Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreskrifver ej iteg.Frs 81 § att hos Riks Stin föreslå de ändringar i grundlagarna, som det anser nödiga, nyttiga eller möjliga att verkställa. Långt ifrån att vara vår Ståndsrepresentations conservativa element, är Utsk. således dess rörelse-element, — en sanning, som likväl torde förefalla oväntad för orörlighetens anhängare inom nämnde Utsk. Men ett ännu större misstag, än ofvannämnde, begår Utsk., i fall det tror, att en sådan återhållande kraft, nedlagd i dess sköte, skulle i ringaste mån vara nyttig för vår samhällsinrättning. Visserligen bör ett conservativt element finnas inom hvarje nationalförsamling, på det förhastade beslut icke må tagas, som kunna t. o. m. någon gång vara vådligare än sjelfva det stationära tillståndet. Långt vare derföre från mig att gilla en-kammarerepresentationsformen, hvarest det kan hända, som inträffade i Franska Nationalförsamlingen d. 14 Aug. 179S, alt alla jord-privilegier utan ersättning medelst acclamation fråntogos deras ägare, och hvarest det hände en annan afton samma år, d. io Oct., att icke allenast alla kyrkogods confiscerades, utan t. o. m. allt kyrkosilfver, till ett Den 18 December f. m. värde af 140 millioner, anammades; långt vare från mig, säger jag, att gilla en sådan representationsform, hvars felaktighet äfven af sednare tidens erfarenhet blifvit ådagalagd medelst den Spanska Cortes-constitutionens korta tillvarelse. Men huru olika är ej förhållandet med Sveriges Ståndsrepresentation, der, snart sagdt, ej finnes annat element än det återhållande, ej annan förmåga än den hämmande, ej annan kraft än den stillastående.
Emeriti-löner, anslag till och reservationer derå — 4 1 90 30 b. 26 April b. 50 April b. 5 Maj b. 3 Maj 174 Enell, restitution af för högt erlagd lönebevillning — 4 1 72 — b. 19 Mars b. 22 Mars b. 19 Mars b. 19 Mars 46 — 23 — 2. Riks-Ståndens Beslut. rji C pr 3 "2 o. s a. erus CL CD 09 us E. 2. o p F 3* qq 3^ 5* era 5‘ 3 S“ CL? a s 1° ■ Oq w fl) w C Ridd. o. PrésteBorgareståndet. BondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o I Engelholms hamn och Rönne å, anslag till — 4 1 165 5 å. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni 177 Svar på återremiss — 4 1 226 8 a. a. 15 Juli a. a. 15 Juli a. a. 19 Juli a. a.16 Juli Enkeoch Pupillkassan vid Riksgäldskontoret, understöd för — 4 1 194 — å. 2 Juli å. 2 Juli å. 5 Juli b. 5 Juli Svar på återremisser — 4 1 520 — b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. Erasmi, G. E., rätt att frånträda arrende å säteriet Boda — 4 1 114 — b. 17 Maj b. 14 Maj b. 14 Maj b. 14 Maj Ersättning till Inqvarleringsgifvare för dagportioner — 4 1 85 12 b. 25 April b. 23 April b. 26 April b. 28 April 169 » till vittnen i brottmål, bestämmelser för — 4 1 44 — å. 20 Febr. b. 19 Febr. å. 19 Febr. b. 19 Febr.
De skäl, Presidenten Akerman uti sin mot Fullmäktiges beslut afgifne och af Majoren af Geijerstam biträdde reservation anfört, hafva synts Revisorerne så ogiltige, att Revisorerne trott sig här böra återgifva det väsendtligaste deraf. Presidenten Akerman yttrade dervid, bland annat: »Hufvudskälen för min åsigt, att inbjudningen bör antagas, hemtar jag ifrån det af »mig kända och vid flera tillfällen för Fullmäktige anmälda förhållandet, att de flere speku»lanter på statslånet, som anmält sig, ryggat tillbaka, den ene efter den andra, i följd af »den, under affärens långsamma behandling här hemma, mer och mer försvårade perminge»ställningen utrikes, så att för närvarande, utom det i telegraf-depeschen omnämnda bolaget, — 60 — »ingen allvarlig spekulant förefinnes; ifrån det kända förhållandet, att Bankiren Merck tvän»ne gånger haft ombud härstädes', som måst med oförrättade ärenden återvända; ifrån den »omständigheten, som den ankomna telegraf-depeschen ådagalägger, att bankirhus, som lörut »hvar lör sig spekulerat på lånet, nu förenat sig om detsammas öfvertagande, en omstän»dighet, som utan tvifvel klarligen ådagalägger de menliga följderna af ärendets långsamma »behandling; samt slutligen från föreställningen derom, att åliggandet för spekulanterna att »genom ombud här, sannolikt något härvarande handelshus, underhandla om affären, skall »föranleda till utbetalning af provisioner till dessa ombud, med den gifna påföljden för Sven»ska Staten, att för deras godtgörande åtaga sig högre låneviikor, än eljest borde kunna »erhållas.» Den 12 Oktober ankom med telegraf det svar från Merck, att vilkoren för lånet vore i hufvudsaken öfverensstämmande med dem, som förut genom Nordtyska banken och Merck blifvit i föregående
Ehuru vi vid denna undersökning endast haft ringdansarna för ögonen, äro dock de egenskaper, vi hos dem uppdagat, icke uteslutande deras tillhörighet, utan de återfinnas, mer eller mindre skarpt utpreglade, hos svenska folkleken öfverhufvud, endast att de här tydligare framträda på grund af ringdansens mera poetiska karakter. Denna danslek är nemligen oskiljaktigt bunden vid sången, och genom sången ledes folkvisans poesi öfver i folkleken. Alla de mest poetiska dansvisor tillhöra ringdansen. Dermed vilja vi visst icke hafva sagdt, att alla dessa visor äro poetiska; ty om man än i somliga finner den naivaste och skäraste folkpoesi, så synes uti andra melodien hafva varit den magnet, som dragit till sig en del ord utan synnerligt samband dem sjelfva emellan. Betrakta vi åter ringdansen ur dramats synpunkt, så står den på grund af sin mera lyriska karakter i detta hänseende efter en del andra folklekar, ehuru å andra sidan icke kan nekas, att der ringdansen upptagit ett starkt mimiskt element, får detta genom den begränsade lyriska ramen liksom mera konstnärlig afrundning; den är ock för känslan mera tilltalande. Man har anmärkt, att i allmänhet uti de germaniska, men synnerligast uti de skandinaviska folkvisorna förherrskar det dramatiska elementet till den grad, att till och med, der detta element har en nödvändig tillsats af det episka, framställes nästan alltid berättelsen i presensform, hvarigenom det berättade sålunda blir en åskådlig handling37. I lika hög grad är detta förhållandet i ringdansvisan; börjar än stundom en sådan visa i præteritiformen, så går den nästan utan undantag öfver i præsensform; de flesta danslekar äro dessutom alltigenom dialogiska. Bland våra ringdansar finnas visserligen flera, uti hvilka ett mimiskt element alldeles saknas; så uti de dansvisor, hvilkas innehåll är rent lyriskt, likaså uti de visor, i hvilka det blott är fråga om dans och ingenting vidare, vare sig att en naturfrisk lefnadslust i dem ger sig luft, såsom i den allbekanta ”Höga berg och djupa dalar,” eller att visan innebär ett memento, som kan vara värdt att besinna, såsom denna lilla visa: ”Hur du vänder dig, Och hur du svänger dig,
Ålandsskären är af oundviklig nödvändighet (en befästning, hvars nytta för Sverige jag ej förmår begripa); att skärgårdsvapnet är det enda, som Sverige beböfver, och sorn kan passa till allt, äfven på öppen kust; att bombkanoner och ångfartyg vålla alla dessa underverk (ej ännu af erfarenheten bepröfvade); att armeens värfvade regtten böra indragas; att alla indelta reg:ten böra indragas och fäderneslandet endast tillita beväringen, som likväl ej beböfver exercera, om ej möjligen med trädgevär; att under allt* detta medel ändå icke må anslås till Stockholms försvar; att Carlskronas befästning endast sker för den onödiga Iinieflottans skull, sorn skulle i krig utan ändamål sysselsätta en alltför betydlig del af vår lilla armee, (utan att man betänker nödvändigheten af några befästade ställen, der de handlandes dyrbara egendom, handelsfartygen, under kriget kunna finna en säker tillflykt); — under det att man i de ledande tidningarna sett yrkas, att Sverige bort deltaga i den Orientaliska frågans afgörande, att Sveriges inblandning i Polska kriget bade gjort Polen fritt, att ett kraftigt ord af Sveriges Konung (hvilken man likväl vill fjettra snart sagdt lill hand och fot,) hade varit nog att (tindra Kysslands Sjelfherrskare att bygga fästningen vid Bomarsund (hvars skada för Sverige jag ej förmår begripa) m. m. Huru man vill sammanbinda så diametralt stridiga för hållanden är utom min förmåga att förstå. Preussen har ingen flotta säger man; hvad är då naturligare, än att vi ej böra hafva någon: men Preussen har också ingen hamn, i hvilken en flotta kan förläggas, och der den ej, genom flodmynningens fyllande medelst några sänkta skeppsskråf, skulle innestängas för alltid eller åtminstone för kriget. Dessa flodmynningar äro likväl förvarade genom betydliga fästningar-, som ock bilda skydd för han - Den a September f. m. 7 delsfartyg och försvåra landstigningar.
– Det har jag heller aldrig, sade hon naivt, mycket ifrigt – liksom skyndade hon sig att få det sagdt. De sågo på hvarandra ett ögonblick och brusto så båda två i skratt – Alice hade så förtvifladt lätt för att skratta, – hvilket blef allt högljuddare och ystrare, ju mer de sökte dämpa det för att icke väcka upp mademoiselle Bock. Och när de ändtligen, efter många bemödanden, lyckats bli allvarsamma, tittade de igen på hvarandra – halft i smyg med leende, hopdragna ögon, liksom två skolbarn och brusto så ut på nytt igen. – Vet ni hvad! sade Alice plötsligt med oreflekterad öppenhjertighet. Jag har aldrig – inte ens hemma, inte ens med mina egna kusiner – känt mig så hemmastadd med någon herre som med er. – Det är kanske för det ni vet, vi skall skiljas åt i morgon – för alltid! hans ton var nästan sentimental. Så tillfogade han strax skämtande: Jag menar, ni kan vara säker på, att jag icke om en vecka, eller en månad, eller någongång skall komma och påminna er om, att det och det sade ni mig den och den kvällen på hôtel Schweizerhof i Basel. — Men, förresten, förmodar jag, att der måtte vara någon slags naturlig sympati oss emellan. Wahlverwandtschaft – eller hvad det nu kallas. — Han böjde sig fram med armen på räcket och såg henne skälmskt in i ögonen. Ni vet naturligtvis inte af, att ni – redan i lusthuset hos min kusin – slog en smula an på mig? Alice rodnade och drog sig ovilkorligen litet tillbaka. För första gången i dag visste hon icke rigtigt, hvad hon skulle svara. De sutto båda tysta; musiken från en aflägsen orkester, som de förut knapt gifvit akt på, trängde nu i afbrutna, dämpade toner upp till dem. Det började duggregna så smått, Alice kände dropparne i nacken, då hon böjde sig fram, utanför skyddet af markisen.
Han har sökt visa möjligheten af de senare, och möjligheten deraf, att desse ouppsåtlige brott blefvo föremål för KammarRättens anmärkningar. Men jag vädjar lill Eder, mine Herrar, om en sådan bevisning ens är möjlig. Såsom redogörare måste jag veta, hvarpå hvarje utgift, som synes i redovisningen, stöder sig, eller ock känna min skyldighet att ansvara för dem, för hvilka ingen rigtig grund kan uppgifvas. Är [något fel af mig begånget, måste således första pligten vara att erkänna det, och ikläda mig ansvarighet för detsamma. Enligt denna grundsats kan jag ej föreställa mig, att ouppsåtlige brott kunna blifva föremål för KammarRättens granskning, emedan den redovisande penningförvaltaren först höres, förklarar sig och sedan dömmes, samt likasom lurendrejaren måste veta, att han icke kan fredas från ansvarighet genom åberopande af misstag om författningarnes föreskrifter. Dessutom huru är det möjligt, att utan en föregående undersökning finna, huruvida felet varit uppsålligt eller icke? Det är en sådan Lagstiftning, som domer före ransakningen, mot hvilken jag ifrar, erne - Den 19 Mars e. m. lat dan den är det säkraste sättet alt komma till godtycket med bibehållande af frihetens yttre form. Af alla dessa skäl, som jag icke funnit vederlagde, förnyar jag min begäran om återremiss. Herr Tharrij Wolrath: I händelse återremiss skulle bifallas, anhåller jag att få anföra några ord, som torde få åtfölja till Utskotten. Man har sagt, att om AdvocatFiskalen i KammarRätten ej får tilltala inför KammarRätten de högre Embetsmännen vid de penningförvaltande Verken, mot hvilka anmärkningar kunna göras, så existerar ingen redovisning inför Nationen, och ingen controll på förvaltningen. Jag förbigår den förutsättning, som härvid göres, att JustitiasCanzleren i afseende på granskningen af ziffran skulle underlåta sin Embetspligt. Jag lemnar allt omdöme om den andra förutsättningen, att Konungens Rådgifvare, i frågor om förvaltningsåtgärderne, skulle vara så glömske af sin pligt, att de skulle förbise fäderneslandets väl, blott derföre att frågan rörer en högre Embetsman.
Memorialer är hufvudsakligen anfördt af: 1:0 Herr Lagmannen Grefve GyllenborgAtt, då Sveriges störste Riks» hushållare Konung CARL XI, inrättade Indelnings - Verket och Kneckte-Contracterne i Provincerne, innefattande ömsesidigt rättoch skyldigheter KneckteRotar och Soldater imellan, och utan åsyftande af något synnerligt betungande för hemmans - Stats-TJtskottets Betänk anden. gil »brukare, beredde Riket ett pålitligt försvar af Svenske Jordbrukare, kunde väl alldrig förmodas, att detta frivilligt af hemmanen atagne och mot Conscriptions-skyldigheten utbytte besvär, skulle blifva Jordbrukets mäst tryckande börda, sadan att sjelfva Krono-Utskylderne nu äro såsom mindre betydlige att anse, i jemförelse till alla de förbindelser, sorn drabba hemmans-brukaren i egenskap af Rotehållare; och, då, genom oriktig tillämpning af Författningar, Roiel-ings - skyldigheterne nu blifvit mera än dubbelt tyngre än Rotarne någonsin medgifvit, funne Herr Grefven sig böra anföra, hvad i detta ämne sig tilldragit. Redan under förra Regeringssättet, hade Regenten insett huru förmånligt det skulle blifva för Stats - Cassan om Staten kunde undvika att bekläda Soldaten och kasta denne skyldighet på hemmanen eller Rotarne; Men, ehuru Kongl, förordnandet af 1793 om Soldat-Beklädnaden utmärkte detta åsyftande, ansag likväl en enväldig Konung, förmodligen i afseende på Kneckte-Contracternes helgd, betänkligt, att genom bestämd föreskrift anbefalla verkställighet deraf.
ExpeditionsUtskottets den 22 sistlidne Julii a fl ät 11 é Memorial, rörande återreniiss af Utskottets under N:o 104 förut med deld te förslag lill Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående godkände förslag till ändringar i Rikets Grundlagar; och b le f Utskottets, under N:o 120 nu afgifne, förnyade förslag, till berörde underdåniga Skrifvelse, af Ridderskapet och Adeln godkändt. Upplästes ExpeditionsUtskottets den 4 sistlidne Julii under N:o io3 aflåtne Memorial, rörande, återreniiss af Utskottets under N:o 84 förut med deld fe förslag lill Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse ti i 1 Kongl. Maj:t, angående tillåtelse i vissa fall lill bropenningars uppbärande; och blef Utskottets nu afgifne förnyade förslag, tillberörde underdåniga Skrifvelse, af Ridderskapet och Adeln godkändt. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Register öfwer Högs. Ridderstapets och Adelns Protokoll Ivid Riksdagen i Stockholm ören 1309 och igro. Stockholm^ Tryckt ! Elmeus och Granbergs Trycker! iLrz. Register. A. ?Ibdications»flrift, Konung Onstilk Se Af ssge!se-Act. Ac demier, om Minimi-afgift för deras anflagne Hemman, Mars 479. 46;. 1501. 1556. Apr. z6?. 550. 676. 73a. Accis-Räiter, So Sjö- och GrLnfe-Tnllssamt . Accords-ersättningac, Se Finsta Armöen, Lif.-Gardek till häst. 'c. Adel ga Ladetscholan, Riddarhus Utskottets Betan, kande rörande Stipendii-inrättningen af desi fond, Iun. 822. 874.
Beträdande yrkandet om ersättning till vid Lifbevärings-regementet anställda personer för de kostnader, hvilka blifva en följd af den ökade tjenstgöring, som måste uppkomma genom utsträckningen af bevärings-manskapets vapen-öfningar, beslöt Ståndet, för sin del, med ogillande af hvad Utskottet i detta hänseende hemställt, att Rikets Ständer må i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, till beredande af en dylik ersättning, anvisa de besparingar, som möjligen kunna uppkomma genom från regementet afgående officerares löner, eller, om sådant icke kan ske, utaf det å Riks-staten uppförda förslags-anslag till bevärings-manskapets vapenöfningar för ifrågavarande ändamål använda det belopp, motionären uppgifvit dertill vara eidbrderligt, eller 2,2 15 R:dr 50 öre Riksmynt; och fann Ståndet för godt alt i öfrigt godkänna förevarande Utlåtande. N:o 232, i anledning af väckt motion om ett årligt förslags-anslag å 150,000 R:dr, för att användas till ersättning åt statens emhetsoch tjenstemän för ökade utgifter i följd af den förhöjda skjuts-legan. Bifölls N:o 233, angående ifrågasläldt anslag af allmänna medel till anläggande af en vattenledning i Carlskrona. Bifölls; och N:o 234, i anledning af väckt fråga örn anvisande af nytt boställe åt Komministern i Botkyrka och Salems församlingar, i stället för hemmanet Nedra Tumba eller Tumba N:o 2, samt detta sednares öfverlåtande till Tumba pappersbruk. Bifölls. S. D. Prot.-Utdrag den 27 Jann ari i858. 785 S. I).
Som jag i Bevilln.Utsk. gjort mig underrättad, att man i afseende på tulltaxans behandling ännu icke kommit till bokstafven V, så anhåller jag att få anföra några ord ang:de en artikel, som börjar med denna bokstaf, helst jag derigenom icke torde förorsaka något dröjsmål i arbetet inom nämnde Utsk. Härefter upläste Hr Ribbing följande: För ett par plenidagar sedan föreslog Hr Rosenblad alt antaga den tull i allmänhet, som ulsätles i ett förslag lill tulltaxa af Hr Tulldislrikts-chefen Karström, och som serskildt å vin bibehålles med 36 sk. k:n på kärl och 1| r:dr r:gs k:a på buteljer, med ett alternativt förslag, att bestämma tullen å vin efter vigt, men som skulle leda till samma tullbelopp. Om, såsom jag hört, priset å simplare vin, t. ex. i Frankrike, skulle vara omkring 18 sk. k:n, så gränsar tullen af 100 proc. lill förbud, då härtill dessutom lägges afgifter för tolag samt till Handelsoch Sjöfartsfonden. Hvarföre man velat hafva den så hög det uptages ock i förslaget, nemi. emedan vin är en öfverflödsvara och att Staten derå får en årlig lull af omkring 500,000 r:dr r:gs. Vi minnas också en hvar, sedan längre tider tillbaka, huru man såsom regel antagit, att den som har råd att dricka vin, har ock råd att betala eller gifva Slaten goda tullinkomster; men del är icke alltid sä lätt att träffa den, åt hvilken man måttar hugget, och det är i detta fall fara värdi, att man träffat den fattige med försöket att beskatta den rike, åtminstone i det första. Men hvarföre kalla vinet för en öfverflödsvara, med mera skäl låter det såga sig alt det är öfverflödigt att bränna vin af säd, då man har det för intet tillredt vid solens ljus och värma, och lätt hilfördt i barlast eller med ringa omväg från trakter dit vi fört våra tunga trädoch jernvaror; och det i dubbelt hänseende skadliga bräuvinet, skulle aldrig hos oss fått sådant insteg, Den 22 Januari.
Han räknade icke med realiteten utan med abstraktionen; hvad han drömde om att finna, var en motsvarighet till de blodlösa inbillningar, som alstrats inom honom vid åhörandet af farbroderns af minnet starkt förgyllda skildringar och af gluntarnes sånger. Han förde punschbålens innehåll till sina läppar — var denna klibbiga vätska med dess fadda eftersmak »drufvans safter»? Och i allt samma missräkning: verkligheten var så grof och hans fantasi hade målat så fint. Han sökte efter de höga tankarne, och hans yrvakna kritik fann icke annat än hyckleri och låghet, han sökte den otvungna munterheten och det brusande lefnadsmodet, men fann ingenting annat än en råhet, som stötte honom tillbaka. Han ville till sist med våld sätta sig in i de andres stämning, han gick på nationszwyckarne, drack punsch och väntade till långt ut på nätterna, då han hade hört att glädjen inställde sig; han såg kurator i parodisk ungdomsyra svinga rundt med den svettige och rödflammige sexmästaren i vild cancan, medan dammet rök som skyar i taket öfver de matt flämtande gaslågorna; han kastade sig sjelf in i svärmen, hojtade och sprattlade så att skörten af bonjouren flaxade, tjöt som de andre om ungdoms lycka och studentens härliga dar, blef gripen bakifrån af en tjock försupen docent och dansade vidare sluten i hans armar, tills han dignade af trötthet. Då satte han sig ner och stirrade med vidöppna ögon på det groteska upptåget, som skymtades derborta liksom genom en dimma medan sorlet steg och sjönk. Och med ens förekom honom det hela vanvettigt; han skulle velat ställa sig midt i salen och skratta högt. Han hade kommit till universitetet vid en tid, då all naturlig glädje tycktes död och entusiasmen slocknad; syret var förtärdt och det hjelpte icke att man blåste på kolen; det blef endast ett konstladt skimmer, som blossade upp och försvann. Det fans emellertid många, som blåste på. De hade också kommit till akademien uppfyllda af hvad deras fäder berättat och ville med våld och makt upplifva de gamla traditionerna.
Storthing af förslag till en sådan förändring i 1825 års Förordning, att stadgad nedsättning i införselstullen å raffineradt socker och sirap af Svensk eller Norrsk tillverkning, vid införsel från det ena riket till det andra, komme att upphöra, år 1854 åter tagit ett steg i samma syfte genom beslutandet af en lag, innehållande alt de stadganden, enlig* hvilka raffineradt socker och sockersirap af Svensk tillverkning få införas från Sverige mot half tull, skulle upphäfvas till all kraft och verkan från och med den tid, då de motsvarande sladgandena i den för Sverige gällande förordning angående rikenas ömsesidiga handel och sjöfart blifvit uppbäfde, — samt derjemte Rikets Ständer å deras sida, jemte anmälan att Rikets Ständer fullkomligt delade de af 1846 års kommitté framställda Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse N:o 57. 5 åsigter, det tillåtelse bör ega rum att landvågen, lika val sorn sjövägen, utföra utländska oförtullade varor från det ena riket till del andra, i enlighet dermed uti underdånig skrifvelse den 29 Juli 1854 anhållit, del Kongl. Majit mätte foga anstalt till beredande af en sådan förändring i 1825 års Förordning, ali det i allmänhet blefve tillåtet att (rån det ena af de förenade rikena till det andra transito införa oförtullade utländska varor, — fann Kongl. Majit under den 3 Oktober 1855 godt i nåder uppdraga ät en af Svenska och Norrska män beslående kommitté, hvilken skulle sammanträda i Stockholm, alt, efter ämnets omständliga utredning, till Kongl. Majit afgilva underdånigt utlåtande, angående de förändringar, och tillägg i nu befintliga stadgande!), som kunde anses nyttiga oell ändamålsenliga att vidtaga för beredande af alla verkställbara ytterligare iätlnader i Sveriges och Norriges ömsesidiga bandel och sjöfart. Under den 5 sistlidne Mars har kommitléen inkommit med underdånigt betänkande i ämnet och förslag till förnyad förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfarts-förhåilanden.