Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är en inrotad vana från min barndom att genom en sådan tystnad kufva hvarje sinnesrörelse. Ovanan är så inrotad, att om jag nu ville bryta med den, skulle orden helt enkelt svika mig. Och under allt detta känner jag så pinsamt, hvilket intryck af tafatthet, min tystnad måste göra. Härtill kom under det personliga umgänget i Hörby ännu en annan omständighet: hon kunde icke undgå att känna sig tryckt af alla de mindre vackra tankar, som lågo i luften. Att umgås på förtrolig fot i en by på landet, är som att sitta i en fångcell, med tittgluggar på alla väggar. Situationen blir – med eller mot ens vilja – tryckt. Man vet, att man bespejas från alla håll, och sjelfva den instinktiva förnimmelsen af dessa lurande ögons närvaro alstrar en känsla af tvång och ofrihet. Att döma af nedanstående utdrag ur stora boken närde »byns befolkning», åtminstone för den ene af de båda kontrahenterna, just icke de allra vänskapligaste känslor. Och detta tycks i omvänd proportion ha framkallat sympati hos Ernst Ahlgren, som ju – enligt egen utsago – tyckte bäst om menniskor med temligen många och stora fel. — När alla, alla fälla samma dom öfver en menniska, skall jag ändå tro att min är den rätta? Dessa frågor tvinga sig på mig, och jag blir skeptisk gentemot min egen öfvertygelse. Det blir en inre splittring; jag kan icke bli ense med mig sjelf. Det heter fortfarande: ha de rätt eller har jag? Och hvad är grunden till att jag tycker bra om Lundegård, trots det, att hela byns befolkning tycks afsky honom mer för hvarje dag? Efter att ha förkastat en mängd olika svar, hvilka alla sökte att blanda bort sanningen, har jag kommit till det resultat, att det just är det obändiga hos honom, som är tilldragande för en ziguenarnatur sådan som min. Detta är hufvudskälet, tror jag, först i andra rummet komma de goda egenskaper, jag tror honom ega. – Ja, granska dig sjelf, Ernst Ahlgren, du har ju förr än nu stått ensam emot allmänna opinionen, ihärdigt kämpande för din »fosterbror» med alla medel, dag efter dag, år efter år.
Men mången gång uppstå nyttiga påföljder. Jag tror således att R. o. Ad. har skäl att bifalla det framställda yrkandet, att förev:de § i Stats-Utsk:ts Utlåt måtte med ogillande läggas till handlirigarne, men icke, såsom Frih. Tersmeden föreslagit, blott med ogillande af formen, utan äfven med afseende på innehållet. Många ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Stjernstedt: Jag beder R. o. Ad. om förlåtelse för det något enskildt mellan Hr Montgomery och mig förekommer, men då han missförstått min mening med ett uttryck, som jag medgilver orsakats deraf att mina tankar ofta löpa fortare än mina ord, får jag nu begagna tillfället för att upplysa honom om rätta förståndet med mitt uttryck. Min mening med påståendet att »Svea artilleri-reg:te icke har andra målsmän är R. Stms Revisorer», var den, att revisorerne äro de enda officiella målsmän, som R. St:r hafva, och att denna delegation bör handhafva R. Stms hppsigt öfver de förvaltande verken. Sedan jag nu förklarat rätta meningen med mitt yttrande, anhåller jag att det måtte i protokollet ändras. Hr Montgomery har tillvitat mig att jag skulle haft »vidunderliga» påståenden, men sedan jag nu förklarat min mening med det uttryck, som kunnat gifva honom anledning till sitt påstående, tror jag att långt större skäl kan finnas att undra öfver hans utfall mot mig, än öfver mitt försvar för revisorerne. Ropen på propos. förnyades. Hr von Ehrenheim: Under diskussionens lopp hafva olika förslag uppstått om huru R. o. Ad. rätteligen borde förfara med afseende på förev:rie §. Efter min åsigt bör dock Ståndet hvarken bifalla Hr Cederschiölds förslag att punkten icke måtte till någon R. o. Ad:s åtgärd föranleda, ej heller Frih. Den 14 Januari e. m. 171 Tersmedens förslag att endast uttala ett ogillande af formen för Utsk:ts framställning. Jag anser innehållet lika oriktigt som formen, och anhåller att R. o. Ad. behagade utan alla tillägg lägga nu föredragna punkt till handlingarne, med uttalande af sitt ogillande.
Denna nådiga framställning vann äfven Stats Utsk:ts - Den 9 Maj e. m. 193 Utslc.ts riksgälds-afdelnings bifall, men inom Utsk:t lyckades det majoriteten att förändra detta beslut sålunda, att Stats-Utsk:t föreslagit att medlen skulle anvisas till en särskild stambana mellan Katrineholm och Norrköping och icke till påbörjande af den östra stambanan. Ehuru jag i öfrigt öfverensstämmer med hvad Stats-Utsk:t som skäl för sitt tillstyrkande andragit, och ehuru jag vidare till alla delar gillar att Utsk:t, då statens medel blifvit så hårdt anlitade för jernvägs-arbetenas utsträckning i åtskilliga föreslagna riktningar, icke ansett sig kunna tillstyrka bifall åt de motioner, som yrkat att östra stambanan skulle under nästinstundande statsregleririgsperiod färdigbyggas äfven på andra sidan af Norrköping, vågar jag dock anhålla att R. o. Ad., med afslag å Stats-Utskds hemställan i denna del, måtte bifalla K. Propos. och för sin del besluta, att R. St:r må till påbörjande af östra stambanan från Katrineholm öfver Norrköping och Linköping vester om sjön Sommen, till trakten af Nässjö, anvisa det för anläggningen af sträckan emellan Katrineholm och Norrköping erforderliga belopp, i jemnadt tal af 4,135,000 rdr. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Detta är den första af de 3 nya stambanor, som Stats-Utsk:t ansett sig böra föreslå. Jag anser att det är den första, som bör afslås. Genom vestra stambanans framdragande genom Södermanland tillskyndades Östergötland den stora fördelen att erhålla en stambana, löpande paralelt med Göta kanal; således anser jag att denna provins, med vestra, stambanan i norr, Göta kanal i söder, Vettern i vester och Östersjön med två djupt inskjutande vikar i öster, är i afseende på kommunikationer så väl lottad, att med stambanas byggande derstädes kan tillsvidare anstå, åtminstone till dess de södra och norra stambanorna erhållit så mycket att de kunna blifva fullbordade.
Ridderskapet och Adeln: Af Herr von Rosen , Georga Herr Friherre Cederström , Jacob, Herr Grefve Posse, Fredric Salomon, Herr Gref ve Frölich, David, Herrar Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, Ribbing, Bengt, och Coyet, Cart August, Friherre Lejonhufvud, Abraham, Herr Edenhjelm, Gillis, Herr Grefve Mörner, Carl, samt Herr Ribbing, Arvid; Hos Högvördige Preste-Ståndet: Af Herr Prosten Astrand, Herr Biskop Heurlin, med hvilken Herr Professoren Gejer, Prostarne Svedelius och Östberg instämt, Herr Prosten Lundblad, Herr Professoren Thomander, samt Herr Prosten Sandberg, med hvilken Herr Professoren Bexell, jemte Prostarne Ahlqvist och Sylvan, sig förenat. De framställde anmärkningarne kunna hufvudsakligen uppfattas under följande punkter: 1:0 Att då, i fråga om disposition af sjelfegande jord, det vore hvar och ens naturliga räll alt åt annan fritt upplåta större eller mindre del af sin egendom, endast med iagttagande deraf, alt Staten icke lider minskning i sin ränta, det framställda författnings-förslaget vore högst otjenlig t och i allmänhet någon författning i ämnet icke af behofvet påkallad. Bih. till R. St. Att vid den belydliga oell mångfaldiga olikhet, som förekommer i hemmans värde och godhet, det vore olämpligt, till och med omöjligt u11 antaga någon viss del af hemman såsom norm för besutenhet , enär en serskild bestämmelse skulle i detta hänseende behöfvas ej allenast lör hvarje ort, utan älven lör hvarje serskildt hemman. Enklare och rättare vore att lägga hemmansvärdet lill grund lör bestämmande af besutenheten,. hvarigenom äfven kostnaden för eljest erforderlige undersökningar besparades, och delningen vore ganska lätt, sedan det mot besutenhet svarande värdet en gång vore gifvet.. 3:o
Samtida offentliga kritici täftade om att kalla henne » skådeplatsens s m y c k e », » den af Melpomene och Polihymnia u p p a m m a d e » o c h kunde ej nog prisa » hennes öfvernaturliga sång, förenad med sällsynt insikt i tonkonsten o c h den lyckligaste lätthet att fatta det finaste af en musikalisk t a n k e », » hennes förträffliga spel, där behag i åtbörder, styrka o c h liflighet i deklamation, eld o c h uttryck L hvarje ögnakast, frambragte en fulländad k o n s t b i l d », samt beundra hennes utmärkta fägring, » s o m ännu vid mogen ålder bibehöll ungdomens tjusning, vårens prakt och förmåner, o c h hvilken själfva tiden tycktes vörda ». Efter ett fall å teatern, därvid hon skadat sitt knä, tog hon, vid några och fyrtio års ålder, afsked. P å Gustaf I V A d o l f s uttryckta önskan uppträdde hon ännu en gång å Operan, nämligen 1797, då bon vid den unge konungens förmälningshögtidligheter utförde Sveas roll i en prolog till operan » G u s t a f Wasa ». Allra sista gången fru Olin offentligen lät höra sig var vid en konsert 1811 å Riddarhuset, skådeplatsen för hennes ungdoms konstnärstriumfer. En annan person, hvilken kännt henne på hennes äldre dagar — den af många i vår hufvudstad ännu lifligt ihågkomna, för blott några få år sedan hädangångna gamla fru Spanier — har muntligen omtalat, att fru Olin vid några och åttio år föll omkull o c h slog ett hål i hufvudet; hennes hår måste då afrakas å den råkade fläcken, o c h då det återväxte, var det — svart, korpsvart som i u n g d o m e n; den gamla damen fick då ett anfall af behagsjuka och funderade på att låta afraka hela sitt, då snöhvita hår, något som emellertid af hennes omgifhing afböjdes. I sitt 88:de år afled hon den / 1828.
Ta serdeles redigt och, så vidt möjligt, lämpad t efter redan befintliga förhållanden; men Utskottet finner sig dock nödsakadt fasta synnerlig vigt -vid de betänkligheter, sorn emot införandet af deeimal-systeir.et nli ifrågavaiande hänseende förekomma. Med högst få undantag är nemligen hela Svenska nationen ännu obekant med delta system och sältet för dess användande. Ett ofördröjligt införande deraf skulle således ofelbart i början och möjligtvis äfven under en längre tidrymd förorsaka oredor och misstag, serdeles innan underrättelsen derom hunnit blifva föremål för allmänna folkundervisningen. Det redan för Tio år tillbaka Rikets Ständers pröfning underställda decimal-systern för mått, mål och vigt har ännu icke ansetts kunna införas, oaktadt den stadgade liden derför redan inträffat. Rikets Ständer afslogo dessutom vid sista Riksdag då varande Ranco-Utskotts hemställan om meranämnde systems begagnande vid bestämmande af räkneenhelens under-afdelningar. Genom det na framställda förslagets antagande, blefve för öfrigt en ny myntbenämning oundviklig och följaktligen det stora antalet af skiljaktiga benämningar å de i allmänna rörelsen gångbara mynten ytterligare ökadt. Utskottet finner sig, vid dessa förhållanden, nu föranlåtet afstyrka oftaberörde systems införande i Rikets myntoch penni nge-förhål landen.
För E. K. M:t.s och Rikets KrigsCollegium har AflöningsStaten, sedan derifrån, för en GeneralFältTygmästare, såsom å den serskilda GeneralitetsStaten nu upptagen, förra Lönen afgålt med i,865 R:dr 24 sk. och 177 Tunnor Spannmål derunder, blifvit fastställd till B:co R:dr 25,694." 36. 10. med derunder beräknade 1903 Tunnor Spannmål. KrigsHofRättens Stat, hitflyttad från Andra HufvudTiteln med B:co R:dr 5733: 16. jemte derunder beräknade 537 Tunnor Spannmål. För hvardera af 6 Fördelnings-Generaler har Lönen blifvit bestämd till 3,000 R:dr, samt Taffelpenningar,- Skjutsoch Fourrage-medel 3ooo R:dr, tillsammans R:dr 36,000. För Cavall erie-lnspecteur en j GeneralFältTygmästaren och Generalen för Fortificationen äro Lönerne bestämde för hvardera till 3,000 R:dr, samt Taffelpenningar och Fourragemedel, i,5oo R:dr, utom Resekostnadsmedel, som efter räkning böra utgå, R:dr i3,5oo. Då emedlertid Generalspersoner af Infanteriet för närvarande innehafva 14 st. f. d. RegementsChefsIndelningar till ett sammanräknadt belopp af nära 74,000 R:dr, hvilka alla äro beräknade att ingå uti Lönevilkoren för Regementena, få R. St. hos E. K. M. i underdånighet hemställa, att beloppet af dessa Löner, äfvensom CovallerieGeneralsLönen, intilldess förenämnde Indelningar genom Innehafvarnes afgång blifva disponibla, må för RegementsLöneregleringeu i det hela användas. För Cavallerielnspeeteuren samt Fördel - Exp. Utsi. Fårslag till und. Slrifv.
Den 10 Augusti. ang:dc upplåtande af en under KammarCoIF. disposition varande jordrymd lill byggnadsplats för nya observatoriibyggnaden i Upsala. 6:0 K. M;s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 6 dennes, ang:de ett lån af allmänna medel för uppförande af en gymnaslikbyggnad för lärdomsskola» i Malmö. Upplästes och begärdes på bordet: l:o K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 5 dennes., ang:de bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderätt till de s. k. kyrkohemmanen i Halland. 2:o K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 6 dennes, ang:de befrielse för Lolla, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings stift och Calmare län från utgörande af socknegängsspanmål eller s. k. skolmästareskäppa till rector och collega schola: i Westervik. Upplästes och remitterades till Bevilln.Utsk. K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 0 dennes, ang:de den vid sistförflutne riksdag bestämda s. k. kurhusalgifleus vidare fortfarande och användande. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, uppläste följande: Då jag hyser den öfvertygelse, att den genom sista realisationen vunna myntbestämningen icke i längden pålitligen kan upprätthållas genom de åtgärder, som R. St. kunna och vilja vidtaga uti styrelsen och genom förvaltningen af sin barik, då dessa åtgärder tillika skola lämpas, om ej helt och hållet underordnas ett annat syftemål, nemi. att, genom utlåning af bankens sedlar, i alla riktningar underhålla det allmänna rörelsecapitalet i landet till den storlek, som R. St. vid hvarje särskild riksdag, ännu efter den skedda realisationen, pläga pröfva att vara för den allmänna rörelsen erfordelig — huruvida delta är förenligt med en rationel bancostyrelse vidrör jag icke här —; så finner jag mig förbunden påyrka, att R.
Käraste Anna-Stina, inte ska du g råta! ( ond ) Fan anknoka alla afri tare, som sk a komma och förvända synen på folk ! A N N A -S T I N A ( åter lug n ). Tyst Anders ! det var mitt eget fel.. Kom nu , s å g å vi te' qvarteret. A N D E R S . Ja, det är rätt, Anna-Stina! och så följer du med mig hem igen. 34 A N N A -S T I N A . Nej , Anders ! j ag skaffar mig tjenst här, för hem vill jag inte mera! ( till madam Lundberg ) Adjö nu, och tack för mig! M. L U N D B E R G . Följ er hon inte med mig ner då? Nej tack .. inte numera. A N D E R S . Vi vill inte h a med några afri tare och göra mera! ( i det han knyter handen åt mannekinen ) Helsa och s äge'n det, han som står der och ser stinnt åt... Nu vet jag hv ad ni ä' för sorts folk! K om du, Anna-Stina! A N N A -S T I N A . Sä trodde jag inte att det skul le gå, när j ag kom till Stockholm! ( de gå genom fonden. ) Nå, j ag säger v äl det! Flickungen har förg apat sig i artisten Det sk all jag minsjäl tala om nere på magasi net! ( skyn dar ut efter dem .) Ridån faller. ANDRA AKTEN. _______ Ett rum hos grosshandlaren Reder. Dörrar i fo nden och på högra sidan. Ett större bord och enkla stolar , samt på väggarne några oljefärgstaflor. Till höger en mindre pulpet eller ett skrifbord , med böcker oc h papper. Bredvid pulpeten en kassakista. Till venster ett fönster och framom det en soffa , på hvilken vid r idåns uppgång Anton ligger , läsande en tidn ing , med fötterna högre än hufvudet. Första Scenen. ANTON ( läsan de , gäspar duktigt ).
Carl Piper. Rätteligen afskrifvet efter pag. 171 i 1710 ars Hufvudbok, intygar J. M. Löfmark. 23 — 178 Konsistoriernas infordrade underd. Utlåtanden, i anledning af Revisorernes anmärkningar, rörande beräkningen af uppbördsoch redovisningsprovisioner å de under Konsistoriernas f örvaltning ställda fonder och medel. Upsala Ärkestifts Konsistor» underdåniga Utlåtande. Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning att inkomma med underdånigt Utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers förlidet år församlade Revisorer, jemlikt Konsistor» meddeladt transumt af deras öfver den förrättade Statsrevisionen afgifna Herättelse, anfört och framställt, rörande åtskilligt vid förvaltningen af de under Konsistoriernas vård ställda kassor och medel, går Konsistorium att härmedelst i underdånighet fullgöra.. Hvad i 1 och 2 mom. af bemälda transumt innefattas, torde detta Konsistorium i underdånighet få anse såsom icke påkallande något dess yttrande. Deremot bör 3:dje mom. så mycket mer här föranleda ett yttrande, som detta Konsistorium är ett ibland dem, från hvilka redogörelse inför Kongl. Kammar-Rätten hitintills saknats för de af Rikets Ständer till svagt lönade Skollärare utgående anslag. Härmed är likväl ingalunda medgifvet, att dessa medel uppbäras och utdelas utan all vederbörlig kontroll. Tvertom vågar Konsistorium anse densamma redan så fullständig, att en ytterligare redogörelse för dessa medel åtminstone icke är oundgängligen påkallad. Kongl. Stats-Kontoret har nemligen, efter den noggrannaste pröfning af härifrån ingångna uppgifter och beräkning af förut befintliga tillgångar, i öfverensstämmelse med gällande nådiga föreskrifter, bestämt beloppet af de kontanta medel, som årligen af Domkapitlet derifrån reqvireras och genom detsamma till vederbörande Lärare, såsom lönefyllnad, utdelas. Det inseende Kongl. Kammar-Rätten å dessa medels förvaltning skulle komma att utöfva, blefve således inskränkt till en kontroll öfver medlens behöriga utdelning till vederbörande Lärare.
Mot Hr Printzensköld är jag tacksam derföre, att han erkänt, att ett system förefinnes uti det af mig framlagda förslag. Jag kunde nogsamt vänta, att nämnde talare skulle finna detta förslag vara af den beskaffenhet, att det skulle uplösa alla samhällsband. Att ifrågavrde förslag syltar derhän, deremot protesterar jag högtidligen och skulle göra det ännu allvarsammare, om jag icke väl kände den godmodighet, som dock ligger på botten af Hr Printzenskölds äfven mest omotiverade utgjutelser. Med ani. af Hr Hjärnes yttrande att detta stadgande är nödvändigt för indelningsverket, kommer man ovilkorligen till den slutsats, att indelningsverket, i och för sig sjelft, är en föråldrad institution. Samme talare påstår, att detta stadgande är nödvändigt för disciplinens uprätthå!laude. Denna fråga eger likväl icke något det ringaste sammanhang med disciplinen. Afven jag känner hvad disciplinen fordrar; men jag anser dock nödigt att särskilja de vanliga samhällsförhållanden, på hvilka soldaten kan göra anspråk, från de förhållanden som tillhöra hans tjenstgöring. En annan talare åter har yttrat att soldatens familjeförhållanden äro en privatsak. Det är just detta anspråk, som jag genom min motion velat skaffa framgång. Det gifves nemi. en bestämd gräns mellan de allmänna medborgerliga förhållandena och de särskilda förhållanden, som åtfölja tjensten. Då slutligen Hr von Knorring anfört, att det icke är till UuderLöjtum utan till Komp.Chefen, som soldaten skall vända sig med förfrågan, huruvida hau får inträda i äktenskap, emedan UuderLöjtum skall föra expeditionen under Komp.Chefens tillsyn, så tillåter jag mig att erinra den värde talaren, att något stadgande om sistnämnde förhållande icke finnes gifvet uti det gamla tjenstgÖringsreghtet, utan eger den, som för expeditionen, att afgöra saken. Jag anhåller fortfarande om bifall. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Bxc. Hr Grin o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall och dels afslag å ifrågavide Betänk., framställde H.
Vigten af denna anstalt till beredande af upplysning och eftertanke, insedd af Hans Maj:t Konungen, omför - i mäles Stat s-U t s k o 11 e t s B e t ä n k a n d e n. 609 mäles hafva föranledt Regeringen att, ehuru Postmedlen tillhöra Bevilningen och derföre måhända borde vara emellan Riksdagarne af styrelsen orubbliga, under den i5;de December 1820 nedsätta postporto för alla inom Riket utkommande dagblad, hvarvid likväl de tidningar, som före 1809 års Regements-löi ändring utkommo» blifvit förunnade porto-frihet ; Men då den häridenom inflytande Suulinan af omkring 1,400 R:dr för hvardera af åren 1820 och 1821, finnes i det hela Vara obetydlig, och det dessutom dels synes mindre lämpligt, att under en fortsättning som förbjuder monopolier, belasta vissa Tidningar med postporto under det att andra äro derifrån befriade, dels ock hända kunde, att under förevändning af nit för ökande af kronans inkomster, vissa Tidningars kringspridande i landsorlerne försvårades eller hindrades genom antingen postportos förhöjande eiler nedså Itningens nekande, föreslås: 1:0 att Riksens Höglofl.' Ständer måtte efterskänka den Bevillning, som hittills utgått i postporto för tidningar, eller ock 2:0 att-det nu varande tidnings-porto måtte i Bevillningen uptagas, så att det lika litet, sorn någon annan del deraf må kunna ulan Ståndernas 4:de Sami. 5 Band. 89 6to Stats-Utskottets Betänkanderi. medgifvande förhöjas, samt i sådan händelse 3:o att en viss afgift till postverket iliåtte bestämmas för hvarje Exemplar af en tidning, som sålunda fort-skaffas från Tryckningsorten utan afseende på, den längre eller kortare väg, den inom Riket föres; och 2:0 Herr Friherre Lagerbjelke», Joh.y 1 sammanhang med ofvan ornförmälde
Hr Björnstjerna, Johan Magnus. Öppnades ITrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Slats-Utsk:t efter N:o 392 Frih. Peyron, Gustaf Oscar; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 559. Hr PereswetolT-Morath, fullm. Gr. Piper, Charles Emil. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.- Utsk:t elter N:o 2,336 11 r von Möller, Peter; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 120. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af 2 ledamöter och 4 suppleanter i Banko-Utsk:t efter N:o 792 Hr Lagerhjelm, Gustal Reinhold, och N:o 1,528 Hr Gyllenram, Henrik Gustaf, samt fyra suppleanter i samma Utsk.; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 1,582 Hr Steuch, Mathias; » 2,336 Hr von Möller, fullm. Hr Ribbing, Erling; samt till Den lé M|aj. 413 Suppleanter: N:o 183 Frih. D’Albedylill, Gustaf; » 263 Hr Planting-Gyllenbäga, Erik Willielm Casimir; » 304 Frih. Fock, Alexander Geor»; » 1,991 Ilr Sköldebrand, Erik Bogislaus. Öppnades Ilrr Elektorers lista vid val af 3 ledamöter i Allm. Besv.- och Ekon.-litsk:t efter N:o 107 Gr. Klingspor, fullm. Gr. Piper, Charles Emil, N:o 393 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, och N:o 2,261 Hr af Borneman, fullm. Hr af Klint, Erik Magnus, samt en suppleant isamma Ulsk., efter N:o 2,075 Hr af Huss, fullm.
Man tycks finna det ganska svårt att vid denna punkt kullkasta LTtsk:ts resonnement, att då tagel är ett slag af hår, men hår i allmänhet är fritt från tull, så borde äfven tagel vara det. Af detta skäl skulle jag velat tillstyrka tullfrihet å denna artikel; men Utsk:t har icke gått så långt, utan endast föreslagit en nedsättning af tullen till 5 öre, hvilken icke skulle kunna hafva något väsendtligt inflytande på statsinkomsterna, helst sedan så många af de fruktade nedsättningarne blifvit afslagna. Tagel är numera en nödvändighetsartikel, och då icke inom vårt eget land deraf tillverkas en tillräckligt stor qvantitet, så måste man böja sig för nödvändigheten och förskaffa sig denna vara från utlandet. Det synes mig då orätt att belägga den med öfverdrifvet hög tull. Jag skulle likväl icke nu hafva begärt ordet, om det icke lunnes ett särskildt skäl, hvarför denna nedsättning borde bifallas H. IV. 36 562 Den 28 Maj f. m. framför de öfriga af Ötsk:t föreslagna. Det har nemi. yttrats, att man icke borde bifalla andra nedsättningar, än dem som embetsverken föreslagit, men dä generaltulldirektören på detta rum förordat den nu ifrågav:de nedsättningen, så anhåller jag alt R. o. Ad. på denria grund måtte bifalla Utsk:ts förslag. Hr Reutersvärd: Om Utsk:t föreslagit att lemna tagel eller hästhår tullfria, då alla andra slag af hår redan äro det, hade man nödgats medgifva, att det handlat fullkomligt konseqvent. Men den här föreslagna nedsättningen synes mig hvarken vara konseqvent eller ens lämplig, så mycket mindre som vinsten för de inhemska handtverkena af denna nedsättning endast skulle blifva 1230 rdr, fördelade på samtliga de yrken, som använda denna vara. På det att R. o. Ad. icke måtte begå samma inkonseqvens som Utsk:t, anhåller jag således om afslag å den nu föredragna punkten och bibehållande af förut gällände tullsats. Frih. Gederström, Rudolf: