Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är blott detta ändamålet med Utskrs framställning, så möter dervid intet hinder. Jag tror dock icke, att detta mom. behöfver, såsom Utsk. föreslagit, särskildt hos K. M. framställas, emedan man vet, att många frågor äro väckta om ändring i förvaltningen af correct.- och straffinrättn:na. — Jag förenar mig således med de talare, som begärt återrémiss. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Olika förhållanden göra olika åsigter. Jag för min del tror icke, att då på samma ställe finnes så väl Jänsfängelse, som correct.- och arbetsfängelse, tvänne olika redovisningar, hvilkas åtskiljande skulle göra mycket besvär, böra upprättas, då de utgå från samma håll. Jag har således ansett, att Utskrs förslag, att hos K. M. i und. anhålla, att K. M. ville, under Fångstyrelsens uppsigt, förena dessa redovisningar och förvaltningen' af anslagen för fängelserna, kunde lända till en förmån för det hela samt för enskilda auctoriteter. Jag kan, i följd deraf, icke annat än önska, att hvad Utsk. i detta afseende tillstyrkt måtte af K. St. bifallas. Gr. Mörner: Det är i anledn. af den upplysning Frih. Leijonhufvud lemnat, som jag begärt att få yttra mig. Sedan Hr Frih:n upplyst eller uppläst hvad R. St:s revisorer i denna fråga yttrat, torde jag blott få nämna, att det kan vara förlåtligt om jag fattat Utsk:s mening annorlunda , då sjelfva förslaget är helt och hållet omotiveradt; och jag har så mycket mer varit föranledd att tro meningen vara annan, än den Frih. Leijonhufvud angifvit, då slutmeningen i Utskts förslag omfattar fångväsendet i sin helhet. Jag har således Deu i5 ej f. m. 6,3 fattat meningen så, att den icke blott angick rle Läkten, der fästningsfångar finnas, utan häktena i allmänhet. Skulle nu meningen vara den Frih.
1 centner. i — gjutgods, allt annat, ej specificeradt: till jernvägsmateriel samt till machinerier eller delar deraf; tullbehandla» såsom Redskap och Machinerier. gröfre: a) axlar, balanser, mortlar, pressjern, strykjern, tappar, m. m 1 skålp. — 3 b) eldställshållare, fotskrapor, hänglås, kaffei qvarnar, kopiepressar, paraplyställ, spottlådor, m. m. ‘) 1 skålp. — 8 *) Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 6 öre. Förslag till Tulltaxa. 21 Qvantitet för Införselstull beräktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Jern: gjutet: gjutgods, allt annat, ej specificerad t: finare: a) basreliefs, blomstervaser, byster, fruktt 1 skålar, korgar, lampor, ljusstakar, medal1 jonger, pappershållare, presenterbrickor, i rökelsekar, urställningar, m, m, med eller 1 utan målningar eller lackering1) 1 skålp. 13 b) armband, kedjor, kors, nålar, ringar, m. m„ t tullbehandlas såsom Bijouterivaror. knappar, olackerade eller lackerade 1 skålp. 6 skostift 1 skålp. — 3 smidt eller valsadt: ankare. 1 centner. ». 75 kettingar, kettingstoppare och krokar 1 centner. 75 kedjor med länkjeruet under samt till och med 0,2 tums diameter . 1 centner. ä< armbultar, draggar, hammare, roderjern, skeppsknän och smedjestäd 1 centner. 75 stäng-, platt-, band-, bult-, galleroch sänksmide, rundt eller kantigt, knippoch fyrkant-, samt skäroch klippjern, äfvensom 1 i smältstycken — .
Aldrig ångrade hon, när h o n följde hans råd. KARL AF GEIJERSTAM. — f i n g r a r. » D ö d! » utbrast Maja bestört, trädde klara i hennes ö g o n. » O c h så motgångarna. sorgerna. VÅRA ILLUSTRATIONER. T T V Ä N N E D A G A R hade vi väntat W e l l a m o, den finska båten, som skulle föra h e n n e hit, o c h under tiden hade l d u n s » Allmännas pinglat gång på gång för att inhämta budskap, o m ej ångaren varit synlig ute vid Sandhamn. Ty när en sådan personlighet s o m Nadja Franck väntas till hufvudstaden för att låta dess goda invånare upplifva sina minnen från 10 år tillbaka, då h o n, skridskobanans drottning, å Nybrovikens is tog alla med storm genom en åkning, sådan s o m den svenska publiken aldrig tillförne skådat, när en sådan allas gunstling anländer, då gäller det att genast » hålla - sig framme&gt; i fråga o m ett porträtt o c h ett litet samtal. Och Idun höll sig framme o c h fick bäggedera. Smidig, elegant o c h m e d ett intagande leende k o m hon o s s tillmötes i den vackra salongen i sin tillfälliga bostad. Nu var emellertid denna förskräckliga resa öfver, o c h här i Stockholm skulle nu vistelsen utsträckas, så att h o n hunne gifva två föreställningar i Idrottsparken. Därefter skulle färden ställas till Göteborg, Kristiania o c h Paris, hvarest h o n också skall uppträda, o c h så tillbaka till Helsingfors fortast möjligt, ty h o n hade m y c k e t att tänka på där h e m m a, o c h hennes affär därstädes måste skötas. Detta året var n o g också antagligen det sista h o n uppträdde offentligt, tillade h o n. och religion », » Teosofi o c h spiritism », det senast utk o m n a arbetet » Den afslöjade Isis » samt hans lilla populära Verdandiskrift o m naturvetenskapernas betydelse för världsåskådningen.
Men som dessa en gång gifna medel icke borde få förskingras, utan blott räntan deraf användas, kan visserligen icke något arbete af betydenhet i hast åstadkommas, emedan det hörer till hvarje systemes tillämpning, att man arbetar sig fram efter hand till det mål man föresatt sig. Att icke ett sådant mål kan vinnas genom Utk:s förslag att på tre år utkasta summor, som icke begagnade skola återgå till stället hvar de tagits, undfaller ingen, som någorlunda känner svårigheterna vid dylika arbetens bedrifvande, bolagers formerande, då ingen säkerhet kan erbjudas för successiva understöd och arbetets ändamålsenliga beskaffenhet. R. St. undgå aldrig på denna väg alt vid hvarje riksdag hemsökas af motioner, afseende dylika oftast helt och hållet enskildta företag, det jag dock skulle önska, på det Ständerne kunde hädanefter uteslutande egna sin uppmärksamhet till rida allmännare föremål, såsom statsbidragens fördelning, försvarsverkets complettering och de högre bestyren, som hafva gemenskap med statsadministrationen, ej länseller sockneadministrationen, der ingenting, det hela omfattande, kan åstadkommas eller belefvas, men väl enskildta intressena bevakas. Jag tager derföre ett steg vidare och förenar mig med de herrar, som här yttrat sig rörtde ett s. k. fondsystemes sammanbindande med dessa arbetsföretag. Och som jag vanligtvis icke håller mig till fraser, utan söker att göra mig reda för hvarthän de höra; vill jag taga lyran med varm hand och korlligen utveckla mina åsigter i denna del, då jag icke är alldeles främmande för ämnet. R. St. hafva vid föregtde riksdagar visat en bestämd ovilja mot allt slags statslåne-systeme, och denna ovilja har återhållit förmodligen alla frågor härom vid denna riksdag, ehuru visserligen aldrig så tillfället varit inne som nu, att försöka något stort med denna arebimedes-häfstång, då roan samlat millioner att disponera till räntor och afbetalningar å de största summor, som kunde obtiveras och ändamålsenligt användas inom vårt land.
December f. m. |ag, att detta är det enda sätt, att undvika, att hvarken göra en person till Adelsman, som cj är det, eller hindra en, sorn borde kunna vara det, frän åtnjutande af dermed åtföljande rättigheter. Hans Exccllence Herr Grefve De ta Gardiej Jacob: Den värde talaren Herr Hjerta har förekommit mig. Då jag varit en af dem, som deltagit i öfverläggningen och heslutet rörande Generalintendenten d’Orchimonts anteckning, och jag redan förut yttrat mig i denna sak, är det öfverflödigt för mig att något tillägga. För mig har det synts så klart som dagen, att då Öfverste Dorchimonts eller den äldste grenen genom förvärfvadt Adelskap utgått, eller rättare frångått sin första numer, kunde det förra Adelskapet ej transporteras på honom eller hans barn. Då tillika ätten ej kunde vara utdöd, så länge ännu en son af den aflidne fanns, som ägde rätt att ärfva fadrens Adelskap; så har jag ansett, att det var Generalintendenten eller andra ledets ättemän, som var berättigad att inträda i den numer den förre ej kunde intaga; synnerligen då denne nu mera begärt och erhållit Inträdespollet under sin egen, den enda i min tanke honom tillkommande numer. Men då här yttrats en annan mening, då jag bär aktning för andras öfvertygelse, och då jag ej tror Ridderskapet och Adeln kunna afsluta denna sak, utan 42 Den 8 December f. m. att förnärma den ena eller den andra; så instämmer jag i det af Herr Hjerta föreslagne medel att saken helt enkelt hänvises till ConstitutionsTJtsfcottet. Jag tror del enligt Grundlagen kunna ske, och anhåller om proposition därå. Herr Tham, Wolrath: I sjelfva frågan huruvida Generalintendenten dorchimont, efter tolkning af nu gällande Grundlag, är Adelsman eller icke, förenar jag mig med hvad Herr Hjerta och Hans Excellence Herr Grefve De la Gardieyttrat. Ett nytt skål derföre hämtar jag deraf, att RiddarhusUtskottet ej kunnat vägra och ej eller vägrat Öfverste Dorchimont, att uttaga pollett för sin egen numer.
Sandström omkring 4,672 R:dr, hvilken sistnämde fordran genom Testamente tillfallit min hustru, så, för att sauvera denna hennes fordran, inropade jag berörde Egendom, hvarvid jag iy6 Dea i'4 September f. m. iklädde mig och fullgjorde Massans betalningsskyldighet till Banken, och liqviderade resterande Köpeskilling med min hustrus egen fordran. När sedermera nägra år derefter en obetydlig räntebetalning till Banken öfver tiden uteblifvit, anslogs Egendomen att säljas på Banko-Auction den 18 Mars iSa/j; men kort före denna Auction lyckades mig att af Postmästaren L. H. Klase i Strömstad till låns erhålla 700 R:dr B:co, för att dermed godtgöra Banken, och således förekomma försäljningen, hvarom anhållan gjordes i Banken, men hvarå likväl lemnades min Kommissionär ett nekande svar, så att han, på det Egendomen icke måtte från oss bortgå, blef nödsakad efter fullmakt inropa den för oss, och erlade derefter, inom föreskrifven tid, ej allenast allt hvad Banken uppgaf icke såsom lån fick qvarstå, utan äfven den honom alfordrade lösen för nya Köpebrefvet, och företeddes jemväl
Ull., N:o 182.) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, uti skrifvelse af den 12 December 1840, under andragande af flerfalldiga omständigheter och fni hållanden till ådagaläggande af Kongl. Majits och Kronans jordegandeoell dispositions-rätt till åtskilliga hemman i Halland, hvaraf vissa räntor äro kyrkor och presterskap anslagne, i underdånighet anhållit, det Kongl. Mnjit täcktes i Nåder föranstalta, att genom behörigen förordnadt ombud, å Dess och Kronans vägnar, stämning till vederbörlig domstol blefve uttagen och talan utförd om återvinnande af Kronans jordegandeoch dispositions-rätt till ifrågavarande hemman, hvaremot Preste-Ståndet, uti underdånig skrivelse, som den 29 Mars 1841 till Kongl. Maj;t inkommit, jemte fram ställning af de förhållanden, som ansetts ådagalägga kyrkornes och presterskapets dispositionsrätt till berörde hemman, yttrat den underdåniga förhoppning och önskan, att Rikets Ständers i förenämnde hänseende gjorde begäran icke må’te varda i Nåder bifallen; så och efter det Kongl, Majit, som i anledning af dessa tvänne skrifvelser inhemtat ej mindre Consisto: ii uti Götheborg, Kongl. Majlis Befallningshafvandes i Hallands Län och Karnmar-Collegii, än ock Justitiae-Canzlers-Embetets underdåniga utlåtanden, vid föredragning den 20 November 1843 af ifrågavarande ärende förklarat Sig icke kunna lemna bifall till Rikets Ständers ofvannämnde underdåniga anhållan, har E. K. M., under förmodan, det hufvudsakiiga afsigten med den af Rikets Ständer begärda undersökning varit, icke egentligen att tillvinna Kongl. Majit och Kronan en ringa, opåräknad, fördel, utan snarare att betrygga åboerne å kyrkohemmanet! emot allt för höga och betungande al gälder, Expeditions-Utskottets Forsing till urd.
De stal Utskottet anfört för uphäfwandet af den i ratz, förut förestrifne Charta-Sigilata ä Certepartier eller Hyres Contracter om Fartyg kill Inrikes orter kan jag ej anse giltige. Om denna afgift icke kan kontrolleras af Landtulls-Betjeningen sedan den nu mera lär komma att upphöra, kan den I26Q Den 26 Zebruarii. ren troligen lika wäl werkstallas af Sjötulls.-Betjening , hwilken förmodeligen hädanefter blir nödwanrig i alla Sjöstäder , eller ock af Magistraten. §. 14. Det torde wara bäst, ast hädanefter följa samma grund för Contracters Charterande i Städer och pä Landet som hittills warit brukligt, och jag afstyrler -Medes den förestaqne förändringen i 14 §« i afseende a Contraceer om Jord ä Landet. Hemmantalet är li a olämpligt akt 'aga ti l grund som det skulle wara a t förelkrifwa Charta för ett rvi§t amal rum i Städerne och salunda belägga ett Contracr om 8 rum i G enna med lika stor Charta som ett dylikt L Stockholm eller Götheborg. H. 16. Afa Hafwa wederbörande Embetsman warit i förlägenhet, huru Bytesbref ä Fast Egendom skola Chaneras dä uti Bytesbrefwet, nägot warde ej blifwit nägondera Egendomen äsatt eller ens mellangifts-fumma funnits. Någon föreskrift Härom är derföre nödvändig, lifafom om Gäfwo-> bref pä Fastighet hwarmed ofta lagfares. I afseende sä wal pä denna F. som den 14 F. önstade jag, för lätthetens skuld wid beräkningen af Charta för summor öfwer 150 Rdr, att hwarje Lfwerskjutande 75 R:dr som belägges med 12 , matte förwandlas till Zo R-dr a 8 st. Förhållandet blir detsamma, men för uträkningen behöfwer man ingen Tabell, oc>) man är bättre belären med eu beräkning som
I afseende på de exempel, som blifvit hemtade från Sveriges äldre tider, får jag blott nämna, att Domslutet der fälldes af en för tillfället förordnad kommission, genom sjelfva tiden för sin tillsättning snarare partisk mot de åklagade; ett sätt att bilda domstolar, nu mera lyckligtvis från våra laga former bannlyst. Herr von Hartmansdorff': I anledning af Grefve Cronhjelms yttrande, att Kongl. Majit vid pröfningen af de anmärkningars behörighet, hvilka skola utfärdas mot menigheter, icke gör annat än KammarRättens Ledamöter göra vid pröfningen af andra anmärkningar, innan de utfärdas, får jag anmärka den skillnad, att om anmärkningsförfattaren finnér Kammar-Rättens beslut härutinnan orättvist, kan han deröfver klaga hos Kongl. Majit. Deremot om Konungen i högsta instancen genast pröfvar, att en anmärkning icke må utfärdas, så finnes ingen högre myndighet, som kan ändra detta beslut. Att likväl någon controll bör äga rum mot anmärkningsförfattares möjliga öfverdrift, lärer den värde Talaren bäst • ♦ T 4 3 Den ig Mars e. m. inse, som sjelf mest klagat öfver, att obefogade anmärkningar blifvit gjorda. Herr af Billbergh, Johan Petter: Här är redan så mycket taladt i detta ämne, att jag icke borde dermed vidare uppehålla Ridderskapet och Adeln. Det är också allenast i följd af de uppmaningar jag här erhållit, som jag i korthet får yttra min. öfvertygelse i saken. Jag skulle tro, att hela frågan hvilar derpå, huruvida det är värdigheten, eller sakens beskaffenhet, som bor bestämma ett forum. I fråga om det rätta i detta fall, är det icke tvifvelaktigt, att ärendernas gång skulle vinna mycket i enhet, skyndsamhet och säkerhet, om sakens egenskap, icke det förvaltande "Verkets värdighet, bestämde forum. Huruvida detta står att förena med öfriga förhållanden, vill jag nu icke yttra mig om.
Dalarnes slöjdalster;” att ”för detta ändamål erfordrades en jernväg från någon punkt i trakten af Sala till sjön Siljan, helst erfarenheten vitsordat att spanmål för ortens behof under vanliga förhållanden alltid kunnat ifrån Westmanland och Upland erhållas för bättre pris än ifrån Gefle;” att denna jernväg borde, för att uppfylla länets bergsbruksidkares önskningar och behof, antingen beröra Norbergs malmrika grufvefält och Strömsholms kanal, eller ock genom en bibana med densamma bindas, samt sedermera utsträckas till någon punkt, som genom sjötransport vore förenad med sjön Siljan.” År 1862 yttrade den af Kongl. Maj:t då förordnade komité för utredande af norra stambanans ändamålsenliga sträckning, bland annat, ”att den ojemförligt större rörelsens rigtning genom Westmanland och Dalarne Irån söder till norr och tvärtom voro ett obestridligt förhållande; att redan det dåliga skick, hvaruti den stora i denna rigt - Motioner i B or gare-Ståndet 1865. 181 ning gående stråkvägen emellan Falun och Westerås till följd af de talrika varutransporterna befinnes, vore i och för sig ett bevis, som måste vederlägga hvarje invändning mot sanningen af berörda påstående; att om dock vidare bevis i detta afseende erfordrades, så funnes det uti Länsstyrelsens i Falun afgifna yttrande, hvilket i fråga om de inom provinsen mest begagnade transportlinier, här i korthet återgifvet, innehölle att vägen från Westerås genom Grytnäs, Hedemora, Stora Schedvi och Wika socknar till Falun, äfvensom vägen förbi Grytnäs, Hedemora, Säters och Tuna socknar till Båtstad, landvågen förbi Grådefallen samt vidare vattenvägen på Dalelfven och sjön Siljan till Mora och Orsa socknar, höra till de främsta vägarne, och att på dem provinsens befolkning till större delen hemtar sitt behof af spanmål, specerier och manufakturvaror samt afsända en stor del af sina produkter af koppar, jern och hvarjehanda slöjdalster.
St. ej böra befatta sig med verkstallighetsåtgarder; men det exempel, han framdragit rör:de Trollhätte slussverk, är ej hit tillämpligt. Här är blott frågan, huruvida insättningsbevisen skola lemnäs till Statscont. eller Riksg.cont. För min del finner jag, att den verkställande Statsmagten bör af R. St:s verk pä rätta lider erhålla, hvad den behöfver; men jag finner äfven rätt, att den magt, som tillskjuter medlen, skall samla dem och hålla dem den andra Statsmagten tillhanda, på hvad satt den finner tjenligast. Delta har varit principen för allmänna be vi Ilningen. En ledamot har sagt detta vara ett steg på en oriktig bana. Detta kan jag ej finna; ty när längderna revideras och controlleras af Kronans embetsman samt bevakas, så att ej underslef kunna äga rum, så är ali säkerhet vunnen. Här är nu frågan, huruvida Konungens embetsman skola förvalta och behålla tulluppbörden och först efter två år lemna öfverskotten till Riks r.oont., eller om den genast skall dit ingå. Jag tror det sista vara det bästa, och yrkar derföre återremiss. Frih. Palmstjerna har sagt, a t i samma mån man skulle fråntaga Statscont. tullbevillnin en, skulle statsbristsumman anlitas och således ingen räntevinst uppkomma. Detta vore riktigt, om statsbristsumman vore obe - 30 Den 12 Maj f. m. gränsad; men den är en bestämd summa. När den nu i alla täll uttages förskottvis, kan ej Riksg.cont. komma att gifva mera än denna summa, och allt, hvad Riksg.cont. sedan erliölle af öfverskotten, vore en inkomst, som ledde derhän, att Cont. klefve mindre skuldsatt och behöfde betala mindre räntor.
Dä kyrkoherden, eller den hans ställe företräder, så väl i kyrkorådet sora skolstyrelsen är ordförande, och något hinder ej är lagdt deremot att samma personer må kunna till ledamöter i hvardera af dessa institutioner inväljas, skulle redan nu kyrkoråd och skolstyrelse kunna bestå af samma personer; ett förhållande, som tydligen visar att ifrågavarande befattningar väl kunna förenas, och då nu, elter hvad ofvan är utredt, högst väsendtliga delar af kyrkorådets och skolstyrelsens åligganden löpa in i hvarandra, och utan tvifvel på det för ändamålet lämpligaste sätt skulle kunna handhafvas, om äfven .personerna biefve desamma, hafva Committerade, efter öfvervägande af allt detta, funnit sig ega goda skäl för sitt nu framställda lih förslag, att kyrkoråd och skolstyrelse må till en enda institution förenas; varande i följd häraf under 24 § bland kyrkooch skolrådets åligganden upptaget äfven det, att utöfva den vård om och den befattning med folkskolan, som enligt gällande stadgar hittills varit särskild skolstyrelse uppdragna. 1 nära förening med detta förslag står den i § 14 jemnförd med § 24 kyrkooch skolrådet tillagda rätt, att uti alla inom dess befogenhet liggande ämnen till kyrkostämman göra framställningar och väcka förslag, och från samma grund utgår ytterligare det under 14 § upptagna förslag, alt ärenden, som röra kyrkliga angelägenheter eller kristendomsundervisningen, m. m. skola, innan de i kyrkostämma till afgörande före,tagas, vederbörligen dertill af kyrkooch skolstyrelsen beredas. En sådan beredning kan ej annat, än i allmänhet anses vara af vigt till upplysning och ledning vid det slutliga afgörande!, och likasom en föreskrift derom uti de två föregående förslagen under sin der lämpliga form intagits, så har den ock nu här fått ett rum. Verkställigheten af kyrkostämmans beslut skulle äfven tillhöra kyrko-och skolrådet, likväl med öppen rätt för församlingen, att efter omständigheterna dertill utse andra, I allt hvad som rörer folkundervisningen bör likväl verkställigheten ovilkorligen tillkomma kyrkooch skolrådet, till följd af de angående denna angelägenhet gifna allmänna Förordningar, om hvilkas efterlefnad i alla dithörande ämnen en erinran under 52 §. äfven särskildt är intagen.
Denna min vördsamma framställning underkastar jag mera kunnige personers granskning och utveckling, nöjande mig med att hafva väckt en fråga, som kan hafva det största inflytande Den 20 Augusti. 339 j/fi deu allmänna välfärden, oell anhåller, alt denna min motion måtte remitteras till Statsoch BancoUlskm. Remitterades till Statssamt BancoUtskm. U|i|ilästcs följande af Ilr Durietz, Fredr. Gustaf, inlemnade motion: Det är inom vårt fädernesland nogsamt ådagalagdt, hvilka menliga följder bränvinet medförer, så i moraliskt som fysiskt hänseende; och sedan olyckligtvis beredandet af detta fluidum numera allmänneligen af jordbrukare betraktas som en nödvändighet för menniskans och djurets existence och förkofran, samt med hänseende tiil den i Bevilln.förordn. begagnade benämning af husbehofsbränvinsbränning; vågar jag vördsamligen hemställa, om icke de många fabriksinrältningar i denna s. k. industrigren böra anses som ett missbruk, åtminstone en alltför vida sträckt öfverdrift af ofvannämnda nåd. förordnings primitiva andemening. Fabriker i hvilken annan riktning som helst, uppdrifne till samma fullkomlighet som de ifrågavar., vore visserligen högst berömvärda; men ej för tillverkning af en vara, som, synnerligen i sednare tider, rönt så mycket motstånd af upplyste män, hvilka nitälska för medmenniskors och fosterjordens förbättring. Jag vågar i anledn. häraf, och sedan så få inom detta Stånd, sakkunnigare, afhandlat detta angelägna ämne, för att i någon mån hämma den uppsjö af bränvin, hvaraf vårt land nu öfversvämmas, och hvarpå det låga priset för denna vara är ett talande bevis, vördsamligen föreslå, att hädanefter endast enkel eller l:sta classens pannor må få begagnas med oförändrad skatt, samt att dermed må tillverkas af hvarje panna 3000 kannor bränvin; men den som öfverskridcr detta qvantum, må påläggas en ytterligare skatt af minst 4 sk. b:co per kanna.
I afseende å ordnandet af Indelta arméens vapenöfningar på ett för landets försvar tillfredsställande sätt, har Kongl. Maj:t, under åberopande af de i Departemenls-chefens betänkande (sid. 97—107 och lil—1!3) utvecklade grunder och då i följd af den der föreslagna förlängda och i vissa fall nya vapen öfningstiden ökade kostnader måste uppkomma, hvilka i sin helhet skulle, enligt gjord beräkning, efter 15 års medelpris uppgå lill 586,713 R:dr R:mt, föreslagit, att följande i Riks-staten under särskilda titlar uppförda anslag: Exercissqvadronernas underhåll, Four ager ing vid Indelta Kavalleriet, Mötes-kostnader samt Ersättning för utöfver markegång s-pris Jörliöjd betalning lill Inqvarte rings-gifvare Jör dagportioner vid Indelta regementenas marcher till och i]rån mölen, af hvilka det andra i ordningen är ett förslags-anslag och de tre öfriga reservations-anslag, mätte med sina belopp, tillsammans utgörande 396,163 Riksdaler 50 öre, sammanföras till ett enda anslag under namn af Indelta Arméens vapen-öfningar samt den kalkylerade tillökningen, 190,549 R:dr 50 öre, i rund summa anvisas med 200,000 R:dr och hela anslaget, i anseende till omvexlande portionsoch rations-pris, blifva ett förslags-anslag. Derjemte och med anledning deraf att nedannämnde utgifter icke heller kunde till viss summa på förhand bestämmas, är föreslaget, att desamma jemväl från berörde anslag må utgå, nemligen: «) Den ökade porlions-skilling (lobaks-skilling), som skulle, enligt föreslagna grunder, tillfalla korporaler och vissa af manskapet vid Indelta arméen (sid. 39- i betänkandet); Å) I visst fall ökad ersättning åt inqvarterings-gifvare för dagportioner vid indelta regementernas marcher till och ifrån möten (sid. 37 i betänkandet). I delta afseende har Kongl.