Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid erfarenheten under den hittills förflutna tiden lärt, att de biträdande geologerna vanligen under vintern äro genom kartearbeten o s. v. så upptagne, att mångå bland de analy tiskt-kemiska undersökningar, som kunde vara af intresse att snart få utförda, icke hinna af dem verkställas, och då de åligganden, som, enligt hvad nyss blifvit i underdånighet anförd t, skulle tillkomma Amanuensen, sannolikt böra lemna honom mycken tid öfrig, så har Chefen, som föreställt sig, att Amanuens-tjensten ganska väl skulle kunna förenas med befattningen af kemist eller laborator tillika, nu i underdånighet föreslagit, att den aflöning för år, som för denna dubbla befattning kunde komma i fråga, måtte bestämmas till högst 2 000 r:dr, ett belopp, för hvilket en för befattningen fullt lämplig person ansåges kunna erhållas. Enär den nya för Stockholms Slöjdskola afsedda byggnad, uti hvilken, enligt. Eders Kongl. Maj:ts nådiga medgifvande, äfven det geologiska undersökningsverket kommer att inrymmas, sannolikt under loppet af 1867 hinner så fullbordas, att inflyttning derstädes då kan ega rum, har Chefen, med förnyande af sin förut gjorda underdåniga hemställan, anhållit om Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd, att från och med ingången af nästa statsregleringsperiod få mot högst 2,000 Riksdalers lön om året anställa en Amanuens, som tillika skulle äga de kunskaper, att han å Geologiska byråns laboratorium kunde utföra alla de kemisktanalytiska undersökningar, som af de egentliga Geologerna icke medhunnos. Enligt hittills vunnen erfarenhet uppgår tryckningskostnaden i ett för allt för hvarje karteblad med tillhörande beskrifning, profiler och träsnitt i medeltal till 2,500 Riksdaler. Under de sista tre åren hafva årligen fem kartor blifvit tryckta, ett antal, som också ungefärligen svarar mot det, som hvarje år hunnit färdigrekognoskeras, så att tryckning och rekognoskering sålunda äfven hädanefter torde kunna hålla jemna steg med hvarandra. Hvarje års karttryckningskostnad skulle således stiga till 12,500 Riksdaler.
» Jag lyckönskar en moder, som hyser så- dana tankar, och med mindre fruktan än jag tänkt mig kommer jag att släppa mina sö- ner ut i en värld, där den unga kvinnan, hon som med sin kraft styr mannen, är glad, god och sann — där hon äger förmåga, ej endast att tända en mer eller mindre flyktig beundran, utan äfven att väcka den vördnad för det » svaga könet », utan hvilken vi » starke » så lätt duka under. » När på seglatsen man är belåten, Ta ' s seglen ned, och se ' n glider bålen, Tills vid en holme man lägger till; Snart under granar och björkar sköna Så härligt fråssar man i det gröna På färsk potatis och smör och sill. Och skogen susar, oeh solen skiner, Och muntra ä ' vi förutan viner, Det vill jag lofva — så det förslår, Och när man se ' n sig i gräset sträcker, Förutan alla t.likör-avecer » Så ljufligt smakar vår kaffetår. Vi gamla skönt oss i skuggan meja, De unga skratta så friskt ock sioja, Och aldrig tar det på glädjen slul, Och hvita mössor och ljusa kläder Uti del härliga sommarväder Mot gröngräs ta ' sig så festligt ut. Och ungdomsblodet sig ej förnekar, Snart springer skaran i muntra lekar, Tills saften dukas på gråstenshäll, Se ' n plockas blommor i stora buntar, Oeh far och pojkarne sjunga » Qluntar », När vi ro hem i den stilla kväll. dr ljum blir luften och sommar stundar, Mig griper länglan till gröna lundar Och landtlig stillhet och frid och ro; Med far och barnen jag ryggen vänder Al stadens gator och torg oeh gränder Och flyttar ut till vårt sommarbo. Om evig fred vi här ute drömma Och världens buller och oro glömma Och norska frågan oeh allt slags kif. Allt sådant mäktar oss här ej röra, Och inga » frågor » för oss få störa Vårt fria, lyckliga sommarlif. * Aren gingo om. Maja återsåg ej sin afvisade kavaljer förrän häromdagen på en större societetsbal, hvilken hon bevistade i egenskap af förkläde och skydd för ett par älskliga döttrar. En medelålders välmående man närmade sig henne med en leende fråga, om han vore igenkänd.
Då Kongl. HofRätten sålunda uti detta mål stannat i ett annat slut, än Kongl. HofRättens, i lika beskaffadt måL den 13 Mars sistlidna år gifna Utslag innefattade; då den nu tillika, såsom skäl för Domarens frikännelse ifrån allt ansvar, åberopade omständighet, att skiljaktiga meningar om Lagens rätta förstånd både hos Lagstiftande Makten och vid Domstolarne sig yppat, i så måtto saknade grund, som, under behandling af den, vid Riksdagen åren 1828 — i83o, rörande detta ämne väckta fråga, den mening, Kongl. HofRätten alltid följt och vid sednare tillfället äfven uttalat, blifvit utan motsägelse ansedd gällande, ehuru frågan icke i grundlagsenlig ordning till slutlig åtgärd förekommit; och då Kongl. HofRättens Utslag i förra målet blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet öfverklagadt å svarandens sida; har jag funnit lämpligt, det Kongl. HofRättens ifrågavarande beslut jemväl må till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning hemställas; i hvilket afseende underdåniga besvär öfver samma beslut äro af AdvocatFiscalsEmbetet anförda. Sedan de, af förekommen anledning, ifrån vederbörande infordrade handlingar, angående ett vid Skytts och Torna HäradsRätter undersökt och af sistbemälda Rätt slutligen afgjordt mål, vid handen gifvit, huruledes, efter det Skytts HäradsRätt, genom beslut den 6 Maj 18-35, förklarat Husmannen Nils Clemedsson från Drömme, som förut vetterligen icke lidit straff för tjufnad, saker till laga bestraffning för innehafvande af stulna varor till värde af tre R:dr 16 sk.
Dan borde hafva dertill lagt det lika tänkvärda: ”secum medicina paratur", ty om R. St:r vid grundlagens stiftande hade noga öfvervägt detta tänkespråk, sä hade de utan tvifvel funnit nödvändigheten deraf, att Konungen borde i fråga om tull-lagstiftningen i allmänhet ega samma rättighet, som den Han eger i fråga om spanmålstullen; ty huru stor R. St:rs vishet ock må vara, så tror jag dock att Konungamaktens vishet är större, och att Konungen, pä den plats Ilan Sig befinner, halvida lättare att förskaffa Sig säkra uplysningar om landets ställning och om de åtgärder, som för dess innevånare kunna befinnas nyttiga och nödvändiga, hvilkas industri understundom är af den beskaffenhet att den enskilda fördelen öfverväger den som för det allmänna borde göras gällande. Gr. Lagerbjelke har talat, om orimligheten utaf att förbjuda R. St:r att uti vissa frågor besluta; men hvar delta förbud finnes kan jag sannerligen icke inse, ty R. St:r skulle endast afsäga sig rättigheten att under 10 år nedsätta eller afskaffa en tullafgift, men deras beslutande rätt vore efter denna lids förlopp dem ingalunda betagen. Den jemförelse Frih. Bonde anställt emellan jordbruksnä - 256 Den 1 Fcbruari f. ra. ringen och de öfriga näringar, hvilka nu inom Sverige blomstra under skydd utaf förbud samt det resultat, hvartill han genom denna jemförelse kommit, eller att jordbruket, hvilket är den vigtigaste ibland dem, icke åtnjuter något så beskaffadt skydd som de öfriga, synas mig båda vara fullkomligt oriktiga. Frih. Bonde tyckes då icke hafva läst den § utaf Reg.F., som gifven Konungen rättighet att både höja och sänka tullafgiften på den vigtigaste af jordbrukets produkter, nemi. spannmålen. Jordbrukaren är således till sin stora lycka endast ställd under Konungens beskydd och fullkomligt oberoende af R. Strrs olika beslut vid olika Riksdagar, ty om R. St:r nedsätta eller afskaffa tullen på spanmål, står det Konungen öppet att säga nej till ett sådant" beslut, och om R.
Skulle det vara eder möjligt, att med ett varde, i ett nu, undertrycka vår fria press, hvilken, sage hvad man vill mot och om Den 4 December. 225 om den, framkallat till lif det slumrande, påskyndat framåtgåendet, rättat missbruken, med elt ord varit nyttig; jag talar icke om skandalpressen, hvilken i mån af stigande upplysning, korrigerar sig hufvudsakligast sjelf. Skulle det vara eder möjligt borttaga våra snabba kommunikations-anstalter, åvägahragta medelst elektricitet och ånga, borttaga den folket lemnade rätten att innehafva och nyttja vapen, och änteligen låta folkskolorna endast och uteslutande såsom utanlexa känna katekesen, eller låta dem försvinna, åter införa lagarna om husaga, spöstraff, qvinnans förtryck m. m.; då, men icke annars, blefve det måhända en möjlighet få oqvaldt besitta gamla boet; — men detta varde är numera en orimlighet, en absolut omöjlighet —och återstår således efter enfaldig mening för de motstridiga ej annat än använda klokheten, följa med, foga sig efter Konungs, dess Råds, och bakom dessa Svenska folkets mogna, positiva vilja! — De vackra bladen blifva sedan skrifna. Mina Hrr! Gören skolorna, folkskolorna till den sanna, rätta och praktiska upplysningens verkstäder; de äro långtifrån sådana ännu, och vi skola oemotsägligen derifrån sedermera erhålla (österlandets säkraste värn, så väl i våra inre, som yttre förhållanden. Och till sist, Mina Hrr! har jag mod påminna eder om vår, om landets lycka att ega en Konung, en högsta statens Chef, som halt skarpsinne, omdömesförmåga att framleta, utan afseende på stånd, män, sådana som de, hvilka nu utgöra Hans rådsring, väl förtjente om fäderneslandet, såsom ock flertalet af hans öfrige förtroende-embetsmän; vi kunna under sådana sällsporda lyckliga förhållanden vara säkra på, att brister, som kunna vidlåda förslaget till den nya R. 0:n, af en sådan kärnfull och god regering i förening med goda krafter, som af folket väljas, blifva botade. Hr Tersmeden, Nils:
Orsaken härtill var de unde?' 160 Den 12 November. sednare år betydligt utvidgade fordringarne på klinisk undervisning förö läkare, som gjorde omöjligt att under samma persons handläggning bibehålla en fullständig theoretisk och praktiskjhipdragning af barnmorskor. Ett lika antal offentliga föreläsningstimmar, som förut varit delade emellan undervisningen för läkare och barnmorskor, blefvo nu egnade uteslutande åt läkare-undervisningen, och detta antal lektionstimmar blef lika med det, som tillkom alla öfriga vid Karolinska Institutet anställda Professorer, så att Artis Obstetricue Professorn och Direktorn vid Allmänna Barnbördshuset, emot samma löneförmåner med öfriga Professorer, ålades en lika utsträckt undervisnings-skyldighet och derutöfver den ansvarsfulla och tidsödande Direktorial-befattningen vid Allmänna Barnbördshuset; en befattning, som genom 1849 års K. Kegbte blifvit betydligen utsträckt och som, genom Barnbördshusets snart skeende förflyttning från sitt nu egande centrala läge till en aflägsen stadsdel, kommer att blifva ganska tung. Sedan, genom Karolinska Institutets nya riktning åt den praktiska utbildningen och fulländningen af läkarekonsten, Professionerne i Medicin ocb Kirurgi blifvit så nära, som förhållanderne medgifvit, förenade med Ofverläkare-befattningarne vid SerafimerLasarettet, hafva nämnde Professioners innehafvare kommit i åtnjutande af icke ringa pekuniära förmåner, för tillsynen vid den sjukvårdsinrättning, der klinisk undervisning meddelas. Sålunda har MedicinmProfessorn äfvensom ChirurgiaeProfessorn, den ene i egenskap af Öfverläkare, den andre såsom Öfver-Kirurg vid Serafimerlazarettet, 1000 I:t:dr b:ko om året, lör tillsynen med sjukvården, hvarjemte en af dem, för öfverinseendet vid förvaltningen, har, utom en beqvämlig, rymlig och vacker våning, 200 K:dr b:ko i årligt arfvode. Vid Allmänna Barnhuset upbar Karolinska Institutets Professor i Pediartrik ett årligt arfvode såsom Öfverläkare vid nämnde inrättning.
Ater realisationen uppskjutas längre tid, än som befinnes nödvändig i afseende å utmyntaingen j och hvilken ej torde behöfva öfverskrida 5 å 6 månader efter Riksdagen, så befarar jag deraf en ganska vådlig rubbning, undertiden, i alla creditoch penningförhållanden, varupriser m. nu och jag anser det då hafva varit vida bättre, att fördröja myntbestämningen intill nästa Riksdag. I öfrigt tror jag, att realisationens bestånd beror mindre af en förstärkning i Bankens valuta, än deraf, att Banken skiljes från alla förhållanden till Staten, och såsom Herr Hjerta så rigtigt yttrade i sista plenum, helt enkelt får sköta sig sjelf. Jag afstyrker således ali Statens creditifrätt på Banken, och jag kan ej eller vid detta tillfälle undgå att anmärka, huruledes Utskotten (troligen blott af kärlek för skuldsystemerna) föreslagit, å ena sidan, att Staten skulle till Banken utgifva en skuldförskrifning å 4>400>000 Ihdr, och å den andra, att Bankens ränterevenuer skola påräknas till blifvande Statsbehofs fyllande. Detta är, som man säger, att taga medéna och gifva med andra handen. Då mängden af de enskildas intressen måste anses utgöra det allmännas fördel, så kan jag vid en fråga, der uppoffring från 3a H. 6 82 Den g Jul i i f. in. ett och annat håll synes vara oundviklig, icke finna det orättvist, att Statens skuld till Banken henne efterskänkes. Men skulle någon del deraf anses höra betalas, så må sådant ske, medelst afsättande af Bankens räntevinst, och ingalunda genom en räntedragande skuldförskrifning. Jag önskar vidare, att man icke genom förändring af den närvarande sedelmyntfoten vid utbyte med silfver mätte åstadkomma en alltför stor höjning af varupriserne och skatterne. Slutligen får jag yttra den önskan, att man icke, genom det entusiastiska gillandet af principen, måtte hafva så bundit sig, i afseende å verkställighets-åtgärderne, att man antingen blir tvungen omintetgöra det första beslutet, eller ock blindt följa den method, sorn Statsoch BancoUtskotten behaga föreslå. Hvarefter
I detta hänseende hafva Revisorerne trott sig icke böra lenina oanmärkt: att kostnaden, i och för emottagandet af vid pass 25,200 ( ”9 ) Lffi Salpeter, efter bestämdt uppliandlingspris i värde uppgående till 189,000 R:dr, stigit år t83o till icke mindre än 26,235 R:dr 4° sk11 r:st., när deruti inräknas högre och lägre Tjenstemäns löner, arfvoden, pensioner, gratificationer m. m. — Genom ett nytt Reglemente af den 17 Mars innevarande år har Kongl. Maj:t val, med upphäfvande af alla förut gällande Författningar i ämnet, meddelat förändrade Stadganden för Salpeter-Ärendernes förvaltning hädanefter; men som samma Reglemente ändock synes vara beräknadt på en fortfarande förvaltning med serskild LöneStat samt deraf följande ExpectanceStat och PensionsStat; så hafva Revisorerne ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på Salpeter-Ärendernes nu mera förenklade beskaffenhet, till hvilkas liandliafvande således de enklaste anstalter kunde göra tillfyllest , samt StatsMedlen vid denna upphandling användas på ett med grunderna för allmänna hushållningen mera öfverensstämmande sätt. Lappmarks Ecclesiastique-Verkets Fond. I\ä k e nsk a per n c, som blifvit i Kongl. KammarRätten granskade, utan anmärkning, visa: Inkomsterne: Credit. ( ,ao ) Transport 600. 600. Obs. Enligt i83o års RevisionsBerättelse upptages Fondens vid 1828 års slut utgående Behållning till 69,720: 16. 1. Den här ofvan vid 182g års början inbalancerade är ökad med 12,503: \i.— hvilken sistnämnde Summa utgör värdet af Kronans till Verket förpantade Räntor, som förut ej af Rikets Ständers Revisorer varit uppförde. Om från Behållningarne, som vid slutet af år i83o utgjorde 85,768: 28.
„ ökande af anslaget för fouragering af artilleriets legda hästar så vida icke Rikets Ständer, på sätt departementschefen alternativt föreslagit, heldre skulle vilja sammanföra detta anslag, sålunda tillökadt med nyssberörda förslagsanslag till kavallerioch artillerihästars fouragering; till en ny Sappör-trupp, i enlighet med departementschefens derom gjorda hemställan Transport vid topografiska 200: 276: 20. 8. 284: 20. — 6,000: 37,500: 17,631: 3,177- 20. — 794: 8. — 5,923: 3,000: 3,640: 78,426: 20. 8- 67 Transport 78,426: 20. 8. till beväringsmanskapets vapenöfningar ytterligare 58,000: hvarvid borde iakttagas, hvad af departements-chefen blifvit i ämnet föreslaget; till förhöjande af anslaget till ved och ljus i fästningsoch garnisonsorter 5,0(X): tillhopa Ralr 141,426: 20. 8- Och behagade Kongl.
Deraf wägledde, ffola de nogsamt dömma buru angeläget det är, dels at »verkställande makten sättes i tilständ at pä et »värdigt och af främmande Regerinaar aktadt sätt, »värda sig om Rikets betänkliga Statsförhällanden; dels, och i händelse underhandlingar ej kunna leda til nägra med Rikets heder och säkerhet förenliga följder, at WJ dä mäge utrustas med alla til Rikets fredande och förswar nödige, saint af Ost ännu til betydlig dcl saknade medel. WJ updrage Eder, at ä Wäre wäanar meddela Ridderffapet och Adeln hwad bär ostvan anfördt blifwit; worandes WJ öfwertygade at detta Den 17 Maj. 1Z5 detta Rikets forsta Ständ deruti lärer sinna et förnyadl wedermäle afbära wälwiljande tankesätt, samt af Wär oafbrutna omsorg at til Fäderneslandets wäl anwända allt Wart bemödande och all Wär förmäga. Wi befalle EderGud Allsmägtig synnerligen nädeligen. Stockholms Slott den 16 Maje iM^. c ^ I.. Lust. lsia§srbj elk e. Herr karon och Landtmarffalken: Hans Kongl. Höghet har updragit mig och Talemännen at mundteligen förklara, det han härmed ej äsyftade annat beflut, än sädank sorn Riksens Ständer sjelfwe kunde finna högst oundgängligt at i landets nuwarande belägenhet widtaga. — Säsom flere gänger närwarande i ^oustieuuons. Utffottet, har jag mig bekant , at detsamma med skyndsamhet fortsätter sit arbete. Jag bär äfwen af det nu upläste Riksföreständarens nädiga bref lcmnat detsamma del; således synes i den delen ej något widare kunna göras. Men jag hemställer nu til Högloft.
Direktören var nog nöjd både med min handstil och mina betyg — han berömde mig riktigt, men » » Men hvad var då i vägen, kära barn? » » Jo, han sade, att en annan flicka, som hade lika bra betyg och var mycket skicklig, hade erbjudit sig att sköta platsen för fyrtio kronor i månaden, och då tog han naturligtvis hellre henne. » » Ja, det kan man ju inte undra på, » suckade modern, » men hur kan någon arbeta för det priset? » » Jo, ser mamma, » svarade dottern, och nu kom en undertryckt bitterhet fram i rösten, I D U N » hon har sitt goda hem, hon, och detta skall hon hafva till litet nålpengar. » » Å h, » tillade hon med en viss häftighet, » om de där rika flickorna ville taga ordentligt betaldt för sitt arbete och inte skämma bort lönen för en annan stackare! » » Ja, det är för svårt! » klagade modern. » Och när jag får ut min pension, går den nästan åt till hyran! H a vi inte något mer, som kan sättas bort? » » Bara mitt lilla guldhjärta, mamma — » » Ditt guldhjärta! Min flicka, min flicka! Tag då hellre min vigselring » Några år senare sammanträffade i ett sällskap ett par damer, som synbarligen ej råkats på länge. D e uttbytte glada hälsningar, togo plats bredvid hvarandra och voro snart inne i ett mycket förtroligt samtal. » Nå, kära du, » sade den ena, hur mår din flicka, din lilla Agatha? Hvad ägnade hon sig åt sedan? » » Agatha? Jo, hon gifte sig, och nu ägnar hon sig åt man och barn. » » A h! Ja, min lilla Julia, hon sträfvar i sin bank, hon. Men hon är så nöjd med sin värld. När eu kvinna vant sig vid litet själfständighet, går hon inte så gärna in under hushållsoket, skall jag säga dig, » svarade lilla Julias mamma och såg med öfverlägsen min ned på väninnan, hvars dotter ägnar sig åt något så tarfligt som att först hjälpa sin mor med hennes bushåll och sedan taga på sig själf samma ok, sträfva i samma otacksamma jordmån. Mathilda Lan g I et. Fliekvänskap.
Mig synes, att ordalydelsen här, är i strid mot sunda förnuftet, och att slutmeningen, en annan utvälja, innefattar, att den ifrågavarande erhållit ett annat förtroende, och sig det ej atsagt. Onekligt« är en vald Elector hedrad med de väljandes förtroende, hvilket förtroende vunnit ny styrka, då personen ytterligare blifvit vald, till en så vigtig befattning, som Ordförande i BancoUtskottet. Det beror ju på hvar och en att antaga, eller icke antaga ett förtroende, förknippat med ansvar, och arbete, måhända utöfver hvad personens tid kan medgifva, men den gärd af agtning och förtroende, som varit rätta drilfjädern till valet, bör väl icke an3 Dm 6 Februarii, ses återkalhdt på samma gång som elen valde anser sig nödsakad afsäga sig törtroendet Och bör väl, om man vill vara conseqvent en redan vald Elector sålunda underkastas vådan af ett nytt valp En Representant erbjudes genom valet, att blifva Utskotts Ledamot I Plenum förkunnas honom detta val, och då afsägelsen sker i samma stund, sorn valet skulle vinna Jaga kraft, tyckes sunda förnuftet äfven säga, att en sådan Ledamot, aldrig blifvit legimiteyad Utskotts Ledamot, och sålunda aldrig afgått som Elmor, så vida ej andan af §m skall vara, att på sådant sätt straffa en Elector, som afsäger sig Utskottsbefattningen, medelst återkallandet af det honom förut visade lörtroendet. Ett sådant återkallande måste för hvar redlig medborgare blifva sårande, och sådana straff §, §. böra vi undvika; hvarföre jag ödmjukast vågar föreslå, att 24 §. Riddarhusordningen må undergå följande ändring:Färder Elector till Utskotts Ledamot vald., och hon sig be fattning en åtager, upphör e han att vara Elector, och b ra genast Bänkmännen sammanträda och en annan utvälja.'’ N:o 2. Herr Montgommery, Gustaf Adolphi Om odlade fält, om ett förökadt antal i.- doga innevånare, om förstorade Bergsrört Iser, Din 6 Felruarii.
Utskottets mening har ingalunda varit att förändra grunderna för skyldigheten att deltaga i skolhusbyggnad, utan att få dem allmänt tillämpade äfven på dem, som, genom serskilda Kongl, resolutioner eller eljest, äro från en sådan byggnadsskyldighet befriade; 2:o hvad angår Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets bestridda rättighet, att, utan i förening med Lag-utskottet, föreslå ifrågavarande lagförändring och förklaring, så kan till dess försvarande med skäl anföras, att hela förslaget till nu gällande skolstadga vid riksdagen 1840 och 1841 uppgjordes utan Lag-utskottets hörande och i önskningsväg till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnades; 3:o må det val medgifvas, att de flesta församlingar sannolikt redan uppfört sina sikolhus, men på alla ställen torde kostnaderna derför icke blifvit till fullo afbördade, och dessutom har Utskottet trott, att man ej härvid borde lemna ur sigte de framtida behofven för skol-byggnadernas underhållande lika litet som att tillfällen kunna inträffa, då nya skolhus behöfva uppföras. Med antagande häraf torde ett sådant stadgande, som det af Utskottet föreslagna, icke kunna anses komma för sent; 4:o får Utskottet, som anser det gjorda förslaget om tillägg i denna punkt af ordet ”lägenheter” innebära större tydlighet, om det i föreskriften komme att inflyta, och för samma orsak jemväl finnér lämpligt, att sådana verk hvilka icke till hemman och lägenheter kunna hänföras, såsom jernverk, sågverk m. fl., der utsättas, hemställa, att det uti § 3 bet. N:o 91 pag 4 afgifna förslag till underd. skrifvelse måtte erhålla följande lydelse: att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en författning måtte blifva utfärdad, som så förklarar 3 § af nu gällande skolstadga, att äfven de hemman, verk och lägenheter, hvilka af en eller an - Allm. Bese.* och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 114.