Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
MATTHIESEN. F. DURIETZ. S. SVENSSON. Wisby den 25 November 1858. Nicolaus Törnqvist. Konsistorii Akademici i Upsala underdäniga förklaring öfver en af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid Upsala Universitets räkenskaper för år ISöfi. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:t har i nåder täckts genom Kanslers-embetet låta anbefalla Konsistorium Akademicum Majus att afgifva underdånig förklaring öfver Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorers vid Universitetets räkenskaper för år 1856 framställda anmärkning, att i kapital-räkningens debet såsom utgift upptagas 89 R:dr 27 sk. 6 rst. under titel: »Genom ränte-nedsättning uppkommen skilnad emellan påförd och utgifven ränta», hvilka, då denna post blifvit lemnad utan något slags hänvisning till annat konto, och Revisorerne ej af räkenskapen kunnat inhemta huru densamma tillkommit, anmärkas till förklaring. — 278 — Till underdånigste åtlydnad häraf, får Konsistorium Akademicum Majus anföra, att Kamereraren Schenson, som afslutat den ifrågavarande räkenskapen, i infordrad förklaring upplyst, »att då hänvisning till ett bestämdt konto icke vore möjlig, enär förhållandet berodde af flera, han derföre ansett sig kunna undvika densamma, men hvad saken angår, eller uppkomsten af den ifrågavarande skilnaden, någon annan förklaring icke kan afgifvas, än den, att, då ränte-nedsättning från sex till fem procent egt rum för utlånta medel, under det en mängd stipendie-fonder fortfarande tillgodoförts ränta efter sex procent och stipendierna derefter utgått, Akademiens eget rörliga kapital deraf skall hafva vidkänts inflytande; men att detta missförhållande emellertid numera blifvit rättadt derigenom, att de stipendier, hvilka berodde på den högre ränteberäkningen, i mån af ränte-nedsättningen minskats», samt i djupaste underdånighet anmäla, att Konsistorium Akademicum Majus icke till Kamererarens anförda förklaring har något att för egen del tillägga.
Konungen förås öfver Rättegångsfel; Riksens Ständer hafva derföre beslutit, att en tid af en månad eller trettio dagar, den oräk - vägnar Carl Mörner h, t. Eandtmarskalk, vägnar J. A. Lindblom nv. Talman - På Borgare Ståndets vägnar H. IV. Schwan h. tTalman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson O, V Talman, nåd Den 2 Juli. 39 nåd, då Domen eller Utslaget föll, bör utsättas, inom hvilken den, som vill söka Konungen mot Hof-Rätts Dom eller Utslag, skall sådant i Hof Rätten tillkännagifva och dervid genast fullgöra hvad i och 6 §. §. i 30 Cap. Rättegångs-Balken j slikt fall stadgar, samt att, om nämnde dag infaller å en söndag, eller annan helgedag , denna anmälan bör ske nästa söknedag derefter. Till följe häraf få Riksens Ständer i underdånighet föreslå en sådan ändring uti första perioden af I §. Uti 30 Cap. Rättegångs Balken: ”Hvem som söka vill, att Konungen må ”pröfva Hof Rätts Dom och Utslag, som i huf”vudsaken fallit, gifve det skriftligen tillkänna ”1 Hof-Rätten , innan klockan tolf å trettionde ”dagen, den oräknad, då Utslaget föll, eller om ”denna dag infaller å söndag eller annan helgedag , å nästa söknedag derefter; och sätte der ”tillika in tuhundrade daler, eller så mycket i ”guld eller silfver, som deremot svarar, ’ Enligt 9 §. i nämnde Cap, skola i de saker, som i Svea Hof-Rätt dömde ära, parterne ställa sig hos Konungen in före klockan tolf två månader derefter, och ifrån Götha Hof-Rätt tre månader, hvar månad räknad till 30 dagar, och ej den dag, d| Domen föll.
Importtullen pr Svensk kanna uppgår till 1 R:dr utöfver den beräknade skatten och således vida mer än 1 R.dr utöfver den verkliga skatten. Det är naturligt att så länge de Svenska och Preussiska lagstiftningarne förblifva sådana de nu äro, skall Sverige få sig påskickadt Preussens öfverflödiga bränvin, under det att Sverige aldrig kan exportera en enda kanna. Liksom vår lagstiftning, i hvad angår span måi och ladugårdsprodukter, är gynnande (ör Danmark, der en stor del af dessa produkter är belagd med tull, gynnar vår bränvinslagstiftnmg Preussen. Alt denna fråga är af en oerhörd vigt för landet, synes dessutom mycket väl af de många petitioner med tusendetals underskrifter, som från olika delar af landell till dess representanter ingått och hvaraf en stor del blifvit till Revillnings-Utskottet aflemnade, utan att sådant ens blifvit i betänkandet omnämndt, Men kan det verkligen vara skäl för oss längre offra våra intressen för frihandelstheorier, utan att fråga efter någon recipro citet? Denna fråga måste af hvarje fördomsfri besvaras nekande, då, i händelse tullen å de olika slagen af bränvin och sprit, på sätt Utskottet föreslagit, kommer att i tulltaxan särskildt upptagas, ingen olägenhet af bränvmstullens lörhöjande, med afseende på den ock mycket omtalta handelstraktaten med Frankrike, kan uppstå, får jag vördsamt föreslå Rikets Ständer, att bestämma tullen å bränvin och sprit af säd och jordfrukter till 55 öre per skålp. absolut alkohol, i likhet med Utskottets afdelnings fattade beslut» Uti denna reservation hafva instämt: A J. Sandstedt från Jönköpings län, Jöns Pehrsson från Blekinge län och Gustaf Johansson från Kronobergs län. Bevillnings-Utskottets Memorial M 18. 9 N;o 18, Ank. till Exp.-Uuk, den 13 Aug. 1863, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en tullregleringsfråga.
Men på det att den ifrågavaride embetsmannen icke måtte blifva lidande, hemställer jag, att Ståndet ville, med afslag å BorgareSt:s framställning, inbjuda de öfriga Stånden att biträda R. o. Adis beslut i frågan. Om denna inbjudning antages af de Stånd, som öfyerskridit Utskis förslag: så erhåller den ifrågavande tjenstemannen så mycket, som StatsUtsk. hemställt och R, o. Ad. beslutit. Hr Bildt, Didrik Gillis: För den händelse att, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, Hr Gr. o. Landtm, icke anser sig kunna framställa propos. å ifrågavande inbjudning, så tror jag det vara ändamålsenligast att bifalla Hr von Hartmansdorffs förslag, enl. hvilket den ifrågavande tjenstemannen skulle få en gratifikation å 300 R:dr B^ko. Men skulle deremot Hr Gr. o. Landtm, anse sig oförhindrad att framställa den ifrågasatta propos:n, så vore det, enl. min tanke, ganska lämpligt, att tjenstemannen fick den tillökning, som blifvit föreslagen, helst Ordf:den bland R. St:rs Fullm:ge i Riksg:sKont. uplyst, att tillökningen är högeligen af behofvet påkallad. Hr von Hartmansdorff: Jag har afstått från den oss „ gjorda inbjudningens antagande icke derföre, att jag ansett det föreslagna arfvodet vara för högt, utan derföre all ett bifall till inbjudningen möjligen är formvidrig!. Det finnes icke något säkrare bevis derpå, att ett folk förtjena!' ega en fri författning, än det, att lagens föreskrifter noga iakttagas. Engelsmännens laglydnad förskaffar dem aktning allestädes. Det är blott för olaglighetens skuld, jag ansett inbjudningen böra afslås och uppgifvit ett annat sätt att behandla saken. Det är ingenting sorn hindrar R. St:r att, vid en kommande Riksdag, bevilja en tillökning åt den ifrågavande tjenstemannen, hvilken nu kan anses hafva fått för litet.
N:o %, att det för Lands-Fiscalernes nödiga bergning är förmonligare, om ett åtal nedlägges än fullföljes, samt att följaktligen ett skonsamt öfverseende bättre föder Lands-Fiscalen än utförandet af ett besvärligt actorat; och alldenstund ändamålet med dessa tjenster sålunda förfelas, men deras utöfning menligt verkar på folkets moraliska caractere, liar Anders Pålsson ansett sig böra hemställa, att förekommande åtal i afseende på tillsynen öfver Författningarnes efterlefnad må utföras af Kronofogdar, Expeditionsfogdar och Länsmän, som härutinnan böra förmodas uppfylla sin pligt med mera noggrannhet, enär de, såsom försedde med löneinkomster, icke äro i något egentligt och tvingande behof att lemna verkliga förbrytelser opåtalde. 2:0 Memorial af Petter Persson från Calmar Län, sorn föreslagit: att Justitiae-Cancelleren skulle ega att uppdraga åt Kronofogdarne alla så beskaffade åtal, hvilka han nu öfverlemna!' åt Lands-Fiscalerne; att Kronofogdarne borde i detta afseende ställas under Justitias-Cancellerens inseende och lydnad; att de skulle på vissa bestämda tider, såsom Lands-Fiscalerna nu iakttaga, till honom insända arbetsförteckningar, upptagande båda äldre balancer och under tiden inträffade åtal, med anmärkning tillika om hvad som blifvit tillgjordt vid hvarje mål; samt slutligen att sådane förteckningar äfven borde af Länsmännen afgifvas till Kronofogdarne, för att åtfölja deras, då de till Justitiae-Cancelleren ingå. 3:o Memorial af Riksdags-Fulimägtigen N. Insulin från Stockholms Län, hvilken, i likhet med dess vid de tvänne sistförflutne Riksdagar redan gjorde framställning, yrkat, att Lands-Fiscals-tjensterne måtte afskaffas. Då Utskottet nu går alt utlåta sig öfver denna fråga, får Utskottet först upplysa, att densamma vid flere föregående Riksdagar varit väckt, samt att Rikets Höglofl. Ständer, vid den senast förflutne, uti underdånig skrifvelse (Bihang. 10 Sami.
Bv, och om inrättande af ett Post-Contor derstädes, 8:0 af Pehr Pehrsson ifrån Örebro Län, att med upphörande af den executions-rält, som å vissa orter nu utöfvas både af Bergs-fogden och Kronofogden, endast en Executor å Landet må tillåtas, 9:0 af Peter Pehrsson ifrån Jönköpings Län, m. fl., om den längd Kronans manskap må ega, för att kunna antagas, och 10:0 af Göran Jonasson ifrån Kronobergs Län, hvilka personer böra tillåtas, att, för bedrifvande af handel, ifrån hemorten utvandra; samt lill Bevillningssamt Allmänna Besvärs• och Oeconomie Utskotten: Nils Månssons ifrån Malmöhus Län motion, att en förordning måtte utfärdas, som i möjligaste måtto inskränker den utländska, här införde yppigheten, och stadgar, att de varor, som i detta ändamål blifva till införsel i landet förbjudne, äfven må vid ansvar förbjudas till bruk och nyttjande. S. D. Sedan Ståndet till Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitterat en af Jöns Jönsson ifrån Christianstads Län väckt motion, om utfärdande af 011 ny Stämpel-Förordning, så beslöts, att ivunne af Pehr Jonsson ifrån Öland och Gustaf Apelqvist ifrån Blekinge nu ingifne memorial i samma ämne till bemäide IJtskott jemväl öfyerlemnaSf - STOCKHOLM, hos Ludv. Westkkbkrg j834. Den 4 Mars i 83 4, Fr å n Höglo fl. lii imris skåpet o c h Adeln. S.
Direktionen endast ålåge alt om den inträffade ledigheten på förhand meddela vederbörande konsistorium underrättelse, hvilket icke heller blifvit af Direktionen uraktlåtet, Direktionen vanligen förfarit sålunda, att, om ledigheten en längre tid fortfarit, Direktionen ansett sig, till be - Sta Is-Utskottets Utlåtande N:o 148. 91 främjande af ändamålet med de gifna stats-anslagen och under reservation af vederbörande stifts rättighet att alltid få begagna det lediga rummet, då sådant äskats, vara oförhindrad att interimsvis upplåta plats för ett eller annat värdigt subjekt ’ bland de flere från orterne särskildt bos Direktionen anmälda, fullt qvalificerade sökande, dock så, att desse elever sedermera, när konsistorium fordrade plats å institutet för något af samma myndighet anmäldt barn, kunde öiverflyttas på institutets egen tond. Med anledning af hvad sålunda förekommit, har Utskottet trott sig böra föreslå, alt Rikets Ständer hos Kongl. Ma:jt i underdånighet anhålla, att, utan upphäfvande af den konsistorierna hittills medgifna rätt att, hvar för sitt stift, till intagande å institutet anmäla fri-elever, Kongl. Majit läcktes i nåder bestämma att, derest, oaktadt erhållen underrättelse om inträffad ledighet af frielevs-plats, en dylik anmälan ej inom någon viss kortare termin sker, den lediga platsen må af institutets Direktion ät någon från annat stift till intagande å institutet anmäld person upplåtas. Fattigvården i allmänhet. 70:o. Uti en genom remiss från Preste-ståndet till Utskottet ankommen motion har Biskop Bergman begärt, att, då del understöd, hvilket, i anledning af Rikets Ständers vid de två sednaste riksdagarne gjorda underdåniga framställningar, Kongl. Majit under de (j år, som då beslutade stats-regleringar omfattat, behagat anvisa till utfattige Lappars försörjning, fortfarande vore behöfligt och sannolikt äfven lör framtiden komma alt erfordras, detta understöd, som utgått med 1,200 Ridr Biko årligen, kunde fä blifva ett stående anslag eller åtminstone för ytterligare tre år beviljas.
Och dessa ha alls icke gått förlorade för sitt fosterland, fastän de gått i utländska skolor. Något inhemskt läroverk l«i de säkert aldrig saknat eller längtat efter. Det sägs att hvarje lärjunge vid Stockholms akademi kostar staten 800 kronor årligen, och mer än en elev har funderat öfver något sätt att komma åt de der 800 kro«? norna, — i synnerhet ha hans tankar gått åt det hållet, om hans anlag varit sådana att läroverket ej förmått utveckla dem utan han blifvit tvungen att gå sin egen väg. Ty sådana anlag finnas. Akademien har i årligt anslag mellan 70 och 80,000 kronor. Deraf utgingo år 1881 till lärare inemot 29,000 kronor; större delen af det öfriga användes till betjening, modeller, belysning, reparationer och dylikt. De ordinarie professorerna äro 7, dessutom 3 lärare — i antikritning, perspektivlära och konsthistoria, — och för närvarande 8 viceprofessorer. Lärjungeantalet var åren 1873 — 77 i medeltal 87 om året — den förberedande skolans (“ principen “) frånräknade. Under åren 1867 — 82 voro de i medeltal 79. Medeltalet af de elever, som lemnat akademien, är under de senaste nio åren 20 för hvarje år. Häruti inräknas de som dött eller öfvergått till andra yrken etc. Anser man studierna vid akademien bpra upptaga en tid.af 5 år, så kan man säga att omkring 12 elever hvarje år lemna läroverket efter att ha genomgått det. Alltså 12 nya konstnärer för hvarje år. Oppositionsmannen är genast framme med invändningar. Tolf nya konstnärer-om året! Antag till och med att detta antal vore öfverdrifvet, fastän det är läroverkets styrelse som uppgifvit siffran, så må man likväl ha skäl att fråga: hvad lefva de på, alla dessa, som lemnat det prak-tiska lifvet för att idka konstens sträfsamma lek? Om de ej äro ekonomiskt oberoende, hvad skola de då lefva på, sedan de kommit ut i verlden?
Juslitiae - Stats - Ministern m. m. Grefve Fr. Gyllenborg ; N:o 264, I anledning af Kongl. Majit* Nådiga Remiss a Kongl. Majrts Befallningshafvande» i Vestmanlands Län underdåniga hemställan, angående afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhus-anstalterne derstädes ; samt N:o 256, 1 anledning af verkställd granskning af räkenskaperne och förvaltningen af de till Flottornas behof utaf Förvaltningen af Sjö-Ärendena år 1826 uppburne Statsanslag. S. D. Föredrogs å nyo Stats - Utskottet* Memorial, Nio 297, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden i åtskilliga delar af Statsregleringen , hvarvid Preste - Ståndet stannade i följande beslut : ilo I afseende på 6;te punkten af Betänkandet, N:o 125 , om Första Huivudtiteln, rörande anslaget för Kongl. Hof - Stallets utfodring. Högloflige Ridderskapets och Adelns denna dag meddelade Protocolls-Utdrag, innehållande inbjudning till Med-Stinden att sig förena uti det tillägg, Ridderskapet och Adeln vid denna punkt beslutit , företogs till öfver - Piot. U(drag ilen l f) October i8jg. 157 läggning ; men Preste-Stå ndet fann icke skäl inbjudningen antaga; 2:0 att Taffelpenningarne uti de fö* Stats Ministrarne och Stats-Rlden af PresteStåndet fastställde löner skola beräknas elter gamla Staten ; 5:o att Ståndet biträdde Borgare - Ståndets beslut, i fråga om det af Utskottet föreslagna antal af 3 nya Assessorslöner för Kongl, Svea Hofrätt} 4:o att Preste - Ståndet, under förblif. vande vid alla öfriga i afseende å Andra Hufvudtiteln af Ståndet fattade beslut, godkände af Stats-Utskotfet uti ifrågavarande Memorial föreslagna Voterings-Propositioner. * 9 S. D.
Läkaren och direktören rynkade på näsorna, polismästaren och några af stadens teaterintressenter stodo och pratade helt ogeneradt om den »obehagliga skandalen», påklädningsmadamer, koafföser, städerskor och tvätterskor hviskade sins emellan, maskinister, folk af alla slag, öfveroch underordiska stucko in sina hufvud för att få se en skymt af corpus delicti, medan för resten hela personalen, spaniorer, spaniorskor, bondflickor med guldpapper på kjolarne, röfvare och röfvarinnor, englar och smådjeflar kommo och gingo, småfnittrade eller skrattade högt, allt under det högljudda snarkningar från soffan bekräftade läkarens nyss fälda yttrande: Hon är full och sofver bara ruset af sig! Fjerde akten börjades ändtligen, men man hade icke öron eller ögon för någonting. Det var alltjemt samma mummel, samma hviskande i salongen. Det var förskräckligt, förfärligt, oerhördt, ja vidrigt, ohyggligt, vämjeligt. Man hade ej adjektiver starka nog... Men det var uppiggande ... lifvande ... det var som om man sett en tjurfäktning eller en amputation. Någonting riktigt rafflande. Det var icke många som verkligen ångrade sina penningar den aftonen. Allra minst de referenter, som händelsevis varit tillstädes. Innan fjerde aktens slut uppkallades alla tidningsmän till direktörens loge. Med tårar i sina ljusblå ögon och vridande händerna i förtviflan bad och besvor han dem om tystnad... Det var endast med svårighet han lyckades i sina öfvertalanden. Man anhöll höfligt om tillåtelse att helt flygtigt få omnämna det som ett enstaka beklagansvärdt olycksfall: en af sujetterna, som hade träffats af ett plötsligt illamående, en svimning med åtföljande krampattack, alltsamman förorsakadt af en allför stor dosis medicin, tagen i anledning af de smärtor, som åtfölja en vanlig sjukdom etc. etc. Och så blef det. Direktörens teaters rykte blef räddadt Nadjas teaterbana för alltid bruten, på denna ort åtminstone.
Grefve Mörn-r, sora säger i sitt yttrande: ”Då har man glömt hvad i §. i RegeringsFormoD bjuder:” Läser denna §• sålunda; ”Konungen (Iger allena Jlyra Riket.” Jng c!tr upp densamma och se! der står: ”Konungen tiger aliena styra Riket på det srltt denna Rrge rings Fonn får e skrifverHvarken punct eller komma finnes i danna mening. Hvar och, en 8f o«s, hvarje Svensk man, vet och vill, att dess Konung, enligt 9 V af denna vår be. svurna Grundlag skall alhna beflnta, sedan ban hört StatsRadet: hvar och en af oss vill åt lyda hvarje Konungens beslut, gom enligt 3S för att blifva gällande, fordrar*, att en Stats^ Secreterare heflnter, att derföre inför folket ansvara. Men ingen at oss lärer tro, att Konun - Den g Maji c. m. 43 gm tiger allena flyr a Riket, utan på det fatt Regeringsformen föreskrifver. Och sannerligen Carl Johan har aldrig glömt oeh kan aldrig glömma, att Han allena på det sätt äger aft styra Sveriges Rike, som Sverige» Regeringsform föreskrifver. Det är således endast sättet hvarpå Grefve Mörner läst 4 §., som jag till dess menliga följder vill framställa, i fall det vid andra Grundlagsparagrapher skulle af Kon. ungens Rådgifvare användas. Jag läser nemligen 10 §. Den lyder (se Regeringsformen) läser jag ej denna §. till punkt utan stadnar vid ordet förrättar har jag endast dess föreskrift sålunda: (se nämnde §). Då blifver icke Rikets allmänna Beredning hvad den enligt Grundlagen bör vara. Bortglömd eller icke nog aktad, blifver hon icke svarande mot Grundlagens fordringar, utan endast tillfredsställande enskildte personers pensionsbehof. Jag läser 28 §. Den lyder: (Se RegeringsFormen) stadnar jag här vid ordet utfärdar, föreskrifver densamma endast följande: (Se nämnde §.).
Saknaden af fullständiga register och genom hela räkenskaps-bandet fortgående paginering, som Revisorerne funnit . i sin mån hafva betydligen försvårat granskningen af de många särskilda räkningarne, hvilkas antal från vissa Domkapitel förmälas uppgå ända till 5o och derutöfver, vågar Domkapitlet, för sin del, anse ej vara af den betydenhet, att, till underlättande af en möda, hvaröfver förre Revisorer ej yttrat någon klagan, den vida större mödan vid upprättandet af ifrågavarande register och paginering må redogörarne åläggas. Vid §. 2. Under uppgift, det Carlstads Domkapitel varit ett bland dem, af hvilka årlig redovisning blifvit lemnad för de af Rikets Ständer, enligt interims-staterna af 1819 och 1833 samt sednare anordningar, , till svagt lönte Lärare vid Elementar-läroverken anvisade anslag, yttra Revisorerne sig, för sin del, icke kunna godkänna hvad i detta afseende blifvit, i förklaringar öfver 1843 års Stats-Revisorers anmäkningar, af åtskillga Konsistorier andraget, hvilken redovisning Revisorerne anse, för vinnande af enhet och likstämmighet, böra af alla Konsistorier aflemnas. Domkapitlet får, med anledning häraf, dels i underdånighet upplysa, att den af Revisorerne uppgifna redovisning för berörde lönemedel från detta Konsistorium icke ägt rum annorlunda, än hvad angår de behållningar, hvilka, såsom kaduk-medel af Lärare-löner, ingått till — 471 Stiftets byggnads-kassa, dels i underdånighet förklara sig ej hafva anledning frångå sin, uti förklaringen öfver 1843 års Stats-Revisorers anmärkning, uttalade öfvertygelse, att det ej synes af behof påkalladt, det redovisning afgifves till Kongl. Kammar-Rätten för dessa medel, hvilkas utbetalande säkrast kontrolleras af Lärarne sjelfva, åt hvilka de äro anslagna.
Äfven unga Masaniello sjöngsnällt med i sin stämma, men Gud vet hur snällt Pietro och Borello hjelpte basarne. Hr Malmsjö stacks som konservativ officer * ihjäl i 3: dje akten, men gick i 4: de akten igen midt för näsan på ihjelstickaren — såsom neapolitansk radikal. Förklädnad och skyddande — olikhet. Förmodligen med anledning af fröken Ellen Nordgrens önskan att forsöka sig som operasångerska har K. Operan upptagit Verdis största — många säga enda — mästerverk » Aida ». Från isynnerhet hr Halléns konserter är denna unga dam känd som lyckligt röstbegåfvad och derjemte egarinna af ett mindre ofta förekommande naturligt dramatiskt föredrag. Understödd af dessa betingelser gjorde frk. N. en djerf kupp, tog och debuterade i Amneris fordrande parti. Debuten infriade sångerskans och hennes vänners förhoppningar. Man kan t. ex. läsa det i hr Halléns recensioner, som mot svenskan Nordgren äro långt blidare än mot norskan-italienskan Oselio. Rätt så, patriotisk bör man vara! Frk. N: s röstmedel äro särdeles ymniga, kunna dock kultiveras till större vidd och kraftigare färg i höjden, förefaller det mig. Rösten är hela vägen skönklingande, stark men utan den skärpa, som ibland gjorde t. ex. frk. Almati obehaglig. Egaliseringen torde ock vara bättre än dennas, i allmänhet tilltalar oss frk. N: s metod. Men än mer den dramatiska uttrycksfullhet, som sväfvar öfver såväl stämma som sång. Bland lyckade ställen anteckna vi den falskt lismande förställningen i början af duetten med Aida, den illusoriskt återgifna misstanken och oron vid frågorna om Radamés ’ kärlek, explosionen som gafs med mycken verve, ehuru rostfargen här med fördel kunnat vara mörkare, hvilket dock är ej lätt, så högt som partiet här ligger. I duon med Kadamés utförde frk. N. sin uppfattning med mycken förträfflighet. Yi påpeka derför blott att den andra uppfatt • Konservativ officer — ah!