Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Brukets räkenskaper balanseras fortfarande det, vid 1856 års slut, såsom förskott till Wallman, bokförda belopp med B:ko R:dr 35,543: 20 sk. 3 rst. § 80. Berättelsens I enlighet med föreskriften i § 7 af Revisorernes Instruktion tryckning äro af denna berättelse två exemplar utskrifne, af Revisorerne m. m. undertecknade samt öfverlemnade, det ena under försegling till Riddarhus-arkivet, och det andra till Banko-Fullmägtige, för att till trycket befordras och, så fort sig göra låter, till allmänhetens kännedom med officiella tidningarne utdelas. § 81. Ansvarighet För ziffer-uppgifternes öfverensstämmelse med räkenskaperne för xi/fereller med de till Revisorerne aflemnade räkenskaps-sammandrag uppgifterne. är Revisorernes sekreterare ansvarig. Decharge. Fe mer än vanligt brydsamma financiella förhållanden, som inträffat under den tid, förevarande Revision omfattat, hafva hos Bankens Styrelse påkallat synnerlig omsorg och uppmärksamhet vid detta Verks förvaltning; och Revisorerne, som af den verkställda granskningen funnit, att Fullmägtige, med undantag af hvad här ofvan anmärkt blifvit, på ett nitiskt och förtjenstfullt sätt fullgjort det af Rikets Ständer dem anförtrodda vigtiga och ansvarsfulla uppdrag, få alltså hos Rikets Ständer tillstyrka, att Fullmägtige måtte undfå full decharge för Bankens förvaltning 95 till och med 1857 års utgång, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmägtige intill den IG Augusti detta år vidtagit och hvarför redovisning innefattas uti Fullmägtiges protokoll. Stockholm den 14 Oktober 1858. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: W. F. Tersmeden. C. G. Uggla. Rob. Montgomery Cederhielm. Pehr Ehrenheim. Fredr. Wrangel. På Högvörd. Preste-Ståndets vägnar: A. Bergman. J. Gellerstedt. J. P. I. Tellbom. Johan Ekstrand. L. Grönvall. Er. Lindberg.
En skärgårdsflotta kan icke mera begagnas nu som dä; vår skärgård har blifvit mycket minskad och kan, såsom jag yttrade i går, lättare och med mindre uppoffring af menniskor försvaras genom försänkningar och batterier samt i synnerhet genom ångfartyg, liela ideén af en roende [lotta med otäckta fartyg synes mig, i synnerhet sedan ångkraften blifvit vid sjöförsvar af alla andra nationer så allmänt använd, vara en föråldrad,idé; att medelst menniskoarmar vilja drifva fram ett fartyg, som mycket lättare kan framdrifvas medelst ånga, synes mig absurdt, äfvensom det slutligen förefaller mig obarmhertigt, att consumera beväringsynglingar i st. f. stenkol. Den som, likasom jag under 1808 års krig, har sett det elände, sorn under krigstid räder pä en skärgårdsflotta, den skal! visserligen bedja Gud bevara Riket och dess skärgårdsflotta från dylika olyckor. Alt en Ctskis-ledamot, som aldrig fört krig och hvars kunskap om flotta inskränker sig till sättet att flotta timmerstockar utför en Norrlands-elf, härutinnan kunnat irra sig, det finner jag möjligt; men till R. o. Ad. hyser jag det förtroende, att R. o. Ad. icke delar sådana åsigter. Utskis förslag att ingå i specialiteter och vilja fördela anslaget, synes mig till och med vara inconslitutionelt. Om ötsk. fortginge på denna väg, skulle det äfven finna sig befogadi, att föreslå huru arbetet skulle fördelas pä varfven och derigenom göra sig sjelf till varfs-amiral. Med all aktning och med allt förtroende för Utsk:s nautiska kunskap, tror jag likväl att i delta afseende en Chapman och en Carlsund m. II. vela mer än Utsk., och jag önskar sålunda, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, att denna punkt mätte till Etsk. återremitteras, samt att mitt yttrande i ämnet måtte fä åtfölja remissen. Hr Virgin: Jag har föga att tillägga till hvad Frih.
Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 148 (100m). — oin förliöjdt statsanslag till. I. 537. R. 538. Se vidare StatsUtskottets Memorial N:o 148 (100:o). — om löneförbättring för lärarepersonalen och anvisande af lön för en särskild religionslärare vid. I. 434 H. 435. Se vidare StatsUtskottets Memorial N:o 148 Instruktion för Rikets Ständers Justitie Ombudsman, om intagande deri af föreskrifter för honom, att egna uppmärksamhet åt Rättsskipningen inom Banko verket. I. K. 74. — för Justerare af mått och vigter d. 31 Januari 1855, om tillägg till 28 § uti. IV. B. 278, 448. V. 63, 138. A. 163, 164. 166, 168. U. 373, 417. — lör Landshöfdingarne, om förständigande för Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottet att yttra sig angående upphäfvande af eller nödig förklaring öfver densamma, såsom Justitie ombudsmannen till Rikets Ständer hemställt. II. 699, 704, 712. — lör Postmästare den 16 Februari 1707, oin tillägg till 12 punkten af. IV. B. (21, 126. A. 196. E. 211- — för Rikets Ständers Banko-Utskott vid nästa Riksdag, angående, XI. B. 394, 399. A. 410. — för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko
Öfiws %ttning från engelslcan af J. Rogh. Bled 4 illustrationer. I pappbcwd, pris 3 kr. Nybyggmnes lif för iner &amp; n hundra &amp; r sedan, i den del af Norra h e r i l c a som då vm &gt;the fm west 2 d. v. s. trakterna omkring Erie och Ontariosjöarna vid Niagma, &gt;det dånande vattnet, och öster om Ohio, skildras här på ett anslående och trovärdigt sätt. I en liten lroloni, belagen vid gränsen af indianterritoriet, är det ju naturligt, att tanken på de vilda grannarna standigt måste vara den främsta i allas sinnen. Från bolrens allra första sidn förberedes man på ett omsorgsfullt planlagdt anfall af de sex förbundna indianstai~mar, hvilka enligt förf. fordom gingo under det gemensamma namnet &gt;hokesers; men iclre förr an tio sidor fr&amp;n slutet komma planerna till verkställighet och Irrigstjutet upphiifves p&amp; allvar. Afsilrten har utan tvifvel varit att härigenom ölra spbningen, men den långa väntan på att det skall, blifvanågot af^, verkar snarare tröttande. Man är förf. tack skyldig för att läsaren sparas alla råa och: ohyggliga scener, så vanliga i en bok hvmest rödskinnen äro med. Här skildras indianerna sådana de verlrligen iiro och alltid torde ha varit, siisom en i yttre och inre afseenden för civilisationens välgnrningar oemottaglig ras, hvilken dkför ~rniste vika för den fram trängande högre kulturen. Språket k lifligt och själfva berättelsen i all sin enkelhet underhållando och iclre utan åtskilliga humoristislra detalje ?. Ett och annat uttryck såsom t. ex. dii en lurande indian liknas vid en » mänsklig tomahawk, lyftad till hugg)) eller det talas om neri blyplomb i, lräften », kan val vara mindre väl valdt, men siidant förekommer icke ofta.
Serafimer-ordens-gillets underdåniga framställning om anvisande af ett kreditiv eller förslagsanslag å 25,000 R:dr banko om året, att i mån af behof och mot redovisnings-skyldighet användas till hospitalsfondens understöd, har E. K. M:t, med afseende på de skäl, ordensgillet härvid åberopat, hos Rikets Ständer föreslagit, att förenämnda belopp matte för berörde ändamål, på de af ordensgillet uppgifna vilkor, anvisas; hvarförutan, beträffande slutligen 320 Expedilions-U Iskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 148. ordensgillets underdåniga hemställan om utverkande af Rikets Ständers bifall till eftergift eller afskrifning af 2:ne hospitalsfondens ofvan uppgifna skuldbelopp, E. K. M:t tillika framställt nådigt förslag, att dessa belopp måtte få afskrifvas. Rikets Ständer hafva åt detta maktpåliggande ärende egnat en noggrann uppmärksamhet; och vidkommande forst E. K.
Sångarens sätt att nyansera är ej franskt, hvilket är nödvändigt i denna musik, hans insatser i t. ex. de begge duetterna saknade mjukhet och noblesstonens hårdhet skadade verkan af flere detaljer, såsom berceu-sen, där organets ofördelaktiga sida ej ens af det vackra och känsliga föredraget kunde öfverskylas. Sandström och Lange stodo begge långt framom hr Botteros Lothario i musikaliskthänseende, ocb den senare kunde fullt mäta sig med honom i dramatiskt. Beundran for det utländska har väl nu som, förr spelat våra kritici ett spratt, då de förklarat hr Bottero i denna rol utan make. — Hr ödmann sjöng Wilhelm båttre än hr Lundmark, men den senare spelar rolen bättre, åtminstone de gladare sidorna, och fru Edlings Mignon var förträffligare än någonsin, en prestation utan like f. n. i Paris och Wien. Men fröken Karlsohns Philine lemnar mycket att önska trots den lediga strupfardigheten, och hr Rundberga Laértes är en mycket litet spirituel framställning. Något bättre var hr Henriksons Fredrik, trots dess genomgående simpelhet och en alldeles omotiverad, skäligen obehaglig nasaltons-lyx. Orkestern spelade bättre än vid senaste reprisen och operan i sin helhet gick bättre än på flera år. Efter dessa tvenne pére-noble-typer, Silva (Ernani) och Lothario (Mignon), föll det hr Bottero in att visa sig för om-vexlings skull som sjelfva — uhf Detta är ett farligt infall på en operascen, som egt verldens förnämsta Mefisto på sina tiljor under en tid af mer än två decennier. Anders Willman blef också långt ifrån fördunklad af Osvaldo Bottero, hvilkens förträfflighet som operasångare egentligen först af Stockholms välvilliga, mot utländingar artiga recensenter stälts på en ea öfvermåttan hög piedestal. Emellertid hade hr B. äfven i Faust mycket att bjuda sina åhörare på och fördunklade naturligtvis totalt de unga elever, som på senare tider tillåtits pröfva sina vingar i det mäktiga partiet.
var rådande, vida skild som närmast från det före vår tid men ej heller lik de ofta hänsynsskildringar, fattare af rent mensklig o c h — som många af våra nya f ö r - framställa.- Menniskan för tusen är menniska i dag så väl s o m år sedan o c h k o m m e r väl att så föro m o c k yttre förhållanden vexla från den ena tidsåldern gå äldsta in på. Jag medger gerna, att de ej äro till författare den andra. A f de allra o c h filosofer finnas j u tusensärdeles effektfulla, men de äro liffulla skildrintals episoder o c h uttryck, hvilka passa så förgar ur ett enkelt träffligt in äfven på oss, att man deraf tydligt egentligen på familjelif; — j a g tänker nu » Unga qvinnor » o c h dess fortser, att det ej är menniskan blott på den tiden, flickor ». utan menniskoslägtet i sin helhet, som åsyftas. vid nära 40 års ålder läser j a g dem m e d oförremnorna uppfattning bli, sig beklagades djupt i dagspressen och en fins qvar literaturriktning, i sättning samt » E n krona bland samling eller detta ämne nyligen förebrådde d e m, kan j a g ej det han kunde röra sig på glatt is, gick ner af ett försedan äro försvunna o c h ensom ett exempel på denna tids lösa otrolig grad. om folkundervisningens en det de fleste af vår tids känslosamma pjåsk, den gamle svai årefter i barndomen o c h man b ö r ej fören frisk redan nerationer dast — lefvat öfver t. o. m. nyttig. gäta, att namn o c h skola bevaras ännu många getas att regelbundet närvara. F å de vana dervid, männa bildningens syfte och mål. nom fl., hvilkas rapporterade i detta ögonblick en miste om att få veta herr Hadrians egna mängd m. hundraden fattare för länge stillasittande m e d t. e x.
1 ii för sels(ii 11 Riksmynt. 11: dr |öre. Fri. 1 skalp. i 50 Fri. 60 Fri. Fri. Fri. 1 skålp. — 7 1 skålp. — 3 1 skålp. 6 Fria. 1 skålp. - 2 Affall; se spillning. vid Klädesberedning; se Stoff. Aiguilletter; se Gulddragareoch Snörmakarearbeten; - Argentan eller Nysilfver; hänföres under metaller, sammansatta. Architektoniska arbeten; se Bildhuggeri-arbeten Arrac; se bränvin. Förslag till Tull-taxa. 487 Aska, rå, af träd uller andra vegetabilier pollvallad eller oraffinerad, äfvensom raffinerad eller calcinera d Askar och Dosor lullbehandlas lika med del ämne, arbetad), hvaraf de hufvudsakligen beslå: af sammansalla eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Assa förlida (Dyfvelsträck) Balsam, Kopaive-, Peruviansk och annan nativ (Flaskornas vigt inbegripen) Band: SilkessammetSiden-: under Ar 1858 under år 1859 från 18(50 års början Halfsiden Anm. Ingen skillnad i tull-afgiften göres om uti halfsidenband silket utgör blott en ringa beståndsdel. Baad: Andra slag, derunder inbegripna sådana, äfven af Silke, hvari Cautschuk, Gulla percha eller likartade ämnen •>'gå . Bark, alla ej specificerade slag Bast och Bastrep Bastmattor Beck oell Beckolja Ben: oarbetad!, alla slag, derunder inbegripna Tangentskifvor till så kallade Klaviaturer, klufvel, spjelkadt och sägadt Ben samt förmalda Ben eller s. k. Benmjöl arbetad!: Elfenoch Hvalrosslärider andra slag B en svart, Benkol eller Bister . ... Berberisrötter Bernsten, rå och oarbetad arbetad, oinfaltnd inlätlad med Guld eller Silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den; Qvantitet för Tullberiik - 1 skalp.
Riksgälds-kontoret fortfarande behöfva detta kreditiv, och Utskottet hemställer alltså: 27:o. att nämnde kreditiv må till enahanda belopp och under samma villkor, som hitintills, få af Riksgälds-kontoret intill nästa Riksdag, begagnas. b) Till manufakturernes och fabrikernes understöd är, jemnlikt 179 ■j i Banko-Reglementet, afsatt ett kreditiv af 1,500,000 R:dr, att hållas Kongl. Kommerce-Collegium tillhanda. lietta kreditiv, såsom än vidare behöfligt, 28:o. torde böra fortfarande, intill nästa Riksdag, få af Kongl. Kommerce-Kollegium bibehållas, under de derför nu stadgade villkor. e) I afseende på det, genom 180 § i Reglementet, Jern-Kontoret beviljade kreditiv å Banken, stort 600,000 R:dr Banko, har Utskottet, genom remiss från samtlige Riks Stånden, fått emottaga en af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer allåten Nådig Skrifvelse af den 6 nästlidne Augusti, deruti Kongl. Maj:t täckts i Wäder tillkännagifva, att, uti en till Kongl. Maj:t ingifven skrift, Bruks-Societetens innevarande år församlade ledamöter i underdånighet anmält, huruledes det kreditiv i Banken å 600,000 R:dr, som Rikets Ständer vid 1818 års och påföljande Riksdagar ställt till disposition af Fullmäktige i Jern-Kontöret, för att, efter stadgade grunder Bilt. till B. St.
Den politiska ställningen i Europa är hotande och faran äfven för vårt indragande i de förestående förvecklingarna är stor. Det är en barnslighet att slå bort all oro i detta hänseende med förklaringen att vi vilja ju lefva i fred med hela verlden och hafva derför heller ingenting att frukta. Alla folk utan undantag önska fred i närvarande tid, ty alla ha kommit till besinning om hvad kriget skall blifva nästa gång. Den franska chauvinismen har lagt sig, ropet på revanche har tystnat och såren från 1870 — 71 ärrat sig; det tyska öfvermodet från samma tid och skränet om att » tillintetgöra arffienden » har också lagt sig; man har till och med på delta håll fått sigte på en ny » arffiende », och Mickel drar in svansen. Trippel-alliansen, som aldrig varit ett folkens förbund, endast furstames ^ börjar knaka i fog-ningarne och håller kanske ej så länge ihop. Allt detta är goda tecken. Men samtidigt sprakar det här och der i Europa, och det finnes både inom och utom furstames krels otåliga ärelystnader på hvilka man aldrig kan vara säker och hvilka när som helst kunna antända verldsbranden. Och mot denna hjelper ingen assurans, lika litet som det tryggar att bo aflägset från den plats der elden torde utbryta, ty vinden kan kasta lågorna öfver både haf och berg. Allt hvad man kan göra är att hålla brandsegeln i ordning med nödig servis, men framför allt att icke samla något uppslag af explosiva ämnen och genom något konstladt luftdrag med flit åstadkomma en strömning som kan leda elden öfver till oss. Oförsigtiga yttranden hafva blifvit fälda, som födt den öfvertygelsen både inom och utom våra länder, att något slags familjefördrag blifvit afslutadt; det har druckits högtidliga skålar för den dag, då » Tysklands och Sveriges härar än en gång skulle stå vid hvarandras sida på slagfältet » och det har i ett annat skåltal försäkrats att vi nu kunna vara trygga » sedan Tysklands mäktige kejsare utgören del af vår krigsmakt » (såsom hedersamiral i vår flotta!
Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stallmästaregården för anläggande af en lastbrygga vid Brunnsviken; M 113, i anledning af väckt motion om kostnadsfri upplåtelse för den till ämnade jernvägen emellan södra stambanan och Landskrona af en viss del utaf Kronans omkring nämnda stad befintliga fästningsverk; och J\s 114, i anledning af väckt motion om annat sätt för utgörande af räntepersedel!) »hö» inom Wester-Norrlands län. S. D. Vid å nyo skedd föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden : M 120, i anledning af väckt motion, oro fullständigt omarbetande af taxan å afgifter lör transporter å Statens jernvägar, äfvensom 8f reglementet för trafiken å desamma; och M 121, i anledning of väckt motion, åsyftande Manufaktur-diskontinrättningens upphörande. Prot.-Uldrag den 17 Juni 1863. 428 S. D. Föredrogos ånyo och biföltos Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkande!): JM 30, i anledning af väckt motion om målskjutningars införande inom alla rikets socknar samt beväringsmanskapets förpligtande att deri deltaga, emot befrielse från vapenöfningar m. rn.; JM 31, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om tillägg uti 15 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna beväringen, dels enskilda motioner i ämnet; och JM 33, i anledning af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin. Frän Vallon. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats - Utskottets Utlåtanden: JM 104, i anledning af väckt motiou angående användandet af Kronans hus. Bifölls. JM 105, i anledning af Kongl.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf, uppläste följarde: Riksg.cont. upplifvades af Konung Gustaf III. Riket hade gäld, och som till en del representerades af myntsedlar; och R. St. sammanträdde icke periodiskt. Detta sistnämnda förhållande har upphört; riksgälden och dess myntsedlar försvinna snart. I den mån ny riksgälds bildande Den n Mars f. m. 59 icke ingår i Regeringens oell i R. Stts egna samfäldta uppsåt, skulle liiksg.contts lika snara försvinnande vara alt rationelt motse, om detta verk icke, tid efter arman, fått sig uppdragna åtskilliga af riksgälden oberoende drätsel-befattningar, hvilkas än ytterligare utsträckande är det som nu afses. Ja! det handlar ju om att bilda Riksgeont. till Rikets egentliga skattkammare. Åsidosättande nu de praktiska betraktelserna, önskade jag framställa principen sådan den i den öfriga representativa verlden går och gäller. Den binder visserligen ieke vår tankeledning. Men, när det handlar om alt vandra en alldeles egen väg för sig, är ju nyttigt alt veta, att man går allena. Dervid fordras ju mera betänklighet, än när man följer den allmänna stråten. Principen, den jag vill anföra, är, alt National-r epr es en talio ner alldeles intet böra administrera. Dels anses de genom sitt väsende oförmögna att göra det väl, dels för svaga de sig dervid sjelfva i utöfniugen af sitt egentliga kall. Till detta hörer hufvudsakligen deras domsrätt öfver administrationen; och all domsrätt, å ena sidan, förringas i den mån handlingen icke varit, å andra sidan, fri. Principen förskjuter således omedelbara controller, utöfvade emellan Representationens sammanträden, och förskjuter dem än mera i den mån de mungfalldigas och compliqueras; ty sålunda förlamas den summariska afgörande controllen, som genom vota uttalar sig, och utgör Representationens naturenliga och derföre principenliga makt. Härmed åsyftar jag nu icke våra statsrevisioner.
»Det är bara så förargligt att Walter skall göra sig till ett sådant ljus öfver alla andra», knotade Karl och lade sig åter ned på soffan. »Ja, låt det nu vara. Du lär inte sjelf vilja ha rum tillhopa med mig», sade Walter fogligare. »Nej, till intet pris.» »Ja hvad är det då att gräla om? — Nå, Marianne, hvad har du roat dig med efter Huldas bröllop?» »Jo – tänk du! – jag har valt ut ett präktigt piano, som skickats ut till Tomtö och som Börje redan betalt.» »Gratulerar! Nå – och vidare?» »Jag har bestält de mest förtjusande möbler till mitt arbetsrum och tagit ut tjocka, sköna gobelinstapeter. Nu gäller det bara att leta upp en matta i samma smak – matta öfver hela golfvet.» »Jo, jag kan tro att det blir stil! – Nå men säg: får du något umgämge? Marianne såg bedröfvad ut. »Nästan intet.» »Jag kunde tro det.» »Men jag får böcker och noter så många jag vill ha, och så reser jag naturligtvis hit in till staden emellanåt.» »Förstås – och mieux vaut seul que mal accompagné, – men det blir allt magert ändå.» Bakom tidningen sjöd Haqvins indignation. »Blir det magert? – när hon har en så snäll man, och hästar och kor och » Haqvin afbröts af ett klingande skratt. Det var Walter och Marianne. »Ja, Hacke är märkvärdig», sade Walter godmodigt, »han sitter i sjunde klass, och när man hör honom tala, kan man aldrig i verlden begripa hur han kommit dit.» »Jag har inte talat mig dit heller!» Hacke ville vara ond, men så kom han att draga på smilbandet, och så var det förgäfves att försöka mer. »Men ska’ Marianne gå och möta Börje, så är det allt tid nu», sade han i stället. Marianne såg på klockan och reste sig strax. »Nå, och hur skall det ställas med bröllopet?» frågade Walter. »Det blir frukost, och vi resa strax.» »Utrikes?» »Nej – till Tomtö.» Det sades icke mer, och Marianne gick för att taga ytterplaggen på.
Al. täcktes under riksdagens lopp i nåder bestämma liden för Dess och Dess Gemåls H. Al. Drottningens höga kröning. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. instämde i den af H. Ex. Hr Gr. De Geer gjorde framställning, och blef denna propos. af R. o. Ad, med starkt och enstämmigt ja besvarad. Derefter hemställde H. E.v. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla, att det blifvande Exp.Utsk. erhölle uppdrag, att författa den und. adress, deri R. St. anhålla, alt K. M. läcktes låta Sin och II. M. Drottningens kröning under riksdagens lopp för sig gå. Ropades ja. Hr v. Hartmansdorff, Aug.: Jag instämmer på det innerligaste i det förslag, som R. o. Ad. bifallit; men anser det vara olämpligt uppdraga åt Exp.Utsk. all författa en adress, som ännu icke är af samtlige RiksSt:n beslutad. Det rättaste torde väl vara att vänta till dess man inhemtat hvad de öfriga Stånden svara på R. o. Ad:s inbjudning, innan man ålägger Exp.Utsk. att tala å allas vägnar. I anledn. af Hr v. Hartmansdorfis framställning, fästade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, uppmärksamheten derpå, att R. o. Ad:s fattade beslut vore gällande endast såsom ett uttryck af det H. Ståndets metting, och att således, om de öfriga Riksson icke deruti instämde samt följaktligen icke uppdrogo åt Exp.Utsk. att författa adressen, R. o. Ad:s derom lättade beslut komme att blifva utan verkan. Hans Ex. H. Gr. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. bifölle, att Ståndets nyss beslutade inbjudning lill Bledståndeu finge dem meddelas genom en från R. o. Ad. afgående Deputation. Ropades ja. Härefter upplästes lill justering och godkändes följande: