Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna afgift borde vara 5 a 6 r:dr, hvilket bör rättas; men detta fel ligger uti allmogens eget beslut, som vid sista rotejemkningen, tvertemot rotertscommissionens förslag, uppstegrade denna afgift från det af mig projecterade maximum 6 till 8 r:dr, hvilket härledde sig derifrån att deputerade till större delen bestodo af stamrotar. Vid itsta sqvadron är deremot ej den jemnhet uti fördelningen af rustskyldigheten som vid fältjägare-reg:tet. Project till vinnande af ett bättre förhållande har på K. M:s nåd. befallning varit rusthållarne förelagdt, men enskildta intresset motarbetade K. M:s nåd. afsigt, till förbättring för dem. Rör-.de 2:dra sqvadron åter är den på regitets indelningsverk, och då det är vida fördelaktigare att hålla häst än att hålla karl, vore det en olycka för provinsen, om deri nu eller framdeles skedde någon ändring. Enligt General-befälhafvarnes anmälanden äro Jemtländningarne goda jägare, vana från ungdomen att med sin ofta sjelfgjorda studsare i betydlig mån bidraga lill sin utkomst, och då ligger det i sakens natur att förhållandet bör vara sådant, synnerligast då det eviga krig, hvari han be - Utgift: Vanliga legan 1: 16. Service 5. — JVIötespassevolance 7. — Beklädnads-bidrag 3. — B:co r:dr 16: 16. 6.J2 D e ii 3o September. finnér sig med klimatet och naturen, måste härda dess krafter oell utbilda dess tankeförmåga. Det synes alltså vara en förlust för fäderneslandet att vidkännas minskning i deras antal. Vi vilja nu se, om det ej äfven är det för provinsen, eller de rustningsskyldige, som man ändå velat hjelpa. Härtill måste jag, för att göra mig förstådd, begagna ett negativt bevis.
Men det är gifvet, att derföre måste uppsökas någon absolut eller vetenskaplig princip, så framt hela systemet skall vara vetenskapligt; och denna grund kan icke vara någon annan än, densamma, som finns för mått, mål och vigt-enheterna. Allt detta är matheinatiskt klart. Men, taget på detta godtyckliga sätt, blir det för det andra icke heller så nyttigt, som det kunde vara, om systemet byggdes på vetenskaplig grund. För närvarande hafva de flesta nationer icke allenast sitt egel mål, mått och vigt-system, utan äfven sitt eget mynt-sy-,lem. Det är klart, att det skulle blifva af oberäknelig nytta för den stora handeln, för handeln emellan nationerna, om de olika nationernas mått, mål, vigt och mynt vore detsamma. Men sådant kan det aldrig blifva, så länge nationerna vidhänga sina gamla traditionella mått, mål, vigter och mynt, sorn uppstått antingen genom godtycke elier tillfällighet och bibehållit sig genom en osäker tradition. Men det kan blifva annorlunda. Dessa nu olika Banko-Utskottets. Utlåtande N:o 24. 17 olika mått, mål och vigter kunna blifva enahanda öfver hela jorden om de byggas det ena på det andra och alla på en vetenskaplig grund. Denna vetenskapliga grund erbjuder sig af sig sjelf, då längdmåttet bestämmes uti ett verklsmått, hvilket är lika för alla länder. Det var på en sådan grund, som den Fransyska lagstiftande församlingen, under dess vackraste tid, innan den färgat sig med blod, och under enthusiasmen för allt stort, genom dekretet af den 36 Mars 1791, beslöt alt ett nytt system för mått, mål och vigt skulle införas, men icke på grund af fransyska traditionella och således tillfälliga enheter, utan på en viss del, nemligen 1/10,000,000 af jordquadranten såsom längdmåtts enhet, hvarpå de öfriga skulle byggas. Under alla de vexlingar och omstörtningar, sorn sedermera skedde i Frankrike, under det grymma konventet, det slappa direktorium, det lysande konsulatet och kejsaredömet, vidhölls denna idé, såsom en tanke värdig en sådan nation, och utfördes genom den Delambreska gradmätningen med den aldra största möjliga noggranhet.
Hr Rosenblad: För den, sorn afhört ingressen af Gr. Frölichs anförande, då lian gjorde sitt förslag, och som äfven hört ett yttrande af en annan värd ledamot, hvilket innehöll, att Ständernas beskattningsrätt vore orsaken, hvarföre redactionsförändringen vore nödig, var den anmärkning, jag gjort, alldeles icke öfverflödig, och jag förblifver vid denna tanke. För min del anser jag det vara obestridligt, att i kraft af redan antagen lag är ett sådant stadgande redan existerande, och det är blott en kungörelse, som kan vara behöflig för att lemna folket kännedom derom. Men skulle man anse lagen ofullständig i detta fall, borde en helt annan form för vinnandet af förklaringen väljas. Vidare vill jag endast, hvad egentliga föremålet för Gr. Frölichs förslag beträffar, till Hr Gr. sjelf framställa den fråga, huruvida han genom antagande af den af honom föreslagna redaction icke anser något prejudicat vara gifvet i afseende på R. St:s ensamt afgörånde-rätt i fråga om ordinarie skatterna, och i fall Ilr Gr. öppet förklarar, att han icke så anser saken, skall jag gerna afstå från mitt yrkande. Att nu ingå i någon undersökning om lämpligheten af de ordalag, som i öfrigt uti denna vidlyftiga redaction blifvit föreslagna, dertill äger jag ej förmåga, och jag kan derföre i dessa delar hvarken afeller tillstyrka densamma. Frih. Roye, Fredr.: Ehuru jag icke direct har något emot den af Gr. Frölich föreslagna redactionen, har jag indirect emot densamma, att den är för vidlyftig och just genom sin vidlyftighet icke bestämdt säger, hvad jag tror, att Ilr Gr. dermed velat säga. Jag tror, att man skulle komma till samma punkt, om efter orden: ”alla skatter och onera” i Utsk:s förslag tillädes: ”af hvad natur och under hvilket namn som helst.” Med detta tillägg har man uttryckt, hvad som åsyftas, och med nästan samma korthet sorn Utsk. Jag hemställer dock till R. o. Ad., huruvida jag misstagit mig. 36 Den 23 Juli f. m. Gr. Frölich:
Friherre Larl Sparre för skulder, som StatsMerkel efter Köpe-ashandling med Sterbhusets Crebikorcr den 4 Zuuii 1792 älades arc betala; Och Frescati som bestar af Ulriksdals Storäng, samt en afskild del frän Kongl. Djurgården och war borrtarrcnderadt pä 12a är, hemföll Kongl. Maj t och Kronan är 1794. Desta bagge Lägenheter hafwa nyttjats och brukats under Haga. Redan är 1797 ansägs af den dä tillförordnade Srats-Beredningen, akt alla de Lagenheter, som icke inöegrepos i plantage»anläggningarne och promenadcrne tvid ve Kongl. Lust - Slotten elier med dem ägde err oskiljaktig: sammanhang, borde till de inästbjudande pä wiste är i sänder borrtarrenderas; Och om sadane willor derwid föreskreswos, som icke hindrade en Arrendator, akt pryda och upodla Len plats han inropat, sa more anledning till förmoda, alt mycken inkomst till understöd för StqrsCastorne skulle erhällas, j ställe utt, dä Lgorne häfdades för Kongl. Maj.t och Kronans rakning, samt Tjenstefolk, Ladugårds - Byggnader, Dragare och Redskap skola underhällas och bättras, förlusten were synbar. Stats-Beredningen ansag detta förslag, hivad Frescati angeck icke kunna förändra Högstsalig - 1242 Den 22 November. lig Konungens Mili nied Haga anläggningar, emer dan F-escati först 2:ne ar efter Konungens död ärerkommit under Kronan, och da blifwic underlagdt Haga. Stats-li.ffoltet kan för Dest del ej annat än gilla hwad Snus B redningcn salunda anfört, såsom pä goda skäl grnndadk.
Län hemställt, om icke det vite af En Riksdaler Banco, hvartill, under åberopande af Häradsskrifvarelnstructionen, Allmogen fälles, då något utlyst Uppbördsmöte försummas, kunde förklaras icke^äga 78 Den 5 Maj. rum,' eller åtmindstone samma vite må lindras vid de tillfällen, .då afgiften icke stiger lill dubbelt belopp emot böterna, hvaröfver Utskottet, med åberopande af gorde $. RegeringsFormen, att Embetsmäns beslut m. m. icke kunde komma under Utskotts pröfning, förklarat sig icke vara tillständigt att någon åtgärd vidtaga eller utlåtande meddela, då motion är väckt om upphäfvande och ändring i ett redan stadgadt förbud , hvari sökanderne, till vinnande af rättelse, haft att anmäla sig å ort och ställe som vederbort. I detta Höglofl. Utskottets yttrande kan jag för min del ej instämma. Om fråga varit om besvär eller anmärkning öfver embetsmanna-åtgärd, så hade otvifvelaktig! förenämnda yttrande varit på sitt rätta ställe; men då frågan endast innefat. tar en åsyftad ändring i nu gällande stadganden, är förhållandet annorlunda. Annat ar att åtala Embetsmännens beslut, annat att begära en förändring i författningar, som dertill föranledt; och skulle Utskottet anses hafva ägt att i sistnämnde omständighet vägra frågans upptagande och bedömande, så blefvo Utskottets åtgärder ganska inskränkte, och Lagstiftarens afsigt med Utskottets tillvarelse skulle alldeles förfelas, hvars första åliggande är att upptaga alla hos Riksens Ständer uppkomna frågor om förändring , förklaring och Upphäfvande af lagar och författningar, som, genom 34 Riksdagsordningen, blifvit till Oeconomieoch Besvärs-Utskottets handläggning öfvert Den 5 Maj. <79 lemnade. Jag tillstyrker fördenskull, att detta Betänkande måtte återremitteras, med yrkande, det Höglofl.
BARON. Lofvar du inte bli ond, ska jag säga dig det! SEGERSTEDT. Det lofvar jag. BARON. Jo, du ska dra åt helvete, ju för dess hällre! SEGERSTEDT. (ler) Det har jag tänkt på från första stund jag kom hit, men det ser så fegt ut ... BARON. Bättre fly än illa fäkta. SEGERSTEDT. Och du tror inte det blir bättre efter gårdagen ..? BARON. Tvärtom, det blir värre. SEGERSTEDT. (brusar upp) Men det är nedrigt af generalen! BARON. Hm – ja! Han är inte mera än människa häller. Och du får en svår dust med honom ännu i dag, det kan jag bereda dig på. Beväpna dig med jämnmod ända upp till tänderna! SEGERSTEDT. Då bryter det lös för mig också. Jag kan inte hålla mig. BARON. Jo, det måste du. Eljes blir det skandal. I ditt ställe packade jag in redan i dag. Nu har du räddat ditt anseende någorlunda och kan göra en ganska glansfull och sympatisk sortie. I morgon blir den förödmjukande för dig. Jag känner gubben farbror. Men om du packar in blir alt bra. Han får ro, du får ro, och vi får ro, vi andra här på Sätra. SEGERSTEDT. (halft ond) Hvad tusan rör mitt görande och låtande dig så nära? BARON. Jo, du förstör allas vår glädje, din mors och din egen, och du ska lyda mig i tid ..! SEGERSTEDT. (tankfull) Kanske har du rätt ändå, – men fräck är du! BARON. Det är jag alltid! ELISE. (sticker in sitt hufvud) Är herrarna redan uppe? God morgon Fredrik, god morgon doktor Segerstedt –! BARON. (ligger kvar) Kom hit och kyss mig, Elise! ELISE. Det får du vänta på! BARON. Så väntar jag då litet. ELISE. Se, en sådan pascha! Fredrik är född på orätt sida om Balkan, det har jag alltid sagt. BARON. Tyvärr! Hör eunuck därborta! Bringa mig min nargileh! SEGERSTEDT.
Äfvenledes bifölls att Herr Stenhoffs den på bordet lagda Memorial, rörande samma ämne, skulle få till ConstitutionsUtskottet öfverlemna». 2 :q Rikedags - Ordningen. Beslutet rörande de uti denna §. föreslagna förändringar skulle blifva hvilande tills BorgareSiåndets beslut häröfver hade hunnit inhämtas. i?;de § n. Vid 1S09 och igro års Riksdag föreslogs, i stället för orden: 'straffes, med tillämpning af 5:te Cap. 4 $. StrafTBalken, Kroppsplikten svarande emot 35 till 60 Daler* Den 12 juni. §27 bötör, efter omständigheterna’7: stroffes nied fängelse vid vatten och bröd efter oriiständigheternäs — Afslögs. t9'de§:n. Häruti föreslogs 1809 och 1S10 följande tillägg: i tredje momentet, efter orden: ”af honom”, med den skyndsamhet rom ofi> an för (skrifven är; och efter orden: ”infordrade förklaringar” med den ejter dessas inltåndU gande &c. ___ Antogs. 21.sta §:n. Öfver denna §. skulle Böf* gareStåndets beslut afVaktas. J 2^:dje §:n. Öfver denna §. skulle de öffiga Riksståndens beslut afvaktas. 34:de §:n. Häruti föreslogs igc9 Och 181 ° ett så lydande tillägg: Di l/a Riksens Ständer, hellna än att tillsätta flere Utskott, remittera sådana mål, sam till visst Utskott icke höra$ antingen till Besvärs• och OecoiiomieUtskottet, eller till något a) de öfriga font tillsatta Utskott, varå, samma Utskott piigtigt att med dess iitlåtan e , i enlighet med erhullen remiss, inkomma ^ och bestäm me sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagdi, itnen icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett mål, i enlighet nu 4 Riksens Ständers tillhöriga beslutande ratti, bör afl göras.
I samma komplex har också Hufvudrestauranten inrymts. Strax invid på samma sida ligger Stockholmspaviljongen, som genast tilltalar oss genom sitt eleganta och förnäma yttre, och medan vi hålla oss på denna led, få vi icke glömma den bakom alla dessa vackra byggnader därute i själfva Brunnsviken liggande underbara Sagogrottan med alla dess öfverraskande bländverk. Gifva vi oss så öfver till högra sidan, reser sig där i allt sitt majestät det Nordiska museet, hvilket i sig innehåller hufvudsakligen hvad som specielt intresserar kvinnovärlden, nämligen hemoch konstslöjd, afdelningar för undervisning, sjukvård m. m. Vi vilja också påminna om, att här inne är Iduns lilla nätta och inbjudande salong belägen. Midt i fonden af den stora öppna planen ligger den väldiga Industrihallen med sin djärft byggda kupol, flankerad af fyra smäckra minareter, i hvars inre hissar föra de skådelystna upp till bryggorna, hvarifrån man får skåda ett naturpanorama, hvartill maken torde få letas efter i något annat land. Efter vår himmelsfärd begifva vi oss genom den stora hallen, där alster af svensk, norsk, dansk, finsk och rysk industri blända ögat i tusen former, och begifva oss öfver viadukten till den södra delen af utställningsområdet, det vill säga det som ligger på andra sidan om Djurgårdsvägen och begränsas af Saltsjöns svala vågor. Här hafva vi till höger först att märka Arménsoch flottans utställningslokaler med deras väldiga och skräckinjagande artilleripjäser samt deras många föremål, tillhörande historiskt bekanta krigsfartyg. Snedt emot till vänster ligger Centralrestauranten, hvilken ljus och 1897 luftig inbjuder till forfriskningar. Förbi Finspongs och Stora Kopparbergs Bergslagspaviljonger, belägna till höger efter saltsjöstranden, styra vi nu in i den, åtminstone för svenska ögon kolossala Maskinhallen, där tusen bevis på människosnille och uppfinningsförmåga, på djärfhet och arbetskraft fängsla vårt intresse. Härifrån, från bullret och maskinernas vilda rassel, gå vi in i den sköna konstens tempel, den hvitskimrande, med grekiska drag smyckade Konsthallen, hvilken så att säga afslutar utställningsområdet åt denna sida.
Om, utan våda för Banken, hvilken, såsom säljare, är i ansvar för Köpe■ skillings-öfverskottet, tills det hos Konungens Befallningshafvande blifvit deponeradt, för att efter dess pröfning blifva vederbörande tillstäldt, den särskilde rättighet må kunna tillerkännas förre egaren af en å BancoAuction försåld fastighet, då lian densamma sjelf utropat; att vid Auctions-liqviden använda sine egande-rättsliandlingar, sålunda nemligen, att de företes hos Kongl. Maj;t Befallningshafvande, att liqvidations-rättigheten pröfva; på sätt sorn i 1789 års ofvanåberopade Författning är medgifvet deri Köpare, sorn förut varit innehafvare af inteckningar i fastigheten; hvarigenom sålunda en bestämd Lag i desse hänseenden kan blifva stadgad och Banken för framtiden undvika att öfyei-' Lit^Utikettets Bethiknndcn. sådane frågor invecklas i äfventyrlige rättegångar. Detta Memorial, som af samtlige Resp. RiksStånden blifvit till Lagutskottet remitteradt, har Utskottet i öfvervägande tagit; hvarvid Utskottet inhemtat huruledes genom Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1789 vordet stadgadt och förordnad t, att, sedan en köpare på Bankens Auction, inom den i förre Författningar föreskrifne tid, till Banken contant inbetalt allt hvad af Bankens fordran icke får såsom lån qvarstå, Köparen då i den händelse, att han före Auctionen sjelf eger intecknad fordran uti den af honom inropade fasta Egendomen, må uti Köpeskillingens erläggande njuta minskning för så stor del, hvartill han med laga kraft vunnet Utslag af Konungens Befallningshafvande i det Län der egendomen är belägen , kan inom. sjuttiondefemte dagen efter Auctions-ipropet visa sig vara berättigad.
Collegium bör ega generel tillsyn och vård om alla offenteliga fattigförsörjningsoch barnhus, samt fromma stiftelser i allmänhet, och de derom i Coliegium förekommande ärender, utan särskildt chefskap bland ledamöterne, gemensamt behandlas; hvaremot den speciela uppsigten bör till orts myndigheter öfverlämnäs; i sammanhang hvarmed, samt på det enhet och likstämmighet må vinnas i styrelsen af så.väl Hospitaler, som Lazarettet i en och samma ort, Utskottet trott sig böra tillstyrka, att de deröfver för när - 150 varande inom hvarje Län skilde Directionerne må förenas, samt att, då tillsynen öfver detta slags inrättningar i Länet synes fordra ständigt biträde af en ecclesiastik ämbetsman, Biskopen, eller den af PresteStåndet, hvil. ken i Biskopens stal le kunde förordnas, niå, likasom Landshöfdingen, alltid vara ledamot uti berörde Direction. I följd af hvad Utskottet, rörande detta Collega befattning nu föreslagit, skulle alla de frågor om förvaltning af till milda stiftelser anslagen ^ egendom, hvilka förut till Seraphimer-Ordens-Gillet ingått, till detta Collegium öfverlemnas, och nämnde Gille, genom hvars tiilvaro både vården om hälsotillståndet och de fromma stiitelserne nu är styckad, sålunda upphöra. *) Committerade hafva, sid. 151, föreslagit, att Kongl. Bibliotheket och Kongl. Museum böra stå under Ecclesiastik-Förvaltnings-chefens omedelbara inseende, äfvensom att RilcsHistoriografs-ämhetet må bibehållas: och har Utskottet härvid icke funnit något vidare att anmärka, än att antalet af den betjening, som vid Kongl.
Jag anser icke Kongl. Maj:t och Riesens Stander genom RegeringsFormens ordalydelse i 86 §. wara i någon män hindrade, att i den TryckfrihetsLag som under loppet af denna Riksdag stulle stadgas, widtaga hwad mätt och steg, som kan besinnas nyt igt eller pröfwas nödigt, för att bewara allmänt lugn och icke innebär nägot hinder för allmän upplysning Just i desta bäda silia uttrycken af nämnde Z. äror jag Grunddragen, sjelfum cgenteliga förestriften till den blifwande TrycksrihetsLagen innefattade. Den 5 Februari». 69 Jag tillstyrker icke bibehållande af Theologiska Censuren pä den fot densamma i wart Land hittills warit förestrifwen, det wiss saga a t alla Skrifter af sädant innehall a t de kunna anses höra till de Theologiffe Metlenstapernes omfång, eller derunder dragas, skulle söre tryckningen eller ukgifwandet undergå pröfning och censur. Jag bygger detta afstyrkandc pä mänga i min tanka goda skäl. Wär rena Evangeliska Lära behöfwer icke någon sadan skyddsmur. Den skall nödvändigt winna wid en fri och öppen pröfning. Mörker och twäng i Religionsmäl alstra widsteppelse och strymteri eller det som är laugt wärre, ljumhet, köld och föragk för sselfwa läran, duglöshet, okunnighet och lättja hos Lärarne. Hela Historien wiltnar, att den Theologiska censuren aldrig kunnat förekomma, mindre afböja eller q pasma lättstnnighetens och gäckerieks anfall, men endast bidragit att insöfva dem, hwars heligaste pligt det warit att med ljus och kunskaper förswara den lära, de ätagit sig att till Samhällens trefnad, lill enskildka mennistors förbättring, tröst och sällhet tolka och förkunna.
Strafflagens 18 kap, 13 §, hvilket hade varit det enda rimliga och hvarvid utgången sannolikt hade blifvit en helt annan, än den nu blef. Nej, sedan boken länge varit i bokhandeln och nyfikenhetsintresset börjat svalna, då åtalades och konfiskerades den för religionsbrott enligt Strafflagens 7:de kap., 1 §, emedan vederbörande efter en tids funderande trodde sig finna, att ett par rader i boken innehöll en enligt denna paragraf brottslig hädelse. Måhända synes det en och annan vara ogrannlaga, att jag åter bringar denna sak på tal. Jag är icke af samma mening, ty detta grofva misstag har varit allt för ödesdigert för oss, för vårt samhälle, för att vi skulle kunna glömma det. Genom det misstaget uppslogos för smutslitteraturen dörrarne på vid gafvel; åklagaremagten tilltäppte munnen på sig sjelf. Detta åtal var icke blott ett bevis på total oförmåga att uppfatta situationen, ett bevis på bristande »blick», utan också ett bevis på den osanning och skefhet, som ofta utmärker allmänna förhållanden och allmänna åtgärder. Om en enskild menniska gör sig till religionens varma försvarare, korsar sig vid hvarje religiös hädelse och, så långt hennes magt sträcker sig, strängt bestraffar hvarje religionsbrott, men deremot icke frågar efter öfverträdelser af sedelagens mest enkla och klara bud, så kallas och anses en sådan religiös ifrare med rätta för en skrymtare. Vill ett hus, en familj med all gewalt påtrycka sig en religiös prägel, under det att det icke tas så noga med moral och sedlighet, så är detta ju ett föraktligt bigotteri. Sak samma med samhället i stort, med staten. Det är icke värdt, att staten åtalar för hädelse mot religionen, under det att den samtidigt negligerar grofva kränkningar af sedlighetsbudet och sedlighetskänslan; att staten nitälskar för Gud, när den icke nitälskar för sedligheten. Detta är ingenting annat än ett slags skrymtaktigt bigotteri, som hämnar sig sjelf. Har man icke hunnit så långt, att man står på den allmänna moralens lägre ståndpunkt, är det sannerligen ej värdt att gifva sig sken af att stå på religionens högre ståndpunkt.
En tillverknings förbättringar, hvilka först läras af erfarenheten, äro ej derigenom hindrade och uteslutnej ty hvarje annan, som bevisligt förändrar arbets-metho; Den 11 Maj e. ml 341 den, så att andra Resultater deraf upstå, får för samma ämne ett lika beskaPfadt patentj och det skall ej vara ovanligt, att den -sorn önskar att för allmänna omdömet liksom framställa en måttstock för sin konstflit och skicklighet, innehar flera, ja ända till 6 å 7 dylika patents. Franska Lagarne för upfinningar skola äga ett företräde i deras mera bestämdhet och större säkerhet för upfinnaren, att njuta frukten af sitt snilles mödor, likväl utan att det sker på bekostnad af andra Medbor-' gares verksamhet och täflan i konstflit. —- Då desse Lagar äfven göra skillnad emellan den förmån, som bör tillfalla upfinnaren, och fördelen, som tillkommer den, hvilken > gör ett ämne bekant, tyckas de, i anseende till deras användbarhet hos oss , hafva en nära rätt till vår uppmärksamhet. Då jag vid 1809 års Riksdag vågade väcka Motion om en förändrad rigtning för Exclusiva Privilegiers utdelande , hade jag den tillfredsställelsen att se den understödd af flera värda Ledamöter inom detta Riksstånd, äfvensom den, att finna densamma af Besvärsoch Oeconomie-Utskottet gillad och tillstyrkt^ ehuru jag, sedan Utskottets Betänkande i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum blef bifallet, om denna sakens vidare utgång saknar upplysning. Med det nya stöd jag för mina här 343 Den 11 Maj e. m'. vördsamt framställda yttranden nu hämtar ur de värda Ledamöters af Höglofl.
Då vid sådant förhållande, i afseende å de förut tillålne slagen af denna artikel, Ridderskapet och Adeln mäste, lika med Preste-Slåndet, anses hafva godkänt Utskottets i Utlåtandet N:o 3o aflålne förslag och BondeStåndets åtgärd att äfven för de tillförne lofgifne sorlerne stadga införsels-förhud icke, på salt nyss blifvit nämndt, kari till någon påföljd föranleda, qvarstår såsom skiljaktig mening endast Borgare-Ståndets beslut, rörande de tullafgifler, som å dessa slag böra bestämmas; i fölid hvaraf > proposilionerne i Memorialet N:o 41 * under Atris 28, 29 och 3o, komma alt förändras till en enda så lydande votering: 3so. Den, som godkänner Utskottets i Utlåtandet N:o 3o afgifne förslag till förtullningssätt och a/gifter å lill införsel lofgifne slag af Bränvin och Spritj nemligen: Af Säd, Potatoes eller andra jord 1 rugter: Tull värde Genevre, Holländsk: qvant, för Inf.-tull* Utf,-tull* tullberäkn. 3 „ , af till och med 12 graders styrka . 1 k:a , 32. , 3 , , deröfver k:a 1: „ Af Flugt: Bill. tiil H. St. Bepillnings-Utslottets Utlåtande, N:o 43. 1 k:a (: 99 9 9 J voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Boigare-Ståndets i samma delar derifrån skiljagtiga beslut, nemligen Bränvin och Sprit: Af Säd, Potatoés eller andra jordfrugter: Tullvärde. Genevre, Holländsk: qv. för Inf.-tull.