Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men för ett onndvikeligt påkommande tillstånd af våda, som fördrar utomordentlig kraftyttring, böre vi ej vara liknöjde att bereda resourper, derest vi icke äfven äro liknöjde om vår sjelfständighet. Fåfängt skole vi söka dem sorn hittills, att nemligen i första perioden förstöra våra små tillgångar; i den an» dra ömsom bedraga allmänna förtroendet, och bedragas; i den tredje slå nya Sedlar till betalning af åsamkade skulder. Det är i min tanka ett verkligt förnärmande af Eikets Ständers värdig», het, då man anförer att denna utväg, skulle kunna leda till missbruk. Villje vi för oss erkänna några andra nio, tiver än öfvertygelssn om det allmänna bästa? böre vi då föreställa oss att Ständer i vårt ställe skulle en annan gång ledas af andra? Elifva lå» nen icke nytfige, finnas andra utvägar sam äro bättre, så begagnas ej de förra; med min öfvertygelse och med min aktning för Dagstiftaride prakten kan någon annan tanke icke förenäs» Jag har nu redan allt för länge uppehållit Jlöglofl. Utskottet och bör således iejke ytterligare utvidga denna del af ämnet, oaktadt allt hvad deri vidare vore att anföra; min åsigt af saken 1 det Dm so Jurii\ idet hela har jag vågat framlägga; den hvilar i afgörande; på dessa frågor; Skall penninge-sÄll» ningen, blifva spm den är? eller skall Sedelstocr ken ytterligare ökas? eller skola de utvägar , jag ■vågat föreslå, antagas? eller skola några andra i deras ställe såsom nyttigare utfinnas? Stoik holm d, 31 Maj 1815, O, F. Påhlman Att förestående Handlingar äro lika lydande fried de af Herr Majoren oell Riddaren Påhlman saint Herr Coinmerce-Rådet Santesson till Riksens Höglofl. Ständesrs Stats Utskott ingifna anföranden, betygar, Stockholm den 15? Ex Officin. C. Tunelius. Siats-Utskottets Secreterare^ Utdrag af Protocollet, hållet uti Riks?ns Höglofl.
Vidkommande den föreslagna förändringen af benämning å de framdeles utdelande privile - Den 12 Jani. 445 öii förmaner, anser Utskottet detta helt och hal ^ S let böra öfverlemnas till Kongl. Majts Eget Nådiga godtfinnande. IV!en sorn exclusiva privilegier, då de ej på lortare tid, såsom en rättvis belöning, utan på en längre tidpunkt, som en uteslutande förmån, meddelas, ostiidigt kunna räknas ibland de största hindei för Konsternas, Handelns och Slöjdernas framsteg, dels derföre, att de qväfva den täflan, som utgör själen af ali Industrie, samt derigenom icke allenast hindra hvar och en privilegierad näringsgren eller yrke att sträfva till en högre fullkomlighet, utan äfven, enligt erfarenhetens vittnesbörd, genom privilegii innehafvarens trygghet för alla medtäflares intrång, ofta nedsätta en sådan privilegierad slöjd eller slöjde-f product till en allt större grad af försämring och ofullkomlighet; dels ock derföre, att de göra hvarje annan medborgare modfälld, sorn med lika rättighet till ett lagligt utöfvande af sina krafter, ser kretsen för sin verksamhet blifva inskränkt eller afbruten, och den privilegierade medlemmen ensamt skörda de frukter, på hvilka Näringsomtankan och Konstfliten äga ett gemensamt och rättvist anspråk; så har Utskottet, på dessa grunder, trott sig Jaöra framföra deri vördsamma hemstäl-' lan, att i händelse Riksens Höglofl. Ständer skulle gilla detta Utskottets Utlåtande, Riksens Ständer då hos Kongl. Majit anmälte en förnyad underdånig önskan, att Kongl. Majit i Nåder täcktes göra afseende på, hvad Riksens Ständer i detta - 416 Den 12 Jani.' ta ämne, Hd tvanne Riksmöten, till Kongl. MaJ:ts Nådiga godtfinnande i underdånighet hemställt. Hvad slutligen beträffar den särskildt väck* ta fråga, om upphäfvande af ert meddeladt privilegium åt tryckning af musiralier, anser Utskottet detta vara ett enskildt, på undersökning beroende mål, hvars pröfning ej kan tillkomma Utskottets befattning.
Ständers Allmänna Beswärs och Oceonc-mie-Utskott i Protocolls-Utdrag af den r. dennas föreslagit, i anledning af Herr von klok-Nen. Memorial, rörande prescriptionstid i wiste redst winsings-wäl, klef af Borgare-Ständet bifallet, sä midt härunder icke begripes hwad i anseende till redowisningen för Bewillningö-Uppbörden serflildt blifwit derom stadgadt; Hwilkct Den 2 Maj. io67 Hwilket de respective Med-Ständcn wördsamt och wänli» gen skulle tillkännagifwas Ut S. D Som hos Borgare-Ständstaf cn desi Ledamot anmältes, att, oaktadt samtelrge Ritt-Ständens före detta tagne beflut, enligt hwilket Erpeditions-Utstottet borde till arbetets sortskpndande biträdas af de öfrige Utskottens Canccllier, likwal gansta fä sig i sädant ända, mäl infunnit, sä att förstnämnde Utstött för narwarande more i saknad af tillräckelig hjelp, att, med tillbörlig skyndsamhet hinna utstriswa de flere och widlöftige expe, ditioner, som böra utfärdas; Alltsä fann Ständct nödigt härigenom manligen erinra Riksens Högloft. Ständers samteliga Utstött, att om ofelbart fullgörande af NiksStändens ofwannämnde beflut förständiga de till deras Cancellier hörande Notarier och Cancellister.
Ifrån testaments-rälten skiljer den sig åter i den omständighet, att nämnde rätt fordrar ett uttryckligt förordnande af en afliden, att dess qvarlåtenskap skall öfvergå till någon i förordnandet bestämd person. Det ifrågasatta lagstadgandet fordrar icke allenast icke ett sådant uttryckligt förklarande, utan'föreskrifter tvertom, att det oäkta barnet endast för den händelse att modren ej annorledes om sin egendom förordqat, skulle ega att inträda i besittning af qvarlåtenskapen. Man kan tänka sig, alt modren borttestamenterat sin egendom, men att den person, som erhållit testamentet, före henne aflidit. Skulle i sådant fall det oäkta barnet inträda i sin rätt lill qvarlåtenskapen? härom kan, till följd af förslagets ordalydelse, tvist upstå. Den ifrågavande rätten öfverensstämmer så till vida med arfsrätten, alt båda äro grundade på blodsbandet. Utsk. har likväl i förslaget undvikit att närmare påpeka denna grund för den inrymda rättigheten och tyckes snarare vilja sammanställa den med testamentsrällen, enär det heter, att den del af moders qvarlåtenskap, som tillfaller hennes oäkta barn, skall anses såsom vore den genom testamente gifven. Då dertill emedlertid icka erfordras något uttryckligt förklarande af den aflidna, skall, på sätt Gr. Sparre i sin reservation anmärkt, den allmänna meningen icke underlåta att gifva saken sin rätta benämning af arf. Utsk. har funnit, att principen af oäkta barns arfsrätt ej finge i dess fulla vidd utsträckas och har derföre från denna rätt uteslutit alla i hordom eller förbjudna leder aliade barn. För att motivera detta uteslutande har Utsk. måst taga sin tillflykt till en högre verlds-ordning, enl. hvilken barn ej altid kunna undgå följderna af föräldrarnes förvillelser. Men jag frågar nu: ”Ar icke äfven lönskaläge en förvillelse? Hvarföre skola de barn, som födas till följd af det ena osedliga förhållandet, erhålla en rättighet, som ej tillerkännes dem, sorn äro frukt af ett. annat? Hvarest Utsk. funnit denna skilnad, i det uppenbarade ordet eller annorstädes, det omtalas icke.
»Efter uppläsande af detta memorial och dervid fogadt Protoeolls Utdrag» fann ståndet »för godt att bifalla så wäl den af constitutions utskottet tillstyrkte decharge ... som ock hwad utskottet i öfrigt föreslagit». 3 Protokollsutdraget dat. den 14 juli. Ståndet biföll utskottets memorial av den 12 juli. 4 Protokollsutdraget daterat den 14 juli. Ståndet godkände utskottets förslag. — Utdraget har blivit felaktigt refererat i protokollet här ovan. § 28 R. O. omtalas icke i detta sammanhang. 5 Protokollsutdraget är daterat den 16 juli. Ståndet återremitterade utskottets memor. av den 12 juli med anledning av ett i ståndet framställt yrkande, att 1 mom. av 5 § T. F. O. borde börjas: Lagligheten av åtalade böckers och skrifters innehåll etc. Jfr nedan sid. 732. 6 Protokollsutdraget är daterat den 16 juli. — Ståndet biföll utskottets memorial av den 10 juli. 7 Utdraget dat. den 16 juli. — Ståndet godkände memorialen jämlikt R. F. § 56. Jfr beträffande den nya § mellan §§ 37 och 38 R. F. ovan sid. 728: betr. § 60 R.F. ovan sid. 728: betr. §§ 46 och 56 R. O. ovan sid. 717; samt betr. juryns avskaffande ovan sid. 673. Den 18 Juli 1815 731 D:oD:o om bestraffningsättet af brott emot Tryckfrihets Lagen. (bilägges)1 Ifrån R ock Ad :en om Remiss til Utsk: af en Ledamots mot Föredragande i Stats Rådet anmäld anmärkning. (bilägges)2 D :o D :o om afseende vid författandet af Ny Lag på Bestraffningssättet af brott mot Tryckfriheten. (bilägges)3 D .o D :o om tillägg till 46 och 56 §.§. R:0: samt en ny § mellan 37. och 38 R.
De brännerier, som hädanefter anläggas i stad, böra uppföras utom dess Trot. Utdr. d. 2 Nov. 1840. staket, på lämpligt afstånd från andra byggnader, och i enlighet med stadens brand-ordning. §• 4- Vid de årliga mantals-skrifningarne, uppgjfves stället, hvarest man vill bränvins-bränning idka, äfvensom pannans rymd, efter hela det af Justeraren åsatte kannetal, och den class, hvartill hon, efter hans bevis, bör hänföras, samt huruvida hon är inrättad att drifvas omedelbart med eld eller med ånga. En hvar till bränvins-bränning berättigad vare obetaget att anmäla sig till dess utöfvande under en eller flera månader, med skyldighet likväl att bestämdt uppgifva, hvilken eller hvilka månader hail vill dertill begagna, i förhållande hvarefter Bränvins-brännings-afgiften beräknas. Skattskyldig är ej pligtig att vid mantals-skrifningen uppvisa stämplingsattest eller mätnings-betyg, utom å ostämplade tackjerns-pannor; men vare berättigad att hänvisa till den förra året uppgifna panaerymden, med åliggande, att för uppgiftens rigtighet ansvara. §. 5. Mantals-skrifvaren bör, jemte utsättande af redskapens pannerymd, class och inrättning, för eld eller ånga, samt efter afdrag, enligt 24 §., af kokrummet, påföra afgiften, med uteslutande af bråk i beräkningen. Skriftlig uträkning deröfver skall Mantals-skrifvaren, emot lösen efter de för Kronodebetsedlarne gällande grunder, den skattskyldige meddela. Enligt denna uträkning, erlägges bränvins-brännings-afgiften förskottsvis, på det sätt och den tid, Kongl. Majit närmare bestämmer, utom i det fall, 7 §. omförmäler. Ingen må bränvins-bränning utöfva, med mindre han de derföre belöpande afgifterne på förhand erlagt. §. 6. Mantals-skrifvaren åligger att, inom den tid, Kongl. Majit utsätter, enligt skattskrifnings-handlingarne, socknevis upprätta förteckningar på alla dem, som sig till bränvins-bränning anmält.
Oaktadt jag framställt min ifrågavar. motion, på grund af den utaf skoldirect. lill Comm.- coll. gjorde ansökan, så nödgas jag likväl finna mig belåten med hvad som blifvit beviljadt, när jag ser de anslag, som frän andra håll varit äskade och blifvit gifne. 212 Den 7 December e. m. Ilr Rosenblad, Bernil.: Under åberopande af hvad jag förra gången yttrade, då samma ämne förevar, vill jag nu endast återkalla i R. o. Ad:s uppmärksamhet, alt på Gottland är sjöfarten en folknäring, och att Wisbys aflägsenhet från de orter, der navigationsskolor finnas, är en orsak, som gör det af så mycket mera vigt, att en fullständig skola der måtte finnas. Hvad Norrland beträffar, liar redan länets Höfding upplyst huru betydlig den skeppsfart är, som idkas inom dess navigationsskolas district, hvarföre man bör bemöda sig att på denna ort underlätta fallenheten för skeppsfarten såsom en folksnäring, isynnerhet då man borttagit eller är på vägen alt borttaga rättigheten att begagna främmande lands fartyg vid transporten af varor. Då en sådan skolanstalt naturligen skall bidraga till alt höja denna näring, så är verkligen ett eget anslag af 500 r:dr för hvardera af dessa skolor alldeles oumbärligt. De hafva ändock fått nästan för litet. Vid Carlshamn är förhållandet icke detsamma. Dess belägenhet intill Calmar, Carlskrona och Malmö gör det af mindre vigt att en skola der finnes. Jag får således, enär dessa 500 r:dr icke betyda mycket i en stats budget emot vigten af det dermed afsedda ändamål, äran tillstyrka, att R. o. Ad. måtte bevilja 500 r:dr till hvardera af skolorne' i Hernösand och Wisby jemte den summa af 200 r:dr, som Utsk. för skolan i Carlshamn tillstyrkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Utskottet, hwars pligt der da wore at upsättakix» psäitionen. Herr Grefwen och Landtmarskalkerr förklarade afwen at kixpsäitionen ej kunde hindras; Herr OzMensvsans protest förfölle och kunde ej ti§ pröfning företagas. Herr Landtmarffalken förnyade derföre sin pmpolition om komiss rörande walet, till Kxpeäitions-Utffottet» Herr 8i!verstoipö, 8amue1- instämde deri, at Herr 6)älensv3»ns motion ej kunde uptagas, men hänS coi^luits borde ester Herr ^iverstolpcs öfwertygelse ej lemnäs obeifrad, hwilket dock gerna till en annan gäng kunde upffjutas» Herr Landtmarskalken förklarade, ar profningen deraf en annan gäng finge företagas. Här - 2Q Den 2 Mars. Härefter yttrades åtskilligt fran Bänkarne af siere pa en gang talande Ledamöter, sa ar, maen ting redigt till Protocollet kunde fattas. Ändteligen fragade Llrekvs iLöwenbjelm, Larl, j hwad skick fåken wore. Han wille för sin del ej akalla den strängaste rattwisa. Han trodde at det tilhörde Ridderffapet och Adeln at laka Nåd ga för ratt, men ingalunda kunde pröfningen af hans upföranDe upffjutas. Hwad som i det fallet skulle göras, borde ske straxt. Om Herr (Hllei^vaali wille återtaga sit yttrande, wore det Herr Grefwens tanka, at Ridderffapet och Adeln af sin wanliga öfwerfeenDe godhet, kunde lata saken sörfalla. Friherre von ?laten, Lal t2ar, wille för fin del gifwa tilkanna., at han ej afstode ifrån sit första yttrande. Ofwerlaggningen derom trodde han ej behöfwa blifwa langwarig, men af en billig agtning för de andra Standen trodde han al fåken genast borde afgöras.
Till beredande af nya eller utvidgade lokaler åt de allmänna läroverken inom nedannämnde städer, hafva Rikets Ständer, under dervid stadgade vilkor och förbehåll, i egenskap af anslag utan återbetalnings-skyldighet beviljat följande statsbidrag, hvilka, i mån af behof, böra i den ordning Kongl. Maj:t lärer föreskrifva, af Riksgälds-kontoret utbetalas, nemligen: l:o) för utvidgande af Lunds kathedralskolas undervisningslokal, Tjuge tusen R:dr; 2:o) för utvidgande af läroverksbyggnaden i Helsingborg, Tolf tusen R:dr, under vilkor att den plan, hvarefter den ifrågaställda nybyggnaden för detta läroverk kommer att verkställas, dessförinnan underkastas vederbörandes granskning, samt att nämnde stad åtager sig att sjelf bekosta hvad utöfver det beviljade statsbidraget erfordras för nybyggnadens utförande; 3:o) för uppförande af en ny byggnad åt elementar-läroverket i Oscarshamn, Tjuge tusen R:dr, under vilkor att, innan denna byggnad påbörjas, den plan, som vid densammas uppförande bör följas, skall af vederbörande myndighet vara godkänd ; 4:o) för reparation och förändring af läroverkshusen i Carlstad, enligt dertill uppgjordt förslag, Tio tusen R:dr; 5:o) för uppförande, enligt godkänd plan, af en ny byggnad för det högre elem entar-läroverket i Örebro, Sjutiotusen R:dr; och 6:o) för uppförande i Fahlun af en läroverks-byggnad, i enlighet med godkänd plan, Fyratiofyra tusen R:dr. § 154. För att användas till uppförande, enligt godkänd ritning, af ett nytt lärohus för elementar-läroverket i Jönköping, hafva Rikets Ständer beviljat nämnde Stats-Utskottets Memorial N:o 214.
Den ledamot af Kammaren, som icke i rätt lid vid Riksdagen sig inställer, skall för hvarje dag, han uteblifver, vara förlustig tio Riksdaler af arfvode!. c) Gemensamma bestämmelser. § 24. Rösträtt inå ej utöfvas af annan valberättigad än den, sorn vid valtillfälle personligen sig inställer. § 25. Befinnes vid Riksdagsmannaval, hvilka böra med slutna sedlar förrättas, valsedel lyda å person, som ej är valbar, eller på (lera eller färre, än som vid valtillfället böra väljas, eller innefattar valsedel någon tvetydighet i anseende tili den eller de valdes namn, skall samma sedel anses ogild. § 26. Riksdagsmannabefaltning kan endast utöfvas af Svenska medborgare, som bekänna sig till Kristen-protestantisk lära. Ej må såsom Riksdagsman godkännas: a) den sorn slår under förmynderskap; b) den som lill borgenärer all sin egendom afträdt och icke, på sätt lag förmår, gitter visa, att han från deras kraf befriad är; c) den som för vaulrejdande brott är under tilltal, eller blifvit för sådant brott till ansvar dömd eller under framtiden ställd; d) den som är förlustig medborgerligt förtroende eller förklarats ovärdig att inför rälta föra andras talan; e) den som blifvit förvunnen att hafva vid Riksdagsmannaval med penningar eller gåfvor sökt värfva röster, eller emot vedergällning algifvit sin röst, eller genom våld eller hot stört valfriheten. § 27. Derest någon varder för samma tid vald till ledamot af begge Kamrarna eller till ledamot af endera för två eller flera valkretsar, må på honom ankomma att bestämma i hvilkendera Kammaren lian vill inträda eller för hvilken valkrets han vill anses lill Riksdagsman vald. Dock åligger honom att hos Konungens Befallningshafvande i den ort, för hvilken han Riksdagsmanna-uppdrag ej mottager, derom göra skyndsam anmälan. § 28.
Konungen efter företagen resa, utöfver tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och late kallelsen, inom Femton dagar efter berörde tids förlopp, uti Hufvudstadens kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. § 6. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Regenten eller Regeringen, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. % 7. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konungaätt, hvilken arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes Regeringen, inom den här ofvan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. § 9. I de fall, då Konungen, eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens kyrkor kungjord. 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, M 94. § 10. Om, emot förmodan att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bort kallelse dertill i Hufvudstadens kyrkor låta kungöra. § 11 i:o. —. 2:o. Om tiden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i Nåder Hof-Rätterna förständiga. Om tiden åter för sådana Riksdagar, till hvilka Regenten eller Regeringen, eller ock, enligt Regerings-Formens 95 §, de i densamma nämnde vederbörande kalla, åligge det dem, att HofRätterna underrätta. § 23. l:o. Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen och i Bondeståndet af den närvarande Ledamot, som de flesta Riksmöten bevistat.
Den 18 April e. m. afsigten med denna grundlagsändring icke vara någon, än den, att få tillämpa den nya grundlagen på de båda lagförslag, som nu äro utarbetade och hvaraf Svenska folket länge känt sig i behof; nemi. ett förslag till ny criminallag och ett lill ny civillag. Om man icke vill erkänna, alt detta är det egentliga och, uppriktigt taladt, det verkliga motivet till en sådan grundlagsändring, så är det icke värdt alt längre fortsätta discussionen; ty håller man sig inom den förskansningcn alt säga, att detta är en grundlagsförändring för alla tider, och att man icke bör skänka bort sin rättighet att besluta; så är detta ettdera alldeles för fromt för att kunna besvaras, eller ock vågar jag säga, att det icke är alldeles så ärligt, som man i en sådan sak borde yttra sig. När emedlertid förhållandet nu är det, alt ledamöter hafva funnit tänkesätten vara så delade, kan man icke aunat än Införda det försök, som i dag af Hr Akerman blifvit gjordt, att framställa en så beskaffad modification af Utsk:s betänk., att R. o. Ad. skulle kunna undgå att fatta ett beslut alldeles i strid emot det, som förut är faltadt. Detta måste vara den egenliga grundorsaken till Hr Åkermans förslag till gemensam tanka; ty eljest synes det mig vara alldeles uppenbart, alt lian för sakens skull skulle finna det vara bättre att helt simpelt, lika med hvad 2:ne Stånd gjort, bifalla Utsk:s förslag. Jag lemnar derhän huruvida Hr Akerman bedömmer majoriteten af Husets ledamöter rätt, då han tror, att de genom en sådan vändning af saken skola finna sig mera benägne för sjelfva hufvudfrågan; men hvad jag tager för afgjordt är, att detta icke skall inträffa med sådane ledamöter, som Hr Cederschjöld, Hr Lagerhjelm och Gr. Lagerbjelke, hvilka jag hört föreställa sig, att man skulle kunna komma från saken genom en sådan slags ändring af grundlagen, som vore en stor försämring af hvad som nu i detta afseende finnes stadgadt.
I händelse af åtcrremiss anhåller jag således, a:t Utskm mätte fästa afseende å denna min begäran, nemi. alt nu gällande maximibelopp måtte betydligt nedsättas, men alt deremot minimibeloppen mätte få oförändrade qvarstå. Frih. Raab: Jag får åter upprepa, alt jag icke vill motsätta mig en åtcrremiss; men med anledn. af hvad llr von Hohenhausen yttrat, ber jag få förklara, del jag icke tror alt denna återremiss skäligen skall kunna medföra del resultat, som lian trott. Om vi nemi. antaga, att 2:ne Ständ redan bifallit Utskins förslag och att det tredje detsamma afslagit, sä hemställer jag, huruvida man då kan vänta, alt Utsk:n, med frånträdande af de hegge andra Ståndens beslut, skola öfvergå till det förslag, som icke ens blifvit förklarad! såsom varande R. o. Ad:s gemensamma tanka, utan sorn blott blifvit återremissen b i löga dl. Man skulle i min tanka hafva mera chance att vinna den åsigt, som här gör sig gällande, om man nu fattade ett formligt beslut i frågan, i st. f. alt återremittera den. — Särskildt får jag till Frih. Cederström, som yrkat afslag å Utskms förslag och bifall lill den gamla författningen, framställa den förfrågan, hvarföre lian, som i förra frågan var så liberal, icke nu vill medgifva de modifieationer, hvilka Frih. Palmstjerna och jag föreslagit, och hvilka på intet vis strida emot hvad lian genom den förra voteringen sökt ali vinna? Hr von Hohenhausen: Jag skall blott nämna ett par ord. Om Ulsk:n skulle linna de gjorda anmärkn:rne föranleda till ett förslag, som är nyttigare och bättre, än det nu förevarande, så få Utskm tillfälle att framkomma med ett sådant, i händelse en återremiss 1111 beviljas; hvaremot Utskm, i händelse ett formligt beslut nu i ämnet fattas, icke blifva i stånd härtill.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 25 och 27 dennes på bordet lagda Memorial N:o 67, med förslag till ändring af föreskrifterne i 2 afdelningen af Banko-reglementets 4 artikel, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, 1 och 7 punkterna, äfvensom 12 punktens sednare moment och 17 punkten. 2:o Bifölls 2 punkten, med den förändring, att dels för Ombudsmannen, Kanslisterne, Kamereraren, Bokhållarne, Registratorn och Kontors-skrifvarne skulle såsom lön utgå och beräknas sammanlagda beloppet af hvad Utskottet för dem såsom lön och arfvode föreslagit, deri likväl icke inberäknadt det för Registratorn föreslagna arfvode för trägen tjenstgöring, hvilket ansågs böra utgå i öfverensstämmelse med Utskottets förslag; dels, i stället för den af Utskottet föreslagna Kassör med lön, arfvode och missräkningspenningar, utfördes en Kassa-kreditiv-kassör med lön af 1200 R:dr; dels Kassa-skrifvaren jemte det för honom föreslagna arfvode uteslöts; och dels, i stället för 5 Waktmästare med lön och arfvode, utfärdas 2 Waktmästare hvardera med lön af 400 R:dr, samt 3 vaktmästare hvardera med lön af 333 R:dr 16 sk.; hvarjemte Ridderskapet och Adeln beslöt, att ett arfvode af 200 R:dr må ställas till Banko-diskont-direktionens disposition, för att tilldelas den kanslist, som kommer att närmast biträda ombudsmannen och vikarierande förrätta hans tjenst; 3:o Bifölls 3 punkten, med det tillägg att, medan öfvergångs-staten varar, aflöhuotämUoo frtr Lanalistpn hns l:sta ombudsmannen till 600 R:dr såsom lön och ninnan 494 Prot.-Utdrag den 30 Oktober 18-54. 100 R:dr såsom arfvode samt för kanslisten hos 2:dra ombudsmannen till 500