Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
November >8n angående rätta förståndet af 4ide tz. uti Kongl. Förordningen af den 28:de Junii 1798, om Lagsökning emot Löftesman. Da denna förklaring instämmer med ordalvdelsen och ordaförstandet af 17^8 ars Förordning, och tillika fredar en längifware, frän möjcliga chieaner af en Löftesman, som naturligtwis, med förutsättande af möjeligen inträffande betalnings - answar, iklädt sig Löftesmanna» förbindelsen och hwars rättighet, att, pä grund af uraktlåtne formaliteter, undandraga sig uppfyllandet af en sadan förbindelse, således mätte wara wida mindre, än Längifwarens ratt, som pä god tro antagit Löfresmannens namn säfvm säkerhet, att fä svrmalueterne sig till godo, synes äfwen nämde förklaring böra dlifwa beståndande. I anledning af denna förklaring har Herr Ju, stiti-e» Ombudsmannen ansett böra, dels närmare utwecklas och bestämmas än hittills skett, och dels stadgas, i:o "Huruwida fordrings-ägare sin rätt ' emot Löftesmannen förwarat genom stämning till "Under-Domstol. — 2:0
St. beslutat, att hålla öppet att framdeles pröfva, och de hafva alldeles ej förbehållit sig någon pröfningsrätt, huruvida dessa räntor skola qvarstå i budgeten eller ej, hvilken, sak redan är afgjord. Här är blott frågan, som jag ännu en gång upprepar, om till hvad värde de skola bestämmas, —- Man måste noga hetrakta ordalagen i deras helhet, och, ej stympa dem, om man vill framföra en bevisning som i betänk, eger grund för sig.. Hr Sandströmer:. Jag anhåller alt få återföra frågan i det skick, hvaruti den först framställdes. — Utsk. hur uppställt en voter:s-propos. , hvaremot Hr von Hartmansdorff uppträder med påstående, att den skulle rubba ett af R. St. redan fattadt. beslut. Det mäste således tillhöra Hr von Hartmansdorff att bevisa, att R. St. skulle hafva fattat beslut i denna fråga. En sådan bevisning torde vara något svår att genomföra. Här är sagdt, att ordinarie räntan är upptagen i inkomstbe länk. Ja väl förekommer den der, men jag har redan förut nämnt, alt Fahlu kungsgårdshjelp ej. deruti specielt förekommer; ty gjorde den det, så kunde ej vidare fråga uppstå om denna inkomsttitel. Här är blott fråga om att denna serskilda del af ordinarie räntan skall försvinna, och då denna räntas belopp ej är fastställd -— ty det lärer val blifva svårt för Hr von Hartmansdorff och andre att bevisa motsatsen — så kan naturligtvis beslut med afseende derå, eller beloppet fattas, och sålunda kan ett föregående beslut ej. åberopas såsom hinder för denna frågas afgörande eller såsom ett skäl alt neka propos. på bifall dertill. — För öfrigt föreställer jag. 408 Den 23 September e. m. mig att vi ej behöfva länge tvista om den saken; ty, derest ett beslut redan förut skulle vara fattadt, som lägger hinder i vägen för R. o. Ad. alt pröfva förevande fråga, lärer Hr Gr. o. Landtm, icke underlåta att förklara propos. derå ej kunna framställas. Hr Printzensköld:
I detta afseende förtjenar hr Halléns inöfningssätt att bilda skola, ty hos Musikföreningen har man ibland sett hur för myoken artighet och skonsamhet icke aflöpt till damkörernas båtnad. Slutnumret af Heise var präktigt och pikant Två dar eftei kom Musikföreningen med repris af sin cheval de bataille: Faust, der nu fru Edling verket till fromma återtagit Margareta och hr Strandberg blifvit Faust I öfrigt som förr, undantagandes att herrkören var litet ostyrig. Några opera-konster fatiguerades. Aj! » Gefundnes fressen » för —! Hk! Svenska teatern, som hedrat sig med en repri * af Henri Ribers i denna tidskrift förut omnämnda lilla opera » Hr Benoitspapiljotter » har sedan dess mindre hedrat sig genom att bjuda på musikaliska ande-prestationer af gräsligaste sort Dessa andar ▼oro hörbarligen chineser, ooh hade de tre resande mandarinerna, som i sommar besökt Sverge, varit tillstädes är det möjligt de blifvit hänförda. Låt vara att engelsmännen ej äro några englar i musik, men denna engelska miss — af den gifta sorten — öfVergick allt hvad man kunde tänka sig. Dock det är ej så godt när man spelar med — benet. I utlandet ha vi hört trollkarlar på samma sätt frambringa melodiska stycken, men så skicklig var väl ej den ogifta frun. Men så skicklig var hon dock, att hon kunde fä halfva vårt naiva godtrogna Stockholm att springa till henne för att se — Gröna huset, en konst gammal som gatan, mångdubbelt skickligare här i staden utförd af en svärm trollkarlar och — qvinnor, för att ej tala om privatkretsar, der konsten, hvartill material fås i hvaije leksakshandel, i vår åsyn utförts långt bättre. Det var rätt komiskt att se — detta väsen för ingenting och ännu mer den gifta frökens beteende mot vår beskedliga allmänhet, ett beteende som i komisk hänsynslöshet torde söka sin like, och som säkert förskaffat missen med hennes männer mer än en glad stund.
Ridderskopel och Adeln att till alla delar instämma i det B stu', hwarr der Hederrvärda Bonde-Srandrt inbiudil de öfrige respsctive Skänden att sig förmå, att, med irUkor af alla Med-Srändens bifall och Riksens Sanders i allt öfrigt förbehållna motionsrätt, alla wid nyss hallna Riksdag upptagna., behairdlade, Utredde, och till nästa Riksdag uppskmrne frågor, -i hwav ämne som helst, icke ä denna Riksdag mä widröras, u au an ytterligare, pä fält da sked:, och med i allt sö.behällen öppen ralaNsi upvskjuras till nästkommande Rcksag, att dä först prö"was; samt att, med anledning af.z6§. i RikSdags-Ordniuqen., ett särskildt Ustkatt, af Trenne Ledamöter af h,varje Ständ, mä sättas, ill hwilket denna allmänna fräga-, esk r hwad 56 §. rgeringöformen föreskrifwer, mä kunna remitteras: och wille Högloft. Ridderskapet och Adeln endast säoili en dess enskilda önskan, tillägga, att, kill beforrande af denna Urtima Riksdags si-iara afflntaude, id den samma inga nya motioner, uran sä wida de mses af yttersta Nödvändighet, marte göras, suprs Rx proiooollo A. 6. 8l!vsrftolpe^ Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protocoll wid Urtima Riksdagen i Arebro d. n Aug. r8io. D.. E^iföll Högt. Ridderskapet och Ade n Conikurious-UtffoctelSx d. 9 sistl-, pä bordet lagda u:läs . rande z6
Åh, Richard, och jag som trodde RICHARD. Torsten kanske? Förstår du då inte, jag älskar Helena! FRU VINGE. Jag anade det! RICHARD. kalla det, jag är fjättrad vid henne, fastkedjad vid tanken på henne som en slaf vid sitt block. Jag lefver ju, jag som andra, jag äter, dricker och sofver, herre gud, ja, jag ser ju, att solen skiner ibland, och så inJag älskar henne, eller hvad du vill Hvad då? Att jag skulle återvända till 187 billar jag mig, att jag är fri och tar några steg men så rycker kedjan, och jag vaknar upp till verkligheten igen, min verklighet, den enda som finnes för mig att jag älskar henne, hvad har allt det andra att betyda för mig? Du trodde kanske, du, att det var någon mening med allt, hvad jag här gått och skrutit om, om krossade illusioner, om människoförakt och tvifvel, ack, det var ju en ömklig komedi alltsamman, hvad bryr jag mig om det det var ju endast en roll, som jag spelade för att bedraga er och mig själf. Jag kan icke en gång förakta mig själf, jag ljuger, då jag säger det, hela sanningen är den, att jag älskar henne! Se så, nu nog om det, nu förstår du, att jag måste vara ensam, och nu låter du mig gå, icke sant, du gör äfven det offret för min skull? Tack, lilla mor! Jag är en stackare, som endast begär offer, men jag skall nog bli dig tacksam för det, längre fram! Det går väl öfver, det här lilla mor! Tack, och adjö! (Kysser henne, går bortåt.) Och så lofvar du mig att aldrig tala om mig, med dem därute! (Går.) (Frn Vinge sitter hopsjunken kvar i soffan.) _______ FEMTE AKTEN. På Rudnäs. Salongen. Det är vinterafton, rummet upplyst af en brasa i spiseln; snölandskap utanför. I närheten af spiseln sitter Helena och ser in i elden. Det höres bjällerklang utanför. HANNA (från fonden). Nu kom patron. Skall jag ta in teet? HELENA.
Summa, då betydliga öfverskotter å andra Statsinkomster otvifvelag^ tigt skola uppkomma. Skulle det likväl så anses, att en, emot förenämnde afgift svarande Inkomst bör ifrån Brännvinsbränning Staten tillflyta, så, med iagttagande af noggrann rättvisa, lår jag hemställa, om icke nu varande afgifter af Landet och Städerne kunde inskrän, kas till dem allena, som ville Bränn vins-tillverkniogsrätten begagna, men att de, som det icke åstunda , borde derifrån vara frie, och icke , genom tvånget till en afgift, uppmuntras till Brännvinsbränning, hvaruti den all-< männa nyttan påkallar inskränkning. Om åter detta Förslag icke godkännes, så, under förutg sättning, att Jordbruket allena icke bör utgöra en partiel beskattning, får jag vördsammeligen hemställa, huruvida, i likhet med hvad för Städerne är föreskrifvit, att nemligen hvarje mantalsskrifven Person erlägger Sex Runstycken, det kunde stadgas, att hvarje mantalsskrifven Person i Riket en sådan afgift erlade.
Af denna anledning och då bruken och berg verkeu Lagsamt Allm. Besv.- och Enon.-Utskottens Bttankande, N.o 42‘ 5 i riket, för transporterande af ej mindre de för lill ver kningarne eiforderlige råämnen, än ock af sjelfva de tillverkade eflfeklerne, på många orter begagna ecb nöta vägarne vida mera, än de hemman, hvilka undeihålls skyldigheten för närvarande åligger, samt delta förhållande i mer och mindre nion jemväl eger rum med sägoch mjöl-qvarnar samt fabriks-inrättningar på landet, hafva Utskotten ausett dylika verk och inrättningar jemväl böra bidraga till jordbrukets lättande uti ifrågavarande hänseende^ och få Utskotten, som, i frågans närvarande skick och innan vederbörande, hvilkas rätt densamma rörer, fått tillfälle att derörver sig yttra, saknat tillräcklig ledning för bedömande af de grunder, efter hvilka en sådan skyldighet bör af nämnde verk och inrättningar bestridas, i följd häraf vordsamligen hemställa, att Rikets Ständer, med åberopande af billigheten och rättvisan deraf, att väghållning s-skyldigheten i möjligaste måtto varder jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vägarne draga fördel, hvilket inträffar icke allenast med större och mindre jordbruk, utan äfven med bruk och bergverk , mjöloch sågqvarnar samt andra fabriks inrättningar på landet, måtte uti underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka, huruvida icke bruksoch bergverks anläggningar, mjöl och sågqvar nar samt andra fabriks inrättningar på landet kunna lämpligen åläggas att till väghå/lnings-kostnaderna bidraga genom årliga afgifter i kontanta penningar, lämpade efter anläggningens rörelse och betydenhet, — hvilka afgifter skulle användas till sådana broar, färjor och andra anstalter för kommunikationen, sopi böra af menigheterne samfäldt vidmakthållas och ombesörjas, — samt, efter det vederbörande blifvit hörde, till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta nådig proposition, rörande de grunder, enligt hvilka en sådan skyldighet bör af nämnde verk och inrättningar utgöras.
Till undmi'- kande af pari» vots, skall wid hwarje omröst' ning. förrän sedlarne uppräknas, en bland dem uttagas och genast förseglad afläggaS. BefinnaS wid uppsummerandet af de öfriga, rösterne lika delade, ma denna sedel öppnas, och gifwa decision Är pluraliteten redan wunnen, bör den afiagde sedeln ouppbruten pä stället förstöraS; Om hwilket beflut Nespective MedStänden och wederböraude Utffott skulle härigenym wördsamt och manligen underrättas. Ut supra. Lx protocollo lO. Walerius. SD. Den 4 November35 r S. D. BorgareStändet biföll, hwad Befwarsoch OeconomieUtstottet under d. 12 ststledne Sept., yttrat, i anledning af Herr Capitainen m. m. Grefwe voknas till Utskottet remitterade Memorial, angående rättighet till inqvartering i Städerne afwen för sädane tjenstgörande Militaire personer, som dac innehafwa egna hus! Och skulle härom Resp, Med» Stänven samt wälbemäldte Utskott wördsamt och wänligen underrättas. Ut supra. Lx krotocollc» ls. v. Walerius. Utdrag af Protocollet hällit uti BorgareStändets Plenum wid Riksdagen i Stockholm d. Zo Oct. 1829. S. D. Efter uppläsandet af Kongl. Maj:ts Nödiga Proposition, angående behöfligheten afJnstruction för RiksensStänders Fullmägtige eller wederbörande Ämbetsmän, hwilka i frägor om eftergift af ädömde ersättningar till RiksensStänders penningewerk, Statswerket, eller särflildte Castor, böra wara hörde; besiöt BorgareStändet, att detta ärende skulle till Högloft.
Södra stambanan, utgående från den vestra vid Falköping, med fortsättning derifrån förbi Jönköping genom vestra delarna af Småland och Skåne till Malmö. 16 Då likväl dessa fem stambanor icke skulle fullt uppfylla ofvannämde syftemål med mindre de å tjenliga ställen förenades medelst sammanbindningsbanor, hvilka senare således finge samma vigt som de förra, upptages bland statsbanorna äfven följande tre sammanbindningsbanor, nämligen: a) en från östra stambanan, å tjenlig punkt i Södermanland, till den vestra i Nerike; b) en från den vestra i Westmanland, öfver Qvicksund, till den östra i midten af Södermanland; och c) en mellan Orebro och Askersund.
Ständer wördfammeligen hemställa, at en Summa af (12,222) Tolf Tusende R:d. Lrmco om äret, ifrån detta ars början räknadt, ma af de blifwande Befparingarne uppå Stats-anflagen, ansins til Resekostnader för^Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, och at desse medel mage endast til Hans Kongl. Höghets Egen Höga clispositiou och uppg-dest derom ffeende Uc^uiLUion af Stats-Lon toi - Den 8 Mars. 2Z7 toiret anordnas och Utbetalas. Stockholm den 28:de Februarii 18 ro. Pä HöglofiRidderffapeks PaHögmördige Presteoch Adelns Ledamöters Srändets Ledamöters magnar magnar Llaes 1inA8tgäius. Pa Wällofl. BorgarePa Hedermärda BonStandets Ledamöters de-Ståndets Ledamömagnar ters magnar I^r. I-,LlMbsrA. /^n6er8 ^obanskon. K. kröäellus. Wördsamt kckemorial. Wid Stats-Utffottets afgifne Betänkande, angående Lön och Respenningar för Riksens Ständers äustitisc-Ombudsman och detz hafwa hos Högloft. Ridderssapec och Adeln följande Anmärkningar bliswit gjorde, nemligen: ^ 1:0 At ^ustitisL-Ombudsmannen ä kostnaderne til sine Embets-resor bör upgifwa rakning, emedan det more at förmoda, at somlige ar en mindre summa härtil ätginge, än den af Stats-Utffottet föreflagne högste af 1002 R:d. Banco. Som jlustitilv-Ombudsmannen, likmätigt iz.
Den 17 November e, m, 57 att lyckligare talare ån jag yttra sig oell jag lern nar gerna ordet åt den högre upplysningen och förtjensten. Bilagor’ till PleniProtocolIet för d, 17 November, eftermiddagen* N;0 1, Sfiirmågtigstee Allernådigste Konung! Sedan Ridderskapet och Adeln vid nu påstående Riksdag efter inhämtade tillförlitlige upplysningar, kommit i erfarenhet deraf, att den Capitntions-afgift, utaf 2 4 sk. Banco för hvarje Adelig mansperson, som erlåggcr Bevillning för förmögenhet eller njuter lön, hvilken Ridderskapet och Adeln vid i8i5 års Riksdag sig åtagit, att utgå till och med år 1821 och om hvars uppbärande Eder Kongl. Majt under den 51 Augusti 1815 låtit utfärda nådig kungörelse, icke varit tillräcklig för betalandet §f de skul - 58 Dan ly Navamiar t m der, hvilka RiddarhusCassan sig åsamkat, dels genom verkställde betydligare reparationer å Riddarhuset, dels ock genom serskildt inträffade oförutsedde förluster; samt Ridderskapet och Adeln af sådan anledning, och till befrämjande af dessa skulders sluteliga godtgörande beslutit, att berörde Capitationsafgift må, ifrån nästa års början intill slutet af det år, då nästa Riksdag upphör, utgå till fördubbladt belopp, eller i likhet med hvad samma afgift för år 1816 utgjorde, med En Riksdaler Banco för hvarje Adelig mansperson, som erlågger Bevillning för lön eller förmögenhet; hvarvid Ridderskapet och Adeln tillika ansett alt, med debiteringen och uppbörden af denna capitationsafgift borde förhållas på enahanda sått som Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 3o September 181a i afseende på af Ridderskapet cch Adeln då åtagne capitationsafgift föreskrifvit; så har Ridderskapet och Adeln, med underdånig anmälan härom skolat hos Eder Kongl. Maj;t underdånigst anhålla, det Eder Kongl. Maj:t täcktes örn detta Ridderskapets och Adelns beslut
Hvad annars beträffar Friherre Anckarsvärds förslag, att, i händelse Bibliothekets fond blef ökad, någon föreskrift borde gifvas för dess användande, så är det naturligt, att Bibliothekets Tjenstemän skulle oändeligen gerna emottaga en sådan föreskrift, och anse för en ära, att få visa sin tacksamhet derigenom, att de ställde sig denna föreskrift till noga efterrättelse. Och jag skulle da tro, att egenteligen sådane Verk borde inköpas, som äro för dyra, att af privat man inhandlas, men att meningen ej vore att handla upp för några Riksda - 1 2 l6 Den 29 Julii e. m. ler böcker, sorn innehålla Gud vet hvad, och icke kunna anses tillhöra etr publikt Bibiiothek. Hvad slutellgen vidkommer Herr Hjertås anmärkning, får jag deri äran upplysa att Bibliotheket varit mera till gä n ge ligt, än det varit begagnadt. Öet ät öppet alla hvardagar utom Lördagarne, från kl. g till 1 på dagen ; och äro der ntimera tte läsrum, som kunnä eldas, och dit hvilken söm helst äger tillträdes Grefve af Ugglas'- örn det verkeligeh undfallit mia ett sådant uttryck, söm att ifra. gavätande anslag vöre en smäSak så har jag i sanning yttrat hvad jag icke ämnade ytträ. Min mening var åtminstone blott att säga, det utgiften Vöre obetydlig, tich jag vågade derföre hemställa om den icke var på sitt ställe ibland, öfrige extra utgifter. I anledning häräf anhållér jag ock nu örn. Herr Grefvens och UandtMarskalkens förnyade proposition till bifall af StatsUtskottets Betänkande. Hen Grefven och LartdtMarskalken förnyadå dess förut giorde proposition till bifall af StatsUtskottets Utlåtande. Sopades
Svar på återremiss 4 X 203 a. a. 21 Juni a. a. 21 Juni a. a. 21 Juni a. a 21 Juni Berättelse, Fullmägtiges i RiksgäJds-Kontoret, om Riksgälds-Kontorets ställning och förvaltning 4 1 2 a. a. 22 Dec a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. „ Banko-Fullinägtiges till Ranko-Utskoltet G 1 2 a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. a. a. 22 Dec. , Utskottets till Rikets Ständer ang:dc verkställd undersökning om styrelsen och förvaltningen af banken under tiden fran sista Riksdag G 1 14 b. 19 Febr. b. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 10 Febr. „ ang:de förrättad revision af Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1847 Justitiac-Ombudsmannens 2 1 „ om verkställd granskning deraf . 7 1 1 a. a. 22 Jan. a. a. 20 Jan. a. a. 20 Jan. a. a. 29 Jan. Beräkning af Tullmedlcn, Salu - accissen Postmedlen, Karta-Sigiilata-afgiften och Ilusbehofs-bränneri-medlen ö 1 23 5 Aug. b. 5 Aug. å. 5 Aug. 9 Aug. Omröstnings-resultat 4 t 323 a. a. 22 Sept. a. a. 21 Sept. a. a. 22 Sept. a. a. 21 Sept. BesittningS-rätt till torp och jordar för å Kronans egendomar bosatte hus-män och torpare 4 1 144 b. 3 Maj b. 6
Denna tro, som också hystes om hunnerna, har sina rötter i senantiken och medeltiden, vars författare beskrev avlägset boende folk som mer eller mindre djurgestaltade. – Ordet användes senare om råa och ohyfsade individer i allmänhet. – Att Lundegård kallas polygamist, mormon och osedlighetsapostel hänger samman med en föredragsturné han gjort våren 1886, där han försvarat den påstådda osedligheten i 80-talslitteraturen. Se SB II, s. 286 f och not 291. Utkast till brev från VB till Sofie Lundegård rörande ALs föreläsningar. Sannolikt är det detta brev VB syftar på när hon den 6 aug. 86 skriver i Stora boken: Tusen småsaker sammansvärja sig för att inge honom [AL] en dålig tanke om mig [...] – sedan han kom hem – var det första han fann i Hörby mitt sentimentalt gudaktiga bref till Sofi, afsedt för gubben [Lundegård]. Hvilket intryck af faddhet måtte det icke ha gifvit (SB II, s. 337). – Bibelcitatet, ”allt vad I viljen ...” från Jesu bergspredikan i Matteus 7:12. Brytningen med AL hade ägt rum i juni 1886. Se SB II, s. 299 f, 306 och 309 f. – Brevet bör ha varit från Karl af Geijerstam, som den 24 aug. 1886 förlovat sig med Mathilda (Matti) Benedictsson. Brev till AL, som befinner sig i Köpenhamn. – Treaktaren Final är VBs och ALs gemensamma arbete. – Ernst Lundquist, lektör vid Dramatiska Teatern, har refuserat pjäsen. Se SB II, s. 233. Passagen – som VB ju verkar måttligt förtjust i – är en utvidgning av samtalet mellan makarna Bruhn i andra akten av den 1885 tryckta versionen av Final (s. 60). AL och VB omarbetar pjäsen för att få den antagen till spelning i Sverige eller Danmark. I VBs annotationsalmanacka står den 12.9: Söndag. Hela förmiddagen till Lundegårds. Kunde inte arbeta; liknöjd och modlös.
Utskottet tror sig hafva i förra Betänkandet visat, att obestridliga fördelar i flera afseenden derigenom skulle vinnas, och torde nu blott behöfva erinra, att, på sätt jemväl i Betänkandet antydes, desse Embetsman skulle såsom granskande, men de öfrige såsom arbetande Ledamöter i beredningen deltaga, samt att JustitireStats-Ministern och två Justitiae-Råd, som i förra egenskapen biträdde fordna Lag-Comiteen, lika litet nu, som då, lära vara hindrade att lemna! sådant biträde, helst hvad Justitiae-Stats-Ministern angar, den honom åliggande föredragning af Lag-förslagen inför Kongl. Maj:t i Siats-Rådet, i allt fall förutsätter noggran och fullständig kännedom af dessa förslag, hvilken kännedom måhända lättare och säkrare står att vinna under det samfäldt.'! gransknings-arbelet inom den föreslagna beredningen än genom mera isolerade forskningar. Beträffande åter Lag-beredningens öfrige Ledamöter, eller de, som egentligen skulle förrätta detail-arbelet; så torde, enligt de åsigter, som vid återremisserne synas allmännast hafva gjort sig gällande, något förslag på visse Embetsman eller personer ej böra af Rikets Ständer afgifva*, utan Sländernes underdåniga anhållan inskränkas dertill, att desse Ledamöter måtte varda fem, hvilket antal synes erforderligt för arbetets behöriga gång; och kommer Utskottets förra förslag atti öfverensstämmelse härmed ändras. I anledning af andra anmärknings-punkten, får Utskottet tillkännagifva. alt det ej varit Utskottets mening, att de af Lag-beredningen utarbetade och derefter af Kongl. Maj.-t i Nåder pröfvade delar af Lag-verket skulle före nästa Riksdag för allmänheten kungöras såsom Kongl. Maj:ts blifvande Nådiga Propositioner till Rikets Ständer.
– Snarare kan man väl säga att han varit det, ty jag har ej på flera år hört att han gjort något nytt. – Jo, just nu håller han på med en stor grupp föreställande storhertigen omgifven, af flere allegoriska personligheter, åkerbrukets, vetenskapernas, de sköna konsternas och handelns genier. Två af dem bli manliga och två qvinliga. Åkerbruket kommer att ... – Dyraste, tala ej mer om Barrantis grupp. Den är ju beräknad på det gröfsta smicker. För öfrigt bryr jag mig ej alls om den. – Den borde ändå intressera dig min egen engel, ty just du ... – Nå, hvad kan jag ha att göra med den? – Jo, ser du, älskade Angiolina, professorn har på ett högst artigt och särdeles smickrande sätt framställt den önskan att du måtte bevisa honom en gunst, den gunsten förstås, att stå modell för en af hans genier. – Jag, utropade Angiolina förtrytsamt, hur har han kunnat falla på en sådan idé! – Han vet att du varit modell för min Firenze, och ... – Det var ju en annan sak ... För dig, som jag älskar, kan jag göra allt, men för honom ... en främmande ... intet. – Han är ej alldeles främmande ... han är min vän. – Din vän, då han förolämpar både mig och dig med ett dylikt förslag ... En sådan elak menniska! Du borde aldrig ha nämnt det der för mig ... det gör mig bara ledsen. Jag vet väl att det icke kan komma ifråga att du dervid lag har någon annan tanke än jag, men det sårar mig att någon ens vågat yttra en dylik förolämpning till dig. Dock är jag säker att du afvisade honom med värdighet. – Jag kunde ej stöta mig med honom ... det hade varit oförsigtigt. Angiolina gaf sin älskare en beundransvärd blick, en blick målande den bedragna förhoppningen, den genomträngande smärtan. – Du måtte väl aldrig ha nämnt detta i afsigt att öfvertala mig? frågade hon med beherrskning. – Och om så vore? – Om så vore – hon reste sig hastigt upp med ögon nu lågande af sårad stolthet. Om så vore ...