Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 184-5. 4 Sami. 1 AJd. 2 Band. 27 Haft. 3 i8 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, IV-o 274» hvadan och som Ja vunnit Utskottets förslag blifvit af Rikets Ständer antaget. 48:de Voteringen (11:6). Den, som gillar Utskottets hemställan, att för den vid artikeln kreatur förekommande rubriken "andra fyr fotade” skall antagas 10 R:dr tult varde och 2 R:dr införslull stycket, rostar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, bibehålies det nuvarande värdet 7 R:dr 24 sk. och tull 1 R;dr 24 sk. stycket. Voteringens resultat har varit 69 Ja och 50 Nej; och som Ja således vunnit, har Utskottets förslag blifvit af Rikets Stäuder bifallet. 4g:de Voteringen (78:o). Den, som instämmer 1 [Jtskottets lorslag, att för Artikeln "Krukmakare-arbeten, ej specificeradetull värdet bör höjas till 12 sk. och inför» selstullen till 3 sk. skålpundet, röstar Ja ; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma sagde tullbesiämmelser att bibehållas vid deras nuvarande belopp, nemligen värdet 4 sk. och tullen 1 sk. skålpundet. Voteringen har utfallit med 80 Ja och 39 Nej, i följd hvaraf och då Ja således vunnit, Rikets Ständer antagit Utskottets förslag rörande denna artikel. 5o:de Voteringen (79:<>). Den, som bifaller Utskottets (bislag, att å Artikeln käppar alla slag, bör antagas 1 R:dr 24 sk. värde och 24 sk. införselslull per skålpund, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, bestämmes tullvärdel derå till 2 R:dr och införselstulien till 32 sk. skålpundet. Voteringen har utvisat 31 Ja och 88 Nej; och som Nej således vunnit, hafva Rikets
Uti i Kap. Skiplego-Balken af gällande Sjölag stadgas bland annat: ”så skal ock Skiparen för hvar och en, hag-Utskottets Utlålandej N:o iOl. 3 som något gods i hans Skip lastar, underteckna trenne Yederkännelse Skrifter, som Cognoscementer kallas, alla tree af liika innehåld, så åt när then ene fullgöres, tå blifva tbe andre utban värde”; och i enlighet härmed ans»s den8skeppare, som emottagit gods för att öfverföras till någon på annan ort boende, och medelst konnässenaenters undertecknande sig dertill förbundit, ej befriad från sin förbindelse förr, än han densamma, enligt konnässementets lydelse, fullgjort, ehvad befraklaren eller afsändaren annorlunda förordnar, derest han icke återställer alla konnässementerne. Godset är således att betrakta såsom åt skepparen anförlrodt för en tredje persons räkning, eller, med andra ord, stäldt under den sistnämndes förfogande. På sådan grund kan jemväl den påyrkade utsträckningen af förmånsrätten försvaras; men häraf följer äfven, att densamma icke kan ega rum i annan händelse, än att konnässementet blifvit stäldt till viss person, och ej ensamt till innehafvaren. Och Utskottet, som alltså understödjer omförmälda yrkande, hemställer följaktligen, att i punkten i den af Utskottet föreslagna författningen måtte erhålla följande förändrade lydelse: Den, som från annan ort till försäljning emottagit varor, eller till honom eller hans ordres stäldt konnässement derå, samt på hlifvande köpeskilling för varorna lemnat förskott, eller i och för för säljning suppdrag et haft omkostnad, njute för sådant förskott och omkostnad med ränta, i händelse förskottstagaren före försäljningen gör konkurs, förmånsrätt utur värdet af varorna, derest de finnas till för skottsgifvar ens förfogande eller under hans vård. Blifvande till följd häraf Utskottets förslag, vid hvilket någon anmärkning i öfrigt inom Riks-Stånden icke blifvit gjord, endast med denna förändring tull förnyad pröfning af Rikets Ständer härmedelst vördsamligen återlemnadt.
S. D. föredrogs: Det af Herr M, Bagge i BorgareStåndet afgifne och derifrån till Lagutskottet remitterade Memorial, angående afskaffande af de uti 24. Cap. 5 och 7 §5- RättegångsBalken stadgade böter för uteblifvande från Domstolarna vid Dorn® och Utslags afkunnande, samt försummad utlösen af Expeditioner j hvilket RJemorial af LagUtskottet bifölls, på satt dess Betänkande onder N:o r utvisar. Härifrån var likväl Hr Häradshöfdingen Ribbing skiljaktig och yttrade; ”Det är en antagen Lagprincip, att en Domstols Beslut bör vinna lika stor offentlighet, som den föregående rättegången och ransakningen. I de Rätter, der sakerneskriftligen och genom Fullmäktige utföras, är offentligheten mindre, men större deremot vid de allmänna HäradsTingen, hvarest i menighetens närvaro hvar och en sjelf utförer sin talan; här bör ock den oskyldige, den fredligt sinnade, i folksamlingens närvaro njuta rättvisans hägn, den brottslige och vrångvise sjelf uppbära nesan af sina handlingars ogillande. Jag anser derföre att de rättsökande böra vara tillstädes vid Domarnes afkunnande eller vid den i Gö» s LagUtskottets Beiiinkandcn, fjia Rike så kallade Domslösen och att, hvad HåradsEå.tterne angar, böterne för ute» blifvande böra qvarstå.’’ ”Då ett direkt emottagande af de vid TingsRåtten ingifne och derifrån utgående handlingar icke lemnar rum för de olägen» heter att papper förkomma och boitslarf* vas, sorn ofta f5rspörjes när Akterne gå genom tredje man, och då både den en* skiftes och Domarens säkerhet är förenad i föreskriften för Domaren, att vid Tinget ut* gifva och för Parton, att utlösa
Kannan med Hardangeröl saknades icke, och en ung flicka med ljusa hårflätor, ljusgul skinntröja, svart, veckad kjol och en röd halsduk knuten om halsen, samt ett ansigte så vackert och oskuldsfullt, som någonsin idyllen skänkte sin herdinna, passade upp på gästerna och underhöll dem med sitt enkla, godlynta prat. Efter frukosten fortsattes resan. På höjden af Ustefjell såg man tvenne stora fjellsträckor, hvilkas vågiga ryggar höjde sig i snöregionen. De voro Hallingskarven och Halling-Jokulen. Långsamt skred karavanen uppföre «Barfjellet«. Småningom försvann all trädvegetation, marken var naken eller endast betäckt af ett slags svartaktigt ris; deremellan lågo snöfläckar, som tilltogo i storlek ju högre opp man kom. Utsigten rundtomkring hade något obeskrifligt kallt och hemskt. Men Susanna kände sig på ett eget sätt lifvad af detta vilda och för henne nya skådespel. Härtill bidrog ännu den gamla Hallingdölen, hvilken under det de tågade fram i dessa ödsliga bergstrakter berättade för sällskapet åtskilligt om «de underjordiske«, som der bruka hafva sitt tillhåll och hvilka han beskref såsom ett trollpack af små, fula, bleka eller blåaktiga menniskolika skepnader, klädda i grått och med svarta hufvudbonader. «De drogo ofta,« sade han, «menniskor ned till sig i sina underjordiska boningar och gjorde af med dem, och om än man kom lefvande ur deras våld, så förblef man dock sedan för all sin dar tungsinnig och vanvettig och hade ingen trefnad på jorden.« Vissa menniskor förföljde de, men andra skyddade de och tillförde gods och lycka. Hallingbonden var sjelf fullkomligt öfvertygad om dessa väsens verkliga tillvarelse och sade sig sjelf en gång i en fjelltrakt ha sett en man, som hastigt sjunkit ned i jorden och försvunnit. En af hans vänner hade en gång i skogen sett en hel gård med hus, menniskor och kreatur, men vid hans ankomst dit hade dessa sednare genast försvunnit. Harald yttrade, att inbillningen väl hade här drifvit sitt spel, men den gamle sökte styrka sin sak med anförande af följande stycke ur
I det af Utsk. nu afgifna jemkningsförslag finnes en uppenbar strid mellan 81 § 1, 2 och 3 mom. och det 5. 1 de forsta mom. har Utsk. rätteligen upp fattat del nu befintliga grundlagsstagandet, ätt frågor om ändringar i grundlagen ej fä i Ståndens plena väckas, och att enskilde riksdagsmäns förslag till grundlagsförändrigar, dem Const.- Utsk. förkastat, förfalla; men det 5 mom. åter innehåller, att det förslag, som Const.Ulsk. i sådant hänseende lid besvarande af en ålerremiss framlägger, kunna Stånden antingen förkasta, eller med eller utan förändringar godkänna. Delta stadgande 10 II. 69 546 Den 17 Maj. om förändringar medför just precist samma misstydning och tolkning af grundlagens tillämpning, som vi sett den 56 §:s 2 mom. medföra, nemi. att man på grund af gemensamma tankar väcker splitter nya grundlagsförändringsförslag och upptager dem till omröstning i förstärkt Const.Ulsk.; kullkastande sålunda hvad man i början af lagen har förklarat, eller att ett af Utsk. underkändt förslag har förfallit. Det upptages sålunda om igen. Det kan således ej nekas, att detta mom. bör vara för sig, så att det må kunna förkastas' vid nästa riksdag, eljest kommer det att medföra förkastelsedomen öfver det hela. Frih. Raab, Adam Christian: Just det skäl, som Gr. Gyldenstolpe anfört för sin eftergifvenhet för Hr von Hartmansdorffs mening, nemi. att förslaget i allt fall komme att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, föranleder mig alt yrka, det R. o. Ad. måtte bifalla detta utlät. Jag ser ej något skäl uti, dä man i allt fall antager ett hvilande af förslaget, alt man derföre skall skilja sig ifrån de öfrige Stånden genom uttalande af en mening, sorn strider emot deras.
9. så att behållningen till år 1839 upptages med 24,676: l. 6. I anledning af hvad uti sista Revisions-berättelsen finnes anfördt angåenda den vid Frescati anlagda Blekeri-inrättning, få Revisorerne anmäla, att sedan KongLCommerce-Collegium afgifvit infordrade upplysningar i ämnet, liar Kongl. Majit uti bref af den 9 Mars sistlidne år i Nåder bifallit, att såväl Blekeri-inrättningen med dervarande byggnader och inventarier, som ock den dertill — 17 — dertill hörande jorden, skulle, för de på arrende-tiden återstående åren, å offentlig auction försäljas och att den inflytande köpeskillingen borde ingå lill Manufactur-fonden såsom någon ersättning ej mindre för nyssnämnde arrende, än äfven för andra utgifter, hvilka i och för denna inrättning blifvit af Fonden bestridda; hvarvid Kongl. Maj:t tillika förordnade, att denna auction borde sålunda förrättas, att först sjelfva lägenheten, med tillhörande åbyggnader, utbjödes ensamt, derefter inventarierne ensamt och slutligen lägenheten med åbyggnad och inventarier gemensamt, och skulle Kongl. Collegium inkomma med berättelse om förloppet af auctionsförsöket samt underdånigt yttrande öfver det gjorda högsta anbudets antaglighet. Vid i föreskrifven ordning anställd auction till Blekeriets försäljning gjordes icke något anbud, hvilket förhållande af Kongl. Collegium inberättades; hvarefter Kongl. Maj:t, uppå Kongl. Collegii derom gjorda underdåniga hemställan, i Nåder förordnade, det förnyad auction å Blekeri-inrättningen skulle skyndsamligen, efter förut i allmänna Tidningarna utfärdad kungörelse, genom Kongl. Collegii försorg anställas, men att, i händelse högsta anbudet för hela lägenheten, med byggnader, inventarier och jord, då ej uppginge till minst 6666 R:dr 32 sk.
Denna dryck räckes dem i ett guldsmidt uroxehorn, kring hvars rand bilden af en orm är ristad. Om en obefogad hand vidrör hornet, får ormen lif och dräper gärningsmannen. Mångahanda andra ristningar pryda hornet: bilder af drakar, som vakta underjordsportarne, bilder af örter, som växa på salighetsrikets evigt gröna ängar, samt välsignelsebringande runor. Äfven för de till osalighet dömda är en dryck bestämd, men den är blandad med etter, kvalfull att smaka och ryslig i sina värkningar. De dö genom den drycken en andra död, som består däri, att anden, som de före sin födelse fått af Oden och är den ädlaste beståndsdelen i människan, flyr bort ifrån dem. Med den flyr också den af fina grundämnen bildade inre lekamen, som Lodur gifvit hvarje människa, den lekamen, som är bildad efter gudarnes skepnad och ger det yttre kroppsliga höljet den form, som detta bär i jordelifvet. I och med det att denna inre lekamen lämnat dem, får den fördömda själen ett annat hölje, hvars utseende afbildar själens ondska och alltid är styggt, ofta vidunderligt fult att skåda. När de, som fått dom till salighet öfver sig afkunnad, lämna tinget, ledsagas de af sina fylgior till de sköna hem, som dessa åt sina skyddslingar iordningställt i »gudars gröna världar», på underjordens lycksalighetsfält. Ifriga äro de att se de härliga ängdernas många under och att besöka fränder och vänner, som gått före dem till den yttersta bestämmelsen. Fylgian ledsagar sin skyddsling på »glädjestigar» genom fält, som äro »honungsskeppens (blommornas) hemstad». Här kan den vetgirige söka och samtala med förfäder och urfäder och få sin slägts, ja forntidens alla märkligare öden förtalda af dem, som sett det de förtälja. De svärdfallne, som valkyriorna ledsaga, göra halt på tingsplatsen, mötas där af sina fylgior och emottaga »krafternas dryck».
är så öfverlupen, att han ej hinner till sina patienter förr än kl. 10 på kvällen, det är väl kanske öfverdrift, kära du, men hälsa du i alla fall Erik och säg, att han kan prisa sin lyckliga stjärna, att en sådan epidemi bröt ut öfver vår goda stad första året han börjat sina mottagningar, det är minsann en lycka för honom det! ' » » Ahja, vet tant, men Erik är både så skicklig och så ansedd, att han hade nog fått patienter med tiden ändå, utlät jag mig, neg och försvann. Nå, undrar du nu på, att jag behöfde litet friluftsmotion? » » Min lilla varmhjärtade flicka, » doktorn klappade ömt den framsträckta handen. » Men vet du, Erik, det kändes så svårt efteråt. Det riktigt snörde ihop strupen på mig, då jag tänkte på, att du sitter här dag efter dag, nu nästan ett helt år, får ett enda enstaka fall kanske en gång i månaden, nå- got hastigt sjukbud, eller dylikt. Du brinner af ifver och längtan efter verksamhet och får vänta därpå länge ännu, i bästa fall kanske två, tre år till, och så helt nära dig finnas läkare, som digna under bördan af en för stor praktik. Ä r det någon rättvisa i det? » » Det är så världens gång, min lilla revolutionär, » svarade doktorn med ett vemodigt leende. » Jag har inte hunnit bli modern ' ännu, blir det troligen icke heller, skulle nog kunna sköta o m de snälla människorna lika bra som någon af de nyss nämnda läkarne, men ser du, ' min tur har inte kommit än. Det är just hvad jag försöker intala mig själf hvar gång jag känner mig misströstande. Det är för trångt på vår bana, Annie, och många välja nog läkarens kall hufvudsakligen för lefvebrödets skull. Hos mig är kallelsen därför visst medfödd, tror jag — min far var ju, som du vet, läkare, och jag kan ej minnas den tid, då jag ej drömde o m att själf en gång blifva det.
N:o 47, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 8, i fråga om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken; N:o 50. i anledning af väckt motion, om förtydligande af 28 och 28 §§ i Kongl. Majrts Nådiga Förordning om prestval, den 1 April 1843; samt N:o 51, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya krigsartiklar, tjenstgörings-reglemente för arméen, fältförvaltnings-reglemente och Reglemente för ordnande af den militära sjukvården. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Särskilda Utskottets den 22 och 25 sisth Februari på bordet lagda Utlåtande, N:o 6, angående Herr Dalmans motion, om bränvinsbränningen under nästkommande April månad. S. D. Vid förnyad föredragning af Särskilda Utskottets den 23 och 25 sisth Februari på bordet lagda Utlåtande N:o 7 i anledning af väckt motion om belöning för upp finning af ett instrument, sorn utvisar mängden och gradtalet af tillverkadt bränvin, ansåg Ridderskapet och Adeln Rikets Ständer för närvarande icke böra vidtaga någon annan åtgärd i anledning af Herr Lektor Sondéns ifrågavarande motion, än att medgifva Särskilda Ltskottet att lata anställa försök med den af herrar Edlund och Styffe uppfunna afverkningsmätare, och möjligen med andra, som kunna hos Utskottet anmälas, samt att derigenom förorsakade utgifter till högst 1,500 R:dr banko få betäckas utaf de till Riksdagskostnadernes bestridande anslagne medel. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskoltets nedannämnde den 25 sisth Februari f. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 37 angående föreslagen förhöjning af förre Bokhållaren vid Riksgäldskontoret J. E. Lindbergs pension; N:o 38, i anledning af väckte frågor om afskrifning af det Öjaby och Härlöfs, samt Wederlöfs och
Jag vågar derföre ock i likhet med hvad i afseende på anslagsbehofvet fur Carlsborgs fästningsbyggnad i underdånighet hemstäldt blifvit, underdånigst föreslå Eders Kongl. Majit att af Rikets Ständer, till fullbordande af de nu ifrågavarande befästnings-arbetena vid Kungsholms, Waxholms och Carlstens fästningar, i nåder äska en rund summa af 420,000 R:dr Banko, att under åren 1854, 1855, 1856 och 1857 utgå med en fjerdedel årligen, eller 105,000 R:dr samma mynt, med nådig begäran tillika, att det för nästa år 1854 erforderliga anslag må varda så tidigt beviljadt, att hinder för uppgörandet af årets arbetsplan och i följd deraf äfven för de tillämnade arbetenas utförande icke må uppstå. Beträffande de af Eders Kongl. Majit nådigst anbefallda befästnings-arbeten till försvar af Slitö hamn på Gottland, derför kostnaden blifvit af Chefen för Ingeniör-corpsen beräknad i rundt tal till 190,000 R:dr Banko; så och enär, af de anledningar, jag förut inför Eders Kongl. Majit i underdånighet framställt, Eders Kongl. Majit i nåder funnit godt att till en del anvisa medel till nämnde befästnings-arbetens utförande, anser jag mig vid detta tillfälle endast böra i underdånighet anmäla, att 2:ne kasematterade strandbatterier, hvilka komma att på ett verksamt sätt skydda inloppet till hamnen och såmedelst äfven kraftigt medverka till Gottlands försvar i allmänhet, äro afsedda att utföras med den drift, att de kunna förväntas före nästinträffande vår blifva så nära färdiga, att passande bestyckning å dem kan intagas. Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 1853. 31 Till Topografiska corpsens arbeten hafva Rikets Ständer sedan flera år tillbaka beviljat extra anslag till belopp af 12,000 R:dr Banko årligen.
De förstå bättre än andra att visa och förhöja det vissa behag och tycke som hvar och en har, hvilket jemte deras fina Fransyska artighet och älskvärda väsende, gör dem mer intagande och retande än andra. De äro alla lika och dock alla som det tyckes himmelsvidt olika, ej så enformiga som de Tyska, hvilka alla förekomma mig som stöpta i samma form. Fransyskorna äro verkliga Sirener som lätt intaga och tjusa, men det förgår lika snart. Så förekommo de mig, ehuru jag ej hade lyckan göra någon annan bekantskap än med min värdinna och en fru, som jag alla dagar handlade en dosa snus af och några andra som jag handlade med. Ty här ser man nästan i alla bodar blott fruntimmer som sälja, icke allenast i snusbodar och nipperbodar, utan äfven i apothek, i penningvexlingsbodar och alla andra. Men ej nog härmed, man ser dem sitta och arbeta i bibliotheken, läsa och skrifva af manuscripter, med ett ord här finnes intet reserveradt for oss ensamt, allt är här öppet äfven för fruntimren, som mer och mer börja tränga in på vårt område. En särdeles rolig historia passerade i Paris under tiden jag var der. Det bodde nemligen tvenne handtverkare tillsammans och som de hade sitt arbete åt tvenne olika håll af staden och tillbragte hela dagen i verkstaden, sågo de hvarandra blott om aftonen, då de kommo hem att sofva natten öfver. En natt blir den ena sjuk, klagar och jemrar sig förfärligt och på den andras tillfrågan, hvad som vore att göras till hans hjelp, ber den sjuka honom att hemta en barnmorska. Så kröp qvinnan fram, som hon i långa tider hade dolt i karlkläder. Men hvad skall jag skrifva om Fransyskorna och deras emancipation, hvarom stora och långa böcker blifvit författade? Blott det vet jag jag ville aldrig ha en Fransyska till hustru. Jag lemnade Paris den 14 oktober, efter omkring 6 veckors sejour derstädes. Under denna tid hade ända till slutet af september vädret varit vackert och varmt. Då började det fula, det var ruskigt, regnigt och kallare än hos oss denna tid.
Merton slöt mig i sina armar, och jag måste uppbjuda hela min kraft för att icke stöta honom bort, kasta mig ur vagnen och fly i qvällens mörker. Att öppet och modigt trotsa en fara eller en vidrig händelse i mitt lif låg imellertid icke i min natur; jag hade starka och bestämda tycken, men mycket svaga eller inga grundsatser, och derför leddes jag ständigt på tillfälligheternas nyckfulla och slingrande väg, hvilken ofta förde mig till ett mål, för hvilket jag skulle känt bäfvan och fasa, om jag kunnat i förväg urskilja detsamma. Veckor och månader hade förgått. Jag var gift och vi voro hemkomna efter en resa till Skottland. Denna resa hade verkligen förstrött mitt sinne och hjelpt mig att bära mitt öde. Min man hade öfverhopat mig med grannlåt och dyrbarheter, de enda ömhetsbevis han egentligen förstod att visa. Jag var omgifven af en skara tjenare och af en lyx, hvarom jag aldrig haft något begrepp, men mitt hjerta var kallt och dödt och mitt sinne tungt och dystert. Den likgiltighet jag känt för Merton och som jag hoppades kunna vända i tillgifvenhet, om icke till kärlek, hade i stället öfvergått till verklig motvilja. Jag fann honom för hvarje dag allt mera dum och rå, hans vanor i hemmet voro afskyvärda, och hvarje försök att mildra eller ändra dem strandade emot hans häftiga och despotiska lynne samt min egen ofördragsamhet och ovänlighet. Jag tror, att det fanns goda sidor i hans karakter, och om jag älskat honom, skulle jag kanhända kunnat uppsöka dem och begagnat mig deraf till hans förädling, ty kärleken låter alla våra goda instinkter vakna och framstå, då likgiltigheten och oviljan deremot qväfva dem ooh egga våra dåliga anlag till verksamhet och lif. Mitt sinne var hårdt och kärlekslöst, jag kände mig olycklig och hämnades derför genom köld, förakt och sarkasmer på den, som i sjelfva verket i början gjort allt hvad han förmått för att vinna mitt tycke och bereda min sällhet.
Af Discont-Directionens öfver ansökningen infordrade Utlåtande är upplyst, alt, sedan handräckning för indrifvande af ifrågavarande den i3 Juni 1833 till betalning förfallne lån, hos Öf verStålhållare-Embetets Canzli blifBih. till R. St. Prot. 184° och l84i> 0 Sami. 1 AJd. 48 Haft. 2 I) Banco-UIskottets Utlåtande, N:o 164. vit sökt, emot så väl låntagaren., som dennes löftesmän, sökanden Anders Andersson och Trädgårdsmästaren J. F. Akerblom den underrättelse erhållits. att Lindborg aillyttat från liufvudsladen till Sigtuna, samt att Lindborg derstädes och Andersson här vid Rådhus-Rätten till deras Borgenärers gemensamma förnöjande afträdt deras tillgångar; och att, hvad Akerblom beträffade^ han uppehölle sig å Svartsjölandet i Stockholms Län; att Verkets rätt och talan blifvit iagttagen uti Lindborgs och Anderssons concurser, af hvilka endast den förres Massa lemnat utdelningar med sammanräknade 4° R*dr 3 sk. io rst., hvaremot i den senares ingen tillgång för oprioriterade fordringsegare funnits; att, detta oagtadt, Andersson, tid efter annan, uti flere mindre poster sökt afbörda sig återstående capitalskulden, hvilken lian den 20 sisth October äfven slutbetalt, samt att Akerblom, 1 ^ö\\å af förnekandet utaf sitt namn och sin borgen å det af låntagaren sjelf till