Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
29 års riksmöte, blifvit fullständigt ådagalagdt. Redan år 1855 nedsattes en komité, för att upprätta förslag till ordnandet af denna maktpåliggande angelägenhet, och på grund af denna komités betänkande afgaf Kongl. Maj:t den 30 Oktober 1856 tili Rikets Ständer förslag om Generalstabens förändrade organisation; men Rikets Ständer ansågo, uppå anförda skäl, några medel för detta ändamål då ej böra anvisas. Vid den påföljande riksdagen beviljades likväl, på Kongl Maj:ts derom gjorda framställning, ett årligt anslag af 6.500 rdr till Generalstabsofficerares bildande. Gland de frågor, som utgjort föremål för Landtförsvarskomiténs verksamhet, har äfven den om Generalstabens organisation blifvit behandlad uti det betänkande, Komitén afgifvit. Organisationen enligt Komiténs förslag skulle, oberäknadt aflöningen för Generalstabens Chef, föranleda till en ökad statsutgift af ej mindre än 91,200 rdr. Delande Komiténs åsigt om nödvändigheten att afhjelpa de brister, som finnas i Generalstabens närvarande organisation, på det denna stab må kunna uppfylla sina vigtiga åligganden, så i fred som i krig, kan jag dock, för min del. ej gilla de hufvudgrunder, på hvilka Komiténs förslag hvilar. Komitén har, efter mitt förmenande, icke lyckats i väsendtlig mån häfva de mot det första komitéförslaget af Rikets Ständer gjorda anmärkningar; och tvifvelaktigt synes mig dessutom vara, om vidtagande af andra, från sistnämnda förslag afvikande, åtgärder, som Landtförsvarskomitén tillstyrkt, skulle leda till det åsyftade målet. Utan att misskänna åtskilliga fördelar, som derigenom skulle kunna vinnas, hyser jag likväl den tanke, att dessa, i flera afseenden, kunna på ett annat med förut bestående förhållanden mera öfverensstämmande sätt ernås, och finner mig. i betraktande så väl af de olägenheter, den föreslagna organisationen skulle medföra, som synnerligast af de stora utgifter, hvilka derigenom skulle drabba Statsverket, icke kunna förorda dess antagande.
Restantier för året och förra åren > 338,012: 5. 10. Lån och förskott å hufvudtitlarne 119,782: 4. 1. * Beloppet af en sedan äldre åren oliqviderad post 4- _ återstå 3,722,739: 18. 9. Hvartill kommer: Debet. Balans från är 1S4S. Grundfonden tillgodoföres: Öfverlåtelse från allmänna magasinsfonden, värdet af fastigheter och inventarier, 10,778: 7. 4. Balans till år 1850. Enligt 1849 års rikshufvudbok, utbalanseras vid samma års slut statsmedel: 2. hvaraf tillhöra ordinarie statsregleringsfonden: Restantier för året och förra åren 424,791: 19. 5. Beloppet af en sedan äldre å ren öliqviderad post 56: 25. 9. Lån och förskott å hufvudtit larne 116,864: 32. Hvartill kommer: Ibland grundfondens tillgångar vid nedannämnde års slut ingå fastighetsvärden: År IS4M. för Fångvårdsstyrelsen 61,000: „ „ Myntverket - 68,727: 44. 7. Summa 434,791: 8. — År IMS». för Fångvårdsstyrelsen — 61,000: „ Krigsakademien -— 100,000: „ I afseende å olikheten mellan det i sista revisionsberättelsen, vid redogörelsen för fondens ställning, upptagna värdet af kronomagasinerna: för år 1847 203,950: 35.
Detta är en kort men sann teckning af Landets uppoffringar för Fabrikerne; nu förekommer att tillse verkan deraf på Fabrikernes bestånd och tillväxt. Att man, då den så kallade frihetstiden upphörde, insåg, att de till samma tid vidtagne anstallter, icke medförde åsyftad verkan, har jag förut omnämnt. Att Fabrikerne, oagtadt det mera lämpeliga understöd de sedan den tiden åtnjutit, likväl icke vunnit någon tillväxt eller förkofran under sist förflutna 40 år, tror jag ej endast bevisas deraf, att, efter hvad hvar och en lärer medgifva, oloflig införsel af utländska Fabricater ej är mera sällsynt, nu, än i förra tider; utan ock kan inhemtas genom jemförelse af de Statistiska Tabeller, som äro att tillgå öfver Svenska Fabrikstillverkningarne. De första någor*: lunda fullständiga uppgifter i detta ämne, som jag kunnat förskaffa mig, från den tid Manufactur-DiscontFonden inrättades, äro af 1783. Dessa uppgifter upptaga likväl icke varuqvantiterne, och då sedan berörde tid, dels myntvärdet betydligen försämrats, och varupriserne högst betydligt förändrat sig, harjagtrodt lämpligast att, utan att vidröra varuvärdet, såsom ingenting bevisande, exempelvis anföra antalet af de arbetare, sorn varit sysslosatte och de stolar som funnits åren 1783 och 1821 vid Den 23 Junii /. nu Rikets VäfveriFabriker, såsom de hvilka i allmänhet ansetts förtjena största uppmärksamhet. Vid klädesylleoch stohsFabrikerne funnos år 1783 Femhundradenittioen stolar, som sysslosatte 4646 arbetare: deremot agde nämnde Fabriker år 1821 endast 411 stolar med 1729 arbetare. Å Bomullsoch LinneFabrikerne är antalet af stolar år 1783 uppgifvit till 603 och arbetarnes antal till 2710 __ vid 18a 1 års slut funnos å samma Fabriker väl 605 stolar, eller 2:ne mera än 1783» men å dessa stolar sysslosattes endast 823 personer.
Lades till kari dlin "arne; N:o 21, i anledning af väckt motion om förändring af sältet för utmätt fastighets försäljning. Bifölls. Från Vällofl. Borgare-stIndet. S. D. Borgare-ståndet beslöt, att uti pleni-sammanträde den 26 dennes, f. m., välja ledamöter uti den nämnd, som, enligt 103 § regeringsformen och 64 § riksdags-ordningen, eger att afgöra, huruvida högste domstolens ledamöter skola vid deras kall bibehållas, eller om några ibland dem böra ifrån utöfning af konungens domsrätt skiljas. S. D. Borgare-ståndet beslöt, alt uti pleni sammanträde den 1 instundande Mars välja de tolf elektorer, hvilka, gemensamt med dem, som af de öfriga* stånden utses, enligt 96, 97 och 98 §§ r. f. och 63 § r. o., skola utse Justitise-ombudsmannen och hans suppleant. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden: N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i fråga om indragning af hof-jaktvarfvet. Återremitterades, med förklarande att ståndet anser det böra i beslutet uttryckas, att de antydde arrende-medlen böra ingå till stats-verket och alt köpeskillingen för byggnader, som, å tomten befintlige, försäljas, må för Kongl, flottans behof användas; N:o 58, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af och nedsättning uti de vid eganderättseller åbo-ombyte å rusthållsoch båtsmansrote-hemman utgående afgifter till Wadstena krigsmanshusoc.i am irali tets-krigs manskassorna. Bifölls; N:o 59, i anledning af väckta motioner, angående nedsättning i arrendet för Wendtholms kungsgård. Bifölls; N:o 60, i anledning af väckt motion, angående förlängd arrendetid för E. Marmén å indragna korporals-bostället Wettsta.
D e t är som o m en godtgörelsens lag ger våra förkonstlade lif en förmåga att mottaga ersättning af naturen, en innerlig sympati med hennes stämningar o c h ett uppskattande af hennes skönhet, som var människorna förnekadt, innan de uppnådde vår ståndpunkt af civilisation. D e t är åtminstone en ersättning, som står oss alla till buds. — Så här lyder Charles Kingsleys råd till den kvinna han älskade, då de ledo af en skilsmässa, som såg ut att blifva långvarig: » Studera naturen — icke vetenskapligt, det skulle taga en evighet att göra det så, att man däraf kunde hämta moralisk nytta. — Studera icke materien för dess egen skull, utom såsom Guds ansikte. Försök att få fram hvarje drag af skönhet, hvarje moralisk reflektion, hvarje obeskriflig känsla, hvarje idéassociation därutur. Lär hvilka känslor, som uttryckas i naturen, men låt d e m icke bilda din sinnesförfattning, så att ett dystert väder får göra dig dyster, ty då låter du det skapade hafva större makt öfver dig än Skaparen. » Ingen behöfver klaga öfver, att naturens skönhet ej är åtkomlig för henne, ty den omger, G u d ske lof, mer eller mindre hvars o c h ens lif o c h utesluter ingen från ett nära o c h innerligt umgänge. Lyckliga de, som b o vid hafvet och dagligen få erfara dess uppfriskande, stärkande o c h inspirerande inflytande. Så gammalt som skapelsen, visar det ständigt nya sidor af uppenbarelse o c h talar genom växlande stämningar sitt alltid sköna evighetsspråk. Alla äga j u icke denna förmån, men hafva i stället någon annan. Huru o c h närhelst vi betrakta naturen, visar hon sig aldrig uttryckslös. De som b o i staden kunna af de enklaste motiv hämta stort nöje. Till o c h med den dämpade glöden från en solnedgång o m hösten, sedd genom en stadsparks grå töcken, har sin säregna tjusning. D e t » fulaste landskap » i det » värsta v ä d e r » kan befinnas rikt på effekt, intressant omväxling eller fint behag för dem, som hafva ögon att se m e d. O c h » ögat är ändå den sanna artisten », när allt kommer omkring.
Stockholm 1812, Tryckt hoö Henr i c Fougt, Kongl. Boktryckare. VppUä R>ö0. «cii ii VÄslisi tDi*, Wördsamt Memorial. ^ följd af Zker-remisi ifrän Högloft. Ridd. rstapet och Adeln bör Stats-Utskottet sig utläta öfwer anmärkningar som blifwit gjorde wid Stats. Utskottets Betänkande angående de sa kallade Annuitets.län. Dä Stats Utffottek i stället för berörde läne. fäkt förestagit, att Riksgälds. Contviret stuller säsom hrttivö, fä upptaga Inrikes län, emot Obligationer med 5. Procents ränta, men med förändrad äterbetalnings,tid af 6, 4 till ock med endast 2 är, sä har emot detta förkortande af läne tiden, blifwit erwdradt, att RikSgäldsContvirets Credit derigenom skulle lida, att Riksgälds-Contoiret i sin nuwarande belägenhet icke är i behof af ökad läne tillgäng, och att när Annuileks-länen, icke mera äga rum, blifrver tillgängen pä 5 Procent län sä mycket ymnigare och den npa läne-metoden säledes icke be. böfwelrg, samt fluteligen att fräga om äterbe. tätning kunde inträffa i en tid dä Contoirek More mäst r behof af länens bibebällande. Stats-Utffottek sär göra Högloft.
Sl:r i underdånighet anhålla, att K. M., efter behörig utredning af förhållandet, härom ville till R. St:r framställa Nåd. Propos. Hr von Ehrenheim, Per: För min del erkänner jag, att skjutsningsbesväret är det mest betungande af alla de onera, som för närv:de vidlåda jordbruket, och att bördan deraf ännu mera förhöjes genom dess ojemna fördelning och det ovissa i dess belopp, då, vid förändrade förhållanden, entreprenad-afgiften högst betydligt ökas mot förut. Det är R. St-.rs skyldighet att, till underlättande af detta onus, deråt egna den största uppmärksamhet, och jag beklagar att R. St:r, då bränvinsskat - 344 Den 28 Mars f. m. ten höjdes, icke begagnade sig af ett möjligen aldrig återkommande tillfälle att i denna frågas reglerande verksamt ingripa. Att för närvarande biträda Utsk:ts förslag, vågar deremot icke jag. Den summa, som efter förslaget skulle erfordras för skjutsnings-besvärets aflyftande från jorden, är allt för stor, för att kunna, med befintliga tillgångar, åstadkommas, och den är, hvad värre är, alltför oviss, för att man dervid kan lästa sig. De beräkningar, hvarpå dess antagande hvilar, äro osäkra och kunna ej heller annat vara; man skall följaktligen genom bifall till förslaget äfventyra att hvad som beviljats, icke räcker till, utan att anslagets egenskap af förslags-anslag måste tagas i anspråk. Den närvarande tiden är dessutom mindre lämplig för en genomgripande reglering af skjutsväsendet, derföre att kommunikationerna i landet genom jernvägs-byggnader, sorn pågå eller föreslå, befinna sig uti ett utvecklingsoch öfvergångsstadium, hvars omfattning och verkningar man ej kan beräkna. Vägar, som förut voro hufvudvägar, upphöra, snart sagdt, att begagnas, och rörelsen koncentreras deremot på andra vägar, der förut måhända knappt fanns skjutsstationer. Det synes ej osannolikt att dessa förändringar kunna blifva så betydliga, att skjutsnings-besväret egentligen icke kommer att kännas annorstädes än i de norra provinserna, der stambanor knappt torde komma i fråga, och i vissa, från jernvägarne aflägsna, mindre delar af det medlersta och södra Sverige.
Utskottet dessutom, för att förekomma allt missförstånd, har föreslagit att Presten bör, genast efier predikans slut, underrätta Församlingen att ankomne författningar efter Gudstjensten skola uppläsas; då det skall åligga honom att vid samma tillfälle uppmana Församlingen att, för detta ändamål, dröja qvar, så äro väl alla nödvändiga försigtighetsmått derigenom vidtagne —och den, som då no Lag-Utskottets Betänkanden. icke dröjer qvar, förtjenar ingen misskunsamhet om han straffas för öfverträdelse af en Uag, som blifvit så högtidligt kungjord. Enligt min pligt såsom Religiöns-Eärare, har jag oförtäckt i detta ämne yppat min öfvertygelse och min önskan. En alfvarligare anda börjar råda i religiöst afseende — jag erkänner det med glad förhoppning för framtiden; folket samlas mera allmänt i Guds Hus att höra det heliga ordet förkunnas, men detta tidens sträfvande till det bättre, bör kraftigt understödjas och alla hinder för andakten sorgfälligt undanröjas, hälst då sådant kan ske utan minsta olägenhet i medborgerligt afseende. Eåtorn oss icke glömma hvad en älskad Konung yttrat till hela Nationen i Böndagsplacatet för innevarande år: Alla borgerliga lagar, afven ie visaste, de strängaste, blifva vanmäktige, sa snart den högre lagen som med Gnds finger ar skrifven i menniskolif er tat, icke mera verkar i sin fulla kraft. — Religionen mäste ärsatta de borgerliga lagarnas brister och bereda dem lydnad oell efterföljd derigenom att den förundrar menniskolynnet, omskapar viljan, förädlar böjelserne och lifvar hjertat för det goda. Det är vigtigt för både Konung och Folk, för bade allmän och enskilt välfärd, att detta sköna, heliga band, som är knutit i himmelen, icke får af menniskohänder försvagas eller sönderslitas. C. P. Hagberg Kommandes, enligt Herr Pro fessoren Doctor Hagbergs begäran, hans yttrande att Utskottets Memorial till Riksens Högfofliga Ständer åtfölja. LagUtskottets Betänk and en. lii N:r 36.
Riddersknpet och Adeln den 3r sistlidnc Januarii fattade, å förslaget tecknade beslut, att detsamma till ExpeditionsUt:skottet återremittera, med anmodan att uppsätta förslag till ny underdånig skrifvelse, med anmälan af den rättelse, sorn bör ega rum uti den underdåniga skrifvelse, som i ämnet förut .afgått, och hvartill förslaget var med N:o 366 betecknadt Från Hedervärda Bojsde-StÅndet. S„ D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets, på bordet h vilande Utlåtande, N:o 4o5, Öfver anmärkningar vid Betänkandena, N:ris 36G och 867, öfver Kongl. Majrts Proposition, om läns upptagande till Hypotheks-inrättningars befrämjande, samt Riksdagsmannen Anders Danielssons, i anledning deraf, gjorda serskilda förslag: Ståndet afslog S tats-U tskottcts Utlåtande N:o 4°5, och beslöt, att, genom Riksgälds-Contorels försorg, kommer att upptagas inrikes lån till understöd för jordbruket, i nion, som behof af sådane lån uppstå och för att öfverflyttas på HypolheksFöreningar, när sådane framdeles kunna sig bilda; och skall upplåningen ske emot löpande obligationer på 6 å 3 månaders uppsägning och med föreskrifven 4 '/2 procents ränta; i följd af detta beslut, remitterade Ståndet till Stats-Utskottet, att uppgöra och till Riks-Stånden inkomma med förslag till öfriga detail-förhållanden, jemte reglemenlariska föreskrifter, i afseende på upoch utlåningarna samt lånerörelsens bedrifvande i det liela. Från Höglo fl. Riddekskapet och A dei.n, S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-lJtskottets den 26 sistlidne Januarii på bordet lagde Utlåtande, N:o 4o5, öfver anmärkningar vid Betan - Fröt. Uldr. d. 3 Fehr. i835„ li kandena, N:ris 36G oell 36j, öfver Kongl,.
Majlis Nådiga Bref af den 21 December 183o inneholle, att, enär fråga om den närmare fördelningen af de till Undervisnings-Verken beviljade 60,000 R:dr, då ännu icke hunnit till pröfning föredragas, och Eders Kongl. Majit funnit med rättvisa och Rikets Ständers afsigt öfverensstämmande, det berörde anslag, till sitt ändamål, för år i83o utginge och användes, de beviljade 60,000 Ridr skulle för samma år på ioide HufvudTitcln afsättas till behofvat för blifvande regleringen; så har det synts Revisorerne, att något öfverskott icke kunnat uppkomma på ifrågavarande anslag. Enär den af Professoren Ågren företagne resa åsyftade nytta, så väl för Läroverket på "Carlberg, som för Rikets Elementar-Läroverk i allmänhet, synes ifrågavarande rese-understöd icke utgjort en för anslagets föremål främmande utgift; och emedan af Eders Kongl. Majits Nådiga Bref den 22 December i83i, angående fördelningen af de, vid sista Riksdag, för Elementar-Läroverken anslagne 42>°°o Ridr, hvilket Nådiga Bref äfven af Revisorerne blifvit till sitt innehåll anfördt, ibland, annat inhemtas, att besparingar å Nya Anslaget, från den 1 Januarii ,i83o till den 1 Maji i832, komma att äga rum; samt uti samma Nådiga Bref blifvit förklaradt, att ”Till räntebärande Capital för löneförbättring, eller till andra tillfälligtvis uppkommande lika vigtiga behof ”för Elementar-Läroverkenj användas de besparingar på Anslaget, hvil”ka efter den 1 Maji i832, och intilldess ständig LöningsStat hinner ”fastställas, möjligen kunna göras;” så 'hemtar StatsContoret deraf anledning förmoda, att detta Eders Kongl. Majits Nådiga förklarande jemväl har afseende å förenämnde, i och för Ågrens vetenskapliga resa., af Eders Kongl. Majit i Nåder anviste 5oo Ridr.
Men äfven jag anser alt visser - Den 19 A u g u 1 t i e. m. ligen rättelser i markegångssältningen kunna ifrågasättas oell vara af behof, såvida nemi. det icke finnes någon möjlighet för Ständerna att framskjuta liden för markegångssättningen. Skulle dertill blifva någon möjlighet, i följd af Ständernes beslut om räntornas förvandling eller lösande med penningar, kunde, efter mitt omdöme, det icke rimligen låta tänka sig, att markegångssättningarna blefvo så oriktiga, att någon rättelse deruti ens kunde sällas i fråga, ännu mindre blefve behöflig; ty då måste markegångssältningen ej blifva annat än en på verklig sakkännedom grundad uppgift om verkliga förhållandet i orterna. Så är icke förhållandet nu, ty för närvar, ingå i markegångssältningen calcnler, som i annat fall skulle alldeles förfalla, enär sjelfva verkligheten kunde tagas till grund. Men då vi nu icke hafva afgjord sjelfva frågan om räntornas utgörande och inarkegångssättuingens verkställande i öfverensstämmelse dermed, så skulle jag väl äfven anse, att grundlagen borde upplaga en anvisning till rättelse, antingen såsom Gr. Spens föreslagit, eller såsom Hr von Hartmansdorff sednast framställde. Äfven skulle jag tro, att om Hr von Hartmansdoi ffs förslag blir R. o. Ad:s gemensamma tanke, så innefattar den jemväl Gr. Spens’s mening ; ty det beror sedan på R. St. att förklara hvad som menas med laglig åtgärd. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Uti förevar, mål är icke fråga ensamt om markegångssältningen. Man talar om grundskatterna, men vi hafva äfven andra mål, nemi. bevilln:s-mål, som äro föremål för ändrings-sökande. Pröf nings-comiteernas åtgärder gå ju till K. M:s slutliga afgörande, ifall klagomål äga rum. Det är naturligt, att i hvarje samhälle måste den styrande makten vara den, som jemte domaremakten afhjelper de tvister, hvilka uppkomma vid tillämpningen af de lagar och föreskrifter, som äro gällande.
Hon trälar för andra, då drömmen är svunnen, 1 D 1 Palindromen: C h a Hvad är det skönt att trampa på sin egen? Hvad denna också understundom är. En krydda, som man blanda kan i degen. a a _gj Hvad blef en tillflyktsort för män ' skor många, När straffet skulle öfver jorden gå? Nämn så en fisk, som du i sjön kan fånga. Hvad är den lilla snäitan styfattslå? Hvad finnes mången väl uti din hand? Den ena delen af ett brustet band. mark. 1 — 8 B o m. 1 B. Mosaituippgiften: Oounod. med m, hon någon gång skulle blifva befunnen vara oduglig mitt hela för dem. Att Alb. rekommenderas H 5 ' 1 Hon Hvad är det väl, som ditt du nog vill spara? Nämn så en flod i moskovitens land. 3 mau därom frågar, du aldrig göra då? liten pilt sig vågar, — han därför vänta må? Hvad kallas blomman, som behöfver stöd? Och hvad kan skänka hälsa eller död 1 Bea. Hvad får man ofta se en moder göra Med älsklingen, hon bär uti sin famn? Hvarrned de unga kunna äldre störa. Så uti bibliskan. nämn trenne namn. Idun Fredagen den 19 april 1889. N:r 16. endast 1 krona för qvartalet. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Annonspris: postarvodet inberäknadt. 2 5 öre pr petitrad ( Ingen lösnummerförsäljning. Allm. Telef. Tidningen kostar B yrå: Kla.rabergssa.tan 54, en tr. 2:dra årg. Utgfifningfstid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å S t a d s - postens huf vudkontor, i bokladorna samt &amp; tidningskontoren M:me Mercedes de Castellanos.
Hur vill du då egentligen, att de skulle bära sig åt, Emilie? Emilie blef litet afkyld. Ja, började hon och lutade sig tillbaka i stolen – ja, det Så kom hon plötsligt ihåg fru Hvasser i “Ett dockhem“. Se på Nora, ropade hon triumferande. Hon visste, hur hon skulle bära sig åt, hon! – Ja, Nora – det var Signe, som talade – mycket betänksamt! Men jag kan nu aldrig begripa, hur hon kunde besluta sig för att öfverge sina barn. – Snälla du, hon fick en sträng, förvånad sidoblick från Emilie. När de högsta och ädlaste intressen stå på spel, ska man väl då hesitera för något! – En kvinna, du – tänk på det – en kvinna är inte först och främst maka och mor, hon är menniska. Det blef tyst efter slagordet. Naturligtvis, upprepade Signe lågmäldt, hon är menniska. Åter blef det tyst ett ögonblick. Flickorna sutto och stirrade in i lampljuset och sågo allesammans mycket djupsinniga ut. Så sade Fanny plötsligt med allvarlig och belåten ton: – Det är förresten bra trefligt att kunna sitta och tala om något rigtigt – mera djupt, menar jag, i stället för det der vanliga tjamset och slamset. Eller hur, flickor? – Jo, medgaf de. Det är det visst, det. Det är rysligt intressant. Alice Brandt reste sig. Det tror jag vi dricka ur våra glas på. Hon försökte göra stämningen lättare. Skål på er, reformatorer! – Jo, nog vill jag göra hvad jag kan för att reformera det som behöfver att reformeras, sade Emilie energiskt och klingade till höger och venster. – Det vill vi alla! Anna Saxe höjde sitt glas. Utom Berta – de skrattade – hon skolkar, naturligtvis. – Visst inte. Hvarför tror ni det? – Seså, seså, flickor, tystade Signe. Men från det ena till det andra! Säg mig – tror ni det går an för oss, som går och läser, att gå på Astrids bal på Torsdag? Det kan då väl inte vara så farligt – tror ni? – Ja, jag för min del – Alices ton var mycket reserverad. Jag hoppas du ursäktar, hon vände sig till Astrid, men jag kan inte komma.
Ärendernes fördelning dem emellan, utan anser sådant böra på Konungens Egen pröfning, både vid förändringens början, om den antages, och i framtiden ankomma. På dessa grunder anser jag Utskottet äga full anledning att tillstyrka Konungens Nådiga Proposition om nya Ministrars och Stats-Råds förordnande, med hvad Konungen i sammanhang dermed om Stats-Secreterarne föreslagit — med fullkomlig tillförsigt till Konungens vis - 518 Riksdagen 1812. het och rättvisa, det må, oaktadt den ökade drift och hastighet i Ärendernes gång, som häraf hör vara en nödvändig följd, inhämtandet af de till alla Ärenders beredning nödiga upplysningar samt alla vederbörandes hörande i de frågor, som röra enskild mans rätt, genom förändringen icke hindras utan snarare befordras. Herr Baron Adlerberg och Biskoppen Doctor Tingstadius förenade sig med hvad de 2:ne föregående Ledamöterne yttrat om bifall till Konungens Proposition. Herr Öfversten Schönström åberopade sin i gårdagens Protocoll upptagne mening och tilläde, att Staten komme att belastas med för mycket Embetsman, om man på en gång skulle hafva håde Ministrar och Collegier. Han kunde derföre icke fatta meningen af Kongl. Maj:ts Proposition annorlunda, än att de sednare skulle upphöra att vara särskilda Instancer och hädanefter blott utgöra särskilde Bureaux åt Stats-Ministrarne, och under sådant förbehåll tillstyrkte Herr Öfversten bifall på hvad Kongl. Majit i närvarande ämne föreslagit. Herr Commerce-Rådet Santesson: Emot Herr Öfverste Schönströms gjorde förbehåll tillåtes mig anföra, att hvarken göromålens förvaltning vid lägre Instancer, eller fördelning imellan Stats-Rådets Ledamöter, är en Grundlagsfråga, och att ett sådant förordnande ej någonstädes i Grundlagen är motsagdt, hvarföre jag anser antalet af Stats-Rådets Ledamöter böra oförändradt bibehållas och Konungen förklaras berättigad att, utan hinder af Constitutionen, uppdraga åt desse personer de befattningar, som Han för Rikets tjenst nödiga pröfvar. Herr Borgmästaren Norström: