Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rydbergs stiftelse kunde gagna i en rigtning, som hvarken vore stridande emot eller inträngde inom den för statens navigations-skola utstakade verksamhet, och derföre beslutat, att donationsmedlen skulle användas för unga personers undervisande i det praktiska af sjömansyrket för de delar, som tillhöra jungman, matroser, båtsmän, segelmakare m. fl. som egentligast förstås under benämningen sjömän, äfvensom i följd deraf vidtagit anstalter för öfvandet af en praktisk sjömansskola; tilläggande direktionen att den, med orubbadt bibehållande af grundfonden, ämnade att, i den mån tillgångarne medgåfve, allt mera utvidga stiftelsen uti den antydda praktiska' riktningen, men deremot ansåge sig icke kunna, utan ett i laga form tillkommet domslut, till staten afträda och för andra föremål, än som efter direktionens uppfattning bäst med testators afsigt öfverensstämde, använda större eller mindre del af fonden. Med afseende å hvad direktionen sålunda anfört, har Kongl. Maj:t, sorn jemväl inhemtat KommersIvollegii och Justitie-kanslers-embetets underdåniga yttranden i ämnet, funnit någon åtgärd för närvarande icke kunna eller böra vidtagas för att, mot direktionens bestridande, göra ifrågavarande enskilda stiftelses tillgångar disponibla för underhåll af den hittills med allmänna medel bekostade navigations-skolan i Stockholm, helst direktionen, så länge denna skola varit att tillgå och befunnits motsvara det dermed åsyftade ända målet, att, till bildande ef skicklige öfveroch under-befälhafvare på handelsfartyg, bibringa nödiga theoretiska insigter i navigation, icke kunde anses hafva saknat skälig anledning att uteslutande använda den Rvd Transport rdr 28,394: 56 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsv. 1850. Transport
(U. yl.) Ridderskap et och Adeln har till Stats-Utskottet Teinitterat en inom bemälda Riks-Stånd väckt motion, deruti Grefve von Rosen, A. E., anfört, hurusom bristen på skicklige embetsman vore särdeles stor, och att hufvudorsaken till denna brist, enligt motionärens åsigt, borde sökas dels i den ringa uppmuntran den å tjenstemannabanan inträdande unge mannen i allmänhet kunde påräkna, dels i den knappa och otillräckliga aflöning, Staten bestode de fleste af sine tjenare, hvarigenom personer, utrustade med större anlag eller mera utmärkt förmåga, hellre än att åtaga sig ett andefattigt och lönlöst arbete i Statens tjenst, föredroge att på enskild väg och inom de praktiska yrkena söka oberoende och välstånd, dels ock i det sätt, hvarpå Staten sörjt för tjenstemännens pensionering. I medvetandet af att hafva alltför njuggt vedergällt deras arbete, måste nemligen Staten, till samhällets stora skada, bibehålla dessa tjenare äfven sedan de upphört att vara duglige för sina åliggandens verksamma skötande; ty den civile tjenstemannen egde rättighet, ehuru vilkorlig, att vid uppnådde 65 år och 40 års tillryggalagd tjenstetid, erhålla afsked med lönens bibehållande såsom pension, men deremot funnes det intet tvång för honom att ens vid denna ålder taga afsked, oaktadt, med vissa undantag, förmågan att verka med kraft då, enligt naturens ordning, vore så förminskad, att tjensten icke Slalt-Utsliollels Ullålande, N:u SOS. 17 icke kunde på ett ändamålsenligt sätt af honom skötas. Att samhället häraf måste lida, vore lätt att inse, äfvensom att tiden nu borde vara inne att tillvägabringa förändring i berörda förhållande samt tillerkänna Staten rättighet att entlediga tjenstemän i alla grader, då de hunnit en viss ålder och genom mindre duglighet för fjellsten icke vidare gagnade det allmänna, utan endast stängde platsen för verksammare förmågor.
St. framlägga en sann och uppriktig tafla öfver omöjligheten, i följd af bristande former, att någonsin tillvägabringa en verklig utöfning af denna princip, utan en föregången grundlagsförändring i detta fall, hvartill man således kunnat vänta, att Utsk. skulle för R. St. framlagt ett förslag. Jag skulle önska, att Constit.-Utsk. ville betänka denna åsigt, i händelse af en återremiss, och betänka, hvad närvarande lid kan fordra af Utsk., på det att detsamma icke må göra sig saker till vådliga händelser i en framtid. För att undgå den revolutionära banan att komma till reformer i vårt statsskick, ser jag icke annat, än att Utsk. allvarligen tillkännagifver, att förr, än vi få förändrade former, upphöra icke vådorna för den obehagligare vägen till förändring. Jag yrkar återremiss af mentor, och att hela denna discussiou måtte få åtfölja. Gr. Posse, Arvid: Jag anmälde migif. m., under det discussionen påstod, i ändamål att upptaga till besvarande Den i Juli e. ra. 71 ett och annat, som då anfördes. Numera anser jag, att jag bör inskränka mig tili ganska få ord. Jag vill vid detta tillfälle, lika litet sorn då jag första gången yttrade mig i dag, ingå i någon speciel granskning af de i Constit.-Utskrs memor. förekommande anmärkningar; ty jag förblifver vid den tanken, att dessa anmärkningar äro af den ringa beskaffenhet, att R. St. bäst ådagalägga, att de uppfattat meningen af grundlagen, om de förklara, att Rikets väl icke klafver någon und. skrifvelse till K. M., och jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. måtte fatta ett sådant beslut.
Man lofvade att dessa arbeten skulle blifva färdiga temligen snart, men det oaktadt dröjde det länge, eller till slutet af sommaren 1858, innan det lyckades att verkligen bekomma de delar, hvilka i första rummet voro behöflige. Ytterligare tid erfordrades för tryckplåtarnes mångdubbling på galvanoplastisk väg, delarnes hopsättning och plåtarnes inpassning. I Sept. kunde proftryckning börja. Omkring 1 ’/2 år hade således åtgått för utförandet af förberedande arbeten, hvilka ej kunde börja innan ritningar blifvit slutligen godkände. Fullmäktige torde lika litet kunna läggas til! last de utländska konstnärernas bristande ordhållighet, som det upskof, som vållades deraf, att BankoUtsk.-t förändrade de af Fullmäktige upgjorda ritningar. Sedan några af pressarne vid nämnde tid voro så färdiga, att tryckning med dem kunde börjas, fortgick arbetet inom Bankens tryckeri, så att sedlar af alla valörer voro ute i rörelsen i Sept. 1859. Hvad sedelpapperet beträffar, måste anmärkas, att vid tillverkningen deraf kan man omöjligen experimentera i liten skala, för att se hvilken sort, som är den lämpligaste. Försök för utrönandet af den tjenligaste blandningen af pappersmassa, måste ske med större mängd sådan, och försöken många gånger förnyas, innan tillförlitliga resultater kunna ernås. Vill man göra sig den mödan att genomläsa de protokoller, som röra tillverkningen af sedelpapper vid Tumba, skall man finna, att ej obetydligt arbete blifvit nedlagdt på dylika försök, för hvilka kostnaden dock ej upgått till betydligt belopp. I slutet af Utskits Utlåt, förekommer något, som jag ingalunda kan underlåta att vidröra.
På flera ställen hade jemväl enskilde personer, till förekommande af dessa olägenheter, sarnmanträdt för att tillvägabringa förlikning emellan tvistande, och deras bemödanden hade visat välgörande verkningar. Men ändamålet kunde dock icke vinnas så länge de för sin verksamhet saknade en högre auktorisation jemte bestämda föreskrifter, och det syntes derföre nödigt att lagstiftningen härvid mellankom. I anledning deraf har Herr Doktorn föreslagit, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla det täcktes Kongl. Maj:t „låta uppgöra reglementariska stagdar för förlikningskommittéer eller förliknings - !Lag Utskottets Betänkande, ,‘N:o 100. 3 nämnder på landet, med dertill hörande lämpliga föreskrifter nm deras inrättande oell om skyldighet för parter att, till förliknings vinnande, inställa sig för dessa kommittéer annan målet instämmes till vederbörlig domstol, så vida saken är af den beskaffenhet, att den kan förlikas; hvarjemte de mål, som icke kunna komma under förlikniugsnämndens behandling, skulle i Nådiga reglementet närmare bestämmas." Lag-utskottet, till hvars behandling berörda af flere bland Prästeståndets ledamöter understödda förslag blifvit häovisadt, har tagit detsamma •i öfvervägande; och har Utskottet, sorn dervid granskat ej mindre de skäl, hvilka för ådagaläggande af nyttan och ändamålsenligheten utaf ifrågastäilde föiiikningsanstalter, blifvit anförde dels af motionären, dels ock vid de föregående riksmöten, då förevarande fråga varit föremål för Rikets Ständers pröfning, än ock de betänkligheter, sorn emot omförmälde anstalter, så väl vid berörde tillfällen, som af Lagberedningen uti dess rörande detta ämne afgifna underdåniga utlåtande., blifvit framställde., stannat i öfvertygelse» om öfvervigten af de grunder, som tala för senare meningen.
N:o 2. om lindring af densamma i Skåne. Motion N:o 30. Sammans. Stats samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Rydström, Carl, från Kalmar län. Motion N:o 70, om antagande af de 20 första kapitlen i Lagberedningens förslag till Rättegångs-Balk. Lag Utsk. Betänk. k:o 15 och Mern. 46. R. St, underdån. Skrifv N:o 55 Motion N:o 293, om anslag för att sätta af hushållningssällskapen ut sedde manspersoner i tillfälle att genomgå fullständig lärokurs uti allt hvad till boskapsuppfödning m. m. hörer. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. Motion N:o 294, om bidrag af allmänna medel för att i staden We stervik uppbygga ett elementarläroverkshus. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Ryssby, Borge, m. 11. socknar inom Sunnerbo härad, om anslag för utdikning af en genom dem gående mosse. Motion N:o 171. Stats-Utsk. Utlåt. Rågsveden, om anslag för omläggning af vägen emellan denna gästgifvaregård i Äppelbo socken och Komtillmåtta gästgifvaregård i Gagnefs socken af Stora Kopparbergs län. Motion N:o 222. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78 Ränta, 57 Ränta, att Kongl. Förordningen den 13 September 1864, angående sådan vid försträckning på viss kort tid, utan säkerhet i fast egendom, måtte upphäfvas eller tillsvidare upphöra att vara gällande. Motion N:o 239. Lag-Utsk. Betänk. Rättegångs-Balken, om ändring i lagens stadgande i 2 Kap. 1 §, angående tiden för hållande af häradsting. Motion N:o 16. Lag-Utsk. Betänk. N:o 15 och Mern. N:o 46. R. St. underdån. Skrifv. N:o 55. angående ändring af 21 Kap. 4 §.
I våra dagar är detta förhållande ändradt genom mäns förtjenster, hvilkas namn äro lika kända, som för fäderneslandet dyrbara. Den rikhaltigaste och i alla afseenden vigtigaste af våra samlingar, riksarkivet, har genom en nyligen hädangången statsmans nitiska omsorg börjat att komma i ett skick, som fullföljdt af den nuvar. riksarkivarien, och i sammanhang med en rymligare lokals erhållande genom Ständernas frikostighet, snart gör det lika tillgängligt som oundgängligt för forskaren. Men då dermed är vunnen en medelpunkt för vår häfdeforskning, är det ock tid, att denna antager en mera koncentrerad, mera planmässig rigtning, än hvad hittills varit förhållandet. Det har mestadels varit öfverlåtet åt det enskildta nitet eller industrien att taga vård om fäderneslandets minnen, och Staten har blott då och då kommit till hjelp med mera eller mindre frikostigt understöd; dock vanligenej mera, än att den enskildte, för att kunna genomföra sitt arbete, oftast måst afse det intressanta, det retande, och dermed mot el - Den 22 December f. m. 315 ler med sin vilja låtit sakernas blott ena sida framstå; och liela massan af utgifna handlingar är, i följd af dessa spridda, någon gång skefva bemödanden, ett chaos, hvars redande kostar hvar och en som derpå mäste försöka sina krafter mycken tid. Vare detta ej sagdt såsom ett klander mot förgångna tiders samlare och forskare. Hvad de uträttat, är ovärderligt; men det skulle hafva varit ännu mera fruktbringande, om Staten gjort mera för att sammanhålla och leda deras bemödanden. Försök dertill saknas ej. Den tid då Sveriges krigiska ära och politiska makt stod på sin middagshöjd, var i delta som alla andra fall rik på storartade idéer. Axel Oxenstjerna, riksarkivets grundläggare, tänkte att af detsamma göra en medelpunkt för häfdeforskningen och en plantskola för vetenskapsmän och för statsmän. Arkivet var en del af det kansli, frän hvilket Europas öden i viss mån leddes i några decennier.
Antager man att företaget bör fortsättas och fullbordas, såsom ett nationalforetag, sä måste man också finna det Staten är skyldig att tillse och medgifva utvägarna dertill, då dessa stiga öfver Actieäuarnes både Stagande och förmåga. I förhållande till Actieägarne är Statens förbindelse icke tvetydig. Jag medgifver det någon sådan formlig garanti å Ständernas sida icke är Actieägarne gifven, att Staten skulle kunna , i följd deraf, lagligen och i Domstolsväg dertill bindas; men då man påminner sig, att icke allenast Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag, utan äfven, på deras anhållan, Kongl. Maj:t sjelf, i de mest officiella handlingar, uppmanat och inbjudit allmänheten att ingå i företaget, såsom Actietagare, samt dervid framställt sådant såsom både patriotiskt, och för dem enskildt båtande; och då man således mäste finna att Actieägarne blifvit, om jag så får uttrycka mig, i företaget inlockade; så synes national-redligheten också före - Den 22 Juli f. m. skrifva såsom skyldighet, att icke låta deni pligta för det de satt tro till så högtidliga handlingar, eller för det de foljt sä beskaffade inbjudningar. Statens eget interesse bjuder dessutom att Actieägarne understödjas; ty det måste vara en Arithmetisk sanning, att i den män Actieägarne fullgöra deras teckning, är också Statens bidrag besparadt. _ 1 anledning häraf uppstår den fraga: 5:0 Huru långt bör understödet åt Actieägarne gå? Den mening jag hört yttras, att det vore bäst rent af utlösa Actieägarne, kan jag icke bifalla, för det skäl jag nyligen omförmält; nämligen att deras deltagande i företaget lindrar Statens. Om, till exempel, Canalen, då den en gång blir färdig, skulle hafva kostat Nio Millioner» så är det icke obetydligt för Staten, att hafva deraf sluppit kostnaden för tredjedelen, hvartill Actieägarnes teckning uppgär.
Klar och ren steg studentsången upp till henne, och hon kände hvarje ton, hvarje ord, hon hade läst dem en lycklig sommar: » Gjemmer du Onsker dybt i din Sjsel, Saa lad dem mod Himlen hzeves; Naar Stjernerne falde, daa ved du det vel — Da önsker man ikke forgjaeves. Se ud, se ud! Si Natten funkler med Stjerneskud. Onsk ikke tillbage den Tid, der for hen, Og Sommerens falmede Blommer, Onsk kun at de rödeste Roser igjen Maa blomstre nteste Skjsersommer. Se ud, se ud! Si Natten funkler med Stjerneskud! » Den sista tonen dog bort. Ja, nu visste hon, hvad hon hade att hoppas på, hon visste, att hon icke arbetade förgäfves, hon visste ju nu, att » de rödeste Roser igjen » skulle » blomstre nseste Skjajrsommer ». Hon grät så, som en ung kvinna kan gråta af lycka. En klar tår glänste i barettens hvita sammet, där den bortglömd fallit till golfvet. Iduns julklappsbazar. (Forts.) XXVI. Symaskinsväska. Vid maskinsöm såväl som vid all annan söm, blir en massa trådar och smålappar, som skräpa på bord och golf. Det är därför alltid lämpligt att hafva något gömsle för dessa nära till hands. Därtill tjänar nämnda väska, och kan den göras sålunda: Tag en pappbit ungefär 32 cm lång och 22 cm bred med afrundade hörn nedåt; kläd öfver den med linneväf eller säckväf. Klipp ett lika långt och något bredare stycke af samma tyg, förse det med broderi i korsstygn eller stjälkstygn, kasta det därefter intill pappet med några små veck i nedra kanten, dölj kastningen med ett veckadt band i samma färg som broderiet. Fäst sedan band eller snodder i väskans båda öfre hörn att med dessa fastbinda väskan i järnstället å en trampmaskin. Skulle öfvertyget bli väl vidt, bör en dragsko anbringas 3 cm från öfre kanten. E. N. XXVII. Trashorn. Detta har samma ändamål som symaskinsväskan och göres vanligen af trä.
Ja visserligen, men emellertid hade Bankens Silfverfond fått vidkännas en stöt, som möjligen medfört dess och hela vårt penninge-väsendes upplösning. År 1 tSao . vistades jag åter i England, Då var förhållandet motsatt. En stor export från England till Kontinenten, och liten import derifrån tili England, hade så Ökat tillgången på Vexlar derstädes, att man med stor vinst kunde ditskicka Silfver, och jag såg många Skeppsladdningar af denna metall komma till England. Hvad som förut ofta håndt kan ännu hända, och blott en sådan handels-conjunctur erfordras, Den 7 April f, m. för att beröfva oss hela vår Banks metalliska förmögenhet, den må vara 5 eller 8 Milloner, ty båda delarne åro af ringa betydenhet på Europas handelsvåg. Detta talar för möjligheten af Silfver-w*- förseln från Sverige; hvad åter införseln beträffar, är förhållandet annorlunda, Öfverflöd på Yexlar har ännu aldrig inträffat i Sverige, om ej under Amerikanska kriget, som gjorde 1776 års realisation möjlig. Något dylikt lärer icke eller med säkerhet kunna förväntas; hvarföre jag till dess en sådan conjunctur inträffar, anser allt realisations-försök vara ganska vådligt. Sveriges Geografiska läge gör äfven, att en realisation år vådligare hos oss, ån på Continenten. Hamburger Bank antager 16 Bod fint Silfver till M:r 27 10 Sk., och utgifver det till M:r 27 12 Sk, Coursen differerar i följd deraf på Continenten .vanligen ej mer, än hvad kostnaden utgör att bortskicka eller låta hemta Silfret, som alla årstider lått och skyndsamt transporteras medelst de åkande posterne, I Sverige deremot, der transporten går sjöledes, fordrar hvarje afsändning till utrikes orter åtminstone o månader; och vintertiden kan den till och med alldeles icke ske. Den som således då behöfver Vexlar, får ej göra afseende på några procent, och år tillgången knapp derpå, så stiger coursen lått några procent utöfver dan Den 7 April J, m. faststälda realisations-normen, (den må vara 120, i5o eller i4o Sk).
Sig att lata liqvidera, voro utelöpande Partial-Obligationer, hvilka blifvit utgifne, dels af vederbörande Bankicrer, som med Lånens anskaffande baft befattning, och dels af Riksgälds^Contoiret, nemligen ; J Halland: 1190 Stycken af vederbörande Bankiercr utfärdade så kallade Lif-Ränte-Constitutioner till ett sammanräknadt belopp af Fl. 1,309,i5o Holl. C:rt samt 9,078 stycken likaledes af vederbörande Bankiercr utfärdade Par^ 1 ial-Obligationer , hvardera lydande å jooo Fl 9,078,000. „ , Tillhopa 10,387,150. „ 3> Härutaf har Kongl. Maj:t i Nåder låtit, efter förut skedd annuUeriug, förete uti Riksgäids^Contoiret: 1097 Stycken Lif-Ränte-Constitutioner lydande ä 1,219,000. samt 8794 stycken PartialObligationer 8,794,000. * " io,oi3,ooo. , ,» Riksens Ständers Transport 5,821,857: 9. 2. stes på Riksgälds - Contoir et; och voro, vid 1821 års slut, uppå detta Ränte-anslag outtagne . 116,686:32.'—. Transport 5,g38,523:41. 2, sä att, efter hvad uti Riksgälds-Contoiret är kändt, skulle ännu återstå till inlösen Lif-Räntc-Constitutioner och Parlial-Ohligationer till ett belopp af Fl. 374,000. „ Hvaruppå f:delar, i följd af i8t2 Års Riksdags-Beslut, äro afskiifne. 1 Leipzig : 23q8 Stycken af vederbörande Bankiercr utfärdade Partial-Obligationer , hvardera å 5oo R:d.
Inbjudningar till Med-Stånden från llidderskapet och Adeln: — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslutade förändrade lydelse af 2:dra momentet i 2:dra §:n af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Utlåtande N:o 5, angående vilkoren för bränvins tillverkning: V. 603, A. 604. — alt förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å 76:te punkten af Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: VI. 93, A. 93. — att biträda Ridderskapets oall Adelns beslut i afseende å 89:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, angå ende regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: VI. 105, Å. 105. — till Preste-Ståndet, att biträda Ridderskapets och Adelns samt Bonde-Ståndets sammanstämmande beslut om ett tillägg till 3:dje momentet af 24:de §:n i Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets uti dess Betänkande N:o 4 afgifna förslag till författning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända och dist illerade spirituösa drycker: VI. 185, 212, A. 212. — att biträda Ridderskapets och Adelns den 16 och 17 September fattade beslut i afseende å §§:na 13, 30, 38, 68, 78, 143, 172, 184 och 293 i Särskildta Utskottets förslag till Sjö-lag: VI. 383, A. 383. — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslutade redaktions-förändring af 6:te §:n i Särskildta Utskottets förslag till Sjö-lag: VI. 310, A. 310. — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å 69:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående reglering af utgifterna under Riks-Statens Nionde HufvudTitel: VI. 419, A. 419. — att lorena sig i Ridderskapets och Adelns beslut i afsende å 5:te punkten (rörande Landtvärnsman) af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel: VI.
Dessutom räknar danska kronprinsparets familj fem yngre telningar: prinsarne Harald (f. 1876) och Gustav (f. 1887), prinsessorna Louise (f. 1875), Ingeborg (f. 1878) och Thyra (f. 1880). En älsklig grupp af de fyra äldsta af Carl X V: s barnbarn meddelades i kalendern Svea för 1878, jemte åtföljande verser af Mathilda Langlet. * * Såsom slutord till dessa kortfattade biografiska anteckningar kunna vi icke neka oss nöjet att här anföra en poetisk strof (af Frans Hedberg), hvilken såg dagen vid tiden för kronprinsessans förmälning. V i göra det med så mycket större skäl, som hvad diktaren då framstälde som blott en förhoppning C ronhamn. Den vackra och särdeles porträttlika bild af kronprinsessan Lovisa, som Idun i dag meddelar, är for våra läsarinnors räkning skuren efter en vällyckad fotografi från hoffotografen Hohlenberg i Köbenhavn, den nyaste och yppersta, som torde finnas, och hvilken välvilligt ställts till vårt förfogande. Som ofta skrifvelser anlända, hvilka samtidigt afhandla ämnen, rörande såväl Redaktionen som Expeditionen, utbedja vi oss, att ärade korrespondenter till vinnande af snabbhet och reda i de skilda ärendenas behandling alltid skrifva på skilda papper till Redaktion och Expedition. Vill du älska m i g? * Äfven i sitt nya hemland har kronprinsessan Lovisa tillvunnit sig allas hjertan, ej minst genom sitt flärdfria, sympatiska väsende, sin uppoffrande hjelpsamhet och sin ömmande omsorg för dem, som lida.
Men det der är naturligtvis aldeles för mycket »stillleben», för att du skall kunna förstå detta, helst under denna tid, och då har jag ingen annan råd än att betala dig med samma mynt och skildra för dig i min tur en bal, en bal i utländingarnas klubb, »cercle philharmonique» i Mentone. Klockan half 10 ungefär begaf jag mig dit. Den koketta byggnaden, som tillhör klubben, med sin lilla moriska musik-kiosk framför sig, strålade af ljus i den mörka qvällen. Vagn på vagn rullade fram, fotsteg fäldes ned, och ur hoppade damer i sidenskor, uppskörtade klädningar och hvita kappor, och när jag gick genom korridoren, som var prydd med gröna växter och trädgrupper, mellan hvilka gaslågorna kastade sina skimrande strålknippen, som förhöjde den blanka glansen af det svartoch hvitrutiga stengolfvet, såg jag par efter par teckna sig på de hvitmenade väggarne, som marionettfigurer på en skuggspelsfond och så plötsligen försvinna, som de dykit ned i skuggspelsegarens låda, men i stället gingo de in i salongen. Balsalen i »cercle philharmonique» är icke stor men ytterst fin och distinguerad med sina små röda sammetssoffor, sina boiserade väggar och utsirade dörrar; gaslågorna i taket bryta sig mot de slipade kristallprismerna i färgstarka reflexer och sprida i förening med de brinnande ljusen i bronslampetterna ett darrande sken öfver det bonade golfvets glatta tiljor. Längst till venster är en scen – salen är också inrättad till teater – och deruppe sitter musiken, dold bak grönskande blad – hela gröna dungar. – Man hör tonerna af en af Strauss’ bacchantiska, feberheta valser, men af de spelande synas blott de röda fezerna, hvilka kårens medlemmar begagna, och dessa sticka fram bland växterna som flugsvampar i det gröna. Dansen har nyligen börjat, promenadpolonaisen är redan öfverstånden, men ännu har stora flertalet ej anländt.