Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domaremagten till min nackdel afgjord, kunde Utskottet icke tillerkänna mig någon rättighet till ersättning; men i anseende till de ömmande omständigheter och de behof, hvaruti mina barn genom mitt iråkade obestånd blifvit försatte, tillstyrkte Utskottet, att en gåfva af 465o R:dr måtte för barnen, till jemn delning dem emellan, anordnas, samt att Idögloflige RiddarhusDirectionen måtte anmodas alt denna summa, som borde utgå af en särskild i Banken stående fond, för barnens räkning förvalta, till dess de hunno lill myndig ålder. Detta Betänkande möttes af Rikets Ständer med sådan ovilja, att detsamma, utaf alla fyra Stånden återremitleradt, beledsagades vid återremisserne af 3o Ledamöters bland alla Stånden gjorda anmärkningar. Yid ett sådant förhållande torde det ursäktas mig, om BancoUtskottets senare Utlåtande af den 9 dennes, eller det som i dag skall pröfvas, hos mig väckt den yttersta förundran, enär Utskottet deruti, utan att med verkliga skäl söka vederlägga en 5 4 Den 28 December e. m. enda af de gjorda anmärkningarne, förblifvit vid sina förra påståenden, och dervid blott tillstyrkt den obetydliga leuteration, att, utaf nådegåfvan för mina barn, årliga räntan må af mig och min hustru under vår lifstid få lyftas, för att användas tili barnens uppfostran. Uti detta märkvärdiga Utlåtande anser jag mig böra anmärka: 1:0 de origtigheter det innehåller; och 2:0 den stora obilligheten af Utskottets tillstyrkande. Således bar Utskottet påstått, att det icke är författningen j som störtat mig. Hvad är det väl då, som gjort det? Månne BancoStyrelsen eller Domaremagten? Jag tror det icke, ty ordalydelsen i den numera upphäfna författningen var desse myndigheters ledning. Vidare: att jag blifvit underrättad och påmint om hvad jag vid tillfället borde iakttaga. Sådant är alldeles ogrundadt.
Förklaringen öfver skottet och ljusstrålen föreföll Hammar minst sagdt osannolik, äfvensom antagandet att lädrets efterglödning kunnat orsaka elden. Han var fullkomligt obekant med en fabriks tekniska förhållanden, men betviflade dock att man förvarade ett ämne, som man vet kan glöda efteråt, i en vanlig trälåda. Hvarför nämnde ej fabrikör Eliasson att en annan jemte denne upptäckt elden? Båda måste hafva varit samtidigt vid platsen. Att en gammal drinkare som Strömberg erhållit det ansvarsfulla uppdraget, att om aftnarne stänga fabriken, var äfven en egendomlig omständighet. Uppgifterna om ingeniör Danielssons affärsställning voro föga upplysande; ty på de månader, som förflutit sedan senaste bokslutet, hade ju mycket kunnat förändras. Hammar begaf sig till fabriksruinerna, dit nyfikenheten ännu lockade en mängd skådelystna personer, hvarjemte flera af de genom branden sysslolösa arbetarne der tillbringade större delen af dagen i hopp om att få en tillfällig förtjenst vid afröjningsarbetet, hvilket dock ännu ej börjat. Hammar var belåten öfver att finna så många menniskor der; ty derigenom skulle han lättare kunna göra sina iakttagelser utan att blifva besvärad af någon särskild uppmärksamhet. Fabriken företedde, som man. lätt kan föreställa sig, en bedröflig anblick. Utan tak och några lemningar efter trossbottnarne mellan våningarna reste sig fabrikens yttermurar höga och dystra, hvitbrända af hettan invändigt, svarta af rök och vatten på utsidan. Fönstren voro försvunna ur sina gluggar, här och der hade muren rasat, och hög och hotande höjde sig fabriksskorstenen ur förödelsen. På marken fans ett kaos af nu fullkomligt obrukbara maskiner, nedrasade från de öfra våningarna, förbrända remmar, sönderslagna maskindelar, hjul och axelledningar samt öfverst en oräknelig mängd skopor, knifvar, korkskrufvar etc., som förvarats i vindsvåningen. Fridolf Hammar betraktade detta virrvarr med likgiltiga blickar. För honom erbjöd det vestra hörnet af fabriken det största intresset. Han mätte med ögonen den ungefärliga storleken af öppningen till eldstaden under ångpannan. Den tycktes vara omkring tre fot bred samt närmare två fot hög.
Län tillägg till Fullmägtiges från samma Län ingifne Memorial, angående jemkning i Extra Roteringen inom Länet; af Fullmägtiges från Gottland, Memorial, angående upphörande af SeraphimerOrdensGillets disposition öfver Hospital och Lazarett derstädes; af Conrad Larssons från Gottland, om ändring i betalningen af visse räntepersedlar, jemte Eric Dettlofssons från samma ort dervid gjorde erinran; af Fullmägtiges från nämnde Ö, Memorial, angående befrielse från skyldigheten, att lemna Skattetjära in natura; af Olof Carlssons från Östergöthland , om Frälsehemmans deltagande i skjutsningsbesväret; af Anders Nilssons från Malmöhus Län anförande rörande Kronolägenheters deltagande i Kyrkobyggnader m. m-; af Anders Berntssons från Bohus Län Memorial, om inrättande af en frimarknad i Svanesund; af Frost Lars Anderssons från Stora Kopparbergs Län angående skyldighet för Pastorer att sjelfva underhålla husen å deras Boställen; af 2:ne utaf Nils Pehrsson fråq Malmöhus Län ingifne Memorial, rörande ändring i sättet att liqvidera den till Stockholms och Malmö Barnhus anslagna KronoTionde-Spennemål; af Johannes Larssons från Jönköpings Län Memorial, angående Presterskapets löningssätt, jemte Pehr Bengtssons från Halland yttrande i samma ämne; af åtskilliga® Fullmägtiges från Jönköpings och Kronobergs Län, angående inrättandet af en frimarknad i Rydaholms Socken; af Pghr Ericssons från Kronobergs Län, om anläggning af en Stad vid Berga i nämnde Län; Deri i4 Jun fr f. ni. 397 af Andre* Anderssons från Calmare Län, om Saköreslängdens kungörande!?från Predikstolarne; af Olof Wikströms från Norrbottens Län, angående Afrads-Spanoemålens betalning med penningar efter Markegång; af Anders Paulssons från Jönköpings Län, rörande förbud emot Landtmannavarors införsel från Finland; af Anders Hindricsson* från Stora Kopparbergs
Jag för min del förstår då inte, hur m a n kan förena tanken på myrten o c h » Vill du taga denne maa&gt;&gt; m e d julbrygd o c h spädgrisar. Men det tillkom icke mig att göra invändningar, ty det är jag som ställt till partiet. Jag ställer till partier, därför att j a g vet, att två halfmått — det må n u vara sirap eller människolycka — fara bättre af att förvaras tillsammans än hvar för sig. Karl — det är min man, det — säger att jag » mäklar » af samma anledning s o m makterna ingå allianser — för att ställa till oreda. H o s oss i Lillköping är det brukligt att förlofningarna firas på vintern o c h brölloppen på sommaren; anledningen hvarför det nu i vår familj blef omvändt förhållande var den, att Gina förra vintern gick o c h svärmade för kramhandlare Skogs son, Figge. Men jag hade satt mig i sinnet, att hon skulle ha A x e l Almgren. H v a r f ö r? Ja, hvarför föredrar man ibland ett trefligt o p p n o s i g t litet tryne framför en sådan der allvarlig Apollo-aktig profil. För öfrigt är det intet ondt att säga o m A x e l; visserligen är han ingen » tempelherre?, inte ens blåbandist, o c h n o g tycker han o m att skämta m e d flickorna. Men, s o m jag alltid sagt, en hustrus plikt bland mycket annat är att verka som bromsinrättniug för sin mans dåliga anlag. Jag visste, att partiet skulle förarga borgmästarinnan — h o n har falkat efter A x e l för sin långa Ida både länge o c h väl — o c h jag kan inte neka, att det eggade mig ett litet, litet grand. Jag s o m smickrar mig m e d att vara bättre underrättad o m hvad som sker i vår goda stad än själfva stadsfiskalen, visste m y c k e t väl, att A x e l inte gick där i huset för den d u m m a Idas skull, utan för lilla Mias, en fattig släkting till borgmästarn.
Då nu för säkert antagas kan, att uppskof i riksdag icke, utom i särdeles ovanliga fall, ifrågakomme vid andra tillfällen, än dä det skulle fortfara en tid af några månader, gjordes derigenom uti utgifterna för ombudens underhåll vid riksdagen en så betydlig besparing, att den ingalunda kunde uppvägas af den fördubblade resekostnaden, hvilken dessutom redan nu oftast utgår, ehuru den drabbar, icke kommittenterna, utan ombudet enskildt. Under en mera långvarig riksdag torde det nemligen vara endast ett fåtal af riksdagsmännen, som icke åtminstone en gång besöka sin hemort. En besparing i riksdagskostnaderna, antingen de utgå af korporationer, eller de enskilde, kunde således med säkerhet påräknas blifva en följd af beslutadt uppskof i riksdag. Att denna besparing blefve olika för särskilda valkorporatio-ner, är en omständighet, hvarå afseende icke skäligen torde kunna fästas. Någon fullkomlig likhet, i fråga om riksdagskostnaden, kan äfven under nuvarande förhållanden icke åstadkommas, enär det ena valdistriktet är mera, än det andra, från riksdagsorten^ aflägset. 1 betraktande af hvad sålunda anfördt blifvit, och då, med iakttagande af ofvanantydda bestämmelser, det icke skäligen låter tänka sig, att rättigheten till riksdags uppskjutande skulle kunna onödigtvis begagnas; men deremot saknaden af en dylik rättighet otvifvelaktigt kan föranleda stora olägenheter och kostnader; anser Utskottet sig böra afgifva förslag till införande af föreskrifter härom i 109 § Regerings-Fonnen och 80 § Riksdags-Ordningen. Vidare har Utskottet, när fråga om ändring i förstnämnda § nu är vorden väckt, trott sig icke lämpligen kunna förbise ett uti detta lagrum förekommande mindre egentligt uttryck. Sedan i 109 § Regerings-Formen föreskrift blifvit meddelad om riksdags längd och denna blifvit bestämd till högst fyra månader, förekommer nemligen ett stadgande af följande lydelse: ”Der så oförmodadt hända skulle, att vid den sålunda förlängda tidens utgång, Rikets Ständer icke hade staten reglerat eller någon ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit etc.”
Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen uppvisa stämplings-attest, icke eller mätnings-betyg, undantagande å oslämplade tackjernspannor; och ege lian dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna panne-rymden, med åliggande alt för uppgiftens rigtighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, så väl beloppet af den panne-rymd hvartill han sig anmält, sorn ock det faslighets-värde, hvarefter bränvins-brånning får ega» runn, tili upplysning om den panne-rymdi, som i grund deraf får begagnas* l4 Bevlllningssamt Ålim. Bes v.- och Ekon.- Utskottens Utlåtande, JV:o 5. Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt 4 §•» af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorna äro inmurade eller lösa, med uteslutande af bråk i panne-rymdsberäkningen. §• 9- Alla de pannor, som af någon till bran vins-bränning berättigad begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak, eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet, skola väl, för nödig säkerhets vinnande, Lill rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovilkorligen sammanslås, med afdrag af kokrum för hvarje panna och denna grund jemväl följas vid redogörelsen, i afseende på pannerymden, så väl af Taxerings-Comitéerne och Kongl, Maj:ts Befallningshafvande, som af Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Conloir; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden aldrig öfverstiga det i 4 §• bestämda maximi-belopp, §. 10.
Efter middagen bjöd värden oss på en promenad i vagn, hvarvid jag åkte med frun och ett af barnen, en liten omkring tioårig flicka, som varit ganska vacker, om hon ej i europeens ögon vanstälts af ett tjockt hvitt smink, som var jemnt utbredt öfver hela ansigtet och gaf detsamma ett sjukligt utseende. Sjelf var fru Kawamura icke sminkad, och hon var ej heller vanstäld genom svärtade tänder. Ännu pläga de flesta gifta qvinnor i Japan efter brölloppet svärta sina förut bländande hvita tänder, men det är att hoppas, att detta fula bruk snart skall försvinna, sedan de förnäma qvinnorna börjat öfvergifva detsamma. Under denna utfärd besökte vi bland annat taikunernas grafvar, kejserliga trädgården och en i hufvudstaden anordnad mycket märklig utställning. En del af shogunerna eller, såsom de mindre riktigt kallas, taikunerna äro begrafna i Tokio. Deras grafplats bildar ett af de märkligaste minnesmärken af det forna Japan. Grafvarna äro belägna vid ett tempel, som är indeladt i flere gårdar, omgifna af murar och förbundna med hvarandra genom praktfulla portar. Den första af tempelgårdarne är prydd med öfver två hundra lyktor af sten, skänkta till templet af landets feodalfurstar och försedda med uppgift på gifvarens namn och på tiden då gåfvan lemnades. Några af dessa egendomliga minnesvårdar äro endast halffärdiga, kanske ett vittne om det plötsliga slut feodalväldet och shogun-makten tog i Japan. På en annan af tempelgårdarne ser man lyktor af delvis förgyld brons, skänkta af andra feodalprinsar. En tredje gård upptages af ett tempel, ett praktfullt minnesmärke af den gamla japanska byggnadskonsten och om forntidens sätt att med träsniderier, förgyllning och lackering pryda sina helgedomar. Templet är rikt försedt med märkvärdiga bokrullar, klockor, trummor, vackra gamla lackerade saker m. m. Sjelfva grafvarne äro belägna inom en särskild inhägnad. De vanliga japanska trädgårdarne äro ej vackra efter europeisk smak.
Hon släpade sjelf in den stora granen öfver trädgårdens drifvor, ^ å att den kom upp på förstugutrappan med sina gröna grenar pelsbrämade af snö; det var så vackert, att hon tyckte det var verkligt synd, då garnityren droppade bort i kammarvärmen. Och rätt som det begaf sig, medan hon flink och beställsam sysslade rundt om trädet med anbringande af de brokiga ljusen, de glittrande, förgylda kottarne och de rosenkindade vinteräplena, öfverraskade hon sig sjelf med att hon sjöng, gnolade med halfhög röst gamla visor från gamla dagar, som ej kommit öfver hennes läppar sedan dess! Hade hon haft någon, något enda lefvande väsen att förtro sig åt, hade hon varit lycklig. När hon med ens beslog sig sjelf med denna numera så ovanliga glädjeyttring, blef hon så Den oljade fjädern; af P. B. Power (fjerde svenska upplagan). En liten bit uppbyggelse i en praktisk och sund framställningsform. De många upplagorna tala för bokens popularitet och värde. Huru 10 öre kunna skapa en förmögenhet. En öfversättning från ett exemplar af det 135:te tusendet, en god liten bok, rik på värdefulla praktiska vinkar o c h råd, hvika väl följda och väl förstådda nog kunna bidraga att bringa oss åtminstone ett godt stycke på väg till ekonomiskt tryggad ställning. Förtjenar uppmärksammas. Blå bandet, illustrerad kalender för 1889, presenterar sig med ett omvexlande och intressant innehåll, som bör kunna finna läsare äfven utom nykterhetsabsolutisternas kretsar. Arbetsstugor för barn, redogörelse för deras organisation och första verksamhet. Från flere håll, dels från enskilda personer, dels från skolor och myndigheter i flere af Sveriges städer, har begä- ran framslälts om uppgifter rörande Stockholms arbetsstugors inrättning och organisation, i ändamål att upprätta dylika på andra orter. För att tillmötesgå så behjertansvärda önskningar har detta lilla häfte föranstaltats, nu tillgängligt i bokhandeln för en hvar, hvilken intresserar sig för den vackra idén och dess framfart. E t t gratisexemplar erhåller en hvar, s o m samlar fem abonnenter å Idun o c h till Red, direkt insänder beloppet. Ett storstadsbarn.
I landsorterna och i hvarje läns ränteri kommer stämpelpapper, under lika tillsyn och kontroll, som för Kronans uppbörd i allmänhet föreskrifves, samt under vård emot all skada, att hållas i beredskap och till den ändan af Statskontoret ditsändas; börande, i afseende på vården af nämnde stämpelpapper iakttagas, att det i Landt-ränteriet förvarade förråd afstämpladt papper bör förvaras i skåp inom 5:ne lås, hvartill Lands-kamer er ar en och Landt-ränlmästaren ega hvar sin nyckel, och den tredje innehafves af den person, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dertill utser. Den som vill låta stämpla vexelblanketter, anmäle sig derom skriftligen hos Stats-kontoret, med bifogande af tvefald uppgift å antalet af samma blanketter. Stats-kontoret later derefter om sitt beslut Bevillnings-Utskottets Betänkande tf:o T. § 10. Försäljning af stämpelpapper. 39 Å Landet förordna jemväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande erforderligt antal försäljningsman, hvilka ovilkorligen böra vid de ting, der sådant ej, enligt särskildt åtagande, ombesörjes af Domaren, allmänheten stämpelpapper tillhandahålla. 2:o Hvar och en, som på kredit § 12. Utbyte af makuleradt stämpelpapper. l:o Utbyte af makuleradt stämpelpapper tillåtes, när det är synbart att misskrifning eller annan orsak vållat dess obrukbarhet, samt det blad, hvarå stämpeln är satt, finnes ostympadt, eller då sökt lagfart eller inteckning blifryit af slagen, äfvensom då, efter det inte ökning beviljats, med vederbörande intyg styrkes, att ansökningar om lån i Rikets Ständers Bank eller publika kassor b lif vit a fsia gna och att skuldebref ven af sådan orsak blifvit ö f v e r k o r s a de. Härvid skall likväl för papperet betalas ii öre.
Om man någonsin vill föreställa sig försök af denna oblyga art, så hemställer jag, 0111 det vore konstigare alt värfva personer från gatan, än alt incommendera tjenstemän. Del torde i alla fall icke vara omöjligt att erhålla uslingar, som ville låna sig åt dylika försök, och måhända vore det lättare alt få dem annorstädes, än ibland tjenstemanna-elassen. Jag kan icke föreställa mig att det vore med behörig form öfverensstämmande, alt återremittera Const.Utsk:s betänk., blott med åsigter och moliver, sådana som Hr Lefren framställt. Jag tror att del fordras att föreslå en redaction, sorn af II. loi Den 5' Augusti c. m. • o. Ad. kan förklaras utgöra dess gemensamma tanke; oell jag hemställer, om det i detta afseende skulle anses olämpligt att föreslå: Statsministrar, Statsråd eller Just.canceller må icke tillika annat embete utöfva eller inkomster deraf uppbära. Justitiairud må icke annat embete innehafva eller utöfva. Gr. Horn: Hr von Troil liar mot mitt anförande begagnat ett argument, som jag har svårt att vederlägga, då lian nemi. förutsatt möjligheten deraf, att Konungen skulle i sitt Statsråd kunna från gatan inkalla sådana uslingar, sorn utan samvete, utan kunskaper och utan något slags förtjenst skulle våga inträda i denna Conselj, och således äfven möjligheten af en Regent, som kunde taga ett sådant steg. Jag har talat om möjligheten af att Konungen skulle incommendera, jng nyttjade delta ord, och ville dermed säga, att Konungen kunde nyttja sådana öfvertalande talesätt, som för dessa embetsman vore detsamma som ett commando, alt biträda Konungen, i händelse Han vore i förlägenhet att fylla ifrågavar. platser med personer från embetsmanna-liierarchien, vare sig den militära eller civila. Jag har vid ett sådant tillfälle ej förutsatt, att de personer, som emotlogo en sådan kallelse, skulle göra det af låga bevekelsegrunder eller af begär att medverka till något landsförderfligt regerings-företag.
Dock sorni afseende härpå bos Fullmägtige anmärktes, att en ganska betydlig del af de personer, som förut förbundit sig återbetala samma lån, genom den till Fullmägtige då mera ingifna protetesten, i bestämda ordalag vägrat att denna betalnings-skyldighet vidblifva, så och enär de delegare i företaget, hvilka sålunda, före lånets utgifvande, deremot, protesterat, syntes ej kunna detsamma återgälda, ansågo sig, vid slikt förhållande, Fullmägtige destomindre kunna bevilja lånesummans utanordnande, som, derest committerades redan afgifne skuldförbindelse skulle, tvertemot hvad Fullmägtige i afseende åden samma förut förklarat, varda antagen, uti hvilket fall vederbörande icke komino att åtaga sig ansvarighet sdsorn för egen skuld, Riksgälds-Contoret följaktligen icke hade att vända sig mot någon enda bland iåntagarne med anspråk om betalning för den på de protesterande delegarne belöpande andelen af delta lån. Emedlertid beslöto Fullmägtige att hos Siats-Utskottet anmäla allt hvad, som i fråga om Bih. lill R. Sc. Prot. 1844. 4 Sami., 1 A/d., 26 Hift. 3 i 8 Stals~Utskotlels Ullalandej N.O 97. de reqvirerade lånemedlens utbetalning förekommit samt att dervid tillika fästa Utskottets uppmärksamhet å det förhållande, att, på sätt af Kongl. Majlis sednare Bref ville synas, annan skuldförbindelse för det beviljade låne-understödet blifvit af Kongl. Maj:t medgifven, än den Fullmägtige, för sin del, ansett antaglig; tillkännagifvande Fullmägtige slutligen, att de äfvenledes hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält det hinder emot lånesummans utbetalande, som genom merberörde protest uppkommit.
Cederstöm: Sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att, utan afvaktande af Be 'iilningsoch OconomieUnköttens gemensamma Utlåtande ^ företaga öfverläggning otti T>en i'i Augusti /. m. 4l7 detta Betänkande anhåller jag få fästa uppmärksamheten först deruppå, att den förklaring Herr Tham gifvit åt creditupplag , hvarmed han icke vill förblanda nederlagsrätt, må vara honom enskildt förbehållen , men jag anser det vara ett och detsamma , om ock afgifternes olika qvantitet möjeligen kan göra någon modification. Jag skulle förmoda , att Bevillningsutskottets functioner, i afseende på bestämmande af tariffen för Stora Sjötullen , bestämdt äro inskränkta dertill , att föreslå de afgifter , efter hvilka varor få införas, hvilka Kongl. Maj:t tillåter till införsel , men alldeles icke till framställande af hvilka varor få eller icke få införas, ty denna del hörer till den Oeconomiska detaillen , hvilken tillkommer Kongl. Maj:t enskildt. A.f samma orsak, hade Utskottet ej eller bordt föreslå Riks-ns Ständer bestämmandet af rätt till credit-upplag, och hvad beträffar grundprincipen för dem, nemligen 14,000 R;dr tullinkomster, så lemnar jag dess värde derhän. Då man talar om nyttan af ett system, måtte det vara för alla lika nyttigt, jag tror , att om systemet är riktigt, kan det vara gsnerelt för alla Städer; är det ej såsom allmänt riktigt, så bör det öfverlemnas åt Konungen att bestämma, hvilka få begagna denna rätt, utan afseende på uppbördens summa , endast med afseende på de bevakningsanstaiter, som kunna pröfvas nödiga. Af sådan anledning tror jag att Riksens Ständer ej born bifalla Utskottets förslag om credit-upplag , utan med det tilllägg , att åt Kongl. Maj:t öfverlemna:!, 448 Den i4 Augusti f. m, att bestämma hvilka Och huru många Städer må få begagna denna rätt, äfvensom om gruodsattsen af en viss tullinkomst kan antagas såsom norm för detta bestämmande.
Slutligen, vidkommande kostnaden för tryckningen af handlingar, hörande till innevarande Riksdag, så skall Stats-Utskottet icke underlåta att, så snart Rikets Ständers beslut, i afseende på tryckningen af RiksStåndens Protocoll m. m., kommit till Stats-Utskottets kännedom, uti serskildt betänkande föreslå de speciela föreskrifter, rörande förenämnde tryckningskostnad, hvilka, i ett eller annat afseende, böra stadgas. Stockholm d. 14 Febr. 1334* STOCKHOLM, H. G. Nordström 1834- Stats-Utskottets Utlåtande N:o 4. Ankom till Expeditions-Utskottet den 15 Febr. kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.-ts Nådiga Remiss å handlingarne i frågan om Bankens rättighet att erhålla liqvid för 2:ne på densamma öfverlåtne äldre Krono-foraringar. (U. A) Genom serskilda underdåniga Skrifvelser af den 15 Mars 1830, hafva Fullmägtige uti Rikets Ständers Bank hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, dels om anvisande af nödiga medel till liqviderande af framlidne Öfverste-Lieutenanten Silfversparres på Banken öfverlåtne, och år 1747 till ett belopp af 2,657 Daler 24 öre 4f Penningar Silfvermynt bestämda Kronofordran, dels ock om utbekommande med ränta af den, framlidne Landshöfdingen Gustaf Duwall tillerkända Reductions-fordran, den Banco-Fullmägtiges pluralitet nu uppgifvit till det belopp af 5,833 Daler lg öre 10 f pir Silfvermynt, hvarmed samma fordran, i följd af en redan år 1747, emellan Rikets Ständers öfver Reductionsoch Liqvidations-Verket förordnade Deputation samt Banco Deputationen, träffad öfverenskommelse, skulle godtgöras.