Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domaren fillkäririägifvérörédligeri handlat emot siria hörgériärér, vidtager då stadgandet i 3 Moni. af 4 §. På Sadäri grririd anser Utskottet örnföfmälte ärimärkriirig éj föranleda till rubbning af hvad Utskottets Betänkande i dessä ämneri innehåller. Att en gäldenär; sorn för bedrägligt förhållande mot sina Borgenärer blifvit dömd att,- jemte skyldighet att till fullo' betala Borgériärern»s fordringar , tillika för sitt förfarande ansvara,- seder - 82® Den • 7 Juli. sedermera icke bör kunna, genom det att lian. godtgör sina borgenärer eller de förklara sig rara af honom förnöjde, återvinna de Medborgerliga rättigheter, af hvilka han enligt lagens kraf blifvit ansedd förlustig, tror Utskottet vara tydligt, då, efter Utskottets tanka, en sådan gäldenär alltid bör vidkännas sitt förtjenta straff. Härigenom och då i öfrigt Utskottet bibehållit Goncours-stadgans innehåll i slutet af första delen ntaf 14 §. 4 Morn., anser Utskottet sig hafva besvarat Herr Friherre Männerheirns i detta ämne gjorda anmärkning; äfven som i afseende å den af Herr von Schantz derom väckta erinran, att föreslagna stadgandet, det en såsom bedräglig dömd gäldenär icke må utur Riket sig begifva utan att Borgenärerne sådant tillåta , ej skall vara lämpligt på de gäldenärer, sorn rymt frän Riket, men uppå Konungens lejd återkommit, Utskottet anser annat svar icke erfordras , än att det icke lärer kunna i fråga sättas att denna gäldenär skall tillgodo njuta den rätt lejde-brefvet utsätter.
“Skall du inte vara med?“ Stolpe kom fram till disken och började gräfva med. “Pelle? Hvem var det?“ Namnet stod litet och omyndigt inne i en ofantlig galosch. “Mins du inte honom?“ svarade Bobbe. “Teologen — ångvälten, vet jag — makadamiseringsmaskinen — han med de förfärliga fötterna.“ “Jaså. Jo, nu mins jag. Han tog examen i fjol höstas.“ “Javisst.“ Karin hade fått något att syssla med. Bobbe sträckte sig öfver disken och tog den hvita lappen. Hon märkte det och sprang till, men hann icke förekomma honom. “Herr Stenson!“ Hon var blek, ögonen glänste, och den lilla knubbiga näsans konturer framträdde skarpare än vanligt. Det kom något spändt i hela ansiktet. Hennes röst ljöd också märkvärdigt skarp. Bobbe generade sig icke. Hans ansikte hade sitt vanliga kalla, skeptiska uttryck. Han drog sig blott några steg tillbaka, vecklade papperet upp och läste. I ett ögonblick var Karin utanför disken och framme hos honom. “Herr Stenson! Ge mig det tillbaka! Ah, gör det! — Ah, läs det inte!“ Hon bad så bevekande, att Stolpe, som stått som passiv åskådare af det hela, kände sig helt rörd. Bobbe läste. Och allt efter som läsningen skred, antog det satiriska löjet på hans läppar karaktären af hånleende. “Tror ni verkligen på det här?“ sade han. “Ja, ja! Man måste ha något att tro på! Ah, ge mig det tillbaka — ge mig det tillbaka!“ Bobbe vek upp ett annat papper, som varit inlindadt i den hvita lappen. Det var ett fyrkantigt urklipp ur en tidning. När han läste det, försvann hånet från hans läppar. Hon hade fattat hans arm. “Ah, visa det inte för någon gör inte det! — Tala inte om’et för någon ah, säj’et inte!“ Hennes röst var lidelsefull och nervös, darrande af ängslan och rörelse. Stolpe kände sig djupt rörd. Men Stenson ville icke låta rycka sig med.
Må man icke förskräckas för ordet bibliotek! Ett bibliotek bildas icke därigenom, att man sammanför en nästan oräknelig massa böcker. En vald samling om ett par, tre hundra volymer kan understundom långt snarare kallas ett bibliotek än en samling af två, tre tusen icke valda. En folkskockning är icke det samma som en trupp. A t t ega böcker, som man hvarken vill eller kan läsa, böcker pä för oss obekanta språk o. s. v. vittnar icke fördelaktigt för egarens vare sig teoretiska eller praktiska sinne. Bokhandlarne göra oss den ej alltid välkomna tjänsten att påskicka oss böcker, som stanna hos oss af icke bättre skäl, än att vi icke kommit oss för att återsända dem, eller att de hos oss blifvit solkiga. Somliga, böcker hafva vi ärft, ja, kanske andra hafva gjort sig skyldiga till det fel, för hvilket vi icke alltid kunna fritaga oss, nämligen att af böcker göra judaspresenter för att blifva dem kvitt. Korteligen: våra boksamlingar hafva bildats planlöst, slumpvis, på höft, och intet under är, om åtskilliga af deras beståndsdelar ingifva oss leda. Låtom oss vara stränga i vårt val af böcker. Gifvet är att all sådan literatur, som kan innebära faror för de unga, måste vara absolut bannlyst. Ingen nämnd och ingen glömd, men vi räkna till för ungdomen skadliga böcker ej blott de direkt osedliga, utan äfven sådana, som göra själen till en vekling, såsom Dumas ' och Sue ' s opiidrömmar o. s. v. Hvilka böcker böra då finnas i ett vanligt bildadt hem? Först oeh främst, utom alla böckers bok och vår kyrkas godkända lärare, våra klassiska författare: Tegnér, Runeberg, Stagnelius, Wallin, Geijer, fru Lenngren, Franzén, ja, Bellman m. fl.
Egendomsinnehafvare vare obetaget att, utan inskränkning till någon viss tid, i hvad hans rätt rörer, ej mindre vid Jordransakningen anmärkningar framställa, än äfven emot den upprättade Jordeboken hos KammarCoIIegium anföra besvär, hvilka böra lill Konungens Befallningshafvande ingifvas inom sex månader efter det Jordeboken för Socknen, hvarest egendomen, som besvären angå, är belägen, till Sockenkyrkan, efter hvad i 3 §. 2 mom. sagdt är, ankommit, vid pålöljd, att, om denna tid lörsittes, besvären ej varda till pröfning upptagne; åliggande det vederbörande PastorsEmbete att genast efter emottagande af SockenJordeboken trenno Söndagar å rad frän predikstolen kungöra, när sådant skett, hvarom bevis, vid ofvan stadgad påföljd, skola besvären bifogas. Om hvad i detta mom. blifvit till iakttagande af egendomsinnehafvare lörordnadt, bör Konungens Befallningshafvande uti dess i 2 §. 2 mom. omnämnde kungörelse underrättelse meddela. (2*) Motiver till förestående Förslag i de delar, sorn icke blifvit i Comiterades underdåniga utlåtande serskildt afhandlade. 2- §• 7 Morn. LandsKamrerarens närvaro vid Jordransakning, ehuru icke uti äldre Författningar föreskrifven, är likväl af verkligt behof påkallad, helst då de anmärkningar, som vid sednaste Jordebokens granskning uti LandsContoret blifvit gjorde, dervid skola till vidare utredande förekomma. Stadgandet, att, då landshöfding icke är i tillfälle att i förrättningen deltaga, densamma skall af LandsKamreraren utföras, öfverensstämmer med 30 <§. af 1734 års Landshöfdingelnstruktion. 2 Mom. Närvaro af Ombud för Regemente eller Corps, hvarom förut icke varit stadgadt, är behöllig för det i mom. antydde ändamål. 3- §• 2 Morn.
Jag tillstyrker derföre bifall till StatsUtsk:s betänk. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: På de af den siste talaren anförda skäl får äfven jag yrka bifall till StatsUtsk:s förevar, betänk. Jag önskar lika lifligt som Hr Hofcancellcren Frih. v. Schulzenheim, att den ifrågavar. personen måtte blifva hugnad med något arfvode, emedan jag anser hans långvariga befattning i statens tjenst hafva gjort honom dertill berättigad; men jag tror, att den form, som dertill blifvit vald, ej är den rätta, och befarar, att prejudicatet i della fall vore vådligt, enär det vore betänkligt att statuera en sådan grundsats, att tjenstemän, försedda endast med constitutorial och som blott haft tillfälliga arfvoden, skulle uppföras på indragningsstat. Orsaken behöfver jag icke utveckla; ty hvar och en inser, att det i sådant fall skulle bero af Regeringen att tillförordna hela tjenstemannacorpsep och sedan låta uppföra dero på indragningsstaten. Deremot ser jag intet hinder för att, i händelse omständigheterna äro så ömande, sora här blifvit förespegladt, Regeringen kunde på 2:dra hufvudtitelns besparingar lemna 8o Den 9 April c. m. Ilr Roman det arfvode, som blifvit ifrågasatt, hvartill jag tror denna titel kunna lemna tillgång såvål sorn till mycket annat. Frih von Schulzenheim: Jag anser mig blott börd upplysa, att min mening icke varit att söka bereda Prot.-* secret. Roman någon pension på albri, indragningstaten. Jag vill icke föranleda ett sådant préjudicat, att en på constitutorial antagen embetsman kunde uppföras på allm . indrägningsstaten, utan miri mening här varit, att Röman, såsom expectanceärfvode på Lappmarks écclésiasiastikföndens medel, kunde få bibehålla dén lön, han derå innehaft, mot det att han fdrtfore att biträda Statseontoret vid förvaltningen af Lappmarks écclésiastikriiédlen. Ilr Oxehufvud:
Hon bör noga gjort sig underrättad om förhållandet och på samvete uppgiva vad hon till sanningens styrkande vet ha hänt, inte för vänskap, skyldskap, ovänskap, fruktan eller egennytta förtiga något eller sådant muntligen eller skriftligen förklara eller betyga, som hon inte har full visshet om. Kvinnor som hålls i häkte och behöver barnmorskas bistånd, må alltid som nödlidande av edsvurna barnmorskor njuta nödvändig vård och tillsyn. § 19 Huvudstadens barnmorskor skall hänvisa dem som begär ammetjänst till besiktning vid Ammekontoret, om de för övrigt anses lämpliga. Vite på 3 riksdaler 16 skilling för den barnmorska som utan prövning av kontoret anskaffar amma. I landsorten skall läkare undersöka om ammorna är friska och till synes fria från tecken på smittsam sjukdom. Läkaren skriver ett edligt bekräftat betyg till den som söker ammetjänst. Eventuella böter delas mellan ortens fattiga och Sundhets Kollegiets Fiscus (kassa) § 20 Barnmorskorna, särskilt i landsorterna, skall se till att alla barn de förlöst ympas med goda skyddskoppor under sitt första levnadsår. I synnerhet hos allmänheten och allmogen bör de nitiskt propagera för ympning. Sundhets Kollegium uppmuntrar och belönar alla barnmorskor att skaffa sig kunskap hos någon läkare att med förstånd och noggrannhet verkställa ympning. De skall dessutom själva förse sig med färskt ympämne året runt och förvara det väl. § 21 Skulle någon ort drabbas av svår smittsam sjukdom, får barnmorskorna inte vägra bistå barnaföderskor även i smittade hus. Hon får inte bege sig från orten eller besöka någon i ett osmittat hus, om hon kommer från ett smittat, utan att ha väl badat sig och rökt sina kläder med mineralsura ämnen. Uppkommer smittsam sjukdom i de större städerna utses en eller flera av de äldre barnmorskorna att bistå i smittade hus mot särskild vedergällning. De skall på husväggen där de bo sätta en tavla, som berättar att de är utsedda, så att de som behöver dem lätt hittar. Det är dem mot vite förbjudet att under denna tid betjäna barnaföderskor i osmittade hus. Stockholm den 25 augusti 1819 CARL JOHAN Följer edsformuläret. Kongl Maj: ts i nåder fastställda Medicinal Taxa.
Ståndet höra utgå och att under samma numer borde uppflyttas den §, som i Betänkandet förekommer såsom §. 4, likväl med följande förändrade lydelse: "Allmänna öfverläggningar i de fattigvården tillhörande ärenden hållas å Sockenstämma. Rösträttighet i sockenstämma på landet ege i allmänhet en livar egare, arrendator, så framt egaren icke bor inom församlingen, eller i annat fall denna rättighet sig icke förbehållit eller innehafvare af fastighet, t (T) <2 Trot. Utdr. d. i3 Mars. 184*• jemte andra socknens invånare, som för lön, fabrik, verk eller inrättningar, handtverk och annan näring eller rörelse erlägga bevillning efter 2 Ari., de likväl undantagne, hvilka stå onder annans husbondevälde. RöstiätLigheten räknas efter hemmantal, der sådant finnes åsatt. Annars medför lt) R:dr bevillning efter 2 Art. lika rösträtt, sorn | mantal, 5 R:dr lika med £ och 2 R:dr 24 sk. lika som -Tg mantal, hvarunder på grund af bevillning ingen rösträtt eger rum.” ”Vid sockenstämma i stad röstas efter hittills antagna grunder, hvarvid dock iagttages, att emot 2,000 R:dr fastighetsvärde svarar 10 R:dr bevillning för lön eller rörelse, samt att röstiäLt icke ulöfvas för mindre beviliningsbelopp efter 2 Art., än 2 R:dr 24 sk. Sedermera beslöt Ståndet, att såsom 4 §. i stadgan för Fattigvården skulle uppflyttas den, som i Betänkandet finnes upptagen såsom §. 18, och blifva af följande lydelse:
Nu tror han att du, klok och förnuftig, sköter om ditt lilla hus, och sedan syr småkläder till den lilla som du väntar dig. (Stina skämdes grufligen och såg sig oupphörligt omkring i den ostädade stugan). Detta trodde äfven jag,» fortfor Mathilda, och derför tog jag med mig åtskilliga små saker, dels sydda, dels tillklippta, dels bara tygbitar, för att du skulle få litet att göra utaf.» – Och nu plockade både Mathilda och barnen fram sina skänker, och Stinas ögon började stråla af glädje vid denna syn. Mathilda märkte ganska väl att hennes lappar och tygbitar vida mera tröstade och lindrade Stinas sorg, än hennes lilla predikan. Hon smålog inom sig åt detta, och såg häruti naturmenniskan till hvars hjerta och yttre sinnen det långt mera lönar att tala, än till det vidt berömda förnuftet. Mathilda hoppades dock att hennes ord skulle ligga och gro hos Stina, och i andra stunder, när sorgen återkom med hela sin styrka bära frukt. »Ack hvilka obegripligt vackra och rara lappar jag fått!» sade Stina helt glad. »Detta kan blifva små tröjor, och detta en liten grann mössa, och af dessa fina sockerduksbitar kan jag, om grefvinnan och de små tillåta, göra präktiga nattkappor till Johan, ty det tycker han så mycket om.» »Gör hvad du vill deraf,» svarade Mathilda leende, och barnen voro högst förtjusta åt att se Stina så glad. De öppnade nu äfven sina andra små korgar och knyten, och drogo fram den ena lilla godbiten efter den andra, hvarpå den stackars utsvultna, men nu litet tröstade, och således äfven hungriga Stina med stor begärlighet blickade. Som Mathilda väl visste att ej Stina skulle gripa till någon af dessa små läckerheter förr än hon och barnen voro gångna, gjorde hon ett kort slut på sitt besök, sägande: »Farväl nu, min kära Stina! Låt nu se att du blir kloka och förnuftiga menniskan igen. Jag skall nog tänka på dig när du minst anar det.» Barnen togo nu äfven farväl af Stina, litet narrade på att ej få se henne äta af det de medfört.
Uidr. d. ig Mars 1818.’ 219 s-atnma månad, eftermiddagen, på Bordet lagde svar, i anledning af de lios Hedervärda BondeStåndetss gjorde anmärkningar vid Stats - Utskottets deri 17 sistledne Januarii meddeite Utlåtande öfver Riksdags - Fullmägtigens C. F■ Bergs Memorial, innehållande Förslag om Allmänna Brandförsäkrings - Inrättningens ställande under Riksens Ständers Fullmägtige i Banken oeh Riks» gälds-Contoiret, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär Utskottets sistnämnde Utlåtande' redan blifvit den 27 sistlidne Januarii af Bidderskapet och Adeln bifallit, Utskottets i frågavarande svar nu endas borde läggas till Handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 4 dennes afgifne, samt den 17 i samma månad eftorrniddagen på bordet lagde Utlåtande angående redovisning för Stats - Verkets förskott till tryckningen af Riks-Ståndens Protokoll, jemte Bihanget dertill, vid 1815 års Urtima Riksdag, blef samma Utlåtande, i anledning af Herr Silfverstolpes, Gustaf Abraham , gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt. Från Högfärd. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings Utskottets Utlåtande , angående de emot de föreslagne grunderne för den allmänna Bevillningen gjorda anmärkningar, fann Preste - Ståndet för godt att förblifva vid dess under den 17 nästiidne Februarii lemnade bifall till Utskottets den 23 föregående Januarii afgifne Utlåtande, rörande detta ärende; hva jemte det senare af de i förutnämnde Utlåtandet ornförmäita alternativer af Preste-Ståndet blef antaget. * '22q Prof. Utdr. d., j 5, Mars 1818. S. D. Efter förnyad föredragning blefvo efterföljande Betänkanden af Preste-Ståndet gilla, de, nemligen: Statsoch BankoUtskottens.
Häraf syne» då ostridigt följa, dels att desse sistnämnde orter ej ega rätt sända sina lättingar till Stockholm, hvilket ock skulle vålla en kätitu 2 6 Stats, samt Allm. Besv.o.Oec.Utsk. Uil.N:o 26. bar kostnad för Staten, dels att Staten mäste bevilja och anordna medel för ändamålet, äfven 1 dessa delar af Riket. Om Götheborgs Stad, uti andra tider ocii emot åtnjutande af vissa Inkomster å Utländska sjöfarten , till hjelp i dess allmänna Fattigvårds bekostande, har kunnat, under ett ej obetydligt antal år, utsträcka denna till att enskildt äfven åtgöra något i Correct ions-anstaltsväg, kan det ej derföre fortfarande åläggas denria Stad som skyldighet i nu försämrade Handelsconjunctur, och sedan de nämnde se r sk i Ide inkomster måst afstås för det vidtagna Eeciprocitets-systemet med flera Utländska Nationer; och vi få, såsom Götheborgs Stads Fullmägtige, härmed frånsäga den allt vidare enskildt ansvarande för Ortens Gorrectionisters försörjning. — Väl medgifva vi, att Staten ej må anses på en gång kunna bekosta alla de ifrågavarande Corrections-anstalters fullkomnande i lika fullständigt skick , och Götheborg får visserligen äfven denna gång finna sig uti att någon tid stå efter för Stockholm och vänta till dess det hufvudsakliga behofvet här först blifvit fylldt; men det skäl Utskotten användt, att allt hvad Staten kan för dessa ändamål afse, blifvit påkostadt Corrections-inrättningarna i Stockholm, kunna vi desto mindre tro vinna Rikets Högloft. Ständers bifall, hvilka måste tillse , att hela Riket och alla dess invånare njuta för - Slais~samtAHm.Uesv.o. Oic.Utsi. Uti.
Ränta disponera lika stor summa som actie Capitalet utgör: Banque» härwid förbchällit, att af actie - ägarens ärliga Revenäk utbfwer Sju Procent undfä en tredjedel. 4:0 Att Banque» blifwer försäkrad om en 0, afbruten säker inkomst till 500,200 R:d. Specie ärligen, intill dess Banque» blifwit för dess till CrcdikSedlarnes Realisation ingängna engagement till fullo godtgjord: Och wägar Banco»Utskottet härmed fästa dess undcrdänigste förmodan, det täckter Eders Kongl. Maj:t i Räder läka berörde summa till 500,000 R:d. Specie ärligen af stora Sjö - Tulls medel» utbetalas. 5:0 Att Banquen emot Reverser pä Tio är emot fem Procents ärlig Ränta undfär Werk - Silfwer till följande belopp: neml. i fall Credit - Sedelstocken, som emot Banqueus Sedlar med zz^-delS Rabatt pä ioo:de kommc att indragas, utgör Tio Millis, ner R:d., skulle Banquen i denna iväg undfä 2,500,020 R:d. i Werkstlfwer: Wid en sä beskaffad sedelstock af Elfwa Millioner, z Millioner Riksdaler i Werkstlfwer och sä widare i lika progresston Femhundradr Tusende R:ds tillökning i Werkstlfwer för hwarje Millions tillökning i Creditsedlar som, efter förr berörde evakvationsgrund, emot BanquenS sedlar kommo akt inlöpa. 6:0 Skulle Creditseblarnes innehafware äga frihet att, emot Reverser pä 15 ärmed z Procents ärlig Ränta, fä insätta ifrän och med 50 R:d. till och med hwad Summa som hälst ästundadeS i dplika sedlar efter deras fulla belopp utan Rabatt. 7-'o
Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att utse en ledamot i Bevilln:sUtsk. efter Hr Adelborg, samt jemväl tillkännagaf, att val af en Bänkman inom 24 Bänkm:safd:n efter Hr af Harmens, Henr. Otto, komme att förrättas i början af nästa plenum. Justerades pleniprolm för d. 17, 18 och 20 dennes. Föredrogs ånyo BankoUtsk:s d. 22 oell 27 dennes på bordet 170 Den 29 Maj. lagda utlåt. N:ö 57, med underrättelse om RiksStms fattade beslut, i anledn. af Utsk:s utlåt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: När detta betänk, sista gången föredrogs och ånyo bordlädes, anmälde, på begäran, Ridd.- sekreteraren, att 2:ne Stånd laggt betänk, till handlingarne. Enl. den underrättelse, jag i dag ifrån PresteStåndets kansli erhållit, har samma betänk, i plenum d. 27 dennes, äfven inom sistnämnde Stånd blifvit lagdt till handlingarna. Då 3 Stånd med betänk, sålunda förfarit, har saken följaktligen förfallit. Gr. Lagerbjel ke: Enl. min åsigt har BankoUtsk. origtigt framställt saken. Förhållandet är nemi. sådant, att K. M. till R. St. atlätit propos. om införandet af decimalsystemet i värt myntväsende. En K. propos. kan icke antagas med förändringar, utan, om sådana göras, anses den K. propos:n såsom afslagen och R. St. ingå till K. M. med ett kontraförslag. BankoUtsk. har tillstyrkt, hvad K. M. föreslagit, men gjort någon liten förändring deri, således föreslagit ett kontraförslag, hvarefter Utsk:s betänk, blifvit i sin helhet bifallet af ett Ständ och äfvenså af ett annat Stånd, ehuru med någon förändring. Ett Stånd har beslutat en und. skrifvelse till K. M. och det 4:de Ståndet likaledes.
Men om, i följd af företeelser, som redan inom de andra Stånden hafva visat sig, bland hvilka jag med synnerlig bedröfvelse förnummit, det på grund af fördomar, beslutade afslag å betänk., som BondeSt., hvars uplysning jag i åtskilliga hänseenden värderar, fattat, om, säger jag, Utsk. icke skulle kunna egna så vidsträckt pröfning åt denna fråga, som jag skulle önska, anhåller jag åtminstone att Utsk. läcktes i så måtto å motionerna fästa afseende, att Judarne må tillåtas, att, utan serskilt tillåtelse, bosätta sig i alla städer inom riket, hvar de sjelfve önska. O Åtskilliga ledamöter hördes härtill yttra bifall. Frih. Hamilton, Hugo: Efter det förtjenslfulla anförande, 24 Den 19 Mars f. m. sorn vi nyss afhört torde föga vara att tillägga, men då jag såsom Utsk:s ledamot alltsedan 1840 års riksdag, haft tillfälle att behandla denna fråga, och all söka för mig utreda de skäl, som tala för hvad motionärerna nu hafva yrkal, anser jag min pligt vara, att uttala min sedan den tiden icke rubbade öfvertygelse, att nemi. de
Efter öfvervägande af dessa ämnen och med afseende å vigten deraf att tjenliga lokaler må vara att tillgå, så väl för Gudstjents hållande med garnisonsförsamlingarna i hufvudstaden, som för gemensam skolundervisning för dessa församlingars barn, hade Rikets Ständer genom ofvanomförmälda skrifvelse i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes låta närmare undersöka förhållandet, huru ifrågavarande behof må, vare sig med begagnande af redan befintliga lokaler eller annorledes, kunna lämpligen afhjelpas, samt derefter uti Nådig Proposition till Rikets Ständer göra den framställning, som tilläfventyrs derför blefve nödig. Sedan Kongl. Majit under den 13 Februari 1857 anbefallt Öfverkommendanteri för Stockholms garnison atl, efter vederbörandes hörande, till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande i ämnet, jemte förslag till de åtgärder, hvarigenom de af Rikets Ständer åsyftade ändamål på lämpligaste sätt skulle kunna vinnas; så hade Ölverkommendanten, efter samråd med Sekundcheferna för samtliga gardesregementena samt Cheferna för Svea artilleriregemente och Ingeniörkorpsen, enligt deras enhälliga tillstyrkan låtit, lör ärendets utredning, bilda en Komité under numera Öfversten vid Ingeniörkorpsen C. Ståls ordförandeskap, samt med åtta ledamöter, nemligen en Kapiten vid de begge gardesregementena till fot och Svea artilleriregemente samt en Ryttmästare vid lifgardet till häst, hvilka af Cheferna borde utses, och Regementspastorerna vid dessa regementen. Denna Komité hade ansett sig böra i främsta rummet taga i öfvervägande, huruvida för det afsedda ändamålet funnes att tdlgå tjenliga lokaler inom Kronan tillhöriga byggnader eller, derest icke så vore förhållandet, om tillfälle kunde beredas garnisonsförsamlingarna att få begagna någon inom hufvudstaden befintlig kyrka eller skola. För bedömandet häraf hade varit nödigt att först göra sig reda för huru talrik den garnisons - Bil. N:o 3 a. (ill Kongl. Maj:ts Nåd.