Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga remiss den 5 dennes, åligger det Kuratorerne öfver Kongl, och Hvitfeldtska stipendie-inrättningen att till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af den utaf Rikets Ständers Revisorer, enligt deras berättelse den 14 December sistlidet år, framställda anmärkning derom, att, ehuru Kuratorerne hos Eders Kongl. Majit, uti underdånig skrifvelse den 20 Januari 1850, anmält, att stipendiefondens räkenskaper för framtiden skulle uppgöras och till Kongl. Kammar-rätten insändas före utgången af December månad året näst efter det, som redogörelsen omfattade, det oaktadt räkenskapen för år 1852 icke förr, än den 30 Mars 1854, blifvit afslutad och den 28 påföljde April till Kammar-Rätten insänd, samt 1853 års räkenskap afslutats först den 28 Februari sistlidet år och den 23 påföljde Mars till Kammar-rätten aflemnats. Till åtlydnad häraf, få Kuratorerne underdånigst förklara, att sedan Kammar-rätten, uti skrifvelse till Kuratorerne den 5 Oktober 1849, begärt Kuratorernes yttrande, huruvida, i afseende på revisions-arbetets ordnande och fördelning, redogörelsen för stipendie-fondens förvaltning kunde uppgöras och till Ivammar-rätten insändas före utgången af December månad året efter det, som räkenskapen omfattade, och Kuratorerne uti svar till Kammar-rätten den 31 påföljde December anmält, det
På dessa har afdelningen föreslagit en gemensam, något högre än den, utaf Kongl. Maj:t föreslagna tullafgift, nemligen från 24 till 28 sk. per skålpund, hvilket belopp utskottet förhöjt till 36 sk. Uli dessa väfnader inbegripas kalliko oell bomullslärft, hvilka hitintills varit föremål för de vidsträcktaste lurendrejerier, hvarföre det är så mycket angelägnare att åsätta dem en sådan tull, att loflig införsel kunde befordras, så att denna betydliga handel kunde undanryckas lurendrejaren, och bringas i händerna på redliga köpmän. Den moraliska och jemväl för staten pekuniera vinsten deraf skulle, efter min öfvertygelse, blifva af ganska stor betydenhet. Med den utaf afdelningen föreslagna tullsalsen skulle väl också detta önskvärda mål, kunnat, åtminstone hufvudsakligen, vinnas, men skall genom förhöjningen otvifvelaktigt förloras. Det af utskottet åberopade motivet har, såsom vanligt, varit skydd för den inhemska tillverkningen. Först tillåter jag mig få anmärka, att ett sådant skydd mera förfelas genom en öfverdrifven, än låg afgift. Hvad, som vinnes genom en öfverdrifven tullsats på papperet, när den i verkligheten icke blir tillämpad, derom torde ingen Ihvillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. 97 ingen lagstiftare numera sakna kännedom, genom de sednare årens erfarenhet af tullen å smör m. m. Dernäst anhåller jag att genom följande, här anställda, enkla kalkyl få bestyrka obefogenbeten af utskottets ofvanåheropade molif. Uti Vestergötland tillverkas dessa väfnader af den obemedlade folkklassen, icke på eget förlag, ulan för räkning af ett slags förläggarepatroner, hvilka utlemna garnet för varans tillverkning. 1 skålpund sådan väfnad innehåller 10 å 12 alnar, hvarje aln betalas med 2 ä 2 V2 sk. r:gs väfvarelön. — Införseltull å garnet å 5 sk. b:co per skålpund med omkring 8. 6. beräknadt affall i vigt 2. 6. så blir hela kostnaden för arbete, tull m. m 36.
I alla händelser och ehuru jag från början förklarade mig föredraga andra ordalag, än som blefvo beslutade, måste man antaga, att R. o. Ad:s beslut i nu förevar:de hänseende grundade sig på öfvertygelse!! om det rätta och nyttiga. Ståndet bör således icke gå in på några förändringar i detta sitt beslut, så framt icke nya och mera öfvertygande skäl till en slik förändring blifva framställda; ty påföljden af ett motsatt förfarande utsätter oss för en, i sådant fall, tyvärr, alltför grundad beskyllning för vankelmod och ändringsbegär: fel, hvilka vi hittills föga vidkänts. I likhet med flere föreg:de talare, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt i detta ämne redan fattade beslut. Frih. Alströmer: Jag skall icke trötta R. o. Ad, med att uprepa hvad jag redan förut i sak anfört. Men jag ber, alt, i anledn. af hvad några talare yttrat, få tillägga några ord. Ehuru jag icke är i tillfälle att kunna bedöma Frih. Rehbinders större eller mindre inflytande på BondeShs beslut, hyser jag dock den förmodan, att hans åsigt om hvad detta Stånds beslut skulle hafva blifvit, i fall detsamma inbjudits alt ingå på de andra Ståndens beslut, icke så helt och hållet skulle upfyllts, enär BondeStis samtlige medlemmar inom Utsk bestridde hans åsigt, och ingen enda röst inom Ståndet höjde sig derför. Frih. Cederström skulle visserligen hafva ett stöd för sin mening, att ordet ”gemensamt” är öfverflödigt, i fall orden ”på de af K. M. och R. St. gillade grunder” skulle helt och hållet uteslutas. Men efter min tanke innefatta dessa ord detsamma, som om ordet ”gemensamt” icke blifvit inflickadt. 1 afseende på sjefva behandlingen af frågan, tror jag att en Riksdagsman icke har något annat alt stödja sig vid, än den erfarenhet, som inom Stånden inhemtats. En ledamot af detta
— Motionärernes förslag skulle dessutom medföra tillämpning af en grundsatts, som är för vårt rättsväsende främmande, den att, för vinnande åt alla af absulut rättvisa, talan om en sak kan föras af hvem som helst, utan att det är gifvet, att den saken honom rörer. Det är nemligen tydligt, att om ägograderingen skulle vara före skiftesläggningen fastställd, måste, i anseende dertill, att ingen kan veta, hvarest hans nya ägoskifte blir beläget, hvarje delägare uppmärksamma de misstag, som uti graderingen skett; och talan derom kunde då blifva fullföljd al en delägare, som till slut aldrig bekom på sin lott någon enda af de ägofigurer, hvilka under tvisten varit föremål för jemförelse, och med hvilkas uppskattning de, hvilka samma ägor tillfölle, tilläfventyrs blefve belåtna. Utskottet föranlåtes af dessa skäl hemställa, att Herr Wahlboms och Lars Gustaf Anderssons ifrågavarande förslag måtte underkännas. 7 Kap. 3 §: Bemälde Lars Gustaf Andersson har, i anledning deraf, att tillämpnin gen af Skiftesstadgan icke skall hafva alltifrån början blifvit så noggrann, som önskligt vore och med dess syften öfverensstämde, utan till en början ägt rum på ett sätt, som numera, i synnerhet vid jemförelse med mera fullkomliga förrättningar, företedde, åtskilliga oformligheter, yrkat, att till afhjeipande deraf och vinnande af nödiga rättelser, vid denna § måtte fogas ett tillägg, innefattande tillåtelse dertill, att emellan delägare uti en samfällighet, som undergått laga skifte, hvilket blifvit fastställdt, ägoutbyte må, utan hinder af fastslällelsen, få äga rum, derest sådant befinnes förmånligt, leder till beqvämlighet vid ägornas bruk, icke orsakar förlust eller lidande, samt bekostas ensamt af den delägare, som detsamma påyrkat. Sammans.
Det jag med tystnad likväl icke kan förbigå, såsom en förökad anledn. till mitt närvar:de åtgörande är att, oaktadt alla, tid efter annan sedan år 1823 års Riksdag af RiksStin gjorda underd. framställningar om en genomförd plan för försvarets ordnande på ett med landets behof och tillgångar öfverensstämmande sätt, ingen annan åtgärd å Regeringens sida försports än blott begäran om förnyade anslag till den närvar:de, med full rättvisa klandrade försvars-organisationens pålappning; Ett påstående som till hela sin vidd besannas af den vid innev. Riksdag aflåtna K. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, rör:de hvars innehåll jag här vill inskränka mig att endast tillägga, att det utgör en fullkomlig motsatts till hvad BondeSt. i underd. skrifvelse anhöllo vid 1850 års Riksdag. Under öfvervägande af hvad sålunda af mig blifvit anfördt har jag funnit mig befogad till nedanföljande vördsamma hemsta!- 81 Den 3 December f. m. lan, som jag ber och hoppas att StatsUtsk. måtte egna all den upmärksambet som den förtjenar, icke såsom afseende mina organisationsförslag allena, utan såsom till sitt ämne och sin lösning varande den, som tidshändelserna kunna göra till en lifsfråga för Konung, folk och fosterland. Jag hemställer: Att R. St:r måtte taga under pröfning, huruvida de icke finna sig böra till K. M. i underd:bet öfverlemna de af mig afgifna 2:ne förslag till förändrad organisation af Landtförsvaret och i underd:het anhålla, att K. M. läcktes låta desamma granskas af sakkunnige män, samt vid näst följande Riksdag till R. St:r i Nåder öfverlemna ej mindre dessa personers deröfver afgifna underd. utlåt , än ock ett fullständigt förslag till ordnandet af Rikets Landtförsvar på ett med landets behof och tillgångar öfverensstämmande sätt; anseende sig R. St:r, att tills detta inträffar, böra låta anstå med hevi!jandet af alla nya ordinarie anslag å 4:de flufvudtiteln.
Maj:t, äf sin faderlig! omsorg för landets väl, täckes föranstalta om tjenlige åtgärder, hvarigenom öfver - productioneri af Uandtmanna - pröducter i vissa orter må kunna ; genom beqväma afsättnings - tillfällen och lätta Communications-medel, ledas till Hufvhdstaden och andre örter, sorn af samnia pröducter äro i behof; och syrteS i Utskottets tanka det af Herr Bruncrona gjorde Förslag, ”att några i Fartygs, byggnad kunnige Bönder från Aland och Finska Skärgården skulle inbjudas, att möt vissa förmåner nedsätta sig i Norrland, å de kustorter* hvarifrån Ved för Stockholm synnerligen är att påräkna , för att bygga, och om så fordras, lära bygga för minsta möjliga pris sådane Ved-Galeaser, sorn vanligen från Finska Skärgården aflöpa, ’’ vara förtjent att i underdånighet anmälas till det afseende Kongl. Majd kan pröfva det förtjena, För sin del får BeviliningsTTtskottet vördsamt anföra; att Utskottet, beträffande dela del af motionerne, som angar förbud emot införsel af åtskiilige från Finland inkommande varor , eller deras beläggande med högre Tullumgälder, anser denna fråga i dess afgifne Taxa för Stora SjöTuileri redah vara besvarad. Börande deremot Bevillnings-Utskoitets Betänkanden. "451 'den förésiagnfe utvägen ■, ätt genom underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes, då den nu gällande Handels-Tractaten med Ryssland tilländalöper, i Nådet vidtaga nödige åtgärder till afböjånde af Finska handelns Skadliga inflytande i dess nuvarande skick , så, Och ehuruväl Utskottet hyser den säkfä öfvertygelse , att sådant skulle öfverensstämma med Landets Sahna fördel, finner det sig likväl, enär detta ämne egentligen tillhörer Ekonomiutskottets bedömande, icke tillkomma , att något Utlåtande deremot meddela. Detta allt hemställes vördsamt Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 28 Aug. 1823.
S. D. 412 Den 7 December. S. D. I anseende kill sörekomne anmärkningar emot Riksens Högloft. Sländers Allmänna Ve, swärsoch Oeconomiae < Utskotts Betänkande af den 24 nästledne Oktober, angående Lotsoch Bäk,afgis, terne, samt derunder upstadd stägn, huruwida LotS» fonden rätteligen tillhörer Stars medlen och är med dem till alla allmänna behof lika anwändbar, ansäg Borgare »Ständer sig böra della ärende till förstnämnde Utskotts ytterligare hufwudsakeliga handläggning Ztersörwisa, och dcrjämke Högloft. Stats-Utskottet att Nied Beftvärs, och Oeconomiae-Utskottet sammanträda, för alt, i afseende ä sistnämnde omständighet, deras yttranden gemensamt asgilwa; Hwarom ej mindre de Respective Med«Ständen, än Stats - samt Allmänna BeswärSoch Oeconomiae U-skotten wördsamt oä) wän» ligen skulle underrättas, Vr 8npra. Lx krorocollo I. kk. kscerson. S. D. Till Riksens Högloft. Ständers Lagutskott blef, i anseende till gjorde anmärkningar emot Desi den lo dennes asgisne Betänkande, rörande upHäswande af io §. i Kongl Stadgan om »värfning och manskaps legande till krigstjenst den 7 April 1602, j hwad samma §. innehåller om betalning as anwärfd handtwerks gesälls skuld hos desi husbonde, detta ärende ätersörwisadt till den ytterligare handlägg, ning, som Regerings,Formens 56 §. omförmäler. Vt Supra. Lx krorocollo I. lft. kererson. Ut, Drii 7 December. 413 Utdrag af Protokollet hällik uti Borgare - SländetS Plenum wid Riksdagen i Stockholm den r December 1809. S. D. Ester fulländad granskning af Riksens Högloft.
egentliga bemikkelse kan ej sägas h a kommit till etånd, d&amp; med unda,ntag af en enda, tämligen svag st&amp;mma, ej nalgon röst frrin opponenternas läger höjdes till geiidrifvande af de idéer, för hvilka mötets anordnare gjort sig till målsrniin. Men trots saknaden af den sporre, som ligger i utbytet af meningar mellan olika tankande, kan med skäl sagas, a t t de uttalanden, som gjordes, genom sj älfva sair.istiiirimigheteii i &amp; sikter och den öfvertygelsens värme hvarrned de voro stamplade, inneburo en seger för den goda salten. I sh afseende vm m.ötet i hôtel Continenhl en franlgang, om %n segerns följder niöjligen &amp; m i n en tid lata vänta p&amp; sig. Vi atergifva har det intressanta föredrag, hvanned grefve Hugo Hamiltou inledde diskussionen, d&amp; detta anförande Iran stigas i sig innehiilla frå,g.stls bran.npunkt och vara ett uttryck för de isilrter, som besjalade de narvarande. Den verksamma, del som grefve Hamilton tagit dels i egenskap af riksdagsman, dels såsom medlem d hufvuclstadens Bomii~unalstyrelse, i reformarbetet för höjande af kvinnans riittsligcz och sociala stallning, gifva hans ord i hithörande Zimiie en s&amp; mycket större betydelse. Sedaii ordf. öppnat mötet ined att förklara syftet med detsamma vara diskuterandet af frigan oni kvinnans deltagande i deii offentliga fattigvarden, da den kiiiigl.
Anses frälseskattejorden hafva gått utur sambandet med Adelns serskildta ideala rätt, och icke af Adeln representeras längre, än den af Adeln äges; och anses BondeStåndet vara det Stånd, sorn skall representera för jorden, så att Ståndspersoner, derföre att de äro jordägare, böra inträda i BondeStåndet; så synes inig, att hvarje Säterioch Frälse-jordägare, som ej är Adelsman eller Embetsman, också bör ingå i BondeStåndet. Dess erinringar öfverlemnar jag till Ridderskapets och Adelns högre omdöme. Jag gör ej anspråk på någon påföljd å dem; men jag tror mig hufva fullgjort min pligt, då jag framställt dem. Herr CederskjöldPehr Gustaf: Lika med den värde Ledamoten som nyss yttrat sig i detta ämne, tycker äfven jag mig af det under öfverläggning nu varande Betänkande finna , att Högloft. ConstitutionsUtskottet föreslagit, ej hvad det skulle hafva velat, utan blott hvad det ansett möjligen kunna utföras. Men äfven vid detta, hvartill Utskottet inskränkt sig, äfvensom vid hvad Herr Friherre Boije nu behagat yttra, ser jag mig föranlåten att göra några anmärkningar. — Både Utskottet och Friherren anse Ridderskapets och Adelns talrikhet böra inskränkas. Jag för min Den 27 Maji. 387 del tror tvärtom, att. just Ledamöternas talrikhet, är en af de väsend teligaste orsakerne, hvarföre Höglofl. Ridderskapet och Adeln alltid vid Riksdagarne så fördelaktigt utmärkt sig framför de öfrige Stånden; och hvarföre detta Stånds Protocoller alltid äga ett så ojemförligt högre värde än de öfrigas.
Det har dock redan visat sig, att den sjömätningsexpedition med ångfart, v. Sydow af 40 hästkrafter, som nu utrustas, kostar 1 1,000 rdr mera, än om den verkstäldes med sådana båtar, som här äro föreslagne, och med hvilka man dessutom skulle uträtta mjcket mera arbete. Det är således ur ekonomisk synpunkt af största vigt, att den föreslagna ringa summan varder beviljad. Efter tre år skulle båtarna vara mer än betalda. I afseende på den gjorda anmärkningen, att ingenting förekommer i K. M:ts Propos. om detta behof och att StatsUtsk:t på denna grund icke skulle kunnat tillstyrka anslaget, ber jag blott att få nämna, att Utsk:t sjelft icke följt denna princip, t. ex. i afseende på de geologiska sockenkartorna och andra föremål, som röra kännedomen om det inre af landet. Dessa motioner hafva D-en 14 April*, m. 223 blifvit framstälda af enskilda motionärer oell betydliga summor för dem beviljade. Man erkänner numera nyttan af att med millioners upoffring skaffa oss ett jeru vägsnät för att befordra trafiken och industrien inom landet. Men man tänker icke på, att dessa jernvägars ändpunkter äro hafvet, och att en lättad och tryggad t rafik deruppå måste fördelaktigt in'erka på trafiken till lands. Andra nationer offra ofantliga summor för att i mensklighetens intresse göra icke allenast, sina egna, utan äfven andra länders kuster kända. Om vi då skulle anslå en summa af 36,000 rdr för att i en framtid ernå detta mål, så vore det viii icke för mycket. Landkartor kunna endast räcka en kortare tid, allt efter som bostäder, jordens beskaffenhet, skogar in. m. förändras; men så är icke förhållandet med sjökort, de vara alltid. Att våra farvatten icke äro så kända som de borde vara, är otvifvelaktigt. Jag har träffat många både Franska och Engelska officerare, som uttryckt, sin förvåning öfver att i farvatten, som äro så beseglade, man så ofta skall stöta på okända grund.
Kanske hade man för afsigt att sedermera föreslå sådane förändringar i Tryckfrihetsförordningen, att då Juryn på den framställda frågan svarade ja, vore bestraffningen äfven bestämd. Emellertid qvarstår Tryckfrihetsförordningen i denna del oförändrad och måste efter ordalydelsen tillämpas. Med den åsigt jag, på sätt förut är nämndt, allt hittills hyst i afseende på tillämpningen af Tryckfrihetsförordningens ifrågavarande stadganden, har jag deltagit uti behandlingen och afgörande af flere uti Högste Domstolen förekomue ärender. När åtal skett å skrifter, såsom innefattande angripelser emot enskild man, har ingen annan fråga blifvit till Nämnden framställd än den: Ar skriften brottslig enligt 3 § 11 mom. af Tryckfrihetsförordningen och då densamma blifvit af Nämnden besvarad med ja, hafva domstolarne pröfvat och bestämt ansvaret på grund af det stadgande uti 60 Kap. M. B, Åklagaren åberopat och som ansetts vara tillämpligt. Den 11 Febr. 1834 afgjordes i Högste Domstolen ett mål af följande beskaffenhet: Uti en allmän tidning förekom, bland annat, den uppgift, att en officer skulle, för att förmå en under honom lydande soldat att bekänna det han föröfvat ett brott, som blifvit begånget, tilldelat honom prygel så att han deraf aflidit. Då åtal skedde, undandrog författaren sig att bevisa tillmälet. Åklagaren yrkade ansvar både efter 3 § 8 mom. och samma §:s 12 mom. I följd deraf framställdes till Nämnden 2:ne frågor. Den första: »om skriften vore brottslig enligt 3 § 8 morn.,» besvarades med ja; men den andra frågan, åberopande 12 inom., med nej. Underdomstolen, som derefter företog frågan om straffbestämmelsen, dömde, på grund af 60 Kap. 4 och 5 §§ M. B, den tilltalade att mista äran, undergå åtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt göra offentlig afbön. Hof-Rätten åter åberopade 18 Kap. 8 §. M. B. och dömde den anklagade att böta 33 Rdr 16 sk. och göra afbön samt vara ärelös.
Det, som i ett eljest obegripligt mått tillvann henne samtidingars vördnadsbetygelser, var väl egentligen denna hennes sällsynta och flerfaldiga språk-talent, förenad med en aktningsvärd personlighet, en i följe deraf aldrig moraliskt missbrukad rimgåfva, jemte egenskapen att i sin tid vara den både första och enda svenska poetissan. Också sparade man under hennes långa lifstid intet, som kunde lända henne till gamman af sin ära. Satiristen Triewald sjelf kallade henne ”vår nord’ska Sappho”. Hennes ”Dikter” beledsagas af en Testimoniorum Fasciculus, innehållande nära trettio skrifvelser till hennes pris, på mångahanda tungomål; de flesta i vers. Bland de latinska förekommer ock en af Svedenborg (då ännu Svedberg); der hon upphöjes föga mindre, än i ett par spanska qväden, det ena från en Nunna i Alcaraz, och det andra från en Nunna i Mexico, – hvilken till hennes vanliga heders-titel Musa Decima tillägger Musa Polare, una de las maravillas de el Norte, Gran Minerva de los Godos (med bifogad försäkran, att hon vida öfverträffar den Atheniska). Från unica Poetissa VisiGoda, såsom hon (med något skäl) tituleras i det ena, infordras hon i det andra till Clara Sybilla Visi-Goda; Mas docta y mas elegante, Que las, que en diversas tierras Veneraron las edades! På Svenskarnes vägnar åter, beklagade en Adlerstedt hennes frånfälle sålunda: Vår Svenska Poesi med Dig i grafven går, Och Skalde-barnen stå förskräckta och helt stumma: Far väl, vår Poesi! God natt, du Heders-Gumma! Denna sista helsning betecknar mellertid, hvad hon i sjelfva verket var: en respectabel Matrona, ej blott lärd, men huslig; en dygdesam maka; en öm och omsorgsfull moder till femton barn. Af sin förtjente man har hon, i en grafskrift, gifvit denna teckning: Det var hos hans person en gåfva af naturen:
Stalt till vederbörande Gäldenärers Gräfvande ena blifvit bprjad , och någon verkställighet ej elRr anmälts hafva följt i anledning af de åtgärder, sorn först detta år vidtagits; fördenskull anse Revisorerne sig böra förhållandet till Riksens Stan* der anmäla, på det att, efter underdånig hemställan härom, ifrågavarande indrifningar hädan, efter måtte med mera verksamhet blifva handlagde och fullföljde , än hittills skett. Äfvenledes kunna Revisprerne icke undgå anmärka, att genom fördröjde liqvidationer MagazirgDirectionen och CommerceRådet Björnberg emellan, har bemäldte CommerceRåd, tid efter annan, i Arrende-afgift för Brännvinsbrännings-rättigheten i Staden Götheborg, åsamkat sigen skuld, somför närvarande i Capital och Ränta utgör omkring (>6,ocq Riksdaler Banco. Rfps Allmänna MagazinsDirectionen har Be* fälhafvande Amiralen i Carlskrona, uti Skrifvelse den 28 Mars j 81 6, med öfverlemnande af Förslag öfver erforderlig Spannmål till OrlogsFlottans behof från 1816. års början till och med Maji månads utgång år 1817, anmält, att emedan Kongl. Maj:ts och Kronans i Carlskrona då-i varande betydliga Förråd af SuccarieRröd vida Öfversteg ett conservabelt lager, vöre det nödvändigt och med Kronans sanna gagn mest förenligt, att öfverskottet minskas i möjligaste måtto genom användande till Kronans Manskap , hvadan det förordnande vidtagits, att torrt Bröd till gemenskapen , Allmänna A,rbetskarlar och -Ar* beisfångar skulle utdelas från och med Maji måtaad i8>i6, och vidare, likväl med undantag af § Riks. St. Revisorers Berättelser. Vintermånader. ___
V 40 b. 4 40 b. | 40 Svar på återremiss 7 1 121 7,8 a. a. V 40 a. a. V 40 s, a. y 40 a, a. y 40 Ordinarie räntan, se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, sid. 1. Organisation, oaj bufvudgt nöderne för Bankens b. V 40 b. y 40 ^ya 6 1 .35 6-27 5. v 40 b. V 40 ] f S 'nr pa återremis* , ■*» .»■» •» 6 1 63 15 a a. y 40 a. a. V 40 a. a. v 40 a. a. y 40 / „ af Banco-Fullraägfiges Expedition , 6 ! 36 1-4 ä. y 40 å. y 40 b. y 40 b. V 40 f Svar pä återremiss , , , , , , 6 1 78 2-6 •i. a. y 40 A 40 A 40 ib. y 40 } 4 Samman jerak nings-förslag och e. r r 40 l Voterings-proposition , , , , 6 1 lil 21 it 40 it 40 i? 40 Valerin gs-resul tat ,,,, 6 1 135 2 3. a. V 41 a a. 5} 40 a. a. V a. a. 15 40 J , af Embetsverken, att befordran till embeten och tjenster icke må hindia sådan , , , > i » i > ■> > ) » ■» 8 — 46 * b. y 40 b. V 40 b. y 40 b. y 40 0. Orthopedislia