Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Elfsborgs Län pä Dahls land: Westra Eds, Nörsemarks, Töftedals, Kölanda, Gesäters, Lerdals, Rännelända, Rägereds, Gärdbos och Högsäters Socknar. Län: Skillingemarks, Köhlens, Eda, Järnskogs, TössemarkS, Ostwaldsstogs, Trankils, Fogelwiks Holmedals, Carlanda, Ny och Arwika Socknar. I Wester Norrlands Län: Den söder om öre Elf belägna del af Nordmalings Socken. I Den 16 October. L79 I Götheborgs och Bohus Län: Näfwerstad, Mo, Swarteborg, bwarunder äfwen inbearipeS den härtill hörande Tose Sookm, Krogstads, Sande, Heds, Lommelanda, Hogdals, Näsinge och Skee Socknar/' 11. Art. "2lf nedannämde Hemman: för Fräl. ''e Egendomar betalas efter ingifwen och rigtig befunnen RusttjenstLängd och Jordebok i dct Län, hwarest Egendomen är belägen, ätta stilagar för hwarje Rusttjenst-mark. Denna afgift, säsom af GrundstattS egenskap eller dermed jemförlig, ätföljer Hemmanet; men erlägges endast till hälften när Kongl. Maj t i Räder anbefaller Rustningens uppsättande. "Af Gäfwsr, Testamenten , Arf och Hidei>Lsmmitz salunda: För Gäfwa eller Testa, mente af lös eller fast Egendom, Capital eller fordringar, som tilldelas andra än Maka eller Arfwingar i rätt upp och nedstigande led, eller icke anstäs till allmänna UndepwisningS. och Schole. Inrättningar, Stipendier, Arbetshus, Hospitals och Fattigförsörjnings.anstalter, samt i öfrigt alka fromma Stiftelser, stall, dä Gäfwan eller Testamentet upgär i wärde till Tre. hundrade Riksdaler och deröfwer, betalas sex för hundradet.
Sedan Rikets Ständer godkänt nedannämnde i Stats-utskottets memorial J\£ 319 föreslagne voteringspropositioner, har förstärkta Stats-utskottet denna dag öfver desamma, i stadgad ordning, anställt omröstning. l:sta voteringen. Den, som bifaller Stats-utskottets af Borgareoch Bonde-stånden godkända tillstyrkande, att Rikets Ständer ville för sin del besluta, alt den så kallade Fahlu kungsgårdshjelp skall afskaffas emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen; dock med iakttagande, att den del af räntan, som på lön är anslagen, icke kommer att upphöra förr än efter nuvarande landshöfdingens afgång från beställningen, så framt han ej skulle vilja, mot ersättning efter den grund, som för indelda löners godtgörande, i händelse af deras indragning, kan varda fastställd, räntan frånträda, voterar JCL , Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit ofvannämnde tillstyrkande. Voteringen har utfallit med 73 Ja och 46 Nej, hvadan Ja vunnit; och är således Utskottets ofvanberörde tillstyrkande af Rikets Ständer bifallet. 2:dra voteringen. Den, som bifaller Utskottets af Borgareoch Bonde-stånden gillade förslag, att, med undantag af de till korpser och embetsmän anslagna boställen, äfvensom af de fall, då arrendena skola in natura till vissa inrättningars underhållande utgöras, alla arrenden af Statens egendomar, som äro till serskilda ändamål anvisade, må, i utbyte mot kontanta anslag, varda till statsverket indragna, voterar Ja; 4 Stals-Ulskottels Memorial, Nio 328. Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, är ofvanberörda förslag af Rikets Ständer afslaget. Resultatet af omröstningen har varit 64 Ja och 55 Nej, i följd hvaraf, och då Ja vunnit. Rikets Ständer bifallit Utskottets i Ja-propositionen intagne förslag. Hvilket förstärkta Stats-utskottet får härmedelst anmäla. Stockholm den 27 September 1848.
Den, som gillar den af Utskottet å Pumpträd: borrade bestämda utförsel-tull 4 sk. stycket, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, komma borrade Pumpträd att afgiftsfritt få utföras. 294:o. Den, som, lika med Utskottet, anser Ribborj längre eller kortarej böra beläggas med 9 sk. tull per tolft vid utförsel, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, anlages tullfrihet vid export af längre eller kortare Ribbor. iyi Stäfver, Laggoch Tre Riks-Stånd hafva godkänt de införsels-afgif Rottenaf till och terj Utskottet å dessa rubriker föreslagit; men Prestered 43 verktum Ståndet har ansett dessa afgifter böra bestämmas, i enlig - 33 Forts, af Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o längd ä de förra och het med gällande Taxas föreskrifter, nemligen till 1 R:dr f‘°ost 2J verktums jg & <Jem ek tjJ[ jq SJ^ ^ gf hok , furu a"a/' Ek 6 StHa'e' eller gran utaf den mindre längden, samt till 3 R:dr 16 af bok, furu eller ^ c*em oc^ till l R:dr 32 sk. å dem af bok, gran furu eller gran utaf den större längden, allt per 120 derutöfver stycken. Likaledes hafva lie Stånd gillat de utförsel a/ Ek af gifter, sorn af Utskottet blifvit de ifrågavarande ru aj o , furu e ti p),.jjtei.ne åsatle, hvaremot Ridderskapet och Adeln för aVQl\* i klarat, att tullfrihet borde vid utförsel medgifvas stäfver, lagg-och botten-, af till och med 42 verkLums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de senare.
Nu upprann hos mig en, som jag tyckte, så ljus, så förträfflig idé, ett medel till tröst, som jag i min, i vår förbildade tro, var öfvertygad att Stina, med uppräckta händer, med glädje i själ och hjerta, skulle antaga. »Kan ni skrifva, kära Stina?» frågade jag med stor inre förnöjelse. »Nej,» svarade hon och ruskade liknöjdt på hufvudet, och såg ungefär med samma känsla på mjölken, om den kokade upp ännu. Jag frågade då om Bold hade något skrifdon här. Hon bejakade det. »Nå väl,» återtog jag, »vill ni inte, kära Stina, att jag skall skrifva till »Johan,» tala om för honom huru mycket ni saknar honom, beskrifva eder sorg och smärta, med ett ord, tala till eder Johan. »Och hvad skulle det tjena till?» frågade hon med en ton, på en gång liknöjd och något hånande. »Min sorg och min saknad blef derigenom ej ett solgrand mindre; men för honom skulle det vara en faslig plåga att veta hur dum och enfaldig jag är, som inte kan taga mitt förnuft till fånga på något sätt. Ack nej! han har nog oro och bekymmer för mig ändå, utan att jag skulle öka på den med mina klagovisor.» Åter stod jag der stum och försagd, fortfor Josef, ty helt tydligt och klart låg det nu framför mig hela skillnaden mellan den obildade, och, om jag så vågar kalla oss, den förbildade menniskan. När det varma älskande hjertat lider hos den förra, så söker det äfven att undvika, dölja allt som kan oroa och smärta föremålet för sin kärlek. Och vi! huru göra vi, Mathilda? dock det hör ej hit.» tillade han, och tycktes likasom bortjaga obehöriga, obudna tankar, »utan för att ännu en gång återkomma till min berättelse,» fortfor han, »måste jag med qvalfull harm medgifva, att jag lemnade den stackars Stina, lika bestormad af sorg och saknad, lika otröstlig som vid min ankomst.
Efter härvid af Hr Bildt framsläld begäran om votering, uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos:n: Den, som bifaller StatsUtsk:s Utlåt. JVs 88, i anledn. af väckte motioner om understödjande af fabriks-inrättningar för Hvilbets-sockers beredning, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot detta Utlåt, gjorde anmärkmr föranleda till delsammas återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 17. Nej - 15. Föredrogs ånyo SlatsUtskis d. 12 och 15 dennes på bordet lagda Utlåt. JYi 89, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter aflidna enkan B. H. Sandelin. Hr Printzensköld, Carl: Hos hvar och en, som nitälskar för bibehållandet af den i hvarje lagbundet samhälle gällande grundsats, att man icke skall till någons förmån göra eftergift i vidsträcktare måtto, än så vidt annans rätt derigenom icke förnärmas, måste det väcka en sann tillfredsställelse, att StatsUtsk. i detta fall vidblifvit nämnde grundsats och icke betagit Kammar-Colhii Advokat-Fiskal det actorats-arfvode, honora tillkommer för utförandet af Kronans talan uti ifrågavar:de dana-arfs-mål. Men jag fruktar, att Utsk. i sin hemställan i öfrigt icke gått tillräckligt försigtigt till väga, så att den omförmäldta grundsatsen möjligen kan vid verkställigheten afUisk:s förslag blifva frånträdd. Utsk. Tiar nemi. tillstyrkt, att Kronans rätt till dana-arfvet efter enkan Sandelin må efterskänkas till förmån för Fiskaren Sund och dennes syster, Margareta Urnberg, utan att, så vidt jag af Utlåt, kunnat inhemta, det är med fullkomlig visshet kändt, att nämnde personer äro enkan Sandelius enda lagliga arfvingar.
Det såg ut, som om den icke rymde mer än ett enda rum. Stenfoten var låg och bräcklig, det gråa, ostrukna timret snuddade nästan vid marken. Utmed fönstret var en smal blomsterbänk, i hvilken syntes några vissnade stjelkar. Det såg ut, som om han icke kunnat slita sig los från denna stuga. Han gick omkring den och varseblef en låg dörr, hvilken endast var stängd med en klinka. Något annat fönster än det, som vette ut mot slätten, fans icke, och landsstrykaren smög sig försigtigt ända fram till väggen för att se, om det fans någon spricka, genom hvilken han kunde se in i stugan. Då hörde han ljudet af en röst. Han ryckte till och stälde sig med örat lutadt mot den otäta väggen. Hela hans kropp skakade, som om han haft frossan, och han lyssnade ånyo. Nej, han hade icke hört fel. Det var en qvinnoröst han hört. Hon talade och jollrade derinne. Hon var alltså icke ensam. Men med hvem talade hon? Han stälde påsen ifrån sig och med hatten tillbakaskjuten i nacken och käppen i handen, intog han för tredje gången sin lyssnande ställning. Då urskiljde han tydligt den gamla gummans röst, som entonigt framjollrade ofattbara ord, och strax därefter hördes ett sakta skrockande. — Hon har höns i stugan, tänkte vandraren. Han var så upprörd, att hans mun hängde öppen, som om han varit rörd af slag. Han visste icke, hvar han var, eller hvad han gjorde. Med ett ryck slet han upp dörren och störtade in. Lutad öfver en gryta, som stod öfver den svagt flämtande elden, stod en gammal gumma, hvilken syntes vara densamma, som han sett ifrån qvarnen gå fram till stugan och släpa på något tungt. På en tapp halm bredvid henne låg en höna på ägg. Vid hans inträde vände den gamla Tiufvudet emot dörren och eldskenet föll på ett torrt, gammalt ansigte, från hvilket ett par frågande ögon blickade emot honom. Med en blick såg han hela rummet, och i det han höjde sin tunga käpp slog han den med all makt gång på gång mot gummans hjässa. — Du ska ’ dö, skrek han. Följa mig i eländet.
Sedan Allmänna Besvärsoch Eko* nomi-Utskottets den 25 sistlidne Februari afgifre Betänkande, i anledning af väckt fråga, örn nödvändigheten af förklaring uti vissa delar af Kongl. Majtts Nådiga Kungörelse, den 3 Aptil 181b, om öfverenskommelser,. rörande Prest-rättigheter, blifvit af Borgare-Ståndet den 24 näst derpå följde Mars gilladt; fann Borgare-Ståndet nu, vid förnyad föredragning af bemälte Utskotts Utlåtande N:o 110, öfver'de hos Höglofl. Bidderskapet och Adeln samt Ilögvördiga PresteStåndet emot förenämde Betänkande gjorde anmärkningar, godt att förblifva vid sitt den Februari uti målet fattade Beslut. S. D. Gillades, vid förnyad föredragning, följande från Utskotten inkomne samt den 16 och 21 uti innevarande månad på bordet lagd© Betänkanden och Utlåtanden, nämligen Stats-Utskottets: N.o 238, öfver gjorde anmärkningar yid Dess '462 "Prof. Utdr. d. '23 Maji 1818^ yttrande, angående Stats-Regleringen; under Åttonde Hufvud-Tituln. N:o J239 » öfver gjorde anmärkningar vid Utlåtandet, angående Herr Cancellie-Rådet af Wetterstedts och Herr Assessoren Adlerbrants ansökning, om införsel i Kungsgårdsjord för Bytes och Skatterätts-fordringar. N:o 240, angående sådane Civile Embetsoch Tjenstemäns samt,; Betjente» uppförande på Allmänna Indragnings-Staten , som vid Afskedstagande hafva fyllt 70 år och innehafva indeldta Eoner. N:o 241, angående Krono-Allroänningen Maglehems KungsOhra och den Dödas lott kallad , i Christianstads Eän. N:o 242 , angående Sala Silfververk. LagUtskottets N :o 100, öfver gjordt förslag till förändringar uti nu gällande Lego-Stadga för Husbön. der och Tjenstehjon.
Svaret på denna fråga fås tydligen af följande enkla förhållande: Lånerörelse-förlaget tillhopa med obligationerna skall vara lika med scdclemissions-rätten tillhopa med grundfonden, eller, om jag insätter de tal, sorn uttrycka dessa skyldigheter och rättigheter, så linner jag att grundfonden bör vara 11,680,000, emedan 26,680,000 + 5,000,000 Jag skulle vilja kalla denna eqvation för lane* bankens grund-eqvation, emedan den i sig innefattar hela låne-bankens theori. För den, som möjligen skulle hafva svårt att inse giltigheten af denna eqvation eller riktigheten af förhållandet mellan de i densamma förekommande storheter, torde en jemförelse mellan Riks-hanken såsom låne-bank och en af våra vanliga privat-lånebanker vara något upplysande. Skillnaden mellan Riks-bariken såsom lånebank och en vanlig privatbank beståi' deruti, att Riks-hanken har rätt att utan motsvarande valuta fabricera sedlar till ett visst bestämdt belopp, eller 20,000,000 r:dr, då deremot privat-banken icke har en sådan rätt, utan först mäste ställa säkerhet eller hypothek för hvarje sedel, den vill fabricera. En privatbanks grund-eqvation, om jag så får uttrycka mig, uttryckes således helt enkelt härigenom: grundfonden skall vara lika med lånerörelse-skyldigheten, eller rättigheten, emedan håda uttrycken kunna här vara lika riktiga. Riks bankens förändras, till följe af dess särskildta rättighet, till: Grundfonden tillhopa med sedel-emission s-rätten skall vara lika med lånerörelse-skyldigheten. För hvarje privat-hanks-sedel är således dubbel säkerhet ställd; första säkerheten ligger i privat-bankens grundfond, hvarmed den först förskaffar sig rättigheten att fabricera sedeln; den andra säkerheten ligger i det hypothek eller den revers, mot hvilken sedeln är utsläppt i allmänna rörelsen. För
Der loppet af näft förutgåenDe 2lugufti månaD verfftällaö; b^arviD till nog# grann efterrättelfe iafttagaS bör b^äD 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 22 ocb 77 §§ RifSDag&DrDningen famt lil § Regeringsformen, i affeenDe åRifé# DagSmannavalen, gullmafternaö behörighet ocb öfriga IfttböranDe omftänDigbe# ter, ftaDga ocb förmå. $ill yttermera vigo, att QSi allt Detta, forn bär förut jfrifvet ftår, be# ftutat, förafjfebat ocb beviljat, bäfve (2Bi, ©veriges Rifets famtlige ©tänDer, velat, meD våra namns odb tnfegeis unDerfättanDe, fåDant ftprfa odb bef näfta; »9 fyroilfet jfcDDe i ©tocffyolm Den SjttgufjecDe Dagen t Sftaj månaD, aret efter C^rtfti börD Det Stt ^itfenDe ÉttaljunDraDe ocl) på Det SprattonDe $emte. s3itM>etf£tfVcfö ocb 2f belits magnar: A. Po L. N:o 51. Eric Arv:son Posse. N:o 54. S. N:o 68. Grefve Creutz. Fullm. C. O. Palmstjerna. L. S. N:o 112. H. E. Taube. L. S. N:o 131. Carl De Geer. L. S. N:o 135 Carl von Duben. L. S. N:o 161. Friherre von Höpken. Fullm. S. G. v. Troil. L. S. N:o 211. Jacob Cederström. L. S. N:o 243. Friherre v. Roxendorff. Fullm.
Uögvördiga Preste-Ståndet har, till EkonomiUtskottets åtgärd, remitterat ett af Herr Prosten Arbman afgifvet Memorial, deruti yrkas, att mötespassevolance-inrättningen, om den ock eger bestånd genom dertill anspgne medel) hvilket H.x Stats-Utskottets Betänkande n. 83 Prosten likväl anser vara tvifvel underka stadt, måtte, i anseende till den dryga kostnad, som, härigenom tillskyndas den fattigare Rotehållaren afskaffas, och Rotehållarne hädanefter, som för ut, tillåtas att vid Excercitie-mdten kosthålla sin karl, hvarjemte Hedervärda Bonde - Ståndet t'H Statsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling remitterat ett Memorial af Riksdags, mannen Eric Andersson, från Westerås Län, deruti anförés, att, sorn Pastevolance-medlen år 1813, då de första gången utgingo, saint de straxt derpå följande åren, voro tillräcklige lill det ändamål hvarföre de erJades, oaktadt prisen å spannemål och varor i allmänhet den tiden voro vida högre än nu, så och alldenstund desse priser de sednare åren be'ydJigen fallit, och nämnde medel för det närvarande alltså måste vara mer än tillräcklige, har Eric Andersson hemstält, att Passevolance-afgiften måtte hädanefter och så länge nu gällande varupris fortfara, nedsättas till en tredjedel af det belopp, hvarmed den nu utgår. Desse af likartad beskaffenhet varande motioner hafva Statsoch Ekonomi-Utskotten tagit i behörigt öfvervägande, och anse sig vördsamt böra upplysa, att Riksens Ständer, till svar på Kongl. Maj :ts Nådiga Proposition rörande erläggande af en så kallad Passevolance-afgift i stället för den kostnad Rotehållare för Matsäckar, 54 St a t* -Utskottets Betänkanden.
Manderström kunna fyllas med en mängd personer, sorn funno sig sjelfva fullt vuxna dertill, men säkert är att mera än en af dem skulle blifva såsom barn i förhållande till deras företrädare, liksom det är säkert, att vi andra, som stå långt borta från denna vädjobana, skulle med saknad och oro åse ett dylikt ministerombyte. Det är med R. o. Ad:ns sanna värdighet förenligt att vid delta tillfälle göra ett af de tu, antingen, om R. o. Ad. finner den med Frankrike afslutade handelstraktaten så förderflig, som många anse den vara, att hafva det patiska modet att afslå densamma eller ock att godkänna den sans phrases. Frih. Schulzenheim har visserligen uppmanat sönerna af 1809 års grundlags stiftare att hålla denna grundlag i helgd, kosta hvad det kosta ville, och derom äro vi alla ense, men, då jag i de af Frih. Schulzenheim anförda skäl icke kunnat finna något giltigt bevis derpå, att de, som anse traktaten stå i fidi öfverensstämmelse med grundlagen, hafva orätt, får jag anhålla, att R. o. Ad. ville, utan denna mer eller mindre svåra mellanmening, som en majoritet inom Utsk:t inflätat i sitt lör öfrigt tillstyrkande beslut, godkänna den af K. M:t afslutade handelstraktaten. Frih. af Ugglas, Gustaf: R. o. Ad:ns tålamod har redan allt lor länge blifvit satt på prof under behandlingen af denna fråga och jag skulle derföre icke hafva besvärat R. o. Ad. med ett ytterligare anförande, såvida icke under gårdagens altonplenum sådana åsigter i konstitutionelt afseende blifvit uttalade, att 492 Den 9 Februari. jag icke ansett mig kunna stillatigande förbigå dem. Under den föregående diskussionen har man fortfarande sökt bestrida K. M:ts, allt sedan 1809 års riksdag ända till sednaste tid oanmärkt begagnade rättighet att nedsätta tullar, och en värd talare här framför mig, Gr. Mörner, har velat göra antagligt, att de nedsättningar i tullar, som han sjelf medgifvit under föregående tider af K. M:t vidtagits, grundat sig på af 11.
Vidare bar det blikvit kramställclt, burusom, i anseende till binclren ak akständ oeb tidsutdrägt, ej linnde korclras ak lbäns-stirel sen den kullliomliga bännedom ak landet, som endast genom vistelse pä stället bunde vinnas den närmare oeb jemna tillsyn, som bebökves ökver jordbrubets oeb andra näringars tillstånd oeb medlen till deras körbokran, ökver ordning i alli» delar ak polieen oeb exeentions-väsendet, samt ökver lagars oeb korkatt>,ingars ekterleknad i allmänbet, oeb ak underordnade tjenstemän i s^nnerbet, livilba un, i anseende till körmännens aklägsenbet, i ilera kail salina a sig annan kontroll, än bvarjs medborgares rätt till blagan, som vanligen r det längsta undvibes. derute det att allt detta utökvsde ett menligt i>>kl^tande pä allmänna ordningen, exekutionsväsendet samt ereditoeb näringskörbällanden, bakva oeb söbanderne aberopat, att, i köljd ak lbänets okorndiga längd, ej allenast ensbilde, utan oeb Kronan mäste vidbännas körluster, bestående, utom de indirekta genom ulerballen näringslilligket, uti betvdliga utgikter kör bimbetsoeb Vjenstemäns längre resor inom Känst pä Ivronans bebostnacl, oeb i s^nnerbet kör länga oeb d^ra kangtransporter, bvarpä såsom exempel ankörts, burusom kör ilere kö>° äveiban ä en Kronosbog dömde personers transporterande krän Westervib till (ialmar, kor undergäencle ak nägra dagars kängeise vid vatten oeb bröd, kangsbjuts kör embring 200 mil atgatt. Kongl.
Beträffande beskattningen å bränvinstillverkningen, eller den s. k. paunerymdsafgiflen, så, enär dels tillverkningen af en vara, som för det allmänna medförer så många olägenheter och kostnader, svårligen lärer kunna beskattas till så högt belopp, att skatten öfverstiger hvad af staten åtminstone i kostnadsersättning billigtvis bör kunna påräknas, dels ock den på en verklig öfverflödsvara belöpande beskattning alltid i sista rummet stadnar på konsumenten och följaktligen i sjelfva verket drabbar endast den, som vill beskattningen sig underkasta, har, i betraktande tillika deraf, att uti brödrariket Norrige bränvinsskatten utgår efter en ojemförligt högre beräkningsgrund, än här i landet, jag icke tvekat att föreslå en, åtminstone i vissa delar, förhöjd bränvinsskatt, dervid afseende tillika bordt fästas derå, att nuvarande beskattning å 2:dra klassens redskap befinnes alltför låg i förhållande till denna redskaps relativa afverkningsförmåga, men deremot den å 5:te klassens redskap, drifven med ånga, alltför hög, hvarföre ock, enligt de allmänhe - Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.-o t. 31 ten sist meddelade kapitalräkningar till rikshufvudboken, ingen sig anmält till bränvinsbränning i denna klass, vid hvars begagnande dock vedåtgången vid bränvinsbränning till minst en tredjedel besparas.
Nådiga ompröfvande underställa^ “huruvida någon jemkning i Länens extra Ro~ “tering blefve nödig,“ samt att, då Kongl. Maj:t sålunda redan föreskrifvit de förberedande åtgärder, hvilka borde föregå en allmän Rotejemkning i Vesteroch Norrbottens Län, Kgl. Maj:t funnit någon annan eller ytterligare åtgärd härvid, innan berörde Nådiga Förordnande blefve fullgjordt, icke vara att vidtaga. Vid 1833 års Riksdag, och då Rikets Ständer af sistberörde Nådiga Skrifvelse inhemtat* det Kongl. Majit väl icke afslagit deras begäran Statstamt Oec.-Utsk. Uti, N:o 98. 5 om jemkning i Roteringen vid Vesterbottens Regemente, men likväl vid denna förrättning fästat ett vilkor, som till en aflägsen framtid inåste fördröja dess verkställighet, tillkännagåfvo Rikets Ständer, i underdånig Skrifvelse den 6 December samma år, att, då Rotehållarne vid berörde Regemente varit och äro lidande genom Roteringsbördans ojeinna fördelning och saknaden af det biträde från de i senare tider skattlagde lägenheter, hvilket för mer ån ett halft århundrade sedan blifvit dem lofvadt, fordra billighet och rättvisa, att detta lidande icke måtte ännu mera förökas genom aflägsnande af tiden för den hjelp, som af en allmän jemkning i lloteringen kan väntas och genom inskränkning i det understöd från Nyhemman, hvarom Rotehållarne jemväl erhållit Nådig försäkran; och då så väl 4 punkten af det för meranämnde Regemente den 30 Mars 1767 stadfästade Roteringsverk som Kongl.
Preste-Ståndet d. 17 .Borgare-Ståndet d. 1 7 — Bonde-Ståndet d. 19 • Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse tili Kongl. 31aj:t, rörande DykeriVerket. S. A. K. H os Riksens Ständer hafva åtskilliga Förslag blifvit gjorde till en förändrad organisation af Dykeri-Inrättningen , hvilken ansetts, i ness närvarande skick, mindre uppfylla ändamålet, såsom undsättnlngs-anstait för skeppsbrutne , än afse det Bolags riktande, åt hvilket Dykeriet äx upplåtet. Riksens Ständer hafva dervid inhemtat, att Dykeri-Inrättningen i Sverige, ifrån dess första upprinnelse, varit åt enskilde personer eller bolag upplåten och ända till för nära Etthundrade Er tillbaka inskränkt inom rättigheten, att, ge norn dykande och uppfiskande, upptaga och ber ga förolyckade fartyg och god st att vid den tiden första grunden lades till den vidsträcktare bergnings-rätt, som nu eger rum, samt att då jemväl tvänne ordentliga Bolag, under namn af Norra och Södra Dykerioch Bergnings-i Comp3gnierne, inrättades och af Regeringen med Privilegier på vissa år försågos, hvarefter och sedan desse Privilegier blifvit tid efter ant nan förnyade, Kongl. Maj:t, under den 10 Ju-« Underdåniga Skrifvtlser» 45 nil 1801, beslutade, att, efter den då gällande Octroyens slut, bägge Compagn erne skulle sammanslås till ett enda, bestående af 9 Lottegare, för hvilket Compagnie ny octroy beviljades på 25 år ifrån 1803 års början; och blef för det samma Nådigt Reglemente dtn 23 December 1802 utfärdadt, hvilket, med några få, sedermera tillkomne, ändringar ocl tillägg, innefattar de nu gällande förskrifterre om Dykerioch Bergnings-Compagniets rättigheter och skyldigheter.