Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
om därför i d e flesta fall helt skadligt. har den äfven där blifvit en faktor, som alltill källa för att hålla sig skadeslös för den för lågt tillmätta lönen. V i d första skärskådande af saken göra sig Så tänk dig då, att jag i dag var bjuden Till baron H — s, på, deras stora, bal — Du känner svågern, den bekante juden, Svars rikedom lär vara kolossal. nom ande finkänslan frihetens vilja ger å värdinnans innebörd draga och sida för gästvidare lågheten nytta af sitt eget fel. att Det ligett gisslande hån i utkräfvandet af denna sällskapsskatt, till antagandet måste frun hvars betalning man geaf en inbjudning stillatigande förplikta sig. drickspengarne till Alldeles betjänten oafsedt att eller husjungkanske alls ej stå i rimligt förhållande till den visade tjänsten, låter husmodern i Jag hade fått utaf min man ett siden, Ett magnifikt, superbt från Elberling, Man får så vackra siden nu för tiden För billigt pris, ja, nästan ingenting. sitt eget hem sin gäst själf betala en del af Jag mål, sin undfägnad, denna må nu endast hon att skild hennes godtgörelse för bör samma; nes tjänare hon själf Anser behöfva någon särmöjligen ökade konsekvent görobetala denaf gästen, som i förlitande på hengästfrihet beträder hennes hem, bör hon i alla händelser ej begära eller ens förutsätta något. Men om denne nu på skall man grund af vanans då Ur notisboken. Kronprinsessan som reseskildrarinna. Kronprinsessan har låtit till k. biblioteket öfverlämna ett exemplar af sina såsom manuskript tryckta dagboksanteckningar under vistelsen i Egypten, hvilka i år utkommit i Karlsruhe, under titel: » Vom Nil. Tagebuchblätter während des Aufenhalts in Egypten im Winter 1890 / 91. » Den präktiga volymen, s o m är tillägnad författarinnans föräldrar, omfattar 164 sidor in 4: 0 samt prydes af talrika illustrationer i ljustryck, utförda efter fotografier, tagna af kronprinsessan själf, hvilket skänker de vackra bilderna dubbelt intresse. utgöras af en enkel smörgås och en kopp te.
At något sanningsstridigt bevisnings-säit af Utskottet blifvit användt, är en beskyllning, hvilken Utskottet icke äger tilfälle att vederlägga, då det Hedervärda Ståndet icke funnit för godt att uppgifva, hvaruti denna afvikelse, från sanningen består. Men Utskottet hoppas tillika, att så länge detta icke är verkstäldt, denna tillvitelse alldeles icke blifver menlig för TTtskottets förhållande uti någons omdöme, sorn äger nog kunskap och oväldighet, att tillbörligt granska dess yttrande. Och då för öfrigt det Hedervärda BondeStåndets anmärkningar icke innehålla annat än det, som uti de inkomna Memorialerna yrkats och uti Utskottets afgifna Betänkande är besvaradt, hvilket ock redan i dessa delar af 3:ne Stånd är gilladt, utom den af det Hedervärda Ståndet föregifne gemenskap imellan Skjutslegans förökning och Biksens Ständers representations sätt, får Utskottet, i afseende på denna sistnämda omständighet, endast tillägga, atfc det väl icke inser nämnde sammanhang, meå dock anser för otvifvelaktigt, att, ifall förändring i representationen skulle finnas nödig, den 5 5° Den g Augusti den hufvudsakliga anledningen dertill och afsigten dermed visserligen Llifver, att undanj draga allmänna Arenderna från sådanas behandlande , hvilka ådagalägga sig icke äga nog upplysning, moderation eller god villja, att vid enskilta, stundom mindre betydliga förmåners befrämjande, lemna ett billigt afseende åt andras rättigheter och hela Samfundets väl. Och blifver detta Utlåtande, jemte Herr, Handelsmannen ijtabecks , uti bifogade Pfotocolls-Utdrag intagne, särskilta mening, till Hedervärda Bonde-Ståndets afgörande ofverl emnadt. Pä Högloft. B i dd. och Adelns Ledamöters vägnar yl. Lantingshausen. På Väilofl. BorgareStändets Led arn ut ers vägnar And. Fre din. Ut, På Högvordiga Prests Ståndets Ledamöter^ vägnar Bryn. Hesselgren.
I likhet med hvad vid föregående Revisionstillfällen ägt rum, hafva öfver Stats-Verkets tillstånd på det hela upprättats de vid denna Berättelse såsom bilagor under Nrris 1 och 2 fogade Sammandrag öfver Riks-Hufvud-Böckernes Capitalräkningar för åren 1834 och 1835; hvarförutan Revisorerne ansett sig böra för berörde år meddela följande Summariska framställning af Stats-Verkets tillstånd; — 3 — År 18 3 4. Debet. Tillgångar och fordringar vid Årets början, sedan Skul derne afräknats 4,724,068: 9. — Inkomster: 1834 års debiterade Uppbörd 9,751,226:18. 9. » » Statsfyllnads-Summa 1,727,200: » » Extra Stats-Regle rings-Anslag 480,213: 7. 7. j 1,958,639: 26. 4 Öfverlåtelse af Fastigheter och Inventarier från Maga sins-Fonden 7,431: 20. u Återdebitering af såsom Stats-Utgifter afförde Förskotter och Lån 238,105: s. 11. Minskade Reservationer å Stats-Anslagen 105,018: 2. 4. Credit. Afkortning å Inkomsterne 463,837: 41.10. Utgifter utom Riks-Staten 113,615:21. 7. enl. 1834 års Riks-Stat. U 240 379*16 1 Öfverskott och Besparingar till R. St. Riksgälds-Con tors disposition 402,849: 6.10. Afskrifning af redoviste eller ersatte Förskott samt liqviderade Tillgångar och Fordringar vid årets slut, sedan skul derne afräknats 4,611,378: .30. 8.
Jag har vid flera tillfällen tillkännagifvit att jag för min del icke är vän af den lånerörelse, som kallas fastighelsbelåning från Bankens sida, men då en sådan rörelse är etablerad, så anser jag det vara en skyldighet att tillse det man icke, genom sältet för afbelalningarnes verkställande, bidrager att stjelpa de låntagande, hvilket man nu kan anse vara händelsen, då man endast betraktar huru stor räntan på ett lån af 2 a 300 r:dr skulle blifva, när man beräknar kommissionsarfvodet, och huru i proportion ändå mycket högre räntan blifver då någon försummelse eger rum, och således anmaningsräkniDgar sändas till K. Bef:h:de, och derifrån till kronobetjeningen, för att de låntagande tillställas, hvilket allt föranleder en kostnad af flera r:dr. Jag hade derföre trott, att, sedan man en gång utlämnat lån, man äfven borde söka ställa så till, att liqviderna verkställdes utan låntagarnes betungande, ty om låntagarne sättas i förlägenhet för att kunna liqvidera, endast genom sättet för liqviden, så är det gifvit att lånen, i st. f. att gagna, skola skada dem som hafva dem. De anmärkmr, som här äro gjorda innefattas hufvudsakligen i Hr Lagergrens reservation. Han säger deruti, att det icke är bestämdt, hvad af dessa 6 proc. som är ränta, och hvad som deraf är kapitalafbetalning, och derigenom upstår en svårighet vid konkursen att bestämdt upgöra räkningen så, att man kan få fastställdt, hvad som är kapital, och hvad som är ränta. Jag medgifver det visserligen, men det är icke motionärens fel, att i motionen icke finnes utsagdt, alt af dessa 6 proc. skall 4 betraktas som kapitalafbetalning och 2 såsom ränta, och det blir då icke svårt vid inträffande konkurser att upgöra räkningarne. Fastän delta icke står i motionen, så har det genom en af dessa hastiga vändningar, som ofta inträffa vid justeringen blif 22* - 340 Den 12 April f. m. vit uteslutet, och är således icke mitt fel.
Jag hoppas det icke eller skall behöfvaSj otn lull hevi Ilningen blir riktigt upgjord, och anser all skatt, sorn directe drabbar producenten, 1 stället för consumenteh, obillig. Vinsten af Bränvinsbrännihgen utom för dem, sorn hafva lätt afsättning på Stockholm och Götheborg, är visserligen icke så stor, att den tål någon ytterligare beskattning; och äfven de nyssnämnde torde vid närvarande brätlvinspriser ej skörda betydlig fördel af denna egenteligen för ladugårdsskötsel!! vigtiga landtrnanna-näring, som lika med alla dylika icke blifver bortglömd i beskattningsväg. Af alla de skäl jag nu baft äran anföra i anhåller jag örn återremiss af ifrågavarande Memorial, och att dessa vördsamma anmärkningar matte få åtfölja till StatsUtskottet; Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Innan jag går att yttra mig öfver detta vigtiga ämne, anhåller jag, att det af Konungens Minister nyss afgifne yttrande måtte å nyo upläsas, emedan det, oaktadt den mäst spända upmärksamhet, ej kunde höras bit fram i salen. Jag skulle eljest ina häni3 H. 20 3o6 Den 21 Februarii. da uptaga tiden med reflexioner, Iivari jag blifvit förekommen af Herr Skogman. I anledning häraf uplästes ånyo Herr Skogmans förut afgifne skrifteliga anförande. II varefter Friherré Anckar swärd fortfor: Da Konungens Minister så fullständigt utvecklat de åsigter, efter hvilka äfven jag trott mig finna anledningar att emot Statsutskottets nu ifrågavarande Memorial afgifva anmärkningar, är jag i de flesta delar förekommen, och har således föga att tillägga. Jag utbeder mig likväl att få fästa Ridderskapets och Adelns upmärksamhet å någre förhållanden, som ännu synas mig vara förbisedda. Under titteln Gerningsören yttrar StatsUtskottet, "att Statsverkets or~ ”dinarie inkomst-tittlar, endast i följd af ”Kongl. Maj:ts och Rikets Högloft. Stän”ders gemensamma beslut, kunna uteslutas ”ifrån RiksStaten.”
Det är icke på detta sätt man kan hoppas att arbetande skola återföras till sedlighet och till begrepp om hvad som fordras för betryggande af deras framtid och sjelfbestånd då krafterna svika på del de icke måtte falla fattigförsörjningen till last såvida de icke under den lid arbetskraften varit fullständig aflagt något för ålderdomen. Jag har i denna fråga redan fullständigt tillkännagifvit mina åsigler enär jag varit ledamot af den komité som varit tillsatt för att utreda förhållandet. Den bestod till en början af högst få personer, men blef sedermera förändrad så att antalet ledamöter blef öfver höfvan ökadt genom män hopsökte från alla landsorter och resultatet kunde naturligtvis icke blifva annat än alt komitéen afgaf ett oantagligt förslag. Komitéen föreslog afhjelpandet af missbruket att vägra inflyttningar, men förslaget isin helhet var sä beskaffadt att del likväl icke kunde antagas. Sednare utkomna författningar tillstädja väl inflyttning inom kommunerne men har deremot uppställt sådana vilkor, att de äro märkvärdiga till sin grund och sina följder. Härigenom blifva Svenska medborgare hvilka icke något ondt gjort under andra personers husbondevälde med hvilka de icke träffa något aftal och till hvilka han kan säga, jag känner er icke, jag har icke förbrutit mig. Icke destomindre mäste denna person sökande sin utkomst underkasta sig en behandling såsom vore han hemfallen under tjenslehjons-stadgan, ehuru han med allt skäl kunnat säga, jag står icke i eder tjenst. Man har genom lagstiftning ställt personer i fullkomlig strid med 16 § Reg.Fm och hvad allmänna lagen bjuder. Jag får derföre nu vördsamt nedlägga min reservation mot fattig vårds-lagstiftningen sådan den i 1847 års författning blifvit uppställd med nu vidtagna rättelser som visserligen utgöra en ehuru obetydlig jemkning och derjemte göra denna lagstiftning möjlig i verkställigheten men hvilka dock icke afhjelpa de brister som böra afses och utgöra vilkoret för framtida trefnad och lugn. 15 * 22 S Den 12 Augusti e. m. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:ns mern.
Detta gäller i synnerhet västra och östra delarne af Länet, der i83i års skörd i allmänhet var så svag, att den nara gränsade till missved, då den deremot i den medlersta var i allmänhet god och bos en och annan ymnig. Förnämsta orsaken låg uti mycken vårväta och derpå följande stark betta och torka under sommaro* hvarunder Rågens blommning skadades och vårsädens växtlighet hämmades. Emedlertid frälsades orten från ny brist genom förnyadt bränvins-börbud och dess fortfarande intill dess i832 års bättre skörd gaf ymnigare tillgångar. Äfven under sistnämnde året blef, efter en mild och torr vinter utan snö, våren långsam ecb kall och hela sommar» ganska regnig med svåra frost-nätter redan i Juli månad och ännu mera mot slutet af Augusti och början af September, hvilka sednare i betydlig man skadade Potatoes-skörden, som stannade i växten och blef svår att förvara. Inbergningen var ock besvärlig och fordrade noggrann uppmärksamhet. Höskörden Lief mindre ymnig än de föregående åren, dels i följd af stark torka och solhetta under April månad, dels^ck brist på värma under hela sommaro; men sädesarterna gåfvo i allmänhet ymnig skörd. Hvetet 8:de å i ille Kornel, Rågen 6:te å 8:de Kornel; och Hafira 6:te å 8:de, Ärter 4:de å 5:te, men Potates ganska olika, allt efter som den blifvit mer eller mindre skadad af frost, på en del öde och 6:te, på andra gide och jorde och på några få ställen ända till i/F:de Kornel Det är en anmärkning, bekräftad af erfarenheten hos hvarje uppmärksam Jordbrukare, att våta år äro mera menliga för åkerbrukets framskridande än torra. Afkastning^ synes väl fördelaktig, men godheten är sällan motsvarande myckenheten, hvarifrån endast lokal-föihållanden göia undantag.
I hufvudstadens musikaliska kretsar gjorde sig hennes framstående talanger snart uppskattade och anlitade, och utom att den unga frun i den tidens många olika musiksällskap intog en framstående plats, utöfvade hon ock en omfattande verksamhet som lärarinna i såväl sång som harpspel. Hon uppträdde emellertid ännu icke offentligt, ehuruväl många gånger hennes harpspel anlitades för ackompagnement vid konserter och föreställningar å k. Operan. Vid dessa tillfällen höll hon sig dock alltid helt blygsamt undan och utförde sitt parti — bakom kulisserna! Så kom år 1849 den genialiske veronesaren Jacobo Foroni till styret för k. hof kapellet, där han upptog Berwalds fällda taktpinne. Denne energiske dirigent med sin beresthet, sin stora erfarenhet och sin mera europeiska syn på konsten fann mycket att reformera inom kapellet, i hvilket han på en förunderligt kort tid inblåste sin eldiga, konstnärliga ande. Särskildt fann han sig mycket missnöjd med, att kapellet alldeles saknade harpa, hvilket instrument i utlandet sedan många år allmänt upptagits i orkestrarne. Vid en konsert, som Mathilda Berwald (sedermera friherrinna Akerhielm) det följande året gaf å operan, hade Pauline Ahman vidyj. talats att medverka med sitt harpackompagnement, som vanligt — bakom kulisserna. Knappt hade detta nummer afslutats, förrän Foroni i högsta extas kommer inrusande bakom scenen. » Här finns ju en harpa; här finns j u en harpartist! Utmärkt! Utmärkt! Måste genast engageras! Genast! » Och som en blixt slår han ner öfver den förbluffade lilla frun, själf en smula konsternerad öfver att finna artisten vara en kvinna. Men detta kommer honom ej att tveka — det var ej så hans sätt, när han en gång fått något i sitt hufvud.
Först vid sisla riksdag framträdde anslaget till institutet vid Degeberg. Jag vågade då yttra mig emot beviljande af detta anslag; men min röst var då, likasom förmodligen nu, en ropandes i öknen. Min öfvertygelse i denna del har ej sedermera blifvit förändrad, och stödjer sig på följande skäl. Jordbruket har sedan detta århundrades början ansenligen förkofrat sig, och går med stora steg sin förbättring till mötes. Detta ar icke frukten af några instituter, eller jordbruksskolor, eller aeademiska anstalter. Det är en följd, dels af nyttiga och goda författningar, dels af de från R. Sirs Bank utgångna odlingslån, dels af en längre fred, dels och hufvudsak ligast af den orsak, som ligger närmast hvar och en jordbrukare, det egna intresset, hvilket, underslödt af Den ii Mara. af en daglig erfarenhet, säger honom, att ju bättre och omsorgsfullare han sköter sin jord och sin ladugärd, ju större blifver deras afkomst. Men hvad har väl Landtbruks-academien med sitt betydliga anslag verkat till jordbrukets förkofran! Med högtidliga och granna tal plöjdes ej några fåror, odlades ej något kärr. Den sig företeende frukten af denna inrättning med sitt pompösa namn, är ett s. k. experimentalfält utom en af hufvudstadens tullar, odladt på Kronans jord, der man, frun alt börja med att vara nöjd med en liten byggning af några rum, nu upprest ett palats, till myckel befrämjande, kan man tänka, af jordbruket. Vi hafva deremot inrättningar, som efter min öfvertygelse mera gagna landel, och som kosta Staten intet.
Han uppoffrar lif och blod för det allmänna och går längre än någon annan i nit för sina förmän, om de ‘aga bans förtroende. Om derföre en ny minister e aktar på våra sympathirr, om de med nit neli kraft gifva exempel att de gå till botten med sakerna och icke endast hålla sig till ytan så väl af det ena som det andra administrativa ärendet ; så vågar jag, så obetydlig jag äu är, försäkra derom, alt de proposrr, som efter ett sådant åda: a lagd I handlingssätt komma att framläggas för Svea Rikes Ständer, skola mötas på ett annat sätt än de prnposcr, sorn blifvit af den afgången ministeren fiamställda, just derföre att man ej för densamma hyst något förtroende. Hr Den a8 November f. m. 4 «7 Innan återreiniss af detta betänk. beslutas, anliåller jag att få förorda en motion af en riksdagsman ifrån Wermland angtde anläggandet af ett capell för Finn-allmogen i denna provins. Denne riksdagsman bar begärt 6000 r:dr för en enda capelibyggnad ; men om denna summa ställes till Konungens disposition, så torde genom sparsam hushållning 2:ne capellbyggnader kunna uppföras. Förhållandet är nemi. sådant, att socknar, som innehålla s. k. finnbygd, är det isynnerhet A, som äro alltför vidlyftiga oell innehålla för stor folkmängd för att den skulle vara belåten med de nuvar. kyrkorna. Som bevis härpå får jag anföra, att Gunnarskogs socken af circa qvadratmil, med en comminister, äger 4>8oo innevånare, af hvilka 1,4oo äro Finnar; Gräsmarks socken af 3 qvadratmils omkrets, likaledes med en comminister och 3,85o innebyggare, deribland räknas 1,700 Finnar; Fryksände socken af 9 qvadratmils vidd med en kyrkoherde och 6,4oo innevånare, deribland räknas 2.000 Finnar, och Östmarks socken med qvadratmils vidd, med en comminister och 3,800 innevånare, deraf räknas 2,400 Finnar.
Hvad icke så antages, förf alle. Sedan båda Kamrarne, hvar för sig, i sådant mål en gång beslutit och dervid stadnat i olika beslut, men innan någon af Kamrarne frågan andra gången afgj&rt, ege deri Kammare, sorn sådant ästlin dar, rätt att äska sammanträde melian båda Kamrarne, för att om målet öfverlägga, men icke besluta. Ej må sådant sammanträde vägras. Tiden dertill bestämmes af den Kammare, sorn kallad blifvit, och dess Talman före i sammanträdet ordet. 2:0 Angår ett från den Kammare., som första rösten äger, till Medkammaren sändt beslut mål, som icke i denna § redan är nämndt, men vid samma Riksdag af Utskott blifvit beredt, ege ock Medkammaren rätt att antaga beslutet eller med ändring eller af slag det återsända; men, om det blifvit återsändt skall den Kammare, som första rösten eger, så framt den icke i Medkammarens beslut instämmer, äska sammanträde mellan båda Kamrarne, för att örn frågan samfäldt öfverlägga och besluta. Om tid till sådant sammanträde och rätt att deruti föra ordet gälle hvad ofvan sagdt är rörande Kamrarnes sammanträde till öfverläggning. Hvad i sådana mål af båda Kamrarne, hvar för sig eller samfäldt, antages, vare Riksförsamlingens beslut. Hvad ej så antages, förfalle. — Kamrarne ställe sig, hvar för sig och samfäldt, i öfverläggningar och beslut om ett af Konungen framstäldt förslag till Grundlagsändring, till efterrättelse hvad 101 § stadgar. 3:0' Huru hvil ande beslut om Grundlagsändring skall behandlas, derom stadgas ock i 101 §. § 72. Inga förslag, med undantag af dem, sorn röra Ordningsmål, få antagas förr, än de af Utskott blifvit bered - Constilulions-UtskoUets Memorial, M 2- 23 da. Dock kunna alla förslag, sorn icke blifvit af Konungen framställda, utan remiss till Utskott nedläggas, dä minst tre fjerdedelar af Kammarens vid beslutet närvarande ledamöter derom ense äro. § 73. Tillsättning af andra.
derigenom förrättningsresorna väsendtligen fördyras, få njuta rätt till godtgörelse för reseoch traktamentskostnader enligt gällande resereglemente, Landshöfdinge-embetet sig, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med domhafvandernes uttalade åsigter, böra föreslå: att inom hvarje af Norrbottens läns Lappmarker må, på Statens bekostnad, anställas en tingstolk, med skyldighet att tillhandagå Kongl. Majus Nåd. Proposition N:o 7. med tolkning uti finska oell lappska språken, såväl vid de, pn gång om året derstädes inträffande ordinarie tingen, sorn oek vid deremellan förefallande urtima ting och förrättningar, och med rättighet att i årligt arfvode derför af Statsverket uppbära femtio Riksdaler Riksmynt, jemte skjutsoch traktaments-ersättning, beräknad efter gällande resereglemente, från tings-stället i orten och dit åter för biträde vid alla de extra förrättningar, som ej å vanliga tingstället ega rum, äfvensom att tolkbefattningen uti de till samma domsaga hörande Lappmarker må, derest sådant finnes utan olägenhet kunna ega rum, förenas i en hand, dock sä, att der resekostnads-ersättning för extra förrättningar ilrågakommer, sådan ersättning ej må beräknas annorlunda än från tings-stället i den lappmark, hvarinom förrättningen eger rum och åter till samma ställe, men ej från tingstolkens hemvist.
Sränders Stats - Utskotts Protocolls - Utdrag, as den 2Z nästlidne Oktober, rörande Herr Kongl. Secrereraren Ikros Förstag, att alla lediga blifwan» de Embeten och Tjen-sier skola ett är wara vacant» Den i4 November. 115 sch under samma rid till Stars - Werkst indragas , förekom hos Ständer den anmärkning, alk en sadan Löne» indragning icke ma kunna äga rum annorlnnda än för wiste af Ecclesiastigue Skaten och Jndelningöhafware, hwars systlor uran olägenhet kunna «kt är af Vicaricr bestridas, i anseende hwarkill Skandek bestöt, akt detta ärende till Ulslkottct ä erförwisa, med anmodan, akt sitt urlakande öfwer berörde anmärkning afgiswa; och skulle de Nespective Med-Stånden genom detta Protocolls - Utdrag wördsaint och wänligen härom underrättas. Ot lupra - S. D. I anseende till förekomne anmärkningar emot Allmänna BeswärSoch OeconomieUtsckottetS Betänkande af den -2 sistl. Julii, angående Inrättningar för Fattige Barns upfostrande, samt nödige anstalter till Vmcriska Smittans hämmande: äfwensom att Ständel fann den förra af deste omständigheter äga ett nära sammanhang , med dcn af Ständer äterförwiste fragan om en allmän Fattigwärd, blef berörde Betänkande till Walbemäldte Utskott äterförwist, till den ytterliga» re åtgärd, hwartill anmärkninqarne kunna föranleda ; och skulle de Respecrive Med - Ständen wörd» samt och wänligen härom underrättas. tujira. S. D. Ständer biföll till alla delar, hwad Riksens Högloft.
Hvad som i min tanka mest förtjeuar att tagas i betraktande vid den föreslagna förändringen i nämnde afseende är Den 21 Maj. 609 Hr det sorn [Utsk. diger i slutet af sitt tillstyrkande, nemi.: ”Ransakning och dorn i sådant mål tillhöra den häradsrätt, inom hvars domvärjo gerningen, som åtalas, blifvit begången; dock må nämnd tagas äfven från annat af de till samma domsaga hörande härader, för hvilka häktet gemensamt är.” Då ransakningen sker inför den häradsrätt, inom hvars domvärjo gerningen är hegången, så kan jag icke finna huru nämnden kan vara från ett annat härad. Orsaken nemi. hvarföre nämnden bör vara från det härad, inom hvilket hrottet blifvit begånget, är naturligtvis den, att denna nämnd känner såväl personerne i orten, der gerningen blifvit begången, som ock förhållanderne dervid, hvarigenom den på ransakningens gång ofta lill en stor del torde komma alt inverka genom sina upplysuingar. Jag anser, att följderne af den förändring, som Utsk. har föreslagit, kunna i afseende på sjelfva ransakningens ändamål äfvensom på dess fortgång blifva ganska menliga; enär åklagaren måste resa utom det härad, der han är tjenstgörande och ofta flere dagar kunna erfordras till upplysningars inhemtande och vittnens inkallande frän det härad, der brottet blifvit föröfvadt. Hvad angår den af Utsk. omnämnda besparing i skjutslega för fångars transport, så torde den jemväl blifva ganska ringa, enär man nu skall nödgas antaga flere fångvaktare vid häradshäktena, äfvensom man skulle nödgas anstalta om bostäder för dem och om förplägning för tångarne på annat sätt, än som nu äger rum. Jag vet, att 3:ne Ståud redan hafva bifallit förslaget, och jag vill derföre icke yrka återremiss af betänk.; men jag har velat i prot. nedlägga dessa anmärkntr, på det att man mätte se, att icke de förhållanden, som genom det nya förslagets antagande skola uppkomma, hafva undgått allas uppmärksamhet. Frih.