Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru kan man under sådana förhållanden någonsin hoppas, att bevärings-inrättningen hos oss skall erhålla sin behöriga utvecklingen? Såsom en besynnerlig orimlighet och som en skriande inkonsequens måste slutligen alltid det förhållandet qvarstå, att, då tjufvar, skälmar och brottslingar numera äro befriade från kroppsstraff, då husagan är afskaffad, ja, sjelfva djuren genom lag äro skyddade för misshandling, prygelstraffef likväl dagligen k an utöfvas icke allenast mot dem, som valt krigareståndet till yrke, utan äfven mot landets hela manliga befolkning under en tid af 5 år. Blott i dessa fä ord, blott i denna ernla omständighet ligger, enligt min åsigt, ett så kraftigt stöd för prygelstraffets afsk a ilan de, att detta ensamt vore tillräckligt, äfven om inga andra lika vigtiga och af mig nu anförda skäl funnes vid handen. Alltså och emedan, efter hvad jag nu sökt ådagalägga, kroppsstraff, långt ifrån att upprätthålla och befästa den enda vigtiga och sanna disciplinen, hvilken bör vara grundad pä förtroende, aktning och tillgifvenhet för befälet, snarare upplöser den: emedan det, långt ifrån att förbättra ilén felaktige, i stället försämrar icke allenast honom, utan äfven dem det skall tjena till varnagel, samt i allmänhet förvildar sinnena; emedan det vid ett gradvis användande af andra lämpliga, mildare eller strängare straff är obehöfligt; emedan det i högsta grad inverkar hinderlig! på den för fäderneslandets försvar så nödvändiga bevärings-inrättningens utveckling; emedan det står i fullkomlig strid med de upplysta re och menskligare åsigter i afseende på straffs ändamål och mening, hvilka göra sig gällande i landets allmänna lagar; och slutligen emedan det är en orimlighet, ätt hela landets manliga befolkning under en tid af 5 år skall vara underkastad möjligheten af dess erhållande, vägar jag. öfvertygäd att härvid blott föra den allmänna meningens talan, vördsammeligen föreslå: att Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl.
Under åren 1831 och i832 ägde en sådan återbetalning verkligen ram; men huruvida Riksg.- cont. uppburit sina 200,000 r:dr för iS34 vet jag icke 12 Den i Augusti f. m. Emedlertid torde det vara öfverflödigt att tala om dispositioner af medel, som, till följd af aldre, troligen redan iiro använda. Jag anhåller, att den väckta frågan må hvila på bordet, tills betänk, blifvit afgjordt. Så hafva vi beslutat i afseende å 2:ne förut väckta. Detta är nu den 3:dje. Hr Lagerhjelm: Då en talare grundat sina anmärkningar derpå, alt motionen skall afse medel, som icke linnas, får jag endast åberopa i832 års bokslut, enligt hvilket Bankens behållning utgjorde 5,400,000 r:dr. Häruti var inbegripen den vid sista riksdag fastställda grundfond, 4,400>000 r:dr. Skillnaden är således 1 million. Då några anmärkningar emot nämnde bokslut icke blifvit gjorda, hoppas jag, att mån får antaga det för gällande och rätta sig derefter. Hr Lefre'n: Den siste talaren har åberopat bokslutssumman, såsom utvisande Bankens behållna vinst; mentalaren lärer hafva glömt, att det icke blott är Bankens vinst, utan äfven capitalafbetalningar, som ingå i berörde summa. Jag kan emedlertid icke nu utur minnet utreda förhållandet och anhåller, att den väckta frågan må anses såsom särskild och hvila på bordet. Hr Lagerhjelm: Då en ledamot förklarat, att grundfondens ökning icke endast uppkommer af Bankens vinst, utan äfven från capitalsummor, måste jag bekänna, att jag icke kan begripa, hvarifrån Banken skulle få dessa capitaler, om icke genom gåfvor, testamenten eller dylikt. Hr Nordenanckar: Jag medgifver, alt den af mig väckta fråga må såsom särskild motion behandlas, och jag skall i ett följande plenum skriftligen utveckla densamma. Hr Rosenblad:
Att man derföre, att detta stadgande i någon del kan vara ofullständigt (jag skulle verkligen önska att få se huru Hr v. Ehrenheims redaktion deraf skulle komma att se ut), att man för denna orsak vill bibehålla en institution, hvars förkastlighet är till den grad allmänt erkänd, att jag icke hört någon, vare sig jurist eller affärsman, som i det hänseendet varit mot mig af skiljaktig tanke, det måste jag. tillstå vara ett sätt att resonnera, uti hvilket åtminstone jag, för min del, icke kan instämma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanderne å dels återremiss af och dels afslag å ifrågavide Betänk., framställde H. Exc. propos. på detsammas återremitterande och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo LagUtsk:ts den 30 sisth Juni och 4 dennes bordlagde Betänk. N:o 37, i anledn. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de förmyndarevården. Sedan Utsk:ts hemställan i anledn. af H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelms i ämnet väckta motion blifvit föredragen och bifallen, hemställde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm , att föredragningen af Utskrts författningsförslag skulle ske paragrafvis, samt att ingressens prof - 13Ö Den 17 Juli. liing skulle upskjutas till dess hela förslaget blifvit genomgånget; hvilket bifölls. §§ 1, 2 och 3. Bifölios. § i Gr. Mörner: Att förmyndaren årligen skall för sockne nämnden eller gode männen upvisa sin redogörelse-räkning finner jag vara med god ordning öfverensstämmande; men att det ytterligare skall åläggas honom att, för hvart år, inlemna densamma, i stad till rättens ordförande eller den, som å rättens vägnar handlingar emottaga bör, och å landet till domhafvanderi, synes mig vara ett alldeles onödigt onus, som, särdeles på landet, måste blifva ganska besvärligt.
Utskänkningsoch minuterings-afgifterne för sistlidet år utgöra 2151 R:dr 40 sk. banko, hvilka enligt af stadens invånare fattadt beslut fördelas så, att 133 R:dr 1G sk. tillfalla borgerskapets enskilda kassa, 294 R:dr 3 sk. 2 rst. till brandocb lykttändnings-kassorne hvardera, och återstoden användes i och för fattigförsörjningen. Under sednare åren har en Söndagsskola blifvit inrättad, der omkring 100 elever bland handtverkslärlingar njuta undervisning 2:ne timmar hvarje söndagseftermiddag i christendom, räknekonst och skrifning under ledning af en nitisk och skicklig lärare, som aflönas ur Sjögrenska fonden med 133 R:dr 1G sk. årligen. I Sjögrenska fattigskolan, som i föregående berättelser blifvit omordad, undervisas på inrättningens bekostnad omkring 177 barn, och i flickskolan njuta 45 fattige flickor fri undervisning i läsning och hvarjehanda handarbeten. En särskild arbetsinrättning är genom frivilliga bidrag organiserad, hvilken under fröken Louise Leijonhufvuds nitiska och sorgfälliga ledning varit välgörande för många bland dem, hvilka behöfva arbetsförtjenst för att kunna hafva sitt uppehälle. De effekter som förfärdigas af uppköpte materialier försäljas under hand eller på auktion för inrättningens räkning. Till denna arbetsinrättning har framlidna Grefvinnan Eva Mörner, född Leijonhufvud, genom testamente förärat 1000 R:dr banko, deraf räntan skall användas för inrättningens bästa. Berättelse öfver Kronobergs Län för åren 1851—1855. 3 Ii Wexiö stads sunda läge har befriat samhället under de förflutne fem åren från härjande farsoter. Sjukvården inom staden bestrides af de der bosatte läkare. Denna stads bestånd grundar sig till stor del på handtverkerier och jordbruk, men såsom varande den enda i Länet skall den stiga i oberoende och välmåga, då genom en jernväg eller kanal kommunikationen med andre orter underlättas. Wexiö, å Landskansliet, den 30 Juni 1856. CARL MÖRNER. E. J. Hagman. Nilsson.
— Följande förmiddag stod åter den fattige skärsliparen i köket. Han ringde inte på tamburdörren, han, som hans fina hustru. Då frun kom ut, såg han knappast på henne, utan stod med nedböjdt hufvud hela tiden, medan hon talade till honom. Han var så tafatt och generad, att han tappade kvittot två gånger, då han skulle lämna det, och när han fick pengarna, mumlade han något in i munnen, som troligtvis skulle föreställa tack, men lika väl kunde vara något annat. » Nå, då är det klart nu, » sade frun, be1894 redd att aflägsna sig, då han bara stod där menande och tummande på sedlarna, utan att göra min af att vilja gå. Men då såg han plötsligt upp. » Det var någonting jag tänkte fråga frun om, » sade han. » Har inte frun några knifvar och saxar, som j a g kunde få slipa för. för ingenting? » Det var ett par ärliga, blå ögon han hade. » För ingenting, » upprepade hon. » Jag kunde j u komma hit hvar fjortonde dag och höra, o m här finns nå ' nting att slipa. Snälla, goda frun, låt mig få göra det. » Tonen var ifrig och bedjande. Han gjorde ett underligt intryck, den där fattige mannen. Det var någonting i dessa ärliga, klara ögon midt i det simpla, beskedliga, litet slappa ansiktet, som rörde henne. Om han fallit på knä, skulle han inte tydligare kunnat be henne o m förlåtelse för den roll han nyss varit tvungen att spela. » Tack, herr Eriksson, visst får ni komma, om ni vill, » sade hon vänligt och räckte honom sin hand. Hans ansikte ljusnade till, som om han blifvit riktigt själaglad, och han höll hennes hand, utan att våga trycka den, men utan att heller släppa den så fort. » Ja, ser frun, det vill jag så gärna, om jag får. » Nu tittade han inte under lugg längre. Han stoppade ner pengarne och tog mössan från vedlårskanten med en viss fart, och då han väl var ute, gläntade han på dörren igen. » Frun kan lita på, att j a g kommer, » sade han. » Det kan frun. » Och det gjorde hon också. Hon gick genom rummen med ett leende på läpparna.
105 äfvensom handlingar rörande sökt ändring i Beviliningsmäl. 7:0 Ansökningar , Förklaringar och Besvärshandlingar i Brottmål och Fiscaliska Actioner, samt i alla sådane Ekonomiske, Politieoch Mil itaire-Ärender, hvilka antingen kunna röra någon hel menighet eller hafva afseende på allmänna onera , såsom publique byggnader, vägars och broars underhållande, Kneekte*, Rustningsoch Roteringsskyldigheters utgörande, Skallgång Och Varggårdars anläggande, Krono-, Fångeoch Gästgifvarskjuts, med mera dylikt; jemte de utlåtanden, bevis och expeditioner Domare och Embetsman i dessa ärender meddela, så väl som alla utdrag af Socknestäpi moProtocoller, äfvensom Fullmagter och Voteringssedlar vid Presteoch andra val; men i mål, angående öfverklagade olagligheter vid Prestval och flere tillfallen, då desamma icke innefatta någon förbrytelse, utan mera för Civile än Criminelle äro att anse, nyttjas stämpladt papper, såsom vid andra Rättegångar stadgadt är. 8:0 Qvittencer för omyndiga barns medel samt FörmyndareKammarens uträkningar derå, och i allmänhet alla Handlingar, som röra redogörelse för Förmynderskap. 9:0 Resepass till och från Riksdagar, så ,Väl som till resor i Embetsärender. Io:o Afsked för Ryttare , Dragoner, Soldater och Båtsmän. ai:o OrlofsSedlar för privatorum tjenste folk samt PresteAttester. 12:0 A? Officerare utgifne pernussionsbref lol JBtvillningsXJtsk. Betänkanderu eller sedlar på tjenstledighet för Corporaler vidi Infgpterierne, samt Ryttare, Dragoner, ?
Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile förslaget till nästa riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom faita; oförkränkt deras rätt att om förslaget genast sina tankar yttra. Afstyrker sammanstämmande beslut. Riksdags-Ord ningen. § 29. 1 morn. Konstitutions-utskoltet, som förklaringar deraf; och förhålles dermed, såsom i regeringsformens 81 § stadgadt är. Då Utskottet ansvara. 2 och 3 morn. oförändrade. § 49. 3 mom. Vid pröfningen — • ej må ega rum. Om grundlagsfrågors behandling är i 81 $ regerings formen serskildt stadgadt. § 73. Stanna Riks-stånden rätt afgöra. Om behandlingen, i dessa fall, af grundlagsfrågor, är i 81 «$* regerings formen serskildt stadgadt. II. Hvad angår de af Kongl. Majrt till Rikets Ständer öfverlemnade förslag till grundlags-ändringar, gäller redan nu i afseende å dem, att de, uian alt Konslitulions-Ulskotteis MemorialN;o 21. 11 prasliminära diskussioner om dem kunna ega rum, genast böra af Riks-stånden till Konstitutions-utskottet insändas, ehuruväl, derest från stånden utgående modifikationer eller ändringar vid dem vore medgifna, sådane helst redan vid frågans början naturligen borde kunna framställas. Det är ock Konstitutions-utskoltet betaget att, vid deras pröfning, föreslå några modifikationer eller ändringar; ty icke allenast 81 § regeringsformen, utan ock 56 § innehålla, att Konstitutions-utskottet om dem skall utlåta sig endast med tilleller afstyrkande. Sednare momentet af 81 §, som ensamt angår Konungens propositioner, hvaremot det första afser af Konstitutions-utskottet väckta förslag, visar ock, att ej heller Riks-slånden, sedan Utskottets utlåtande till dem inkommit, ega annan rättighet, än att, efter omständigheterna, antingen antaga eller ogilla förslaget. Att dervid föreslå ändringar eller jemkningar är dem der icke medgifvet.
Nu sprang han öfver disken, Bums i en så, Der Krögarmor har fisken. Himmel, ack! se på hur luten Dryper af surtouten. Näsan, tätt med blommor gjuten, Skiner som en sol. TREDJE SCENEN. DE FÖRRA, FRÖKEN RIDDERKORS, LÖJTNANT GYLLENSTORM, MAJKEN, OLOF. (De båda förstnämnda förklädda.) Men det här är ju ett vågspel, dyraste Eva. GYLLENSTORM. BELLMAN. EN TREDJE. 52 Den som vågar, han vinner. Oaktadt all min ängslan, kan jag ej låta bli att vara road deraf... Se så, nu måste du dansa Vi vilja börja vårt nya lif med sång, musik och dans. Nej, låt oss heldre begagna oss af deras munterhet, för att slippa ut oigenkände. Nådig Fröken, herr Löjtnant! Hvad är nu att göra gamla Baronen sitter dernere med några herrar, just vid porten. Min förmyndare! Hvad skola vi taga oss till? Den sista villan blir värre än den första. Det gifves ingen annan utväg, än att stanna qvar så länge. Min Gud! Hvem kunde ana att farbror skulle finnas här. Min hätske fiende ... han upptäcker mig under den djupaste förklädnad. Några af de dansande till Gyllenstorm och Eva: Se så, dansa med! Hvad är det för dumheter? Ska' man inte dansa då Bellman spelar. Kom nu bara! Krusa inte! (De tvingas att deltaga i dansen.) (Menuetten fortfar en stund.) GYLLENSTORM. FRÖKEN. OLOF. GYLLENSTORM. FRÖKEN. MAJKEN (sedan hon sett ut genom fönstret). GYLLENSTORM. FRÖKEN. 53 FJERDE SCENEN. DE FÖRRA, VÄRDINNAN, LIDNER. (Dansen af stannar plötsligen vid skrället af fönstret på dörren, hvilket slås ut af Värdinnan.) Hvad är det här för satans spektakel Hör hit någon och läs upp min egen dörr. (En af gästerna öppnar dörren och Värdinnan rusar ut.
Eftergift af öfverräntor, angående, för åtskillige, dels bos LåneContoren, dels hos BankoDiskontVerket upptagne lån. Se Öfverräntor. Ehrencrona, Erik Philip Gammal, yttrande. II. 126. III. 247. Ek, D., ÖfverCommissarie, angående gratification åt, för dess befattning med reparationen och inredningen afRiksgäldsContorets förra hus. V. B. 224. A. 331. VIII. U. 298. A. 34i. Ekeplantering, om premier för, å berustade säterier och kronoskattehemman. XIV. B. 42- XV. A. 233. — på Wisingsö, angående., Se Wisingsö. Ekeskog, om fri disposition af, för åboer på kronohemman och innehafvare af boställen. VII. B. 36r. A. ior Ekholm, KammarRättsRåd, om belöning åt, för utarbetande af ett nytt FällförvaltningsReglemente. III. 5. R. 268. VII. B. 310. VIII. A. 95. Ekolsunds egendom, om inlösen af, till Kronan och föräring deraf till II. K. II. Hertigen af Upland. III. 18r. IX. A. 146. XII. Ekonomiutskottet. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Eleclorer, val af. Se Val. Electoreroe, ledigheter ibland. Se Afsägelse»-. Elfkarleby, om upphörande af kronofisket vid. VI. Elfsborgs Län, om åtskillige derstädes belägne Numrors.af Westgöthe Cavallen förenande med Elfsborgs och Westgötha Dahls Regementen. Se Westgölha. Elfsborgs Läns egendomsvärden, om jemnkningoch nedsättning i minimismuman för. II. 258. lil. R. 261. VI.
Då det sades, ehuru icke direkt, att lokalen borde vara större, om man ville anställa ett sådant experimenterande, d. v. s. att det riktigast borde ske vid ett landtbruksinstitut eller vid en landtbruksskola, så vill jag blott anmärka, att jag för min del anser Stockholm vara den plats, som är lämpligast för ändamålets vinnande; ty der finnes den lättaste tillgång på alla de särskilda vetenskapsmän, hvilkas vetenskaper hafva mera direkt inflytande på jordbrukets framåtskridande; staden besökes af personer från alla landsändar; hvad som derföre i experimentväg åstadkommes blir i Stockholm lättast tillgängligt för alla rikets innevånare. Den enda skilnad jag kan förnimma mellan min motion och den värde anmärkarens yttrande är det, att jag tagit till allt för litet i anslagsväg. Jag för min del skulle vara ganska glad, om jag med hopp om fram - Den 26 November f. m. 345 gång hade vågat taga till så mycket som Hr Adelborg synes åsyfta; han tyckes hafva tagit till valspråk »allt eller intet». Jag vågar icke tänka så ridderligt. Efter den kännedom jag eger om StatsUtsk. och E.St:r, så bruka de hushålla med Statens medel. Derföre ansåg jag mig icke böra begära mer än jag hoppades kunna vinna; en sak fullbordas icke på en gång, det är lycka nog, om man småningom kan hinna målet. Men om den värde anmärkaren vill, när motionen kommer före till afgörande, understödja mig med sin talent, och skaffa ett högre anslag, skall ingen vara tacksammare derför än jag. Att här ingå i någon tvist om huruvida grunddikningen och gödningen kosta mer eller mindre; huruvida guano kan vara ett bättre gödningsämne än andra, anser jag icke vara att välja rätta stället. Om de summor, hvilka jag begärt, vore för höga, hvilket jag ingalunda tror, så fins det på sätt Hr Adelborg har anmärkt ganska rikliga tillfällen, att använda de styfrar, som möjligen blifva öfver. Men jag tror att de icke en gång räcka till.
Men derför är ock nödvändigt att domstolarne berättigas att till dessa befattningar utse personer äfven bland Öfver-rälternas betjening. Hinder deremot finnes dock i 5 § af 15 Kap. Rättegångs-Balken, hvilken innehåller, bland annat, att Öfver-rätts »betjent, som årlig lön njuter, ej må låta bruka sig till fullmägtig, der, eller vid någon Under-rätt, som derunder lyder, utan så är, att han talar för skyldeman sin till och med syskonebarn, eller för omyndig, den han är målsman före.» Motionärens förslag förutsätter upphäfvande af detta stadgande, och Utskottet tvekar icke att understödja hvad sålunda blifvit föreslaget. Lämpligheten af detta förbud har redan tillförene blifvit ifrågasatt, och det tillämpas ej heller med stränghet af alla Öfver-rätter. Det lärer ej heller behöfva befaras, att dessa betjente skulle kunna utöfva något inflytande på besluten, och det förhållande, ett de skulle kunna gå parterna tillhanda med råd och upplysningar i anledning af hvad under öfverläggningarne inom Rätten förekommit, lärer val snarare inträffa, om de, af lagen förhindrade att uppträda såsom synliga ombud, välja den utväg, att låta annan i sitt ställe framträda, under det de sjelfve likväl leda processen och författa de skrifter, sorn deri ingifvas. Ett sådant förhållande, om ock i moraliskt hänseende förkastligt, kan dock icke af någon lag förekommas; och hemställer Utskottet alltså vördsamt, det Bikets Ständer måtte för sin del besluta en så lydande författning: »Såsom tillägg till hvad lagen i 15 Kapitlet Bättegångs-Balken angående laga fullmägtig innehåller, samt med upphäfvande af det i 5 § af samma Kapitel stadgade förbud för Öfverrälls betjent, som årlig lön Lag-Uttkottets Betänkande 2V:o 71. 3 njuter, att låta bruka sig till fullmägtig, der eller vid någon Underrätt, som derunder lyder, förordnas som följer: Vid hvarje allmän Domstol skola minst två skickliga män förordnade vara alt såsom fullmägtige de parter tillhandagå, som dem anlita.
R e d a n i trappan ropar hans bättre hälft emot h o n o m: » D u har väl torkat dig rikligt väl o m fötterna därnere? Det är alldeles nyskuradt, o c h j a g vill inte, att det skall se ut, som om vi inte begagnat borste o c h vatten på tre veckor b Kvällsmaten är undanstökad. Mannen skulle gärna vilja röka en cigarr. Hustrun anar hans afsikt o c h blir misslynt. Hennes tunga löser sig till nya förebråelser: » K ä r e vän, skulle du inte kunna vänja dig att röka dina cigarrer ute, o m du nu absolut måste r ö k a? G ö r det för min skull på ditt kontor eller på vä- gen hem. D u vet j u, att gardinerna bli kolsvarta af cigarröken, utom att askan strös o m - kring öfverallt på möblerna o c h golfvet. » Den efterträdda cigarren lägges bort. Under mannens ungkarlsår hade träsnideri varit en af hans favoritsysselsättningar. Hur mången vinterkväll hade han inte suttit, sysslande m e d sina järn i den lilla kammaren hos sin gamla mor. Ä n n u i denna stund ser han henne så tydligt framför sig med stickstrumpan i hand, språkande o c h nickande, syna hans arbete o c h uppmuntra honom genom sitt beröm. H v a d det kändes godt o c h hemtrefligt i sådana stunder, o c h hur förtjusande han drömde sig den framtid, då han en gång skulle ha sin egen lilla hustru vid sin sida 1 H u r angenäma skulle de ej då bli de långa vinterkvällarne! Dessa minnen väckte nu hos h o n o m lusten att åter börja sin nästan bortglömda slöjd. H a n kunde j u än en gång försöka sin k o n s t: han hade redan många gånger förut genom resultaten däraf gladt o c h öfverraskat sin fästmö m e d vänliga gåfvor på namnso c h födelsedagar. Han står redan i begrepp att med lif o c h lust börja sitt arbete, då hans äkta hälft b e - traktar honom med förvånade och förolämpade blickar, en stum fråga hvad all denna uppackning af knifvar, trä, cirklar, blyertspennor o c h planscher månde betyda.
samt adliga privilegierna omförmälas, måtte blifva hedrade och alla härtilldags öfvade disordres ur vägen röjda. » I denna strid mellan bördsrangen och embetsmannarangen stod den högaristokratiska förmyndareregeringen alldeles obe-tingadt på den förra sidan, men den vågade dock ickestöta för hufvudet den allt mer inflytande vinnande lägre adeln, hel6t som denna visade en afgjord tendens att gå i förbund med de öfriga stånden i den för högaristokra-teme så ömtåliga reduktionsfrågan. Regeringen fann der-för godt att lemna ett undvikande svar och yttrade i sitt beslut den 26 November 1660 » att kongl. maj: t bär till dem (adeln) samtlige den nådiga tillförsigt, att de sig sinsemellan således emot hvarandra med höflighet kom-portera, det allt kan med sämja och enighet aflöpa. » Detta var, som man ser, alldeles icke svar på tal. Adeln begärde en rangordning, och k. m. svarade, att han förutsatte, att adelns ledamöter skulle visa hvarandra höflighet. Ridderskapet och adeln var icke heller belåtet med detta resultat utan ingick 1664 med en ny anhållan till regeringen. Men än en gång gick den obeslutsamma förmyndareregeringen efter långa öfverläggningar liksom katten kring hét gröt ' och förklarade, att den » under en omyndig konung ej ville bestämma rang mellan alla embetsmän *. För att dock synas göra något gaf regeringen följande egendomliga och vidt tänjbara stadganden, nämligen att man i afseende å adelns enskilda sammankomster borde hafva afseende på » 1: 0 herreståndet grefve och friherre, 2: 0 förmånliga förfäders meriter och gammal slägt, 3: 0 förnäma tjenster och 4: 0 en lång och heder-sam ålder. » Härmed hade regeringen icke sagt mera än som hvaije menniska eljest väl af sig sjelf kunde begripa. Imellertid visar såväl denna adelns upprepade enträgenhet som regeringens försigtiga undvikande, huru vigtig man ansåg denna fråga vara, och huru rädd man var att i densamma taga ett afgörande steg.