Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer förklarade derföre, att någon spanmålshandel för allmän räkning ej vidare skulle bedrifvas, utan borde denna handelsgren oberoende öfverlemnas lill den enskilda spekulationens omsorger. Utskottet delar fullkomligen den af Rikets Ständer, vid ofvannämnde riksdag., hyllade åsigt., att den enskilda spanmålshandeln, på ett vida ändamålsenligare och verksammare sätt, än allmänna undsättningsanstalter, kan förekomma nöd och brist inom de orter, der missväxt inträffat, äfvensom att, utan en dylik handel, de å statens sida vidtagna åtgärder för behotvens fyllande vid allmänna missväxter alltid blifva otillräckliga. Utskottet medgifver dock, att den enskilda spanmålshandeln, oagtadt dess ökade och oafbrutet fortgående verksamhet, under de 25 år, som förflutit sedan allmänna magasinsinrättningens upphörande beslutades, ännu ifcke vunnit den betydenhet och omfattning, hvarförutan densamma ingalunda kan uppfylla de ändamål, för hvilka nyssnämnde inrättning, ehuru förgäfves, bildades samt mer och mer utvidgades. Men denna omständighet synes dock ej böra tillintetgöra förhoppningen om ifrågavarande handels förmåga att framdeles kunna motsvara sin för ej mindre konsumenten, än producenten vigtiga bestämmelse, helst som det icke bör förbises, att samma handels’ hastigare förkofran, ända intill sednare tider, varit motarbetad af fyrfaldiga derpå menligt inverkande förhållanden. I sådant hänseende torde endast behöfva erinras om det sätt, hvarpå uppköpen och försäljningarne af spanmål tillförene nästan uteslutande bedrifvits, den fullkomliga obekantskapen med oftanämnde handels idkande i större skala, de oberäkneliga förluster, för hvilka en hvar, som vågade härmed sysselsätta sig, måste vara blottställd, så länge omsättninga rne af de återstående behållningarne i kronomagasinerne och tullbestämmelsernes beständiga föränderlighet fortforo. 12 Stats-Utsliottets Utlåtande, N:o 214. samt den af ålder inrotade fördomen mot spanmålshandlanden och den vinst, han genom stegrade priser kunde sig bereda.
Banken icke utlånar några penningar till den, som är förmyndare; och att det ovillkorligen fordras, icke allenast bevis härom , utan ock, i fall Låntagaren förut varit det, bevis att han erhållit decharge för sin förvaltning. Just detta talar mest emot den tysta förmånsrätten. Så litet jag kan för - Den 9 November e. m. ena mig med Herr Berg von Lindes förslag i afseende på de omyndiges lösören, måste jag likväl göra det i afseende på skadan af den tysta förmånsrätten. Dessutom får jag tillägga, alt lagen ovillkorligen ålägger förmyndare att redovisa inför Domstol hvart 3:dje är, äfvensom skyldeman kunna begära räkning livart år, i fall de hysa någon misstänka om oredlighet i förvaltningen. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarshalken gjorde proposition till bifall af LagUtskottets förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Utskottets berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Hjerta begärde votering. Herr von Hartmansdorff: Då votering är i fråga, får jag, under medgifvande af bifall lill Utlåtandet, i allt öfrigt anhålla om bestämdt undantag för omjmdige barns medel, åt hvilka jag anser förmånsrätten böra bibehållas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Yoterings-proposition: Den, sorn bifaller LagUtskottets sednare Utlåtande om ändring af 17 Gapitlet Den 9 November e. m. 93 HandelsBalken och 20 Capitlet ÄrfdaBalken, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; "Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln bifalla LagUtskottets berörde Utlåtande i allt öfrigt, utom hvad angår förmonsrätt för omyndiges medel hos Förmyndare, i hvilken omständighet, med afslag å Utskottets Utlåtande, kommer att förblifva vid hvad derom för närvarande är i allmänna Lagen stadgadt.
Frih. Palmstjerna: Då jag finner, alt flere af Ståndets ledamöter, lika med mig, icke fullkomligen erinra sig Frih. Raabs förslag, anhåller jag alt det måtte blifva uppläst. Sedan denna uppläsning försiggått, yttrade sig Frih. Palmstjerna: Under förutsättning, att hvarje förslag, som här väckes, kan blifva bifallet, får jag till Frih. Raab hemställa, huruvida det icke skulle vara skäl att genom någon modification söka borttaga de olägenheter, som det i förslaget förekommande ordet må understundom skulle medföra, om Bancofullm. så bestämdt som här är föreslaget, hlefve ålagde att anskaffa räntebärande obligationer för den bancovinst, som qvartaliter ingår från lånecontoren och från lånefonderne lill Bankens disposition. Om mesuren i öfrigt är riktig, torde det vara nödvändigt att uppställa ordalagen så, att det komme att, i vidsträcktare män, än förslaget tyckes innehålla, bero på Fullmäktige att bestämma huruvida dessa medel kunna elier böra användas liR uppköp af obligationer uti större eller mindre män. Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Raabs ifrågavar. förslag till särskild g. Ropades ja och nej. Sedan härefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., med förklarande, att han ej kunnat uppfatta, huruvida ja eller nej varit starkare, förnyat denna propos. och densamma dervid åter blifvit med blandade ja och nej besvarad, anmälde och yttrade sig Den 12 April e. m. 381 Fril). Raab: Jag bade visserligen troll, att den modification, Frih. Palmstjerna åsyftar, redan ligger i ordet må, men i händelse Frih:n skulle kunna vinnas för förslaget derigenom att det bette, ”kan” eller ”äge rättighet”, så hemställer jag till honom örn han skulle vilja hafva en sådan modification, eller att han, i annat fall, ville uppgifva hurudan han önskar att redactionen skulle blifva. Hr von Hartmansdorff:
Att Staden jemväl under nu ifrågavarande 3:ne år vunnit ett fördelaktigare utseende genom uppförande af en mängd betydliga enskilda hus är otvifvelaktigt; och synas de byggnads-amorteringslån, som af Stockholms Stads Brandförsäkrings-kontor, emot billiga vilkor, utlemnas, i icke ringa mån hafva befrämjat uppförandet af en mängd solida och prydliga byggnader. Bland allmänna förbättringar må nämnas: fortsatt hamn-anläggning vid Kungsholmen emellan Eldqvarnen och Carolinska Institutet; 2:ne nya badsumpars inrättande för qvinnor, tillhörande den fattigare folkklassen; uppförande af slagthus vid Hof-Jakt-varfvet å Kungsholmen; fortsättning af Nya Cellfängelsebyggnaden; fullbordande af Nya Slussbyggnaden, samt början gjord till planering och utvidgande af planen söder om nämnde sluss, äfvensom till Skeppsbrons förseende utåt hela dess längd med kaj af huggen granit; samt fortsatt förbättring af gatu-anläggningen och trottoirers anbringande på sådana gator, der desamma kunnat aidäggas. Från f. d. Politi^, Embetsoch Byggnings-Kollegium samt nu varande Handelsoch Ekonomi-Kollegium hafva under nämnde år tillstånds-resolutioner blifvit meddelade för uppförande af 74 boningsoch fabrikshus, 83 uthus och dessutom för tilloch påbyggnader i 101 egendomar; och hafva dessutom 288 hus undergått större och mindre reparationer, så att jemväl under den ifrågavarande tiden särskilda delar af hufvudstaden vunnit ett fördelaktigare utseende. II. Invånare. Folkmängden i hufvudstaden har, enligt mantalslängderne, utgjort:
Ständer måtte besluta, att Banken ägde att till hvarje af de Pastoraler, som, i anledning äf ett sådant Rikets Ständers beslut, genom Sockenstämmo-Protocoll hos Banken anmälte sin afsigt att inrätta SochenBibliothek och dervid fogade Skuldeförbindelse af Pastoratet, förskjuta Ett Tusende Riksdaler Banco, hvaraf en fjerdedel borde efterskänkas, samt de Öfrige trefjerdedelarne återbetalas på det sätt, alt de först fingo innehafves i fem år, utan afbetalning; hvarefter, vid sjette årets slut, en tredjedel af återstående summan borde inbetalas, efter sjunde årets slut åter en tredjedel, samt vid slutet af åttonde året från lånets erhållande den återstående tredjedelen, allt utan någon räntas beräknande; hvarvid endast det vilkor torde böra fästas, att redovisas eller styrkas borde, det den uttagne förskoltssumman blifvit för ändamålet använd. Öppet torde det likväl böra lemnäs 2:ne nästgränsande mindre Pastorater, att förena sig om inrättande af ett gemensamt Bibliothek; äfvensom det borde vara medgifvet, att hos Banken begära och erhålla mindre försträckning, än 1000 R:dr, då liqviderne kommo att rättas efter beloppet, som uttoges, med bi - 374 Den i5 December e. m. behållande af lika vilkor och betalningsförhållanden, som för högsta summan. Jag inser väl att detta föreslagne biträde icke skulle genast fullkomligt uppfylla ändamålet, men jag tror man med säkerhet kan antaga, att ett sådant biträde från Statens sida skulle utgöra en säker grund, på hvilken enskilda omtankan och välviljan kunde fullborda byggnaden. Hela utgiften, som torde böra bestridas af Bankens vinst, lärer, örn också alla Pastorater i Riket inrättade SockenBibliotheker, hvilket jag dock ej vågar hoppas, ej uppgå till ett års Tionde af nämnde vinst eller credit-revenue. Att det varma deltagande, som Hedervärda BondeStändet lemnat Motionen om FolkSkolors inrättande, utgjort ett af Motiverne för mig att nu göra denna framställning, har jag slutligen skolat anmärka.
Då närvarande silfverfond understiger proportionen såsom 1 : 2*, så måste deraf följa, att en ökad silfverfond, för hvilken sedlar efter denna proportion utgifvas, skall stärka realisations-fonden. Mer än ett sekels erfarenhet bevisar, att icke realisation bidrager till räntefotens nedsättande. Så länge Lagen stadgar 6 procents ränta och rörelse-capitalet är inskränkt, skall räntefoten aldrig nedgå, utom på fastighetslån, och så vida Hypotheks-föreningar bilda sig. Den sakkännedom jag inhemtat har lärt mig, att inga publika Cassör utlåna under 6 procent, och om någon 2 Bihang till R. St. Prot. 1834 och i835. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. sy:de Häftet. 10 Siats-Utskottets Utlåtande Nio åto5. sorn ligga ofruktbara, samt att fastighetslån emot 5 procent redan förekomma. Ökar lånet productionen, så verkar det landlmannavarornes fallande försäljningspris. Fåfängt väntar man dock,' att hvad räntenedsättning och hvad lånetillgångar som helst skola åstadkomma betydlig minskning af de jordegandes sammanräknade skulder. Om räntan nedtvingades till 3 procent, så skull» man troligen få höra samma nödrop, sorn nu. Upptagandet af inrikes lån skulle motverka den åsyftade ränte-nedsättningen, ty en inrättning, som både uppoch utlånade inom landet, skulle j samma moa öka efterfrågan och utbjudandet af capital. Den vunna räntenedsättningen skulle endast blifva -/5:dels procent. eller några Cassör hafva behållningar, så härrör det af stegrade fordringar på säkerhet och den ökade svårigheten att erbjuda ograverad pant. Lånsökande hafva under ingen period saknats. Om varupriset icke faller i den nion som productionen ökar sig, så måste det vara fördelaktigt både för producenten och consumenten. Detta måtte äfven blifva det sannolika förhållandet, eljest skulle man antaga motsatsen, att minskad production (missväxt) är nyttig för landlmannen, emedan den bidrager till prisens stigande. Denna sats vederlägger sig sjelf, ty kan jag med samma ränta, som nu, göra större eller mindre afbetalning på capitalet, så måste deraf följa skuldens minskning.
Inom gränsorne af Sjöarne Wenern och Wettern, samt en tiel betydligare höjder, såsom mot Nerike, Bergsåsen , Tiveden och mot Elfsborgs Län Halleoch Hunneberg intill Wenern är landet mera jemt än bergaktigt och genomskuret af flere större vattendrag. Af de anmärkte gränshöjderne, upptager Tiveden hela gränsen mot Nerike, genom Undenäs och Finnerödja Socknar mellan Sjöarne Wettern och Skagen i Wadsbo Härad, men Halle och Hunneberg tillgränsa Åse Härad och sträcka sig endast ungefärligen i mil från Wenern, hvarförutan inom Landet anmärkes följande berg, såsom mer och mindre betydande, nemligen Billingen, som utgör en sammanhängande Ås af skiljaktig höjd från Södra delen af Wadsbo Härad genom Kåkinds, Walle och Gudhems Härader, till nära Wartofta Härads gräns, Kongslena berg och åsar, Hvarfs och Gisseberget i Wartofta Härad samt Högstena berg i Gudhems Härad, hvilka alla genom belägenheten anvisa ett sammanhang med Billingen, men äro så väl derifrån, som sinsemellan skiljde genom mellanliggande lägre sträckor; Borgunda berg i Gudhems Härad, Mösseberg i Gudhems och Wilske Härader, Olleberg i Wartofta Härad och Kinnekulle i Kinne och Kinnefjerdings Härader. De betydligaste af desse bergshöjder äro utom Billingen, hvars sträckning vedan är uppgifven, —• Kinnekulle, sorn upptager Öster-Plana, Medeloch Wester-Plana, samt Huseby och en del af Klefva Socknar samt Mösseberg, som innehåller 3,481 Tunneland, men de öfrige äro hvar för sig föga vidsträckte. De betydligaste Strömdragen inom Länet äro Tidan, som utgår från sjön Stråken i Wartofta Härad vid gränsen mot Jönköpings Län samt löper genom Wartofta, Kåkinds och Wadsbo Härad till Mariestad, der den faller ut i Wenern, Lidan, som från Elfsborgs
Det är tydligt att bekantskapen m e d Johannes Brun har varit afgörande för Lucies lifsriktning o c h bragte tösen till medvetande o m, att han o c h h o n d o c k voro ett särskildt slags folk. Dessa två, de äro tydligen skapade för hvarandra. Och fru Jjucie Wolff säger det m e d tydliga ord, att de n o g egentligen af ödet varit ämnade att vandra lifvet tillsammans. » Så skiljas de åt för att träffas igen o c h skiljas ännu en gång », s o m det heter i visan. Och nu blir Lucie vild af längtan, en obestämbar åtrå, ett obetvingligt begär efter att flyga från kvist till kvist o c h sjunga vackra visor eller — hvad vet h o n? Det säges, att det skall bli teater i Bergen, o c h den unga flickans alla drömmar få ett mål. Se det vore att lefva — att få spela teater! Samtidigt k o m m e r den kurs i praktisk moralfilosofi, som heter konfirmationen, o c h den blef händelsevis den gången för henne ett minne för lifvet. H o n kunde svara på alla frågorna, o c h prästen var Magdalena Thoresens man. Plans mest begåfvade elev grät en gång, när h o n skulle uppläsa ett bibelspråk, därför att känslorna v o r o för starka o c h h o n nu var i öfvergångsålderns hela jäsning, o c h han hade ett enskildt samtal m e d henne, o c h då fick hennes hjärta luft, allt, allt skulle h o n säga hon o m. Och han blef rörd, därför att han förstod, och en vacker dag axlade han sin prästrock o c h det bar af till den stränga familjemodern, o c h familjekonferens hölls där, o c h Thoresen predikade både lag o c h evangelium för den förskrämda familjen. Det var inte rätt, sade han, att hålla en sådan begåfning i n o m lås o c h b o m, hon skulle få pröfva sina vingar — det ville han — o c h den moderliga åskan visade sig vanmäktig m o t pastorns bepansrade hud.
Då ingenting kunde göra Gösta Berling glad, sedan han hjälpt den unga grefvinnan att fly, beslöto kavaljererna att söka hjälp hos den goda fru Musica, som är en mäktig fé och tröstar många olyckliga. För den skull läto de en kväll i juli slå upp dörrarna till stora salongen på Ekeby och lyfta af fönsterhakarna. Solen och luften släpptes in, den sena aftonens stora, röda sol, den svala kvällens milda, ångande luft. De randiga öfverdragen togos af möblerna, klaveret öppnades, och floret kring de venetianska kronorna togs bort. De gyllene griparna under marmorbordens hvita skifvor fingo åter lysa mot ljuset. De hvita gudinnorna dansade i det svarta fältet ofvan spegeln. Sidendamastens mångformade blomster skimrade i aftonglöden. Och rosor plockades och buros in. Hela rummet fylldes af deras doft. Där funnos underbara rosor utan kända namn, som från främmande länder blifvit förda till Ekeby. Där voro de gula, i hvilkas ådror blodet skimrar rödt som i en människas, och de gräddhvita med upptrasade kanter och de skära med de stora bladen, som ytterst i kanten bli färglösa som vatten, och de mörka röda med svarta skuggor. De buro in alla Altringers rosor, som voro komna från fjärran länder för att fröjda vackra kvinnors ögon. Så föras noter och notställare in och mässingsinstrument och stråkar och fioler af alla storlekar, ty det är den goda fru Musica, som nu skall råda på Ekeby och försöka att trösta Gösta Berling. Fru Musica har utvalt Oxfordsymfonien af den vänlige fader Haydn och låtit kavaljererna öfva in den. Patron Julius för taktpinnen, och de andra sköta hvar sitt instrument. Alla kavaljerer kunna spela – de skulle inte vara kavaljerer eljes. Då allt är färdigt, sändes bud efter Gösta. Han är alltjämt svag och modlös, men han fröjdar sig åt det ståtliga rummet och åt den vackra musik han snart skall få höra. Ty det vet man nog, att för den, som plågas och lider, är den goda fru Musica det bästa sällskap. Hon är munter och lekfull som ett barn. Hon är eldig och intagande som en ung kvinna.
Jag har af en tillfällig ögonsjukdom icke förmått att genomläsa motiverna till detta betänk, och stannar derför i en särdeles obligation lill Frih. Anders Cederström, som varit nog god att uppläsa dem. Jag hade eljest saknat de underrättelser, som jag önskade, och får nu Don 2 S c p t c tu b c r e. m. tillkännagifva, alt sedan jag alliert Utskts moliver, min törni fattade mening i denna sak icke blifvit rubbad. Man talar bär, oell det med skäl, om hvad som kan vara rätt; men man måste tänka sig en grund för denna lätt. Man bar anfört, alt inför lagen iiro arfvingar af båda konen lika. Det är visst sanni, att man inför lagen är lika; men det är dock vid denna saken några om och men att betrakta. Här är fråga om, etter min tanke, hvad den ena eller den andra behöfva r till sjn fortkomst i detta (ifyet. Jag skulle tro, att örn man sätter föraldrar isynnerhet af hprre.?c|assen i den belägenhet, att de nödgas depensera liela sin förmögenhet för sina barns uppfostran och fortkomst, samt desse föräldrar hålla noggrann räkning öfver hvad som åtgått för dottren elfer sonen, skall, vid räkningens slutliga uppgörande och alslutande, sonen befinnas hafva fått mer än dubbelt emot dottren. Af delta exempel, som icke torde vara alldeles utan vigt, skulle man möjligen kunna sluta till rättvisan i det nuvar. stadgandet om arf. Man klagar i allmänhet öfver allltör ofullständig uppfostran af herre-classens söner, pcb det ur icke utan skäl. Betrakta vi hurudan uppfostran nu för tiden linder en lång följd af år har varit, emot hvad ilen var för ett par hundra år sedan, så finna vi deri en ganska betänklig skilnad. Och hvarföre? Jo, jag tror att prsaken är brist pä tillgångar.
Och som vid sådant förhållande Revisorerne ej varit i tillfälle att med behörig noggrannhet utröna hvad skyldigheter Discontens Embetsmän egentligen ålegat och huru desamma blifvit fullgjorde; så hafva Revisorerne ansett sig pligtige att ofvannämnde åsidosatta åtgärd anmärka. Vid den inventering på Discont-Fondens säkerheter, som Revisorerne anställt, har ej något annat varit att påminna, än att en skuldsedel, utgifven af C. Fahlstedt, förfallen den 2 g Februari 1792, på 100 R:d, saknats, hvilken skuldsedel, enligt Kamereraren Willmans uppgift, skall vara af hans företrädare, Kamereraren Boll och Wal - 96 Den 6 Marn. Wallin, uttagen och ej återställd, hvarföre denne blifvit i Bolls Concours, såsom en dess skuld, bevakad; äfvensom Revisorerne i'öfrigt ej haft vidare vid förvaltningen att anmärka, än att, vid anställd granskning af Ad vocat-Fiscals Em betets Diarier i Disconl-ärendér, funnits, det åtskillige Discontens Gäldenärer icke blifvit med dea skyndsamhet, efter Lånens förfallotid, lagsökte, sorn g § uti Discont-Reglenseutet åsyftar och föresk lifver. Slutligen hafva Revisorerne granskat d.e Protocoll, sorn uti Kongl. Cornmerce-Collegium öfver Discont ärenderne hållits, och dervid anmärkt, alf i början af hvart Protocoll för åren 1810, 1811 och 181a, der så väl det belopp, som sedan deri föregångne Disconterings-dagen blifvit för Discontens räkning i Banken insatt, sorn Fondens hela tillgång skolat utföras, Summorna derå saknats, samt att i samina Protocoll hvarken finnas intagne de anmälanden om sina åtgärder med Discontens Gäldenärer, som Advocat-Fiscalen till Collegium bort aflemna, det han förmält hafva en gång om året skett, ej heller någre af Kongl. Colleginm i afseende på Lagsökningarna Advocat-Fiscalen Iemnade föreskrifter, eller några andra omständigheter rörande Fondens förvaltning^
undra blott, livarför öfversättarinnan liar bibehållit så många engelska uttryck - WO,) eliold !w, * Good lack !., 2 0, heavens !~ m. fl. Boken kan tjäna som en i allmänhet underhallande nöjesläsning for barn mellan 12 och 15 &amp; r. Karaibelis Iieinligliet. En berättelse fran det tropiska Sydamerika, för den mognare ungdomen af Friedric7t J. Pajeken. Med 8 illustrationer. Från tyskan af Tom Wilson. Boken inneli&amp;ller värdefulla och roliga skildringar från sydamerilca. wVi få », såsom förf. i företalet säger, » göra en färd. p5 Orinoco, vandra genom urskogar och göra besök hos karaiberna. Vi få lära känna lifvet i en liandelsstad vid jätteflodeii och i Venezuelas grufv0r.w Allt detta iir ju värdt att lära känna, och som förf. tillbragt fyra år i Sydanierika, f % vi ju tro, a t t han %r. en palitlig viigvissre. Det förekominer ej heller iiHgot i boken, som kommer oss att tro motsatsen. Bokens fabel, sjalfva berättelsen, kring hvilken beskrifningarne gruppera sig, och som upptager liufvudparten af boken, är af den vanliga slirackinjagande arten. Hemligheter, mord, bofvar ocli faror af alla slag finnes det godt om. Mark blott, att af de 8 illustrationerna, som i och för sig äro grofva ocli fula, föreställa 6 dödseller andra skräckscener. Vi tro dock, a t t den äfventyrsiilskande ungdomen - gossar och flickor - skall anse den som en rolig bok. Den fördelen har onekligen sKaraibens hemlighet s, att den, ej blott ocli bart innehåller skräckscener såsom inånga böcker i våra dagar, utan ock skildringar af det lands natnr, seder och bruk, där äfveiityreiz äga rum. A t öfversättningen kunde ha agnats mer omsorg. Sjöinniislif. Minnen och afveiityr från skilda världsdelar berättade af P. W. Sundström. Inb. Det är.
Redan den 29 Juni iyt>8 behagade Ridderskapet och Adeln bevilja FrimurareBarnhusIn-, rättningen att vid de årliga Concerterne på Långfredagarne få begagna RiddarhusSalen, Det* ta fortfor nära 5o år, och den x April 1818 tog Ridderskapet och Adeln det beslut, att Frimurare - Barnhus - Directionen skulle äfven hädanefter få begagna densamma. Detta har äfven varit vanligt under påstående Riksdagar, med förbindelse likväl för Directionen att inom viss tid återställa salen uti det skick, hvaruti den bör vara vid Ridderskapets och Adelns Öfverläggningar. Det är af sådan anledning, jag och Grefve De la Gardie hos Ridderskapet och Adeln ödmjukligen anhålla, att äfven i år, emot en lika förbindelse, få begagna RiddarbusSalen till förmån för en inrättning, sorn underhåller omkring 4oo barn, af hvilka 47 njuta föda och undervisning inom hus. Herr Grefven och Handt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade den af Hans Excellence Herr Grefve Fleming gjorde anhållan bifalla. Ropades Ja, Upplåstes och lades på bordet Kongl. Maj:ts nyss förut i dag ankomne Nådiga proposition till Riksens Ständer om nedsättning i den årliga Saltpetergärden. Den ii'Martil. 585 Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglollige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den 11 Martii 1820. S. D. Remitterades till Stats Utskottet: lj Grefve Cronhjelms, Polycarpus, den 5 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, om tillsättande af en Lärare i Krigsvetenskapen vid Upsala Universitet. 2) Herr Berghmans, Ambrosius Magnus, den 1 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående indragning af öfverilödiga embeten och tjenster. Statsoch BancoUlskotten: