Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl. nämndes ej ännu uti Kongl. Förordningen af den 13 Oktober 1848, som bland annat fastställer vilkoren för bränvins-försäljning, traktörerne i hufvudstaden bland dem, hvilka skulle underkastas den i 58 § bestämda utminuteringsafgift. Men genom de föreskrifter rörande bränvinsförsäljning i minut, som genom Öfverståthållare-embetets på Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 6 Juli 1849 grundade Kungörelse för hufvudstaden, fastställdes, hade, då äfven traktörerna derigenom underkastades den i 2 och 9 §§ stadgade minimi-afgift, en olaglig inskränkning skett i dessas ytterligare genom Kongl. Grefven af den 18 September 1837 och den 20 Februari 1838 försäkrade rättigheter; och då traktörs-societeten, i anledning häraf, först hos Ofverståthållare-embetet och sedan hos Kongl. Maj:t sökt upphörande af nyssnämnda Öfverståthållare-embetets föreskrifter och berättigande för nuvarande traktörer samt deras enkor att utan inskränkande vilkor, på grund af sitt burskap, få, med befrielse från minimiafgiften, idka sin rörelse, men, genom Kongl. Maj:t$ den 11 Januari 1850 härå meddelade resolution, det blifvit lemnadt i traktörernas val att antingen åtaga sig minimi-afgiften i likhet med andra försäljare af bränvin, eller ock inskränkas uti sin utminuteringsrätt till den tid, som för dem härförinnan varit bestämd, så hade derigenom ett betänkligt ingrepp blilvit gjordt 24 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. i svenska folkets rätt, att genom Rikets Ständer sig allena beskatta; hvarföre rådgifvare-åtgärden vid sistnämnda regeringsbeslut bordé med all grundlagens stränghet behandlas.
» Fröken är danska? » afbröt den främmande lifligt; det var något fullvuxet och ledigt öfver henne, och Ingeborg iakttog henne på afstånd — stum, med stora ögon och en känsla af, att hon icke alls hörde till dem. » Ja, jag är danska, » sade Julje, » det vill säga vi ha flyttat öfver till Sverige och ha en egendom uppe i Småland. Jag vet snart inte, hvart jag hör. Fröken märkte, att jag bryter? » » Ja, och så. Det är det egna med danskorna, att man alltid känner igen dem. » Och den främmande flickans ögon fästes på medaljongen, som hängde i sammetsbandet omkring Juljes hals. Nästa morgon var den borta. » Känn, » sade Julje till Ingeborg, » jag har korset. » » Hvarför har du det? » » Ah, det skall väl vara någon fason på en. Hon säger, att hon kan profva en 5 — 6 gånger bara för att få ett lif att sitta. » » H o n » var den nya. Ingeborg knnde inte förstå det: profva en 5 — 6 gånger !. Hon såg ned på sitt bluslif; det var knappt sömmerskan fått taga måtten gång! — Hon hade klagat för fadren, och Ingeborg hade gråtit och tjutit och fått både sax och alen efter sig. En sådan unge var hon ännu, fast hon gick i sjätte klassen och hade Julje Begtrup till bästa vän. » Har det sett på hennes naglar? » — Det var Julje, som gjorde denna fråga, när de gingo hem en middag. » Jag ville veta, hur hon fick dem så blanka, och då svarade hon, att hon gned dem med sämskskinn. Det skall jag också skaffa mig. » Ingeborg betraktade sina; de voro icke för vackra, hon brukade bita dem. » Jag tycker, hon ser vådligt bra ut, » sade Julje. » Hon är inte alls som de andra i skolan. V e t du hvad — hon tänker sig till teatern. » Och ögonen lyste vid denna trollformel till allt som var äfventyr och romantik. » Men säg det inte till en människa! » » Nej, hvem sknlle jag säga det till? » frå- gade Ingeborg och såg upp med tunga ögon.
En hvar, hvilken haft med allmänna handlingars uppsättning att göra, vet likväl att sådant aldrig lyckas derigenom att man upptager allt hvad par ler ne å ömse sidor anfört, emedan uppsatsen blefx e odrägligt lång och dymedelst af de flesta läsare oförstådd. Har har blifvit sagdt, all Exped.Utsk. icke skulle få utstryka hvad det behagade. Exped.Utsk. var så öfverdrifvet noggrannt, att det skref af allt hvad Ekon. Utsk. sagt, och just detta var anledningen hvarföre R. o. Ad. återremitterade Exped.Utskts betänkande. Utsk. borde således nu slippa förebråelsen alt dess framställning icke varit nog 36 Den g Januari f. m. vid i y ftig. En värd talare liar erinrat, all R. o. Ad. icke borde gifva orikliga föredömen vid slolet af riksdagen. Jag skulle tro, att Ståndet inktloge denna regel, om det underläte att afgifva olämpliga skrifvelse!' till Konungen. Statsmakterne böraå ömse sidor iakttaga hofsamhet och aktning mot hvarandra, såvida ej det goda förståndet skall ömsesidigt förloras. För R. o. Ad. skulle jag tro att både dess bildning och ställning i samhället aro skäl att föregå de öfriga Stånden med föredömet af ett passande skrifsätt. Jag tror, att om föredömet skulle tagas från andra länder, eller från våra grannar, så torde man finna, att det näppeligen gifves något folk, som uti dess skrifvelser till Konungen iakttager ett mera passande sprak än Norrmännen. Likväl efterskänka de ej det ringaste af deras rättigheter. Då dessa, hvilka äro utan adel, förfara så höfviskt, så böra val Svenskarne, som äga adel, förhålla sig på samma sätt mot vår gemensamma Konung. Jag anhåller om propos. till antagande af Exped.Utskts förevarande förslag. Hr Rosenblad, Bernh.: Efter hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, synes det visserligen vara öfverflödigt att tillägga några ord.
Herr Munck af Rosenschöld anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. Föredrogs å nyo StatsTJtskottets den io dennes afgifne, samt den 16 derpå följde f. m. Den 18 Juni i e. m. pä bordel lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistlidne Maji meddelte Betänkande , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, rörande Öfverstelndelningens vid f. d. Östgötha CavalleriRegemenle upplåtande till Kongl. Majrts disposition, för att användas till lön åt någon FältMarskalk eller General. Grefve LöwenhjelmGustaf: Jag vågar tillräkna mig ett blygsamt anspråk på rättigheten, att yttra mig i förevarande sak, emedan det var jag, som vid 1812 års Riksdag gjorde den motion, till följe af hvilken Staten korn i tillfälle, att indraga Adelsfanans och f. d. Östgötha Ca valleriets Boställen. Det var ej min mening då, ej heller Riksens Ständers, att dessa indelningar skulle frångå Försvarsverket. Det är långt ifrån mig, alt af partiskhet för den gren af Rikets tjenst, dit jag hör, vilja draga dit allt hvad af Rikets tillgångar åstadkommas kan. Men jag vill, att hvarje gren behåller sitt. Ofta har jag hört åkallas det hägn Grundlagen åt Indelningsverket förvarat, och ifrar mot rubbning deri. Men jag ser ej en rubbning i en indelnings användande till en Tjensteman af annor grad änden, till hvilken Indelningen af ålder varit anslagen. Verkelig rubbning af Indelningsverket ser jag deremot i en Indelnings totala afskiljande från FörsvarsVerket. Det förljudes ju längesedan, att, vid närvarande Contracters utlöpande om 10 år, skall Östgötha Cavallen åter uppsitta, och om detta Regemente då skulle sakna sin 244 ^en 18 Junii e. m. Öfverstelndelning vore Indelningsverket ver-» keligen rubbadt.
Beträffande dernäst dett hemställan, att fångar, Sorn uppgifvit sig hafva begått brott på annor ort, icke utan i största nödfall borde dit afsän* 4 Samh 4 Band, 11 i6o Stats-Utskottets Betänkande!! clas, så, enär det genom Kongl. Brefvet den 2g Julii 1812, samt Kongl. Svea Hof-Rätts derpå grundade Circulair af den 11 Augusd samma år, är stadgadt, att då en för stöld häcktad person uppgifver 9‘g hafva begått ett eller flere dylike brott, eller ransakningen dertill gifver anledning, må det på Domarens profning bero, huruvida han, innan den tilltalade förvises till ransakning under annan Domstol, bör, genom skriftvexling med vederbörande, först söka inhemta upplysning om det föregifne brottets verklighet, finna Utskotten något ytterligare stadgande i denna del icke vara af nöden. I afseende på det Uppgifne förslaget, att fångar borde, under bevakning, till fots föras ifrån det ena stället till det andra, så förekomma deremot de hinder, som väderlek och väglag vid flere årstider förorsaka, det lättare tillfälle till rymning som derigenom yppas, den större bevakning, sorn dervid blifver nödvändig, den längre tid, som likaledes skall åtgå, de kostnader detta sätt kommer att medföra och hvilka skola uppgå nära, om icke fullt ut, till den skjutslega som härigenom kunde besparas. Af alla dessa skäl anse Utskotten sig icke böra tillstyrka antagandet af ifrågasatte förslag, heldst det anförde skälet, att Fångarne vintertiden i stark köld skola vara blottstälde för ett kännbart lidan" de, derigenom att de icke få gå, utan måste åka. Stats-Utskottets Betan tande ri. igj lärer förfalla, enär Kongl. Maj:t genom Nådig skrifvelse till dess Befallnings hafvande, redan forordnat, att fångar, under forsslander vintertiden, skola vara fdrsedde med nödige utanplagg, hvilka äfven, enligt ärhåljen uppgift, vid de fle' ste Länslräckten till ett sådant ändamål finnas.
Men detta låter sig förena äfven med det andra alternativet, som för öfrigt torde hafva företräde såsom enklare och lättare att sätta i verket. Mitt förslag är. således i få ord: Att R. o. Ad. skulle besluta, och genom Riddai hus-direktionen låta bringa till verkställighet på det sätt som kunde finnas lämpligast, utgifvandet af de Riksdagsprot:r och handlingar från äldre tider, serskildt eller hufvudsakligen ronde Adeln, som i dess arkiv i handskrift förvaras. Anhålles om remiss till Riddarh.Utsk. Begärdes på bordet. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus, upläsle en sålydande motion: Bland de mångå afdrag Embetsoch Tjenstemäns löner äro underkastade, torde intet förefalla obilligare än den bevillning, som ålägges Oflicerares s. k. Hästoch Fourage-medel. I medeltal upbär en Subalterne-Officer .vid kavalleriet 232 R:dr-b:ko, i sådane medel, för hvilka han är skyldig inköpa och underhålla tvenne tjenstehästar, med sadelmunderingar, samt aflöna en dräng. Summans otillräcklighet är för mycket i ögonen fallande att icke af hvar och en inses. Inom de högre graderna eger, nära nog, ett dylikt förhållande rum. Detta oaktadt afdrager Staten en del af den redan alltför ringa penningen, i form af bevillning. Man invänder kanske att denna del är obetydlig, men i anseende till det hastiga stigandet i bevillningsafgiften, för hvarje hundrade riksdalers ökad inkomst, blifver den kännbar nog, isynnerhet som löntagarens öfriga inkomster drabbas af förhöjd bevillning derigenom att Hästoch Fourage-medlen läggas dertill, ehuru dessa förtäras af hästen, icke af ryttaren. -—- Skulle t. ex. en Officer hafva 600 R:dr i lön eller annan inkomst, betalar han derför, i bevillning 7 R:dr; lägges dertill 232 R:dr.
För öfrigt skall det dock vara Direction, *om äger Ridderskapets och Adelns hela förtroende, tillåtit, att vid möjeligen sig företeende särdeles tillfällen, enär antingen uti Instruction ingenting finnes föreskrifvit, eller den icke lämnar nog tydelig anvisning. efter bästa öfvertygelse taga sitt be. slut, då likväl alla de skäl , hvarå Direction sitt beslut grundadt, böra omständeligen uti Protocollet intagas. Den ] q Julii e. m. 45q lil. Artikeln. Riddarhufets Tjenjltmän famt deras Jkyldigheter » §• Tjenstemännen och Betjeningen äro: Rid darhus - Secreterare) , RiddarhusKamereraren, som äfven är Kamererare för Stiftsärenderne, RiddarhusFiscalenj som äfven är Ombudsman vid Stiftsärenderne; förste Cancellisten och andre Cancellisten. Riddarhus Secr eter aren. 2 §• RiddarhusSecreteraren är enligt 14 §. af Instruction förbunden den samma noggrant uppfylla. Han äger ej under Riksdagarne utöfva sin Representationsrätt på Rirldarhu - 111. Artikeln. Riddarhufets Tjenjltmän famt deras jhyld/gheter. 1 §. Ordinarie Tjenstemännen äro: Riddar liusSecreteraren, Riddarhus - Kamereraren, som äfven är Kamererare för Stiftsärenderne, RiddarhusFiscalen, som äfven är Ombudsman vid Stiftsärenderne; förste Cancellisten och andre Cancellisten. Riddarhus Secr eterar en. 46o Den 19 Julii e. m, set, honom dock obetagit , att vid förefallande tillfällen, efter hos Landtmarskalken gjord anmälan afgifva de upplysningar han kan finna nödige; åliggandes honom tillika» att då upplysningar af honom äskas, de samma afiämna, sedan han först af Landtmarskalken blifvit uppropad. t * 3 §.
Jag är viss derom, att den lagbundna frihetens vänner med mig dela ett rättvist bekymmer deröfver, att ett sådant tillstånd annu kan förevisas inom Sverge på 2o:de året af dess fria Statsförfattning. Jag är Den ai Januari i. i5t viss derom, att, då de sanningar jag här tolkat, kunna oförfalskade framtränga till Tronen, skall den Lagarnes Högste Vårdare, som der sitler, mera än någon annan, bekymra sig öfver det tillstånd man undandölja Den lagbundne Monarken skall, jag är viss derpå, med större ovilja, änden hans Tjenare yttrat mot uppdagandet af missbruken, möta de städse återkommande försöken alt göra smickret gällande framför den fria mannens ärliga oförställda språk, sorn icke alltid kan iklädas den behagliga drägt, hvarmed man smyckar sina liyllnings»olfer, Grefve Posse, Arvid: Den utveckling Grefve Horn nu gifvit sin Motion, var för mig ganska välkommen, och jag liar dervid intet annat att anmärka, än att åtskiliige misstag i uppfattningen af mitt yttrande i anledning af Motionen ägt rum; ty detta yttrande och Grefve Horns nu gjorda upp-; gifter derom qvadrera ej med hvarandra, hvilket förmodligen härleder sig derifrån, att Protocollet ännu icke är justerad t, och att Grefven rättat sig efter de stympade uppgifterne i några Tidningar. Hvad åter de åberopade författningarne angår, så kart striden om deras innehåll afgöras blott genom uppläsande af sjelfva författningarne; men då det varit för mig aldeles o väntad t, att denna fråga i dag skulle blifva väckt, och jag således nu icke har dessa fö i fa 11- Ben 21 Januari i. ningar lill hands, måste jag begära Grefve Horns skrifleliga anförande på bordet. Grefve Horn: I afseende på livad den siste värde talaren sagt, att mine citationer af bans förra yttrande i ämnet icke öfverensstämma med Protocollet, får jag förklara, att jag endast rättat mig efter mitt minne af yttrandet, sådant jag hörde det, och tror mig icke hafva felat i uppfattningen deraf, ehuru ordställningen kanske icke är densamma, som jag nyttjat.
När Engelska Parlamentet, sorn sammanträder hvart år, sätter för säd endast ett maximum eller ock mini - Ven 14 Augusti e. tn, 47i naum , men ej någon bestämd afgift, så kan det ej annat äo förefalla mig besynnerligt, att Sveriges Ständer , som ej sammanträda mer än hvart 5:te, år vilja till ziffran bestämn ma afgiften för alla möjliga slag af varon Jag nekar ej , att det förundrar mig att icke ee någre af StatsRådets Ledamöter här yttra sig i denna fråga ; då det äro de , som skola gifva Konungen Råd De blifva väl sjelfva härigenom frie från ansvar , ty hela lasten för det felaktiga stannar på Ständerne, men jag skulle tro, att det vore nödvändigt, att denna rätt ägdes af Konungen, och att han kunde efter omständigheterna lämpa tullen när Rikets nytta fordrade det, äfven när reciprocité ej vore i fråga , utan att behöfva sammankalla Ständerne , för att jämka några artiklar i Tulltariffen. Man har talat om England , och att det nu öfvergått till ett liberalare systeme, men England har redan hunnit till den superiorité i handel och näringar, att ingen deruti kan mäta sig med detta land; det har likväl rönt svårighet för afsättning , emedan andra länder iakttaga reciprocitetssystemet emot denna Stat. England vili nu blott inleda andra länder att lämna större importfrihet, och på detta sätt fortsätta, att förse dem med sina varor. Det nämndes på förmiddagen, att Bevillningsutskottet tagit kännedom om förhållandet i Ryssland. Det är märkvärdigt, att man härom kan hafva erfarenhet, ehuru författningen blott är ett år gammal. Jag har varit i detta land, och kan upplysa att ehuru före Contioental-systetnet ia 489 De-n r4 Augusti t, m. ga betydliga Fsbriker der funcos, blefvo genom detta system inom några år en mängd Fabriker framtvingade; man ioförskref fabrikanter från Frankrike och Tyskland och erhöll ganska goda fabriksvaror. Der gäller likväl såsom här, den stora svårighet att penningeräntan är hög.
— 170 — persedlar eller oni sjelfva arbetsfonden sedermera ieke i officiel väg varit väckt förr, än, efter bemälte Landshöfding* död, dess enka dels anmält sig hafva persedlarne i förvar och önska att desamma, vid skedd besigtning värderade till 2,111 R.dr 8 sk. 2 rst., aflefverera, dels anhållit att, i saknad af handlingar, hvarpå verifieerad redogörelse öfver härtill använda 2,000 11 dr kunde grundas, varda från annan redovisning, än persedlarnes aflemnande, befriad; hade Kongl. Majit, den 8 December 182 ), med bifall till den sökta befrielsen från redovisningsskyldigheten, i nåder förordnat, att de ifrågavarande persedlarne borde försäljas och derför inflytande medel till Konungens Befallningshafvande öfverlemnas, för att, på enahanda sätt och uppå de i afseende å förberörde, år 1814 anslagna, summa bestämda vilkor, till länets nytta ytterligare disponeras. Efter det, såsom betalning för nieranämnde persedlar, år 1822 influtit 1,132 R:dr 20 sk. 9 rst., hafva fondens tillgångar varit till större delen mot ränta utlånade, intilldess Kongl. Maj:t, den 14 September 1833, nådigst bifallit, att, till beredande af arbetsförtjenst åt länets efter samma års missväxt nödlidande invånare, den summa af 1,987 R:dr 13 sk. 8 rst., som fonden då utgjorde, skulle få användas.
Jag får således föreslå ej blott, att den del af Rörelsecapitalet, som blifvit indragen genom FilialDisconternes upphörande och MagazinsDirectionens fordringars indrifning, må åter få utkomma i rörelsen genom lån till Näringsidkare ock i synnerhet Landtbrukare, på sådana betalningsvilkor, som äro förenlige med den tid, inom hvilken näringen kan hinna inbringa någon frukt, utan ock, att dessa utlåningar må sträcka sig till ännu större summa i fall sådant visar sig nödvändigt. Vilja vi ändamålet, så möta icke svåra hinder i utförandet. För närvarande torde man blott behöfva uppdraga det eller de Utskott, till hvilka målet hörer, att, jemte betänkande i hufvudsaken, till närmare granskning inkomma med förslag till det reglementariska. Ett ämne, som har noga sammanhang meri detta nu framställda, är, att den enskildfa crediten må få begagnas. För att gilla denna sats, behöfver man blott besinna, huru ofantligt orättvist det är, att neka någon, att, i hvad form och till hvad belopp han godt "finnér, utge en förbindelse, att betalas af honom sjelf eller någon annan. Det beror ju sedermera på hvars och ens förtroende till utgifyaren, om dylika De,n r Martil. 15 förbindelser mottagas eller ej. Män har säkert icke betänkt huru ondt man gjorde allmänna rörelsen och enskilta crediten, då man vid sista Riksdag inskränkte Assignationsrättigheten. Äfven får jag anhålla det detta mitt vördsamma Memorial måtte till behörigt Utskott remitteras, samt med de öfrige Respective Med_ Ständerrie communiceras. Herr af Uhr, Gustaft Förvaltningen af Strömsholms och Kongsöhrs Kungsgårdar och Stuteriinrättning, utgjorde ett bland de vigtigare föremålen för Riksens Ständers öfverläggningar v detta ämne, äfven vid denna Riksdag har stora anspråk på Riksens Ständers uppmärksamhet, och vågar derföre föreslå, att StatsUtskottet måtte få sig uppdraget, att granska samma ämne, för att till Ständerne inkomma med det Utlåtande deröfver, hvartill Utskottet kan finna omständigheterne föranleda.
Herr ble^ken8köl6, Uulivitz vsttlok, Friherre lltiömkelt, Fullmägtig Grefwe 8trömkelt, Lsrtz Herr 8ckmitterlötv, llllenninA Lllri8toyllsr, och Friherre Örr>8k.ö1ä, ^oksn vvilkeim; samt en Ledamot uti Riddarhus -Utskottet efter Grefwe Ko8en, Kollert. Pä särskildt derom af Herr Baron och LandtMarffalken gjorde Propositioner, gillades de af Consti, ilo Den 28 Augusti. Constitutions-Utstottet inlemnade och i sista plenum pä bordet lagda Atter: nemligen: Swea Rikes Ständers förening och Wal Act angäende den Högborne Furstes Prins LrtpOsr,suii> af Ponte-Corvo utkörande till Swea Rikes Kron-Prins och till Efterträdare pa den Kongl. Swensta Thronen. Succesiions-Ordning, hwarefter den Hög; borne Furste, Swea Rikes utkorade Kron-Prins, Hans Kongl. Höghet Prins xossn LLpci8t ^utii af Ponte-Corvo manliga Bcöstarfwingar, stola ägg rätt till den Kongl. Swensta Thronen samt att Swea Rikes styrelse tillträda, af Konung och Riksens Ständer stjord och fastställd wid Urtima Riksdagen i Orebro den L810. Hans Kongl. Höghets Prins )obsn Lspti8t. ^ulii af Ponte-Corvo Försäkran till Rik» sens Ständer, sedan Hans Kongl. Höghet genom Deras wal och förening blifwit förklarad för Swea Rlkes Kron-Prins. Widare gjorde Herr Baron och Landt-Marstalken Proposition att Expeditions-Utstottet matte anmodas om uppsättande af behöriga Expeditioner till desia Ätters ofwerlemnande till Hans Maj:t Konungen, hwaribland Suecessions-Ordningen Hans Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction borde underställas. Bifölls.
De allmänna beslut uppehållas. 2:0 Af Protocolls-Utdragen högt uppläsas. 63. i;o Till följd af Regerings - Formens behörigen fullgöra. 2:0 Denne Riksens Ständers dertill åter väljas. 3:0 JustitiasOmbudsmannen Justitiae Canceller. 4:0 Electorerne böra skulle med döden afgå. §. 70. ConstitutionsUtskottets betänkande. 57 §• 70* Till fullmägtige 10 Till Full Riksdagsmän niägtige skyndtillägga. samt föranstalta. 2:0. Fullmägtige och Revisorer Riksdagsmän tillägga. Se Bihanget, 3 Bandet, aid. 52. Ridderskapets och Adeln* Protocoll d. 27 April 1818, II. *id. 369, och den 4 Maj, I. *id. 85- Preste-ståndet» Protocoll d. 30 April 1818* sid. 2,35, 4 Bandet. Borgare - StSndet* Dito d. 25 och 27 April, sid 2000, 2080. BondeStåndeta Dito 25 April sid. 350, 4 Bandet. Frågan om en Förbättrad National-Representation för de Trenne Ofrälse Stånden. Riksdags-Ordningen, $. xi. Med de i andra Med de i andra § med all skynd§. med all skynd» Bihang till H. S. Prot. §:dje Sami. 0. 58 ConstitutionsTJtskottes betänkanden. samhet verkställas; tillhörande det Dom* Capitlen att för Presterskapet, Hufvudstadens Magistrat , att för dervarande Borgerskapet samt Landshöfdingarne hvar i sitt Län. att för de öfrige Stadernes Borgerskap och Menige Allmogen om sådane Walförxättningar, S Ämbetes v.ägnar, föranstalta, etc. §.
S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial och Utlåtanden: •i N:o 507, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 8:de afdelningen af 1835 års Reglemente för Riksgälds-Conloret. Bifölls. N:o 5o8, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Extra Stats-anslag för den af Rikets Ständer begärda Lag-beredning. Återremitterades. N:o 5oc), i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 453. Ståndet, som ogillade Utskottets afstyrkande i Utlåtandet N:o 453, vidhållet i Nto 5oc), beslöt, för sin del, att till adjunctions-arvoden bevilja ett extra Stats-anslag af 3,750 R:dr Banco årligen, eller 750 R:dr, svarande emot half Assessors-lön för hvardera af de fem Ledamöter, som mås!e adjungeras med egna extra rotlar i Kongl. Maj:ts och Rikets Svea och Götha Höf-Rätter, om arbetet der, såsom hittills, skall fortgå på 4 Divisioner, med 6 Ledamöter å hvarje Division samt att detta anslag anvisas att utgå från innevarande års början, intilldess den Stals-reglering vidtager, hvilken vid nästa Riksdag blifver beslutad. N:o 510, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N;o 44°- Med ogillande af Utskottets afstyrkande, beslöt Ståndet bevilja båda Amanuenserne vid Kongl. Bibliotheket en emot löne-bristen svarande ersättning för åren 1835, j836 och 1837, utgörande ett sammanlagdt belopp för den första Amanuensen af 600 Riksdaler och för den andra af 1200 Riksdaler Banco, irån V ä 11 0 f 1. Borgare-Standet.