Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så låt oss nu gå bort och bebåda det i Konungshuset; Och då de kommo, ropade de vid stadsporten, och underviste dem och sade: Vi kommo uti de Syrers lägre, och si, der är ingen, ej heller någor menniskos röst; utan hästar och åsnar bundne, och hyddorna såsom de stå. Då ropade man till porthållarena, att de skulle det derinne säga i Konungshuset. Och Konungen stod upp om nattena, och sade till sina tjenare: Jag vill säga eder, huru de Syrer bära sig åt med oss; de veta att vi lide hunger, och äro utu lägret gångne, och hafva fördolt sig i markene, och tänka: När de gå utu staden, vilje vi gripa dem lefvande, och komma så i staden. Då svarade en af hans tjenare, och sade: Man må taga de fem hästar, som ännu igenblefne äro härinne; si, de äro härinne igenblefne af hela hopen i Israel, de andre äro åtgångne; låt oss dem sända och beset. Då togo de två vagnhästar; och Konungen sände dem till i de Syrers lägre, och sade: Farer, och ser till. Och de drogo efter dem allt intill Jordan, si, då låg vägen full med kläder och tyg, som de Syrer hade ifrå sig kastat, då de hastade sig. Båden kommo igen, och underviste det Konungenom, Då gick folket ut, och skinnade de Syrers lägre. Och så galt en skäppa semlomjöl en sikel, och desslikes två skäppor bjugg ock en sikel, efter Herrans ord. Men Konungen skickade den riddaren, vid hvilkens hand han stödde sig, i porten; och folket förtrampade honom i portenom, så att han blef död, såsom Guds mannen sagt hade, då Konungen hade gångit ned till honom. Och skedde såsom Guds mannen med Konungenom talat hade, då han sade: I morgon på denna tiden skola två skäppor bjugg gälla en sikel, och en skäppa semlomjöl en sikel, i Samarie port. Och riddaren svarade Guds mannenom, och sade: Si, om Herren än gjorde fenster på himmelen, huru kunde detta ske?
Jag går så långt, att om detta antoges såsom grund för oss att gilla hvilka förslag vi helst från Utsk. erhölle, så kunde vi helt och hållet bespara oss mödan att sitta bär och Öfverlägga om önskningsmålen; ty det vore likgiltigt, hurudana förslagen voro. RiksStånden besparade sig dermed ej blott tiden, utan både penningar och arbete. Den 10 J u n i e. m. Hr Hjerta: Om jag icke hade något hopp att de, sorn önska bifall å betänk., möjligen skola vinna vid voteringen, skulle jag icke förlänga discussionen med ett svar på den siste värde talarens, yttrande; men som jag verkligen tror, att Utskts betänk, kan bifallas, så utber jag mig att dessförinnan till talaren ställa det svar, alt hans dialeclik var ganska fin och klyftig, men hvilade på ett missförstånd om mitt yttrande. Jag har icke yrkat och kommer icke alt yrka, att det är likgilitigt, huru Ständerne yttra sig i önskningsmål. Jag hai t. o. m. flera gånger under denna riksdag, i olikhet med de personer, med hvilka jag i andra afseenden delar opinion, yttrat, att jag anser impulsen lill reformer och förbättringar i författningarna böra utgå från R. St., och att det ar Konungens rådgifvares skyldighet att derpå göra afseende. Men med detta yttrande står min nyss afgifna förklaring i fullkomlig conseqvenS, ty jag tror, att ifrågavar. betänk, just är sådant, att pluraliteten af R. St. deruti finna sina åsigter bäst förenade. Jag har blott sagt, att frågan om den särskilda ersättning, som kan fordras för åtskilliga embetsman i följd deraf, att detta betänk, antages, lika väl kan göras gällande hos K. M., antingen Ständerne bifalla detta betänk, eller icke. Täcktes den värde talaren lyssna härtill, så torde han finna, att vi i denna sak icke äro af så olika tankar, som han förmodat. Hr von Hartmansdorff: Jag vill för minnes skull blott erinra, att det således medgifves, att embetsmannaintresset får göra sig gällande hos K. M. till förändring af Ständernes framställningar.
Ståndet har beslulit, att såsom undantag kunna bevilja en Ridd.secret. tillåtelse alt innehafva en annan publik befattning, som med hans tjenst lämpligen kunde förenas. Någon rättighet för honom alt bibehålla förut innehafvande tjenst har icke blifvit honom ovillkorligen tillagd, och skulle således denna conlrapropos., om den antogcs, upphäfva ett af R. o. Ad. redan fatladt beslut, hvarföre jag anhåller att conlrapropos. måtte bringas i öfverensstämmelse med delta beslut. I anledn. häraf yttrade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, såvidt han kunde påminna sig, innefattade det beslut, hvari R. o. Ad. förut i denna fråga stannat, endast föreskrifter för det fall, alt R. o. Ad. skulle tillsätta Ridd.secret. på ordinarie stat, och hade det varit under sådan förutsättning Ståndet beslulit såväl om en ny ansökningstid, som i frågan huruvida han kunde få innehafva annan tjenst på publik stat eller icke. Hr Prytz: Jag linner ett litet misstag äga rum i afse ende på meningen af milt yttrande. Hr Aminoff hade nyss förut föreslagit en utsträckning af sitt förut afgifna amendement, nemi. att Ridd.kamereraretjensten jemväl skulle tillsättas på förordnande. Då jag yttrade mig, så instämde jag i Gr. Crouhjelms förslag, med det af Hr Aminoff gjorda amendement, sådant det finnes upptaget i Utsk:s betänk., således icke med utsträckning lill Ridd.kamereraretjensten. Mitt anförande innefattade således icke något annat än ett instämmande i Gr. Cronhjelms förslag, sådant det i dag blifvit afgifvet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i följd häraf det Den 9 November f. m. 163 förslag-, lian vid framställningen af de olika meningarne upptagit såsom Hr Prytz’s yrkande, komme att förfalla. Hr von Hartmansdorff: Jag fattade icke af Hr Gr. o. Landtm:s framställning, huruvida Gr.
Så heter det, att ingenting är farligare än att på öppna fältet vara det enda uppstående föremålet — alltså in i skogen! Men från andra håll varnas bevekligen för träden: aldrig bör man i åskväder ställa sig under ett träd. I synnerhet skulle ekarne vara farliga. Förnuftigast är emellertid att gå den väg, man är på, lugnt fram, som om ingenting passerade. Kastar mig stormen till marken, då må jag åter stå upp; blir jag våt in på bara kroppen, så kan jag väl sedan bli torr; och råkar mig blixten, så kan det lika väl ske hvarhelst på vida jorden. Man har uppfunuit åskledaren. Dess nytta kan hvarken teoretiskt eller af erfarenheten bestridas, men dess förnämsta uppgift ligger utan tvifvel däri, att de människor, som bo under de3s spira, känna sig trygga. Ty denna känsla af säkerhet, detta herravälde öfver ångesten är egentligen det viktigaste vi kunna uppnå gent emot okufliga naturkrafter. Den oförnuftiga rädslan för hvarje oväder under ett helt lif är väl mycket sämre än till och med en blixt, som för en gång slår ned i gafvelkrönet. Från blixtslaget till antändning och brand är föröfrigt lång väg: af tio åskslag tänder knappast ett, och lika sällan blir någon dödad af en blixt, som slår ned i boningen. Det är säkrare i ett hus, som står på klippgrund, än i ett på fuktig och lös botten. För höstackar och hölador bör varnas, ty dessa tyckas genom den från dem uppstigande fuktigheten draga till sig blixten. Jämförelsevis säker för blixten är man på mycket höga berg och i djupa, trånga dalar, som begränsas af branta bergväggar. Ännu säkrare är det på ett järnvägståg, man har ytterst få exempel på, att järnvägsresande träffats af blixten. Äfven om den slår ned i ett tåg, brukar den afledes, utan att anställa någon skada. Den smärtfria död, som den af blixten träffade ljuter, må visserligen vara en ganska ringa tröst, då ju dess plötslighet förhöjer fasan. Men enligt samstämmigt vittnesbörd från alla, som återkommit till lif efter en åskbedöfning, åtföljes densamma af en ögonblicklig medvetsoch känslolöshet.
Ridderskapet och Adeln nu vid detta Riksmöte åter väckt fråga om upphäfvande af Skrå-Författningen, en fråga, hvilken lika många gånger blifvit förkastad, Sofi* 3 5 S Lagoch BesväraUtskottens Betänkandenl den blifvit framställd, ar det mindre för att yrka välfängne Privilegiers bestånd, är» för att bevisa den all*^ariria nyttan af nämnde Författnings bibehållande, sorn jag trott mig böra försöka (« vederläggning af de skäl, på hvilka H err Friherre Cederström, Jacob, grundat sin ■väckte motion, om Skrå-Författningens upphörande. Det lärer ej en gång af Herr Friherren kunna bestridas, att Ynglingar i allmän-: het, isynnerhet sådane, hvilkas Föräldrar icke äro så lycklige, att kunna gifva sine Farn en vårdad uppfostran, äro mera böjde antingen för att lära snart sagdt ingenting, eller ock, om något tillfälle skulle gifvas, ett sådant yrke, som lofvar dem bergning i framtiden, utan att derföre behöfva tungt och träget arbeta eller, i ordets strängaste bemärkelse, förtjena sitt bröd I sin anletes svett. En sådan Yngling, kommen i ett Handtverk, der han de första åren icke kan göra sin Läromästare någon nytta, skulle snart nog begifva sig derifrån, om icke Mästaren ägde. den rättighet att qvarhålla honom och den skyldighet att undervisa honom; Dessa rättigheter och skyldigheter äro visserligen icke afundsvärda, men de äro likvä! nödige och nyttige, ty de bidraga till förvärfvande af omsider en fullkomnad insigt och kännedom uti det Handtverk, hvaruti Arbetaren skall betjena Allmänheten och hvaraf han sjelf skall hafva sin utkomst och afbörda sine skyldigheter till Staten. Detta är således redan en välgörande verkan af Skrå-Författningen. Här gifves de Handtverk, hvilka fordra en större ur-; stillning och djupare eftertanke, än att ragg Lagoch Besvär s-Ut skottens Betänk änden.
Och i en så beskaffad fråga lärer det icke kunna ifrågasättas annat, än att det tillkommer domaren — icke lagstiftaren — att urskilja hvad rätt är, dessheldre, som det för den sednare är alldeles omöjligt att på förhand, i skiljda grupper, klassificera hvart och ett af de uttryckssätt, som i mångfaldigt vexlande former kunna ifrågakomma i en handling af förevarande beskaffenhet.» Herrar Doktorer Schram och Forssell samt Herrar Henschen och Staaff halva begärt få antecknadt alt de ej i detta ärende deltagit. Ank. till Exp.*tJtsk. den 2 Febr. 1863, kl. 2 e. ra. Betänkande, i anledning af vackt motion om ett tillägg till lagstiftningen angå en de äktenskapsskiln ad. Sedan, genom Kongl. Förordningen den 20 November 1 860, den förändring skett i 14 Kap. 1 § Gift er måls-bal ken, angående det fall alt hat och bitterhet uppkommit emellan man och hustru, att sådana makar skola varnas först af Kyrkoherden i församlingen och derefter inför Kyrkorådet, samt alt, om de ej låta sig rätta deraf, Rätten eger döma till skilnad på ett år till säng och säle, med föreläggande för makarna, der så nödigt pröfvas, att, vid vite af fängelse, hvarandra under tiden icke besöka; så har hos Riksdagsfullmägtigen Nils Olsson från Malmöhus län, enligt hvad han uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memorial (motionen JV2 71) förmält, tvifvel uppstått om hvad som följa bör, sedan förberörde varningar och skilnadstid fruktlöst aflupit, — en tvekan, som, enligt motionärens påstående, jemväl skulle delas af flera rättslärde och prester.
Ur Kommittéens betänkande torde, med särskildt afseende å de väckta motionerna, böra anföras följande: »Den Norska Grundlagens histoiia, dess innehåll och det sätt, på hvilket den, „efter föregående underhandlingar mellan Svenska Kommissarier, å ena sidan, och Norska »Storlhinget, å den andra, blef antagen, visa, att Norges Grundlag, med hänseende till de »grundsatser och stadganden, sorn vidkomma föreningen med Sverige, nödvändigt måste »betraktas och gälla såsom det ursprungliga unionsdokumentet mellan Sverige och Norge.» »Riks-akten har af Norges Grundlag upptagit de väsendtligaste sladganden rörande »rikenas gemensamma angelägenheter, som denna innehåller, men icke alla; den har ökat »dessa grundlagsbud, angående föreningen med några högst nödiga tillägg, men de inne»hålla ej på långt när alla de stadganden, som saknas i Grundlagen, rörande sådana in»bördes förhållanden och gemensamma angelägenheter, som genom rikenas förening upp»kommit. Häraf är en naturlig följd, att hvarken i Norges Grundlag eller i Riksakten »finnas uttryckliga stadganden angående åtskilliga ämnen, som nödvändigt röra förenin»gen; stadganden, som måste vara öfverensstämmande och 1 ka gällande för begge de »förenade rikena; och som det ena riket för sin del icke må kunna förändra, utan det »andras samtycke.
D ekorn tioFör Dekorationer, Platåer med tillbehör, äfvensom för Ornamenter, ej specifice ner, Platåer rade, hvilka nu förtullas efter 33|- procent af värdet, föreslår Utskottet, i öfverensstäm m. m. melse med Bevillnings-Utskottets tillstyrkande vid sisllidne riksdag, och till undvikande af värdeförlullningen, att nämnde artiklar må underkastas lika tullbehandling med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Etuis. Af nyss anförde skäl föreslog Bevillnings-Utskottet vid sistlidne riksdag, att Etuis, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen, måtte, med tillägg vid denna rubrik af artikeln penningebörsar, förtullas efter vigt med 32 sk. skålpundet. Utskottet, som af en i hufvudstaden boende etuis-tillverkare inhemtat närmare upplysningar angående lämpligaste tullbestämmelser å ifrågavarande artikel, har deraf vunnit ytterligare anledning alt återupptaga förenämnde förslag och tillstyrker alltså att Etuis, med eller utan tillbehör, af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen, äfvensom penningebörser, må åsättas 32 sk. införsels-afgift per skålpund.
Ständer då anvisat ett årligt reservationsanslag att för ändamålet utgå; nion, efter hvad Utskottet inhemtat hafva dessa medel icke blifvit af Postverket använde, äfvensom Kongl. Haj:ts nådiga Skrifvelse till G-eneral-Post-styrelsen den 21 Juni 1861 angående dispositionen af desamma ej heller synes innefatta före skrifter, föranledande till ifrågavarande anslags användande till vinnande af det ändamål, som dermed egentligen var afsedt, hvadan Rikets Ständers mening med detta anslag vill synas hafva blifvit missförstådd. Erkännas måste ock att den 22 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-XJtsh. Betänkande N:o 21. afsedda förändringen med postskjutsen föga lämpar sig för behandling, särskild från de åtgärder, hvilka för skjutsbefordringen i sin helhet kunna erfordras. Utskottet anser sig således vid denna riksdag ej böra obetingadt föreslå Rikets Ständer förnyandet af det ifrågavarande anslaget, hvadan Utskottet, blott under förutsättning att den af Utskottet redan föreslagna grund för skjutsbesvärets ordnande varder af Rikets Ständer gillad, tillstyrker det måtte å Riksstatens sjunde Hufvudtitel anvisas ett årligt reservationsanslag af 70,000 R:dr R:mt, att till Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad, som genom postskjutslegans höjande till likhet med gällande entreprenadlega komme att uppstå; med bemyndigande tillika för Poststyrelsen att använda de besparingar, som å detta anslag kunna göras, till ordnande å postvägar af gemensam befordran af post och resande. Genom hvad Utskottet i detta betänkande yttrat och föreslagit i anledning af Jonas Anderssons motion lära öfriga i ämnet väckta, här förut omförmälda motioner få anses såsom besvarade; hvadan något särskildt yttrande öfver en hvar af dem ej torde vara erforderligt. Stockholm den 10 Mars 1863.
Hemliga UtstorteL insett alla ds betänkligheter, som mor denna ?r vissna! !a Lag kunds anföras, samt at Hemliga Utstotter således densamma tiistyrk^, endast jajöm en nvdwanvighet, och emedan ingen arman ukwaq fmmus lil fö: ekomaiande af större olägenheter, hwaroin Hemlig1! storms Betänkande utförligen giswer wid handen. Wid 1792 ars Ncksdag förekom afwen kil Riksens Skandera afgörande en sräga af dylik befVaffe? h r som Lenna. Higloftige Ridderffapek och Adeln lärer ock pä» minna figstned hwad samdrägt Ridderstapec och Adeln fakrade sit besiut, i stöd af de trenne Möd-Standens veml gima bifall; dek iitträffar ock nu likasom wid Gefle Riksdag, at trenne Stand redan antagit deas Hemliga Utstotkek pr'.) Amada författningen an» gående stmcc» skulders li<guräsrsn6s, hwilken således gär i fullbordan, sedan den af Kongl. Mast blifwit tLnAronersd. Utan at häraf draga den slutföljd, ak Trenne Stånds assiag eller bifall kil hwad sak son: häldst bör i ringaste matto instasrs uppå Ridderslapels och Adelns beslut, får fag likwäi ven äran, ar§ i anledning af hwad jag i korrthet anfört, Högloflige Ridderskapet och ?ldsln förestå, om icke betra ärende matto i underdånighet hemställas til Kongl» Majus wisa ompröswande, jämte Ridderstapets och Ndelnö underdåniga anhallcm, ar i händelse Konungen funné den af Hemliga Uiskottet prrstsAsrads Författningen nödwändig at widraga, Kong!.
Om jag uti denna min åsigt misstager mig, må afgöras af personer, hvilka bättre förstå det strategiska än jag, men nog förefaller mig de af mig nu påpekade omständigheter vara af den vigt för den, som vill betrakta saken från synpunkten af hvad landets betryggande i händelse af ett fredsbrott kräfver, att man icke ett ögonblick borde tveka att ensamt på denna grund, — hellre än att draga en jernväg i rakaste riktningen genom landet, för att få en timmas kortare färd beredd åt dem, som resa mellan Stockholm och Götheborg, — föredraga antagandet af ett jernvägsförslag, som för landet i det hela och för möjligheten af dess försvar, medförde de stora, af mig antydda fördelar. Likväl och då jag icke för min mening erhållit understöd af någon inom detta Stånd, har jag föga hopp om framgång för densamma och det är med en känsla af djup nedslagenhet, som jag gör denna bekännelse. Förslaget må dock för min räkning qvarstå i prot:t, och, om icke till gagn för det nuvarande, dock i en framtid utgöra bevis uppå, att icke alla af detta Stånd betraktat frågan på samma sätt som StatsUtsk:t, samt att åtminstone någon Den 25 April t. ra. tär funnits, sorn vädjat till Ståndet, för att åt en annan åsigt söka bereda gehör och derigenom förekomma, att icke genom förbiseende af densamma ett beslut måtte blifva fattadt, hvilket, jag anropar Försynen derom, ej måtte i en framtid för landet medföra några sorgliga tföljder! Frih. Åkerhjelm: Rörande den beräkning af inkomst å våra jernvägar, som Hr Bildt uti början af denna diskussion algifvit, har samma talare nu, sedan jag sist hade ordet, vidgått att densamma torde tåla någon jemkning samt erkänt rigtigheten af åtskilliga utaf mig i ämnet anlörda omständigheter, såsom att det icke kan vara annat än olämpligt, att för närv:de grunda dessa beräkningar på den korta erfarenhet, våra jernvägar ännu gifva vid handen. Af Gr. Hamilton hafva vi nyss erhållit ganska värderika uplysningar i afs. å den erfarenhet, man i andra länder vunnit uti berörde hänseende.
4: o Inskrivningspengar vid antagningen av lotsåldermän 1 riksdaler, mästarlots 24 skilling, secundlotsar 12 skilling och av all gemenskap 16 skilling. 5: o Årliga avgifter av lotsåldermän 32 skilling, mästerlotsar 16 skilling, secundlotsar 8 skilling, gemenskapen och städernas båtsmän 8 skilling, 6: o Prismedel 7: o Centonal 1 % av löner på löner, pensioner, arvoden traktamenten m m. 8: o Pensionsavgift: 4 % av den pension, var och en vid avskedstagandet tillkommer med undantag av klericiestaten och skollärare, vilka ej komma i belägenhet att ta pension. 9: o Avancementspengar eller befordringsavgift 2 % av tillkommande löner och för öppna brev på karaktärer. § 4 Pensionskassans utgifter bestå av: 1.o Pensioner till lotsstaten och fyrmästare samt all gemenskapen vid flottan 2: o Pensioner till flottans alla ämbetsoch tjänstemän samt betjänter jämte lotsofficerare 3: o Löner till kassans tjänstemän och betjänter. 4: o Nådår eller begravningshjälp efter alla med döden avgångna pensionärer. § 5 Änkeeller gratialkassans inkomster bestå av 1: o Räntan på utlånat kapital. 2: o Vårt och Kronans anslag av statsverket för kassans förlorade Armoch Lastpengar från Pommern. 3: o Passageraravgift för all till utrikes ort förpassade personer 4: o Alla sakören som vid flottans krigsrätter och andra domstolar med stöd av krigsartiklarna döms. 5: o Tomtören, som åborna på de s k båtsmanstomterna på Kongl Djurgården vid Stockholm är betalda 6: o Gratialsavgift 1 % av den pensionssumma var och en vid avskedet tillkommer § 6 Änke eller gratialskassans utgifter bestå i: 1: o Gratialer till änkor och oförsörjda barn efter flottans ämbets - och tjänstemän samt betjänter, jämväl lotsofficerares 2: o Nådegåvor till dem av gemenskapens änkor, vilkas män genom vådliga händelser förlorat livet. 3: o Diverse utgifter, som skrivmaterial, ljus och ved, hushyra, tryckningsoch inbindningskostnader, porto m m
Endast för att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på betydelsen af den nyss framställda Proposition, skall jag utbe mig att få visa, hvaruti den skiljer sig ftån Utskottets Förslag. Utskottet har sagt, att Regeringen borde bestå af 4 icke Föredragande Stats-Råd. Enligt denna Proposition skulle det deremot stå Konungen öppet, att kunna förordna äfven Föredragande till Le, damöter i Regeringen. Herr von Hartmansdorff: Jag anser för olämpligt, om man vill binda Konungens förtroende endast inom de icke Föredragande StatsRåden. Det är, att liksom nu icke vilja erkänna Stats-Secreterarnes vigt i jemnföielse med Konungens öfriga Rådgifvare, ehuru man upphöjt de föredragande till namn af Ministrar. Herr Grefven och Lands-Marskalken Uzeaställde derefter följande voterings proposition : a56 Den 3 December c. m. Den som anser , att , i händelse af Konungens bortovaro, Regeringen skall , i de mål Konungen, föreskrifver, föras af Stats-Rådet, bestå* ende af 4 Regerande Ledamöter och den Föredragande, samt att denna anmärkning, såsom utgörande Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka , i följd deraf bör till ConstitulionsUtskottet remitteras , voterar, Ja; Den det ej vill, voterar N ej; Vinner Nej; kommer berörde, mot Constitutions Utskottets redaction af 43 §. Regerings-Formen gjorde, anmärkning att förfalla. Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adelö godkändes samt anslogs. Sedan 43, 44, 45 och 46 §. §. i RicldarhuS-Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ^ till 1 om morgonen deri 4 December, och befnnnos, vid Voteringens? slut, klockan l om morgonen berörde dag , sedan En Voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voterings-sedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: J a — IS - Nej33, I följd ' Ben 3 December e. m.
Län 59 Till Suppleanter. l:o Jonäs Johannesson från Jönköpings Län med 56 röster (efter lottning med den nästföljande) 2:o Bengt Gudmundsson från Hallands Län 56 3:o Olof Olsson från Westerås Län 55 4:o Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län 54 5:o Johan August Zetterberg från Stockolms Län 53 6:0 Lars Boéthius från Stora Kopparbergs Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. f. m. Beslöt Ridderskapet och Adeln inbjuda de öfriga Riks-Stånden att, innan den egentliga föredragningen inom Stånden af Constitiitions-Utskottels förslag till ombildning af National-Representationen eger rum, med Ridderskapet och Adeln sig förena till gemensam öfverläggning, utan protocoll, öfver ifrågavarande ämne, och förklarade Ridderskapet och Adeln sig med nöje härtill upplåta sitt Sessionsrum Riddarhussalen. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 313, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 22, angående yrkad utsynings-rätt å Kronoparken^ 'Halleoch Hunneberg, fann Ridderskapet och Adeln för godt att dels bifalla första punkten i Utskottets Utlåtande, eller afstyrkandet a.f all åtgärd, i anledning af B ib. till R, St, Vrot. 184QS> <Saml> 1 Band. 80 634 Fröt. Utdr. cl. 23 Sept. 1840.