Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhusordningen , enär meningarna ora sjelfva hufvudprincipen äro inom Ståndet så cleiade? Enskildt är jag af samma tanka som Friherre Anckarsvärd' men menmgarne inom Ståndef gro högst olika. Om en förändring af §:n vidtages, anser jag det vara nyttigt, att Friherre Wrsngels motion bifa 1 fes , såsom innefattande ett nödigt correctif, hvilket ehuru visserligen, icke uttryckeligen bestämdt , likväl säkerligen skulle medföra den i hedersfrågor vanliga och nyttiga påföljd. Jag hemställer således ätmö en gång med hvad skäl m*n vill; ålägga Utskottet, eipot dess åsigter, att föreslå en förändring? Finner likväl Ridderskapet och Adeln, att detta bör ske, mäste väl Utskottet hörsamma; men tvingas då att inkomma med olika alternativer, emedan vi ej. kunna frångå yår öfvertygelse. Friherre 4'nckatfvärd•, Då jag till atla delar instämmer uti den af Herr Grefven och LandtJ^i-arskaiken yttrade åsigt, hemställer jag, om. det kan vara lämpligt att sätts, b^yiljaodft af iterremiss ifråga, t synnerhet som det genom, Öfverläggning,en är ådagalagdt, att det ar 51 §ts närvarande tvetydighet, som gifvit anledning till denna långa discusjsion. Till rättelses, Den 6, Augusti f. m. vinnande finnér jag ingen ^nr^n ufvåg, ån, att anmoda Utskottet uppgöra förslag till en förändrad redaction deraf. Det är först , sedan Utskottet inkommit med ett sådant förslag, och ytan att vi, vid d«Ua tillfälle, bpra förestafva, hurudant detsamma skall blifva, som v> sättas i stånd att deröfver yttra Qss. Jag anser en år terremiss, för det närvarande, vara alldeles nödvändig, och hvarigenom den tid,spillan undvikes, sorn uppkommer af en votering, hvartill i an. nät fall, anledning ej saknas uti de blandad# ripp, h varmed den af Herr Grafven och LandtMarskalken nyss framställde proposition blifvit besvarad.
Den 18 Oc t ober. bilds mot 3 proc., och hvarest altså tillverkningarna nödvändigt måste kunna åstadkommas för lägre pris än har. Hr Stuart, Fredr. Christopher: Jag deltog icke såsom ledamot i Ulsk, då det förevar, betänk, uppgjordes. Hade jag öfvervarit detta arbete, skulle jag instämt i Prosten Hallbäcks reservation emot de beslut, hvari Utsk. stadnat. Jag anhåller nu att få uppläsa bemälde reservation. Sedan talaren uppläst denna reservation och förklarat, det han nu uti densamma instämde, tilläde han: Afsigten, då jag anmälde mig, Varför öfrigt att göra några speciella anmärkningar emot betänk.; men jag har häruti blifvit förekommen och vill icke nu uppehålla med något upprepande i omförmälda afseenden, helst jag i Utsk. blir i tillfälle att söka göra mina åsigter gällande, så vidt jag förmår. En anmärkning får jag dock i korthet här underställa K. o. Ad. Utsk. har nemi. för smidt jernskrot tillstyrkt lägre utförseltull, än för tackjern, och den bättre varan har således blifvit åsatt lägre tull, än den sämre. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Vid detta tillfälle, likasom vid föregående riksdagar, hafva framställningar blifvit gjorda, huruledes grundsatsen att skydda näringarna genom tullagar bör tillämpas, antingen höga tullafgifter allena eller jemväl införselförbud böra utsättas. Egentligen är det blott en ledamot, som bestämdt gifvit företräde åt det förra medlet allena, utan att vilja tillåta det sednares begagnande. Han har dervid åberopat Preussens exempel och omtalat, huru man der på en gång öfvergick till det fria systemet. Jag vistades flera år der i landet, under den tid förbudsförfattningarna mot utländska tillverkningar voro gällande, och just under detta system var det, som riket steg till den styrka, hvarigenom det blef möjligt att sedan lossa banden. Sådant bör begagnandet af allt skyddsystem vara. Man bibehåller det, till dess det icke vidare behöfves, likasom ynglingen förblifver under förmyndares värjo, intill dess han vunnit nog styrka att sköta sig sjelf.
Slutligen hafva flere yrkat, att det nyås antagande skall ske ganska långsamt, heldst man förmodat, att en längre tid skulle åtgå för att lära det. Utskottet instämmer deri, att en bestämd tid till det nyas antagande bör föreslås, och att, efter Förordningens kungörande, ett rådrum behöfves för anskaffande af de förändrade matt eller vipter, man åslundar eller bsböfver låta förfärdiga; men Utskottet kan dervid icke instämma deri, att någon längre tid behöfves, för att taga kännedom af förändringen, heldst ingen enhet af något förut obekant Mått, Mål, eller Vigt blifvit föreslagen, och den nya delningen icke belastar minnet med mer än 3 nya ord, Foting, Ort och Korn, hvilkas värden i mått och vigt böra kunna förutsättas vara på några få minuter så lärdt, att det i minnet bibehålles. Ingen särskild decimalräkning behöfver heller läras, emedan den, såsom en alldeles vanlig räkning, följer af den antagna for Bihang till RiksSt. Fröt. J8£3> a-'de Sami, JS:o 71. lise Éesv, och Ekon» Utskt Betänkanden» delningen och fordrar nästan aldrig annat än enkel addition. Utskottet hyser derföre den förmodan, att de personer, som yrkat den längre tidsutdrägten, sjelfva ej ännu lifv it varse den stora enkelheten i det nya systemet. Den lätthet i dess användande, som föijer af vanan att bruka det, kan naturligtvis ej förr än genom bruket erhållas, och man skulle förgäfves vänta att genom ett uppskof» af hvilken längd som heldst, vinna den. Det är, med anledning af hvad nu blifvit anfördt, Utskottet får i dess förr afgifva Betänkande gera följande förändring. Statsmålet för torra varor utgöres afen cubikfot, kallad Foting, som innehåller 10 kannor. Af denna Foting kunna alla handterliga multipler krönas.
Men Silfverhvits hundar behöllo seger öfver hafs-hundarne, och svennen sjelf högg ihjel trollet med sitt svärd. Derefter tog han fram sin silfbodda knif, skar ut trollets ögonstenar och gick sina färde. Men hofmannen var icke sen, utan kröp ned af trädet, och tvang prinsessan att göra ed, det han och ingen annan hade frälsat henne. De vände så åter till kungsgården, hvarest hofmannen undficks med stor ära, och blef hållen för den ypperste kämpe. Tredje dagen band Silfverhvit svärd vid sidan, lockade sina tre hundar, och vandrade åter igen ned till hafvet. Vid han nu satt på sjöstranden, fick han se hvarest den yngsta konunga-dottern kom dragandes utur staden, och med henne gick den manhaftige hofmannen, som troddes hafva frälsat hennes systrar; men prinsessan var mycket bedröfvad, och grät modiga tårar. Då gick Silfverhvit fram, och helsade höfviskt på den fagra jungfrun. Vid nu konunga-dottern och hennes följeslagare blefvo varse den raska ungersvennen, vordo de mycket förfärade; ty de trodde att det var hafs-trollet som kom. Men hofmannen lopp undan och gömde sig i ett högt träd, som växte invid sjön. När Silfverhvit märkte deras räddhåga, sade han: »fagra jungfru! rädens icke för mig, jag skall icke göra eder något ondt.» Konunga-dottern svarade: ’är det icke du, som skall taga mig?’ »Nej,» genmälte Silfverhvit, »jag är kommen hit för att frälsa eder.» Då gladdes prinsessan, att en så båld kämpe ville strida för henne, och de talade länge och vänligt med hvarandra. Under samtalet bad Silfverhvit, att den fagra jungfrun skulle unna honom en bön, det hon ville löska honom. Konunga-dottern samtyckte gerna till hans begäran, och Silfverhvit lade sitt hufvud på hennes knä. Men när prinsessan fick se guldringarne, hvilka hennes systrar hade bundit i svennens hår, blef hon förundrad, och flätade oförmärkt ännu en ring i hans lockar.
Obligationer med 4^ procents ränta å R:dr 500,000 * 4 „ „ * - 321,000 » och jr 3 „ ve 151,000 eller tillsammans å R:dr 972,750 StatsUtskottets Memorial, N:o 3. sedermera, efter skedda uppsägningar, blifvit till inlösen hos Riksgälds-kontoret företedda och infriade, nemligen: under ftr 1850 under år 1851 och under år 1852 4-Jprocents obligationer å R:dr 500,000 279.750 137.750 4 3 ?> )> v » -917,500 4 procents obligationer å R:dr 37,250 3 „ „ å - 14,000 4 procents obligationer å 51,259 4,000 Summa R:dr 972,750 Utaf Riksgälds-kontorets, till följd af Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag, under den 30 September sistnämnde år, utfärdade 938 stycken obligationer med 4 procents ränta å 4000 r:dr hvardera för Slals-verkets då återstående skuld till Rikets Ständers Bank, i anledning af dess försträckningar til! krigskostnaderna under åren 1808 och 1809 (Reglementets 5 §) innehade Banken vid 1849 års slut 770 obligationer å ett sammanlagdt kapital-belopp af R:dr 3,080,000 Genom den derefter fortsatta årliga iulösningen af 22 obligationer, hafva tillsammans 66 stycken obligationer å „ 264,000 blifvit infriade i slutet af åren 1850,1851 och 1852; hvadan de återstående obligationerna för närvarande utgöra ett antal af 704 stycken och lyda å ett sammanruknadt belopp af . „ 2,816,000
Ständer så väl med afseende på anförde omständigheter, som ock på det, att så vidt tillgängen kan medgifva, behofven i denne del för de öfrige Länen måtte afhjelpas, skulle finna skäl, att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att dispon®. ia omförmäldte från Dannmark inflytande belopp, till Vesterås Slotts-reparation samt inköpande af Landshöfdinge-Residenee uti Vester - StatsUtskottens Betänk and en. bottens Län , samt för öfrigt efter Dess Nådig* bepiöfvande låta använda återstoden til] iståndsäftande, inkon eller uppbyggande af Landshöfdinge-Resitiencie uti det eiler de Län, der sådant anses nödvändigast; hvaremot så snar] Landshöfdingarne derstädes på detta sätt kunna blifva med Bonings» och Embetsrum försedde* de på Stat dem nu bestådde Hushyresmede] böra besparas Stats-Verket. I öfrigt har val, med anledning af Utskog tets yttrande, angående de på Åttonde K ifvud» Tituln anslagne Beseoch tractaments-pennin» garnes otillräcklighet för båge Civile och Mi» litaire EIT1betsoch '1’jenstemäns resor och för» rättningar, blifvit hos Högloft, Ridderskapet och Adeln erindradt, att hvad de Militaire anginge , syntes Resepenningarne för Inspecteurer qch Brigad-Generaler vid Arméen, da desse äro försedde med anseniige Lön-förmåner, icke böra serskildt beläst* Staten ; Men sorn frågan härom icke blifvit af Utskottet upptagen eller något tillökt anslag tillstyrkt under denne g:de H ufvud-Tituln, utan till Utlåtandet angående gtdje Hufvud-Tituln ansetts höra samt
Nujrt i Nådigt öfverväZsnde tuZit; oell tunnit Koät i Nätter förordna, utt (le 3:ne l>söte8-s>u88evoIune6-fonderilu skola viti innevarande 1844 Lrs utMNK, till en enda fond törenus oek en Kemensum Hutvudliok trän 8UMM8 tid tor (ten förenade font!en ul'Ivi i^8-('oIIe^ion> ärligen upsnät1u8. lör utt derefter i vunliA ordninA underkastas Xammar-kättens 8smt Dikets 8tänder8 oell «leru8 Devisorers »ransknlii^: kvilket Lionel. Naj:t kärme<1 velut Dikets 8tänäer8 8tat8-1ltskott i Näder tillkännagifva, med underrättel86 tillika, livsä ^ross-passevolanee-fonden angär, utt de läne-transaetioner, 80m förut emellun dennu tond oell Nötes-passevolanee-fonderne egt rum, reiton, i följd ut derom gifven Nädig kefalluiilg, u>lpliört; likasom oek utt lundena medel numera äro, sä vidt ske kunnat, lieliörigen förräntade. Kongl. Nuj:t förldifver Dikets 8tänders 8tat8-4Itskott med ull Kongl. Näd oell Vnnest städse välbevägen. Dutum ut suj,ra. v 8 eivk 28 §Lrr/ve/rs IV:o 22.
Deremot borde Staten genom anslag bidraga till de kostnader, sorn öfverskrida matkosten m. m. för regtts-möten inom reg:tets stånd — nemi. de kostnader, som uppslå lill följd af soldatens commenderande utom provinsen; men att alldeles befria rotehållarne från denna skyldighet och lägga den på hela landet, det finner jag icke billigt, ehuru vi nu äro i den lyckliga ställning att kunna säga: det drabbar icke landet, vi hafva medel, hvarmed utgifterna kunna bestridas. Jag fruktar, att vi icke alltid torde kunna föra detta språk. Skulle, som Hr Lefre'n yttrat, passevolancen årligen debiteras rotehållarne, fastiin den Utgjordes af Slaten till någon lid, för att åter utgöras af rotarne, när nya åsigter ville göra sig gällande vid framtida statsregleringar; så tror jag, att de i alla fall skulle anse den återkommande skyldigheten som en ny beskattning. Framställningen lärer derföre böra Jernnäs utan afseende. Jag kan för min del icke tro annat, än att Ständerne ej äro berättigade att mot Konungens samtycke förändra de contracter, som äro slutna för en längre tid, emedan det är nödvändigt, att begge Statsmakterna derom öfverenskomma; men när de nuvar. contraclen upphöra, borde passevolance-summan delas emellan Staten och rotehålJarne, så att för möten inom provinsen skulle rotarne defrayera soldatens underhåll, hvaremot de derifrån voro befriade under större möten eller öfningsläger utom densamma. • Hr La gerhjelm, Pehr: Förevar. Utsk:s utlåt, ådagalägger Ulsk:s öfvertygelse, att våra tillgångar äro sådana, att en eftergift kan beredas rustoch rotehållare. Huruvida det vore billigt — den frågan är redan af flera talare behandlad. Jag vill åberopa dem derutinnan, att jag äfven måste finna det icke vara billigt, alt ägare af hemman vid cavalleriet och infanteriet erhålla lindring, men ej de vid båtsmanshållet. Hvad rättvisan angår, så, enär contract äro slutade, hvilka icke lupit till ända, synes det vara klart, att äfven från den sidan inga anspråk gifvas.
1 betraktande af den torftiga belägenhet, hvaruti innevånarne inom meranämnde aflägsna landsbygd sig befinna och deras oförmåga att utan tillgodonjutande af ett i förhållande till kostnads-beloppet betydligare understöd, än det sorn för likartade arbetsförelag vanligtvis utaf allmänna medel erhålles, utföra nu ifrågavarande väg-anläggning, hafva Rikets Ständer, med derjemte fäsladt afseende å samma vägs vigt både för Öje kapellag och kringliggande socknar, samt ortens innebyggares stora behof af arbetsförtjenst inom sin hembygd, ansett sig böra bevilja ett serskildt stats-anslag för meranämnde väg-anläggning; men då, enligt Rikets Ständers åsigt, detta anslag likväl ej bör bestämmas till hela det belopp, utgörande omkring 13,0110 R:dr banko, hvartill, såsom Vägoch Vattenbvggnads-slyrelsen upplyst uti sitt i ämnet afgifna underdåniga utlåtande, kostnaden för anläggandet af en efter ortens behof lämpad, farbar transportväg skulle uppgå, hafva Rikets Ständer, för en vägs anläggning mellan Westeroch Öster-Dalarne genom den tdl Öje kapell-församling hörande del af Wenjans socken, beviljat ett ser - Expeditions-Utskoltets Förslöf] till ttnderd. Siri/velse N:o 211. 245 skildt stats-anslag af Femton tusen R:dr Rimt, under de vilkor och förbehåll, som för andra dylika vid denna riksdag beviljade anslag varda stadgade. 2:o Genom serskild nådig proposition af den 26 Februari nästlidet år har E. K. M:t föreslagit Rikets Ständer att anvisa ett statsbidrag af 45,000 R:dr banko för vägs anläggning mellan Ofver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län, om hvilken väganläggnings befrämjande medelst dertill af allmänna medel beviljadt anslag framställningar åtskilliga gånger förut skett, men, i anseende lill ofullständiga undersökningar och mindre tillförlitliga kostnads-beräkningar, icke kunnat af E. K. M:t bifallas eller hos Rikets Ständer förordas.
Jag tror således för min del att man kan hafva fullt förtroende för de siffror, som blifvit föreslagna, ehuru jag visserligen icke förstår om de innebära tillräckligt skydd. Man har äfven invändt att Utsk:ts förslag skulle minska statens inkomster. Det förundrar mig ingalunda, att denna invändning kan framställas från en eller annan; men det förvånar mig, att den kan komma från samma person, som ansett, alt en nedsättning af tullen skulle skada bomullspinnerierna, ty dessa båda verkningar af tullnedsättningen äro hvarandra alldeles motsatta. Skulle bomullsspinnerierna derigenom kunna lida någon skada, så måste närmaste orsaken dertill vara 558 Den 28 Maj f. m. en betydligare tillväxt uti importen af bomullsgarn, hvilken åter måste åstadkomma förökade tullintrader; vunne deremot importen icke någon tillväxt, så kunde icke heller den inhemska fabrikationen lida någon skada af nedsättningen. Hr Reutersvärd: För min del tror jag, ehuru jag icke derom har någon visshet, alt den nu varande tullen på garn är allt för hög och kunde tåla någon nedsättning, men jag anser, att man dermed bör vänta till nästa riksdag, enär R. St;r otvifvelaktigt vid denna riksdag komma att besluta, att en skrifvelse skall afgå till K. M. för att bereda K. M. tillfälle att genom sakkunniga personer låta utarbeta förslag till ny tulltaxa. En föreg:de talare här såsom stöd för sin åsigt åberopat de upplysningar, som lemnats af disponenten å ett af de största bomullsspinnerierna i landet. Med all aktning för denne man, skulle man kunna tänka sig — ehuru jag vill fritaga honom för sådana bevekelsegrunder, — att fastän han, som är en afgjord anhängare af frihandelssystemet, eger det största spinneri här i landet, han skulle kunna finna sin fördel vid en särdeles låg tull, som gjorde det omöjligt att flera dylika fabriker kunde uppstå inom landet, och att således den liberalitet, han ådagalagt, icke bestämdt bevisade att han förlärit oegennyttigt.
Och därför jag helt varligt Oeh artigt ber till slut, Att barnen måtte snarligt Ur Idun släppas ut. * I plikternas uppfyllelse ' ligger en kraft fördold, som uppehåller och styrker sinnet och gifver människan ro för oro och fröjd för tårar. F. Godkjier. STORA BRYGGERIETS PILSENERÖL! $ Det är ett karaktäristiskt svenskt drag, att äfven den anspråkslösaste bostad hos oss skall hafva en » salong », d. v. s. ett rum, där de prydligaste möblerna samlas och ordnas med mer eller mindre utsökt smak, där matta på golfvet och draperier för dörrarna äro lika oundgängliga, där husets konstverk hängas upp på väggarna, med ett ord där de estetiska behofven äro främst tillgodosedda, men där familjen aldrig vistas annat än då det » kommer visiter » eller » är främmande ». Ett sådant rum är ett oting i hvarje hem oeh särskildt i de mindre, hvilkas rum antal är inskränkt. Det rum, soin är familjens gemensamma, bör först oeh främst vara rymligt, så att dess olika medlemmar där kunna hafva plats för sina olika sysselsättningar, då dagens arbeten utom hemmet äro slutade och familjekretsen samlas omkring aftonlampan. Då » salen » i våra bostäder vanligen är största rummet, är det ofta nog denna som får tjäna såsom samlingsrum. Men dess egenskap af » matrum » medför dels att » bordets dukning » verkar störande på lagets olika sysselsättningar, dels att möbleringen ofta saknar den bekvämlighet, som för ett hvardagsrum är så viktig. Hvardagsrummet bör vidare vara ljus^ och gladt, och härtill hör för det första at^. det har tillräcklig belysning: o m dagen a^ STORA ' BRYGGERilETS PILSENERÖL! ' 1898 IDUN 165 sare tak, och endast en kraftigt färgad tapet kan tåla ett rikt dekoreradt tak. I hvardagsrummet liksom i alla rum äro förhängen för dörrarna af en värmande, behaglig verkan. Men låt dem vara verkliga förhängen, som kunna vid behof dragas ihop, och ej fastspikade » draperier », arrangerade med mer eller mindre tvifvelaktig tapetseraresmak.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställd proposition, blef Utskottens jemkningsförslag uti tredje punkten af Ridderskapet och Adeln gilladt. Uti fjerde punkten hade Utskottet, såsom förslag till sammanjemkning af RiksStåndens olika beslut, hemställt, om icke den femte del af D scont-^kuiderne, som, enligt Högvördige PresteStåndcis och Välloflig*; Borgareståndets sammanstämmande beslut, till betalning för», fader nästkommande år, kunde genom anticipjcion contant godtgöras detta år, så fort liquidationen uti RiksgäldsContoiret kan taga sin början j och i följd deraf obligationer ut. ställas endast för de återstående fyra femtedel larne af Götha CanalBolags samt Malmö Disconters ifrågavarande skulders totala belopp, som till liqvidation förekomma, och hvilka obligationer skulle inlösas på 4 år att räkna från utgifningsdagen meden fjerdedel årligen j men, derest de Resp. RiksStånden icke skulle förena sig om detta förslag, hafva Utskotten ansett det blifva nödvändigt, att Ridderskapet och Adeln samt BoodeStåndet sins emellan öiverfinskomma om sammanjernkning af deras skiljaktiga beslut, i afseende å rabatten samt terminerne till obligationernes inlösen, så att 2;ne hela alternativa meningar måtte kunna till Förstärkta Utskottens afgörande framställas. Den 20 Junit. 239 Friherre Cederström, Jacob'. För min del anser jag Ridderskapets och Adelns redan taj gne beslut, rörande sättet för Discontpappe-j rens inlösen, vara det mest nyttiga. Jag tror, att, om Ridderskapet och Adeln skulle nu behaga dervid förblifva, BondeStåndet, i afseende på den lilla skiljaktighet rörande 3 pro-t cents-sedlarnes inlösen med rabatt, som före-: finnes emellan BondeStåndets och Ridderskapets och Adelns beslut i denna del, väl torde jemka sig efter Ridderskapet och Adeln, hvarigenom frågan kommer i det skick, att densamma kan genom Nämnd afgöras.
Den natten lade sig de hungriga i viss tro, att det nästa dag skulle stå bord dignande af rätter, uppdukade för dem, då de vaknade. Ty då Gaetano talade, var hans makt sådan, att han kunde öfvertyga den gamle, att han var ung, och den frysande, att han var varm. Och man kände, att hvad han lofvade, det måste komma. Han var den nya tidens furste. Hans händer voro gifmilda, och under och välsignelser skulle strömma ned öfver Diamante, sedan han kommit åter. Nästa dag inemot solnedgången kom Giannita in i sjukrummet och hviskade till donna Micaela: »Det är uppror borta i Paternó. De skjuta sedan flera timmar, och man kan höra det ända hit. Det har redan gått bud till Catania efter trupper. Och Gaetano säger, att det skall bryta löst äfven här. Han säger, att det skall bryta löst i alla Etnastäder på en gång.» Donna Micaela tecknade åt Giannita, att hon skulle stanna hos hennes far, och hon gick själf öfver gatan och in i donna Elisas bod. Donna Elisa satt bakom disken vid sin båge, men hon arbetade ej. Tårarna föllo tunga och täta, så att hon hade måst upphöra att brodera. »Hvar är Gaetano?» sade donna Micaela alldeles utan omsvep. »Jag måste tala med honom.» »Gud gifve dig lycka till att tala med honom,» svarade donna Elisa. »Han är i trädgården.» Hon gick ut öfver gårdsplanen och in i den muromgifna trädgården. I trädgården funnos många gångar, som löpte små och slingrande från terrass till terrass. Där funnos också en mängd bersåer och grottor och hvilplatser. Och där var så tätt af stela agaver och täta dvärgpalmer och styfbladiga ficus och rododendron, att man ej kunde se två steg framför sig. Donna Micaela gick länge på dessa otaliga gångar, innan hon kunde finna Gaetano. Och ju längre hon gick, desto otåligare blef hon. Ändtligen fann hon honom längst nere i trädgården. Hon fick se honom på den nedersta terrassen, som var utbyggd på en af stadsmurens bastioner.
Armfelt, Magnus: Jag anhåller att Riddarh.-Sekreteraren ville meddela upplysning om de beslut, som i denna fråga blifvit af de respektive Riks-Stånden fattade. 1 ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att Banko-Utskits ifrågavide Mern. blifvit af R. o. Ad. samt Presteoch BorgareStin i dess helhet bifallet. Frih. Armfelt: Vid nu upplysta förhållande torde den gjorda inbjudningen icke påkalla annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. lades inbjudningen till handlingarne. Föredrogs Vällofl. Borgare-Stis den 24 dennes bordlagde prot.-utdrag Nio 470, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-Stis beslut angide Stats-Ulskits Utlåt. Nio 193, i ani. af väckt motion om statsbidrag till staden Oskarshamn för utlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, Irån hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt. Sedan undertecknad, uppå begäran af Frih. Armfelt, meddelat, att ifrågavide Utlåt, blifvit af R. o. Ad. samt Presteoch Bonde-Stin bifalla!, yttrade Den 27 Oktober. 137 Frih. Armfelt: På grund af de nu meddelade upplys ningarne anhåller jag att inbjudningen måtte läggas till handlingarne. Ofverläggningen ansågs härmed slutad och inbjudningen lädes till handlingarne. Föredrogs Hederv. Bonde-St:s den 24 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 505, innehållande inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att biträda Borgareoch Bonde-Shns sammanstämmande beslut i afseende å Stats-lTtsk:ts Utlåt. N:o 185, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kamererare!) Carl Sandberg. Gr. Cronstedt, Fredrik: Vid riksdagen 1856—1858 ställde R. St-.r till K.