Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan ej nekas, att denna utmärker tanken på en sådan verkställighet; men då, genom förhastande eller hvad orsak som helst, beslutet icke fått den fullständighet, som dertill erfordrades; var det väl icke Regeringens fel, om verkställigheten måste uteblifva, i saknad af laglig utväg för Regeringen att den förevarande bristen afhjelpa. I anledning af omförmälte, en Konungens Befallningshafvandes underdåniga utlåtande, kom tidningspressen imedlertid i rörelse, och yrkade, att man bordt stalla sig samma Konungens Befallningshafvandes råd till efterrättelse. Lika litet som denne, var tidningspressen underrättad om Kongl. Maj:ts nådiga beslut eller dess grunder, utan antog tvertom, att saken ännu var oafgjord, och kastade sig med särdeles ifver på den efter afgörandet utnämnde nye Departementschefen för finansärendena, hvilken lades till last hans oförsvarliga dröjsmål att bringa saken å bane och hos Kongl. Maj:t utverka det beslut, som önskades. Ännu efter början af sista riksdag fortfor man att för allmänheten upprepa denna mening, hvars anledning äfven låg till grund för en af Bondeståndet den 20 December 1853 aflåten underdånig skrifvelse, deruti Ståndet anhöll, att Kongl. Majit, med afseende å det lidande, som skulle drabba räntegifvarna, om de till räntetagarna, hvilka, då missväxt inträffade, såsom förhållandet för året varit, till stor del begagnade sig af rättigheten att uppsäga räntorna till lefverering, nödgades på hittills vanligt sätt dessa räntor utgöra, täcktes uti en med första utfärdande författning i Nåder påbjuda, hvad Rikets Ständer i denna fråga redan beslutat, så att de nya och förändrade föreskrifterne måtte vid utgörandet af årets spannemålsräntor kunna tillämpas, äfvensom att hvad om lörsellönen blifvit beslutadt måtte samtidigt dermed träda i verksamhet; uppå hvilken underdåniga skrifvelse Kongl. Majit den 29 Dec. s. å. meddelade nådigt Svar, deruti, med erinran om hvad i ärendet förelupit, Kongl. Majit förklarar
Jag förnyar hvad jag för detta ofta yttrat, alt jag aldrig bestridt eller skall bestrida, hvad till oumgänglige nödige Militairbeliof tarfvas, utan är det blott deras partiela fördelning på en viss MedborgareClass eller Hemmansägare, jag bestrider. Jag tror, att man snarare förtjenar tacksamhet af Medborgare, om man söker skydda hvars och ens i Lagar förvarade rättigheter, än om man bereder StatsCassan en besparing för SoldatBeklädnad genom HemmansBrukarens orättmätiga betungande; och vid anmärkningen, att jag yrkat en allmän rättelse i 1812 års BeklädnadsFörordning, får jag förklara den öfvertygelse, att det är en Representants både rätt och pligt, att utan beräkning af enskilt nytta sträcka sitt omdöme till pröfning af laglighet och behörighet af alla förekommande ämnen, i följd hvaraf jag ansett en ändring i Högstberörde Förordning för Riket i allmänhet vara en rättvisans fordran. Den 10 Januarii. 575 Slutligen och då Friherre Björnstjerna anser min klagan öfver ökade bördor bordt besvaras dermed, att genom Wargeringens upphörande hälften deraf försvunnit, tror jag mig kunna vederlägga denna mening med hänvisning till hvad, vid 1809 års Riksdag, rörande denna fråga förelupit, och torde den värde Ledamoten, som då förmodeligen var Riksdagsman, sig erinra, att då blef utredl, det Wargeringen aldrig varit någon serskildt Corps, utan blott begagnades att complettera de i Regementerne blifvande Vacancer, samt att, då en enväldig Konung befallte dess uppsättande såsom en serskildt Corps, beviste detta Förordnande allsintet dess lagliga tillvarelse, hvarföre den ock, såsom olagligen tillkommen, upplöstes, utan att SoldatRotarne derigenom kunna anses hafva njutit någon eftergift eller inskränkning i deras lagliga Skyldigheter; ehuru man då likväl, som äfven stundom sedermera inträffat, gerna velat ifrån de, under Enväldet tillkomne Författningar, hämta grund för Beslut, hvilkas framgång man på rättvisans bekostnad önskade bereda.
Grunderna för realisationen äro af förra Ständer bestämda; första och vigtigaste föremålet för närvarande Ständers omsorg anser jag derföre vara ordnandet af creditrörelsen på ett sätt, sorn uppfyller och motsvarar behofvet, ej endast vissa classers, utan hela Nationens, ej endast penningeägarens och utrikes handelns, utan alla näringars och isynnerhet jordbrukets, hvilken näring här Sveriges tyngsta oell största statsbördor och utgör Sveriges liufvndnäring. Den oro för följderna af realisationens isolerade verkställande, som märkes hos nästan alla samhällsclasser i Riket, kan vara mer eller mindre grundad; men hos den af skatter och skulder tryckta jordbrukaren härrör den af fruktan att, tillika med andra gäldbundna producenter, tvingas att sälja sin egendom, och att, genom ett sålunda nedtryckt egendomspris, blifva alldeles ruinerad. Ehuru skuld ofta blir förderflig för den enskilda genom ett oförståndigt eller lättsinnigt användande af de lånade penningarna, farman ej antaga, att allt slags skuld är förderflig; ej heller får man derföre påstå, alt jordbruket icke får vara skuldsatt; ty då skulle det hållas tillbaka från de kraftiga framsteg, hvaraf det är Olägligt; ja, då skulle det, till största skada för Riket, snart allt mer och mer förfalla genom den oändliga hemmansklyfning, som deraf blefve en följd. Vi finna af K. M:s Nåd. Propos. om fortfarande anslag till UllDiscontfondens förstärkning, huru behofvet af lån till bedrifvande af en ökad rörelse inom denna industrigren gör sig allt mer och mer gällande, hvartill snart nog, endast för UUContoret i Norrköping, kan erfordras ända till millioner. Huru mycket skall icke då erfordras för alla näringarna och handeln i Riket tillsammans? Af hvad jag nu haft äran anföra synes, huru magtpåliggande och vigligt det är för hela Nationens välstånd, sjelfständighet och förkofran, att creditrörelsen ordnas i ett helt sammanhängande system, som uppfyller Nationens behof enligt tidens kraf. Af svårigheten att lösa detta problem skönjes äfven, huru magtpåliggande det är, att R.
Åror och andra behof, hvartill en spädare Skog erfordras; och då Utskottet anser utförseln af sådant virke vara ganska Skogödänd© och allmänt skadlig för Skogshushållningen, sa finne Utskottet ej skäl, att häruti på annat satt ändra sin. mening, än att undantag torde böra ske f r de Skogrikåre orter, hvilka Kongl. Majrt i Nåder skulle finna skal att, i anseende till deras större Skogs tillgångar, samt den deraf uppkommande mindre fara for Skogens bestånd, hugna med tillstån till utförsel äfven afsa beskaffad Skog, som nu är i fråga.
Vid förnyad föredragning af sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U(skottets den 29 och 30 sistlidne Juli på bordet lagda Memorial N:o 6, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående vilkoren för bränvins tillverkning, lades Utskottets i fråga om författnings-förslagets 20 § gjorda anmälan till handlingarne, samt blefvo de i öfrigt uti förevarande Memorial afgifne yttranden och föreslagna voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln bifallne. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag N:o 297, af Vällofl. BorgareStåndets Protokoll den 20 och 22 Juli, innehållande, bland annat, en till PresteBih. till R. St. Pro t. 1856 § 1857. 9 Sami. 59 466 Frot.-Utdrag den 1 Augustt 1857. och Bonde-Stånden ställd inbjudning att instämma i Borgare-Ståndets, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 9 7, i anledning af väckta förslag, åsyftande förflyttning till hufvudstaden dels af Universiteten i Upsala och Lund, dels af båda Universitetens juridiska fakulteter, och dels af Upsala Universitets medicinska fakultet, fattade beslut i anledning af berörde Betänkandes femte och sjette momenter; men Preste-Ståndet fann icke skäl att denna inbjudning antaga, och lade ifrågavarande Protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo BeviUnings-Utskottets nedannämnde Memorial och Utlåtande: N:o 14, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i afseende å ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om allmänna bevillningens utgörande.
Brist på medel till vidlyftigare undersökningar för att utröna alla på frågan inverkande förhållanden förorsakade, att samma linie, utan vidare pröfning, sedermera blef bibehållen, samt att man derifrån endast sökte den beqvämaste föreningen med Westra stambanan, utan afseende derpå, att en plan emellertid blifvit uppgjord för anläggning af en östligare stambana, hvilken från hufvudstaden borde genomskära Östergötland i sydlig rigtning till förening med Södra banan inom Småland, för att i samband med denna framdeles blifva den kortaste vägen till södra delen af riket. Dervid hade förbindelsen med Wetterns södra ända vid Jönköping blifvit föreslagen att ske medelst sidobanor från båda hufvudlinierna af starkare lutningar och krökningar än på dessa var medgifven, emedan man vid de gjorda undersökningarne funnit terrängförhållandena omkring Jönköping icke medgifva anläggning af jernväg direkte till staden med iakttagande af föreskrifna vilkor i förberörde afseenden. Det har likväl icke kunnat undgå Kommittéens uppmärksamhet, att staden Jönköping — med sitt förträffliga läge vid sjön Wetterns södra ända, såsom handelsoch afsättningsplats för norra Småland och Wetterns sydligare omgifningar; såsom säte för Hofrätt, Landshöfding m. m.; med redan anlagda stora fabriker och en folkmängd, som på 25 år tillvuxit med 58 procent; samt framför allt med en hamn hvilken är den enda mellan Jönköping och Wadstena på Wetterns östra sida och är belägen vid en sjö, som genom Göta kanal står i förbindelse med båda håfven och isbelägges långt senare än nämde kanal, så att varor från Wetterns stränder, om de vid Jönköping träffa jernvägen, kunna begagna densamma till Göteborg eller Malmö, sedan kanalfarten upphört — är en punkt, till och från hvilken en särdeles stor trafik är att förvänta, samt att det derföre skulle vara fördelaktigt, om stambanan, utan hinder för den öfriga förbigående rörelsen kunde ledas derigenom, så mycket mer sorn det alltid skulle komma att medföra ökade svårigheter och kostnader, att på en bibana, med starka lutningar och krökningar och som fordrade 7 50 materiel af särskild konstruktion, underhålla en så liflig rörelse, som säkerligen skulle uppkomma emellan hufvudbanan och Jönköping.
Jemte tillkännagifvande. att den ökade behållningen af koppar å Avesta våg icke, såsom af Revisorernes berättelse vill synas, uppkommit deraf, att kopparn år efter år blifvit å vågen qvarliggande, utan derigenom, att afraden årligen stigit, får Statskontoret upplysa, att med försäljningen af densamma hittills så tillgått, att, sedan Kronoinspektionen i Avesta i början af året erhållit förständigande af Stats-kontoret att ombesörja den behållna kopparns forslande å vinterföre till Westerås, och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westmanlands län samtidigt anmodats att vid första öppet vatten till stora jernoch metallvågen härstädes låta transportera samma koppar, Statskontoret derefter i Juni eller Juli månad utlyst auktion till försäljning ej mindre af nämnda koppar, än äfven af de från andra vågar hit ankomna, statsverket tillhörige bergseffekter, hvilken auktion vanligen under loppet af Augusti manad blifvit hållen. Något hinder möter naturligtvis icke för hitlörskaffände under sommaren jemväl af den koppar, som å våren till Avesta våg levererats, så att denna koppar äfven må kunna under det löpande året försäljas, ehuru värdet af densamma, likasom af den öfriga kopparn, är af en jemförelsevis alltför ringa betydenhet för att, såsom Revisorerne antagit, dessa medels inflytande något tidigare än nu är fället skulle kunna medföra en fördel för statsverket; skolandes emellertid Stats-kontoret gå i författning derom att ifråga - — 269 varande afradskoppar så skyndsamt som möjligt varder hittransporterad och jemte den öfriga kopparn å tid, som lämpligast synes, försåld. Remissakten återställes i underdånighet, och Stats-kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts C. W. GRÅÅ. O. F. af SILLEN. Föredragande. Stockholm den 31 December 1864. nnderdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare: 0. Å. TAUVON. BRUNO JOHANSSON. O. W. af Donner.
Beforbran meb poftbitigenferna bär Blifmtt t afatft' »ifja falt nebfatt. gjoftbiiigenfer©eban 9tifctö fenaft förfamtabe ©tanber an »ifat ett artigt referöa* na8faube^a** tionöanflag af 70,000 0ibr att anmditbaö tilt ^oftbiligenfernaö fortffaf* fanbe på fåbant fatt, att be ffjutfanbe ef bernteb Bctungabeö, f>af»a i l)ela Sftifet be gdftgifmeri* Bålt Slntatet nteb pofterna beforbrabe Det cleftriffa telegrafnätet tjär utfträefts genom anläggning af npag^a telegraf tinicr: ©itnbömatt—Dftcrfunb, ©regrunb—©rifjleljamn, Äarlftab—?filip Då ben år 1854 mettan ©werige od) Danmart neblagba imber* wattenö Den feban flera år tittbata påtänfta biretta telegrafförbinbelfen medan ©werige odj jpreufjen tjär, i enlighet tneb ett etnettan be begge 78 23erättelfe om Ifmab t {Rtf et och b ef ö läitberttaS regeringar härom färffiibt affiutabt förbrag, unber innemaraube år fullborbatS mebelft nebläggntng af en unbermattenSdeiegrafiebning melian fpbligafte iufien af ©lane od; bn Siitgen; maranbe betta företag lifalebeS på gemenfam befoftnab utförbt.
Det är gifvet att hvilken administrationsform, som än kan uppkomma för allmänna arbeten, kan denna form aldrig komma att ställas så, att den blefve satt i contradiction mot allmän lag; men allmänna lagen har varit otillräcklig för att i ett systeme uppfatta communicationer medelst vägar och broar. Jag betviflar, att hvarken landscancellier eller Kammar-colflm hatkunnat nog fullständigt utreda de förhållanden, som i delta hänseende kunna komma i fråga. Då dessa embetsverk skola i sådana mål fälla utslag, förefaller det mig, att de dämma ungefär som den blinde om färgen; de måste följa lagen, det är klart, men lagen är icke tillräcklig alt utreda dessa förhållanden. Jag skulle således tro, alt en centralstyrelse med topografiska kunskaper och med de statistiska uppgifter, som kunna concentreras inom ett embetsverk i sådana mål, borde liöras, på det att vi en gång skulle kunna komma derhän, alt t. ex. ej den ena vägen må korsa den andra och allt systenie göras omöjligt. I alla de civiliserade länder, som jag känner, finnes en sådan styrelse, och jag vet ej hvarföre vi längre skola stå efter andra nationer, derföre all vi hittills kunnat slarfva oss fram. Om anslaget gifves i enlighet med hvad PresleSt. beslutat, tror jag vi böra stanna dervid, icke ingå i några detaljbestämmelser, hvarken om det ena eller andra, utan öfverlåta åt Konungen atti detta hänseende styra och ställa. Hr af Ekenstam har yttrat sig i detta hänseende en de ta i lie: jag tror att det var öfverflödigt, och vill blott säga ett ord i anledn. deraf. Att ställa denna här föreslagna nya styrelse inuti Ingeniör-corpsen, om jag så får säga, skulle föranleda en svårighet vid ärendenas föredragning hos Konungen, derigenom att denna corps står under krigsadminislrationen och den andra bör slå under civil-adminislrationen. Detta kan göra villervalla. Jag vill ej vidare yttra mig härom, öfvertygad alt Konungen bäst kan förordna i delta afseende, utan inskränker mig att yrka bifall lill hvad PresteSt. beslutat. Frih. Hamilton, Hugo:
Sedan Utskotten, uti den 4 sistl.April af-, gifvet Betänkande, N:o 16, af anförde orsa - 94 Lag->- samt AUm.Besv.o,Oec.Uisk.Utl.N‘.oböi ker, anseli den af flere Representanter inom Välloflige Borgare Ståndet väckta fråga om skyldigheten för Städernes Husegare, att uti allmänt Brandstcds-Bolag ingå, icke kunna af Rikets Ständer afgöras, utan böra bero af Husegarnes frivilliga öfverenskommelse och beslut, samt i följd deraf tillstyrkt, ati de om sådan skyldighets åläggande gjorde Motioner ej måtte varda bifallne; så har samma Betänkande blifvit af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, men af Högvördige PresteStåndet och Välloflige Borgare-Ståndet j på grund af deremot yttrade anmärkningar 9 till Utskottens ytterligare behandling återreg mitteradt, De emot Utskottens Utlåtande afgifne anmärkningar hafva egentligen till syftemålj dels att närmare utveckla de motiver, som föranledt Motionerne, samt i synnerhet framställa behofvet och nödvändigheten af ett lör Rikets Städer gemensamt Brandstods-Bolag, för hvars ändamålsenliga inrättande äfven några ledande grundsattser blifvit anförda l dels att vederlägga de till stöd för Betankandet åberopade grunder; och har i dessa hänseenden hufvudsakligen blifvit andragets att , då Städernes närvarande Brand-: Slods-Bolags ställning är sä föga säker och Xagsamt Allm. Bssv.o.Oec.Utsk,Uti.
Der finnas sällan inom en liten krets personer , sorn äga skicklighet och håg, att vaka öfver inrättningen. Det är på denna grund som det nja förslaget att inrätta ett Correctionslms i Stockholm blifvit upprättadt. Långt ifrån att det i längden leder till någon ny utgift för Staten, kan det ovilkorligen bevisas, att det leder till besparing. Större delen af de personer, sorn dömmas till Correctionslms, kommer ifrån Stockholm. Kostnaden är betydlig att nedföra dem till Wadstena elle* Den 19 November f, m.' K 3 eller Carlskrona, ehuru den olägenhet alt d*e ofta rymma under väger Detta medför äfven en annan olägenhet, den alt de alingsnäs från den ort, der de, om de förbättras, lättare kunna utgå till nvttiga näringsfång. Nu är det nästan omöjligt, att de kunna uttagas fran inrättningarne, och det af a:ne skäl; dels derföre att desse nu snarare äro depravalionsän correetions-hus, och att de der insatte personerne snarare försämras än förbättras, dels derföre, att ingen vill taga en sådan person uti sitt hus, då han är ifrån en aflägse ort, och endast känd såsom correclions-hjon. På dessa och flera skäl yrkar jag återremiss. Jag väntar visserligen ej, alt den summa, sorn blifvit föreslagen, 1111 kan helt och hållet bifallas, men det vöre redan mycket vunnit, om Ttskotten så förändrade sitt Betänkande, alt Tanto Bränneri genast lernnades till Regeringens disposition för delta ändamål, och alt någon mindre summa ansloges, så att åtminstone ett inskränktare antal, eller de, som i Stockholm dömmas tili Corrections-hus, der kunde intagas, .lag anhåller således örn Herr Grefvens och Landl-Marskalkens proposition på återremiss af Betänkandet. Herr Lagerhjelm Pe h r; Då jag icke haft den äran deltaga uti öfver läggningen rörande Kidd, o Ad, Prct. 10 Bi S.
Justitioe Ombudsman; och heslöf Ståndet att öfverlemna till CdnsiuniionsUtskottet att afgöra a! hvilket Utskott Motionen bör behandlas, Den 9 Mars 1829. Från Högloft* Ridderskap et och Adeln* S. D. Val förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieTJtskottefs, elen 94 sist!* Februarii, under N:o 67, afgifne samt den 96 i samma månad e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o g, förut meddeldte Betänkande, angående yrkad rättighet för BarnmorskeLärlingar på Gottland, att undervisas och examineras af någon .Läkare derstädes; fann Itidderskapet och Adeln, att, ertär sistnämnde Betänkande redan blifvit den g sistl. Januarii af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarr.e. Prot. Utdrag den g Mars T829- 3g S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, den ■J4 sistlidne Februarii, under N:o 66, afgifne, samt den 26 i samma månad e4 m. på bordet lagda, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om vissa Helgdagars försvinnande eller förflyttning till Söndagar. S. D, Remitterades till Stats-, samt Allmänna Besvärsoch Oeco• nomieUtshotten : Kongl. Maj:ts den 13 sisth .Februarii afgifne och den 26 1 samma månad f. m. på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i afseende på undsättningsskuldernas liqviderande i Skaraborgs Län, jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samina ämne , denna dag afgifne yttranden.
Härförutan har samme motionär, under åberopande af enahanda grunder och ändamål, som föranledt hans ofvan omförmälda motion, framstalit följande (vänne förslag: l:o att, enär förbrukningen af ved för ångfartygens behof föranleder en större skogsafbruknirig omkring de af dem besökta farleder, ångfartygs-rederierne må varda ålagdt att, till förbrukning för ångfartygens behof, anskaffa stenkol i stället för ved; 2:o att, enär torfmossar, sorn lära finnas i flere rikets provinser, ej blifvit undersökte eller af invånarne kände eller begagnade, genom rikets hushållnings—sällskaper tjenliga åtgärder borde vidtagas lör att upptäcka och undersöka dylika mossar, jemte ett allmännare meddelande af sättet för bränntorfvens beredning, så att dess bruk till skogsbesparing måtte kunna införas, i synnerhet vid sådane anläggningar, der en större förbrukning af bränsle erfordras. Ilos Vällofliga Borgareståndet: af herr Hesselgren, som, under åberopande deraf, att förbrukningen af ved för ångfartygens behof i betydlig mån bidroge till skogarnes utödande, till hvars förekommande -det dock vore statens både rätt och pligt att vidtaga nödige åtgärder, hemställt, huruvida Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Disk. Betänkande, N:o 36. \ 1 icke, då till eldning under ångpannor stenkol vore lika tjenliga, som ved, och den tillök ning i kostnaden för eldningen, som uppkomme genom användandet af stenkol i stället för ved, vöre föga betydlig, egare af ångfartyg, som befara rikets kustvatten, sjöar och kanaler, må kunna förbjudas att från och med nästkommande års början till eldning under ångpannorna begagna ved, vidare fin till första uppeldningen vid hvarje resa, för hvilket behof en och en half famn hvarje gång borde få användas.
Af märkfamhct, hurusom före. samma skäl tyckes äfwen den skriften i betta moment, att skattskylldige böra genom fulldcn som är missnöjd med Laxe. mägtig fä utföra sin talan ringsmännens ätgärd, stall, wid Compromisi - Rätt; dock sa wida hans förmenta li» alt i händelse han häldre öndande och påstående om rätflade sjelf bewaka sin rätt, telse ma pröfwas, medan Taxe. honom matte wara öppet, rings-Cvmmitteen ännu är att begagna den förmon, som samlad, tillkännagifwa sitt 6. mom. af denna lillägmisinöje, icke allenast förden g.r dem, som genom laga skattskyldig?, i afseende pä förfall hindras, att wid Comden således nödwändiga in. promisi-Rätten tillstädes komskällesten, medför kostnad och ma. besivär, utan äfwen synes kunna leda dertill, att män» gen, som icke förskär wigten af misinöjcts tillkännagifwa». de genast, dymedelst förlorar sin talan. Likaledes och da nästföljande punct formar att den rät. telse Konugens Befallningshafwande finner sig befogad ä Kronans wägnar begära, endast ma kunna sökas hos Compromisi-Rätt; sä är, ef« ter UtstottetS tanka, derigenom inskränkt den rättighet som den skattskyldig,: vfwan. före i momentet blifwit lein» nåd, att fritt wälja, antingen saken uti hittills wänlig 68S Dm SS September. ordning mä fullföljas, eller vck af Compromiss-Rätt vröf»vas. Genom denna stiljaktighet kan ock handa, alt j fall bäde Konungens Befallningshafvande och den stattstylldige äro missnöjde med Taxerings. Committeens Utgärd, och den senare frllfös. jer sin talan j wänlig wäg, blifver mälet pä twänne ställen anhangjgt och kill äfwenkyrs olika afdömdkAf sädane anledningar och d§, i enlighet med oet färe stärkta Stats.