Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit faar uti Nådig skrifvelse af den 7 nästlidne April! i nåder behagat till Riksens Höglofl. Ständer öfverlemna ofvannämnda Kongl. Tabell-Corn missionens underdåniga Utlåtande, med tillhörande handlingar, hvaröfver Riksens HögloflStänder, i frågan om kostnaden för Tabellernas tryckning och de i sammandrag deraf lemnade upplysningar, redan lära hafva inhemtat Höglofl. StatsUtsfeottets serskildta Utlåtande. Det tillhörer följaktligen Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet i detta hänseende ej annat, än att, efter erhållen remiss och vederbörligen anställd granskning af de i Nåder lemnade Acter och Tabellex-, vitsorda den utmärkta nytta, som en sådan tryckning skul - Besv. och Ekon. Ut sk". Betcinkanden. 927 la medföra för kännedom'en, ei mindre af Fosterlandets Statistik i allmänhet, än de upplysningar, hvilka kunna leda Riksens Hcglofl. Ständers öfverläggningar och arbeten rörande en förbättrad representation; varandes det Utskottets fulla öfvertygelse, att, genom sådana arbetens allmängörande, mera sann upplysning skall spridas, än genom de flera styckade statistiska afhandlingar, i Text författade, hvilkas Calculer ändå icke kunna uppnå den säkerhet och det oafbrutna samband, som närvarande välberäknada Utdrag de facto framvisar. Utskottet kan derföre icke undertrycka den lifliga Önskan, att Rikets tillgångar både för närvarande och framtiden måtte tillåta dessa Utdrags årliga tryckning, i ju större scala, ju bättre, heldst förhållandet efter Län, och uti hvarje Stad icke annorlunda, än genom sjelfva Tabellsammandragens ingifvande, kan blifva synbar, till förtigande af den Controll, som endast härigenom vinnes, då på hvarje serskild Lo* cal de meddelade uppgifterna blifva känd© och till sin fullständighet bedömde.
\ idkouimande åter de till Holländska lånen hörande och af RiksgäldsContoiiet inlösta samt i Rikets Ständers Bank för närvarande deponerade partial-obligationer, hvilka, enligt Rikets Ständers år 1829 fattade beslut, borde, när sådant med minsta möjliga kostnad och äfventyr kunde ske, genom Fullmägtiges i Riksgälds-Contoin t föranstaltande, öfversändas till Amsterdam, men hvartill något lämpligt tillfälle ännu icke skall hafva yppat sig, så och for den händelse, alt dessa obligationers företeende till afskrifning ä hufvud - Stals-l)iskoltets Utlåtande, IV.o 3/8. i3 förbindelserna förklaras utgöra ett oeftergifligt vilkor för sistberörde Förbindelse rs återlemnande eller dödande, anser Utskottet sig böra hemställa, alt bemälde Fullmägtige må få sig uppdraget att i sådant fall foga anstalt oin ifrågavarande partial-obligationers afsända tule till Holland på det siitt, sorn Fullmägtige linna mest lämpligt samt för det allmänna minst kostsamt och äfventyrligt. Slutligen får Utskottet förklara, att, enär de anledningar, i anseende hvartill ofta omförmälde skuldposter blifvit å serskild conto i Riksgälds-Contoirets räkenskaper upptagna och allt hitintills inom linien balancerade, ännu fortfara oförändrade, Utskottet anser sig för närvarande sakna skäl understödja Fullmägtiges hos Utskottet gjorda framställning, rörande dessa summors slutliga afförande ur nämnde Verks räkenskaper. Stockholm den 7 September 1840. Ank. till Exp. Utsk dea 8 Sept. kl. 1 e. m. Utlåtande} angående åtskilliga Redogörares inom Jönköpings Län underdånig ansökning om befrielse från ålagd ersättning af oberäknade bevillnings af gifter.
Ridder, skåpet och Adeln inkomma. Vt suprs. Utdrag af Prvtvcollet, hältet i Högloft. Riddcrffapets och Adelns Plenum den 6 April l8io. S. D. I anledning af Högwördigc Preste - Ständets Protocotts - Utdrag af den 2 sistl. och den deri angäende order grundelig gjorda anmärkning wid Expeditions - Utskottets Förslag till underdånig ffrifwelse till Kongl. Maj:t, rörande förbättringar r Rikets upfostrings anstalter, bes siöt Högloft. Ridderffapet och Adeln, att wid sitt förut gjorda godkännande af denna expedition oförändradt förblifwa: hwarom de öfrige Respective StZnden genom Utdrag af Protokollet wänligen skulle underrättas. Ve supig. Ut Lidö. och Ad. prof, kpls Land. L.-dva Afd, r?. 258 Den ro April. Utdrag af Protokollet, hället > Högloft. Riddersten pets och Adelns Plenum den 6 April i8io. S. D. FvredrogS a nyo och bifölls Constitutions-Utstöttets den og Mars pä bordet lagda Memorial, innell llande Utstottets utlåtande i anledning af Grefwe veis Osrcliez till Utstottet remitterade Diktamen, hwaruti förefläs Högloft. Ridderstapet och Adeln afsägelse af ännu in» nehafwande Privilegier: och stulle de öfrige Respective Sttnden genom Utdrag af Protocollet härom wänligen underrättas, vt ruxrs. Uplästes ett frän Stats-Utstottet inkommit sä lydande: Wördsamt Memorial. Högloft. Ridderstapet och Adeln har uti ProtocollsUtdrag af den 2g sistl.
Då emellertid ändamålet — en lika aflöning för samma grad inom arméen, — icke kan vinnas på det föreslagna sättet, och följden af åtgärden måste blifva en oskäligtillökning i lönerne för vissa regementen, samt såväl den olikhet i aflöningen för enahanda grad vid samma regemente, som nu förefinnes, inom kort åter skall inträda, om uppskattningen af boställena sker än så noggrant; så synes regleringen så mycket mindre böra vinna bifall, som tyngden af löneförbättringen faller Statsverket till last, oaktadt det måste medgifva», att indelningarne, rätt förvaltade, 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. lemna rikliga tillgångar för en förbättrad aflöning. Rikets Ständer torde derföre icke böra understödja förslaget, utan fordra, antingen att samtlige boställena utarrenderas för indelta arméens gemensamma räkning, derefter löneregleringen kan blifva lika för bela arméen, eller ock ännu hellre, att boställena öfverlemna^ till Statsverket mot det bestämda anslag lemnäs för en förbättrad och lika aflöning för hvarje grad.” emot 12:te punkten (angående anslaget till Indelta arméens vapenöfningar) Af Herr Thulstrup, som anförde följande: ”Vid sistlidne riksdag med delades Rikets Ständer förslag till en utvidgad plan för ordnandet af Indelta arméens vapenöfningar, i öfverensstämmelse med de i protokollet öfver Landtförsvars-ärenden för den II Oktober 1856 af d. v. Chefen för Landtförsvars-departementet framställda och af Kongl. Maj:t gillade grunder. Enligt detta förslag borde tiden för de olika slagen af vapenöfningar äfvensom antalet af de trupper, hvilka deruti skulle deltaga, en gång för alla bestämmas, hvaremot kostnaden, såsom beroende af de föränderliga varuprisen, icke kundo till något visst belopp beräknas. Rikets Ständer, som togo i ett noggrannt öfvervägande hvad Departementschefens betänkande i detta vigtiga ämne innehöll, förklarade sig dela de åsigter, som deruti voro uttalade.
ändras till tio centner. Hvad slutligen vidkommer motionärens yrkande om ändring af föreskrifterne i afseende på kruts transporterande sjöledes, så, enär ej är vordet uppgifvet i hvilka hänseenden dessa föreskrifter, som innefattas i förordningens 25:te till och med 34:de §, förmenades böra förändras, samt Utskottet för sin del icke anser någon ändring i samma stadganden af behofvet påkallad, hemställes att motionen i denna del ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Mars 18G0. Reserva tion anmäldes af Herr Nordenfelt, E. IV.: »Emot Utskottets beslut i l:a och 2:a punkterna af betänkandet N:o 47 får jag reservera mig, dels derföre, att de af motionären yrkade förändringar i Kongl. Förordningen af den 1 Oktober 1858 röra ett så enskildt förhållande att det icke bör bli föremål för Rikets Ständers åtgärd, då de krutbruksegare, sorn intressera sig för ändringarne, sannolikt kunna vinna hvad de finska, så vida inga hinder i sakens egen beskaffenhet möta, om de till Kongl. Maj:t ingå med underdånig ansökning derom, dels äfven, hvad 2:dra punkten vidkommer, emedan 5 centner krut redan är en så betydlig mängd, att stora olyckor kunna derigenom inträffa, om antändning sker, hvarföre jag icke kan finna skäl att förorda att 10 centner, som naturligtvis skulle kunna åstadkomma vida större förödelse än 5 centner, må få föras genom landet, utan att dess innevånare blifva i förväg underrättade derom, helst nu gällande föreskrift icke medför annan olägenhet för afsändaren, än att han, om han vill på en gång afsända mer än 5 centner krut, då måste åtta dagar före afsändningen bestämma Allmänna Besvärsoch Jtkönomi-UtskoUcls Betänkande N:a 48. 13 tiden för transportens afgång och derom göra anmälan hos Konungens Befallningshafvande, och föreslår jag fördenskull: att Rikets Ständer må lemna motionen utan afseende.
Vid Kungsör, — punkten för Arboga-åns utlopp i Mälaren, — beläget en och en half mil Irån Arboga samt en och en fjerdedels mil från Köping, har under de sednare åren trafiken betydligen tilltagit genom det icke obetydliga antal så väl ångbåtar som seglande fartyg, hvilka, under sina resor till och ifrån städerna Örebro och Arboga samt Hjelmarens landtbamnar, lägga till vid Kungsör, för att der emottaga och aflemna så väl passagerare som fraktgods, men ett kännbart hinder för den uppblomstrande trafiken förefinnes och har på densamma visat ett hämmande inflytande, som under sista året i synnerhet låtit erfara sig. Detta hinder består deruti, att Konung Carls kommun hvarken har någon lastbrygga för fartygs tilläggande eller någon plats invid segelleden, så att kommunen kan om anläggandet af en sådan brygga gå i författning. En lastbrygga finnes visserligen nu, men densamma tillhör en enskild person, hvilken efter godtycke taxerar de trafikerande och allt sedan denna lastbrygga för tvänne år sedan kom i nuvarande egarens hand, sättas dessa afgifter så orimligt högt och utan allt afseende å allmänhetens billiga fordringar, att somliga fartygsrederier funnit sig nödsakade öka priserna för både passagerare och fraktgods, hvilken åtgärd menligt inverkat på trafiken, samt Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 213 andra rederier till och med vidtaga den för rörelsen och industrien ännu sorgligare åtgärden, nemligen att alldeles icke lägga till vid Kungsör. För undanrödjandet af dessa för trafiken vid Kungsör högst menliga, att icke säga vådliga olägenheter, samt för denna angelägenhets ordnande på ett, både för kommunen och den trafikerande allmänheten tillfredsställande sätt, föranlåies jag att härmed vördsamligen föreslå, det Kongl. Maj:t och Kronan måtte till Konung Carls kommun för anläggning af hamnbrygga vid Arboga-ån, der skäliga broafgifter fiuge, efter af vederbörande myndighet fastställd taxa, uppbäras, kostnadsfritt upplåta vestra delen eller ett tunnland 18 kappland af den så kallade Kortvreten, tillhörande Kungörs södra kungsladugård, och på kartan deröfver betecknad med N:o 120.
Jag påtager mig gerna ett fel, hellre än jag tillåter en obehörig anmärkn. emot honom. Om Hr Cederschjöld och jag erinrat oss att göra en skilnad emellan Den 4 Juli. 315 den första voteringen och den andra, eller de påföljande, så hade Hr Stråle aldrig framställt sitt yttrande, derom är jag öfvertygad. Nu trodde han, att jäfsfrågan blott angick den första voteringen, som endast rörde behandlingssättet, och deri var han icke jäfvig , utan hade han rätt att deltaga i beslutet. Men åter i den påföljande voteringen, om hvilken han säkerligen ej trodde sig tala, uti den var han jäfvig att deltaga, just af det skäl som Hr Cederschjöld nu framställt. Ett missförstånd i uppfattningen bör icke lägga grund till ett missförstånd i omdömet, aldraminst dä det gäller en utmärkt förträfflig domare. Ånyo föredrogs Const.Utskls d. 27 sisth Juni på bordet lagda mern. N:o i4, med förslag till ändring af 10g §:n Reg.- F:n och 80 §:n Riksd.Ordn., rör:de tiden för riksdags fortfarande. Frih. Sedan erfarenheten tydligen ådagalagt, att 1809 års grundlagsstiftare misstagit sig i afseende på möjligheten att kunna afsluta riksdagarna inom den korta tid af 4 månader, som blifvit bestämd för deras fortsättande, så synes det ganska klart, att ett förändradt stadgande i 10g §:n Reg.Fm är af behofvet påkalladt; och jag kan icke föreställa mig, att K. M. skulle anse af någon vigt för sig, att bibehålla det onyttiga praerogativet att kunna upplösa riksdag inom en så kort tid, att Sländerne skulle nödgas återvända med oförrättade ärenden. Jag instämmer således till alla delar i principen för det förslag, som Const.Utsk. afgifvit, nemi. att riksdagstiden må bestämmas till 6 månader , och att det må bero af öfverenskommelse emellan de båda statsmakterna att derefter förlänga denna tid. Men det är i afseende på ordalagen i förslaget, som jag ville framställa några anmärkntr , i händelse R. o. Ad. kunde anse dem af det värde, att
Herr Borgmästaren Norström yttrade, att om Konungen ej kunde eftergifva anklagarens andel af ådömde böter, skulle af samma skäl Kronans och Häradets rättighet af Nåd ej kunna efterskänkas. Herr Boigmästaren Egge: Jag kan icke, lika med Herr Justitim-Ombudsman, finna stadgandet i 25 § af Regerings-Formen vara så tydeligt, att Konungen efter denna § ovilkorligt äger eftergifva målsägandens andel i böter. I vissa mål, t. ex. 9 Cap. 11 § Hand.-Balken, äro böterne målsägandens ensak. I andra, der målsäganden ensam äger att kära, 35 Cap. 3 och 4 §§ MissgerniugsBalken, utgör andelen i böterne dess enda skadestånd. I de mål, som åklagas af Jägeribetjente, utgör denna andel deras enda lön, och nästan samma förhållande är med Länsmän, Stadsoch Landsfiscaler, hvilka, med antingen ingen eller otillräcklig lön på Stat, böra föda sig af tjensten. Medgifvandet af en oinskränkt rättighet för Konungen till efteigift af sådana böter skulle således leda till flere olägenheter, verkande på egendomsrätten, och Högsta Domstolen bar icke vid något enda tillfälle följt denna princip. Men man har af Constitutions-Utskottet icke äskat hvarken förändring, tillägg eller förklaring af §:n, hvilken jag, så vidt den rörer Konungens rätt att göra Nåd samt att eftergifva Kronans andel af böter, anser vara klar och bestämd. Bilaga C till Mern. N:o 7. 419 Herr Doctor Wijkman förenade sig i den önskan, att §:n såsom tydlig och bestämd måtte förblifva oförändrad. Hvarefter öfverenskoms, att då fråga om förbättring af Regerings-Formens 25 § ej vore väckt, utan endast om dess mer eller mindre tydelighet, kunde Beredningen ej anse densamma i sådant afseende tarfva någon förändring. Bilaga C till Meni. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utslcott den 10 Julii 1812. Upplästes Fördelningens Protocoll för den 12 Junii, angående den af Riksens Högloft.
Nådiga pröfning beroende; och så vida den, efter hvad förmodas bör, snart till afgörande förekommer, torde framdeles blifva tillfälle att sådant vördsamligen anmäla. Om allmän uppmärksamhet med skäl blifvit fästad vid de bekanta tilldragelser, hvartill Hufvudstaden under sommaren år i838 varit vittne, 128 R. St. Juft. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 J'an. 1840. Synes äfven de närmare förhållandena dervid och deras följder taga samma uppmärksamhet i anspråk. Dessa äro likväl i flera, tilläfventyrs de hufvudsakligaste, delar ännu icke slutligen utvecklade, och kunna således ej heller utgöra föremål för en fullständig framställning, än mindre leda till ett säkert bedömande af det hela. Det torde följaktligen i detta hänseende göra tillfyllest att i allmänhet nämna, huru som dessa tilldragelser lemnat anledning till åtskilliga personers, dels skriftligen och dels muntligen, hos mig anförda klagomål, hvilka, såsom innefattande angifvelse!' 0111 obehörigt förfarande af offentliga myndigheter, tillhört min Embetsålgärd, och, efter vederböiandes derom meddelade utlåtanden, blifvit till laga undersökning förvista. I de fall, der sådana undersökningar äro fulländade och klagomålen af Domaren pröfvade, bör emedlertid derför, på vanligt sätt, redogöras. Till dessa räknar jag en af Boktryckerikonslförvandlen C. M. Blanxius munteligen anmäld klagan, angående det öfvervåld en den 22 Juni 1838 på aftonen till Munkbrohamnen beordrad Patrull af Konungens Lifgarde lill häst skall hafva emot honom utöfvat; hvarom Blanxius, efter tillkännagifvande deraf hos ÖfverStåthållareEmbetet, vid förhör den 4 nästderpåföljde Juli inför Kongl.
Intildess underrättelse om Konungens sjukdom hunne till Kronprinsen och intilldess antingen Kronprinsen kunde öfvertaga Regeringen, hvilket icke ipso facto skedde genom blotta emottagandet af underrättelsen om Konungens sjukdom, eller ock, om Kronprinsen Sjelf vore sjuk, underrättelse derom ingått, kallelse tilt InterimsRegeringens sammanträdande hunnit utfärdas, och slutligen en sådan Regering sammanträdt, skulle icke allenast kunna förflyta dagar utan äfven veckor, under hvilken tid RiksStyrelsen alldeles 188 Den 8 April f. m. låge nere, så framt icke Statsrådet utöfvade den. Det tyckes Sfven vara Hr Gtlnthers mening, att vid omförmälda fall Statsrådet skulle föra Regeringen; men om Statsrådet så gjorde, toge det sig en makt, som ej vore erkänd af lag och således emot lagen. Det utöfvade en olaglig Regering. Hvartill sådant kunde leda för såväl de styrande som de styrda, det torde icke vara nödvändigt att utveckla. Const.Utsk. har ansett lag hafva företräde framför olag, och derför funnit det ifrågav:de mom. nödigt. Jag biträder denna mening och anhåller således om bifall till §:n. H. Exc. Hr Gunther: Jag har för andra gången begärt ordet, för att besvara Gr. Lagerbjelkes yttrande, såsom direkte riktadt mot mig, och jag får då på samma gång äfven tillfälle att genmäla Hr Carleson. Min anmärkn. mot 1 mom. af 39 §:n afsåg ett bestämdt uttryckt stadgande, att RiksStyrelsen skulle föras »i Konungens namn.» Det är visserligen sannt, att den afslagna K. Propos:n var i detta hänseende af lika lydelse med Const.Utsk:s nu föreslagna 39 §, och jag må erkänna, att det skäl Gr.
M. täcktes i nåder låta med faktoriet vidtaga sådane åtgärder, som må anses tjenliga för uppnående af det med inrättningen åsyftade ändamål”. Om mitt förslag antages, har man genom denna und. skrifvelse lillkännagifvit, att man anser tillverkuingen vid faktoriet alltför dyr, och att rättelse derutinnan bör vidtagas, hvarom man i und. påminner, Jag önskar följaktligen att den und. skrifvelsen må blifva så beskaffad, att hon icke strider mot den betänksamhet, hvilken R. St. uti allt hvad de företaga, böra ådagalägga. Att begära det ifrågavar. gevärsfaktori, det enda Kronan i riket äger, skall utarrenderas, lärer svårligen kunna anses annorlunda, än såsom en obetänksamhet. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den sistevärde talaren har mycket hårdt angripit förslaget att utarrendera gevärsfaktoriet vid Carl Gustafs stad och detta hufvudsakligen af det skäl, alt man derigenom betoge sig tillfälle att anställa försök med nya uppfinningar och till en ansträngd verksamhet i händelse af behof. Jag ber likväl att i detta hänseende få fästa uppmärksamheten derpå, att i fall dessa skäl äro giltiga, de äfven borde gälla i fråga om kanontillverkning. Denna tillverkning har likväl alltid hittills skett till allmänhetens synnerliga belåtenhet, och man har aldrig hört klagas deröfver att icke vid kanongjuterierna i riket försök blifvit verkställda till utrönande af nya uppfinningars duglighet; och då behof af ett störreSantal kanoner yppat sig, har man äfven sett att gjuteriernes verksamhet utvidgats. Då sålunda till verkning af kanoner vid enskildes verk varit med Statens fördel förenad, kan jag icke inse någon fara deraf, att äfven upplåta åt enskilte att förse Kronan med sitt behof af gevär och pistoler. Det är allmänt kändt, att gevärstillverkningen vid Carl Gustafs stad hittills gått mycket illa.
En talare bar ansett sig såsom varande ifrån Kronobergs län, befogad alt, derest del begäres någon lindring i roteringen för en eller annan provins i riket, han äfven torde kunna begära någon sådan fördel för sin hembygd; hvarvid han varnat enhvar frän ali gifva eli sådant lockande exempel. Lyckligtvis vet jag med mig, alt för egen del icke hafva något det minsta alt göra med Westmanlands län; det lyckliga är nemligen härvid att vara personligen alldeles ointresserad; men då jag finner mig öfvertygad om riktigheten utaf de skäl, som blifvit anförda i StatsUtsk-.s betänk. och hyser förtroende till den af kammar-coll. gjorda utredning, hvarå K. M. funnit skäl fästa nåd. afseende, till framstäl lande af propos. i ämnet, så skulle jag önska att återremiss icke beviljades; ty alla grunder, som dertill blifvit anförda, syfta icke på någon jemnkning, utan på afslag; då jag deremot är nöjd med Ulsk:s betänk., sådant det nu befinnes; anhållande.? således att det utan vidare omgång, måtte varda af R. o. Ad. bifallet. Hr Akerman, Fredr.: Det torde blifva temligen svårt för något hvar af de här närvarande att då Utsk. på den ena sidan och reservanterna på den andra hafva i motsatt riktning framställt skäl, som kunna låta höra sig, fatta ett beslut och bestämma, pä hvilkendera sidan, som rättvisan ligger, utan att hafva tillgäng till de handlingar, hvarpå dessa motsatta yttranden grunda sig. Jag vågar åtminstone icke för min del yttra någon bestämd åsigt om hvad som nu är det rätta; särdeles sedan (lera ledamö ter i StatsUtsk. som ölvervarit detta ärendes handläggning och deltagit i Utsk:s beslut utan reservation, här icke velat påyrka bifall lill betänk, utan tvertom till följd af sedermera erhållne 30 * 504 Den 13 Maj. upplysningar begärt ärendets återremitterande till förnyad behandling. Jag förenar mig allisa med de ledamöter af H. Ståndet, som yrka återremiss. Frill.
Till följd af de fleste nu befintlige häktens inskränkta utrymme eller felagtiga inredning, har det nemligen varit och är ännu nödvändigt, att ett större antal fångar inspärras i samma rum, dervid det ofta måste inträffa, att den ännu oförvmv Expeditions-Utskottets Förslås* till und. Skrifvelse, N.o 366. 8o3 ne, eller endast för försvarslöshet häktade, det missvårdade barnet och den, som undergår fängelsestraff endast for ett obetydligt bötesbelopp, sammanblandas med förhärdade brottslingar och redan dömde missgerningsman. Det är icke nog, att derigenom störes den sjelfbesinning, hvaråt ransaknings» och strafftiden borde vara uteslutande egnad; ännu forderfligare är den, under sådana förhållanden, oundvikliga vexelverkan af lastfulla efterdömen och brottsliga läror, hvaiigtnom, inom fängelset, sprides ytterligare vanart, i förening med en ökad förslagenhet alt begå nya brott och att gäcka bemödandet för brottsligheti nr upptäckande, äfvensom förbindelser knytas emellan fångarne, hvilka såmedelst, då de åter komma på fri fot, blifva ännu mera vådliga för allmänna säkerheten. Dessutom måste det erkännas, att hvarje häktad eger en fordran af samhället att, så länge han är oförvunnen till brott, icke underkastas förnedringen att vistas tillsammans med dömde förbrytare, eller bloltstälas för vådan af att, genom umgänget med dem, moraliskt förderfvas. —• Det är på sådana grunder, som Rikets Ständer fullkomligt instämma uti den af E. K. M. i Dess Nådiga Proposition antydda åsigten, att personer, som i häkte inmanas, böra, så vidt möjligt är och så vida icke omständigheterne derför lägga hinder i vägen, uti serskilde rum förvaras.
Den 17 Juli. Om icke det föranledde till ett större onug för Gäldenärer, som häfta för gäld till fromma Stiftelser, än för Gäldenärer' till enskilta personer, att fritaga lån af fromma Stiftelser från ersättning till Gäldenären för den afgift som å deras utläningar belöper, så hade Utskottet icke dragit i betänkande , • att enligt hvad Herr Biskoppen Doctor Faxe yrkat, befria fromma Stiftelser från en slik ersättning, men vid ett sådant förevetande kan något undantag från deri. allmänna regien icke äga rurr.; likväl och i anseende till Herr Biskoppeif Friherre Mörners väckte, och af Högvördiga Prest-Ståndet understödde erinran, finner Utskottet med bibehållande af Gäldenärers Lagliga rätt kunna förenas den förändring och jemkning i Utskottets förra Förslag, att nemligen rente afdraget för Bevillningen a Låntagna Capitaler icke må äga rum , så vida rentan blifvit utfäst till mindre belopp än 6 procent; samt att, i anseende till de Lån Riksgälds-Contoiret upplager, ehvad rentan är högre eller lägre, icke något Bevillnings-afdrag derå må äga rum. I anledning af Vällofl. Borgare-Ståndets erinran, att utom Sjö-Assurance-Contoiret äfven finnas andra dylika Associationer, hvadan förhållandet med deras beskattning bör vara enahanda, anser Utskottet att der fråga är or» Sjö-Assurance-Contoirets Bevillning bör tilläggas Associationer.