Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa en fastighet vidlådande och mindre betydlige gravationer kunna af långifvare förutses, och till ett ungefärligt maximi belopp beräknas; så att långifvare må skylla sig sjelf, om han, såsom säkerhet emottager en Inteckning, som ej kail stå tillsammans med demAlldraminst bör deraf för Banken uppstå osäkerhet, då de län, den beviljar, alltid emot första inteckning, altdrig öfverstiga ett, visst, mindre belopp af fastighetens värde. Den förmånsrätt, sorn är köpeskilling, under lagfärtstiden innestående, tillärkänd ansel’ Utskottet, jemn väl böra oförändrad bibehållas, ty ehuru det, synes kunna med skäl häremot invändas, att köpeskilling, lika med andre fordringar, bör intecknas för att åtnjuta företrädesrätt, så möter likväl dervid den olägenhet, att köpare af Fastighet ofta skulle utestängas från det lånbiträde han behöfver, just för att liqvidera köpeskillingen, i händelse för denSammas säkerhet fastigheter vore med inteckning belastad; hvaraf följden åter skulle blifva ett band på handel af fastighet enär den, sorn behöfde lån, för att afbörda sig någon del af köpeskillingen, ej Vågade afsluta ett sådant köp, Yidkumman.de 1202 LagUtshottett Bttdnknnden' af Ritsens Höglofl. Ständers BancoUtskotts och Herr Moraths Motioner, sora rörer föreslagen ändring uti 17 Gap. HandelsBalken, i afseende på stadgandet om förmåns rätt för Kyrkors och Fattig Inrättningars fordringar hos deras Föreståndare, samt Kronans och Räntetagares hos Uppbördsman; så finner Utskottet de af Motionairerne, i detta hänseende, anförde skäl, vara i den mån fullständigt utvecklade, att Utskottet, för sin del, ej drager i Betänkande att, utan ytterligare upprepande deraf, åberopa dera såsom stöd för den, äfven af Utskottet delade, öfvertygelse!!, att den förmånsrätt framföre Inteckningar, sedermera beviljade, sora nu gällande
Stats-Utskottets Utlåtande, Jtä G9. 15 Beträffande frågan om manskapets vid de värfvade regementerne matportioner, får Utskottet hänvisa til! det utlåtande, som Utskottet framdeles kommer att deröfver afgifva i sammanhang med extra Statsregleringen. 12:o Från Bonde-Ståndet har till Utskottet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmägtigen Eric Christensson från Götheborgs och Bohus län inom nämnda Itiksstånd väckt motion, hvaruti, denne föreslagit, att lönerne för Tygskrifvarne, hvilka tjenstemän icke vid sistlidne riksdag, i likhet med andra Artilleriets civilstat tillhörande personer, erhöllo någon löneförhöjning, måtte ökas till 500 R:dr, eller samma belopp, som blifvit beviljadt Stvckjunkarne, med hvilka de kunde anses vara vederlikar. Enligt hvad Utskottet inhemtat, utgör antalet af Tygskrifvare vid Artilleriregemeuterna 15, nemligen vid Svea Artilleri-regemente 6, vid Götha 5 och vid Wendes 4, alla med löner af 166 R:dr årligen, deruti inberäknadt tillökning för under lönen inbegripne 6 tunnor spanmål. Af dessa Tygskrifvare hafva 7 uppbörd och åtnjuta derför särskildt arfvode, utgörande 190 R:dr för 5 och 90 R:dr för de öfriga 4. Då de Tygskrifvare, hvilka icke hafva uppbörd, äro i tjensteförhållanden närmast jemförlige med förrådsskrifvare vid Stockholms Utredningsförråd, hvilkas aflöning uppgår till 260 R:dr årligen, anser Utskottet, att dessa Tygskrifvare ock böra erhålla enahanda lönevilkor, eller 84 R:dr mera, än de nu innehafva. Det synes jemväl billigt, att aflöningen för de öfriga Tygskrifvarne, som tillika äro uppbördsmän, i samma förhållande ökas.
Uti ett den 8 December nästlidne år inom Valloflige Borgare-ståndet afgifvet anförande, har Herr A. W. Björck förmält, att den rubbning, allmänna förtroendet under sednaste tiden lidit, tvifvelsutan påkallade särskilda åtgärder med afseende å Riks-bankens lånerörelse såvida Banken skulle kunna i erforderlig mån uppehålla och understödja landets näringar; att, då i vårt land utvägarne till erhållande af lån, för att bedrifva nya anläggningar och påbörjade odlings-företag, mer eller mindre berott af den utländska krediten, enär de inhemska kapitalen och de här befintliga penningeoch bank-inrättningarne ej egt förmåga att ensamme fylla behofvet, ' måste, sedan den utländska krediten icke vidare kunde begagnas, det tomrum, som måste fyllas, blifva så stort, att Riks-banken endast i viss mån förmådde att göra det; att ställningen skulle Jblifva ännu svårare om de enskilde Bankerne, hvilka obestridligen i betydlig grad lemnat näringarne förlag, nödgades dermed upphöra, hvaremot, om Riks-banken kunde sträcka sitt understöd till dessa Banker, verkan deraf, till förmån för näringarne och deras fortsatta bedrifvande, blefve vida större än om Riks-banken sökte att omedelbart uppehålla den verksamhet, som hittills af Privatoch Filial-bankerne hemtat sin förnämsta näring; att det derföre vore nödigt icke blott att på ett med stundens fordringar öfverensstämmande sätt ordna Riks-bankens förhållande till dess gäldenärer, så att desse erhölle lämpligt rådrum för sina inbetalningar, utan äfven att söka sätta Riks-banken i tillfälle att gifva Privatoch Filial-banker sådant understöd, hvarigenom dessa kunde fortsätta sin omfattande rörelse, utan att allt för mycket minska förlagen, samt att Banko-VIskottets Utlåtande Jd 74. 15 endast på detta sätt näringsidkare af alla slag skulle kunna finna utväg att bestå under den närvarande förlägenheten och för fortsättande af sin gagnande verksamhet afvakta stundande bättre tider.
Harn, burger Banco, bärrörande frän medel som HofMarskalken von Platen hos dem stall uptagit uppä en answarighets förbindelse ä 50,000 R:dr i nämde myntsort, hwilken Pomersta Kammaren efter f. d. Konungens befallning Lill honom aflemnat. Öfwer den ansökning, som Handlanden Jencquel ä egna och de öfrige'Banquierernes wägnar till Kongl. Mast ingitwit, har Kongl. Majit infordrat ett underdänigt utlätands af de Eommitterade, som till Pomersta Statens reglering m. m. blifwit i Räder förordnade. Detza härjemte bifogade Handlingar uplysa sä wäl bestaffenheten af de förstnämde Fordringarna, sä widt den utan en särstilld ifrän Pomersta Cammcral Departementet ännu icke inkom, ne utredning kunnat uplysas, som ock Pomersta Stats-werkets oförmögenhet, att dem betala. Hwad äter beträffar Luis och Jencquels särstillda fordran för ve af Hof. Marskalken von cn r i »»» 78 Den 27 September. Platen disponerade medel, sä ehuru fullständiga och Authentlka underrättelser om förhäl,' landet dermed ännu saknas, har Kongl. Maj t dock anledning förmoda, att denna fordran icke har nägon gemenskap med Pomersta krigs utgifterna. Kongl. Maj:t anser ä ena sidan det wara pwsllkorligen rättwist och för Rikets anseende, samt desi Penninge Förwgltningars Credit angefägit, att de fordringar, af d:n första Clasien, som Handlanden Jencq uel nu anmält, betalas, sedan deras belopp blifwit behörigen verificeradt och bestämt. De hofwa lika med dem, om hwil« fas godtgörande Riksens Ständer förut widtagit kraftiga anstgllter, tillkommit genom kostna. perns af ett Riket gemensamt päfyrdt krig, och pä befattning och auhorisation af en dä magt. ägande Koning.
Både för tillgodogörande af dessa, samt till beredande af en för allmänna trafiken synnerligen gynnsam genväg i flerfaldiga riktningar, bör man önska alt nämnde landskap må genomkorsas af lättade kommunikationsleder. Landet är lågt och flackt, det bör således ej erbjuda alltför stora svårigheter härvid. En noggrann undersökning skulle sannolikt utvisa detta förhållande. Men hur vinna medel dertill, om de skola ernås af de 36,000 236 Den 26 Juni e. m. r:dr R. St. anvisat för undersökningar, nödvändiga för ett ändamålsenligt användande af de till vägförbätlringar, sjösänkningar m. rn. redan anslagna, ovanligt höga belopp, hvilka för nämnde ändamål säkert ock blifva tagna i anspråk? Då motionären af angelägna enskilda förhinder är aflägsnad från detta rum, liar jag ansett såsom en skyldighet, att yttra hvad jag trott vara till framgång åt haus, i min tanke, af all framgång välförtjenla förslag; öfverlemnande jag åt R. o. Ad. att bedöma, huruvida Ctskrs hemställan må bifallas eller om den ej heldre bör för ändrings vinnande, till Ulsk. återremitteras. H. Ex. Hr Frih. o. Landlrms härefter till bifall å förevar, punkt framställda propos., besvarades med ja, jemte ett eller annat uej, hvarpå H. Ex. förklarade del han funnit ja öfvervägande. Den nästföljande 39:de punkten bifölls utan diskussion. 40:de punkten, a/ig:de anslaget till den i Slockholm inrättade Navigations-s/eola. Frih. Palmstjerna: Som R. o. Ad. bifallit Utsk:s utlåt. N:o 87, torde denna punkt icke fordra annan åtgärd än att, likasom den nästföljande, läggas till handlingarne. R. o. Ad. fann ifrågavar. punkt icke fordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. De slutligen förekommande 41 :sta och 42:dra punkterne blefvo, utan diskussion, den förra lagd till handlingarne och den sednare bifallen. Sedan pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. N:o 163 sålunda blifvit fulländad, yttrade Hr R rå k en hjelm:
Hos dem fins en sinnets emottaglighet, en själens spänstighet, som gör att det för dem icke kan bli något stillastående förr än allt är uppslitet, så att urverket håller på att gå ned. En uppmärksam blick omkring en är alldeles tillräcklig för att säga en att det förhåller sig så. Jag är glad när jag träffar på en menniska, som tryggt och pålitligt kan räcka mig handen och ändå säga: jag har behof af ombyte till och med i vänskap. (Jag menar nu icke ytliga menniskors begär efter omvexling, det är något helt annat och något som jag endast kan ha ett föraktfullt leende för.) Ett sådant yttrande ger mig först och främst intrycket af nykter ärlighet, något som aldrig nog kan värderas, och sedan att han sjelf måtte gömma inom sig en sådan der fond af utvecklingsmöjligheter, som jag nyss talade om. Och så – till sist – skall han ha menniskokännedom nog att hvarken anklaga mig eller sig sjelf för brist på trohet, då hvar och en går åt sitt håll igen. Ja – jag har icke lust att neka det – jag hör sjelf just till de der varelserna, som suga sig fast likt någon sorts blötdjur, och så plötsligt släppa sitt tag. Det har funnits tider då jag slagit mig sjelf i ansigtet för det, emedan det syntes mig som ett karaktärslyte. Men det var innan jag börjat tänka riktigt efter grunden till det. Jag vet nu, att jag – trots detta – är både vänfast och pålitlig. Det förefaller mig af ert bref som om ni ännu befann er på de der samvetsskruplernas stadium. Jag har träffat på menniskor, som aldrig vågat taga så rikt utbyte af lifvet som det kunnat ge dem, utan alltid hållit tillbaka när de känt sig dragna till någon, bara derför att de visste med sig på förhand, att det som nu var nytt en gång kunde bli gammalt och unket. Men det der unkna kommer endast när man envisas att vidmakthålla ett intellektuellt samband, som i sig sjelf redan är murket och färdigt att brista. Det är pjunk, helt enkelt, pjunk med egna och andras känslor. Det skall en ”gammelklog” tid, sådan som vår, till, för att kunna frambringa ett dylikt fenomen. Det unga och naturliga är, att kunna taga emot hvad
Jag ber att få härå fästa H. StatsUtsk:s synnerliga uppmärksamhet, hvarvid jag får tillägga, att byggnadsarbete af sådan beskaffenhet, som det ifrågavar., ej gerna kan öfverlåtas åt enskild entreprenör, utan torde, företrädesvis, höra verkställas under någon skicklig architects eller byggmästares ledning och tillsyn, då för öfrigt den fördel kan vinnas, att gifva sysselsättning åt de flera arbetsfångar, som förvaras uti Wenei-sborgs länsfängelse, i brist af utrymme i correct.inrättningarna, äfvensom åt de lösdrifvare, sorn tillfälligtvis der vistas. Remitterades till StatsUtskottet. Hr Ribbing, Arvid, hade inlemnat följande anförande : Vid Hr Lagerbjelkes motion om bötesförvandling efter 5 cap. StrafF-b:n, får jag, på de skäl mitt anförande innehåller, afgifvet vid Hr Cederschjölds förslag om strängare straff för hvarjehanda öfverfallande, förstnämnda motion understödja och fästa uppmärksamheten derå, att ett Hr Just.- ombudsmnnnens förslag till förändrad lag i samina ämne icke afsett de fall, som jag i mitt anförande upptagit, och som visa, att, efter nuvar. sätt att tyda förvandlingslagarna, den nära oskyldige ofta blir lika hardt straffad, som den skyldige, hvilken lagens svåra brist deremot Hr Lagerbjelkes motion synes åsyfta att afhjelpa. Remitterades till Lagutskottet. Hr Ribbing hade likaledes inlemnat följande: I stället för att mera utförligt utveckla det förslag till Den 26 Mars e. m. 5ig landtbruksskola för de 3:ne Småländska länen, som jag väckt, får jag vördsamt åberopa bilagda underd. utlåt, härom från Landtbruks-academien och begära, att anslag måtte ske blott för en lägre landtbruksskola eller för bildande af lättare, till belopp som förslaget upptager. Skulle Högloft. StatsUtsk.
Vanco-Utstotret har ansett detta Herrar Banco-Fullmagtlges yttrande wardt den största upMärksamhet, men dock trott sig, dä Riksens Högloft. Ständers remist dertill ej gifwer nägon direct anledning, derom ej böra i någon undersökning inga. Om Banquen kunde inlösa i fräga warande Lefveranteurers fordringar, det Stats - Mssotket nu mera 200 Dm Z Abruarii. mera icke tror sig böra satta i fräga, sedan Herrar Banco-Fullmägkige ansett det bäve möjeligt och med Banquens beställd förenligt, dä en tillräcklig Amorlisiemen s-Fond dertill anwises, och Höglost. BancoIkkstottet förklarat detta Förslag wärdt den största irpmärksamhet, men endast i saknad af någon direct remisi derom ifrän Riksens Höglost. Stander sig Leröfwer icke yttrat, ehuru det icke ar till förmoda, crit ju Högloft. Banco-Utstottet, pä de af Herrar Banco-Fullmagtige anförde stal, torde, lika med Herrar Banco-Fu tmaglige, funnit ett sädanr förstag äfwen med Banquens säkerhet och credit kunna förenas; Sä kan StatS-lltfkottet för desi del icke annan an uti Herrar Banco-Fullmägtiges förstag instämma. En sadan benägenhet ä Statens sida, att efter möjeligheren söka tillfredsställa enstildtas förhoppningar om upfyllandet af ingängne förbindelser, stall säkerligen werka en allmän beredvillighet hos Medborgare af alla Clasier, dä i framtida behof Staten behöfwer art päkalla den Allmänna wälwiljans biträde. Fond till ränteoch capitals afbetalning för sä wal denna som den a Bilagan Litt. C. uvtagne Summa, är uci sörflaget till ärliga Bcwillnings Summan Litt.
I likhet med Herr Grefve Frölich och Herr Lallerstedt har Utskottet ansett önskvärdt, att ett förslag till författning, angående enskilda Banker, vid denna Riksdag måtte varda af Rikets Ständer lill Kongl. Maj:ts'pröfning i underdånighet aflemnadt; men då Utskottet funnit detta förslag böra omfatta jemväl de enskilda Banker, som icke hafva rättighet att utgifva egna bank-sedlar, särdeles som den ofta omtvistade frågan, huruvida solidarisk ansvarighet för bolagsmännen i dessa Banker enligt lag eger rum, bör i lagstiftningen hafva en bestämd lösning, och Utskottet dessutom, vidkommande Herr Grefve Frölichs förslag, äfven i andra väsendlliga delar deraf ansett sig icke kunna detsamma biträda eller antagande deraf tillstyrka, har Utskottet, med anledning af omförmälda motioner, utarbetat ett nytt förslag till förordning i detta vigtiga ämne, och går nu att närmare redogöra för dess innehåll, särdeles i de delar, i hvilka förslaget på ett väsendlligure sätt afviker från äldre stadganden. Nu, likasom tillförene i dylika fall, har tili afgörande förekommit den grannlaga frågan om formen för framställningen hos Kongl. Maj:t af Rikets Ständers begäran om Nådig fastställelse å hvad de för sin del i ämnet gillat och antagit. Det torde härvid icke vara behöfligt att erinra om de inom representationen och Regeringen sedan lång tid tillbaka rådande olika åsigter derom, huruvida lagstiftningen för Privat-banker bör behandlas i öfverensstämmelse med 87 eller 89 § Regerings-formen, Yid jemförelse af de i detta ämne utfärdade författningar, nem~ 6 Sammansatta Bankooeh Lag-Utsk. Betänkande J\s i. ligen Kongl. Kungörelsen, angående inrättande af enskilde Banker eller Diskonter, af den 14 Januari 1824; Kongl.
Ståndet biföll Utskottets i betänkandet, ]N-'o 11, afgifne och i utlåtandet, N:o 18, vidhållna yttrande; Bevillnings-Förfatlnings-förslagets 145 §, pag 80: Ståndet beslöt, att, med ogillande af Utskottets förslag lill denna §;s 4 morn. 1 period, antaga, för denna period en redaclion af denna lydelse: ’kronansj Statens och andra lill allmänt behof anslagna byggnader^ verk och inrättningarj jemte de corporationers, hvilkas hela afkastning bevisligen anvclndes till fattigas understöd; — den del — bebor eller icke”; Den af Utskottet i betänkandet, N:o 11, pag. 32, åberopade tariff fftv reparation af salu-accis-ersättningar af städerna: Ståndet godkände utlåtandet, N:o 18. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde utlåtanden, betänkanden och memorial: N:o 45, i anledning af väckt fråga om förändring i Högste Domslolens organisation: Bifölls; N:o 46, i anledning af väckta motioner om förändring af 24 Cap. 8 § Missgernings-Balken, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen: Bifölls; N:o 47, i anledning af väckt motion om förändring af 9 § 20 Cap. Missgernings-Balken, angående ansvaret för rån: Bifölls', N;o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande, N:o 11, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyltjande-rälts inteckning:
I delvis ganska utförliga skrifvelser ha insändarinnorna varmt tagit till orda för denna sin uppfattning, framhållande, huru den nämnda uppsatsen genom sin prägel af omedelbar sanning djupt gripit dem och mer än de flesta andra torde kunna bidraga till uppnåendet af alla kvinnors behjärtansvärda önskningsmål: att erhålla en viss bestämd summa pr år att för så stark egen räkning förfoga öfver. För en och vacker opinion är det oss ett nöje att böja oss, och tilldöma vi alltså de utfösta femtio kronorna åt den nämnda signaturen, hvilken torde ha godheten snarast och förtroendefullt uppgifva sitt namn och sin adress till redaktionen i och för prisbeloppets öfversändande. Stockholm den 20 okt. Red. af I dun. * Från Iduns läsekrets. Tackl — af trofast kärlek sinnet fylles, och af fager stämning allt förgylles — tack! — jag länge velat säga så — hjärtevarmi, med sol i ögonvrå! Tack, du mycket härligt åt oss skänkte, tack, dn stora, ljusa tankar tänkte! Hvad i kärlek du oss gifvit har ädel genklang väckt hos en och hvar! Djupa bilder hågen helt betaga, friska fläktar fram emot oss draga — där är härlig luft att andas i, där är stämning, ren och vek och fri! Skälfvande och varmt där slår ett hjärta för all sorg, allt ve, all natt, all smärta, icke tröstlös dock — där går ett sus: » genom skuggor — hän mot evigt ljus » hårdt. I kommen mig att tänka på ett koppel hundar, förföljande ett skadskjutet villebråd. I skrifven ju själf va: » den sjuke skalden », » sjuk till kropp och själ », o. s. v. Omöjliggören då icke ett tillfrisknande. Sägen honom istället, att Sveriges barn behöfva hans diktning och att vi vilja hafva igen den sådan den var förr — utan stänk. Och sägen honom, att jag är representant för många, när jag af hela min själ uttalar den önskan, att hans sinne åter måtte blifva så lätt och sorglöst som den unge bonddrängens i » B fin vise ».
N:o i/j, i anledn. af Exped.Utskts förslag N:o 141 till JR. St:s und. skrifvelse, ang:de ändring uti mantalspenningarnes beräknande, som nyssnämnda förslag N:o *4« • Ilr von Hartmansdorff, Aug: Jag finner Utsk:s nnmärkn. och slutledning vara riktiga derutinnan, att det icke är rätt att åberopa såsom bevekelsegrund ett beslut, hvilket ännu icke blifvit R. St:s, d. v. s. skyddsafgiftens utgående vid en sednare ålder. På det alt frågan om mantalspenningarna icke måtte blifva uppehållen af frågan om skyddsafgiften, hemställer jag om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att återremittera förslaget lill Exped.Utsk., på det att skälet måtte borttagas. Det kan, som mig synes, helt enkelt heta, alt, som mantalspenningarnes utgående vid en tidigare ålder än 17 år icke synes R. St. lämpligt, R. St. hafva beslutat o. s. v., ulan att man ingår i något ordande om skyddsafgiften. Gr. Horn, Claes Fredr. Äfven jag anser, att ifragavar. expedition icke kan äga rum, förr än öfver Bevilln. Utskts votens-propos. blifvit i förstärkt StatsUtsk. voteradt. Jag skulle således tro, att med dess expedierande bör väntas, intilldess, såsom jag förmodar, innan kort denna votering kan äga rum. Under loppet af nästkommande vecka torde den frågan kunna vara afgjord. Frih. Fleming, Herman Reinh., anhöll att Exped. Utskrs nu föredragna mern. och skrifvelse måtte ytterligare få hvila på bordet. Gr. Frölich David: Sedan en ledamot begärt memorialet på bordet, har jag naturligtvis intet annat att säga derom, än att Exped.Utsk. gerna medgifver en ålerremiss, sådan som Hr von Hartmansdorff föreslagit, men att om, såsom Gr.
Till denna för permitteringen uppgifna grundorsak, komma vidare de fördelar den tillskyndar statsverket genom besparing af onyttiga utgifter; och torde det vara öfverensstämmande med fullkomlig rättvisa och billighet att under permittering ej samma aflöning erhälles som under aktiv tjenstgöring. Efter att sålunda hafva redogjort för skälen till den föreslagna permitteringen och afdraget å aflöningen, kan man ej underlåta att skärskåda hvad Utsk:n säga om den ofrivilliga permitteringen, hvilket bevisar en förundransvärd obekantskap med nuvande förhållanden, emedan, hvad manskapet angår, ofrivillig permittering redan eger rum inom den värfvade arméen, (den med förslaget mest jemförliga) utan att härigenom någon af de olägenheter förmärkts, hvilka i betänkandet blifvit förespeglade. Vid gardesregementerne och artilleriet skall nemi. en viss del af manskapet mellan exercistiderne vara permitleradt för kronans räkning; för detta antal upphör gaget med sista exercisdagen ena året och börjar ej åter förr än med första exercisdagen året derpå. Vid kronprinsens husarregemente, permilteras pä samma sätt minst hälften af hvarje sqvadron, dock tillfaller här permitteringsvinsten sqvadronscheferne i följd af passevolanskontraktet. Jag kan ej annat se, än att denna permittering är vida svårare under närvar, förhållanden, dä manskapet oftast äro från långt aflägsna provinser anvärfde, än den skulle blifva vid den föreslagna arméen, hvarest hvarje bataljon är stationerad inom den proviusn der den rekryterar. ”Åtskilliga anmärkningar af jemförelsevis mindre vigt torde äfven böra anföras, såsom t. ex. bestämmelsen att till gardet och gendarmerne öfverflytta arméens utmärktaste manskap.
Vid den undersökning och granskning af Banko-verkets tillstånd, styrelse och förvaltning, som Utskottet till fullgörande häraf verkställt och som omfattat tiden från och med den 16 Oktober 1836, intill hvilken dag decharge blifvit Fullmägtige beviljad, till och med den 13 Oktober innevarande år, har Utskottet icke allenast genomgått dels de af Rikets Ständers åren 1837, 1838 och 1839 församlade Revisorer afgifna och till Utskottet öfverlemnade berättelser, rörande granskning af Bankens och Tumba bruks förvaltning och räkenskaper, dels Fullmägtiges till Utskottet ställda och jemte Utskottets Memorial N:o 2 Rikets Ständer meddelade berättelse, angående Bankens förvaltning, dels ock de särskilda berättelser, Direktionerne öfver Banko-diskonlverket i Stockholm samt Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, Under-styrelsen och Bankens Fiskais embete till Utskottet allemnat, utan äfven läst samtlige hos Fullmägtige under ofvan omförmälda liderymd förda särskilda protokoll, i hvad de angått beslut och åtgärder med afseende å den reela fondens vidmakthållande och förstärkning, äfvensom Fullmägtiges allmänna protokoll efter den tid, den 13 nästl. Augusti, hvartill Revisorerne sträckt sin granskning, till och med den 13 påföljde Oktober. Då Revisorernes och Fullmägtiges ofvanberörda berättelser, jemförda med Utskottets åberopade Memorial N:o 2, innefatta erforderlig upplysning om så väl de hos Fullmägtige förekomna hufvudsakliga ärenden, som Bankens och de under Bih. lill R. St.