Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medelst denna act ära åtskilliga vitén och straff för vårdslöshet stadgade, äfvensom tullkamrarna äro ålagda, att efter den första hesigtuingen, som anställes, då machinerna insättas i fartyget, noggrannt tillse, att icke nå* Dea 15 J uni (. m. gra olyckshändelser må kunna inträffa i följd af machineriets mindre duglighet, hvarföre tullkamrarna äga rättighet att när sorn helst hos den offentliga magten begära förnyad besigtning. I alla fall skall hvart tredje år en ny besigtning ske. Den förenämnde förordningen i Frankrike, hvilken är utfärdad d. 27 Maj i83o, är säkerligen den bästa, som i ämnet utkommit, hvarföre Frankrike äfven varit minst utsatt för olyckor i detta fall. Efter den ledning, som af densamma kan hemtas, anhåller jag att fa väcka den motion, att R. St. hos K. M. må i underd. anhålla om utfärdande af en sådan författning, som är lämplig till förekommande deraf, att sådana personer, som ej äga nog insigt för att bedöma ångfartygens beskaffenhet, skola riskera lif och egendom vid dessa fartygs begagnande. Jag anhåller jemväl, att R. St. måtte, i den underd. skrifvelse jag nu haft äran föreslå, uttrycka den önskan, att, om vid författningens utfärdande sådana fall skulle inträffa, som påkalla båda Statsmagternas beslut, K. M. intill nästa riksdag ville stadga det nödvändiga och då förelägga R. St., hvad som kan fordra deras sanction, såsom straff för laga öfverträdelser. Jag anhåller, att denna motion måtte remitteras till Allm. Bes vä rsoch Oecon.Utsk. och vågar tillägga den upplysning, att om det varit i England, som ett ångfartyg, sådant som det, hvilket för några år sedan uppbrann i Mälaren, hade blifvit bygdt, så hade denna olycka bestämdt blifvit förekommen, emedan fartyget i anseende till sitt vådliga byggnadssätt icke enligt parlamentsacten kunnat erhålla tillstånd att utlöpa med gods och passagerare. Denna upplysning torde vara nog, och jag förmodar, att man i Sverige ej bör vänta med utfärdande af en författning härom, intilldess ännu större olyckor ådagalägga dess nödvändighet.
Varande, enligt Eders Kongl. Majus Nådiga Förordnande , alla utbetalningar L och för Riksdagskostnaderna besörjde af Eders Kongl. Majus Befallningshafvande i Orebro Eän, sorn ock derföre till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet aflemnat behörig redovisning. 6:0 Saltpeterslösnings-Medlen 30m år 181 '2 influtit för den Saltpeter, som år 1811, ej in natura blifvit levererad 95,412:35.10. samt, år 18*3) för år 1812 95>*74: 12.11. Lik - 13 * * Den 14 Juli. Likmätigt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 22 Mars 1 81 «, kommer för dessa medel att särskildt redovisas af Stats-Contoiret, sa väl som för de 58,000 Ridr, hvilka af Defensions. summan på tredje hufvud-titeln äro anslagna till Saltpeter-anskaffningen , och hvilka räkningar böra af Stats-Contoiret till Eders Kongl. Majit i underdånighet insändas. Eders Kongl. Majit har sedermera i Nåder förordnat särskilta Co. miterade för Saltpeter-tillverkningens upphjelpande i Riket , hvilka komina att, för hela Saltpeter-Upphörden , så i contant som in natura, upprätta och afgifva en General-Redogörelse , och till hvilka Stats - Contoiret, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Jiref af den 20 December 1814, har att utbetala den, efter Stats-Contoirets afgifvande Räkning , varande behållning af så väl ofvanberörda Eösnings-medel som den, på tredje hufvud-titeln, till Saltpeter-anskaffningen uppförde summa.
Ur von Rosen, Georg: Såsom ledamot utaf sam mansatta Utsk:n, har jag öfvervarit detta ämnes behandling samt uti en vid betänk, fogad reservation sökt visa min åsigt vara den, alt det icke tillhört Utsktn att yttra sig om annat än verkställigheten af det beslut, som föregående Ständer hafva fattat. Jag trodde icke, att det tillhörde Utskui all tillstyrka upphäfvande af ett utaf Ständerna förut faltadt beslut. Afdeluingens betänk, medgaf en modification deruti, ig8 Ben ia Juni e. m. ifal! någon obillighet uti förra beslutet hade influtit. Der uppdrogs åt K. M., alt vid nästa ritsdag förelägga Ständerna den modiflcation, sorn i afseende på en eller annan rotes mindre fördelaktiga ställning kunde medgifvas. Delta hade varit både lagligare och billigare, än hvad som i Utsk:ns betänk. blifvit för RiksStm framstäldt. Jag har således ingenting annat att tillägga, än att jag reserverar mig emot all rubbning af de utaf Konung och Ständer redan fattade beslut, helst samma beslut ännu icke äro i hela sin vidd verkställda. Jag tror att det Sr för tidigt att rubba något, som man icke har skäl att rubba. Frih. Cederström: Ehuru Frih. Sprengtporten anförande egentligen, såsom Hr Frihm sjelf förklarat, icke Slätt anse annorlunda än såsom en reservation, likväl och då lian deruti sökt motivera samma åsigt, som Ulsktn på alldeles oriktiga begrepp trott sig kunna framställa, nemi. att den nu framställda ordinarie roteringen på förut oroterad jord blifvit hårdare än den förut verkställda roteringen, i så måtto, som den sist tillkomna roteringen icke tillät tillsättande af manskap in natura, utan bestämdt att rotefrihelsafgift skall erläggas enligt R. Sirs beslut, sorn förmår att densamma skall utgå till belopp fullt motsvarande hvad ordinarie roteringen kostar, har jag ansett mig, i anledn. af Hr Frilv.ns yttrande, böra förklara, att sedan R. St. sålunda förordnat huru rotefrihetsafgift erläggas skall, det numera är klart för en hvar, som vill läsa R.
Majit, att återvinna de upplysningar uti alla slags hus« hadningsmö! sorn för detta genom alla Kongl. Co‘ir:gjc > oeh Landshöfdingars RiksdagsRi » la ti or; r erböllos, möjligen anses stridande emot Consntutl nen, då allmänna frågor af hvarje nikscugsman väckas kunna, och hvart Stånd äger dem till behöriga Utskotts beredning att öfverlemna? Om de äskade Riksdags!'..datione; till de hastigt erforderliga Kallelser till Urtima Riksmöten ej hunno afgifvas, så lemnades åtmindstone rådrum, att med dem till Kongl. Maj:t i tid inkomma, före Riksens Ständers sammanträden till Lagtima Riksmöten. Hos Eders Excellence och HöglofJ. Ridclerskapet och Adeln anhåller jag således, lika med Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg, att ärendet må till Höglofl. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet återförvisas. Grefve von Lantingshausen, Albrecht.- Då O economieUtskottet till öfvervägande upptog Herr Archiatern von Schulzeuheiins Memorial, fann Utskottet visserligen att dess förslag vore af vigt, och kunde medföra mycken nytta; men det fann tillika för sin del, att stadgandet af ett sådant steg innefattade ett tillägg i Grundlagen, hvilket icke kunde tillhöra Utskottets befattning. Deri 29 Maj. Om denna tanke ej gillas, utan Höglofl. Ridderskapet och Adeln anser förslaget böra af OcconomieUtskottet upptagas, tror jag visst att det blifver af Utskottet hufvudsakligen tillstyrkt; men det skulle önska att dessförinnan erhålla upplysning, om Rid-i derskapet och Adeln ej anser ämnet af sådan beskaffenhet, att det egentligen borde vara i Grundlagen intaget.
efter att icke hafva visat en enda bestämd plan för sjöförsvarets ändamålsenliga organiserande, utan efter att tvärtom hafva låtit 1823 års Ständer anslå medel med afseende på ökning af Rikets Örlogsflotta till 12 rangskepp och 8 fregatter, redan någre år derefter vidtagit obetänksamma åtgärder till försäljandet af en stor del deraf, och numera, efter i hast företagna försök, visa sig hysa en måhända lika obetänksam hängifning för ett uteslutande skärgårdsförsvar; efter alt icke en gång, inidtibland fortskridandet af bildning ocb humanitet rundtomkring oss, hafva gjort något allvarligt steg, att genom militairlagarncs förbättrande, extrajudiciel^ kroppsstraff (prygels) afskaffande, inrättandet af tjenliga praktiska undervisningsanstalter och ändamålsenlige recrutskolor vid indelte Regemente;rne, samt införandet af ett på soldatens förkofran ocb förbättring grundad t och Den i November e. m. 5i i flera länder redan antaget aflöningsoch beklädnadssätt, halva befordrat krigshärens medborgerliga anseende och trefnad, såsom ett det säkraste medel, att i nödens stund kunna påräkna alla vapenföra medborgare i hären; efter att, med ett ord, icke i verkligheten hafva gjort mera, än att roa allmänheten med stora, i de flesa fall onyttiga, läger, der större tactiska rörelser utgjort hela vapenöfningen, men sedan, alldeles i öfverensstämmelse med liknöjdheten för Befälets vetenskapliga bildning emellan mötena, truppens enskilda instruction, målskjutning saint fälttjenst, vanligtvis blifvit försummade; efter i5 sålunda flygtade år, under de flesta af hvilka man hållit ett slags sommarcampagner, hvilka på sin höjd genom marcher, inqvarteringar och skjuts inöfvat Svenska landtmannen i fullgörandet af sina åligganden; — efter allt detta, nedslår helt oväntadt öfver Rikets Ständer en nådig proposition om nära 4 millioners ökning, på fern år, till FörsvarsVerkets islåndsättande.
Naj:t närmare ntveeirla, genom hefäls aflöning, marcher, transporter at' elkecter, honingsrums anorrinancie, helrlärinacl, mm., troligen lönn me att ärligen uppgä till het^clligt mera, än hvari Lronoarhetslrarlarne hostacle, merian cle änNir inom fängelsernas murar inneslötos, samt rlä slutligen härtill fromme, att rle inriragningar och lresparingar i flere elronomislra rletaljer, som L en annan sirla horcie lrunna vinnas, sertan 8tvre1s6N hlilvit förserlrl meri tillräclrligt arhetshiträrle och Irommit i tillfälle att i riessa akseencien företaga nöclige arheten och ätgärcier, möjligen ej hunne att visa sina verlrningar förr, än efter periocien ak rlen Ltats-lieglering, som snart af llilrets 8täncler hommer att uppgöras, ansäg 8tvrelsen, vict lräga om hestämmancle ak clcn förslagssumma, som ä iiihs-8taten hör uppföras till langars värrl och unrlerhall, sig iche hunna i unrlerciänighet föreslå nägot minrlre helopp, än 745,000 llilisrlaler Lanco, rlerunrler inherähnarle ntgifterne för ihänsfängelsernas reparationer ocir ersättning för spinnlmsmerilen, livilha Ltvrelsen ut> sitt 17 sill rmderdoniZO utlätonde, röronde Kiliet8 8t:inder8 är 1843 lör8om1ode kevi8orer8 oninärlininAor rit' dori 21 8i8tlidne 51 oj, till8tvrlet mätte o^ijiiiöro
Under hela adertonde seklet vegeterade denna slägt endast, ömsom på sina landtgods, ömsom vid hofvet, med hvars ränker den införlifvade sig, och sökte på detta fält sin betydelse, sedan af den politiska något annat ej återstod, än hågkomster från flydda tidehvarf och den grefliga sköldens toma prål. Frihetstidens långa Rådslängd upptager intet enda namn af denna fordom så mäktiga ätt. Nyssnämnde Nils Brahes son hann ej högre i graderna, än till general-major, och dennes son åter slöt sin bana såsom kapten vid lifgardet. Samma år denne dog, födde hans hustru sonen Erik, hvilken vid den tidpunkt, hvarom nu är fråga, var 34 år gammal och öfverste vid lifregementet (och hvars son, Magnus Fredrik – fader till konung Bernadottes gunstling, – föddes flera månader efter denne öfverste Erik Brahes afrättning). Det gick denne öfverste djupt till sinnet, att hans hus redan i tredje led varit skildt från all befattning med statsbestyrens ledning, och det stegrade hans hat mot regeringssättet ända till ursinninghet, att den kungliga nåden, som han i fullt mått förvärfvat medelst kryp, fjesk och slafsinne, likväl var otillräcklig, att lyfta honom till rikets högsta äreställen, emedan det fordrades ständernas förtroende, för att vinna inträde i senaten, och hans egenskaper, egnade att fånga hofgunst, voro alltför måttliga att ådraga sig det allmännas uppmärksamhet. Enkling efter en nära anförvandt till grefvinnan Tessin, gifte Brahe sig för andra gången med dottern till presidenten grefve Piper, riksrådet Tessins ungdomsvän, och var således med dubbla tand förenad med Hattpartiets hufvudmän, bland hvilka grefve Fersen – genom sitt äktenskap också beslägtad med grefvinnan Tessin – var en bland de förnämste, oberäknadt, att Brahe, i anseende till sin slägtskap med Tessin, fått, i egenskap af ambassad-kavaljer, göra honom sällskap på beskickningen till Berlin, då riksrådet grefve Tessin der afslöt giftermålet mellan svenske kronprinsen Adolf Fredrik och preussiska prinsessan Lovisa Ulrika.
I ett Land, som har klingande Mynt i Rörelsen, ökes således Rörelse-Capitalet af en ökad Production, öfvervigt i handel, och således af Näringsfrihet och till en viss grad handel. Men i ett Land med blott Sedelmynt verka dessa medel ej till 1 R:drs ökadt RörelseCapital, hvad numerairen angår; det enda fall för vårt Land undantagit, att vi kunde, som väl ej på många år kan hända, komma till öfvervigt i handel med Finland , som erhållit en så stor dei af vårt Sedelmynt. Hos oss sättes således ingen naturlig, af Productionen föranledd gräns , utan en godtycklig gräns för Rörelse-Capitalet. Och denna gräns bestämmes af Ständer, som ej säkert oftare än hvart 5:te nr. sammanträda, efter en tidrymd, under hvilken Productionen kan hafva fordrat en betydlig tillökning af Rörelse-Capital. I ett sådant Land, hvilket utomdess har så stora obegagnade naturliga resonrser, är det för Riket i det hela (jag talar ej blott för Capitalistens interesse) vådligare, att minska Rörelse-Capitalet, än att Den 23 Apvil. utvidga det. Minskningen sätter der en onaturlig grans för all nytiig Industrie, för alla Odlingsoch andra Productions-förerag, som fordra Penninge-förlag. En i sig sjelf, eller i förhållande till Silfver-fonden för stor utvidgning af Rörelse Capitalet deremot har sitt möjeliga Correctiv uti en i samma förhållande utvidgad , Produktion, hviken skapar valuta för hvar Sedel, som utsläppes, och så till sägande, realiserar den. Erfarenheten i alla Länder och äfven i vårt Land intygar detta. Aldrig hafva Näringarne och i synnerhet Jordbruket, iner hastigt tilltagit i flor och således i Production än ifrån Riksgälds-Sedlarnes utsläppning. Man anför häremot exemplet af igot) års Sedel-utsläppning. Men man gör ej skillnad emedan en tillökning af Sedlar, som Näringarne varit i behof af samt kommit dem till godo, och den som ej af Näringarne påkallades, och ej på dem användes
Då likväl samlingarna och de ständiga utställningarna af industrialster m. m. ännu saknade nödig utsträckning och fullständighet samt föreläsningssalar jemväl borde anordnas, men Museets nuvarande lokal icke lemnade nödigt utrymme härtill, hade man ansett, att denna olägenhet skulle på lämpligaste sätt alhjelpas, om Kronans andel i den byggnad, der Museet nu vore inrymdt, blefve åt Musei-Styrelsen upplåten, för att till samma ändamål användas; och då det äfven vore af synnerlig vigt, att Slöjdföreningens skola ej allenast erhölle större utrymme, svarande mot lärjungarnes ständigt tilltagande antal, utan äfven förenades med Museet i samma lokal, pä det alt de i Museum befintliga samlingar af tekniska och andra föremål inom de yrken, hvilka idkas af de Hesla iärjungarne i skolan, måtte med större beqvämlighet kunna vid undervisningen begagnas, hade Direktionen för nämnda skola hos Styrelsen för Göteborgs Museum hemställt, att, vid skeende utvidgning af Museets lokal, plats derstädes måtte äfven för Slöjdskolan beredas. Någon ersättning till Staten hade sökanderne likväl icke vågat ifrågasätta, dels emedan inredningen af den utaf Göteborgs stad åt Museet upplåtna del af huset samt anskaffande af nödiga inventarier m. m. redan tillskyndat
I en sådan ställning, och då Magazins-Inrättningen uppå dess ständige Fond, till Riksens Ständers Bank måste betala ett årligt Interesse af 60,000 R:dr, samt dessutom till Uppbörds-Statens och Verkets aflönande, tillika med Magazinens underhåll får vidkännas en årlig utgift af omkring 55,ooo R:dr, oberäknadt förluster under Sädes-transporter m. m., ser Direction sig i verkelig förlägenhet. Att genom ett j^tterligare i Nåder beviljadt penninge-anslag, sätta Directionen i tillfälle, medelst en kungjord upphandling, hufvudsakeligen bidraga till Spannmåls-prisens upprätthållande, förefaller så mycket mer betänkligt, som genom ett sådant anslag möjligheten att utan förlust redovisa de Fonder, som i så betydlig mån måst användas till Landets undsättning, skulle än vidare försvåras; Vid öfvervägande hvaraf Kongl. Directionen för sin underdåniga del icke vågar tillstyrka denna utväg, ehuruväl det kan vara alt befara, att en mindre vidtomfattande och efter närvarande inskränkta penningetillgång, lämpad Spannmåls-upphandling tilläfventyrs kan verka till någon nedsättning uti de, genom Magazins-Inrättningens mellankomne åtgärd nu gångbara pris; hvilket 9oo Riksens Ständers allt dock Eders Kongl, Majrts Nådiga godtfinnahde underställ es. Antingen nu Eders Kongl. Maj:t täckes i Nåder besluta, att Spannmåls-upphandlingen må rättas efter Magazins-Inrättningens disponibla penninge-tillgång, eller ock Eders Kongl. Maj:t skulle finna det för Landets väl blifva nödigt, att denne upphandling i vanlig ordning bör fortgå, och dertill i Nåder besluta ett y tterligare penninge-anslag, får dock Direetion, enär Magazins-Inrättningens fortfarande bestånd ovilkorligen påkallar en i möjligaste måtto skyndsam indrifning af Inrättningens utestående fordringar, i detta afseende underdånigst hemställa:
Ett annat vilkor vore den Corporations eller Co elmuns hörande, inom hvars krets sökanden vill inträda; ett vilkor, som, serdeles vid inträffande talrika inflyttningar, äfvenväl icke utan stor obillighet lärer kunna förbises; dock skulle, så vidt kan slutas af de omständigheter, hvilka redan visat sig, de fall icke blifva sällsynta, då svaret utfölle nekande, och förlägenhet uppstode för den afgörande myndigheten. Med afseende å dessa skäl, och då Judiska Samhället här i Riket, uti dess inlaga till Commerce-Collegium den 6 Mars 1835, endast begärt utvidgade rättigheter för de här boende Judar samt deras efterkommande, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anmäla den önskan, att Judar icke må tillåtas hädanefter i Riket sig nedsätta. Hvad derefter beträffar frågan om återupplifvande i dess oförändrade skick af det för Judarne år 1782 fastställda Nådiga Reglemente, så hafva Rikets Ständer i afseende härå inhemtat, huruledes, efter det åtskilliga förändringar derutinnan tid efter annan egt rum, E. K. M. under den 30 Juni 6ga, Expeditions-Utskottets Förslag till und, Skrifvelse, N.o 3ig. 1838 låtit utfärda en Nådig Förordning, deruti Judarne blifvit ställde i samma förhållande, som Öfrige Svenske undersåter, utan andra inskränkningar, än dem Grundlagarne bestämma för utrikes födde män eller fremmande trosbekännare, jemte dem , nämnde Kongl. Förordning innehåller, i fråga om tillstånd att köpa låst egendom å landet och rättigheten att kalla och välja Prest och Kyrkobetjening i Svenska församlingarne, samt att deltaga i öfverläggningar och beslut, rörande Kyrko-ärenden och Undervisnings-verket; äfvensom att, genom Kongl. Kungörelsen den 21 derpåföljde September, rättigheten för Judarne att fritt bosätta sig annorstädes än i Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlscrona, blifvit så till vida inskränkt, att sådan bosättning beror på E. K. M:s, efter vederbörandes hörande, meddelande
Att komma direkt från Friedrichstrasse var som att förflyttas till en annan värld och en annan tid. I den kvafva sommarkvällen låg Quedlinburg tyst, utan vagnsrassel och gatustoj, endast genljudande af skrattande barnröster och lätta flicksteg, omgifvet af sina ändlösa blomsterland. Skimret från den nedgående solen dröjde i guldglitter och blekgrönt som rhenvinspärlorna i en mot ljuset höjd remmare på de sneda gaflarnas diminutiva rutor, medan en doft af heliotrop med kvällspusten drog från alla fönsterträdgårdarna på de buktiga husfasaderna. Det var som ett stort näste för någon småväxt och lycklig ras af blomsterodlare från en fridfull sagotid, denna underliga gamla stad med de smala gatorna spunna om hvarandra som spindelväfstrådar och alla de olika husen med de låga våningarna sträckande sig fram ur ledet med vindsvalarna förbi hvarandra – som barn uppställda till en springlek. Här och där genom farlederna flöt en flod – det var Bode. Kristallisk och klar kväller den genom Hartz’ skogar, men här är den stillastående och unken som en holländsk kanal, speglande i sitt gröna vatten zig-zag-linierna af de bisarra husen eller en miniatyr af en trädgårdstäppa, där en gubbe med sin pipa mot den blå blusen och hans vif med stickstrumpan sitta på ömse sidor om en enstaka poppel, leende och orörliga som på en porslinsvas från våra mormödrars tid. Aftonen skred framåt, och det blef skumt i luften. Alla de stojande barnens skratt och svalskrik tystnade. I stället började allt flera unga flickor komma på kvällspromenad, lockade af svalkan. De satte sig i kretsar på tröskelstenarna eller gingo två och två arm i arm, utan hattar på hufvudena och med ljusa lif, de flesta med en blomma på sig, hvilkens doft dröjde som en strimma i den ljumma luften, och sjöng om deras ungdom, ännu sedan de försvunnit. Så tändes gasblossen.
Komme denna sjö-kommunikation att framdeles utsträckas mot norr till sjön Roxen och mot söder lill de flera med Slångåns vattendrag förenade insjöarne i Småland, skulle densatama blifva af synnerlig vigt lör en stor del af Riket. Stäts-Uls/eotlets Utlåtande N:o 158. 45 I betraktande af det gagnande inflytande', som det arbets-företag, hvarom nu är fråga, efter dess fullbordande, bör komma att utöfva på allmänna tillståndet inom en vidsträckt landsbygd, och då Utskottet anser sig, på grund af de i förevarande motion meddelade uppgifter, kunna antaga, att detta företag, åtminstone under nuvarande förhållanden, icke kommer att fortsattas och fullbordas, såvida icke ytterligare bidrag dertill från det allmännas sida erhålles, synes anledning icke saknas för Rikets Ständer att bevilja ett sådant bidrag å det belopp, som enligt vederbörande Distrikt-chefs intyg motsvarar den genom pris-stegringen förorsakade förhöjning i den summa, kostnadsförslag!. upptager. Men efter Utskottets åsigt bör detta ytterligare stats-bidrag, hvarken lill Större eller mindre del, meddelas i egenskap af anslag utan återbetalningsskyldighet, hvarföre Utskottet afslyrker bifallandet af motionärens framställning, såvidt den alser étt dylikt anslags beviljande för att d*rmed bestrida de för sluss-anläggningen vid Brokind jemte andra, med hänsigt till den föreslagna båtleden, erforderliga arbeten. Deremot finnér Utskottet sig föranlåtet förorda det af motionären begärda nya lån, under förbehåll likväl, att delta lån, hvilket, med hufvudsaklig! afseende å viglen af deri kommu.nikations-förbättring, stim derigenom bör fullbordas, torde varda al Rikets Ständer beviljadt, kommer alt bära lika hög ränta, sorn öfriga för slussbyggnader jemte andra valten-kommunikatiohér, i egenskap af lån, under sednaste åren erhailna statsbidrag.
Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 115–116, ÖLA. Sochnstämmo protocoller med mera håldne uti Näskott sochn ifrån åhr 1766. Annan dag Pingst hölts, efter pålysning, sochnstämma uti Näskott: 1. Sedan pastor loci Jonas Sellin, dagen förut gjort sin inträdes predikan i denna annexæ församling, fälde han, wid det han första gången hölt sammankomst med församlingen, en trogen förbön til Gud om andens bistånd i ämbete, samt wälsignelse öfwer alla i gemen och hwar ock en i synnerhet! 2. Pastor föreläste kyrckooch fattigräkenskaperne hwilka för gode och richtige befunnos. Tilfrågades sexmännen, om de hade någon oordning at angifwa? Här til swarades: Neij. Hwaröfwer nöije förklarades, och alla i synnerhet föräldrar och husbönder upmuntrades at än widare förelysa undgomen och sina barn, med wackra exempel och föredömen, som leda til en sann Gudachtighets och christendoms utöfning. 4. Yrkades af pastor på nödwändigheten, at fira, helga och i acht hålla sabbathen, hwartil wi, så af höga öfwerheten, som ofta eljest af Guds ord blifwa påminte och upmuntrade. 5. Anmältes ett par karmstolar, hwilka bonden Nils Nilsson i Faxälfwen skiänkt til Kyrkan. Som kyrkowärden Grels Andersson i Kingsta med döden war afgången, förestälde pastor nödvändigheten, at en ny kyrkowärd i hans ställe borde tilsättas, som wårdade kyrkans skrud, egendom och tilhörigheter. Då församlingen sie[lf] föreslog afledne kyrko-werdens son Pehr Grelsson i Kingsta, såsom en nyckter och sedig karl, samt närmast til kyrkan boende. Kommer således Pehr Grelsson här efter at wara answarig för kyrckans egendom och i öfrigit sk[icka] sig trogen och wäl, såsom ock bewaka kyrkans bästa. 7.