Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Kapiten-mekanikus Fahjiehjclm, hvilken jag hade förmodat skulle 1 dag vara här tillstädes, och som under sin resa sistlidne sommar besökt London och tagit kännedom ora dessa slags model lodging houses, hoppas jag skall hafva godheten att taga del i förelaget och blifva, om jag så må säga, arbets-chef. Jag har ansett mig böra nämna detta på det att StatsUtsk., när mo tionen dit anländer, må erfara, att vi varit betänkte uppå att anskaffa skicklige och i saken kunnige personer för företagets framgång och utförande. Som någon yttrat farhåga för dylika byggnaders upförande, och att del skulle blifva svårt, alt hålla ordning med de serskilda hushållen, får jag, för alt icke hemta exempel från utlandet, ej eller på de få i hufvudstaden redan befintliga dylika hus, hvilka gemenligen bebos utaf värden sjelf, som derigenom lättare kan hålla ordning och tillsyn deröfver, ifrån' min hemort anföra ett exempel deröfver: numera aflidne Ex. Nordenfalk lät nemi. vid Eds bruk, upföra för siria smeder ett boningshus för 48 hushåll under elt tak. Der finnes icke någon ordningsman, men man har ändå icke försport klagomål öfver oordningar derstädes. En vice värd eller föreståndare, som hade till skyldighet att vaka öfver ordningen i huset och uptaga hyrorna, tror jag deremot uti dylika arbetare-bostäder som de nu föreslagna, nödvändigt bör finnas. Detta sä mycket heldre, som min afsigt är att vedbrand borde medfölja rummet och alltsammans till det pris, för hvilket elt sådant nu i allmänhet slår den fattige till buds, huru dåligt det än är. Härigenom sluppo de fattiga sjelfve anskaffa veden, som för dem gemenligen blir dyrare än för andra; och man behöfde ej upföra en mängd vedbodar, såsom annars blefve nödvändigt, då hvarje lokal skulle hafva sitt vedkontor eller dylikt förvaringsslälle. Kan detta låta sig göra, sä är det naturligt, att det måste finnas någon, som har_ vedutdelningen om hand, hvartill föreståndaren är lämplig.
Jag tror icke att man bör gå så långt för att gynna den s. k. stora rörelsen, hvilken i sa många fall gynnar sig sjelf, och jag förenar mig således med Hr Printzensköld samt yrkar återremiss å denna punkt, eller också afslag å den del deraf, som innefattar ifrågav:de förslag. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Hvar och en, som har läst Betänk, i sin helhet, torde, om de, jemte de Hrr som gjort Den 11 Juli f. m. 24 3 anmärkmr mot den nu förev:de punkten, gå till de efterföljande, finna att hufvudsakliga afsigten med detta förslag är att skapa låneinrättningar i landsorterna och att dymedelst sprida penningetillgången öfver allt i landet. Nu har Hr Printzensköld sagt, att den säkerhet, som FilialBankerna uti sina deponerade hypotheker skulle lemna, icke vore att tro på. Men om BankoFulImäktige, såsom de måste ega rätt att göra, utnämna en kommission som pröfvar dessa handlingar, måste väl deruti ligga lika mycken säkerhet som om en inteckning pröfvas och godkännes af Banken sjelf, och derjemte tillkommer ett plus i säkerhet deruti, att utöfver de hypothek FilialBankerne lemna Banken, skola den Bankens delegare svara en för alla och alla för en för alla Bankernes förbindelser. Man har fäst sig mycket vid de ofantliga summor som i låneväg skulle kunna hopas på en person, men man glömmer, att det är öfverlemnadt till de särskilda BankStyrelserna att pröfva denna sak, och det torde väl icke vara omöjligt att finna personer, som med sakkännedom och försigtighet upfylla detta åliggande. Om dessa personer icke anse sig böra utlåna så stora summor, hvartill de hafva rätt,. så äro de ju oförhindrade att minska lånebeloppen. Förändringen innefattar blott att i st. f. att låntagaren ansett sig hafva rätt att få lån, är denna rätt nu dem fråntagen på det sätt, att det endast i 2:dra rummet kommer i fråga, då deremot pröfningen af den säkerhet de erbjuda tillika med landets och Bankens fördel komma i främsta rummet.
Musikaliska Akademien; N:o 100, i anledn. af väckt motion om de båda fotgardesregementenas förening till ett regemente; N:o 101, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke; samt N:o 102, i anledn. af väckt motion om bildande af föreningar för ersättande af förluster, upkomna genom hagelskador.. Föredrogs ånyo och godkändes Exped.Utsk:ts den 30 sisth Maj, bordlagde Skrifvelse-förslag N:o 64, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. Fortsattes pröfningen af Bevilln.-Utskits Betänk. N:o 23, angående Tullbevillningen, dervid nu i ordningen förekommo: Utsk:ts hemställanden angående artik larne trävaror (skopligg), tumstockar, tungspat, vagnar, vantar, vaxarbeten. Biföllos. Föredragningen blef härefter afbruten genom ankomsten utaf en deputation från Hederv. BondeSt:t, anförd af riksdagsfullmiiktigen Nils Larsson från Jemtlands län, hvilken yttrade följande: G Pen 2 Juni f. m. Eders Exc. Högvälborne Hr Gr. o. Landtm.! Högloft, Ridderskap och Adel! Under en följd af riksdagar hafva R. St:r sträfvat att i frisin-t nåd anda reformera, hvad sorn i de särskildta grenarne af vår lagstiftning befunnits föråldradt och ej öfverensstämmande med en mera framskriden civilisations, fordringar. Med högsinnad frikostighet hafva de också städse arbetat för handelns och näringarnes uphjelpande samt för statens embetsoch tjänstemäns försättande i en mera tryggad ekonomisk ställning Men allt har icke kunnat vinnas eller åstadkommas på en gång.
Hon kände plötsligt en öfverväldigande lust att helt vanvördigt släDga undan boken Knappt voro ds uttalade, förrän lilla Evi och rusa fram till honom. Och så skulle var försvunnen och fru Stark-Bouchardt i stälhon förmå honom att lämna de där eviga let reste sitt trotsiga hufvud. gamla luntorna och dra honom med sig till Smidig som en ål gled hon ur hans armar soffan för att få ett riktigt hyggligt afton prat och ställde sig midt framför honom. till stånd. » Nej, Wolter, nej, ingen halfhet, » sade hon. Men det var ju emot hennes principer. » Man måste vara konsekvent i allt. Frihet I sitt eget rum måste han väl få ha sin med vilkor och inskränkningar är ingen frifrihet, förstås! Och om det nu en gång het. Och tvånget är lyckans graf. Nej, blif roade honom att hänga öfver de där dammiga du bara förtjust i hvem du vill, om du tröttotingen, så nar på mig. Jag skall inte ens förebrå dig Med en undergifven suck afslutade fru Evi det. Naturligtvis måste jag ha samma prisin tanke och tog åter i tu med sin läsning. vilegium, fastän det ju är en annan sak, om När tio minuter förgått, hördes det likväl jag kommer att begagna mig af det. » från soffhörnet: Hon förde handen genom sitt burriga hår, » Wolter! » som hon alltid brukade, när hon blef ifrig. » Ja, Evi. » Och hennes frihetsglödaude blod hade färgat » Har du tid att höra på det här stället, hennes kinder nästan lika granna som den Wolter? Det är alldeles för oss. » röda klädning hon bar. » Ja, bevars. Börja på du bara. » Helt segerstolt spatserade hon fram och Han lutade sig bakåt mot skrifstolens ryggtillbaka i rummet. Hon hade ju gifvit en stöd. Och fru Evi läste: » I vår tid är blotta exemplet af själfstänlysande upprättelse åt den så ofta misskända dighet, blotta vägran att böja sig under oket kvinnliga logiken. Hade hon kanske inte skäl i sig själf en välgärning. Just emedan allatt vara stolt?
En plats var vid denna tid ledig i Rudebeckska skolan i Göteborg, hvilken hon sökte och genast erhöll. A f styrelsen vid läroverket i Sundsvall uppmanad att kvarstanna, vidblef hon dock sitt en gång fattade beslut och af flyttade till Göteborg år 1883. Fyra år innehade hon sin anställning som lärarinna i Rudebeckska skolan. Under dessa år, nästan lefvande för sig själf, förbereddes hon genom en sträng, men nyttig inre fostran till det svåra kall, i hvilket hon snart skulle inträda. Såsom föreståndarinna för det på hösten 1883 öppnade Arbetshemmet Waterloo var anställd fröken Nadeschda Silfversparre, en vän och läskamrat till fröken Unger. Det var j u också gifvet, att de båda vännerna, främlingar som de voro på orten, skulle varmt sluta sig till hvarandra. Umgänget dem emellan blef synnerligen lifiigt och genom upprepade besök på Waterloo var snart intresset för hemmets verksamhet väckt. Slutligen en dag, under åhörandet af en predikan öfver texten om synderskan i fariséen Simons hus, erfor hon en bestämd maning att hädanefter helt och hållet ägna sitt lif åt unga, vilseförda kvinnors räddning och upprättelse. Våren 1887 lämnade hon sin plats som lärarinna, i akt och mening att till hösten öppna ett litet » upptagelsehem », där unga kvinnor, som det önskade, först kunde upptagas och pröfvas, innan de öfvergingo till det egentliga hemmet vid Waterloo. Men — huru beaktansvärd denna idé än var — strandade den därpå, att hyresvärden i sista stund nekade att lämna den redan hyrda lägenheten för det ifrågavarande ändamålet. I september samma år afled fröken Silfversparre efter endast några få dagars sjukdom. Hemmet stod då utan ledning. Under sådana förhållanden ansåg sig gifvetvis fröken Unger pliktig att, ehuru hon själf ej ansåg sig värfvet vuxen, erbjuda sin tjänst, tills platsen i behörig ordning kunde tillsättas. Trots styrelsens efterforskningar ända till april månad följande år stod ingen lämplig person att finna. Det syntes sålunda, som om fröken Unger varit predestinerad för ifrågavarande plats. Själf säger hon härom: » Kunde det väl vara en möjlighet, att lotten fallit på mig själf, att just jag vore utkorad till detta hems moder?
Den 27 Januarii. Memorial, om ersättning af Cours-Difference i Svenska Ministerns, Herr C. Lagersvärds, i enlighet med Riksens Ständers beslut vid 1815 års Urtima Riksdag, genom RiksgäldsContoiret liqviderade Fordran, härrörande från andelar uti RiksgälsContoirets fordna Lån i Genua. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Då den Motion, hvaröfver StatsUtskottet nu afgifvit sitt Utlåtande, blifvit af mig väckt, anser jag mig skyldig förklara, att efter de Officiella upplysningar, som genom detta Utlåtande blifvit meddelade, finner jag mig ej i detta ämne hafva något vidare alt påstå, utan tillstyrker äfven för min del bifall till Utskottets Betänkande. Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde att StatsUtskottets Utlåtande måtte af Ridderskapet och Adeln gillas j hvilket bifölls. r Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli < O. J. Lagerheim. Den 27 januarii. 399 Tisdagen den 27 Januarii. Plenum klockan \ till 5 eftermiddagen. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 17 dennes afgifne, samt den 20 i samma Månad, på bordet lagde Utlåtande, angående Herr Professor Forsells Memorial, om kostnadens bestridande för Tryckningen af Kongl. Maj:ls Befallningshafvandes Kungörelser. Herr Berghman, Ambrosius Magnus_, bade inlemnat ett skrifteligt Anförande, som upplästes, så lydande: Vid Rikets Högloflige Ständers StatsUtskotts Betänkande öfver den väckte Motion: Att af StatsMedlen godtgöra Tryckningskostnaden för LandshöfdingeEmbetenas Kungörelser, hvilka af KronoFogdarne allt hittills blifvit bestridd, torde mig tillåtas, att, med den fullkomliga aktning och förtroende, jag hyser för Utskottet och jag härmedelst förklarar, få afgifva följande anmärkning.
Oberäknad! de för hamnbyggnader vid städerna Carlshamn och Sölfvesborg, beviljade lån å tillsammans . 40,000: hafva för arbetsföretag inom Blekinge, under ofvanberörde tiderymd, af Riksgälds-kontorets medel utgifvits „ 5,933:44.11. hvaraf 900 r:dr såsom lån. Christianstads Län: Utaf det lill understöd för nämnde läns invånare efter 1846 års missväxt anordnade belopp r:dr 10,000: återlefvererades r:dr 9,000: och skall den emot återbetalningsskyl dighet mottagna summan „ 1,000: liqvideras vid uppbördsstämmorna för sistlidet och innevarande år. 28 Stats-l'/skottets Utlåtande, N:o 102. Jönköpings Län: Efter 1846 års missväxt disponerades til! undsättningar för delta län en summa af r:dr 20,650: deraf återlefvererades r.dr 4,680: och borde af återstoden , „ 15,970: inom den 15 nästlidne Januari erläggas . r:dr 650: samt vid innevarande års uppbördsstämma „ 7,660: och vid nästa års dito „ 7,660: För vägförbättringar och odlingsföretag inom Jönköpings län har utbetalts ett sammanräknadt belopp af r:dr 73,333:25. 4. häruti dock inberäknade de till 2:ne för nyssnämnda och Kronobergs län gemensamma företag anordnade summor; börande utaf dessa medel r:dr 43,003: 16. — återbetalas. Kronobergs Län:
Militaire-undervisnings-anstalterne jag hade önskat, säger jag, att i den na underdåniga skrifvelse äfven blifvit uttryckt, Deri 25 Augusti e, rit'. att nämnde revision måtte sträckas till Rikets ‘öjriga undervisnings-anstalter; men jag år öfvertygad att de Revisorer eller Committerade, åt' ‘hvilke Kongl. Maj;t täcktes uppdraga ifrågavarande befattning, ej skola underlåta då de undersöka, huruvida de MilitaireLåroverken svara mot sitt ändamål, att äfven vål pröfva, om de 'öfriga undervisnings-anstälterne äro i det skick,' •att de kunde suppléera åt de förre, i händelse de upphörde. Jag tror derföre också en åtérremiss icke vara a‘f denna orsak nödig; ty det kan ej gerna ‘undfalla Regeringen, att så styliSera sin instrucfion för den blifvande Committeon, att dess revision får en något längre syft-’ ning ån den Utskotten egentligen afsett; och jag tillstyrker af sådan anledning bifall till Utskottens Betänkande. Herr 'Voh Hartmansdorff, /lu grift: Jag ‘ber ‘om ursäkt för det jag åter upptager Rid‘derskapets och Adelns tid med ett 'yttrande i ‘detta ofta behandlade ämne, men jag finnér mig dock föranlåten att besvara en och annan af dö anmärkningar, Herr von Hohenhausen gjort vid •Statsoch Öeconomie-Utskottens Betänkande-, •ifan här ibland annat anlört, att de ynglingar, ‘sorn komma från Universiteten, eller andra allmänna undervisnings verk, till Carlberg inerårtdels åro cadetterna underlägsna, i examens-änT'•nena. Sådant är en naturlig följd deraf, att den ensidiga bildningen mäste gifva större färdighet i vissa delar, än den undervisning, sorti ]på ert gång omfattar flera. Detta år ett gifvit factum, icke blott hvad de andliga, utan ock 100 Den 25 Augusti e, m. hvad de fysiska krafternes utveckling beträffar.
Jag lemnar detta beslut i sitt värde ; men i denna fråga så, ehuru förlusten troligen kommer alt blifva mera än 16 sk. på 306 T:r, tror jag dock att den verkliga förlusten är alltför obetydlig för att anses motsvara den fördel, som vinnes genom borttagande af denna onödiga omgång och genom den förenkling, som sjelfva saken åstadkommer. Detta hindrar mig således icke att begära bifall till Utsk:s betänk. Frih. Palmstjerna: Jag vill icke inlåta mig i någon diskussion om förvaltningen af Militia; Boställs-kassan eller hvad som kan röra Krigs-colhm, utan endast hålla mig till hvad som Utsk. föreslagit i denna fråga. Hvad först angår säterifriheten och ifrågavar. 26 r:dr, så har för ett räkenskapsår någon större summa icke varit uptagen, men 17* 260 Den 8 Slars c. m. denna deremot ärligen afkortad. Orsaken, hvarföre dessa 26 r:dr qvarstå och utgöras på flera serskilda ställen, kan jag icke uplysa; men då beloppet är så ringa, så torde också den frågan kunna förbigås, och jag vill hålla mig hufvudsakligen till frågan om forsellönernas borttagande och efterskänkande af delta de skattdragande åliggande onus. Då 1823 års R. St. efterskänkte rättigheten för Kronan att uptaga forsellön för den spanmål, som icke levererades årligen, så upkom derigenom ett ganska olika förhållande emellan de skattskyldiga, hvilkas räntor voro kronan behållna och de skattskyldiga, hvilkas räntor icke voro Kronan behållna, utan utgingo till åtskilliga verk och inrättningar. När man borttagit detta onus för en del skattskyldige, så är det orätt-och kan icke i längden bestå, att de öfrige skattskyldige skola utgöra detsamma. När de ifrån början haft samma åligganden, så mäste man väl, för alt icke göra någon mannamån, äfven tänka på att ånyo ställa de skaltskyldige i samma likhet, som, ehuru någon tid rubbad, förut egt rum, och ändamålet vid detta tillfälle är äfven derföre, alt i den mån, som skattskytdige skola gifva bidrag till Militiae
När hon blef allena, vände hon åter sina ögon på brefvet, som hon höll i handen. Utanpå brefvet stodo dessa ord, skrifna af en osäker hand: «Till min hustru, efter min död.« I brefvet stod följande: «Jag känner att någon stor förändring nu är på väg att föregå med mig. Förmodligen skall jag dö, eller bli tokig. Dessförinnan vill jag tacka min hustru för det englatålamod hon haft med mig i lifvet, och säga henne, att det är hennes vandel, som gör att jag i denna stund tror på dygd och på en rättvis Försyn. Jag vill nu löna henne på det enda sätt jag kan. Vet då, min hustru, att gossen, som du älskat och sörjt, icke är död! Låt det äfven minska din afsky för min gerning, när jag bedyrar att det var omtanka för ditt väl, som hade del i den. Jag var i grund ruinerad, – och kunde ej fördraga tanken att se dig blottställd! Derföre skickade jag bort gossen och gaf ut att han var död. Han har ingen nöd lidit; han har « här kommo några alldeles oläsliga rader, efter hvilka det stod tydligare: «Jag blir oredig och kan ej säga hvad jag vill. — Tala vid f. d. sergeant Rönn, nu vid sjötulln i Bergen, och han skall « Brefvet upphörde här. Det var utan dato, dess papper var gammalt och gult. Men fru Astrid kysste det, under glädjeoch tacksamhetstårar, i det hon hviskade fram: «O, hvilken belöning! hvilket ljus! underliga, barmhertiga, goda Försyn!« Aasgaardsreja. Taageskarer seile vildt i Stormen: Helteskygger søge Norges Fjorde, Hist gaaer Jernbaaden, hisset Ormen, Ravnen flagrer om de høie Borde. Tause Skygger stande høit i Stavnen, Lynet blaaner fra de brede Sværde. Hæv dig Ludurhorn fra Klippehavnen, Kampens Møer er i Nat paafærde! Velhaven. Susanna gick in i sitt stilla rum, men inom henne var det icke stilla; en hård kamp kämpades der.
Jag varnar mot inköp af värdelösa förfalskningar och ber att noga iakttages att på hvarje degel måste ofvanstående skyddsmärke och firma » Schutzengel-Apotheke des A. Thierry In Pregrada » vara inbrändt. DEPOTER Å D E FLESTA APOTEK. Centraldepöt för Skandinavien: Fabriken Farma, Campagnestraed34, Köpenhamn HUSMÖDRAR! SPARA är lösen för hvarje husmoder med en begränsad hushållspenning! Huru göra en verkligt stor besparing? Jo, använden i Edra hushåll Petlerins Margarin, Göteborg, som är Stbent^ger f HERMETISKT SLUTANDE GLASELLER STÅLPLÅTS AKTIEBOLAGET Sparkasseräkning RÄNTEGODTGÖRELSE 5 PROC. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken. AKTIEBOLAGET Stockholms Diskontobank I REGERINGSGATAN I. BANKAKTIEBOLAGET Stockholm — Öfre * » \ m V ^ J T ^ ^ TILL BILLIGASTE PRISER HOS ^JjJJ ^Joseph A N V Ä N D Qrebro Kex vid MonténsVaxlack FINNES HOS HRR SPECERIHAND.ANDE. A TT LÄSA TILLSAMMANS med egen dotter för skicklig guvernant (studentska) önskas en 12- ä 13 arig kamrat. Vidare meddelar Grefvinnan Wachtmeister, St Lindas pr Rånnum. (208) ALLDELES NY, FELFRI Österåkersdräkt finnes till salu. Underrättelse Sibyllegatan N:o 31. n. b. Sthlm. (216) i TT LASA TILLSAMMANS med egen jCX dotter önskas en 12 ä 14 årig flicka. Utmärkt undervisning Vidare genom brefväxling med kapten Sigge Flach, Prinsbaga per Axvall. (148) TE Nästan omedelbart färdigt för servering. Drygast. Märk! Vi sälja denna prima sort oblandad 3 d 4 kr. billigare pr kilo än vissa andra firmor. Mindre aromrikt. Utmärkt hvardagste. Insänd 40 öre i frimärken, så erhålles prof af önskad sort.
Års anslag till Strömrensningar 50 000 — —~ Anticipation å följande års Anslag til! dito Köpeskilling af Svartviks Lastningsplats Anslag af 9-‘de Hufvudtiteln till Helsingborgs Hamnbyggnad 20,000 Upplånte medel till d:o att af 9:de Hufvudtiteln ersättas . 20,000 — S:a 197.232 23 _4 Gred i t. Redovisade St t Ömrensning s-medel. Transp. Strömrensnings-arbetet i DahlElfven .. D:o i Motala Ström D:o i Enköpings å D;o i Lida å . D:o i Njutånger Socken Till Directionen för Segelfarten mellan Wenern och Hafvet . Dragvägs - anläggningen vid Skogshall . Premier för till Hufvudstaden införd ved . Sta Redovisade Utgifter för Helsingborgs Hamnbyggnad af g:de Hulvud-Titelns Anslag . Utgående Balance. Tillgångar: hufvudsakligen bestående i Materialier och Förskott mot redovisning af Strömrensnings medlen af Helsingborgs Hamnbyggnads d:o S:a År 1831 • Canal> Vlda understiga de för samma Canal nödige utgifter, bestå - 20 StatsUtskottets Utlåtande N:o z$z. ende uti behöflige effecters uppköp, Slussvaktares aflöning etc., så har Utskottet, som ansett Staten icke böra belastas med underhållet af en Canal, hvilken endast tillskyndar några få enskilde en verklig fördel, trott sig böra hemställa : att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det antingen dessa Canaloch Sluss-afgifter varda så mycket förhöjde, att inkomster och utgifter vid Åkers Canal motsvara hvarandra, eller ock låta till enskilde Canalen erbjuda, utan andre vilkor, än att Staten från all kostnad för denna Canal nu och framdeles befrias. Directionens för Segelfarten emellan Wenern och Hafvet Redogörelser, upplagande så väl de summor, hvilka af Strömrensnings-medlen till ändamålet" blifvit anvisade, som serskilda Tillgångar och Bidrag, bestående i Gamla Muddrings•
Hon såg den smala, väl behandskade handen vrida piskan ur kuskens grofva, röda, och hans stora, klumpiga gestalt ett ögonblick liksom sjunka ihop inför den förnäma öfverlägsenheten i detta energiska, bleka ansigte, som böjde sig ned öfver honom. — Och från denna afton beherskade Max Berta. Och småningom – omärkligt – drogos de närmare till hvarandra; ingen kunde säga när det först började. Han begynte komma oftare – snart dagligen – hon visste när hon kunde vänta honom. Utan att likväl någonsin en öfverenskommelse blifvit gjord, utan att ett ord derom blifvit yttradt. Vanligtvis var det en liten stund före frukosten eller också strax efter middagen som han kom. Och de voro då så godt som allena. Ty öfversten afstod aldrig från sin lilla middagslur, och öfverstinnan var alltid – trots sin sjuklighet – upptagen med en eller annan sak. Hennes rastlösa natur kunde aldrig vara utan sysselsättning en enda minut. — Så sutto de – qväll efter qväll – tillsammans i den lilla salongen, borta i den djupa smygen af det utbygda hörnfönstret, innanför de tunga draperierna. Hon tillbakalutad i chaiselonguen – han på den låga fåtöljen midtemot, så att det matta skenet från gaslyktan nedanför på gatan föll in öfver hans ansigte. Och likväl fans der ingen yttre förtrolighet i deras förhållande – icke en skymt deraf. Han flyttade aldrig sin stol närmare hennes, han räckte aldrig sin hand öfver soffkarmen för att fatta hennes. Han kallade henne alltid fröken Funcke, hon alltid honom herr Max. Som de flesta begåfvade menniskor höll Berta i grund och botten mycket af att tala sjelf – men icke här, icke med Nils Max. Här var det alltid han, som förde ordet, och hon satt tyst och hörde på. Hon njöt af att få göra det; hon njöt af bara att få höra hans röst. Den var nu mycket egendomlig. Somliga afskydde den som onaturlig och affekterad, andra åter tilltalade den i hög grad. Bildade – som han sjelf sade – en mild, sympatisk bro, hvaröfver han kunde draga deras tankar till sig.