Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvij fördenskuld klagar iag Öfver himmelens behag, Thet man billigst lijder? Ty, hvad ingen ändra kan, Måst een lijda, lijk een man, Som, hvad värst, bäst tyder. Trooheet, then iag en gång svor, Skall, mä'n lijf i bröste boor, Ey från mig försvinna. Dy slut mig uti din siähl Som mit hierta dig lijk trähl Dyrckar, min Gudinna! Vi äro här som genom ett trollslag förflyttade till en helt annan atmosfer. De ömma kärlekssångerna hafva tystnat för suckar och ångest. De andliga styckena äro sju, hvaraf vi redan anfört en del af det på tyska. Först i samlingen möter oss en versifierad nådelära, som erinrar om moraliteterna. Menniskan föreställes redan hafva ätit af kunskapens träd. Tvenne allegoriska figurer, Rättvisan och Sanningen, framträda inför Gud och förorda evigt straff. Tvenne andra, Nåd och Frid, tala för den fallna. Slutet blir att de senare vända sig till Guds enfödde Son, som tar skulden på sig och frälsar menniskan. Sedan anmärka vi ett stycke, »Ach, huru ligger staen så platt aldels öde», hvilket är en grann parafras af det förhärjade Jerusalem, som, landsflyktigt och bespottadt af hedningarna, vänder sina ögon tillbaka mot sin förgångna storhet. Redan här råder den dystra färgton, som betecknar skaldens andliga diktning. Vi mena de trenne poem, som äro upptagna i vår nu varande psalmbok. Nr 463 är en fri, nästan sjelfständig parafras på alexandriner i fyraradiga strofer af den tyska sången: »O Ewigkeit, Du Donner Wohrt, O Schwerd, das durch die Seele bohrt, O Anfang sonder Ende!» Denna, som innehåller 16 strofer i helt annat versslag, då vår är en stark förkortning och har 12 strofer, är skrifven af Johann Rist eller Risten och utkom 1658 i Lüneburg bland hans »Himlische Lieder».
Med antagande af Utskottets förslag såsom ja-proposition i den hufvudsakliga voteringen, föreslår Utskottet således följande omröstningar: a) om kontra-propositionen. 13:o. Den, som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen angående fransk sprit för beredning af luktvatten, som, efter pröfning af behofvet, med Kommersekollegii serskilda tillstånd införes, antager Ridderskapet och Adelns beslut, att införselstullen derå bestämmes till 32 sk kannan, för af til! och med 10 graders styrka, hvilken tuli skal! ökas med 2 sk. per kanna för hvarje öfverstigande grad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-St andels beslut att mförselstullen derå bestämmes till 1 R:dr 5 sk. 4 rst. per kanna. b) i hufvudsaken. 14:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att för fransk sprit till beredning af luktvatten, införd efter pröfning af behofvet och med serskildt tillstånd af Kommersekollegium, införselstullen bestämmes tili 8 sk. kannan, löstalja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (lista alternat.) Ridderskapet och Adelns beslut, (2:dra alternat.) Bonde-Ståndets beslut. Utskottets förslag att i förteckningen öfver varor, som vid iuförsel åtnjuta tullfrihet, under hufvudrubriken Böcker införa följande under-afdelning: »från utrikes ort återkommande, i Sverige tryckte, då de reklameras af författaren eller förläggaren eller då tvä besigtningsman, af hvilka minst en bör vara boktryckare, intyga, att böckerna äro i Sverige tryckta;» har blifvit af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-St änden gilladt, men af Bonde-Ståndet, under vidblifvaude at gällande bestämmelser, förkastadt. Bevillnings-Utskottets Memorial, JYs 14. 15
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, ora Remiss till StatsUtskottet af ett Memorial angående Pensioners anslående åt Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens fordna Lärare, 450. — angående de af aflidne ÖfversteLieutenant Reuterskjöld donerade fonder, 451. — om gillande af StatsUtskottets Utlåtande rörande ersättning af Cours-difference å Svenska Ministern Lagersvärds fordran, dito. — om anmodan till StatsUtskottet att föreslå ersättning för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cantzleroch Vaktbetjening, 45a, — om Återremiss till StatsUtskottet angående indragning af Talemäns-Tafflarne, dito. — om Återremiss till StatsUtskottet rörande indrifvandet af den ännu återstående del af Westerbottniska Lånet, 453. — om Återremiss till Lagutskottet angående ansvar för Hållkarl som begär drickspenningar, dito. — om bifall lili StatsUtskottets Utlåtande rörande 1:0 kostnadens bestridande för tryckningen af LandshöfdingeEmbetets Kungörelser, 2:0 Lån af allmänna medel för anläggningar i Carlskrona, 3:o kostnaden för en undersökning derom, huruvida Stenkol finnas på Öland, 4-*o föreslagen uppränsning af Stångån , samt i förening dermed en Canalanläggning, 5:o att Allmänna Brandförsäkringsverket måtte ställas under tillsyn af Riksens Ständers 185 Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret och 6:0 uppskof med redovisningen af KronoUppbörden, 4^4- ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om bifall till LagUtskottets Utlåtanden, angående, 1:0 förändring af 4 Gap. l\. §.
Jag bestrider således helt oell hållet deras mening, som icke ansett Jnst.Statsministern, sä snart högsta domaremagten ej har inträde i Konungens Conseil, böra vara chef för åklagaremagten. Jag tror, alt i följd deraf Just.Cancellers-embetet kunde försvinna och Just.Statsministern, genom en annan organisation af åklagaremagten, hvilket ej hörer till grund-» lagen, kunna uträtta detsamma, som hittills ålegat Just.Cancelleren. Frågan om sjelfva ministernamnet anser jag likgiltig, och då man synes tro och äfven Utsk. förmodat, att ministernamnet skulle vara mindre angenämt för Svenska folket, skall jag ej hafva något emot, att det fråntages de personer, som nu hafva detta nanni. Utsk. har utgått från den princip, att man så litet som möjligt borde rubba det bestående, som ej funnits vara stridande mot det sökta resultatet; meti vill man nu gå längre, ser jag intet hinder deremot. Då Utsk. tillkäunagifvit sin öfvertygelse, att Konungens rådgifvare böra innehafva den högsta rang i Riket eller vara öfver all rang, för att icke i egenskap af departementschefer komma i någon slags materiel collision, som i vårt land så lätt uppstår genom rangskillnaden, förefaller det mig alldeles likgiltigt, örn de heta ministrar eller icke, och de komma i alla fall sanuolikt att här, likasom i andra länder, få epithetet af Excellencer. Hvad HofCancellersembetet vidkommer, har jag redan ydtrat min tanke derom. Jag skulle jemväl tio, att man ej från benämningen HofCanceller kan sluta till, att denna embetsman endast bör hafva att göra med ceremonier. Utsk. har tänkt sig detta embete såsom en mellanlänk emellan Kronan och Representationen. Man hade kunnat gifva denna embetsman en annan benämning, t. ex. KronoCanccller eller något dylikt, för att borttaga det oegentliga i titeln HofGanceller; men äfven i dagligt tal har man nästan obemärkt vant sig vid att medelst tillägg af ordet H o f utmärka do statsförhållanden, som hafva afseende på Konungamagten.
Vid de stora gästabuden, på lekvallarna vid thingen eller på de lekplatser, der ungdomen från skilda orter stämde möte, aflade ynglingarne prof på sin skicklighet i vapnens förande och pröfvade hvarandras styrka, smidighet och snabbhet genom brottande, hoppande, snabblöpning, bollspel m. m. — Men icke dessa kämpalekar, icke heller de slag af husliga lekar, hvilka afsågo att pröfva skarpsinnigheten, äro de, hvilka här för oss äro af vigt att granska; vi hafva endast att hålla oss till sådana lekar, hvilka innehålla ett mimiskt element och bland dem i första rummet dansleken. Hammarsköld har rigtigt angifvit den synpunkt, ur hvilken dessa folkets förströelser kunna blifva föremål för litteraturhistorikerns uppmärksamhet. ”Danslekens innersta väsende,” säger han, ”är en af musiken lifvad och upplyftad mimik och den, som önskar studera Nordens ursprungliga och originella teatraliska anlag, måste otvifvelaktigt åt dessa vända sin noggranna uppmärksamhet8. Folklekar, vare sig med eller utan dans, äro visst icke egendomliga för den skandinaviska norden. De hafva funnits hos alla folk. Man påträffar danssånger — till en början af religiöst ursprung, sedan af profant — redan hos de gamla Grekerna, liksom de ännu lära bibehålla sig hos deras äfventyrliga ättlingar i våra dagar9; de dansälskande Spaniorerna hafva en stor mängd dansar och danssånger under olika namn, och flertalet af dessa äro mimiska10; i Tyskland diktade medeltidens Minnessänger Tanzlieder och Tanzweise11; i Mones öfversigt öfver den äldre nederländska folklitteraturen omnämner han aderton danssånger och säger, att än flera finnas i nyare sångböcker12; flera af de lekar, som ej beledsagas af sång och clans, hafva vi gemensamma med tyskar, engelsmän och fransmän13.
JVS 37, angående kurhusafgiftens utgörande; JVS 38, angående nedsättning i afgiften för sluten rekommendation; JVS 39, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn; och JVS 40, angående ändring af nu gällande stadganden rörande väghållningsbesväret. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets Memorial JVS 20, med Prot.-Utdrag den 11 April 1S66. 225 med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de artiklarne af Banko-reglementet, biföll Ståndet Utskottets framställningar i de särskilda punkterna af Memorialet, med undantag af de uti 4:de, 5:te, 6:te och 7:de punkterna gjorda hemställanden, hvilka delar af Memorialet till Utskottet återremitterades; i löljd hvaraf de vid behandlingen af berörda punkter afgifna yttranden jemväl skulle Utskottet delgifvas. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JV2 75, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JV2 39, angående motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Den 11 April. Frän Högt. Prcste-Slåndel. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets nedannämnda Memorial: JV2 10, med förslag till den ändring i 28 § Regeringsformen, att till flera befattningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära än den rena evangeliska. Detta grundlagsändrings-förslag blef af Preste-Ståndet förkastadt. M 11, angående en redaktionsförändring i 60 § Regeringsformen. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. M 12, angående ändring i 2 § 4 mom. Tryckfrihets-förordningen, i fråga om rättighet att af trycket utgifva vissa handlingar. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden:
Riksdag, så mycket mindre ifrågakomma, som de beslutade ytterligare uppköpen af dylika papper alltsedan 1852 års början kunnat oafbrutet fortsättas; men deremot har ett större antal ifrågavarande obligationer sedermera blifvit af obligations-utgifvarne sjelfva uppsagde samt i stadgad ordning infriade. Sådant oaktadt har dock, genom nya • obligationers uppköpande, kapital-beloppet af Riksgälds-kontorets på omförmälda sätt förräntade medel varit i jemnt stigande; hvadan detta belopp, med tillägg af hvad som genom belåning är förräntadt, för närvarande utgör ej mindre än 3,309,650 R:dr, nemligen 172,000 R:dr mot 5 procent och 3,137,650 R:dr emot 4^ procents årlig ränta. Utaf de sålunda förräntade medlen är ett belopp af 91,000 R:dr utgifvet såsom lån emot hypothek af räntebärande obligationer, och det öfriga utbetaldt för uppköpte och Riksgälds-kontoret nu tillhöriga sådaue obligationer. Till förräntning genom obligationers uppköpande och belånande, har af Riks»älds-kontorets i Banken inueståeude kontanta behållning ulanordnats: under år 1851 R:dr 923,800: „ „ 1852 1,284,750. „ „ 1853 . : „ 526,700: eller tillsammans R:dr 2,735,250: utom den å obligationerne, vid deras uppköpande, upplupne samt af Riksgälds-kontoret förskottsvis godtgjorde ränta R:dr 19,425: 35. 11.
Här göres ingen skilnad på inbördes testamenten eller andra, och till och med den, som i ett inbördes testamente uttryckligen förbundit sig att sitt deri innefattade förordnande ej ändra, är således enligt det otvetydiga stadgandet i anförde § icke af ett sådant förklarande bunden i den fria testamentsrätt, honom eljest tillkommit. Detta stadgande hvilar ock på en osviklig rättsgrund, — densamma, som bjuder att löfte om gåfva ej är förbindande, — men synes lika mycket förestafvadt af billighet och ett tillbörligt afseende på de i oändlighet skiftande omständigheter, som kunna förmå en person att den ena dagen göra en gåfvoutfästelse, som han den andra kan få giltiga skäl att ångra. Man förbiande ej med nu vidrörda fråga den i 1 § af Arfda-Balkens omförmälda kapitel medgifna rättighet alt göra testamente med vilkor. Sådana vilkor måste naturligtvis vara bestämdt uttalade; och har i ett inbördes testamente endera testatorn uppställt något förbehåll eller vilkor för testamentets tillgodonjutande, måste, i enlighet med hvad redan är anfördt, verkan deraf bedömas så, som om samma testators förordnande i dess helhet vore i en särskild handling affattadt Om således ett i ett enkelt testamente inryckt förbehåll derom, att testamentstagaren ej må genom testamente förordna om sin egendom, bör anses medföra den verkan, att, i händelse testamentstagaren under sin lifstid begagnat sig af testamentet, ett efter honom tilläfventyrs befintligt förordnande förklaras kraftlöst, så medför enahanda förbehåll, inryckt i ett inbördes testamente, likaledes den effekt, att testamentstagaren beröfvas rättigheten att göra nytt testamente, — och, tvärtom, är ett sådant vilkor i ett enkelt testamente utan betydelse, blir det så äfven i ett inbördes. Men, såsom redan är antydt, i hvad fall som helst lärer väl vilkoret böra uttryckligen uttalas. 4 Lag-Utskottets Betänkande JU 20. Emot den åsigt, att inbördes testamenten äro kontrakter, tala, förutom de redan anförda, jemväl åtskilliga andra skäl.
Jag vili ej bestrida rigtiglieten af Herr Thams uppgift, att jag misstagit mig då jag bland varor, som från Finland oss påföras, nämnt hampa, ehuru Ryska varor, såsom mjöl i mattor, hvilka Finnarne aldrig dertill nyttja, ofta blifvit införda under namn af Finska; men om jag I [O Den o Mars f. ra. ändå skulle hafva misstagit mig, torde jag få qvitta detta misstag mot dem Herr Tham sjelf hegick, då han påstod, vid ett annat tillfälle, att Dannemora-jernet vore belagd t med högre bevillning, än annat jern, och att dess företräde blott bestod i beredningssättet. Jag beklagar, att Grefve Björnstjerna begifvit sig till att ej vidare motsätta sig den oriktiga tydningen af tre Stånds beslut i saken, och att ulan strid låta Betänkandet läggas till handlingarne. Men om Grefven ville närmare påse Betänkandet, skulle Grefven linna, att der ej står bestämt, att Creditivet skall användas till uppköp blott i missväxtår, utan i allmänhet ”för ”nödställde orter”. Sålunda kan Creditivet begagnas då på en gång är sädesbrist i någon provins, och öfverflöd på spannemål i en annan. Vi hafva exempel på, att i Norrland varit brist, under det Skåne m.fl. Provincer haft säd att aflåta; men likväl har å Statens sida ingen åtgärd vidtagits för att å de senare ställen inköpa spannemål till undsättning å det förra. Detta var likväl en följd af förra Riksdagens stadgade vilkor för Creditivets användande; men i de nu föreslagne slår, att ’ afhandlingar om ”spannemåls-lefvereringar må för nödställde orter uppgöras”, och således är härigenom Konungen medgifvit att i dylika fall begagna Creditivet. Mitt förslag afser blott ett förtydligande af denna föreskrift, som i an - t Den i5 Mari f. m. i t i nät fall kunde misstydas derhän, att Fuliinägtige vid sådane händelser vägrade Creditivels lyftning. Följaktligen kan jag ej afstå från att få den proposition i ämnet framstäld, som jag redan uppgifvit. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel:
&gt; nu slog h o n armarna o m hans hals o c h torkade af sina fårar mot hans rockuppslag — » ja, jag får väl säga farbror, eftersom farbror kallade mig vid namn nyss. » Farbror! — Börje H a g e n kände plötsligt något liknande ett taggigt stängsel skilja sig från den kära varelsen v i d sitt bröst. Iijördis hade omedvetet gifvit svar på den fråga, han ännu ej hunnit uttala. Detta » farbror » hade tydligt visat h o n o m, att mellan d e m två kunde ingenting blifva. Ack, h o n var ett barn, o c h han var gammal, så förfärande gammal vorden på en enda sekund. Han kände sig h o p p l ö s t tillintetgjord, förmådde icke ens stöta barnet ifrån sig, fastän skiljemuren borrade sina hvassa taggar djupt i hans hjärta. Hjördis grät alltjämt. o c h Nisse sedan? Det värsta är m e d Nisse, ser farbror. Han k o m m e r att tycka att jag är så vådligt d u m. Just för att farbror är så rar mot mig, måste jag tala o m för farbror, att jag är rysligt intresserad af Nisse, prästens son där h e m m a, men alls inte kär i h o n o m — det förstår j u farbror? Att han bryr sig o m mig ett enda dugg, tror j a g knappast. M e n se Nisse tog studenten för tre år sedan m e d laudatur, så nu blir jag en riktig gås i hans ögon. » b o r d e t l » ropade Hjördis efter h o n o m. M e n han låtsade icke höra — för hvarje nytt » farbror » blef där en tagg till i skiljemuren. Inne i sitt arbetsrum fällde han ned rullgardinerna för att slippa se student-solskenet på gatan o c h grubblade öfver, huru det kännes att bli » kuggad ». Inte i en m o g e n h e t s e x a m e n, som kan göras o m hvart halfår, utan kuggad i lifvets skola på kärlekens lycka för all tid.
Af detta skäl masts således wal de rwenne senare arens revision pä ena» hagda sätt behandlas och wara nödiga. friherre Wetterstedt, Lustaf, yrkade, att Riksens Ständer ej efter de nya lagarna behandlat räkenskaperna frän 1800 till 1807. Fördes Kjkade revisionen more redan en bestämd försattpinq ^vidtagen, och Skals-Ulftottet som wörehult, dek af den nya grundlagen hade således ej kunna; sträcka sin befattning längre tillbaka. Som Riksens Ständers beslut att en Eomi» 1« skulle gransta de Sä sramlagde räkenskaper icke sträcker sig widare än tili desia, och der således är Riksens S:änder wid nu warande Riksdag obeta» gil, att pä aynaz satt med de senare räkenskaperna försyra, sä hade jag krodt, ari det bordc wära Riksens Stander och. icke den tillförordnade Tom i lön som med i 328 och t 829 arens räkenskaper bort befatta sig Äreswe klettner, .^ckojph Loran, instämde härr, s-stgiftes, gil tzckfä xg denne grund sädaul icke eiler - Den 20 Junti. 66z l r inträffat. Eftee upläsning af 58 § Regeringsformen wisade Herr Grefwe» akt hwad Leri' nämnes om Statswerkets tillsränd kunde lämpa» pä annar an det närwarande. För öfrige anförde Herr Grefwen 76 § af Riksdagsordningen, kill bewis, att alt hwad Rikfens Ständer ester granling godtkänt elier lemnat oanmärkt, bör anses hofwa wunnit "Lcharge. När ivid begge Riksdagarne ej någon till answar ledande anmärkning blifwit gjord, wore således decharge wunnen och ingen annan granskning Återstående än den speciella revision som »vederbörande Embelsmän i kraft af deras embets befattning tillkommer, hwilken i afseende pä de i fräqa warande ären enligt Ständernas beslut bör af en af Kongl. Majit tillsatt Comité förrättas. Alherre Lrnel von Istollstein:
Lagerbjelkes upmärksamhet på, att när jag begär tull på de ädlare sädesslagen, så är det derföre att vi icke befinna oss i något (med afseende å dessa sädesslag) spanmålsexporterande land, hvadan också hela Grrns derpå grundade deduktion förfaller. Hr Printzensköld har besvarat den fråga, angtde spanmälsförbudets inverkan, som Gr. Lagerbjelke framställt. Hr Fåhraeus har ansett min beräkning med afseende å export och import i så måtto oriktig, att jag afdragit gryn af ris och andra slag. Men det är ju gifvet, att när jag ville bedöma landets förhållande med afseende å export och import af lefnadsför nöden heter och jag importerar en vara, sorn surrogerar exporteradt korngryn, så måste jag ju beräkna, att exporten af den senare blifvit så mycket mindre som importen af den förre blifvit större; ty om vi icke importerat risgryn, så hade vi i stället konsumerat korngryn, och förhållandet hade således blifvit detsamma som nu. Med afseende å sjelfva tullbestämmelserna, har jag visserligen i min reservation yrkat en annan tullsats, än den Gr. Liljencrants begärt; men då BondeStrt antagit dessa senare, så vill jag frångå mitt yrkande och anhålla om bifall till hvad Gr. Liljencrants föreslagit, nemi. 12 öre pr kubikfot råg och hvete och 30 öre pr cent. mjöl. Jag skulle önskat, att få till besvarande uptaga åtskilliga af de anmärkningar, som Hr Lagerhjelm framställde i förra plenum; men då han icke nu är närv:de, anhåller jag blott att få nämna några få ord. Såsom ett bevis på landets välstånd anförde han den tillökning i lästetal, som handelsflottan erhållit.
K.M:t föreslagna jordrymden, hvilken för dessa behof är serdeles lämplig, för närvarande icke är af synnerligt värde för Kongl. M:t och kronan, ehuru densamma möjligen i en framtid skulle kunna, lill följd af sin belägenhet, inbringa större inkomst, än del i utbyte af staden erbjudna s. k. lilla Otterhälleberget; att denna sednare jordrymd, enligt E.K.M:ts Befallningshafvandes uppgift, till arealen ungefärligen lika stor med den förutnämnda, lill följd af sin närbelägenhet intill Götha Artilleriregementes kasern, är mera passande för beredande af erforderligt utrymme för uppförande af derstädes behöfliga byggnader oell för öfrigt i sådant hänseende lämpligare än den mera aflägsna strandlägenheten, af hvilken en del blifvit vid den nu föreslagna upplåtelsen undantagen, för att, i händelse uppförandet af någon allmän byggnad, såsom fängelse m. m., skulle ifrågakomma, då ega dertill lämplig byggnadsplats. Med fästad t afseende å dessa förhållanden, och då fråga är om befrämjande af ett allmänt nyttigt ändamål, hafva Rikets Ständer, äfven om slaten skulle vid detta egobyte göra någon uppoffring, ansett hinder deraf icke möta för den föreslagna upplåtelsen, och alltså funnit sig böra lemna bifall till ifrågavarande byte, på de af E. K. M:t nådigst föreslagna villkor. Hvilket, till svar å E. K. M:ts högstberörda nådiga proposition, Rikets Ständer fa härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Maj 1851. Expedit io ns-Utsko t te ts Förslag till und. Uppläst och godbändt lins Ridd. och Adeln den 30 April 1851. Preste-Ståndet — 30 Borgare-Ständet — 30 — •— Bonde-Ståndet — 3 Maj — Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående lyftningen af hela återstående beloppet af de vid sednasle riksdag beviljade tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 105.) S. A. K.
Ridderskapets och Adelns ålerremiss af Utskottets under N:) 35, aflåtna Betänkande. Lades till handlingarne. F r å n Hede r v. Bonde-Standet. S. D. Föredrogos Constitutions-Utskolti ts Memorial: N:o 26, angående en af Herr E. J. Westman anmäld anledning till anmärkning. Godkändes och lades till handlingarne. N:o 27, med Utlåtande öfver Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående lagtima Riksdagars återkomst hvart 3; Ije år, samt om föremålen för urtima Riksdagar. Bifölls. N:o 28, Med utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring i 109 §. Regerings-Formen och 80 §. Riksdags-Ordningen. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets, sedan den 19 dennes, på bordet hvilande Utlåtanden: N:o 257, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om pensioner för f. d. Stats-Råden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Hård. Bifölls. N:o 259, i anledning af Hans Janssons frun Elfsborgs Län motion, an - medaljer och skådepenningar ifrån Bankens till Rikets Mynt-cabinett. Bifölls. 61, i anledning af väckt motion, att ränta å Discont-lån ej må be - 548 Prot. Uldr. d. 22 Aug. 1840. gående ersättning till Nämndemän oda Fjerdingsman för syner och värderingar m. m. Bifölls. N:o 260, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå f. d. Löjtnanten J. IV. af Uhrs underdåniga ansökning om pension. Bifölls. N:o 261, i anledning af Herr Eclenhjelms> G. 3 motion om rättighet för nuvarande Vexel-Controllörer att få bibehålla de af dem innehafvande arfvoden. Bifölls.