Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andre värde Ledamöter hafva yttrat sig angående den lägre Embetsmannens ställning till den högre; hvad vidare i detta afseende vore att anföra må nu falla, och mig endast lemnäs, att upptaga och Besvara hvad emot sanna och rätta förhållandet i saken blifvit anfördt. Som man ropar i skogen får man svar, har Herr Grefve Posse yttrat; men han har ansett sig ändock icke hafva så svarat, sorn han bordt. Jag skall, utan att vilja tillämpa ordspråket på mitt svar, söka att fria mig från en lika förebråelse. Jag har i fråga om anslaget lill Hennes Kongl. Höghet vågat yttra •— och delta det enda: att med liflig önskan att uppfylla ett behof, följer alltid den att veta hvaruti det består. Med upprigtig! nit hos den skattdragande, att uppfylla hvad som för det Kongl. Huset erfordras, skulle det då icke vara honom tillåtet att tillkännagifva saknad af en upplysning, långt mindre derom göra en fråga? Häldre än alt med granna phraser bortblanda ett ämne, bör man, ehvad talan man förer, söka utreda det, men jag frågar hvad innefattas nu för upplysande i yttranderne? Att behofvet ej är en dikt, att det ej är nytt, hvilket det likväl är i så måtto, som det I Ben 17 December e. m. först under sednare Sien uppstått; häldre, säger jag-, hade Herr Grefve Posse bordt säga hvaruti det beslår, eller ock rent ut den illa dolda meningen: tig och betala. Från Regeringens sida har icke en så despotisk vilja blifvit tillkännagifven. Det är väl sannt, att uti den Kongl. Propositionen icke uppgifves hvaruti ifrågavarande lilla hellof består; men det är enligt 27 §. Riksdagsordningen Konungens höga rätt, att, med förbigående af Ständerne, vända sig till StatsUtskottet med sin Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. När nu Kongl. Maj:t aflemnat den direcle till Ständerne, hvarföre då denna dofva tystnad öfver de framställda ämnena?
Jag går nu till motiverna. Hafvande den föreställning lefvande För min själ, att de tider icke kunna vara långt aflägsna, då vi skola lemna detta Hus endast såsom ett minne af hvad sorn varit, ansåg jag oss icke höra lemna åt eflerveriden såsom ett minnesmärke af förra tiders oro och såsom ett vedermäle c.f en ända till vår tid sträckt oförsonlighet, det, att, då Ståndet sökt bevara minnet af sina Lnndtmai skalkar genom -'.t låta é Riddarhuset skänka en plats åt deras porträtter, alt då, säger jag, ibland alla skulle saknas blott ett. Icke hednäs de af väggen, på hvilken deras porträtter hänga ; deras dygder som deras fel följa dem efter, och endast de förra hedra dem der som annorstädes. Hvad har då denne så svårt begått? — ■ flan underskref 1789 mot sitt Stånds vilja föreningsoch säterhetsaclen. Det må hafva varit ett brott, ett stort politi.kt fel; de som ahsågo sig förnärmade sökte hämnas derför; de hade rätt dertill. JVu äro både den förorättande och de förorättade, jag vill tro, icke mer; deras handlingar hafva blifvit historiens alf; dessas följder hafva upphört; hvad 26 H. 9 Den 7 Juni. som for den tiden kunde hafva varit ett brott, värdi att straffas, mätte, då deraf ej återstår annat än minnet, ett halft sekel kunna hafva försonat. Hvad 1789 års R. o. Ad. i häftigheten af sin förtrytelse, eldadt af sin rättvisa harm, ansåg sig böra hämnas, malte vi, mätte väl 1841 års R. o. Ad. med historiens köld kunna glömma. Jag vill öppet bekänna, att om det af mig nu väckta förslaget hade blifvit vackt af någon af den motsatta sidan, skulle jag hafva ansett det såsom skulle man trott sig hafva kunnat åstadkomma en opinionsyttring och satt mig deremot; nu anser jag det endast kunna betraktas såsom en handling af den försonlighet och benägenhet att glömma, sorn ti len gifver och alla politiska partier äro skyldiga hvarandra, då handlingen endast tillhör historien.
Ehuru min innerliga öfvertygelse är, att en klok och förståndig styrelse är för oss mer säkert tryg* gande, än alla försvarsanstalter, så känner jag likväl tidens omvexlingar tillräckligt, för att veta, att autokraters thron, undertidens lopp, kan bestigas af en inkräktningslysten tyrann, som utan annan beräkning, än förtroendet till sin styrka, och utan annan driffjäder, än en blott passionerad vilja, skulle, af hat till friheten och af fruktan för dess grannskap , kunna anfalla detta Den i December. i33 land — Jag är således långt ifrån den tankan, att försvaret, i beräkning på närvarande förhållanden, må åsidosättas; men jag tror, att antagandet af ett system för försvaret är nödvändigt; och jag döljer ingalunda, att jag åtminstone icke upptäckt någon ännu stadgad plan för denna, i anseende till sina verkningar betydande, gren af statsbestyret. — Man har under en lång tid erfarit, hvilken tankevexling sorn egt ruin, rörande sjöförsvaret, och om det borde fotas på linieeller skärgårdsflotta; och man eger ingen anledning till annan slutsats, än att det godkända systemet stadgat sig för sjöförsvaret uti hela dess vidd. StorAmirals Embetets utgrening, till omsorgen för våra isbeläckta insjöar, visar åsigten af ett sjöförsvar i den vidsträcktaste bemärkelse; och antingen är allt, hvad jag häremot anfört, olägligt, eller är det synbart antagna systemet icke beräknadt på landets förmåga, i afseende på de erforderliga bidragen af både penningar och folk. Dessa omständigheter äro säkerligen värdiga ämnen för den medborgerliga omtankans noggranna undersökning, lill stadga för en öfvertygelse, hvars vacklande tillstånd är af det mest menliga inflytande på statshushållningen i allmänhet. — Sveriges gräns emot Ryssland har en högst ofördelaktig sida uti hufvudstadens i34 Den i December. läge på den gränspunkt, som närmast förenar grannens land med vårt.—Besittningen af Åland sätter grannen i tillfälle att beständigt oroa, genom den minsta rörelse på denna punkt; och, oaktadt detta genom Finnlands frånträdande förändrade förhållande, har man ej förmärkt några vidtagna åtgärder lill det ondas afhjelpande i hvad möjligt är.
För det 4:de har Utsk. antydt, alt då de i Hamburg och Stralsund anställde post-koramissarier icke synas vara för postförbindelsen med utländska orter oundgängligen nödvändige, de ät desse tjenstemän utgående löneförmåner fra?ndeles torde kunna besparas. Sannt är att, i följd af de förändringar i så väl brefexpeditionssältet som liqvidalionen, det Svenska och de fremmande postverken emellan, som genom sednast afslutade post-konventioner blifvit införde, desse tjenstemän, som förut voro oundgängligt nödvändige, numera kunna utan men för postverket indragas, hvarom äfven und. framställning till K. M. i sinom tid kommer att afgifvas, men kan som Utsk. sjelf ganska riktigt anför, någon besparing endast framdeles deraf uppkomma, och kan detta förhållande således ej heller nu gälla såsom skäl för bifall till det afstyrkande Utsk. gifvit på K. M:s nåd. propos. Om också K. M. ej af politiska skäl skulle anse Sig förhindrad, att till en blifvande framställning i detta syfte gifva nåd. bifall, så lära dock de nuvar. innehafvarne af nämnde platser ej kunna frånkännas personella ersättningar för de aflöningsförmåner de nu innehafva, och kan således någon egentlig minskning i postverkets utgifter genom en sådan indragning ej på längre tid emotses. Slutligen har Utsk. förmenat, att en tillökning i postverkets Den 29 Mars. 3S3 årliga inkomster sannolikt skulle kunna beredas genom vidtagande af skärpta kontroller emot missbruk af fribrefs-rättighetens utöfning. Dessa kontroller äro tid efter annan skärpta, och äger derföre ofta nog åtal rum mot dylika förbrytelser, äfven af den mest obetydliga beskaffenhet, som t. ex. att emellan bladen afen lill försändning under fribrefsrält tillåten brochure eller skrifvelse den minsta papperslapp inlägges, försedd med någon anteckning af enskild natur, hvarpå ovilkorligt bötesbeslämmelserna tillämpas.
Särdeles effektfullt var folkskolebarnens tåg — flere tusen ungdomar under flygande fanor, för hvilka de stora fosterländska minnenas innebörd tolka des däruppe, i denna tjusande omgifning af äktsvensk natur och denna ram af äktsvenskt lif. Och högstämda, fosterländska sånger ljödo, och unga och gamla hjärtan slogo i kapp. Heder åt den nitiske skaparen af den vackra kult, som Skansen så lysande företräder, och åt alla som stöda den! Nu vill j a g härmed locka I d u n s alla blomsterälskande läsarinnor att göra efter det vackra försöket; kanske låta de Bin tidning med nå- gra rader veta, h u r u det slår ut, och om de göra några lärorika erfarenheter. * Förr och nu. • Just nu mig uti minnet rann en liten episod ifrån min bröllopsresa. » Min vackra älskling, » sa ' min man, » gå ifrån fönstret, du, ej kan förstå, hur svartsjukan mig gnager, du allt, hvad mankön är, hit i kupén ju drager! » Sju dr därefter just samma väg min ' äkta hälft ' ' gå, ställ dig att så lämnar man U p reste vi — » Hör du Julie, » då hördes brumma, i fönstret se, oss nog i fre '. » I d a g a r n e tre » har under den förflutna veckan pågått » Skansens » vårfest, i likhet med i fjol anordnad till förmån för det populära friluftsmuseet under medverkan af en mängd af vår societets alltid offervilliga damer. Arrangementen voro de mest lyckade, men väder och vind voro ej synnerligen nådiga, hvilket tyvärr inverkade h ä m m a n d e på det hela. Emellertid var det ansenliga skaror, som under lördagen, söndagen och måndagen i bästa feststämning böljade om mellan de vackra anläggningarna där uppe på höjden och af hjärtans lust deltogo i det brokiga marknadslifvet samt åsågo de ståtliga bröllopstågen och de pittoreska folkdanserna och lekarne. Bellmans eget ryktbara «Gröna lund » lockade med gustavianskt iif, där sirliga små värdshusflickor i pudrade peruker serSkola lärarinnor ej få gifta sig?
Denna discussion behöfver måhända mindre än någon annan afhöras af den, som under discussionens lopp vill yttra sig, emedan vi nästan alla dagar debatterat om statsskuldsystemet och fått höra hvilken förträfflig nytta det skall tillskynda landet. Jag tillhör den motsatta meningen och önskar, att R. St. vid denna riksdag måtte åtskiljas i medvetandet att hafva lemnat Sverige ograveradt. Bemödandet att införa Sverige pä statsskuldsystemets hana har vid flera riksdagar och äfven vid den sista varit verksamt, och jag är glad, att de åtgärder, som vid sista riksdagen vidtogos och måhända till en del dicterades af den minoritet, som ej knnde motsätta sig principen, hafva haft till följd, att lån ej kunnat upptagas. Man har sagt, att statsskuldsystemet är ett godt och att det således borde vidtagas, om det också funnes någon annan utväg alt utan landets förtryckande i beskattningsväg anskaffa de medel, som kunna erfordras. Denna princip är både moraliskt och lagligen oriktig. Om de föregående ge - Den 6 Augusti f. m. nerationerna hade tänkt på samma sätt, skulle vi sannolikt nu tryckas under en ganska stor skattebörda. Yi skulle icke allenast vara nedtryckta af de växande dagliga behofven, utan jemväl, i följd af statsskuldsystemet, hafva en stor skattebörda, den vi borde öka för våra efterkommande i följd af en värd ledamots yttrade åsigt, att man på efterkommande bör öfverflytta den börda, som för samtiden är för tung att bära. Lyckligtvis hafva de föregående generationerna tänkt något klokare än så. Man bar sagt, alt systemet vore godt, om det med måtta begagnades. Jag tror, att om vi en gång inkommit på den banan och med hänsigt till det sätt, hvarpå våra utgifter för närvarande bestridas, det icke vore möjligt att med måtta kunna framgå på statsskuldsbanan, utan vägen en gång blifvit öppnad, skulle vi från den sidan få många olägenheter och olyckor för landet. Det är en besynnerlig sats, att man ej skall kunna få credit, om man ej är dugtigt skuldsatt.
Sedan förra Riksdagen har Banken mottagit capilal-afbetalningar af StatsContoret, Riksgålds-Conloret och de s. k. silfver-lånen 690,498: 34,— Dess råntevinster (hvarigenom Grund-fonden nu blifvit okad lill 8,511,216: 4i. 5.) hafva utgjort till 1839 årsslut 3,3i 1,216: 4i. 5. Af desse indragne medel hafva blifvit afsalte till Handels-Discon ten 2,7 10,000, men deraf hafva icke kunnat utlånas mera ån 2,410,720: 1 5. 4. Af de till Skånska Hypotheks-Föreningen afsalte 100,000 R;dr, hafva obetydliga summor tidtals ulgått, och vid årets slut återstod intet. Bruksegares Hypollieks-Cassa erhöll likaledes ett crediliv på 5oo,ooo R:dr, hvaraf vid årets slut utestod 16,000: Af de till publika pappers-belåuingens förstärkning afsalte 200,000, har icke någonting kunnat användas, och Banken har således varit nödsakad att, af vinstmedlen lemna oförråutade 1,576,995: 12. r. Summa 4,002,616: 27. 5. Det år denna vinst-medlens indragning, i bredd med silf'er-utvexling och depositionerneS ökning, som förorsakat, att Bankens utelöpande sedelstock blifvit Sedan förra Riksdagen minskad med circa 3,000,000 R:dr. Under nästföljande 3 år indrager Banken ytterligare capital-afbetal ningar 6^0,000: samt råntevinst ofver 3,000,000: Summa 5,84o,ooo: hvilka, i min tanke icke kunna förmonligen användas i nya lånevägar, och således skulle undandragas circulationen , till skada för allmänna rörelsen.
A c k, hvarför är ej m a m m a lika kry o c h rask s o m du, tant; I ären ju lika gamla? » » Gud allena vet svaret på din fråga, min vän; din m o r har alltid helst velat sitta inne vid sitt handarbete, läsa o c h grubbla i religiösa spörsmål samt sörja öfver eländet i .världen. Det var minsann ej så lätt för mig att kunna draga henne m e d ut i naturens sköte. » » Tror du, att o m hon mer vistats ute, deltagit i arbeten under bar himmel, intresserat sig t. e x. för växter o c h sådant, hon då varit friskare? » » Jag vet ej — det är ju möjligt » — svarar den gamla tankfull; » men sitt ner en stund, smaka på mina äpplen o c h päron — du ser så frisk o c h stark ut; skulle ej du vilja ägns tid öeh krafter åt att lära dig trädgårdsskötsel. Jag tror, att kärleken I il I och arbetet med växterna gör oss mer nytta än hvad man hittills kommit att tänka på; ihärdighet och försakelse fordras nog, men lönen för mödan blir större än af hvad annat arbete vi än taga oss till med, H v a d säger du om mitt förslag? » » Jag säger j o därtill af hela mitt hjärta: du har smittat mig, du kära, gamla tant, med din » dumma » v u r m för växter; i vinter går jag o c h ser på, hur du sköter o m dina favoriter; i vår o c h i sommar hoppas jag att af trädgårdsmästarn här bredvid få undervisning, så att jag sedan kan börja på egen hand sköta o m vår trädgård — ack, hvad det skall bli både roligt och nyttigt! » » V i h a varit g i f t a i f e m å r, » s a d e f r u n, » o c h vi h a d e en liten gosse, s o m var tre år. en dylik frågas dryftande. Mången ung koinna Det knackade på dörren, vännerna komkunde härigenom få några goda vinlmr, huru m o, v ä l k l ä d t a r b e t a r f o l k.
Bonde Ståndet, i allo vidblifvit Utskottets förslag, i fråga om defem serskilda silfvermyntstyckena, tror Utskottet sig ega destostörre anledning inbjuda Högv. Presteoch Vällofl. Borgare-Stånden, att afstå) från de af dem gjorda tillägg, angående ett silfvermynt af en tredjedels Rrdr Courant, sorn detta myntstycke Liefve till storleken så nära öfverensstämmande’ med fjerdedels Riksdalersstycket, att de svårligen kunde åtskiljas.. Men skulle; emot förmodan, denna inbjudning-icke af någotdera Ståndet antagas, lärer omröstning i förstärkt Banco-Utskolt böra verkställas öfver följande proposition r Den, sorn anser att, utom de fern af Bänco-Utskoffet föresslagna serskilde silfvermynten, må slås ett silfvermynt af em tredjedels Rrdr Courant,/motsvarande 16; sk. RGS,. röstar. Ja;; 4 Banco-Utskotlels Memorial 2V.0 29. den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anse Rikets Ständer något silfvermynt af |:dels R:dr Cour., motsvarande 16 sk. RGS, icke behöfligt. Hvad dernäst beträffar myntets skrot och korn, är väl Utskottets förslag af samtlige Riks-Slånden bifallet, men under erinran: af Högv. Preste-Ståndet, om iakttagande af de förhållanden, som Ståndets i nästförestående punkt innefattade beslut fordrar; af Yällofl. Borgare-Ståndet, att dervid skulle tilläggas proportionerligt remedium för den af samma Stånd beslutade en tredjedels R:dr Courant; samt af Hedervärda Bonde-Ståndet, att ordet Kronstycke skulle förändras till R:dr Courant. Atl, på sätt llederv. Bonde-Ståndet erinrat, benämningen Kronstycke kommer att undergå förändring, följer af Riks-Ståndens fattade beslut: att namnet Krona skall utbytas mot det af Riksdaler Courant; Och lära Rikets Högloft.
Vid sådant förhållande synes tydligt att Landshrn, enl. gällande föreskrifter, Den 15 April. 253 icke har sådan dispositionsrätt öfver kungsgården Alnarp', som indelningshafvare i allmänhet hafva öfver sina boställen. Man har sagt, att Dahlby eller Flyinge borde till ett LandtbruksLäroverk äga företräde framför Alnarp. Med afseende härpå ber jag få uplysa, att denna fråga redan varit pröfvad af K. M., och att K. M. ansett det f. n. icke vara lämpligt att vid dessa ställen förlägga ett sådant Läroverk. Att K. M. för denna åsigt haft ganska giltiga skäl, det har Gr. Beckfriis nyligen ådagalagt: det kan väl icke vara lämpligt att förlägga ett Landtbruksinstitut på ett ställe, hvars afkastning, som ovilkorligen erfordras för ett stuteri, utgår under form af foder. Dessutom tillkommer att dessa ställen äro utarrenderade på 17 år, hvadan man nödgades betala en mycket större afträdessumma åt arrendatorn än som för Alnarp kan komma i fråga, om man icke skulle upskjuta hela frågan till en obestämd framtid. Slutligen har Utsk. föreslagit, att man i st. f. att anlägga ett nytt Läroverk borde utvidga Ultuna. Redan vid landtbruksmötet i Upsala visades det att någon utvidgning af Ultuna icke var lämplig, och då vi nu hafva ett Landtbruksinstitut i mellersta Sverige torde det vara skäl att äfven anlägga ett i södra delen, der både jordmån och klimatiska förhållanden äro väsendtligt olika. På grund af hvad jag sålunda tagit mig friheten anföra, anhåller jag, att få instämma i Gr. Beckfriis förslag, nemi. att R. o. Ad. måtte bifalla hvad K. M. föreslagit i de 3 mom. af Sin Nåd. Propos. med afseende på inrättande af ett Landtbruksinstitut vid Alnarp, men deremot med afseende på tiden, när ett sådant Läroverk skulle kunna komma till stånd, återremittera frågan till Utsk. Uplästes ett af Hr af Sillén, Georg Axel, inlemnadt så lydande anförande:
Antagom för slagsvis, att hela behållna inkomsten i Riket steg ett år till 4}Ooo,ooo R:dr och hvaraf jag Skulle i Bevillning betala procent, men ett annat år vore så ledsamma conjuncturer, att behållningen öfver helå Riket blott hann till 2,000,000 R;dr: då nu stimman ändock åkall utgå, så måste jag erlägga 5 procent } dä. lika mycket som under det bördiga året: hvad är då vunnet g noin detta .• beskattningsrätt? ingenting annat än ert högst obehaglig Osäkerhet Och mycket besvär vid årliga Cömitéers kan hända sträfvande att stifta ondt emellan individuerna. Den händelse, då fråga är om personers mer eller mindre förmögenhet från det ena året till det andia, är redan upptagen i början af detta mitt anförande Efter att hafva nog länge törhända tröttat Höglofl. Ridderskapets och Adelns tåla - 148 Dm g Juni. mod, får jag sluta, under en önskån, tolkacl af ett för Fosterlandet varmt hjerta, som lågar af känslor, hvilka blott kunna tillhöra en Svensk Friboren Man: att vi alla måtte hafva till våra handlingars föremål: rättvisa och allmän uppmuntran. Som dessa båda Dictamina stodo i full. komligt sammanhang med Friherre Anders Cederström* den ii Maj till Bevillningsutskottet hänvisade anförande, innefattande Förslag till ett förbättradt Bevillnings-sätt, blefvo de äfven till Bevillningsutskottet remitterade, med anmodan att sitt yttrande öfver berörde förslag afgifva på samma gång som Utskottet med sitt project till BevillningsFörordning till Riksens Ständer inkommer. Vid förnyad föredragning af OeconomieUtskottets den 29 Maj på bordet lagda Be. tänkande, i anledning af en yrkad beqvämli» gare Post-inrättning å landet, blef detsamma, uppå gjord proposition, bifallet. Upptogs till afgörande OeconomieUtskot^ tets den 3 dennes första gången upplästa Betänkande angående allmänna Skogshushållnin* gen, samt väckt fråga om SkogsBetjeningens och JägeriStatens indragning.
Utskottet, som anser sig icke ega någon anledning att vid denna Riksdag tills ty ika för omförmälde befattningar högre arfvoden, än de af Rikets sistförsamlade Ständer i sådant afseende bestämda belopp, eller 266 Rtdr 3ä sk. flir utbetalningarne och 133 R:dr 16 sk. för räkningarnes granskning, får således hemställa, att Rikets Ständer må, i öfverensstämmelse härmed, bevilja ett serskildt arfvode af Tvåhundrasextiosex R-.dr 3a sk. för den person, som, enligt Fullmägtiges uppdrag, verkställer utbetalningen af de på Riksgälds-Contoiret anvisade utgifter för innevarande Riksdag samt upprättar redogörelsen öfver desamma, äfvensom ett dylikt arfvode af Etthundratrettiotre R:dr 16 sk., för granskningen af reqvisitionerne och räkningarne å dessa utgifter. Stockholm den j Juni 184*. Ant. till Exp. Etsk. den 8 Juni 1841, kl. 1 c. m. Utlåtande, i anledning af vadit fråga om aflöning för ISotarierne hos Riks-Stånden, under en månad efter Riksdagens slut. (Rgs Afd.) Uti en, hos Ridderskapet och Adeln väckt, samt till Stats-Utskottet, under den irsta i denna månad, remitterad motion, har Herr Friherre F. Boye föreslagit, att, enär, i följd af göromålens vida större mängd och omfattning under innevarande Riksdag, än under förflulne Riksmöten, arbetet, i synnerhet för de Notarier, som föra Protocollen hos Riks-Slånden, blifvit högst betydligt ökadt utöfver hvad, sora vid Riksdagens början kunde förutses, desse Notarier, hvilka hos Ridderskapet och Adeln voro Fyra, hos Preste-Slåndet En, hos Borgare-Ståndet Två samt hos Bonde-Ståndet
Dessa kartor, hvilka bestå af transporter i mindre skala af alla tillgängliga landtmäteri-kartor, som sammansatts till ett helt efter vissa, vetenskapligt bestämda punkter, hafva — jemte många andra kartearbeten, den längsta tiden med ett jemförelsevis ringa årsanslag — upprättats under icke fullt 30 års tid. Om nu, hviket vore ett lätt och snart verkstäldt arbete, man antingen kopierade de nyare och dugliga af berörda stomkartor eller, der de äro upprättade i transporte rade dem till n^^dels skala naturligtvis med uteslutande af allt sådant, som ej skall finnas ä de ekonomiska kartorne och som är ganska mycket, — så hade man inom kort stommar för sistnämnde slags kartor, å hvilka stommar borde, efter tillgängliga nyaste landtmätare-kartor och rekognosceringar samt, der det tarfvades, mätningar ä fältet, insättas nu varande gränser för hemman, för åker och för äng m. m. dylikt, hvilket, med tillräcklig arbetsstyrka, kunde gå ganska skyndsamt. Och att en sådan styrka kunde fås för 40,000 R:dr — nemligen vid pass 24 arbetande årligen är klart deraf, att Chefen för Topografiska korpsen kunde år 1858 anskaffa TI arbetare för 21,750 R:dr. Det skulle följaktligen ej åtgå många år, innan man hade ekonomiska kartor öfver omkring hälften af rikets vigtigaste län. Häremot Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JS@ 243, 481 Häremot kan visserligen invändas, att smärre fel genom transporteringen från en mindre till en större skala kunde uppkomma. Men utom det, att man numera har kartetransportörer af den utmärktaste beskaffenhet, så är det en sanning, att berörda fel blifva af föga betydenhet, då de ekonomiska kartorne icke äro ämnade till stöd för eller befästande af jordeganderätts-förhållanden, utan till vinnande af kännedom om rikets areal samt dennas fördelning i ekonomiskt-statistiskt afseende, hvilket låter sig nöjaktigt göra, utan att, — hvad i allt fall, med den antagna lilla skalan icke kan ernås, — arealen uppgifves med fullt geometrisk noggrannhet.