Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Lånen emot Pant af Jern äro, från den 3i Aug. i835, till samma tid innevarande år, genom Bankens Fiscals-Embete, bevakade: Efter Års-Stämning . 1. e * # Med ett, af nu mera aflidne Grosshandlanden Anders Broberg Andersson, i lifstiden, emot Pant af 12 SkU. 6 LU. Bergsmansjern, 5 SkU. 5 LU. Brännstål och 20 SkU. 11 LU. Bandjern, hos Banken upptaget Lån, stort 5oo R:dr Banco, inträffade redan 1828, alt detsamma icke blef bevakadt å Inställelsedagen i Låntagarens Concurs, hvilken inföll i September månad nämnde år. Sysslomannen i Concursen yrkade, vid sådant förhållande, till en början, att, utan lösen, utbekomma de i Pant lemnade 12 SkU. 6 LU. Bergsmansjern och 5 SkU. 5 LU. Brännstål, samt utsträckte derefter deras anspråk — 23 — jemväl till det öfriga af panten; men deras yrkanden blefvo af Banco-Fullmägtige afslagne, emedan det ansågs tvifvel underkastadt, huruvida ej Låntagaren, före Proclamadagen i hans Concurs, förverkat rättigheten att lösa de pantsatte effecterne, så alt de dessförinnan blifvit Bankens egendom, och således bevakning uti Låntagarens Concurs, för bevarande af Bankens rätt till de pantsatte effecterne, varit öfverflödig. Banken förpligtades likväl, dels, genom Kongl. Majits
I annat fall, hvarföre icke uppmuntra, i stället att försvåra dylika företag. Glasj Burkar och flaskor under £ kanna grönt Fönsterhvitt dito. Samma hemställan, destomera, som Tab. 5 visar, utförsel af denna vara, ungefär motsvarande införseln; eller är Glastillverkningen så vida kommen, att hon, med ringare tull, uthåller fremmande medtäflan? Jag betviflar det. Instrumenter 1 Fältskärs För i5 år sedan förfärdigades sådana 378 Den 19 Junii e. m. i Stockholm af den godhet, att SundhetsCollegium deraf gjorde sina beställningar för Armeens behof. Samma tillverkare lefver ännu. Antingen måtte hans" vara hafva så stigit i fullkomlighet, att utländsk medtäflan icke är farlig, eller ock hafva så försämrat sig, att Herrar Chirurger ej kunna deraf begagna sig. Ingendera delen synes mig trolig. Kimrök. Linser. Beggedera kunna framalstras i Landet. Hvarföre då minska anledniugarne för inhemska näringsidkare att frambringa dem i erforderlig mängd? Ljus, Talg Vaxgula. Af de förra infördes t82Ö för 11,/joe) R:dr, och af de sednare för 3,43o R:dr. Om det är så illa, att vi ännu skola sakna bland våra Landtmanna-varor erforderlig tillgång på Talg och Vax, är likväl konsten att förvandla dem till Ljus, så ringa, att denna arbetsförtjenst både kunde och borde förvaras åt egna landsmän. Lök. Jag vet ej att denna vara utgör något så allmänt eller någonstädes bristande eller dyrt födoämne, att tullen derå behöfver nedsättas. Den ig Junii e. m. 379 Mjöd. Derom gäller samma anmärkning. Papperj blått eller brunt omslagsCardus grått Maculatur Tobaks. Af Tulluppgifterne inhemtas väl, att i8a5 infördes Papper, för 28,000 R:dr. Men det var förmodligen finare Holländska slag. De här ifrågavarande äro blott gröfre, för hvilkas tillverkning 1 Sverige, hvarken lump eller konstfärdighet kan saknas. Rentungor. Kunna endast införas från Norrige eller Finland.
%ter denna tanke på de sjukas behof af verkligt god, icke blott h bildad och skolad kvinlig, vård. Af denna djupa medkänsla för allt hvad som rör sjnkslröterskans ka.ll, kunde ännu e11 yttring spåras d&amp;, endast nágra f&amp; ~ e c k o r före hennes död, hon tecknade sitt namn sista gingen under ett upprop till allmänheten för bildande af en pensionsfond for sjuksköterskor. Inom Fredrika Bremer-Förbundet har ock sjuk~å.r&lt;len en sarskild komit6, i hvilken S. L-d anda: till sin bortghng var ordförande. öm utan ä Den som vid t a l om föreningen Handarbetets Vaiiiier vill börja ined det allraa första uppslaget, bör gå tillhaka till i Köpenhamn 1872. Sophie Adlersparre ind~istriutstä~ingen sammanträffade dar oförmodaclt utanfdr iiigången med en väninna. Gå inte ina, sade hon %för att se det svenska kvinnoarbetet, det ar så underhaltigt, jämfördt med det danska, att jag helst skulle vilja täcka öfver alltsammanss. Flere besökande frhn Stockholm hade f&amp;tt ett liknande intryck, ocli p&amp; Iiösteii. samma år öfverenskommo nagra damer, att i förening med S. L-d f r h utlandet rek-virera en profsamling af stilriktiga hroderier, t y nggot borde jn göras för att höja ocli rena smaken på prydnadsarbetets område. Samtidigt hade friherriiinan Adlersparre och m&amp;larinnan fru Wiiige, jämte n8gra fii andra, börjat intressera sig för det inhemska allmogearbetet med de nationella mönstren, och efter ett par krs fui; lwredande htgärder och studier stiftades föreningen Haiiclarhetets Vänner, detta. företag hvars nuvarande utveckliiig och r~ckvidd di % ingen Imnde ma.
Dessa skola arbeta för bekampande af lyxen och sjalfva gifva gode exempel genom att " inskranka antalet af sina toaletter, bara klädninignr af enkelt snitt och p&amp; alla omrhden iakttaga strang ~ushillning ". Osterrike. Kvidiga studerande i Osterrike. Samtliga tscheckiska kvinnoföreningar ha ingifrit en petition till ~sterrikislsa riksriidet om tillatelse för kvinnor att studera vid universiteten och att taga doktorsgraden. England. Kvinfiga ledamöter i Lozdons grcfskapsm !id. F6rlidet Ar ledo kvinnosakens förkampnr i iEngland ett nederlag, d&amp; lady 8andhursts val till ledamot af Londons grefs ' skapsrAd blef bfverklsgadt shsom varande ogiltigt, och en manlig ledamot i stallet intog hennes plats. Icke desto mindre ha nu tvlnne damer, miss Cobden och miss Qlons, gjort sitt intrti.de i grefskapsrhdet, p&amp; den grund, att deras val ej, i likhet med lady Sandhursts, inom 1 ' 2 mhnader bifvit öfserBlagadt. E n af grefskapsradets medlemmar har emellertid, sedan de b&amp;de! damerna val intagit sina platser, vidtagit lagliga atgarder för att frabaitaga dem deras ratt till sate och stämma i grefskapsr5det. Till hvilken af de bilda parternas förrniin domstolen skall uttala sig, ar annu oafgjordt. Kvinnan i församlingen. Den ryktbare predikanten Spurgeon har uppmanat fru Chant, hvilken allmant anses för Englands mest begafvade kvinliga talare att predilsa i hans kyrka. Irland. Kvisllig jurist. Miss Letitia Alice Wdkington, som var den första kvinna som tog förberedande juridisk examen vid uiiiversitetet i Irland, blef nyligen promoverad till juridisk doktor vid samma universitet. Frankrike. H h g a sökade.
Prof. 1856—1838. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 14 Haft. 2 10 Stats-Ulskollels Ullålande JV* 245. dessa samlingar, uppgifvit följande, såsom de hufvudsakligaste, i samlingen förekommande rubriker, nemligen: angående skattläggningar, » skattläggnings-ransakningar, » jordrefningar, » jord-ransakningar, » föreskrifter för jordeböckers och räkenskapers upprättande, » uppkomsten af och förändringarne uti ränte-titlarne, såsom landtågs gärden, byggnings-bjelpen och vinter-körseln, salpeter-bjelpen, boskaps-penningarne, skjutsfärds - penningarne, dagsverken, fodringen m. fl., » tillkomsten af orternes s. k. undervisningar och af krono-värdiet å räntepersedlarne, » markegången och markegångs-sättningarne under olika tider, » krono-tionden och tionde-sättningarne, » presternas vederlag, » bördsrätts-handeln, » donerade skatte—rättigheter, » skattevraks-hemman, » sämjeoch stadge-hemman samt stubbegods, » torp eller nybyggen på skatte-bemman, » ödeshemman och deras upptagande, » hemmans-klyfning och åter sammanläggning, » skattläggningar och förmedlingar, » säteri-, rå- och rörs-hemman, » rust-tjensten, » mjöloch såg-qvarnar, » gästgifverier, posthemman, post-inrättningar, lotshemman, » hospitaler, m. fl., » myntet och mynlningen i äldre tider, » varors värde i olika tider, » förläningar af härader och socknar, » bergslagerne, » qvarntullar och mantals-penningarne, » lilla tullen, accisen och bakugns-penningarne, » gärder och hjelper i äldre tider, » Halländska kyrkohemmanen m. fl., äfvensom särskilda anteckningar om åtskilliga kameral-förhållanden i Dalarne, Skåne och Bohus län. Slals-Ulskoltels Utlåtande M 9-55. 11 Detta koria utdrag af rubrikerne till elen rikhaltiga samlingen har motionären ansett nogsamt ådagalägga, att berörda samling eger ett högst betydligt värde ocb att det vore af oberäknelig skada om densamma förskingrades eller icke komme det allmänna till godo, utan möjligen framdeles, då den blifvit ännu fullständigare, försåldes till någon enskild, som derom efter godtycke förfogade.
Folknummern har således minskats. Näringar. Någon fördelaktig förändring uti idkarnes förmögenhets-tillstånd synes icke hafva inträffat. Den utväg till förtjenst, som Flottans handtverkare och Garnizons-manskapet dela med stadens Borgare af Handtverks-klasserne, har till följd, att desse sednare icke kunna uppnå det oberoende, deras medbroder i andra städer kunna sig tillegna. Sjöfarten och handeln visa sig från en lika missgynnande sida. Blott några få handlande äro skeppsredare. För utskeppning finnes egenteligen inga varulager. Trädvaror äro den enda export-artikel, som för staden kunde vara af någon fördel, derest de angränsande städerne Carlshamn och Calmar samt Ronneby och Christianopel köpinger icke droge fördelen af deras lyckligare läge. För den dagliga rörelsen måste behof ven fyllas från andre orter, emedan tillförseln från den omgifvande landsbygden ingalunda är tillräcklig. Handtverkerierne framstå mer såsom uppehällsmedel för dagen, än såsom källa till välmåga. Deras idkare dela med de handlande en lika skadlig verkan af 9 af de utom staden sträckte Krono-leveranser, och detta men okas genom det intrång, Kronans handtverkare samt gemenskap göra uti nästan uti alla yrken. En Tobaksfabrik och en Boklåda hafva blifvit inrättade, så att det för närvarande här finnes fem Tobaksfabriker och tvänne Boklådor; hvaremot en Instrumentmakare-verkstad blifvit nedlagd, sedan egaren med döden afgått. I öfrigt finnas här i staden: 2:ne Apothek. Ett Coopvcerdie-Skeppsvarf, hvarå Nybyggnader jemt fortgå; och har detta privata etablissement nyligen blifvit utvidgadt i så måtto, att derstädes inrättats ett Skeppsbyggeri-Institut under hufvudsaklig ledning af Skepps-varfvets kände skicklige Byggmästare. För detta institut är nedsatt en af Kongl. Maj:t i nåder tillförordnad Direktion, som verkar på grund af nådigt Reglemente; de vid institutet, anställde särskilde lärare och elever aflönas med dertill vid sednaste Riksmöte i Stat anslagna medel.
44$ |jör, ntan Rotehållarnes kostnad och betungande: 2:0 alt de vanliga syner å Soldattorpen hädanefter måtte få hållas, utan att Regementsofficerare nödvändigt behöfde dervid vara närvarande, emedan Holarne nu skulle förorsakas dryga och onödiga kost»ader, då de vid sådana tillfällen måste etan betalning skjutsa Officerarna ofta flera »lil derifrån; 3:0 att Rotarns dels vid soldaters tillträde och afgång, dels då denr.8 sednare vansköter bostället och husen* samt dels då han anser syn nödig* måtte ega rätt fttt sjelfve genom Länsmannen i orten och a:ne Nämndeman låta förrätta syn å soldafeetorpen, och att, i händelse tvister skulle inträffa, de samma då måtte upptagas och afgöras af Häradsrätten, samt 4:0 att det icke borde vara Officerare och befälet tillitet, att till do rustandes stora skada vråka hagon soldat ur fjensten annorlunda än föreskrifvet är, efter behörig pröfning viri ds vanliga regementsmöten, eliar då vederbörliga mönstringar förrättas, Utskottet har tagit dessa frågor i öfvervägande; Och, hvad angar första puncten af RiksdagsFullmägtigen Nordqvists Memorial, sä, enär Kongl. Majus Nådiga Tjenstjgöringsreglemente för dess armee uti 3:dje Delen 5 Gap. 45 §• 2 Morn., stadgar, i öfverensstämmelse med innehållet af Kongl, Bihang till RiksSt. Prot, i8i3i Q'de Sami. Nsr zcf, 450 Besv. och Ekon. IJtsk, Betänkanden.
I sitt vänliga välkomstbref till henne hoppas Gustaf A d o l f, att det måtte hafva skett i en » lycksalig stund, o c h att hon måtte blifva fägnad såsom sig borde. » H a n gläder sig att efter sin återkomst från R i g a få träffa henne o c h få » tala o m hela tillståndet o c h hvad mera är. » D e n pfalzgrefliga familjen b o d d e på Stegeborg vid Slätbaken, nu endast en ruin, men då en präktig b o r g. Understundom gästade hon Nyköping, o c h där f ö d d e s, h o s hennes moder, Karl Gustaf, Sveriges blifvande konung. Gustaf A d o l f hade visserligen en stor makt öfver henne, m e n han var ej alltid i hennes närhet. D å konungen 1630 reste öfver till Tyskland, var Katarina ute v i d Elfsnabben på hans fartyg f ö r att säga h o n o m farväl. E h u r u hennes känsliga hjärta djupt plågades af krigets fasor, hade hon dock alltid önskat, att denne broder, till hvilken h o n hyste en obegränsad tilltro, skulle taga sig an de stackars förtryckta protestanternas sak. » M å t t e d e våra, » skrifver hon till mannen, » blott förlita sig på G u d o c h ej blott på en stor makt, så skall också H a n gifva d e m sin gudomliga hand o c h hjälpa så, att de skola segra. » O c h de segrade. » A c k, min nådiga furstinna, » skrifver till Katarina en förtrogen väninna, » h v e m hade väl tänkt d e t t a? N u spårar m a n, hvad G u d s hand kan uträtta, o c h att det icke är människors, utan G u d s verk. H a n skall o c k föra det till sin ära. O m någon hade sagt förut, att Hans majestät skulle k o m m a så långt, hade ingen människa trott d e t. » Dylika uttryck från Gustaf A d o l f s närmaste omgifning äro e j utan betydelse f ö r att förstå hans uppfattning af krigsföretaget.
October meddelt Stats-Utffotket en sä lydande upgifr: "S. D. Amnältes,att sedan Kongl. Collegimn genom Herr Hof-Cancelleren och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Friherre sk äVettertteät erhällit Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning, att till Riksens Ständers Stats-Ukstolt upgifwa alla de boriförpantade Krono gods, Hemman och Lägenheter, hwilka ännu icke blifwit till Kronan äkerlöste, samt tillika beloppet af Förpantnings-Summan och FörpamningS - wil - 1124 Dcn 2Z Zebruaril. wilkoren med hwad mera till uplysning härutinnan tjena kunde; och Kongs. Collegium, till följe häraf genast anbesalt sanuelige wederbörande Conwir att styndesammast härom i Handlingarue undersöka och berättelse kill Kongl. Collegium afgifwa; sä hade nu desta Contoir med sine Memorialer i detta ämne inkommit, hwilka nu uplästes, och funnos ester de deruti lemnade upgifter, nu mera inga andra förpantningar wara till Kronan oinlöste än följande, nemligen: De som innehafwas af Ecclestastik-werket i Lapp» marken, hwilka äro 1:0 Hemmans-räntor afzis Mantal Skatte och 7^2 Mantal Krono tillsammans Mantal uti Ä igermanlands Södra Fögderi och Wester Norrlands Län, hwilka räntor, utgörande efter Krono-wärdie 620 Daler 29 öre Silfwermynt, den 14 September 1719 blifwit förpantade till Handelsman §okan LIai8ton, men efter Kongl. Majus Nädiga Bref den 17 December 1740 och 12 Januari' 1742 af Direciion öfwer Lappmarkens Ecclesiastik Werk blifwit inlöste med en pani-stilling of ic>,Z48 Daler 19 Lr?
Min travestering lydde som följer och fick titeln: En gagnlös uppoffring. Det är icke fråga om något giftermål af kärlek. Insvept i en vacker persisk morgonrock, satt grefve Hägerstjerna på den svällande, elastiska soffan i sin sängkammare. Grefvinnans kammarjungfru, den 26-åriga, men ännu fullkomligt väl bibehållna Charlotte, sysslade med grefvens morgonchokolad, en sysselsättning, som dock ingalunda hindrade henne ifrån att lemna husbondens yttrande vederbörlig uppmärksamhet. – Som sagdt, kära Charlotte, det är nu tid att vara betänkt på din framtid. – Kors, jag är väl inte så lastgammal heller, tycker jag, svarade kammarjungfrun i en temligen »näbbig» ton. – Det ville jag visst inte säga, men ändå ... du nalkas trettitalet. – Jag ber om ursäkt, jag är blott ett par och tjugu år. – Hm, det är nu tio år sedan du kom hit, och du var då minst 16 år gammal. – Hvad grefven har godt minne. – Men vi komma ifrån ämnet. Du vet att pastoratet i L** är ledigt och att det är på mig det beror hvilken af de sökande som skall få det. – Hvad har jag att göra med det? – Vänta bara! Hvad skulle du säga om att få heta »vördig fru prostinnan»? – Åh, på det viset ... Det vore ståtligt, men huru skall grefven bära sig åt? – Låt mig sörja för den saken! Ditt samtycke har jag ju? – Ja, och min eviga tacksamhet. – Är det någon af de sökande, som du särskilt skulle föredraga? – Jag har ej reda på dem. Dessutom får jag väl ej vara så noga. – Alldeles, sade grefven leende, och kastade en ogenerad blick på den unga subrettens figur. Det är icke fråga om något giftermål af kärlek ... Gif mig mitt chokolad, söta Charlotte! Ett vilkor är dock förenadt dermed. Klockan hade nyss slagit 12, då en betjent inträdde i grefvens kabinett och anmälde magister Isander. Magister Isander var en högväxt, ståtlig man, som nyligen tycktes hafva öfverskridit trettiotalet.
Orter hafwa wäl nägrc upgifter undertiden inkommit, men som flere uplySningar. ännu saknas, och Krigsorvlighctcrne derefter börjades, har nägvt hittilS ej kunnat i ämnet tilgbras; men Zag tror mig likwäl kunna nied tämmelig säkerhet pä förhand nämna, att, sä wida nägvt wcrkcligen gagncligt i benna wigtiga del skall uträttas, icke sä ringa kostnad dertill erfordras; frugtcn och nyttan af stake anläggningar och företag, tilkommcr wära efterkommande, för hwilkaS säkerhet och bästa wi böra widtaga tjänlige utwägar. Detta, hwarom nu icke cgcnteligcn är fräga, har jag likwäl icke kunnat undgä, att i förbigäcnde nämna. Hwad äter angär det förslag, alt Äbocr ä Krono - och Boställsjord skulle ätnjura fä k. llad Stutt eLön efter Taxans fulla belopp, sä synes efter min tan ' ka. 672 Den 19 September. ka, sädant icke billigt, dä Kronan äger bäde jorden och trädet, att Äbven skall för wärdén njuta kika betalning med Skatte-Bonden sora Mwäl har ägande rätt till Jorden. Derutom är dcn Nti Taxan Uppförda Skubbclön ester niin bfwcrrpgclsc sä ti'kagen, att med -afseende ä det -emellan Landtbrukaren och Jordägaren olika förhällaude, den förra tpckes wara wäl beläsen» tued dcn halswa belöning, Författningen Honom lil» lägger. Under handhafwandct af l8os ärs SkoaS-ordning torde till äfwcntprs en eller annan omständighet Hafwa funnits tala nägon jämnkning, och lärer wäl-, uppä framdeles lilgLrande -anmälanden, ändringar i nägra fall kunna wäntas, om de efter söfegängcn pröfs Ning anses nödige, hwilket dock ej tikhörcr det ämne, hwarvm fräga nu blifwit wäckt.
Det är som hviskade det i mörka stunder: » Gud vill, att du skall vara stark » — och då blir det lugnt och stilla i hågen, och om det än glimmar tårar i ögat, så är det inga bittra tårar. Ahnej, det är ljufva tårar — och jublande och ödmjukt böjes hufvudet och där går fram ett solljust: &gt;Und hab ' ich nicht errungen wonach mein Geist gestrebt, so hab ' ich doch gesungen, geliebt und gelebt! » * Och kunna icke några ögonblick af lycka väga upp ett helt lif af försakelse? Du tvekar väl icke om svaret, min v ä n? Du, som en dag skälfvande lyssnade till detta drömmande: » en gang — og saa aldrig mer » — du, hvars saga en gång diktades därinne i lyckans och vårens underland! Min vän, låt ofta dessa vemodigt glada visord ljuda för dina öron, hviska dem om * Och har jag ock ej ernått, livad min ande eftersträfvat, så har jag dock sjungit, älskat, och lefvat! och om tider — nytt! — af lycka, 1898 igen nu i dessa vintriga, dunkla och du skall se, att det våras på Och tacka Gud för det skimmer han gifvit d i g! Adi. ' — * • Teater och musik. Kungl. operan hade till i de anslagit » Hvita frun », gång fått ökadt intresse, mann öfvertagit Georges ' i nästa nummer. onsdags till uppföranhvilken repris denna därigenom att hr Ödparti. Vi återkomma K. Dramatiska teatern har bjudit oss ett svenskt original, ett lustspel i tre akter af obekant författare, som bakom det. skyddande märket Petrus Solmiensis hittills trotsat alla demaskeringsförHofbalen på honungens födelsedag försök. Stycket röjer visserligen föga originalitet, tiden fredag var naturligtvis lysande och dess men det är tillredt med en viss savoir faire, mest strålande stjärna var vår unga furstinna har scener som » göra sig », roller » som ligga bra » prinsessan Ingeborg.
Deremot instäinde Dspartements-Ldeken med KammarIlätteu i det underdäniga förslag, alt (^kver-Lommissarie-s^sslan mä, vid nuvarande inne!,alvares akgäng, indragas, ved alt ak den län, utgörande 1,600 k:dr, som Olverkommissarien åtnjutit, ,nätte, när ledigdst inträkksr, ansläs 600 k:dr till ärlig län kör en i Drovinoe-kädensdaps-kontoret anställsnds n^ kevisor, 400 k:dr till ärlig lön kär en n^ kammarsdrikvaret^enst, samt 300 k:dr till ärligt arkvode kär den ak kevisions-kommissarierne, al dvilden vissa Okver-kommissarien dittills åliggande Käromål domme att anförtros; därande återstoden ak Okver-Lommissarie-Iänen, eller 300 k.dr, kär framtiden desparas; i allt öfrigt tillst^rdte Departemenls-kdeken i underdänigdet, att den kör kammar-klätten ar 1831 kastställda, oed ännu fällande Interims-8tat mä kördlikva okärändrad, samt att kongl. l^1aj:t alitsa täedtes koresia Ilidets 8tänder, att under enadanda vildor, som vid sednaste dödsdag destämdes, det dä devil^ade tillödta anslag kör Kammar-Ilättens aflöning 13,075 d:dr 28 sd. 9 r:st. daneo, allenast med kördedäll ak framtida desparing utaf n^ssderörds 300
Han flyttade snart, 1770, från Stockholm till Upsala, der han hos apotekaren Lokk på stadsoch provincialapoteket Uplands Vapen fick sig anförtrodd ledningen af laboratoriearbetena och derjämte erhöll tillstånd att fortsätta med sina egna försök. Den tiden var den lärde och berömde Torbern Bergman professor i kemi vid Upsala universitet. En tillfällighet sammanförde de bägge hvar på sitt sätt så framstående vetenskapsmännen. Scheeles principal hade märkt, att om man länge håller salpeter smält vid icke allt för hög temperatur, erhåller man ett salt, som vid tillsats af ättiksyra utvecklar röda ångor. Hvarken den skicklige kemikern, bergmästaren Gahn ej heller Bergman kunde gifva någon förklaring öfver detta, men Scheele kände den rätta orsaken, eller att salpetern vid upphettning upptager flogiston (d.v.s. reduceras) och ger ett salt af en ny syra (salpetersyrlighet), som är svag och derför utdrifves af ättiksyran. Gahn, som fått kunskap om denna förklaring, meddelade den till Bergman, och denne förstod genast till sitt fulla värde uppskatta detta prof på ovanliga insigter samt önskade göra apotekslaborantens bekantskap. Scheele, som å sin sida hade i minnet det öde Bergman beredt hans första kemiska afhandling, var icke synnerligen böjd härför, men lät dock öfvertala sig af Gahn. Så uppstod nu bekantskap och vänskap mellan dessa så utmärkte och dock så olika begåfvade män, hvilka på ett lyckligt sätt kompletterade hvarandra. Bergman med blicken öfver hela vetenskapens område visade Scheele på uppgifter, som denne, den ovanligt skarpsinnige och skicklige experimentatorn, visste att göra fruktbringande för vetenskapen. Scheele, som ej hade Bergmans omfattande bildning, understälde å sin sida ofta Bergman sina arbeten till närmare granskning. Under sin vistelse i Upsala utförde Scheele en mängd ytterst vigtiga arbeten och undersökningar, som hastigt gjorde honom till en af den tidens berömdaste kemister. Man måste förvånas att Scheele, utom sitt yrkes skötande, kunde medhinna utarbetandet af så många och mödosamma undersökningar. Arbete var för honom en lätt sak, hans förnämsta bekymmer bestodo, såsom han sjelf i ett bref förklarar, "i nya phenomeners förklarande".