Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan väl icke vara rätt att bringa saken till den punkt att den Svenska fabrikanten skall genom långa, svåra och dyra transporter m. m. tillskyndas sådane kostnader, att de betunga varan vida mera än den tull, som är fastställd för den utrikes ifrån importerade. Att så likväl under nuv:de förhållanden skulle blifva händelsen, är redan af andra tydligen ådagalagdt. Vidkommande åter den siste talarens yrkande att man skulle Htesluta det af Utsk:t bifogade vilkor derom att »beloppet kan »genom Riksgäldskontoret uplånas inom landet mot fonderade obli»gationer å Svenskt mynt till ett pris, som ej öfverstiger kost»naden för det under innev:de år utom riket uptagna lag till fort» H. X. 4 50 Den 5 September e. m. »sättning af statens jernvägsbyggnader», kan jag för ingen del mig deruti förena, helst i sådant fall icke någon gräns skulle blifva satt för de betungande vilkor, som vid delta låns uptagande kunde ifrågakomma. Att man, å tous prix, skall skaffa sig medel till utförande af denna bana, är ingalunda min mening. Det torde likväl icke vara så otroligt, att penningar kunna inom landet erhållas på de af Ulsk:t föreslagna vilkor. Jag erinrar mig visserligen, att då för några riksdagar sedan Riksgäldskontoret erhållit bemyndigande att uptaga ett inhemSkt lån, detsamma likväl ej blef uptaget; men detta härledde sig alldeles icke derifrån, att penningar ej kunde fås, utan deraf, att i Riksgäldskontoret^ kassa fanns en så stor behållning, att Hrr Fullmrge ansågo mera tjenligt att använda densamma, än att uptaga något lån. Jemlikt hvad man af ordalagen i Betänlct kan med sannolikhet sluta sig till, skulle proc:n för detta lån icke så mycket komma att understiga den proc., för hvilken det lyckats åtskilliga korporationer här i landet att inrikes uptaga lån. Vid sådant förhållande synes mig ganska antagligt, att då staten sjelf upträder som låntagare och dess kredit ovilkorligen bör vara större än förutnämnde korporationers, staten jemväl skall erhålla penningar till bättre pris än de kunnat sig betinga.
Med åberopad anledning af det emellan Danmark och Tyskland numera afslutade vapenstillestånd och med afseende å Svenska folkets behof af all den lindring i skatter och utlagor, som med Rikets yttre säkerhet och inre ordning vore förenlig, har riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundsson från Halland, uti en inom Bonde-ståndet väckt motion, föreslagit: att Statsutskottet, efter inhämtad uppgift å det belopp, som utaf den för krigsrustningar beviljade kreditiv-summa blifvit begagnadt, måtte härom meddela Riks-stånden upplysning, samt derjemte yttra sig, huruvida de bestridda rustningskostnaderna kunde godtgöras på annat sätt, än genom förökandet af allmänna bevillningen, eller om den deruti redan föreslagna förhöjning kunde minskas, hvarvid Utskottet tillika, enligt motionärens åsigt, borde tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att hvad som af nämnde kreditiv för närvarande vore obegagnadt, icke måtte från Riksgälds-kontoret uttagas, ”utan behofven fyllas genom Statsverkets anslagna tillgångar.” Till följd af erhållen remiss å denna motion får Stats-utskottei upplysa, att, i afräkning å ifrågavarande kreditiv, hvilket, genom bifallande af Utskottets memorial N:o i63, blifvit af Rikets Ständer beviljadt och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisadt med ett belopp af två millioner riksdaler, följande summor hittills af nyssnämnde verk utbetalts, nemligen: enligt Statskontorets reqvisition den ^ide och fullmäktiges beslut den frde sistlidne Juni .. rdr 25o,ooo: enligt Statskontorets reqvisition den 2i:sta och fullmäktiges beslut d. 22:dra i samma månad . „ 5oo,ooo: Transport y5o,ooo: Bi/i. till R. St. Frel. 1817 k iS4&t * Sami. i Afi. 2 Band. 62 käft. t 2 Stals-Utskottels Utlåtande, N:o 320.
För närwarande består Ädelforsi Guldwerks District af följande Sju Socknar, ueml.^ Alsheda, med desi Annex och Capell Skede och Okna, Hwetlanda Socken, Skirö med desi Annex Nyed, samt Lemnhults Socken, alla belägne i Östra Harad och Jönköpings Län. Sedan Kongl, Masir, i anseende till den för Kronan med Guldwerkets drifwande förenade betydeliga omkostnad funnit för godt, att detsamma bortarrendera, har tisi följe af Kongl. Brefwet ben 22 Ockober 1300, Ädelforsi Guldwerk med Pauliströms Bruk ach alla underliggande Hemman och Jnwenta. rier, blifwit genom ett den 27 Martti 1801 upräträdt Arrende Contract uplänk ar dä warande Berg» mästaren nu mera aflidne Asiesioren triton 8vab pä zo ärs Arrende tid, räknadt ifrän den i Oeeober r8ol, till samma tid är i8Zi, emvt ätflillige niktor, och - däribland art uti Arrende de första i» Den 22 Zebruaril. i->7Z arén oafkortad! ärlägga hwarje är izs Specie Dur cater af Ädelfors Guldtillwärkmng, och därefter endast ivo Ducater om äret; Och borde sädant ffje inom siutet af December Manad efter hwarje Arrende ärs utgång, men sista ärets afgift wara inbetald inom den i October, eller samma dag Egendomarne af Arrendatoren afträdas; Hwarjämte Contractet innehåller, ark, i den händelse Arrendatoren öfwerftrider förenämnde tid med Arrende-Summans arlaggande, ssulle han wara förfallen til! ett wike af toc> R:d. Banco, sann Kongl. Maj:l och Kronan öppet, an, utan hinder af ArrendeComracrek, ividtaga sädana utwägar, angående E" gendomen, som i Näder kunde pröfwas nödige.
Jag kan derföre icke utan all slags beundran erindra mig den moderation, hvarmed Gustaf III i detta afseende begagnade sin magt att diktera 1772 års Regeringsform, då han i 6 §. uttryckligen stadgade: att om i vigtiga mål Riksens Råd, enhälligt öfverensstämma i en mening, som stridde emot den Kongl. Maj:t äger, då låter Kongl. Maj:t förblifva vid Riksens Råds tanka. Jag utber mig att från en föregående Riksdag, jag tror 1818, få påminna, det en 124 Den 26 Octo ber f. ni. Ledamot af ConstitutionsUtskottet då yttrade på detta rum den fruktan, att Råd <? ifvar ne torde med tiden komma att beti j . ständigt reservera sig, och derigenom tillintetgöra Ständernas på deras ansvarighet grundade garanti. När man besinnar, att på två anmärkningar, som vid denna Riksdag blifvit gjorde, Constitutions-Utskottet icke kunnat lemna annat svar, än att samtliga Rådgifvarne reserverat sig; och när det slutligen kommit ända derhän, att Rådgifvarne framkommit, i form af särskilt tanka, med en contra-proposition, rakt stridande mot Konungens; när man, säger jag, besinnar allt detta, så synes förutsägelsen vara på god väg alt gå i fullbordan. Oell jag begagnar detta tillfälle att bär tillkännagifva, det jag inom ConstitutionsUtskottet gjort en anmärkning, som Utskottet likväl ogillat, den nemligen att Rådgifvarne borde, då de reservera sig i massa, använda sina yttersta bemödanden att öfvertyga Konungen, och att fästa Hans uppmärksamhet på oftanämnde grundprincip för den constitutionela monarchien, samt, derest deras bemödanden i alla fall icke lyckades, sätta Konungen i tillfälle att omgifva sig med andra Rådgifvare, som kunde befria Honom från den för Majestätets helgd kränkande nödvändigheten att sjelf nödgas personligen uppbära det tadel och missnöje, hvarmed äfven det rättvisaste och klo - Dun 26 O c t ö b e r f. in. kaste beslut kan, åtminstone För någon tid, af allmänheten bemötas.
— Dessa banor uppfylla äfven, åtminstone för den närmaste framtiden, Sveriges behof af statsbanor, enär genom den ena en förening åstadkommes emellan Nordoch Östersjön, på samma gång som den förbinder hufvudstaden med Rikets andra stad, och genom den andra, som i sin utsträckning bör komma att skära den förra, Sveriges södra, medlersta och nordligare landskaper blifva sinsemellan sammanbundne, samt äfven förenade med rikets tvänne största handelsstäder och de landet omgifvande haf. Utgående från den synpunkt jag här ofvan angifvit, anser jag att den s. k. vestra stambanan bör, räknadt ifrån den utgångspunkt, som redan föregående Ständer bestämt, nemligen Göteborg, sträcka sig genom Westergötland, Nerike, Westmanland och Upland till Stockholm; och den södra, utgående ifrån den äfven redan bestämda ändpunkten Malmö, löpa genom Skåne, Småland, Östergötland och Södermanland, öfvergå Mälaren t. ex. vid Qvicksund, och sedermera fortgå till den punkt, der den lämpligast sammanträffar med vestra stambanan, samt vidare genom södra Dalarne lill någon tjenlig punkt å Fahlu-Gefle-vägen, i närheten af Fahlun. Att denna plan förstambanors anläggning är den som, med minsta kostnad, bäst uppfyller landets behof i det hela, derom är jag öfverlygad, likasom jag tror att denna öfvertygelse lätteligen skulle kunna bibringas det stora flertalet af representationen, om man ej lyckats förespegla allmänheten de stora vådor, som skulle uppslå derutaf, att Statens bana komme i beröring med den s. k. Köping-Hult-banan, och alt detta ej kunde ske utan att Staten blefve nödsakad alt inlösa densamma.
En mycket svag, nästan hviskande röst frågade ur skymningen: »Hvem är det?» »Det är Maggie.» »Vill du något?» Utan att svara, sprang en vacker femåring öfver tröskeln och fram till hvilstolen. »Det är bara Maggie!» Moderns tunna, febervarma hand strök håret från den lillas panna. »Mamma ska försöka sofva lite, barnet ... mamma är mycket trött. Sen behöfver Maggie inte vara ensam.» Efter två dagars sjukdom var modern död. Men detta är länge sedan. Nu har Margit nyligen fylt aderton år och är nästan lika lång som kusin Sixten Erik. Hon har rak hållning — Sixten går alltid så framåtlutad — smärt midja och ett öppet, vinterfriskt utseende af hälsa och lefnadslust. Margits farfars far, en tysk-svensk sjökapten, tog på gamla dagar en värmländsk bondflicka till hustru. Sonen kom som helt ung öfver till Finland. Där fick han kontorsplats i det rika Fabrinska huset, i småstaden, och där förstod han att göra sig oumbärlig. Denne Anton Schrowe måtte ha varit en energisk man. Det gick länge framåt för honom, trots förändrade konjunkturer. — Margit har hört mycket berättas om lifvet och värksamheten i den stora vinkelbyggnaden vid det lilla torget. Där lär ha funnits en förfärligt grann sal, med hörnbalkong — och dessutom två gatubodar! Och hvilka solida fester sedan, som aldrig ville taga slut! »Då hade jag bort finnas till ... som pappas syster, till exempel. Det hade varit för tokigt! Nu ska man tro att här är trångt och småaktigt!» Ja, nog skulle hon ha roat sig, druckit champagne och dansat och varit den vildaste af dem alla. Detta var i skeppsfartens gyllene tid. Kort före stadens brand gifte sig Anton Schrowe med principalens dotter — en stilla, tystlåten kvinna, som gick omkring i de stora, gammaldags rummen med ett så ängsligt utseende, som om hon hvarje minut väntat en olycka. Ännu i två och tjugo år hölls affären uppe; sedan blef det konkurs, och det kunde mannen icke öfverlefva. Margits far, farfaderns namne, måste då afbryta sina studier, men antogs, ehuru ung, till föreståndare för bankfilialen.
Det har ömsevis fört oss till despotism, till inångvalde och revolutioner, och dessa kastningar, hvad hafva de kostal oss? Jo, vårt fädernesland hafva de koslat nederlag och förödmjukelse och mer än hälften af dess område; våra Konungar hafva de kostat lif och kronor. Nu är frågan om en representativ form; sådan som Coust Utsk. föreslår, lofvar oss en fiamtid, lika mörk som denna tafla, eller ljusare. Framtiden ligger dold för oss alla, så väl för den 70-åriga mannens erfarenhet som för mina kanske för mycket ungdomliga och sangviniska förhoppningar. Men jag tror åtminstone att man ej från historien om vårt nuvar. kan taga något argument för ett totalt förkastande af det nya, och omöjligt torde det vara att förena allas mening i ett ämne som della. Huru bittert man derföre också må klandra närvar. Const.Utsk., så tillåter jag mig likväl att tillegna detsamma min gärd af tacksamhet och erkänsla för dess arbete. Dess ledamöter tillhör äran att, smädelsen och tadlet till trots, hafva först brutit den jordmån, der roten ligger till fäderneslandets bättre öden, och jag hoppas att den dag varder kommande, då man skall erkänna detta. Hr Ehrenhoff, Gust. Herrman, uppläste följande: Då jag nu ytterligare uppträder i denna fråga, är det med stärkt öfvertygelse, att en förändring i R. o. Ad:s representation är under denna tidpunkt på det högsta vådlig för konungamaktens bestånd och Sveriges politiska sjelfständighet. 1840 års Const.-och SlatsUtsk:s förfaranden rättvisa denna min fruktan. Enär det nu föredragna betänk, är patriotismens verk, så borde jag visserligen ej se annat deruti än fäderneslandets väl. Men den för hvarje Svenskt hjerta så dyrbara hedersbenämningen patriot förlorar genom missbruken i tillämpningen dess adla betydelse. Ett trotsigt språk inför Konungen, ett planlöst skriande på reform, ett högljudt föraktande af alla minnen, som gifvit Sverige aktning hos främmande nationer, aro kännetecken på en vår tids patriot.
Och i köket är hon öfverlägsen; jag skulle bara önska, att ni en gång gjorde oss den äran i djupaste hvardagslag. Ni kan ej tänka er något mera delikat än hennes kåldolmar och hennes kryddsill. Men sä studerar hon också flitigt i Idun hvarje vecka. lågo redan, motade till kojs; barn skola sofva siua modiga tolf timmar, när de äro på landet, det ger krafter och helsa mellan lek och ras, som godt komma till godo, då lexorna nu åter begynna. Men Dudu och jag hade just lemnat vår läckra kräftsupé på verandan, och nu sutto vi hand i hand på den lilla bänken nere vid bryggan och kommo öfverens om, att augustimånsken ändå är augustimänsken, svärmiska, skam till sägandes, som ett par vanliga nygifta tosingar. Så kom melankolien. » Det blir allt bra vemodigt att fara ifrån all den här härligheten så snart, du Sven », suckar lilla frun och kryper tätt upp till min sida. » Ser du mångatan der ute på fjärden, hur den blinkar och vinkar, precis som ville den locka till en promenad? » » Ja, och det sköna aborrfisket », instämmer jag» Ack, fisk; det kan man få i hallen lika bra. Hur kan du vara så prosaisk », säger hon. » Det är prosan, man lefver af », svarar jag, synnerligen slående. Så är hon tyst en stund. Men litet efter öppnas på nytt den lilla näbben. » Hvad har du nu egentligen lärt under den här sommaren, Sven », frågar hon och ser upp i mina ögon. Jag blir verkligen förbluffad. • » Lärt! — • hvad menar du, min vän; du tänker väl inte, att jag på nytt har börjat läsa lexor? » invänder jag med en mild förebråelse i tonen. » Nej — inte precis! Men något ditåt ändå; dertill borde vi menniskor aldrig bli för gamla. » Har man hört på maken — hvilken snusförnumstighet! » Jag har just lust att anställa en liten examen med dig. » » Dudu », svarar jag, allvarligt och ännu grufligt förvånad. » Examen, examen?
D Czarens Mandarin: I n d i s k a Pris pr 11: 8: 7: 6: 5: 4: 3: 7: 4: 3: Stora Moguls Mikadons Kalifens Eehausens, Behausens Smulthe T h e e r. Finest Assam Malty Cachar P e k o e Assam Ceylon Darjeeling Husmödrar! 5: 40 och 4: 50 pr såsom varande mycket passande hållsthe af god kvalité. Emballage 50 öre. på flaskor för utspädning. B l o m T h e e r. STOCKHOLM:. S o j a, Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. Syltgrytor, Sylto. Konservburkar alla brukliga sorter och storlekar till de mest billiga priser. Lactoserin-Cacao. Tillhandahållas hos H r r specerihandlare. (G. 4603) [2278] H v a r d. Invärtes och ögonsjukdomar. Franska Schweiz. Doktor A. H v a r j e söndag nytt program. i Marstrand. k a r e Stora Vattugatan. Träffas alla d a g a r kl. 10 — 11. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. B. », Edebo. [2324] Syltsocker, alla sorter, ALS. billigast h o s BERGQVIST, f. d. J o h. G. [2214] Till sylttiden. BEEGQVIST, f. d. J o h. G. Till hvem skall man vända sig for alt få veta billigaste sättet att få in en liten (8-åring) döfsium gosse vid någon döfsturnineanstalt? Hvarifrån fås de starkaste, härdigaste exemplaren af rosor, som skola öfvervintra ute? Hvilka trädgårdsböcker äro lärorikast för en nybörjare? Ifvarifiån får man ett litet trekantigt blomsterbord af järn eller trä? Si.
Hvad serskilt beträffar förevarande fråga, så var väl, vid löna Betänkandets afgifvande, upplyst, att till K. StatsContoret aflemnats endast 171,000 R:dr II.Hill). B teo för Skeppet Tapperheten samt 19,000 Pund Sterling för Fregatten af Chapmanj fastän Contracterlie, utan något förbehåll, innehöllo för Skeppet Tapperheten 180,000 R:dr Hamb. B:co samt för Fregatten Bet änkan cl en, N:o 218. 470 af Chapman 20,000 Pund Sterling; men då TJtskottet häraf fann sig föranlåtet, å Statens vägnar, yrka godtgörelse lor skillnaden emellan de i Contracten utläste köpeskillingar och de till StatsContoret inlefvererade summor, uppstod likväl alltid fråga, huruvida antingen det bristande beloppet kunde ännu hos Handelshuset innestå, eller 0111 berörde belopp blifvit af [Ir GeneralAmiralen uppburit, men redovisningen för detsamma af honom uraktlåten, under hvilket förhållande, och enär det sålunda var tvifvel underkastadt, ehvad Ilr GeneralAmiralen eller Handelshuset borde denna skillnad till Staten erlägga, Utskottet, med iakttagande af Statens sanna fördelar, icke borde eller kunde gifva R. St:r någon annan tillstyrkan, än som skedt; och ehuru nu mera sig visat, ej mindre att Normaleller ConeeplCoritractet örn Linieskeppet Tajipcrhelen upptager köpesumman till allenast 171,000 R:dr Haral). B:co samt att köpesumman för Fregatten af Chapman blifvit, jemlikt SlatsRådsProtocollet den 19 April 1825, bestämd lill 19,000 Pund Sterling, än ock att Hr GeneralAmiralen verkeligen till Hrr Michaelson &
B:ko; och då denna klagan funnits grundad, anser jag mig, lika med hvad i ämnet hörde emhetsmyndigheter hemställt, nu böra föreslå, att för framtiden porlions-värdet vid ifrågavarande tillfällen må bestämmas efter markegångs-sättningen, på sätt Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1816 föreskrifver, men med 50 procents förhöjning derutöfver; äfvensom att Officer och Under-Officer med vederlikar må, om de det åstunda, ega i qvarteren bekomma soldat-portion emot samma ersättning. 3:o. Adöningsoch underhålls-kostnader för garnisons-kommenderingar på Carlstens fästning, vid Grislehamn och i Haparanda, hvilka kostnader nu utgå af rcservalionerne å anslaget: »Ersättning för utöfver markegångspris förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare m. m.» Dessa reservationer, utgörande omkring 47,000 R:dr R:ko, sedan innevarande års utgifter blifvit bestridda, kunde deremot till Statsverket öfveriemnas. Sluteligen torde, i afseende å nuvarande anslaget lill furagering. här böra erinras, att, enär Eders Kongl. Maj:t har för afsigt att uti särskild proposition till Rikets Ständer göra framställning om furage-passevolans-afgiftens upphörande från Ruslhåliarne vid indelta Kavalleriet, deraf blifver en följd, att den bland Stats Transport R:dr Runt Bih. till R. St. M 5 till Kongl. Majus Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1886 Transport R:dr R:mt 669,017: 79. vorkets inkomster nu beräknade Furage-afgift af Indelta Kavalleriet kommer att försvinna. Värfvade Arméen.
Skiljaktigheten emellan det sått att se saken, som der antageg vara det råtta, och det, sorn Riksens Stånders Revisorer följt, bevisar bäst, att de stadganden, efter hvilka Revisorerne handlat, äro så obestämda, att de måste gifva rum åt denna skiljaktighet. Förnåfnsfa grunden för Kongl. Maj:ts skrifvelse, år alltså angelägenheten, att denna skiljaktighet må för framtiden undanrödjas. Det år visserligen lika obehagligt för Kongl. Maj:t, sorn för Riksens Ständer, att ett så vigtigt ämne skal! vara underkastadt tydningar, af så väsendtlig olikhet, sorn de nu omförmålda. Men, säger man, de föreskrifter, som röra detta ämne, åro ej obestämda, kunna ej medgifva någon förklaring. Jag bör dock i förväg anmärka, att jag tror, det en sådan förklaring kan äga rum, och det år denna tro, som föranledt mitt tillstyrkande till den nådiga skrifvelsen. Men för att kunna ådagalägga anledningen till detta tillstyrkande, „ anhåller jag att få ingå uti en historisk utveckling af tillkomsten och gradationerne uti de, i « afseende på Revisionen af StatsVerket m. tn., nu gällande förordnanden. Intill 1812 års Riksdag fanns tör Revisionen icke någon annan ledning, än ds allmänna föreskrifterne i ,80 och 68 §. § Riksdagsordningen. Yid denna Riksdag inkommo Riksens Ständer med en underdånig skrifvelse, antagen i Ståndens Plena deri 3 Junii 1832, hvilken var så lydande; ”Tili Den 13 Biar t ii. 4o9 Eder Kongl. Majt få Rikfens Ständer harvie delji i underdånighet öfverlemna inftruc t loven för Rikfens Ständers Reviforer öfver StatsBancooch Riksgälds Kerken. Denna inftruction blef redan vid 1809 och 1810 arens Riksdag ftadgad, men icke till Eder Kongl. Majt i behörig ordning afgijven. Rikfens
Kämnersrätterne n'ro nödvändiga och medföra för städerne mindre kostnad, än den, som blefve en följd af den föreslagna förändringen , hvilken åtminstone för Götheborgs stad skulle bereda menliga verkningar. k) Herr Peterson, jemte det han åberopat Herr Professoren Bexells reservation och Herr Norel anförande: att, då Rådstufvurätternes Ledamöter tillika äro Ledamöter i Magistraterne, och deras tid, synnerligen i de städer der Garnizoner , Fästningar, Magazin och andra Kronans förrådshus finnas samt sjöfart idkas, upptages af så mångfaldiga och olikartade bestyr, LagUiskotitis Ut Idta tidt N:o 1541 11 att de omöjligen kunna medhinna behandlingen af jemväl de ärenden, som nu tillhöra Kämnersrätterne, de sistnämndes indragning nödvändigt skall leda till ökande af Rådstufvurätternes personal samt bringa 8täderne på nya kostnader. 1) Herr Montan, i hvars yttrande Herr Santesson hufvudsakligen instämt: att lian tillstyrkte bifall till Utskottets förslag om Uagmansrätternas upphörande, men deremot ansåge Kämnersrätterne, af flere skäl, böra bibehållas; hvarföre Herr Montan, jemte Herr Santesson, yttrat den önskan, att dessa tvänne frågor mätte af Utskottet serskiljas och hvar för sig lill Ständernas pröfning framställas. m) Herr Sandblad: att Jlagmansrätterna* indragning , den Herr Sandblad tillstyrkte, icke fordrade, att vadeskillingen hos Häradsrätt förhöjes, hvilket vöre stridande mot Utskottets yttrande om behofvet och nyttan af underlättade utvägar att söka rättvisan. Och ehuru den åsigten, att 3:ne rättegångsinstantier äro för ändamålet tillräcklige, gällde äfven för städerna, der således icke eller iner än en Underrätt behöfdes, önskade dock icke Herr Sandblad en reform af den invecklade och vidt omfattande beskaffenhet, som UlskoUet föreslagit. På de ställen , der 12 i/OgUiskottets
Frih. Kantzou, Joh. A Ib.: Jag reserverar mig emot det nu fattade beslutet, förenande mig i de åsigter, som af Gr. Horn blifvit yttrade. Hr Dalman: Emot R. o. Ad:s genom votering nyss fattade beslut får jag anmäla min reservation, med tillägg, att jag anser det vara en klar följd af grundlagen, att ej Regeringen ägt rätt att pålägga dessa afgifter och att de således varit en olaglighet. Upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från HÖgv. Preste. St. af d. 3 dennes, innehållande inbjudning till Medstånden att instämma uti det af Ståndet fattade och genom i3 H. ta 9» Den 8 September. deputation nyssnämnde dag dc öfriga RiksSt. meddelade beslut. Likaledes upplästes och Indes på bordet ett prot.utdr. från Hederv.BondeSt. af denna dag, innehållande, att Ståndet funnit för godt att i sä måtto instämma uti den af R. o. Ad. ronde spärrningsanstalterna i och för den nu härjande cholerafarsoten gjorda inbjudning, som att Ståndet ansåg, det R. St. böra hos K. M. i und. anhålla, att några allmänna spärrningsanstalter inom landet icke må påbjudas och att, der sådana ägt rum, desamma genast inställas, så vida icke de landsorter, till hvilka smittan ännu icke spridt sig, skulle vilja bibehålla eller föranstalta om så beskaffade försigtighetsmått, i hvilka fall samma landsorter sjelfva böra besörja bevakningen, inrätta tjenliga quarantainesanstalter för resande, bestrida de med spärrningen förenade kostnader samt jemväl blifva ansvariga för de inom den inspärrade trakten boende fattigas underhåll; uti hvilket beslut BondeSt. inbjudit sina Medständer att sig förena. Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna meraor., nemi. från StatsUtskottet: N:o 25o. i anledn. af skiljaktiga beslut i några delar af statsregleringen; BancoUtskottet: