjlighet för en man med erfarenhet och embetsmannaskicklighel i allmänhet, att bestrida Chefsplatsen i CivilDepartemit. Han kunde då låta Exped.Sekretme för sig föredraga ärenderne och dervid vida lättare erhålla kunskap om den hvart särskildt specielt mål rörande lagstiftning, äfvensom om huruledes förr i dylika fall blifvit af K. M. beslutadt, — derom kunde han erhålla en vida klarare och fullständigare kännedom, än om han är nödsakad att på egen hand genomleta en massa Författningar och Resolutioner. Departem.Chefen hade ock vida större lätthet att i förekommande fall fatta sitt beslut, då tillfälle vore att af sakkunnig person genast få besvarade de invändningar och skrupler, som framställde sig. — Sådant skulle i hög grad underlätta hans arbete och då jag är öfverlygad om visten af att Departem.Cheferne, och isynnerhet Chefen för CivilDepartem:t ega omkring sig personer med sådan detaljkunskap, så har jag ansett det nödvändigt att Exped.Sekretme blifva bureauchefer, hvilkas egentliga och hufvudsak liga göromål skulle beslå uti ärendernas utarbetande och föredragande för Departem.Chefen. Till följd häraf blefve det för Exped.Sekretme nödigt att förvärfva sig verklig sakkännedom och erfarenhet, och komme genom ett sådant förfaringssätt Kansliet att blifva en plantskola för Slatsmän; en skola, som hittills nästan alldeles saknats här i landet. På dessa grunder yrkar jag att det af K. M. föreslagna belopp, som jag dock anser ganska ringa för personer, hvilka vanligtvis icke hafva hopp om högre befordran, målle af R. och Ad. bifallas. Vidare har ötsk. nedsatt lönen för kanslisterne från före slagne 2,000 Rdr till 1,800. Då det enl. min öfvertygelse är nödvändigt att kanslisterne hädanefter inträda i de åligganden, som förut tillkommit Exped.Secretine, så tror jag icke heller att det af K.
Den, som vill att i taxan skall intagas en ny rubrik: ”leksaker eller Niirnbergerkram”; och alt denna skall indelas i: ”af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering” med 1 r:dr införselstull per skålpund, och i ”andra slag” att förtullas lika med ämnet, hvaraf de hufvudsakligen bestå, röstar Ja; den, det ej vili, röstar Nej; Vinner Nej, antages (lista Alternat.) Presteoch Bonde-ständens beslut. (2:dra Alternat.) Borgareståndets beslut. Ulskollels förslag, att införselstullen å Likörer skulle nedsättas från 2 r:dr 24 sk. till 1 r:dr 12 sk. kannan, har Borgare-ståndet gillat; hvaremot jRidderskapet och Adeln samt Presteoch Bondestånden härutinnan vidblifvit gällande bestämmelse. BevillningsrUtskottels MemorialN.-o 33. 31 Dei ■est Borgare-ståndet icke vill frånträda sitt skiljaktiga beslut oell instämma i de öfriga Stundens, måste omröstning ega rum, i hvilket hän seende Utskottet föreslår följande proposition: 212:o Den, som, lika med 3 Stånd, anser gällande införselslull å Likörer, 2 r:dr 24 sk. kannan, böra bibehållas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsätles denna tull lill 1 r:dr 12 sk. per kanna. Presteoch Bonde-stånden hafva godkänt Utskottets förslug att, med uteslutande af rubriken fogel-lim, indela hufvudrubriken Lim i husblås, med oförändrad tullbestämmelse, och andra slag, med 3 sk:s införselstull per skålpund, hvilket förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts, äfven Borgare-stundet, utom i afseende å stafningen af ”husblås”, gillat. Ridderskapet och Adeln har bibehållit gällande taxa härutinnan.
Lag stadgar om underrättelses meddelande åt inländsk Arfvinge, hvars vistelseort är okänd, då arf honom inom Riket tillfaller, och att Utskottet ålagt Domaren denna skyldighet. Säkerligen hade äfven Utskottet, såsom Herr von Hartmansdorff yrkat, föreslagit denna underrättelses införande i Hamburger-Correspondent, om icke Utskottet ansett sig bunden af Författningar, deri Kongl. Majit förklarat, att förut stadgade kungörelsers införande i Tidningen Hamburger-Correspondent nu mera icke skulle äga rum. Skälet dertill torde varit, att nämnde Tidning, som fordom varit ett allmänt Verldsblad, genom tillkomsten af flera så insom utländska Tidningsblad, upphört att äga sin fordna publicitet. Och Utskottet har i förlägenhet, om hvilket Tidningsblad borde anses för det allmännaste, och således tjenligaste att föreslås till begagnande uti ifrågavarande fall, föredragit att icke utnämna någon viss Tidning. Jag vill visst icke bestrida Herr von Hartmansdorffs påstående, att kungörandet bör ske genom något Utländskt Tidningsblad, men Den 12 Junii e. ra. 85 jag vet sannerligen icke, hvilket dertill borde tagas. Då jag medgifvit återremiss af Betänkandet, torde det tillåtas mig att derjemte fästa uppmärksamheten på vidtagandet af den utväg, att hvarje gång Svensk Auctoritet borde föranstalta om ifrågavarande Kungörelse, ägde den dermed vända sig till Stats Ministern för Utrikes Ärenderne, hvilken derefter på allmän bekostnad ombesörjde införandet deraf i den Tidning han anser lämpligast. Herr von Hartmansdorff': Jag har endast begärt ordet, för att förklara, det jag anser Friherre Ehrenborghs förslag i anseende till kungörandet vara bättre än mitt, och att jag derföre instämmer deri. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Äfven jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff, att anse Friherre Ehrenborghs förslag om kungörandet af här i Riket till utomlands vistande person fallet arf ändamålsenligt.
Kunna löner, hvaruti boställen ingå, alldrig blifva fullkomligt lika indrägtiga, af hvilken olikhet händer, att, daen vacance skall completteras, ej al’e last de, som vinna befordran, blifva flyttade till andra Compagnie!', utan transport äfven sökes till ny beställning inom samma grad ej sällan af nästan alla öfriga Officerare, genom hvilka täta flyttningar från ett Compagnie till ett annat, Befälet hindras från att rätt lära känna manskapet. 2:0 Då Indelningsverket stiftades, fördes våra krig vanligtvis på främmande botten; nu är förhållandet annorlunda, hvarigenom händer, att då fienden tagit i besittning en eller flere af våra provinser, Befälet vid de Regementer, som derinom äro indelte, blifver lönlöst, midt under kriget. Orättvisan häraf kan ej misskännas, i synnerhet som det troligen är just desse Regementer, hvilka mest blödt för Fäderneslandet. Fienden skall utan tvifvel seqvestrera både boställen och räntor, och genom inbjudning till indelningshafvarne, att personligen inställa sig för att återfå dem, söka göra deras trohet vacklande. Jag hänvisar till ett uppmärksamt betraktande af den i Kalix våren 1809 afslulade Capitulation. 9° Den 8 December f. m. Beträffande åter Indelningsverkets grundidé^, att krigaren bör lill productiva yrken använda den betydliga tid, sorn under fred ej användes i tjensten, så instämmer jag vist däruti; men jag tror ej, att detta produetiva yrke uteslutande bör vara landtbruk; ej en gång att detta är det mest passande slag deraf. En landtbrukare kan ej utan största förlust, synnerligen vissa årstider, lämna sitt hem; derpå bör likväl krigaren hvarje ögonblick vara beredd. Ett landtbruk kan ej drifvas utan betydligt förlag, hvartill månge militairpersoner sakna tillgång; desse svårigheter åtfölja ej t. ex. landtmäteriyrket, som dessutom i rent mi~ lita irisk hänsigt är nyttigt att utöfva.
Om man åter öfvergår till betraktelse af skälen till en löneförhöjning, så skulle jag önska att man såsom allmän grundsats ville antaga, att betydliga löneförmåner skola tilldelas sådana embetsoch tjenstemän, hvilka icke kunna erhålla de platser de bekläda, med mindre de hafva ådagalagt prof på kunskaper, som icke kunna förvärfvas utan att de deråt egnat hela sin ungdom, och utan betydliga kostnader, för livilka de obestridligen äro berättigade att erhålla någon ersättning. Till sådana platser hör ovilkorligen Byråchefs-platsen, ty dess innehafvare måste hafva ådagalagt stora prof på erfarenhet, och skicklighet i juridiska värf. Man kan visserligen undergå en examen och i alla fall hafva ganska måttliga insigter, men bland dem som * undergått en sådan examen måste man utsöka den s. k. gräddan för att besätta platser af den vigt som den ifrågavande. Jag anser derföre både rättvist och billigt att den af K. M. begärda löneförhöjningen beviljas, och anhåller om återremiss af denna punkt. Frih. Cederström, Rudolf: Sedan H. Exc. Ilr Just.StatsMinistern förklarat sig kunna bereda fortgång åt göromålen inom sitt Depart,. äfven om punkten a bifalles, så vill jag icke i denna punkt yrka någon ändring. Beträffande punkten b, får jag åberopa hvad som förut derom blifvit yttradt. Hvad åter angår punkten c, så anhåller jag att för en stund få påkalla R. o. Ad:s upmärksam het. Utsk. anser, »att såväl kanslistsom kopist beställningar i all mänhet, hvilka hufvudsakligen äro afsedde för utskrifning, kollationering och afsändande äf expeditioner, böra vid en blifvande reglering af embetsverken indragas.»