Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man än icke skulle vara emot, alt de hemman som f. n. icke utgöra någon grundskatt, sktdle erhålla en sådan och derigenom minskning i andra hemmans skatter beredas, så måste förslaget derom upgöras på andra grunder, än de här föreslagna, hvilka icke kunna erhålla någon verklighet utan endast utgöra en tom luftbild. Gr. Sparre: Jag uprepar ännu en gång att jag instämmer med Frih. Palmstjerna i fråga om bristeine af detta förslag. Jag anser det laborera med många sådana och beklagar ali riksdagens nära förestående slut förhindrar mig att yrka återreraiss af betänk., på det att dessa brister måtte kunna blifva afhulpna. Jag vill endast med några få ord söka alt gifva eli ytterligare stöd åt den åsigt jag framlagt, att en jemkning och fördelning af jordbrukets skatter vore för fäderneslandet båtande. Gr. Mörner har med anledning af ett exempel, som blifvit af en annan talare frarastäldt, yttrat, ali den ena brodern icke tillskyndas någon orättvisa derigenom, alt den andre brodern befrias från honom åliggande skatter. Delta kan visserligen till en del vara sant, men lika obestridligt är, att då Staten för sitt behof måste af samhällets medlemmar upbära skatter till ett visst be - 160 Den 6 Augusti. lopp, samt en tiel jord befrias från åtskilliga förut densamma åliggande skatter, andra medborgare komma att få vidkännas en tillökning i skatt, som blir en naturlig följd af den skedda befrielsen för en del samhällsmedlemmar. Om deremot all jord en gång för alla ålägges all betala en billig och rättvist fördelad skatt, sä blifver icke någon förminskning deri nödvändig, utan Staten bar att påräkna ett bestämdt belopp af skatt utgående från jordnäringen. Jag bar yttrat den farhågan, all under en möjligen i framtiden utbrytande revolution den privilegierade jorden skulle utan ersättning åläggas grundskatt. Gr. Biörnstjerna har troll, att lill och med en förändrad representation skulle kunna medföra ett sådant resultat. Jag vill lill och med påslå, alt sådant möjligen skulle kunna inträffa under vårt närvarande representationsskick. Vi hafva sådana exempel icke långt ifrån oss, Mine Hrr. Frågor hafva vid riksdagarne ständigt blifvit väckte, om att säterierne skulle deltaga i de onera
I afseende på de anordningar, som blifva en följd af årsliqviderne, är Revisorernes förslag alldeles bestämdt overkställbar!, så vida det föreskrifna bokföringsoch redovisnings-sättet skall kunna, som sig bör, iakttagas, intilldess något annat blifvit af Eder Kongl. Maj:t i Nåder gilladt och till underdånig efterrättelse meddeladt. Vidare hafva Revisorerne yttrat, att under nu brukliga sätt för räkenskapernas uppgörande, det, efter Revisorernes tanka, icke är omöjligt, att cassabrist å ena eller andra stället möjligtvis kan döljas, helst Revisorerne funnit, alt inventeringen af Carlskrona Stations contanla behållning vid årets slut blifvit verkställd först i slutet af Maji månad det påföljande året, och alt vid Stockholms Station, Chefen derstädes endast vitsordat, att den i Cassa-räkningen uppgifne summan funnits vid inventeringen i Cassan, utan alt nämna på hvilken dag inventeringen skett; äfvensom att vid Götheborgs Station helt och hållet saknats uppgift derom, alt Cassa-inventering ägt rum. Hvad först beträffar möjligheten att dölja brist i Förvaltningens Gassa, så alldenstund Cassa-förslag månadtligen af Casseuren uppgöras och sedermera ej mindre af Kamereraren, än af en Förvaltningens Ledamot noga granskas och jemföras med de af desse sistnämnde hvar för sig förde Cassa-controller, samt då härtill kommer, att Förvaltningen liar sina penningar, hvaraf Casseuren ej får, emot meddelade föreskrifter, på en gång i siri Gassa äga större behållning än 2,000 R:dr, hvarföre lagligen styrkt borgen är ställd, uti Rikets Ständers Bank insatte: att Cassa-invenleringar fyra gånger om året verkställas, hvaraf ena gången straxt efter redogörelse-årets utgång; och sluteligen att, på sätt Revisorerne medgifvit, behörige Banco-atlester öfver behållningen i Rikets — 47 — Ständers Bank vid hvarje års slut Cassa-räkningen bifogas, vågar Förvaltningen hålla före, att hvarken någon större controll på denna Cassas Uppbördsman erfordras, eller någon cassabrist derstädes kan uppkomma och döljas.
Konungens Bef:h:de i några af de län, der kortfabriker äro anlagda, hafva dock redan klagat deröfver att de icke nu kunna bevilja någon vedergällning åt de personer, som varit sysselsatte med kortstämplingen, hvilken är ojemförligt mer besvärlig och tidsödande, än utlemnandet af ett reqvireradt antal kortconvolut. Utsk. har åter tillstyrkt, att sedan korten blifvit i convoluten inlagda, oell dessa genom fabrikörens föranstaltande igenlimmade, bör bevilln.- oell halistämplingen, utan någon särskild afgift, verkställas i samina ordning som nu äger rum. Till controll å de för convoluten influtna medlen måste således äfven framdeles särskilda uppgifter och bevis öfver den verkställda bevillningsstämplingen meddelas, och besväret härmed blir följaktligen icke ringare än förut, utan snarare något ökadt, genom nödvändigheten att vid stämplingen handtera hela lekar i stället för allenast vissa kort. Skall Staten vidkännas någon särskild utgift för befattningen med denna stämpling, så anser jag det alltså lämpligare och billigare, att de personer, soin hafva bestyret med stämplingen, erhålla denna ersättning, än de som endast försälja convoluten. För min del skulle jag dock anse det blifva mycket enklare, om, då convoluten erhållas, i och med detsamma stämplingen af korten veikställdes, så att, när man erlagt den stadgade afgiften för t. ex. 14-4 kortlekar eller ett grossen, man då vore berättigad att utan vidare omgång å samma ställe, icke allenast erhålla convoluten till dessa kort, utan äfven få bevillningsstämpeln åsatt desamma. Om det sedan fordras någon ytterligare controll deröfver, att de stämplade korten varda i convoluten behörigen inlagda, så anser jag lämpligast, att denna controll utöfvas vid hallstämplingen, som i allt fall lärer komma att fortfara.
Mot detta af ett tilltagset och slugt tullinteresse, som inom Utskotten icke saknat ia6 Den 24 Februarii e. in. organer, genomdrifna förderfliga anslag finnes vid denna Riksdag ingen vidare hjelp inom Representationen, sedan åtminstone tre Stånd godkänt det vidunderliga jemkningsförslaget. Men det allmännas, liksom mitt enskilda, hopp hvilar på Konungens outtömliga vishet, aldrig tröttnande vaksamhet, och derpå, att, derest en omarbetning af ofvannämnde författning kommer att innan nästa Riksmöte vidtagas. Konungens Rådgifvare icke lära underlåta, att fästa Hans Majrts höga uppmärksamhet på de fenomener, som i denna fråga tilldragit sig hos Rikets Ständer, ej mindre hvad yttranden än behandlingssätt angår. Justerades 8 ProtocollsUtdrag, innefattande Ridderskapets och Adelns den a3 dennes fattade beslut. Till justering upplästes och godkändes nedannämde JixpeditionsUtskottets Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 396. Angående beräkning af kopparen i de från RiksgäldsContoiret utgifne skiljemyntspolletter. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, angående afskrifning af de från Banken och RiksgäldsContoret till Hjelmare Canaloch Slussverks-byggnad lemnade låneunderstöd. Den 24 Februarii e. m. 127 Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets under N:o 3^8 afgifne Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t angående yrkad jemkning i den Provincen Skåne ålagde ordinarie Rotering. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag tror icke Ridderskapet och Adeln kunna urskilja och bedöma, om den till justering upplästa underdåniga skrifvelse, som är alldeles i strid med Ridderskapets och Adelns beslut i frågan, öfverensstämmer med hvad de andre Stånden derom beslutat.
— De blinka ännu blått i fjärran Lyckan, som hon en gång hållit i sin hand Altona prålar i festskrud under en mulen himmel, flaggor och vimplar vaja för vinden, husen äro prydda med blommor och grönt. Nere från stranden skjuter en brygga, täckt af purpurrödt kläde, ut i Elben; längst ute står en hög äreport, hvaröfver den unge konungens och den unga drottningens initialer lysa i guld, förenade under en gyllene krona. Stadens förnämligare invånare bilda häck från äreporten längs med bron, män och kvinnor sedesamt skilda åt i hvar sin rad och med strängaste iakttagande af rangordningen, alldeles som i Guds hus. Inne på stranden stå regementena uppställda i parad och hålla en fyrkant öppen; där bakom böljar mobben. Men framför äreporten är plats beredd för honoratiores: ståthållaren i hertigdömena, öfverpresidenten i Altona, representanter för den högsta aristokratien och de högsta civila och militära myndigheterna; där väntar i spetsen för den unga drottningens hofstat, öfverhofmästarinnan fru Louise Plessen, lik en hillebard i styfkjortlar, med ett hårdt och strängt ansikte, och den första hofdamen fröken Elisabet Eyben, smärt och smidig som en sjöjungfru, liflig och elegant. Alla ha de kommit för att hälsa Danmarks unga drottning, då hon nu för första gången skall sätta sin fot på Danmarks jord. Längst ute på bron stå de små blomsterflickorna i hvita kattunsklädningar med C. M. broderadt i rödt på sina bröst; de hålla blommorna krampaktigt slutna i sina blåfrusna händer och speja längtansfullt ut mot floden, därifrån den kungliga jakten skall komma. Det stampar och rullar öfver stenläggningen inne på stranden, ett sexspann af hvita hästar svänger upp framför bryggan, och ur den vapenprydda vagnen stiger nyutnämnde chefen för drottningens lifregemente, grefve Karl Rantzau, paradklädd i skinande ny generallöjtnantsuniform. Han bär sitt hufvud mycket högt, han är här för att hälsa drottningen välkommen icke blott till Danmark utan också under grefvarna Rantzaus tak. Hennes majestät skall under sitt uppehåll i Altona, logera i det Rantzauska palatset.
D. f| ?|yj) ellan satsen: » äta för att lefvä », såsom gjfej ' " j den odödlige Harpagon hos Moliére uppfattar densamma, till dess motsats: » lefva för att äta » ligga en mängd mer eller mindre berättigade och af nödvändigheten betingade gradationer och inskränkningar. Om vi beteckna den senare satsen: » lefva för att äta » såsom ett människan ovärdigt och för henne rent af skamligt tillstånd, så följer dock ingalunda, att vi böra eller ens hafva rätt att helt och hållet försaka eller försumma de njutningar, ett godt bord skänker oss. Redan den mångfald af näringsoch njutningsmedel naturens stora riken erbjuda oss i allt, som växer på jorden, lefver och rör sig på densamma, flyger i luften och simmar i vattnen, visar oss ohållbarheten och falskheten af dessa läror, som gått ut på kroppens späkande genom fasta och umbärande, och där icke denna omständighet i och för sig i detta hänseende verkar bevisande eller öfvertygande, så tillkommer hela den utvecklingsgrad, till hvilken vår civilisation och kultur hunnit, för att ytterligare säga oss att utan sund, riklig och närande föda är det människosläktet omöjligt att med framgång lösa de uppgifter, det fått sig förelagdt, och att utveckla sig i andlig och lekamlig måtto till ett till själ och kropp sundt, arbetsdugligt, kraftfullt och företagsamt slägte. För sanningen af detta vårt påstående skulle vi kunna anföra många blad ur världens och folkens historia, och vi skulle kunna visa, att de tidsskeden, under hvilka högt utvecklade samhällsförhållanden med en rik kultur gått under och den mänskliga odlingen nästan för hela århundradet stått stilla, om den icke skridit till baka, varit tider, då hungersnöd, brist och armod i alla former varit rådande dels som följd af, dels som orsak till de nämnda omstörtningarna. Men ännu bättre bevis lemnas oss af helsoläran och fysiologien, som visa oss, att där ingen näring tillföres lifvet, där kan detta icke heller ega bestånd, och att där näringen är ofullständig och dålig endast en del af organismens behof tillfredsställes, men ännu många återstå otillfredställda och därigenom förstöra lifvet genom den » fysiologiska brist », som sålunda uppstår.
Dessa näst förestående föreskrifter böra äfven lända till iakttagande vid praenumerationers meddelande. 11:0 Med hänsigt till nästföregående stadganden, torde exemplaren på i:sta, 3ldje, 4:de, 5:te, 6:te, 7:de, 8:de och lotde Samlingarne böra bestämmas till 800 band af hvarje numer, men den 2:dra endast bestå af 200, såsom redan genom trycket utgifven, ochdengtde af 400, emedan den är af minsta interesse och af ringare nödvändighet för upplysningars ernående öfver frågornes behandling, 12:0 De Tabeller, som tillhöra Betänkanden, böra häftas i slutet af hvarje band, der Betänkandet är. På detta Betänkande bör utsättas att Tabellen N.o tillhör det, och Tabellen numereras. Någon vidare inskränkning i afseende på de handlingar, sorn synas tillhöra Bihanget, än hvad nu blifvit föreslaget, tror Utskottet sig ej böra föreslå, helst detta kunde leda till oordning och ofullständighet i dessa för allmänna upplysningen om Riksdagsärender, nödvändiga Historiska - Expeditiöns-Utskottets Memorial. 305 riska Samlingar, äfvensom Utskottet icke eller kan inse, att någon egentlig förmån kunde vinnas, om accord med Boktryckare för Bihangets tryckning uppgjordes före Riksdagens början, då en längre tid åtgår sedan Riksdagen börjat, innan Boktryckerierne kunna med Bihangets handlingar fullkomligen sysselsattas. För öfrigt är detta accord lätt, att uppgöra af Expedit iöns Utskottet, emedan nödigt antal Boktryckerier, af Hof-Cancelleren före hvarje Riksdags början sättes i requisition, för att begagnas till Riksdagsliandlingarnes tryckning. Hvilket dock, tillika med en Ledamots sär-’ skilda mening, Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 20 Bihang till Riki-St.
Räntekammaren, och hvilka der genast mot kontant blefve infriade, har, med anledning af della förslag, — hvilket uti afgilVet utlåtande Stats-kontoret, ehuru erkännande detsammas fördelar i visst afseende äfvensom vigtighet en af den (ill grund derför liggande princip, likväl på anförda skäl afstyrkt —, särskild framställning i enahanda syltning nu blifvit hos Rikets Ständer gjord. Uti omförmälda underdåniga utlåtande hade Stats-konlorel, bland annat, anfört, att under de sednare åren, till följd af inträffad brist i slatsinkomsterne, icke sällan händt att Stats-kontoret varit förhindradt att genast anordna de af vederbörande förvaltande verk äskade medel och derföre, efter kommunikation med samma verk, be - 16 Expeditions-Utsknttets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 86. redt sig uppskof med utbetalningarne, utan att, Stats-kontoret veterligen, någon skada derigenom skett den eller dem, hvilka egt att hos de förvaltande verken utbekomma penningarne, emedan dessa verk, efter vunnen kännedom om de tider då medlen kunnat erhållas, derefter lämpat sina liqvider; men att, om åter, såsom nu blifvit föreslaget, de förvaltande verken skulle ega att för hvarje utgift utfärda en invisning pä Räntekammaren, kunde, vid tillfällen, då brist i stats-inkomslerna minskat rörelsekapitalet, möjligen inträffa, att Statskontoret, som ändock måste hafva rättigheten att pröfva, huruvida lillgångarne på det hela medgåfve att genast utbetala beloppet samtidigt med andra för handen varande angelägna utgifter, funne sig urståndsalt att infria en dylik invisning. Dessutom skulle det väckta förslaget, i fall del antoges, medföra en ansenlig tillvext i Slals-kontorets göromål och till följd deraf behof af större arbetspersonal, hvarigenom Staten finge vidkännas kostnader, hvilka förmodades komma att vida öfverstiga dem, som tilläfventyrs genom indragning af någon tjenst i ett eller annat af de öfriga embetsverken kunde Staten besparas.
De i sammanhang med flere andra uti ifrägavar:de hänseende vidlagne förfoganden, tidtals förnyade och med ytterligt stränga straffholelser förenade förbuden, att i allmänna rörelsen begagna annat mynt, än det, hvars underhaltiga beskaffenhet måste i utfärdade författningar erkännas, eller mynlrepresentativer, hvilkas inlösande måste till en obestämd framtid uppskjutas, innefatta en tillfyllestgörande förklaringsgrund, hvarföre äfven sådane varor, deraf hvarken produktion eller konsumtion undergått någon väsendtlig förändring, i allt fall, måste med allt högre och högre belopp i det vanvördade myntet betalas. Hvad Svenska jordägarens vigtigaste afsättningsvara och betydligaste skatteartikel, eller spanmålen, särskildt beträffar, så har, oansedt de vid flerfaldiga tillfällen verkställda myntförsämringar och dermed sammanhängande förfoganden samt dessas inverkan på spanmålspriserna, det gällande medelmarkegångspriset å denna vara, reduceradt i silfver, obetydligt ökat sig sedan början af 1700-talet. Inskränktes åter jemförelsen emellan priset å spanmäl inom vissa perioder af innevande seklet, så belinnes, att, fastän under serskilda år, detta pris, till följd af skördens beskaffenhet varit högst olika, har likväl i allmänhet detsammas medelbelopp i silfver beräknadt, ingalunda stigit utöfver hvad detta utgjorde vid seklets början. Efter sednaste myntbestämning och sedan genom offentligheten vid riksbankens förvaltning samt den för denna bank numera gällande lagstiftning, det Den 7 September f. m. 37 Svenska myntets framtida orubhlighet blifvit betryggad, är en dylik förhöjning i de nuvar:de räntepersedlarnes nominella pris, som den, hvilken förorsakades genom sednast förflutna århundrades financielta operationer, hädanefter icke att befara.
Påkommer kramp, böra armar och ben ihärdigt, men skonsamt gnidas med blotta händerna eller med ylle; mellan gnidningarna värmas fötter och ben med varma krus eller dylikt. Så fort sig göra låter, bör emellertd läkare tillkallas. Sorger likna de människor, som bära dera — de små göra mest väsen af sig, under det att de större och äldre vanligen äro lugna och stundoai tysta. Våra sinnen äro som dåliga vagnar; då de hafva litet att bära, skramla de förskräckligt, men då de äro tungt lastade, gå de ljudlöst. Några ord om oljemålning. fÖT Idun af S. fta har jag råkat på unga, akvarellmålande damer, som, när jag rådt dem att göra ett försök att måla i olja, invändt, att det bestämdt är alldeles förtvifladt svårt och dessutom mycket dyrbart. Jag har då, förstås, efter bästa förmåga sökt bringa dem ur denna svåra villfarelse — något som ibland lyckats öfver förväntan väl. Saken är nämligen den, att man behöfver blott göra ett eller annat försök för att bli .varse, att det öfver hufvud taget är lättare att måla i olja än akvarell. I allmänhet » gör sig » en studie bättre i olja; det blir mera » korpus » (som termen lyder) och kraft i det hela, oeh, det allra viktigaste, färgerna få betydligt större varaktighet än dessa tunna akvarellfärger, som bli allt mattare, ju äldre målningen blir. Hvad skillnaden i pris angår mellan akvarelloch oljefärger, så är den verkligen så obetydlig, att man ej åt densamma kan ägna någon synnerlig uppmärksamhet. Begagnar man finare akvarellfärger, torde prisskillnaden i fråga nästan kunna reduceras att bli Så godt först som sist vill jag lyfta litet på min anonyma slöja och tala om, att jag (tyvärr!) ej är artist. Kåden, som gifvas, grunda sig emellertid pä flerårig praktik förutom anvisningar, gifna af » erkända mästare ». Cela assez! — För den som redan förut sysslat med akvarellmålning, blir nog ej oljemålning så synnerlig svår. Man känner de allra flesta färgerna till namnet, och blandar man färgerna på samma sätt som i akvarell, bli i allmänhet resultaten däraf lika. För en nybörjare åter kan det vara af intresse att veta, hvilka färger behöfvas.
Memorial om förökad Betjening. X anseende till mängden och beskaffenheten af de till StatsUtskotlets handläggning hörande göromål, såsom omfattande håde StatsVerkets och RiksgäldsContoirets Ärender, har, vid förutgångne Riksdagar, detta Utskott haft af nöden och fått begagna sig af en talrikare Betjening än det uti RiksdagsOrdningens 24 §. jemte Secreteraren, bestämda antal Cancellister, — en för hvarje Division. — Vid innevarande Riksmöte synas göromålen för Utskottet icke blifva färre eller inskränktare. Och då tillförene, utom nyssnämnde Tjenstemanna-personal, ITtskottet förordnat sig till vidare biträde äfven en serskild Secreterare för RiksgäldsContoirets ärender, en Kamererare för förefallande Räkenskaps-göromål i afseende på Ståts-regleringens olika delar, 2:ne Notarier och minst 2:ne Cancellister; får Utskottet, som nu antagit 1 Secreterare och vill gå i författning om tillsättandet af förstnämnde 3:ne Cancellister, i afsigt att 2 af dessa skola besörja Protocollsföringen, med stöd af hvad RiksdagsOrdningens ofvan åberopade §. vidare innehåller, till R. H. St:r vördsamt hemställa, om icke det må tillåtas Utskottet, för arbetets behöriga och skyndsamma gång, att ytterligare antaga: En Kamererare, samt till en början 2:ne Cancellister, intill dess behofvet af mera biträde sig visar, då Utskottet om tillstånd till antagande deraf vill bos Rikets Högloft. Ständer anmälan göra. Stockholm den 24 November 1828. På Högloft. Riddcrskapets och På Högvördige PrästcStånAdelns Ledamöters vägnar dets Ledamöters vägnar F. B. v. Schwerin. M. Wallenberg. På Vallört. BorgareStåndcts Ledamöters vägnar J. Noraus. På Hederv. BondeStåndcts Ledamöters vägnar P. Pehrsson. Th. Nystrom. Betänkande, i anledning af den utaf Herr Aug. n).
Derföre skall du säga dem: Hvilken menniska af Israels huse, eller ock en främling, den ibland eder är, som gör ett offer eller bränneoffer, Och bär det icke inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel, att han gör det Herranom, den skall utrotad varda utu hans folk. Och hvilken menniska, vare sig af Israels huse, eller en främling ibland eder, äter något blod; emot honom skall jag sätta mitt anlete, och skall utrota honom midt utu hans folk; Ty kroppsens lif är uti blodet, och jag hafver gifvit eder det till altaret, att edra själar skola dermed försonade varda; förty blodet är försoning för lifvet. Derföre hafver jag sagt Israels barnom: Ingen själ ibland eder skall äta blod, och ingen främling, som ibland eder bor. Och hvilken menniska, vare sig af Israels huse, eller en främling ibland eder, som tager ett djur eller fogel i jagt, det man äter, han skall utgjuta dess blod, och öfvertäcka honom med jord; Ty kroppsens lif är i sinom blod. Och jag hafver sagt Israels barnom: I skolen ingen kropps blod äta; ty kroppsens lif är i sinom blod. Den det äter, han skall utrotad varda. Och hvilken själ som äter ett as, eller det af vilddjur rifvet är, vare sig en inländsk eller utländsk, han skall två sin kläder, och bada sig med vatten, och vara oren intill aftonen, så varder han ren. Om han icke tvår sin kläder, eller sig icke badar, skall han bära sina missgerning. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala med Israels barn, och säg till dem: Jag är Herren edar Gud. I skolen icke göra efter som görs i Egypti land, der I bott hafven; och icke efter som görs i Canaans land, der jag dig införa skall; I skolen icke heller hålla eder vid deras sätt; Utan efter mina rätter skolen I göra, och mina stadgar skolen I hålla, att I vandren derutinnan; ty jag är Herren edar Gud. Derföre skolen I hålla mina stadgar, och mina rätter; ty hvilken menniska dem gör, han skall derigenom lefva; ty jag är Herren.