Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då skulle naturligtvis den, sorn nu vill åtaga sig postföring emot vanlig skjutspenning, rätta sitt anbud efter betalningen för gästgifvarskjuts, väl vetande, alt Poststyrelsen icke hade annan utväg, än att I egagna gästgifvarskjuts; och således skulle alla beting blifva mycket dyra. Härvid förekommer dessutom äfven den omständighet, att då man har 58o posthemman, sorn äro skyldiga att skjutsa, skulle de entreprenörer, åt hvilka postens fortskaffände blefve uppdraget, så ofia nödgas ombytas, att K. M:s Bef:h:de blefve alldeles öfverhopade roed auetioner för detta ändamål; ty sådana beting kunna ej uppgöras på längre tid än 6 månader eller x år, med 3 måna ders uppsägningstid. Hvad resereglemente! och dess öfverseende beträffar, har redan Hr Danckwardt omnämnt, alt det år 1827 blifvit öfversedt och att således svårligen någon nedsättning i häst antalet kan äga rum. I händelse R. o. Ad. beslutar återremiss af detta betänk. anhåller jag, alt dessa anmärkningar måjfå återremissen åtfölja. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det har varit med ett särdeles obehag, jag erfarit, att den af Konungens rådgifvare, som har sig ålagd t att föredraga de ärender, hvilka jemväl omfatta ifrågavar. ämne, synts misströsta att komma till någon bättre ordning med detta för landet tryckande besvär. Det har äfven varit oväntadt, alt denne aktade embetsman icke fästat det verkligen magtpåliggande afseende på denna fråga, som jag trott mig kunna förmoda hos en person med hans yana vid alfärer och arbetsdrift, och det har förvånat mig »56 Den iG Augusti e. m. att af honom hora yttras, att frågan vore af den mindre vigt, att den ej borde angripas med så mycken kraft, sorn fordras för att åstadkomma en verklig reform. Denne värde ledamot har bestridt, att målningen af de olyckor, som åtfölja skjutsningen, vore sann, eller sagt, att Utsk. afmålat dem med för starka färger.
Man säger deremot, att, då skogarne ej kunna vårdas, gifves ej annat sätt att dem begagna; och erfarenheten talar så mycket för den tankan, att jag torde böra gifva vika derför 3 men jag har dock trott mig böra framställa de betänkligheter, som hafva förefallit mig tala emot försäljning3 och jag kan ej neka, att jag, för min del, hade högeligen önskat, att vi fått lemna åt våra söner allt hvad vi emottagit af våra fäder* Friherre Cederström, Jacob: Förevarande Betänkande har i tvenne afseenden ett stort inflytande på Statens välmåga, icke blott för ögonblicket, utan ock för framtiden. Meningen är alldeles icke, att genom försäljning af Krono-skogarne draga en ögonblicklig vinst, utan deremot att föröka Statens årliga räntor, och Statens utgifter minskas derigenom äfven, väl, i den nion Jägeri-betjeningen indragesx Hos mig har således icke uppstått någon betänklighet, att gilla Utskottets Betänkande, utom i afseende å det särskilta undantag, som för skogarne i Norra delen af Riket blifvit föreslagit3 men då frågan derom blifvit öfver - Ridd, 0, Ad. Prat. VI. B. II, Afd. 79, 8o. 626 Den 25 Maji. lemnad till Kongl. Maj t, samt jag icke tviflar, att ju den noggrannaste undersökning lärer komma att föregå det beslut Kongl Maj:t kan finna för godt att meddela, anser jag mig icke böra tveka, att anhålla om proposition till bii fall å Utskottets Betänkande. Hans Excellence Henr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af StåtsUtskottets Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo och gillades Bevillningsutskottets under N-o 20 afgifne, samt den 25 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes meddeldte Betänkande, angående postinrättningen, och de deraf till Statsverket inflytande inkomster.
Enligt den icke fullständiga uppgiften i Kongl. Majits nådiga Proposition till Rikets Ständer den 24 Oktober sistlidet år, angående kurhusafgiften, hade den i hela riket år 1860 uppgått till ungefär lika belopp; och har motionären på grund häraf föreslagit, att af statsmedlen ett belopp af 50 Ridr för hvarje jemnt tusendetal af hela befolkningen inom hvarje län eller kurhusdislrikt måtte ställas till de respektive Lasaretts-direktionernas förfogande att af dem användas til! beredande af kostnadsfri sjukvård för fattige sjuka vid länens offentliga sjukhus; och b) af Riks» 46 Stat-Utskottets Utlåtande Nio 13!). (Fortsättning,) dagsfullmägtigen A. Söderholtz från Södermanlands län, hvilken, under anförande, hurusom i äldre tider ett rikt doneradt sjukhus funnits i Strengnäs, men att detta på 1780-talet blifvit försåldt och köpeskillingen jemte årsinkomsterna af dit donerade hemman, anslagna till Nyköpings hospital, dit de fortfarande inflöte, uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 429) fästat uppmärksamheten å de olägenheter, som genom denna sjukhusets förflyttning uppkommit för Åkers och Selebo härader, då, till följd af det långa afståridet från Nyköping (af 8 till 10 mils längd) mången sjuk hindrades att begagna sig af den läkarevård, som å dervarande lasarett kunde erhållas. Väl hade häradernas innebyggare nu börjat samla en fond till ett blifvande sjukhus i Strengnäs, men dessa medel uppginge icke till 1,000 K:dr och utan statsbidrag kunde derstädes, enligt motionärens tanke, något ändamålsenligt sjukhus ej uppföras, hvadan motionären anhållit, att Rikets Ständer för anläggning af ett sjukhus i sistnämnda stad, måtte bevilja ett statsanslag för en gång af 20,000 R:dr.
Ståts-Utskottets Utlåtande N -o 21#. ner Utskottet icke här påkalla något svar, enär, på sätt Utskottet redas j förra Betänkandet yttrat, Slals-Utskoltet i detta ämne kommer att afgifva gemensamt Utlåtande med Allmänna Besvärs» oeh Oeeonomie-Utskottet. 17:0 Angående Tull-Verket. Utskottet får nu till Besvarande först upptaga den inom Ridderska» pet och Adeln af Friherre Lagerheim, El., samt Herr Grundelstjerna, A. IV., och inom Borgare-Ståndet af Herrar Santesson, Arnberg och Rydin yttrade åsigt, att Tull-Verket hör fortfarande erlägga postporto för dess brefvexling, och det i Tull-Verkets Stat gjorda afdraget för porto-afgifterne med i5,ooo R:dr således icke ega rum; till grund för: hvilken åsigt Friherre Lagerheim samt Herr Grundelstjerna hufvudsakligen anfort: att öfverskottet i Postinkomsten emot de kände utgifterne icke utgjorde mera än omkring 6,5oo R:dr; alt ibland inkomsterne då voro beräknade, så väl Tull-Verkets postporto, med omkring 1 &,000 R:dr, sorn livad Numer-Lotteriet årligen lemnat, eller omkring 7,000 R:dr; alt, om dessa sammanräknade 22,000 R:dr afdragas, ej allenast tillgång skulls saknas för nödige, i utgills-ealculen ej upptagne ytterligare förbättringar i Postcommunieationen, utan äfven brist uppkomma; att Tull-Verkets bidrag sålunda ej kunde undvaras, och att något skäl lill förändring i gällande förhållanden med detta Verks brefvexling ieke nu mera än förr idrefunnes, helst Tull-Verket, lika med flera andra publika Verk, såsom Banken, Wadstena Krigsmanshus-Cassa 0. s. v., vore försedt med egen fond.
Jag beder för allt hwad heligt är, uraktläten icke detta Edert rätta åliggande som leder rakt til wälet, för at famla efter irrblosi, hwilka kunna påskynda wär ofärd, ädraga osi hemmanwarande Medbröders billiga misinöje. Lätom osi ej genom fortfarande brådska förwärra det onda. Wi hafwa i hopp om en snarare fred, nästan utan besinnande antagit en Grundlag, hwarö flera brister wi redan bafwa funnit, utan at mig wetterligen, wi nalkats ett steg närmare wälet. Aktom ost för flera misitag, eller för de steg, som afwika frän den wäg wi önsta gä. Thronfoljden är den allra wigtigaste och farligaste fråga, wi under detta Riksmöte hafwa at afgöra: Pä Len beror Rikets fall eller uprättelse, allman förstörelse eller inbördes lugn. Den fordrar säledes en läng besinnings-tid. Nägra mänaders upstof kan alldrig blifwa sä farlkgt, som ett decisift afgörande. Af alla besia nu af mig anförda skäl, oagtadt den fasta och fulla föresatts jag äger e.t wär Nädige Konung icke aspftar annat än sina undersätareö sällhet och wal, och dä jag mäste tala efter den öfwertygelse och kännedom jag äger, icke ester andras, hwilket är hwarje Riksdagsmans owilkorliga pligt: sä nödgas jag, för at freda mitt samwete, yrka at Thronföljden icke mätte företagas förr, än mot Riksdagens stut, dock innan Riksens Ständer ätstiljas. Dä, men ej förr, synes mig at stunden är inne til at wälja Den 18 Dull'!. Z09 wälja dcn som skall styra landet, i fall Försynen skulle straffa ost, innan Riksens Ständer om ftin ar härefter äter samlas , med at hädankalla wär wördade, wär älskade Konung, wär Befriare.
Följden blir naturligtvis, att han kommer att stå alldeles främmande för religion och sedlighet, och deraf hafva upkommit ganska många missförhållanden och svårigheter, hvilka det. är högst af nöden att afhjelpa. Jag får på dessa grunder föreslå ali R. o. Ad. måtte, med förkastande af Utsk:s förslag, helt enkelt omändra det till följande lydelse: »att R. St. måtte till K. M. ingå med underd. anhållan, att lämpliga föreskrifter må meddelas för beredande af religionsoch sedlighetsvård åt den personal, som användes vid de arbeten af större omfång, hvilka utföras antingen af Statens bolag eller af enskilda personer.» — Jag har här hört en ung talare inblanda uti denna fråga, främmande ämnen: han har vidrört polis-författn:r o. s. v. Detta är en sak för sig. Jag har redan anfört, huru en arbetare kan af Sockennämnden begära ett intyg på att han vill begifva sig dit eller elif; men derför behöfver han icke upvisa detsamma för Presterskapet. Motionären har åsyftat att arbetaren, innan han begifver sig från hemorten, borde vara skyldig medtaga ett betyg från Pastorn öfver sitt sedliga förhållande, sin ställning inom kyrkan o. s. v., och det var detta betyg han skulle åläggas upvisa inför Pastor i den församling dit han begifver sig. hvarigenom denna församlings Pastor blir i tillfälle att närmare följa hans conduit. Hr Estenberg, Carl Christian: Denna fråga har redau. gått 3:ne steg framåt. Det första steget togs af Biskop Fahlcrantz genom att uttala en princip, som troligen ingen, den der 356 De ii 11 Febrnari. gör något afseende på arbetsmanskaps själavård, kan förneka vara riktig; ty om alla öfriga församlingar förses med själasörjare, men deremot de församlingar af arbetare, som inom dessa upstå. och hvilka kunna blifva ganska stora, lemnäs helt och hållet åt sig sjelfva, måste hvar och cn erkänna att detta vore ganska prineiplöst och orättvist förfaret.
Utskottens yttrande (pag. 11) i anledning af 26 §. 4 morn. uti det vid Utlåtandet N:o 5 fogade förslag till författning i ämnet, alt nemligen frågan om pann-egares skyldighet att betala arfvode för förseglings-bestyret, såsom varande genom Tre Riks-Stånds beslut afgjord, icke påkallar någon annan åtgärd från Utskottens sida än en anmälan, blef af Ståndet återremitteradtj, med den anmärkning, att Ståndet anser samma fråga böra behandlas i enlighet med 71 §. Regerings-formen, samt att Utskotten således hör, äfven i afseende på denna punkt, föreslå propositioner lill votering i Förstärkt Statsutskott. Ståndet ajslog Utskottens hemställan så väl (pag. 13) om antagande af den utaf Preste-Ståndet beslutade beskaltnings-tariff, som ock (pag. 16) om deltagande uti de öfrige Riks-Ståndens beslut angående Bränvinsbränningsafgifters erläggande förskottsvis. Hvaremot Ståndet fann för godt att godkänna och antaga hvad Utskotten för öfrigt i Memorial N:o 12 hemställt och föreslagit. Prot. TJtdr. d. l3 Mars 184+. S. D. Vid förnyad föredragning afslogs en från Högvörd.
Frågan är redan i Utskottet afgjord och utarbetad; men i afvaktanaf denna proposition har Betänkandet icke blifvit expedieradt. Jag tviflar dock, att priset kan nedsättas, men tror mål ända, att den genom bristande förmåga till återbetalning möjligen upkommande brist kan ersättas genom anvisning af den serskilda vinst Staten erhållit af Tullmedlen för denna Spannemål: en inkomst, som gerna kan fylla den förlust, som hos någre individer kan upkomma. Det har sedan blifvit yttradt af Herr Hjerta, att Utskottet skulle undersöka orsaken, hvarföre icke Rikets Ständers vilkor för Creditivets användande blifvit iakttagna. Jag får tillkännagifva, att ett Utskott icke är den auctoritet, som laglikmätigt kan företaga en sådan undersökning; det är i annan väg sådan skall ske. Men ehvad der - Den g Mars e. m. 53 vid förefallit, lärer det iclte bero pä Rikets Ständer att förordna, att Embetsman skola ersätta skillnaden. En sådan rätt hafva, enligt Grundlagen, Sveriges Ständer aldrig ägt; de äga den icke heller nu. I afseende på frågan, om det är nyttigare att bilda Districtseller SockneMagaziner, tror jag de sednare vara vida förmånligare. I fortsättning af hvad jag nyss hade äran anföra, vill jag slutligen blott förnya den erinran, att allt det, som är ämnadt till utsäde, hör vara skildt från det, sorn är afsatt till brödföda. Herr Tham: Det torde tillåtas mig få {>åminna, att jag icke är den, som påkalat någon hjelp för Skaraborgs Län. Detta har skett af andra personer; hvaribland sådane, som ho i den del af Länet, som är i trångmål; jag åter hor i den del, der detta trångmål icke finnes, och jag bekänner öppet, att jag tror denna del skall kunna betala utan afkortning och utan att innevånarne blifva förstörda. Det är också derföre jag icke kunnat förena mig uti de gjorda ansökningarne, ehuru dertill uprnanad, då de trakter, hvarest jag hor, deraf icke* äro i behof. Men jag billigar ganska mycket Länets Styresmans ansökning till Konungen.
Rcvisorerne kafva fästat sin uppmärksamhet dervid, att, ehuru Läns-Styrelserne, med riktig kännedom om tillståndet inom orterne, böra, om än tillfälliga händelser i någon mohn förändra förkållanderne, kunna någorlunda beräkna invånarnes behof af Spannemålsundsättning, ett sådant missförhållande i afseende på den nu ifrågavarande undsättningen likväl visat sig, att för detta Län 4o0 Tunnor Korn ansetts bcliöflige, men endast 40 Tunnor deraf begagnats, hvilket skolat utmärka, att något allmänt understöd icke här varit af nöden. Detta instämmer också med verkliga förhållandet. 1826 års skörd här i Länet var, enligt de Berättelser derom, som till Eders Kongl. Maj:t och Rikets StatsContoir afgåfvos, ehuru ej ymnig, dock till beskaffenhet god och lill afkastningen medelmåttig, och gaf visserligen ej anledning till någon underdånig hemställan om Spannemåls-understöd, i hvilket afseende hvarken det för sådant ändamål lyftade Creditiv af en Million Riksdaler eller någre försträckningar från Allmänna MagazinsFondcn härifrån tillitades. Då likväl en ovanlig afsändning af säd, så väl ifrån KronoMagazinet, som ifrån enskilda förråder, till södra orterne, om hösten år 1826, i förening med höga Spannemålspriser å desse orter, vållade både minskad tillgång och stegrade priser äfven här, fann jag mig, af nödig omtanka för den fattiga och behöfvande, och af fruktan att de enskilda Speculanler, som gjort uppköp af Spannemål, skulle, i saknad af all täflan om afsättningen, till våhren, alltför mycket uppstegra densamma, föranlåten, att lill Eders Kongl. Maj:t göra den underdåniga hemställan, som i afskrift liärhos underdånigst bifogas, ej om Spannemålsunderstöd eller försträckning till Länets innevånare, utan att i två månaders tid få ifrån KronoMagazinet härstädes, emot contant betalning, försälja 4o0 Tunnor Korn för Länets ( 10 ) Markegångspris med tilläggaf forssellön, eller 8 R:dr Banco Tunnan.
Staten bör efterskänka sin rättighet att af häradsboerne i detta hänseende erhålla det biträde, som kan dem lagligen åligga. Rikets Ständer anse derföre billigt, att, om Staten åtager sig alt utan häradsboernes betungande helt och hållet bekosta ifrågavarande brobyggnad och vägomläggning, Slaten åtminstone för ali framlid bör frikännas ej mindre frän skyldighet att underhålla samma bro och väg samt att framdeles ombygga bron, hvilken skyldighet bör af häradsboerne, utan rättighet att uppbära bropenningar, fullgöras, än ock från skyldigheten att underhålla gamla bron; hvadan, och derest häradsboerne, ånyo hörde, skulle underdraga sig alt godvilligt åtaga sig ansvarighet för nya brons och vägens underhåll samt brons framtida nybyggnad, Rikets Ständer anse, att rättegång bör mot dem anhängiggöras, för att utröna om och i hvad mån de hafva skyldighet att deltaga i kostnaderna för den nu ifråsakommande brobyggnaden och vägomläggningen saint ansvara för brons och vägens framtida underhåll. På alla dessa skäl hafva Rikets Ständer ansett sig böra, med bifall till hvad E. K. Majit uti ofvanberörda nådiga Proposition äskat, till E. K. Majits disposition anvisa en summa af Femtiotvå lusen Etthundra Ridr, att användas för att på lämpligt ställe i trakten af Nyqvarn öfver Sagån uppföra en bro af jern samt verkställa deraf påkallad omläggning af allmänna landsvägen ; börande, innan brobyggnadsarbetet påbörjas, vederbörande bäradsboer i laga ordning höras, huruvida de medgifva, alt Staten, sedan den nya bron och väganläggningen blifvit, i enlighet med i nåder fastställd plan, fullbordade, afsynade och godkände, för all framtid frikännes ej mindre från skyldig heten - Expeditions-Utskottets Fersing tilt undérd. Skrifvelse, N:o •175.
N:o 98. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ på 12 på dagen. In fidem protocolli Albert Munck. Lördagen den 22 Augusti 1857. Plenum kl. I e. m. Justerades 7 prot:s-utdr. för d. 19 dennes samt pleni-prot. för d. 6 sistl. Juli e. m. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsk:s d. 15 och 19 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 16, i ani. af väckt motion om nedsättande af en Komité för utarbetande af förslag till ordnande af allmänna helsovården. I sammanhang härmed föredrogs jemväl ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot:sutdr. N:o 330, innehållande inbjudning till de öfriga RiksSt:n att förena sig i BorgareStis i afseende på ifrågav:de Utlåt, fattade beslut, att R. St:r måtte i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det K. M. må täckas updraga åt sakkunnige män, att, sedan de ang:de helsovården nu gällande polis-stadganden blifvit öfversedde, afgifva underd. förslag till de förändrade eller fullständigare föreskrifter härom, som af omständigheterne finnas påkallade, äfvensom att i de delar af helsovården, som icke egna sig för lagstiftning, utarbeta en lättfattlig afhandling, innehållande för ändamålet lämpade anvisningar och råd åt allmänheten, samt att K. M., sedan berörde updrag blifvit fullgjordt, ville i ämnet aflåta Nåd. Propos. till R. St:r samt låta offentliggöra och bland allmänheten sprida den särskildt utarbetade afhandlingen i ämnet. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då det sammansatta Utsk. an sett sig, på grund af min i ämnet väckta motion, böra föreslå R. St:r att uti en underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det K.
Icke allenast gränsorna för blifvande inegoskiften få derigenom en i högsta grad oregelbunden form, utan dessa skiften afskära helt och hållet de mellanliggande beteshagarna, som icke sällan tillhöra andra delegare i skifteslaget, hvarigenom det blifver omöjligt att genom odlingar eller inhägnader gifva skiftena en för brukning och afhägnad tjenlig form och de verkställda skiftena, som äro afsedda för beredande af egornas sammandragning och deraf följande lättnad i häfden, åstadkomma derigenom just motsatsen af hvad dermed åsyftas. På grund häraf och lill förekommande af dessa olägenheter får jag föreslå: att sådana skogbevuxna betesmarker, som äro dugliga till odling, och belägna mellan inegorna samt ligga till hinder för ett reguliert, redigt och be - 492 Motioner t Bonde-Ståndet 1862. N:o 317. qvåmt skifte, icke måtte, med tillämpning af punkten c) i Kongl. Kungörelsen den 15 Juli 1859, uteslutas från delning och att en rättelse i berörda Kongl. Kungörelse för sådant ändamål måtte vidtagas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Olaus Svebilius, från Gotland. Af Olof Nilsson från Westerbottens län, om statsanslag för åtgärder till förekommande af Umeå elfs utskärningar vid Ytterhiske i Ume socken. Redan från äldre tider har Umeå eif under sitt lopp åstadkommit utskärningar å flere af de ställen af stränderna, der jordmånen varit mera lös. Utskärningarne hafva dock på intet ställe varit så stora, och de derigenom uppkommande förluster för de invid stränderne boende jordegarne så hardt drabbande, som för Ytterhiske byamän.
Du tycker kanske, att det var okvinligt, och de flesta skulle kanske tycka detsamma, men jag tyckte det var vackert, hon var så ond, så att ögonen gnistrade och läpparne darrade, så ond och så vacker, ja, en smula komiskt var det nu också, för pojklymmeln var så öfverraskad, att han bara stod där med hukad rygg och tog emot, och tysta voro de båda två, det var det som var det mest komiska. » Så, du var olyckligt kär! » » Ja, ser du, för hon var alldeles densamma gent emot mig som förut, så förtvifladt kamratlik, och det blef för mig en alldeles olidlig pina. Hon blef för mig som en dubbelmänniska, for den andra, den goda vännen, kamraten, den var alldeles borta, eller den trängde sig fram, så snart jag var tillsammans med henne, och hånade mig, slog kallt vatten öfver mig, kom alla de heta orden, som jag gått och fantiserat upp i ensamheten, att stocka sig i halsen på mig och gjorde mig tafatt, förvirrad, kom mig att skämmas. Åh, hvad jag hatade hennes handslag och hennes klara, öppna blick och hennes sätt att säga » du ». Jag började till slut rent att undvika henne för att i ensamheten åtminstone ega henne helt och ostördt, henne, kvinnan, som jag älskade, som jag icke alls kände så väl, men som jag längtade att känna, eröfra, göra till min. Så gick sommaren och hösten, och det blef icke bättre, snarare sämre. Väl hundrade gånger fattade jag det beslutet att tala rent ut, säga henne, hur det var fatt med mig, och så hellre taga emot ett afsked på grått papper än fortfara att lefva detta eländiga dubbellif. Men när jag så träffade henne och hon räckte mig handen och frågade: hur mår du? så svarade jag: jo, jag tackar, mycket bra! och så blef det ingenting af, så iklädde jag mig den gode vännens skepnad igen, och den gick jag och spökade i, ända tills jag sagt farväl Så släppte hon plötsligt både pojken och piskan, hon hade fått syn på mig. Åh, herre gud, hvad hon rodnade. Röd var hon förut, men det var ett intet, mot hvad hon nu blef.
"Oaktadt Constitutions-Utskottet medgifvit sina Ledamöter obegränsad reservationsrätt, anser jag Landtmarskalk eller Talmän icke kunna grundlagsenligen till öfverläggning och beslut framställa Herr Cederschiölds förslag till proposition för afslag, hvilket grundlags-enligt först vid påföljande Riksdag kan ske." N:o 84- Ankom till Exp.-Utsk. den og Januari! i835. Memorial, med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom, 56 Regerings-Formen, samt jemkning i dess 81 äfvensom 1 2g <Sk Riksdags-Ordningen. Länge hade Constitutions-Utskottet önskat att se bilagda de vid nästlidna Riksdag började och, under den nu påstående, fortsatta stridigheter om formen för beredningen af grundlags-ändrings-förslag, — stridigheter, sorn egentligen härrört från olika begrepp om rätta tillämpningen af senare momentet i Regerings-Formens 56 jemfördt med 81 §. af samma Grundlag; och Utskottet har således utan betänklighet omfattat en härtill erbjuden anledning, i den inom Utskottet af en dess Ledamot gjorda motion om ändring af förstnämnde moment och dettas öfverflyttning till 81 §. med jemkningar dessutom, ej mindre i si stberörda §., äu i 29 §. Riksdags-Ordningen. Tviste-frågan, redan utförligen och mångsidigt afhandlad samt nästan till obehag uttömd, skiljer sig i tvänne delar, rörande Riks-Ståndens förmenta rättighet att icke blott förkasta en grundlagsändring vid samma Riksdag, hvarunder hon blifvit framställd, utan och anmärkningsvis uppgifva nya och rakt motsatta förslag. I ena fallet har man, emot bokstafliga lydelsen, förklarat meningen af ordet "besluta” med J’besluta till antagande;” i det andra har man, vid sidan af (örbudet mot grundlags-frågors väckande i Plena, yrkat den mest utsträckta fri - Gonslitulions-Vtskotlets Memorial N:o <?4- 3 iiet att utom förslaget göra anmärkningar, och Conslitutions-Utskoltels pligt alt inrymma dem alla, både i sammanjemkningen och i omröstnings propositionerna.