Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad under derföre, att jag söker följa till och med något af den form, hvarunder Friherre Lagerbjelke framställt sine anmärkningar. Denna form skänker mig derjemte den fördelen, att under min contra-argumentation, få anse mig i en fortsatt action med Friherre Lagerbjelke individuelt, dervid jag har tillfälle, ej allenast att disculpcra mig för all syftning i mitt första anförande till personlig förolämpning, utan ock att på ett praktiskt, jag skulle nästan våga säga, dramatiskt sätt, illustrera mina# åsigtpr om tryckfrihetseller yttranderätts V IO Den 27 Januari i f. ra. brott, samt deras principenliga behandling. Allt hvad sorn hittills i detta ämne blifvit sagt, har varif nästan för mycket abstract, och har således icke kunnat, åtminstone för alla, bibringa så klara begrepp örn olikheten i procedure inför en vanlig Domstol eller inför en Jury, som dem en verklig åskådning ensam förmår meddela. Då Herr Friherrens filosofiska skarpsinnighet, vid forskningen i djupet af menniskans själ, icke lärer undgått alt finna denna sanning, hoppas jag ock att Herr Friherren, för de ögonblick vi tillsammans slå på denna Thea ter, täckes tillåta mig den fiction, att vi emot hvarannan nu utföra en process för yttringar af en smädelig eller ännu värre qualificerad syftning. Icke hotad af någon verklig fara, då processen icke är verklig, kan jag också våga, samt, under medvetande af min egen underlägsenhet och Herr Friherrens stora erfarenhet, icke underlåta, att ställa mig under min värda Conlraparts omedelbara handledning i afseende på actionen; der jag, föga olikt Shakespeares-karakteren af Lejon, månsken och vägg, i midsommar-nattens dröm, måste utföra flere roller, som icke eljest tillhöra mig, och som jag blott recitalionsvis kan framställa. Mine Herrar!
den miste föra till ekonomisk framgång för samhälletför s5 vidt ett sanihalle blott kan ha fördel af, att en stor del af de krafter, som hittills legat i trade, taga fatt i arbete, och att en stor del af dem, som hafva arbetat elementärt, nu arbetar med teknisk och fackbildning. Men det kan och det f&amp;- icke döljas, såsom o c k 4 ofvati starkt betonats, att, då sålucda lönefragan väckes till lif, ett svårt, ja ett farligt öfvergångtillstånd kommer att uppstå. Det ar säkert, att afven detta till slut skall föra till lyckligare förhållanden både för man och qvinnor, men innan detta nås, f5 qvinnorna vänta sig ett h&amp;dt och obarmhertigt motstand från alla de mans, alla de korp,orationers, alla de enskildas sida, soni för ' det första och måhända i en lång framtid komma att lida under den qvinliga invasionen. Det har vidare påvisats. att det för dcri gifta qvinnan %r det lyckligaste, att hon har !ika tillträde till förvärf med mannen, och det kar slutligen anförts, att har i Danmark lefver inemot l!, million qvinnor från 30-ars-åldern och derutöfver utan akta makar - hvad hufvudstaden beträffar, der förhållandet nar sin Iiöjdpunkt, öfver hälften af de vuxna qvinnorna - och att det sålunda för dessa, som antingen aldrig ha varit gifta eller icke äro det längre, ett blott någorlunda val aflönadt arbete ar ett lifsvilkor, för ssvidt de icke skola lida nöd, jat g; under, eller de och deras anhöriga icke skola falla andra tiil last. Att söka utgrunda genom hvilka medel utbildningen skall ske, ligger helt och hållet utanför planen för dessa anmärkningar. Har måste förhallandena i hvarje enskildt tillfälle komma att spela hufvudrollen, och har maste man komma ihåg. att liksom en stor del af qvinnorna redan deltager i arbetet fullt ut lika sä mycket och fullt ut så nyttigt som mannen. så är det ju sjelfklart icke meningen att undandraga qvinnorna frän de förvarf.
O. hos Rikets Ständer göra anmälan om regeringsärenden, som väl icke funnits vara af den beskaffenhet, att de med hänsyn till 107 § R. F. kunnat tagas under pröfning, men dock i någon mån anmärkningsvärda, måste jag mig serskildt reservera, dervid till alla delar åberopande hvad af Herr Professor Lindgren anföres". Uti denna reservation instämde Friherre Cederström i afseende å Usta, 3:dje 5:te och 6:te; Professor Lindgren i 2:dra, 3:dje och 5:te; Doktor Broman i Usta, 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te; Prosten Ljungdahl i Usta, 2:dra och 5:te samt Prosten Tegnér i 3:dje ech 4:de punkterna. Friherre Adlercreutz: “37 § R. O. berättigar icke Utskottet, i min tanka, att för Rikets Ständer anmäla ett i Statsrådet fattadt beslut, som det funnit mindre lämpligt, och att med anledning deraf föreslå rättelse för framtiden. Denna § förbjuder hvarje Utskott, med undantag endast af Konstitutionsoch Banko-utskotten, att väcka frågor till afgörande i Riksens Ständers plena, och detta undantag kan, för Konstitutionsutskottet, endast hafva afseende på dess rätt enligt 29 § R. O. och 81 § R. F. att taga initiativet, då det anser någon förändring eller förklaring af grundlagarne behöflig. Jag reserverar mig således mot alla de punkter, som åberopa denna §. 107 § R. F. berättigar Utskottet att pröfva, om Statsrådets ledamöter i sina rådslag iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller om föredraganden med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, och har derigenom gifvit Konstitutions-utskottet en hög bestämmelse, ett dyrbart förtroende; men Utskottet förbiser denna bestämmelse och missbrukar detta förtroende, om det för Riksens Ständer anmäler saker af ringa eller ingen vigt, och som det sjelft icke anser kunna föranleda till den påföljd, denna § förutsätter.
Män, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uti Domare-embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. l)e kallas Justitie-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. Deras antal må ej ökas utöfver Tolf, så vida ej Konungen och Riksens Ständer, i den ordning 87 § stadgar, besluta att Högsta Domstolen skall på afdelningar arbeta; och varde i sådant fall såväl Juslitie-Rådens antal inom ofvan föreskrifne gränser, som ärendenas fördelning mellan afdeiningarne i samma ordning bestämde.” E&peditirms-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 4. 7 § 22. ”Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfvas och algöras af lern Ledamöter, så ock af lyra, der alla fyra äro om slutet ense.' Ofver vigtigare saker skola minst sju domina. Ej må flere än åtta Ledamöter på en gång i pröfningen af något mål deltaga.” Riksdags-ordningen. § 41. ”Stals-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-kansleren och Jiistitie-ombudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stals-Rådets Ledamöter de särskilda läll undantagne, då dem, enligt Rcgerings-formen, uppdraget är, att med Konungslig makt och rätt styra. Utom i dessa särskilda fall vare ock Stals-Rådets samtlige Ledamöter berättigade att deltaga i sådan gemensam öfverläggning emellan Riks-Slånden, hvarom i 46 § förmäles.
Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, till Lagtima Riksdag sammankomma hvart tredje år, den 15 Januari, eller, om helgedag då inträffar, å nästa Socknedag derefter. Uti hvarje Lagtima Riksdagsbeslut skola Riksens Ständer uttrycklig Riksdagskallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på Riksdagsmannavalen, intaga. Konungen vare dock obetaget att Riksens Ständer till Urtima Riksdag derförinnan kalla. Vid Urtima Riksdag öfverlägge och beslute Riksens Ständer blott om sådane Ar ender, som Konungen framställer, eller som deraf blifva en omedelbar följd, eller röra Ståndens enskilda angelägenheter. §:n 56. 2:a Momentet. Frågor om förändringar af stadganden i Grundlagarne — hvaröfver först vid nästa Lagtima Riksdag, och då endast med Ja eller Nej skall kunna beslutas j och gälle då §'c. §:n 58. Vid hvarje Lagtima Riksdag låte Konungen §'c. §:n 60. Till dessa senare räknas samt hvad Riksens Ständer dessutom serskildt såsom Bevillning sig åtaga. Ej må Sfc. §:n 70. Riksens Ständers valda Bevillnings-Utskott åligge att opåmint vid hvarje Lagtima Riksdag c. §:n 81. Denna Regerings-Form samt Rikets öfriga Grundlagar — utan först å den nästföljande Lagtima derom besluta. Blifva då $c. Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne — hvile frågan till nästa Lagtima Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta. Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Lagtima 4 Consiilutions-Utskoltets Memorial} N\o 27. Riksdagbesluta; gällande i detta fall Tre Stånds mening, oell, om Två Stånd stanna mot Två, deras, som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förevänning Riksens Ständer förr, än å nästa Lagtima Riksdag Propositionen till bifall upptaga.
Återgår man nu till bekännelseskrifterna, finner man snart vid första påseende, att den nu varande Svenska Statskyrkan i väsendtliga delar affallit från den rena Evangeliska läran, sådan den uti bekännelseskrifterna förefinnes, såsom exempel hvarpå jag nu endast vill anföra, att uti Apologia confessionis augustana heter det, uti artikeln om rättfärdiggörelsen, ”alt vi rättfärdiggöras allenast genom tron på Kristum” (qvod remissionem peccatorum sola fide in Christinn consequamur) samt uti Artikeln om Sacramenternes antal, ”sacramenter äro i sanning Döpelsen, Nattvarden och Absolutionen, som är bigtens sacrament, ty dessa bruk hafva Guds befallning samt löftet om nåd, som endast tillhör Nya Testamentet” (Vere igilur sunt sacrameuta Baptismus Coena Domini et Absolutio, quae est sacramentum poenitentiae, narn hi ritus habent mandatum Domini et promissionem gratia;, quae est propria Novi Testamenli); hvarjemte i afseende på bigten Augsburgiska bekännelsen, enl. det exemplar, som till följd af Upsala mötes beslut från trycket utgick år 1593, lyder, som följer: ”Bekännelsen är icke heller i Guds församling aflagd. ”Ty Herrans Nattvard plägar icke utdelas, utan allenast dem ”sorn tillförene äro väl förhörde och aflöste, och folket undervi”ses och läres på det fliteligaste, att man skall tro Aflösningen ”sann vara. Om hvilket i förtiden platt intet är taladt. Folket ”varder ock lärdt, att Aflösningen bör mycket aktad och afhållen ”varda, förthy hon är Guds ord, och varder efter Guds befall - Den 19 December. 315 "liing förkunnad.
Samma Ledamot har åberopat såsom en del af innehafvarnes ägande-rätt att få betala sina räntor i dåligt mynt; men det är just den som är tvistig och sona torde vara svår att bevisa. Alla Handlingar, som hittills blifvit företedde, intyga blott, att en villkorlig förmån blifvit räntetagare beviljid, men som genom förändrade omständigheter tillfallit räntegifvarne. Denna händelse, detta omvända utslag innebär emot löntagarnc Den 3 Junii e. rni och Staten en orättvisa, som ej bör ännu längre fortfara, eller tagas till skäl för en ytterligare otillbörlig fördel för räntegifvarne Friherre Wrangel har yttrat, ttt Skåne i senare tider framför andra Landskap blifvit belastadt med utskylder. Om så är, så har det ock framför andra vunnit tillökning i folkmängd och välmåga. I alla fall böra väl de utskylder, som tillhöra grundskatten, icke undergå förändring, utan blifva beståndande, och de tillfälliga deremot, efter omständigheterna, jemkas. Skall bela Indelnings-Verket ramla , så får det icke rubbas, än på det ena, än på det andra sattet* jag inger ej, att något ytterligare hörande af vederbörande kan behöfvas, och tror det så mycket mindre, sedan jag hört den som inför Kongl. Maj:t är Föredragande af Skattläggningsärender i allmänhet, yttra, att sådant icke vore af nöden. Jag förnyar alltså min begäran om återremiss. Grefve von Rosen: Då flere Ledamöter ingått uti behandling af sjelfva ämnet, torde det tillåtas mig framställa den enskilta öfvertygelse, att i afseende på Bohus Län, talande skäl finnas för bifall till motionen. Jag förbigår att Bohus Läns Regemente är kanske det sämst lönta inom Svenska Arméen. När norra Bataillonen år 1781 satt af, vardén enda förmon som tillfiöt Kronan, att augmenterne drogo» in, hvilka icke gå öfver 9 a 10 R:dr.
Hrr ledamöter hysa den ringaste misstanke att någon sorts surprise kan vara i fråga; men ett plenum i e» m. till företagande af något annat än justeringar, sedan de begge utlysta valen försiggått på f. m., är stride stridande emot grundlagen och kunde blifva ett prsejndicat för den ena som den andra opinionens män att tillvägabringa surpriser, hvarföre jag äfven nödgas instämma med Frih. Gederström. Gr. Spens, Carl Gust.: Om jag ej orätt fattat den förklaring, som nyss gjordes, så vore frågan redan afgjord; hvarföre jag, som i denna händelse reserverar mig, endast förenar mig med föreg:de Hrr talare i denna fråga. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att iå förena mig med Frih. Cederström och Hr Lefren, reserverande mig emot beslutet. Hr Mu n ck af Rosenschöld, NilsRudolph: Jag anhåller alt få förena mig med Gr. Spens. Hr Westfelt, Nils: Äfven jag anhåller alt få förena mig med Frih, Cederström, Frih. Cederström, Thure: Jag anhåller också alt få förena mig med Frih. Cederström, Jacob. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då så många af R. o. Ad:s ledamöter ansåge, att en oriktighet skulle äga rum, om de mål, sorn på föredraga.listan äro uppförda, blefve för R. o. Ad. denna e. m. föredragna, skulle på e. m. i dag endast justeringar komma att äga rum samt sådana frågor, som kunde angå valen, och ville Hr Landtm, deremot kal la R. o. Ad. till plenum till i morgon e. m. Företogs val af sex revisorer för alt å R. ö. Ad:s vägnar deltaga uti den år 1843 inträffande revision af statsbancooch riksgis-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde. Frih. Hamilton, Hugo, Kammarherre .. 85 röster.
Detta stadgande synes Utsk. innebära en fingervisning, att i fråga om utlåning af Riksg:sKont:s medel desse Banker icke borde förbigås, och hade vid det tillfälle, jag nyss omnämnde eller då obligationer belånades i Riksg:sKont., det nu föreslagna stadgandet funnits i Itiksg:sKont:e reglemente, så hade Fullmäktige till nytta för landsorten men icke för Filialoch Privatbanker kunnat mera sprida penningarna. En talare har sagt, att om Utsk:s förslag är riktigt, hade det <18 Den 3 December f. m. bordt inflyta i Riksg:sKont:s reglemente. Häri har den värde talaren rätt under vanliga förhållanden, men då det för närv:de är en penningekris i landet, och man ansåg, att penninga/ne lättare och i större mängd kunna spridas öfver landet, om Fullmäktige få arbeta med fria händer, fann man lämpligast, att Fullmäktige erhålla sådan frihet innan Riksdagen afslutades för att i möjligaste måtto förekomma följderna af penningekrisen. En talare har äfven talat om den nytta för rörelsen som skulle upkomma deraf, att de ordinarie skatterne icke på en gång indrifvas. Äfven jag delar denna åsigt. Förslag i detta hänseende hafva äfven för några Riksdagar sedan blifvit framställde, men förkastades, emedan de ansågos medföra allt för mycket besvär för upbördsmännen. Detta är väl en sanning, men om R. St:r anslå medel till godtgörande af detta besvär, kan denna olägenhet undanrödjas och dessa medel blifva då ganska väl använda. Jag beböfver i sådant hänseende endast påpeka den af hvarje landtbrukare vunna erfarenhet, att vid upbördstiderne spanmålspriserne i allmänhet nedtryckas, och det vore i sanning väl, om man kunde undanrödja en sådan kapitalernes sammansnörpning vid en viss tid på året. Jag skulle således anse det ganska lyckligt, om Gr. Sparres förslag kunde vinna framgång, hvarföre, och då äfven jag gjort anmärkn. emot Utsk:s förslag, jag icke nu kan förorda ett bifall till detsamma. Att afsiå det, anser jag deremot högst otjenligt.
Men efter två dagar hade hon fått nog, det var en förbistrad, hednisk mat de lagade, den hvarken ville eller kunde hon besudla sin mage med. Hon bjöd till att förklara, hvarför hon icke kunde hafva den äran längre, men blef oförstådd. Med en gest och en axelryckning betecknade hon: » Jag går ». Och gick gjorde hon. Hon tog in på ett hotell i afvaktan på nå- got antagligt engagement, annonserade om den tid hon tog emot och fick genast besök. En lärd mans fru anhöll om den glädjen och förmånen att få henne i sitt h u s; nästan blygt berättade frun, att de hade blott ett barn, och att de ville göra henne minsta m ö j - liga besvär, mannen älskade sitt damm på böckerna, så i hans rum behöfde hon aldrig gå in. Ja, hon skulle tänka på saken och möjligen lämna svar vid tillfälle. Men till en bekant sade hon: » Den frun besöker jag då visst inte, hon kan sitta där och vänta, — simpelt folk. » ' Kom så en grosshandlarfru, hvars sätt mer behagade. Där gjorde hon visit, men o fasa, det var öfverdrag på möblerna! Dessutom redogjorde frun för, att hon icke älskade att få sina kläder borstade inne i salongen. » Borsta! » Hon hade då aldrig borstat någonstädes! Fruar nu för tiden ha då verkligen pretentioner: taga i deras otäcka paltor och få all möjlig smitta! En liten fin, nygift fru kom nästa dag på mottagningstiden och blef så imponerad af frökens öfverlägsenhet, att hon ansåg sig få en verklig skatt, om hon finge binda henne för åratal i sitt hem. Ett års ersättning på förhand var det minsta den lilla frun kunde erbjuda för de ovärderliga tjänster, hvaraf hon och hennes dyre make skulle komma i åtnjutande. Nu såg det då ut att arta sig för en stackars, värnlös flicka, som måste söka sitt uppehälle hos andra! Men frun hade underlåtit att beskrifva kokerskan. Med en smula estetiskt sinne kan väl hvar människa förstå, att man icke dagligen lefver tillsammans med en kvinna, som har en sådan näsa. Stor, potatisformad och oundviklig i alla vändningar framkallade den en hel dags tårefloder hos vår fröken, förtog sömn och aptit.
Erot 18*7 och /848. * Samt, 2 A/d. i häftet. 3 IS Slatssamt Altin. Bese.- och Ekon.-UIskollens Betänkande, N:o 5. gen eller någon klass deraf tillika uppbådas. Della inses tydligt, då man betraktar, alt en del af landet kan vara hotadt, men en annan ej, och att, serdeles under vissa tider af året, en längre lid skulle åtgå, innan beväringen från aflägse orter hunne till ett hotadt stalie ankomma. Deremot torde i fredstid den lättnad i bevärings-skyldigheten, efter Utskottens tanka, böra beredas, att endast första klassen af manskapet utgår till vapenöfning. Med afseende härå få Utskotten vördsamt hemställa, att Rikets Ständer dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att i fredstid till vapenöfning uppbådas endast de af beväringsmanskapet, sorn höra till första klassen, dels uttala det medgifvande, att, när Rikets försvar det påkallar, Kongl. Majit må ega uppbåda lill och med alla beväringsklasserne inom de landsorter, der Kongl. Majit pröfvar sådant nödigt, utan afseende på huruvida eller till huru stor del beväringen inom öfriga områden kallas till vapen. jule punkten. Innehållet af denna punkt gilla Utskotten, som anse det vara nödvändigt, att i en så aflägsen och från kommunikation med fasta landet stundom afstängd provins bibehålla den styrka, som samma provins eger, och sorn åtminstone kan förhindra en fientlig ströf-korps alt der intränga. Med anledning häraf få Utskotten tillstyrka, att den på Gottland antagna och upprättade allmänna beväring må i dess närvarande skick fortfara. Utskotlen öfvergå nu till Kongl. Majits förslag, i afseende å beväringsskyldighetens utgörande af dem, som äro anställde vid handelsflottan eller såsom machinister å ångfartyg. I afseende å desse personer synas andra grunder för beväringsskyldigheten göra sig gällande, än för dem, hvilka hafva sin sysselsättning och sitt arbete å landet.
stoc'—": ys hög:::a: 's . : .tUiiriKA BIBLIOTEK BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll vid Jjagtima Riksdagen i Stockholm arén USs8 och 1839. dfietfce gamlingen, Andra Afdelningen, innehallande SUilssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomiem. £1. Utskotts gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkande!!. fc Andra BasbEI, Första Häftet. Anm. Af Statsoch Banco-Utskottens gemensamma Utlåtanden igenfinnes en del uti 4:de Sami. usta Afd. under N:ne ga, loa, 107 och 10g, samt de öfrige, jemte Stats-, Bancom. fl. Utskotts gemensamma Utlåtanden, under serskild Nummerföljd, i 4:de Sami. 3:dje Afd. StatsBev.- Lags. Oec.-Uts/its Bet. Ankom till Exp. Utsk. d, 16 Oct. 1829. Betänkande, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för Legooch Salu-Sågars samt Valkoch Stampverks Beskattning, så väl som angående flera inom Biks-Stånden om Mjöloch Sågqvarnar samt deras beskattning väckta Motioner.
Motioner om ändring af 4 i underrättelserna till 1826 års Tulltaxa, blef, vid förnyad föredragning , i anledning af deremot gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitteradt, S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning,' Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N.-o 2, angående Friherre E. v. Saltzas Motioner om förbud emot införsel af3 eller tull å utländsk tvål , ull och ost. Från Vällofl* BorgareStåndet* S. D. Vid förnyad föredragning , biföl-’ los Siatssamt Allmänna Besvärs och Oeconomie Utskottens Utlåtanden, N:o 1, i anledning af väckt fråga om lindring i vissa onera , som för närvarande åligga MilitiasBosiällen , och N:o 2 , i anledning af gjord framställning örn Frosspatienters emottagande till vård och underhåll vid Allmänna Gar» nizous-Sjukhuset i Stockholm. S. D. Till justering upplästes ett af Ex-i peditions-Utskottet uppsatt förslag, N:o 48, till underdånig skrifvelse, angående gjoidl Prot. Utdrag deri ’l4 April 1829, 55 ansökning öra beviljande af fribets-ar från tiondes erläggande af Lowers Alunverk L Calmare Län m. rn., hvilket förslag återremitterades i anseende till irenne deruti fanne misskrifningar, nemligen : å y.e sidan, der det läses: ”alltså och då onödigt vore, att denna hamn blefve &c.”, i stället för denna lydelse, som är den rätta: ”alltså och då nödigt vore, att 8Cc,’f, å 6:te sidan emot slutet , der i förslaget förekomma : ”hvilken tionde för åren 1813 med 1814 utgjort 8Cc.”
R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 5 procents ränta, — inom Westerås och Upsala lån : för utdikning af sanka ängar, tillhörande byarne Bonna, Rotbrunna, Bogården samt Norrby inom Hernevi socken af Thorstuna härad, å 1,409 R:dr 25 öre; återbetalas jemte kronoutskylderna, 392: 60. inom Stora Kopparbergs län: för aftappning af Oranuoch Ofver-sjöarne samt ut dikningen af Wiganders och Haralds-myrerna inom Särna socken, ä 1,162 R:dr 50 öre; återbetalas jemte kronoutskylderna, 792: 80. » utdikningen af Romsäng s-myren inom Stora Tuna socken, å 600 R:dr; dito dito, 649: 19. 13,302,402: 78. 259: 98. 934: 79. 1,001: 98. 312: 81. 734: 11. 2,046: 20. 448: 36. 14,000: — 12,100: — 281: 16. / 699: 80. 601: 19. Transport: 10,225,497: 33. 13,335,823: 16. - 41 - Transport: 10,225,497: 33. i3,335,823; H,\ tor utdikningen at‘ Dalsjön, tyeltjern och Dalångs-myren inom Stora Tuna socken, a !