Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häromskulle de öfriga Nespective Ständen genom Utdrag af Protokollet wvrdjamt och mänligen underrättas. ve tu^rs. S. D. BondeStändek gillade StatsUtstoktets den n sistledne December crfgifne yttrande i ans>'dn!ng as Riksdagsmannen Oxelbe^s till u stöttet remitterade Memorial, angäende redowlknma för Statens medel och för Hushällning med Kronans Domainer m. m Härom skulle de öfrige Respective Standen wördsamt och manligen underrättas, vt lupra. SD. Pä derom ak Talemannen framstäld Proposition, deflöt BondeSkändet, akt, sedan de Tre öl - Den 2Z Ianuarrr. 975 öfriga Respective Ständer, asgiort ftägan rörande BancoW^rkecs förwaltnlng, och nägre , sammanhang dermed om Lömördattnngar m. m. gjorde hemställande!, med bifall kill BancoUkstoltets afgifne yttrande, och nägot ändamäl således ej äc förenadt m d afbidaude af Utstotters swar pä dea härifrån chorda äkerremss; sa befrias Utskottet fran ett dylikt befwarande, och möler följakleligen icke något hinder ä BondeStändets sida för werkställiyheten af hwad Riksens Ständer t detta ämne beslutat; hwarom de öfrige Nefpecttvs Ständen wördsamt och wänrigen skulle underrättas. Oe topi-a.
Se utförlig annons j ä m t e läkareintyg i Idun för den 20 m a j. Spara är lösen för hvarje husmoder m e d en begränsad hushållspenning! Huru göra en verkligt stor besparing? Jo, använden i Edra hushåll n n i ggatan e 41. ndast hos 0. F Dufva, DrottärlrOTl P e ö l e te r b in o s rg, M som argar är in, • » lllUwlAGll. G bäst, drygast ooh " PYLTY! goda, utländska ä n d e r vo vso VSOP VVSO P &amp; ERIK SÖDERLING, billigast! J. 4 F. MARTELLVS * * * T P begäran billiga urvalsändningar i frimärken. S Malmö. Sv. Panoptikon STOCKHOLM. - * Största sevärdhet. * COGNAC. STOCKHOLMS INTECKNINGS-GARANTI-AKTIEBOLAGS Fotograf, FÖRVAR INGSHVALF Specialité: i 25, nnehål l a nde c: a 1, 6 50 st. skåpf a ck. (S. T. A. Svenska raocipeilfaMfcs ARieMaget lAjrDSKKOITA På G Y L L E M E W Å F F L A N, Aktiebolaget Fabriken » Gamla Stockholm », Vafflor C. Borgs Söner, Lund. s Älita danslia smörrebröd Färgeri, Kemisk Tvättanstalt, 1739, Ullspinneri, väfveri, Garnoch Väfnadshandel. äkta danskt » Rughröd Guldmedalj vid flera utställningar. Öl från fat, Erlang-er, Pilsener och Lager öl. äkta, fornnordiska växtfärger, Sval lokal. Konstväfnad i allmogestil. DYRKFRIA Kappor, Koftor, Klädningar, Herrkostymer, Uniformer, Handskar, Kravatter färgas och kemiskt tvättas. OBS.! Fläckuttagning verkställes dagligen Smålandsgatan 9. Butiker: Holländaregatan 13, A. T. Linnégafan 22, A. T. Brännkyrkagatan 2, A. T. Hornsgatan 11, A. T. T.
Den 39 Januari e. m. ärender, som Frih. Boye omnämnt, emedan R. o. Ad. en gång förut uppskjutit dermed, i ändamål att kunna företaga dem med några andra likartade förslag, som annu äro att förvänta från Constit.Utsk., anhåller jag, att ifråga var. betänktn måtte få hvila, icke till nästa plenum, utan ända till dess R. o. Ad. anser sig kunna upplaga dem i behörig ordning enligt det förut fattade beslutet att företaga dem i sammanhang med ytterligare frågor, rörtde grundlagsförändring. Jag anhåller om propos. på denna min begäran; och såsom ytterligare stöd för densamma får jag åberopa det besynnerliga förhållande, att då jag för nära i4 dagar sedan fästade R. o. Adts uppmärksamhet på Constit.Utskts långa dröjsmål med besvarandet af tryckfrihetsfrågan, svarade mig Constit.Utskts ordförande, att någon anmaning till Utsk. icke i anledn. af denna fråga behöfdes, emedan Utsk. redan derom hade fattat sitt beslut, oell betänk, i ämnet snart vore att förvänta. Då nu i4 dagar förflutit, sedan denna förklaring afgafs, får jag förklara, det jag anser, att antingen Constit. Utskts ordförande uppgifvit ett oriktigt förhållande, eller också Exped.Utsk. icke uppfyllt sitt åliggande; hvarföre jag tror, att R. o. Ad. bör fästa uppmärksamhet på Exped.- Utskts förfarande. Frih. Boye; Det är möjligt, att den siste värde talaren bär rätt; men jag kan ej påminna mig något sådant beslut, som det Hr Gr. uppgifvit. Jag önskade att derom blifva öfvertygad, och anhåller derföre, att Hr Ridd.secret. måtte Underrätta oss, huruvida något sådant beslut af R. o. Ad. blifvit fattadt. Underteckn. Ridd.Secret.:
Emellertid firmas ännu 26 extra provincialläkare-befattningar. hvilka, ehuru de cga. alldeles fullkomligt enahanda åliggande och ansvar, som de ordinarie provincialläkarne, likväl icke åtnjuta mer än två tredjedelar af en ordinarie provincialläkare* förmåner. Alldenstund syftemålet med de. på ofvannämnda sätt alltsedan år 1828 successive inrättade extra provincial-iäkarebefättnigarne, till en början varit endast att tillsvidare afhjelpa det mest kännbara behofvet af läkarevård för vissa orter, intilldess den ifrågasatta allmänna regleringen af provincialläkarevården kunde hinna genomföras och att dessa, befattningar, der de visade sig beböflige, vid den blifvande regleringen skulle såsom ordinarie provincialläkare-befattningar uppföras, och emedan erfarenheten nu adagalagt nödvändigheten af dessa befattningars ständiga bibehållande i de orter, för hvilka de blifvit förordnade samt i betraktande deraf, att innebafvarne af dessa befattningar i alla hänseenden hafva enahanda åliggande och ansvar, som de ordinarie provincialläkarne, så svnes ock tiden nu vara inne, att de hittills varande extra provincialläkare-befattningarna må uppföras pä ordinarie stat med lika lön som ordinarie provincialläkare, i sammanhang hvarmed ock den hittills medgifna tillåtelsen, att förena extra provincialläkarebefättuiug med bataljonsläkaretjenst, genom hvilken de inrättade nya extra provincialläkare-befatt. ningarna medföra en chimerisk, på papperet märkbar, men i sjelfva verket ingen tillökning i läkareantalet, torde böra upphöra. Enligt de upplysningar jag sökt och erhållit äro ibland befintlige 2b extra provincial-läkarebefattningar 10 obesatta i brist på sökande, 5 uppehållas af bataljonsläkare, sorn med sin tjenst förena extra provincialläkare-befattningar, hvadan endast 1 I af dessa 26 befattningar i verkligheten äro besatte.
Ständers Allmänna "Besvärs«• och EkonomiUtsliOtts Betänkande, rörande skyldigheten, att for t skaffa Bref ochOrdres inom Regement erna. Hedervärda BondeStåndet har genom Pro» tocolls Utdrag af den ödra nästlidne Januari till Utskottet öfverlemnat ett Memorial a£ Riksdagsmannen Olof Håkansson från Elfsborgs Län, innehållande påstående, att, enär ingen Författning stadgar, det Rotarne under den tid, deras Soldater äro bortcommenderade, antingen i Fält eller på arbeten, skola vidkännas någon förbindelse, att i deras ställe och Elion» Ut sk., BetclnkafideiU fortskaffa Befälets bref och ordres, och då Soldaternes bortovaro under commenderingar icke för Rotarne medför någon fördel, Utan tvärtom merendels en ökad tyngd af l\oterings-besväret, ifrågavarande betungande icke mer må Rotebållarne Iläggas, utan desse få njuta till godo den dem tillkommande befrielse från bortskaffande af bref och ordres inom Regementet, i annat fall, än dä deras Rotar äro vacante.. Utskottet har, vid pröfningen häraf, granskat de flere Författningar, röiande denna fråga, sorn, tid efter annan blifvit utfärdade och da Utskottet äger full kännedom derom, att den ålagde skyldigheten, att fortskaffa Bref och ordres inom Regementerna, ofta är i icke ringa aron betungande, så har Utskottet, med iakttagande, af de serskilda omständigheter, som härvid förekomma, bemödat sig att uppfinna sådana grunder vid fördelningen af denna skyldighet, som i möjligaste måtto böra uppfylla rättvisans och billighetens fordringar 5 i hvilken, afsigt Utskottet nu får föreslå, att när ett helt Regemente är commenderadt och från hemorten uppbrutit, Rotebållarne för samma Regemente ej tnå kunna förpligta?
Hvad i Herrans namn gick det åt honom! Sånger i Vintern. Aralian. Snön därute öfvertäcker allt, tung är himlen och det blåser kallt. Och mitt hjärta, hårda hjärta, du tviflar likväl på en vår ännu? Men aralian, som härinne står vid mitt fönster, drömmer re ' n om vår. Ack! en växtsjäl, närd i hägnad ro, kan på vår och solsken hoppfullt tro. Ty ur länge tom och lifl^ topp stiger glad en yfvig bladkrans opp. Men förödd i världens köld och larm, gror ej vårtron mer i härjad barm. Bernhard Risberg. - Literära notiser. “ Nordisk Familjebok “, den på Gernandts förlag utgifna stora realencyklopedien, har nu fortskridit ett stycke in på bokstafven S, och 14 digra band däraf föreligga redan afslutade. Genom sin rikhaltighet och pålitlighet har detta » konversationslexikon » med rätta förvärfvat sig stort anseende. Och med stolthet hafva vi svenskar kunnat räkna det såsom ett literärt nationalverk, hvartill icke ens de stora kulturländernas literaturer kunna uppvisa någon, fullständig motsvarighet, särskildt i det hänseendet, att samtliga det svenska verkets viktigare artiklar enligt regeln författats och signerats af erkända fackmän. Först på allra sista tiden hafva i pressen några kritiska invändningar framträdt mot det sätt, hvarpå Familjeboken redigerats. Det var först tidningen » Vårt Land », som framställde några anmärkningar särskildt mot redaktionen af bokstafven S, hvilken afdelning af lexikonet ställts under ledning af en ny redaktör, doktor Bernhard Meijer. Inom den af honom redigerade delen af arbetet hafva flera af de vetenskapsmän, som från början bidragit hvar inom sitt fack, ersatts af nya medarbetare. Mot valet af några bland dessa var det, som den nämnda tidningen riktade en beskyllning för bristande opartiskhet — en beskyllning, som väl ej var alldeles obefogad, då t. ex. artikeln om socialismen i Familjeboken signerats af den kände partimannen och agitatorn Hjalmar Branting.
Det förutsätter nemligen beräkningar, grundade på de i allmänhet föga tillförlitliga dagböckerna; •— det ålägger vederbörande embets-mvndigheter att på dessa beräkningar nedlägga ett i hög grad tidsödande och mången gång overkställbar! arbete; — det innebär såsom regel att skjuts-legan kan vid hvarje station vara olika, i stället att undantagsvis tillstädja sådant vid en eller annan station, hvarest nödvändigheten det fordrar; — det skulle hafva till löljd en mångfald af förvecklingar och ökade göromål vid granskning af rese-räkningar i Stats-kontoret och vid Landshöfdinge-embetena; — det medgifver skjutslego-belopp, sorn för 1^8—dels och lörhända äfven 1/4-dels mil icke kunna med antaget mynt betalas; — del lemnar ett vidsträckt fält för Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfningsrätt vid bestämmande af skjuts-legans höjande och sänkningen al de skjuts-skyldiges bidrag, hvilket otvifyelaktigt skulle i ansenlig mån öka antalet besvärs-mål; — det förebygger icke möjligheten för de skjuts-skyldige, som deraf ville begagna sig, att genom öfverenskommelse med entreprenör uppstegra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. 21 skjuts-legan; — det är al en alltför reglementerande och likväl i vissa fall obestämd beskaffenhet, hvilket, så vidt möjligt är, bör i all lagstiftning undvikas.
De böra inmanas i Nationens namn. E>e hafwa stridt för Swensta Nationen, och de matte ej kunna stilja sig ifrån ost när de se war wälwilja. För öfrigt hwad utbetalningen af /iccnräet beträffar, fär jäg förestå, at derom mätte fattas et lika beslut som rörande ersättningen för GardeöRegementerne. Grefwe k.ävenkjs!m, Larl. Icke sa »vältaligt, som de wärda Ledamöter hwilka redan sig yrt - Den z Mars. rzr yttrat, men helt säkert lika wälwilligk, wik jag til hwad som blifwit anfört äfwen något tillägga, L hopp om Högloft. Ridderstapets och Adelns wantiga öfwerseende godhet. Jag instämmer til allä delar med Friherre enerst, öm i den önskan at Loröeine til Finska Armeens Of6cer»re kunde Utbetalas pä samma sätt, som rörande Gardes-Regementet blifwit stadgat; men Statens kilslund ger ej hopp derom. Det wore wissekligrtt önskelig! och lyckligt, om Swerige kunde behälla en sa duglig stam af Olttcerare, och tit et sädant ändamals winNaNde anser jag bäst, om det af Herr Lcb.m-ercluntr upgifne försiag antogs, at hwar och en i expeckance. lön erhölle lika mycket, som de af samma grad i Swerige innehafwa. Mett stulle afwen detta ej wara mö-ligt, mätte Mig ätminstvne tilläkas, at framställa en annan önskan. StacsUtskottet har yttrat, at en stor Vel af de til Finsta Armöens understöd beräknade tilgängar ej kunna erhallas förr än den Pommerska Staten kunde vfwerflyttas. Jag tror at Staten ej äger rätt, at lara en Embetsmans lön bero af ett annans afgäng och at derföre Stats-Lomoiret borde älaggas, at genast när nägon sig anmäler utbetala Lönen och ^ccoiciet. Skulle härjemte
Bland dessa principer var icke allenast sjelfva straffsystemet till större delen nytt: många andra grundsatser voro det äfven, och deribland det så kallade latitudsystemet, hvilket innebär rätt för domaren att inom vissa af lagen stadgade gränser, ett maximum och ett minimum, bestämma straffet efter de försvårande eller mildrande omständigheterna vid brottet. Denna princip, hvilken väl flerestädes, fastän endast såsom undantag, förekommer i 1734 års lag, var här deremot regel och väckte såsom sådan farhågor. Emellertid framlade då varande Lag-Utskott för Rikets Ständer ett Betänkande, deri fullständigt redogjordes för de väsendtligaste af de principer, hvarpå förslaget var bygdt. Dessa godkändes väl af Rikets Ständer, men tiden medgaf icke en vidare pröfning af förslaget. I nämnda godkännande fann Kongl. Maj:t likväl anledning att för 1847 års Ständer ånyo framlägga förslaget. Äfven då möttes det dock af tvekan. LagUtskottet ansåg sig ej heller kunna tillstyrka förslagets antagande oförändradt, utan uppgjorde ett nytt, visserligen i mycket öfverensstämmande med det förra, men dock i åtskilligt väsendtligen afvikande derifrån. Emellertid förföll så väl det Kongl, förslaget som det af Utskottet uppgjorda. Två Riks-Stånd medhunno nemligen icke granskningen, och de öfriga två afslogo begge förslagen, likväl med erkännande af det trängande behofvet af brottmålslagens förbättring och med uttryckande af den åsigt, att denna förbättring borde ske partielt och att början lämpligast kunde ske med lagstiftningen om stöld och rån samt bedrägeri och 4 Lag-Utskottets Hetänkande N:o 35. förfalskning, äfvensom, och förnämligast, med ordnande af straffsystemet, i synnerhet hvad anginge frihetsstraffen. Härigenom var en antydan gifven derom, att för uppnående af det utaf alla önskade målet — en ny brottmålslag — ingen annan väg med säkerhet kunde beträdas än den med traditionerna från vår äldre lagstiftning öfverensstämmande, eller den partiella lagförbättringens. Vid riksmötet 1850—1851 blef dock ingenting för sådant ändamål åtgjordt.
Hr Tersmeden, Per Reinhold: De bjerta menings skiljakliglieler, som visat sig under denna långvariga diskussion, de bittra anmärkningar, som här blifvit framställda mot den af regeringen förda handelspolitik i allmänhet och särskildt emot dess förfarande vid afslntandet af den Franska handelstrakfalen, hafva uppkallat äfven mig, att med några ord aflägga min trosbekännelse i denna för samtid och framtid så ytterst vigtiga fråga. Jag vill dock dervid på förhand förklara, att man icke af mig må förvänta några massor af siffror, eller några vidlyftiga detaljer; ännu mindre något ingående i sådana ämnen som för närvarande icke äro föredragna, såsom t. ex. den Svenska tulltaxan, eller sådana, hvilkas behandling tillkommer Konst-. Utsk:t och som dit äro i grundlagsenlig ordning remitterade; allraminst några mundtliga anmärkningar emot Konungens rådgifvare, eller sådana angrepp, såsom t. ex. att beskylla sina motståndare att de »vandra öfver grusade fabriker och trampa under lötterna spillrorna af Sveriges grundlagar,» — en beskyllning, som är deslo mindre på sin plats, som den blifvit rigtad mot en person, hvars ställning förbjuder honom att derpå ens afgifva svaromål. Hvad man af mig har att lörvänta är endast en framställning i största korthet af hvad jag anser utgöra frågans hufvudmomenter. Hvad således först dess konstitutionella del angår, så hafva visserligen många anmärkningar deremot blifvit framställde och sednast af en stor konstitutionell auktoritet, nemligen Konstit.- Utsk:ts närvarande ordförande, men dessa anmärkningar hafva enligt min tanke af andra talare erhållit en så fullständig vederläggning, alt jag till densamma får hänvisa, äfvensom till de anföranden, som, enligt hvad jag tror mig veta, ytterligare komma att i denna syftning hållas. Jag vill således blott nämna, att enligt min tanke här blifvit fullkomligen ådagalagd Konungens rätt, så väl alt nedsätta tullafgifter, som att ingå traktater med främmande magter, utan alt hvarken på förhand eller efteråt behöfva deröfver höra R.
R:dr för hvarje Thaler, 1,182,222: 22. Ifrågavarande fonds behållning vid sistlidet års slut uppgick alltså till B:dr 624,474: 89. Den på enahanda sätt bokförda liqvidationsoch amortissements-fonden för 1860 års jernvåqslån, hvilken fond vid början af år 1861 ägde en behållning . af K:dr 636,768: 66, har under samma års lopp fått tillgodonjuta: årets ränteoch amorterings-anslag, R:dr 1,466,000: -—• ett års ränta, å 41 procent, å nämnde behållning 28,654: 59. vid de för detta jernvägslån utfärdade obligationers utlemnande upplupna, fastän icke förfallna och derföre af låneöfvertagarne godtgjorda, räntor 69,728: 73. 1,564,383: 32. Hvaremot samma fond påförts följande utgiftsposter: Beloppet af utlottade 41 procents obligationer, som förföllo den 1 Maj 1861, Th:r 40,900: — och dito den 1 November samma år, » 41,800: — 82,700: De, efter föregångne utlottningar, den 1 Februari och 1 Augusti förfallna premieobligationernas bokförda kapitalbelopp, 46,250: — Th:r 128,950: — eller, efter den antagna kursberäkningen, R:dr 343,866: 67. A 41 procents obligationer upplupna räntor till 1861 års slut Th:r 32^,621: 15.
Ståndet väcka ovilja emot mig och mitt genealogiska arbete, och har derföre här, med tydligt skadebegar i röst och min, upprepat sina af honom stämplade och hos Riddarh.-Direktionen anförda gravamina. Hvad Starckhufvudska notisen bertäfTar, den han sökt gifva möjligaste ofördelaktiga färg och tydning, så försäkrar jag, att lika mustiga, om icke mustigare, historier finnas på mångfaldiga ställen å Riddarh.-genealogierna anförda; och hade, vid utarbetandet af nämnda officiella handlingar, förhållandet varit kändt, hade det nog fått sin behöriga plats derstädes. Hvad åter uppgiften om Riksmarskalken Stenbock och EnkeDrottning Hedvig Eleonora anbelangar, så är den förut af historici omnämnd. Att anförandet deraf i mina Attartaflor icke inom Stenbockska slägten väckt ond blod, sluter jag deraf, att hufvudmannen för densamma, som före utgifvandet af slägtens ättartafla flera gånger skref mig till och yttrade sin längtan efter att få se den i tryck, sedermera icke haft något att anmärka. Stenbockska genealogien på Riddarhuset är mycket ofullständig, hvad biografiska notiser beträffar, och hade jag derför ett otroligt besvär att få den så pass innehållsrik, som den är. Likaså är förhållandet med den Spensiska; men oaktadt forskande i alla mig till buds stående historiska källor, kunde jag icke afhjelpa dess torftighet; deröfver har Gr. Harald Spens mundtligen beklagat sig för mig, under tillkännagifvande att han hemma på Grensholmen har mycket, rörande sin ätt, som han önskar få meddela mig, för att blifva intaget uti det kommande tillägget. Häraf synes klart, att Adeln i allmänhet icke allenast Ben 2 Maj e. m. 53 ej är missnöjd med de tillägg, jag gjort i Attartaflorna, utan ock gerna såge, att de vore rikhaltigare.
Det har i sanning väckt min förundran, att, med anledning af en enskild motionairs motion, man ingått i klander af en Styrelsens åtgärd tvärt emot 90 §. Regerings-Formen. Jag är ej i tillfälle, att känna de grunder, som föranledt Regeringens beslut, men intet af de skäl, som blifvit anförde, är af beskaffenhet att visa, att det beslut, som Regeringen fattat, varit ogrundadt. De svårigheter, hvilka blifvit 29 H. 3 34 Den aa Junii f. m. uppställde, synas egentligen åsyftande den förlust, som bränvins-fabriLunterne i stort Jcunde tillskyndas. Den allmänna nyttan kan ej bestridas af någon. Om det medgifves, hvad äfven af Friherre Anckarswärd blifvit yttradt, att den stora massan af jordbrukare, hvilka tillika idka bränvinsbränning, ej idka den under sommaren, så träffar förbudet endast fabrikerne, och det är också dessa , som förstöra det mesta qvantum säd på minsta tid. Denna tid är också den, då bränvin ej tillverkas af annat än spanmål, ty all potatis och andra jordfrukter äro redan consumerade. Om en total missväxt skulle inträffa, hvilket jag likväl ännu hoppas icke uppkommer, derest regn snart inträffar, och i hvilket fall jag är öfvertygad, att all farhåga för brist kommer att upphöra, ty vårsäden kan ännu taga sig, så skulle jag förmoda att Svenska folkets rättighet att fordra, det Styrelsen skall vara betänkt på deras frälsande från hungersnöd genom beredande af spanmåls-tillgång, måtte öfvergå den farhågan, att svinafvein skulle minskas. Svinen kunna om sommaren bäst födas på skogarne utan tillskott af dranken, och om fabrikanter af bränvin ej hafva mera än några få tunnland jord, må de inhyra sina svin hos dem, som hafva skogar. Sådant arden enskilta omtankan öppet att begagna, och gör förlusten mindre. Det har blifvit ytt-» rädt, att enskilta intresset legat till grund för Den ai Junii f. tn. dem, som hemligen varit rådgifvare.
Lika med Rikets senast församlade Ständers Banco-Utskott, anser Utskottet sig icke tillständigt att ingå i pröfning, huruvida frågan om ersättning till Herr Öfverste-Lieutenanten Adlerstam blifvit af Banco-Utskottet vid 1828—i83o årens Riksdag på Grundlagsenligt sätt behandlad, än mindre att, utan afseende å Rikets Ständers vid samma Riksdag fattade beslut, handlägga frågan i det skick, den sig befann, då Riks-Slåndens skiljaktige meningar i afseende på ersättningsbeloppet lill Banco-Utskoltet vid nyssnämnde Riksmöte inkommo, hvadan Utskottet icke annorlunda än såsom en ny fråga kunnat upptaga Herr Adlerstams hemställan till pröfning; och då härvid förekommit, att motionen är af alldeles enahanda Banco-Utskottets XJtlätandej IV.-o it. 5 syftning med den, på sätt ofvan är omförmäldt, vid senaste Riksdag väckte, af samtlige Riks-Stånden, genom bifall till Utskottets Betänkande, N:o 28, afslagne, samt någre ytterligare skäl icke blifvit anförde för understödjande af motionärens anspråk, finner Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att å Herr afslag. Stockholm den i5 April 1840. lieser vatio lier. Af Herr Prosten Lyth: ”Enär Rikets Ständer år 182g beviljat Öfverste-Lieutenanlen Adlerstam ett skadestånd, så måste detta, framstäldt under hvilken rubrik som helst, innebära ett medgifvande af antingen ofullsländighelen i den Lagstiftning, eller hårdheten i den Lagskipning, som vållat Herr Adlerstams lidande. Det förra hafva Rikets Ständer, åtminstone indirect, medgifvit.
C. 5 de Irenne kalldygnen oberäknade; att af Tabergsmalmen, hvilken vid nämnde tid i allmänhet lemnade 31 till 32^ procent jern, numera ej kunde påräknas mera än 25 procent; att brytningen, som tillförene, då malmen lanns i myckenhet liggande vid bergets fot, kunnat med lätthet verkställas, nu åter, enär malmen mäste sprängas uti bergets högre klyftor, medförde vida större svårighet; alt, ehuru bergsmännen med betydliga ansträngningar sökt att genom införande vid sina masugnar af sednare liders förbättrade inrättningar och arbetsmethoder nedsätta tackjernels tillverkningskostnad, deras bemödanden i dessa hänseenden misslyckats, i följd al den ofördelagliga conjunclur, sorn förorsakat tackjernsprisets fall från 9* lill 5* R:dr banco per skeppund, till hvilket nedsatte pris bergslagets hela lackjernstillverkning likväl icke kunnat afyltras; samt att då, på sätt en bilagd specificerad räkning utvisade, kostnaden för åstadkommandet af 1 Skeppund tackjern uppg inge, utom lionde-afgiften, till 8 R:dr 25 sk. 4 rst. Banco, vore häraf en följd, att näringens utöfning tillskyndade dess idkare en verklig lörlust. Med afseende å berörde förhållanden har motionären hemställt, att tionde-afgiften af blåsningarne uti bergsmanshyltorna inom