Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skjutshästarna på Nakasendo voro så magra och sågo så usla ut, att man i Sverige skulle fått plikta för djurplågeri, om man begagnat dylika till körsel. De sprungo dock temligen snabbt och raskt. Hästombytningsställen funnos regelbundet på hvar 15:de eller 20:de kilometer. Dessutom stannade kusken många gånger under vägen vid något boningshus för att ur ett der utanför stående vattenkärl kasta ett par skopor vatten i hästarnes mun och mellan deras bakben. Tillfället begagnades alltid af flickorna i huset att utkomma och bjuda de resande på en liten kopp japanskt te, en artighet som betalades med några vänliga ord och en kopparslant. Då vi besökte några af de vid vägen liggande bondgårdarne, blefvo vi alltid ytterst vänligt emottagna, antingen på en särskild upphöjning i det gemensamma, mot vägen vettande rummet eller i ett inre rum, hvars golf var täckt med en bländande ren matta, och på hvars väggar hängde taflor med qväden och tänkespråk. Fyrkärlet frambars, te med sötsaker kringbjöds, allt under lifligt samspråk och täta bugningar. Skilnaden mellan den rikes slott (om man med detta namn kan beteckna någon byggnad i Japan) och den mindre bemedlades boning är här vida mindre än i Europa. Några tiggare sågos ej under hela färden i det inre af landet125. Ej heller synes klassskilnaden så skarp, som man kunde vänta i ett land, der rang-ofoget gått så långt som i det forna Japan. Vi sågo flere gånger i värdshusen vid sidan om vägen ståndspersoner, som färdats i ginrikischa, äta sitt ris och dricka sin saki tillsammans med de kulis, som dragit deras vagnar. Att döma af den skara barn, som öfverallt vimlade längs vägarna, måtte folket vara mycket fruktsamt. Sällan såg man en flicka på 8 till 12 år, som ej hade en mindre unge bunden på sin rygg. Denna börda tycktes ej besvära systern eller sköterskan synnerligen mycket. Utan att på något sätt bekymra sig om barnet eller låtsa om dess tillvaro, deltog hon lifligt i lekarna, sprang ärenden o.s.v. Äfven i det inre landet bemötas främlingar med stor vänlighet.
Uti en från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Joseph Holm från Stockholms län förmält, hurusom, efter det Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium den 27 Augusti 1852 åt Löjtnanten Isak Wilhelm af Uhr på trelio års tid, räknadt från den 14 Mars 1828, utarrenderat Skällnora kungsgård, 3| mantal med underlydande kronohemmanet Fantebohl, ± mantal och en mjölqvarn med fyra par stenar uti Frestad socken och Wallentuna härad af Stockholms län, emot en årlig arrende-afgift af tillsammans 249 tunnor spanmål, förhållandena sedermera förändrat sig så, att arrendet för arrendatoren blifvit icke en vinst utan en börda. Egaren af kronoskatte-hemmanet Fornboda i Frestad socken, beläget snedt emot Skällnora kungsgårds-qvarn vid den å, som lemnade vatten till densamma, hade nemligen, efter en med Kongl. Maj:t och kronan förd långvarig rättegång, genom Kongl. Maj:ts den 11 Mars 1847 gifna dom, fått sig tillerkänd rättighet, att vid nämnde vattendrag å sin mark jemväl inrätta ett qvarnverk, hvarigenom Skällnora qvarn beröfvats omkring hälften af dess förut egande mäldelag, som utgjort omkring 2000 tunnor spanmål, och sålunda jemväl förmånerna af kungsgårds-arrendet blifvit väsendtligen nedsatta; på grund hvaraf motionären, som ansåg billighet och rättvisa fordra jemkning uti berörde arrende efter de förändrade förhållandena, föreslagit, att nuvarande arrendatoren af Skällnora kungsgård, mjölnaren Johan Petter Kindahl, måtte i de honom åliggande arrende-vilkoren erhålla en nedsättning, motsvarande inkomsten af årliga intägten i tujl å 1000 tunnor spanmål. Bih. till R. St. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; men får, i anseende till det outredda skick, hvari detsamma sig befinner, hemställa, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Sländers åtgärd föranleda. Stockholm den 23 Februari 1854.
Att likasom Likets Invånare utan undantag ar genom Kongl. Brefvet den 15 Juli 1803 och Loliegii derå grundade Kungörelse af den 1 Augusti samma år tillåtet, att sjelfve eller genom Commisionnairer i Staden upphandla sina egna förnödenheter af Victualie-varor, sorn af Allmogen dit införas, skall det jemväl vara Städernes och Landets Invånare i allmänhet fritt, att hvar som helst på Landet, så val emellan sorn under Marknaderna, för egna hushåll uppköpa dylika varor och slagtkreatur. 4:0 Att de af Städernes Invånare, äfvensom Landtman, hvilka antingen i handels-afsigt, i följe af hvad här ofvan är föreslaget, eller ock endast för egna behof, å Landet upphandla lefvande slagtkreatur, Victualie - varor eller andra ifrågavarande Landtmanna - produc tery - Den 2 Juli. 79 ter, äga, i afseende pä skyldigheten att för dylika resor vara försedde ined vederbörliga pass, att ställa sig till efterrättelse hvad genom Kongl. Majus Nådiga Förordning den .14 Augusti 1812 är härom i allmänhet förordnadt, varandes en hvar af Rikets Invånare, som äger frihet att idka en, under ofvan föreskrifna villkor sålunda medgifven handel, underkastad det ansvar, att, utom böter efter Lag, hafva förverkat en slik rättighet, om den af honom eller hans ombud skulle till obilliga handelsföretag missbrukas; och 5:0 Att vid de tider, då utförsel till utrikes orter af slagt-kreatur och victualie-varor är i allmänhet tillåten, må en sådan export, emot stadgade tull-afgifter, få från Rikets Stapel-Städers hamnar verkställas af alla dem, som, likmätigt första punkten , äro till inrikes handel ined dylika producter berättigade; kommande, i anseende till importen af dessa varor, att förhållas i enlighet med hvad derom genom allmänna Författningar redan är eiler framdeles kan blifva stadgadt.
Som häraf sig visar, att utaf omförmälde 2,100,000 R:dr, en summa af omkring 1.300.000 R:dr hittills icke varit i rörelsen upptagen, samt det, särdeles under närvarande förhållanden, då Bankens utelöpande sedelstock är jemförelsevis högst betydlig, synes vara betänkligt alt, medelst berörde medels uttvingande i rörelsen, föranleda ytterligare tillökning af nämnde sedelstock, bar Utskottet ansett sig icke böra afgifva något förslag, beträffande dessa medels användande intill dess de för Privat-bankers ersättning kunna blifva *af nöden; hvaremot och då återstoden redan utgör en del af rörelse-kapitalet, uti hvilket fluktuationer böra, så vidt ske kan, undvikas, Utskottet tillstyrkt, alt högst 800,000 R:dr må, i den mån denna summa varder disponibel, och intill dess densamma kan erfordras för att ersätta Privat-banker, användas'på enahanda sätt, som de medel, hvilka ingå på uppoch afskrifnings-räkning. De föreskrifter, hvilka vid sednaste riksdag i fråga om Filial-bankers inrättande meddelades, afsågo både sådane Filial-banker, som kunde bildas för Privat-bankers ersättande, och sådana, som kunde uppstå utan detta ändamål. För sistnämnde slags Banker anvisades, såsom försträckning från Rikets Ständers Bank, en summa af tillsammans 1,500,000 R;dr. Då härmed hufvudsakligen åsyftades att utröna, huruvida personer kunde finnas benägne att, under då stadgade vilkor, bilda dylika Bankbolag, samt erfarenhet derom vunnits genom de sedermera i städerna Gefle och Christianstad samt i Carlskrona för Blekinge och i Mariestad för Skaraborgs län stiftade Filial-banker, åt hvilka såsom försträckning från Rikets Ständers Bank redan anvisats 1,460,000 R:dr, så synes något ytterligare anslag till Filial-banker, som, utan ändamål att ersätta upphörd - Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 73 börd Privat-bank kunna uppstå, ej böra ifrågakomma.
Borgare-ståndet ingifvet, till Lag-utskottet remitteradt, memorial har herr P. O. Norin yrkat, att då den förklaring öfver ofvannämnde § i Fiskeri-stadgan, om hvars utfärdande Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens riksdag hos Kongl. Majit framställde underdånig anhållan, icke blifvit i nåder meddelad, utan frågan ännu vore på Kongl. Majits pröfning beroende, Rikets Ständer måtte, på sätt herr Norin hemställt uti en vid sistförflutne riksdag afgifven motion, som dock, enär ärendets pröfning och afgörande då förmodats vara att snarligen förvänta, fått förfalla, i underdånig skrifvelse uttrycka deras önskan, att Kongl. Majit täck tes åt nämnde, för en stor del af landets innevånare högst vigtiga, fråga egna sin Uppmärksamhet, så snart omständigheterna det möjligen medgifva. Berörde memorial har Lag-utskottet gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet till behandling förehaft, dervid Utskotten, af det vid sist hällne riksdag i ämnet afgifna utlåtande inhemtat: att sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 26 Maj 1841, anhållit, att Kongl. Majit täcktes icke allenast utfärda en sådan förklaring öfver 8 § i 2 kap. af 1766 års Fiskeri-stadga, som öfverensstämde med redaktionen af 1 morn. i 23 § uti det af Kommerso-kollegium uppgjorda förslag till förnyad Fiskeri-stadga, utan ock i sammanhang med den af bemälde Kollegium tillstyrkta vetenskapliga undersökning af lax-och strömmings-fisket, låta bestämma begreppen om skärgård, hafs-, skogs-, bergsoch sten-stränder, samt fcndgrundsrätt, och i den förväntade förnyade Fiskeri-stadgan nödige förordnanden i Lagsamt Allm.
Ridderstolpeska husets fortfarande sättning och i betydlig mån betänkliga tillstånd, hade Embetet, till följd af erhållen nådig befallning att afgifva förnyadt förslag rörande dc åtgärder, hvilka, med afseende å det bristfälliga skick, hvari Riks-arkivets hus sig befunne, kunde vara af behofvet påkallade, i memorial af den 13 sistlidne Januari underdånigst anfört, att, då med hänseende å hvad tillförene blifvit upplyst och i öfrigt före - 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 106. kommit, angående såväl ifrågaställd reparation af den åt Riks-arkivet för närvarande upplåtna byggnad, som apterande till Riks-arkiv af f. d. Geijerska huset, dessa förslag nu mera icke kunde tagas i betraktande, skulle deremot, hvad beträffade uppförandet af en helt och hållet ny Arkiv-byggnad, detta visserligen varit önskvärdt och skolat af Öfverintendets-embetet tillstyrkas, derest lämplig plats härför kunnat af Embetet mera nu än tillförene föreslås; men, oaktadt noggranna undersökningar hade Embetet icke kunnat finna någon plats att i sådant hänseende förorda.
Men i ett annat afseende är det af mera vigt att Riksens Ständer vid sista Riksdag ej bestämde sättet och tillgångarne för de Lönetagande Embetsmännens, så väl som för de Civiles Löneförbättring. lalla Constitutionella Monarchier har den Lagstiftande och Beskattande Magten varit, så väl för det Allmännas, sorn för sin egen skuld, angelägen, att Krigsmagten endast af den skulle bero för sin Lön Den 5 Januarii. 411 ocli sitt underhåll. Parlamentet i England är om denna sin rättighet så jaloux, att det blott för året beviljar de till Krigsmagtens underhåll nödige medel. Vårt Rikes Ständer böra väl åtminstone ej låta af verkställande Maktens välbehag eller af tillfällige besparingar, bero Löneförbättringen för de Militaire Embetsmännen, aldraminst på samma tid, som de på fasta grunder beslutat den för de Civile. Det hade då varit bättre, att Riksens Ständer gjort tvärtom, nemligen öfverlemnat åt Verkställande Makten regleringen af de Civila Embetsmännens Löneförbättring och utfinnandet af medel dertill, men åt sig sjelfva förbehållit denna åtgärd i afseende på de Militaire. Man må tänka om nyttan af reduetion i det reguliera Manskapets antal, huru man behagar, och tro, att vid ett inträffande krig, af den förut exercerade Conscriptionen ett tillräckligt antal, åtminstone för Infanteri, snart kau-bildas; så kan man dock ej neka, att ett tillräckligt Befäl måste vara och tillräckligen lönas, på stående fot i fredstider, emedan det éj så snart som Soldaten kan bildas. Jag föreslår således att Riksens Ständer icke blott i underdånighet anhålla, utan besluta : 1:0 Att Löneförbättringen bestämmes på samma grunder för Militaire, som Civile PenningeLöntagande Embetsoch Tjenstemän, samt säkra Anslag dertill anvisas.
Han har protesterat mot, att de förföljelser från Svenska kyrkan, som man framdragit, ega rum; men har han då förgätit dem, som här, för sin religiösa bekännelses skull, blifvit landsförvisade? Dessa äro icke heller de enda exemplen på förföljelser i vårt land; ty det har gått så långt, att personelaf den protestantiska kyrkan blifvit kastade i fängelse och dömda till flera års fästning, derföre att de läst brudvigseln öfver tvenne förlofvade personer. Jag hemställer, om icke detta är en förföljelse, som kan sättas i bredd med förföljelsen mot makarne Madiai i Florenz, eller hvilken annan dylik som helst. Och månne det, som jag här uttalat, har passerat för 200 år sedan, eller för 100 år tillbaka? Nej, det har passerat för en månad sedan, då en person i Jemtland blifvit kastad i fängelse, der han ännu afvaktar sin dom, för det han läst brudvigseln öfver sin egen dotter och hennes fästman. Det är icke tänkbart, att denna handling, i fråga om en så nära anförvandt, skett af honom för att gäckas med det heliga. Jag tror att man bör gå något saktmodigare till väga vid utskiftandet Den 12 November. 133 af den borgerliga lagena straff — straff, så stränga, att de stå i fullkomlig paritet med hvilket katholskt land som helst, och jag tror äfven, att man bör noga betänka sig innan man tillägger presterskapet den stora och elastiska makt, som motionären åsyftar. Hr Ribbing: Jag vill icke förlänga diskussionen, utan blott , rätta en villfarelse i Hr Thams sista yttrande. Han vill aldrig uphöra att föra sanningens svärd, som han säger sig hafva fått för att använda mot vilsefarande; deri skall han aldrig förtröttas, och ingen skall någonsin förmå honom att nedlägga detsamma. Godt; men må Hr Tham komma ihåg, att han här icke står i predikstolen, utan är medlem af eu lagstiftande församling. Här upreser han lagens svärd, att tillämpas af rättvisans tjenare, och förer icke andans, såsom Guds ords förkunnare.
Cantiljer; se Gulddragareoch Snörmakare-arbcten. Carrnin; se Färger, ej specificerade. Carott; se Tobak. Casimir; se Väfnader. Cassia Fistula, hänföres under Apoteksvaror. Callun; se Väfnader, bomulls-. Cement; se Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i inför6elstarifen upptagna bestämmelser. s Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Chinabark: Oltlälcll 1 skålp. 4 — Cliagrinskinn; sc Hudar oell skinn. Cheniljer; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Chlorsyradt kali; se Salt, medicinskt. Chrystallarbeten; se Glas, ej specificerade. CUrvslalliartari; sc Vinsten. Cinders, hänföras under Stenkol. Cirklar, passare och cirkelbestick; so Instrumenter, matematiska. Coehenille; se Färger. Coeffyrer; se Kläder. Cognac; sc Brännvin. Cokes, hänföras under Stenkol. Compasser; se Instrumenter, matematiska. Copal; se Gummi. Coraller, äkta, arbetade; se Slöjdevaror, ej specificerade. Corderoy och Cordet; se Väfnader. Cremor tartari; se Vinsten. Damast; se Väfnader. 6 / Deglar Dref . • . Dricka: porter öl och andra slag Enbär . : Fartyg, utländska, med tillbehör: när i följd af särskilta omständigheter helfrihet för sådana beviljas, eller när de af utlänning till svensk hamn inbringas samt der prisdömas och försäljas .. strandade och såsom vrak sålda alla andra Fen kol . Fernissa Fikon Filar Fingerborgar och syringar al andra ämnen än guld och silfver Qvantitet för tullberäkningen. 1 lisp. 1 skepp:d 1 kanna 1 kanna 1 tunna f för hvarje ^ ) 100 R:dr afl I köpesumJ ^ filan J dito dito 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp.
Jag erkänner visserligen, att NummsrLotieriet är ett Hazardspel, och att allt detsamma kan sägas deremot sorn säges emot Hazardspel i allmänhet j hvilka senare , ehuru de äro förbjudne dock äfven hos oss existera, må hända med någon hemlie, tillåtelse. Jag skulle emedlertid ej uppträdt att tala i detta ämne, om jag icke vant mig att skilja abstracta theorier från verkställigheten. Jag är lika öm som andre om heder och samvete, och jag vill också ej åtaga mig att absolut försvara NummerLotterist, men jag* tror dock, att verkan deraf icke på långt när är så skadelig, som man synes befara. Insattserne äro vanligen ganska små; öfverstiga vanligen icke tolf 6killiogar och de högre äro mycket sällsynta. Det är egenteligen ett 6pel, hvarmed den fattige roar sig; och ehuru jag är öfvertygad om mängden af förlusterne, är jag dock förvissad, att desse icke äro af den beskaffenhet eller så stora , att de böra leda till immorsliska företag. Hvad beträffar en värd Ledamots här yttrade förslag, att Num - Den 6 Junii J, m. 75 msrLotteriDirectionen måtte förvägras, att förbjuda numror, så lår jag förklara att Directionen icke önskar någonting högre , än att kunna undvika detta spelsätt, blott man tillika vill på annat vis assurera det resultat, sorn nu af inrättningen påräknas. Den gifver tor närvarande icke blott en årlig ordinarie inkomst af 60,000 R:dr, utan derjemte i bevillning å vinster, postmedel m. m. en icke obetydlig summa, så att den effectiva vinsten uppgått till nära dubbelt emot förstnämnde belopp. I händelse rättigheten att förbjuda numror upphörde blefve det en nödvändighet, att gifva Directionen en fond att tillita, i händelse af förluster å spelet. Ifrån början var Directionen nödsakad att spela utan fond; men då för några år sedan Lottéiiet led en större förlust, skapade Directionens omsorg tillgång att betäcka förlugten, utan *tt anlita Statens hjelp; och Directionen fann deraf nödvändigheten att samla en fond.
I full förtröstan derpå, att Konungens nådiga vilja aldrig varit att återkalla sitt löfte och ändra de vilkor han Föreslagit, och hvarpä ett ömsesidigt Comract blifvit ingått, hafva ganska mångå Rotehållarebesvärat sig öfver Comitterades förhållande, öfvertygade att något misstag och origtigt begrepp hos Embetsmännen gifvit anledning härtill, och i underdånighet anhållit, att antingen komma i åtnjutande af sin femtedels förminskning ellef också att återgå till Extra Roteringen. Med bekymmer, som väckt misströstan och nedslagenhet, hafva likväl Rotehållarne erfarit att Konungen icke täckts göra något afseende på de skäl de till ändrings vinnande anfort, med få undantag, ehuru Kongl. KammarCollegii Utlåtande , som blifvit infordradt , varit till deras förmån. Detta är kortligen Historiska Berättelsen om dessa RoteringsRegementcrs tillkomst. Huru ojemförligt tryckande detina beskattning är, ernet all annan till Staten utgående , och huru hardt denna Province är behandlad, emot de öfriga Rikets Landskapsr, kan inhämtas af följande Calcul: En Egendom på Slättbygden , som , bestående af 20 hela Hemman, skall hålla 10 Soldater, mäste, årligen - Den 2 Januarii. 65 gen erlägga till hvarje Soldat 5 tunnor Spannmål, dilo årligen 8 R:dr i Mötesoch PassevolanceMedel, samt hvart tredje är Mundering, beräknad å i4 R:dr årligen på hvarje Rote, gör i Spannmål 5o T:r. å io R:r Tunnan 5oo R:d Passevolance ... 8o Mundering f4o Summa 720 R:dr. En dylik Egendom, taxerad å 4000 R:dr per Hemman, är vid Uppskattningen värderad till 80,000 R:dr Härå i Bevillning 2 R:dr per mille gör 160 R:dr.
For bekvämlighetens skull antog medicinaren – som kanske bara hette Pettersson förut – det stolta namnet Zimmermann; och det är visst för resten det enda, som Ville fått ärfva af hela herrligheten.» »Är han död?» »Han? Begge äro döda. Både nummer ett och nummer två. Detta var ettans dotter, tvåans enka och treans mor. Hon följde alltid med sin man, men sonen lemnades hos den gamle i Helsingborg för att inte hans uppfostran skulle bli alltför brokig. Derför känner han inte sin mor vidare och fadern var han inte heller vidare bekant med. — Nu är muséet såldt och enkan ämnar bosätta sig här för att passa på sin Willy, som har dåligt att brås på. Salig tvåan var visst en lättsinnig man: i alla händelser gjorde han af med allt hvad pengar han kunde komma åt; der lär inte vara mycket öfver. — Puh! Begriper du nu?» »Ja.» »Gudskelof! Då kan jag anse mig ha gjort ett godt arbete på morgonkvisten – och så ska’ du få bjuda på frukost.» – Uppe i hotellet hade mor och son fått allt bagage ordnadt och befunno sig nu på tu man hand i det kalla rummet, der en nytänd brasa motvilligt sjöd i ugnen. Båda tycktes vara i förlägenhet för hvad som borde sägas. Hon stod vid fönstret, stirrande ut på torget; han satt borta i rummet och betraktade henne med sammanknipna ögon och en ironisk min, som tycktes säga: detta är en familjetafla. Hos ingendera märktes spår af något slags varmare känslor. Han var tvärtom afgjordt fiendtligt stämd. Han såg henne stå der mot den ljusa fönsterluften som huggen i ebenholtz och hufvudet reste sig så fast från hennes axlar, som om det aldrig kunde böjas. Till sist vände hon sig om och såg på honom. »Vi äro främmande för hvarandra.» » Ja.» Han satt och gungade upp och ned med foten, medan han betraktade henne med samma ironiska min. »Det har varit mitt fel», fortsatte hon med sin lugna, tydliga röst, som talade en alltför korrekt högsvenska. »För Guds skull låt oss slippa en uppgörelse!» afbröt han nervöst. »Ord som fel och pligt äro nu en gång för alla bannlysta ur min tankegång.
Revisorers Berättelse. 23 Som Revisorerne af Råkenskaperne ofver Charta-Sigillataemedlen utrönt, att Proprie Balancer å denne Uppbörd till betydligt belopp uppkommit, hafva Revisorerne, på det slike balancer, hvilka kunna leda till förlust för Statsverket, måga forekommas, trott sig böra föreslå, att sådan inventering af^tåmpladt Papper, Som enligt q6 § i Kongl. Kungörelsen derom, af den 31 Julii 1818 nu bör en gång om året hos Försåljningsmånnen förråttas, måtte komma att ske tvånne gånger hvarje år, nemligen vid Jutia och December månaders slut, samt att redovisningen för de, under det då sista förflutna halfva året, uppburne medlen skall inom den 15 i nasta månaden derefter verkstållas, vid förut stadgade påföljder för underlåtenhet häraf. Enligt Riksens Stånders underdåniga skrifvelse den 10 April 18 1 o angående den då verkställde Stats reglering som till sine grunder ännu år gällande, stadgades ovilkorligt, att de på den då upprättade Allmänna Indragnings-Staten förde Löner, Arfvoden eller Pensioner skulle vid Innehafvarnes afgång indragas och Statsverket besparas, uti hvilket stadgande någon ändring ej blifvit gjord genom de föreskrifter sorn i speciella frågor blifvit meddelte, dels vid urtima Riksdagen i Örebro år 1810, dels ock sednare Riksdagar i afseende på de å denne Stat först upptagne personers rättighet , äfven - a 4 Riksens Ständers •» som angående sådane Ämbetsoch Tjenstemän# ditflyttande från Ordinarie Staten, hvilka, efter uppnådd 70 års ålder, undfå afsked med Lönens bibehållande såsom lifstidspension. Då Revisorerne likväl funnit, att under de ifrågavarande åren 1817 och 1818 några Enkor blifvit på denne