Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag väckt fråga om tillåtelse för rusthållare alt, under krig, emot en bestämd afgift i penningar, varda befriade från skyldigheten alt remontera och ersätta förlorade bevärings-, remtygsoch utredningspersedlar m. m., Rikets Ständer, med hänsigt dertill, alt de drvga och kännbara kostnader, som genom krigstillfälligheter uppkommande förluster så väl af hästar, som af omförmälda persedlar, ofta tillskyndade enskilde rustande, skulle lättare bäras, i den mon de jemnare fördelades, uti skrifvelse den 6 Februari 1841 (N:o 218) icke allenast i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes låta höra vederbörande rusthållare, huruvida de skulle vilja ingå den öfverenskommelse sins emellan att, vid infallande krig, från krigets utbrott, en för alla och alla för en, proportionaliter ansvara för de skador, som kunde träffa Regementets eller Corpsens häslar, bevärings-, remtygsoch utredningspersedlar m. m., eller om rusthållarne hellre önskade, att slaten, emot en viss årlig afgift af deni till Kronan, öfvertoge ansvaret för ersättningen af så väl hästar, som persedlar, i hvilket fall det likväl skulle åligga staten att vid krigets slut hålla både de förra och de sednare i tjenstbart och dugligt skick de rustande tillhanda, utan ock i underdånighet framställt den önskan, att, efter det rusthållarne sig i ämnet yttrat, Kongl. Majit måtte, uti Nådig Proposition till Rikets Ständer, föreslå den ändamålsenligaste och således för de rustande minst betungande utvägen till sådan ersättning; så har Kongl. Majit, uti högstberörde den 2 sistlidne Augusti aflåtne Proposition, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majits och Rikets Krigs-Collegium, enligt erhållen Nådig befallning, samt, under förutsättande för öfrigt, ej mindre alt karloch hästmunderingarue, äfvensom hästbeslag, ehuru icke i Rikets Ständers unBih. till R. St.
Län; äfvensom serskildt Instruction för denna Stat är meddelad den 16 Mars i838, innehållande bestämde föreskrifter om hvars och en* åliggande och om iagttagclser vid skogshushållningen m. m. 6 lJ(lg‘ samt Allm. Besv. och Ekon -Utskottens Betänkande, N:o G. Om också Härads-allmäuningarne öfverlåtas till menighetcrnes disposition, på sätt en del motionärer yrkat, eller till förvaltning af styrelser, sorn menigheterne utse, i enlighet med hvad Utskotten nu föreslagit, qvarstår i alla fall behofvet för deni att biträdas i denna förvaltning af personer, med grundliga kunskaper och stadgad erfarenhet i skogs-hushållningen, såvida man icke vill afstå från hoppet om den förbättring i denna vigtiga hushållsgren, som varit åsyftad med den af Rikets Ständer påkallade förändrade regleringen af Kronooch Ailmänuings-skogarne, och framför allt är Jägeri-Staten nödvändig för förvaltningen af Krono-parternc och med dem likartade Allmänningar, och motionärerne synas icke hafva fästat någon uppmärksamhet å denna förvaltning, då deras förslag icke innehålla någon anvisning, huru de ansett den kunna bestridas, om Jägeri-Staten afskaffas. IIvad betiäffar tillsättningen af den underordnade skogs-betjeningen å Härads-allmäuningar, torde det svårligen kunna motsägas, att valet af en duglig personal är mera tillförlitligt, då det sker, såsom nu, af förmän med full förmåga att bedöma dugligheten, än om det beror af menigheter eller Municipal-styrelser, som troligen oftast sakna denna förmåga; och då det redan är stadgadt, att Jägeri-Staten icke tillkommer någou egentlig befattning med tillsynen å Krono-hemmansoch Boställs-skogar, och att någon skogs-betjening f >t sådan tillsyn icke hädanefter kommer att tillsättas, erfordras icke vidare någon åtgärd för detta ändamål, som synes vara uteslutande åsyftadt med Riksdagsmannen Apptlcjvists från Blekinge Län motion.
Rldderstapek och Adelns tålamod och det destoriundre som, sedan icke allenast jag, utan äfweN Herr Grefwe l^sntin^LkLusen och Herr Friherre Ltrwl wid Höglvfl. Oeconomieoch Beswärs-Utstorrels Betänkande gjordt hwarjehanda anmärkningar, elter min tanka af mycken wigt och betydlighet, jag med afseende derä, tror att, till följe af Regerings-Formens stadgande ärendet bör til! wälbemäldtc Utstött äterförwisas, tillika med de gjorde anmärkningarne, hwilkel jag jamwäl härmed pästär och ödmjukeligen yrkar. Ä nyo ropades om proposition till bifall ä Oeconomie-Urstottets Betänkande, hwilken af Herr Grefwen och LandtMarstalken gjordes, och bejwaradeS med starka Ja blandade med nägra fä Nej. Herr Lock förnyade sin erindran VM de andre tre Ständens redan gifna bifall, och att en äterlemch pä sadan grund wvre viwerflödig. Herr ?iwtrlkölä: Som jag under äbero pan - 86a Den 15 Januari!» p nde af flera gjorda anmärkningar wjd Betänkande! yriadt mälets äterremitterande tili Ulffoitet, sä har lag ansett ordningen fordra akt en dylik fräga, lffwäkigt med hwad ock wanligt warit, först bord! ventileras och afgöras, hwadan jag ödmjukast wa» gar begära proposition häröswer. Herr Grefwe;, och LandrMarfkakken: Jag ber om förläkelse, Negerings-Formen fäger tydligen, att propositionen öfwer inkomna Beläukanden bör först göras till bifall eller osflag.
253 blifvit fästad på åtskilliga olägenheter, hvilka af oinförmälda stadganden skola föranledas; och har, hvad dervid särskildt beträffar krono-nvbyggen, blifvit i berörda afseende hufvudsakligen anfördt, att en nybyggare vanligen vore en fattig person, som, för att bereda sig tillgång till nödigt kapital för uppodling af den åt honom upplåtna jord, hvarigenom han åsyftade förvärfva sig och de sina en tarflig utkomst, vore nödsakad att anlita krediten, men att, under närvarande förhållanden och så länge stadgandet om hans arfvingars ovilkorliga rätt att utan någon lösen efterträda honom i besittningen af hemmanet oförändradt gällde, han härvid möttes af svårigheter, som måste på framgången af hans företag verka högst menligt. Såsom icke egare lill jorden, kunde han nemligen icke erbjuda en försträckningsgifvare någon intecknings-säkerhet, och, om han än vore en ordentlig och arbetsam man, hvars goda vilja att betala skulden icke borde betviflas, kunde dock några års missvext eller iråkad sjukdom lätt om intetgöra hans förmåga dertill, och försträckningsgifvaren hade då, i anseende till ofvanberörda stadgande, icke ens den utvägen att, lill betäckande af sin fordran, öfvertaga hans besittningsrätt till hemmanet, som kanske först genom nedläggande derå af det försträckta kapitalel erhållit ett värde. En nybyggares utsigt att kunna vinna kapitalisters förtroende måste således, i följd af 1808 års Kongl, bref, vara betydligt inskränkt; och vöre detta förhållande äfven för det allmänna menligt, derföre alt det motverkade de till landets uppodling och förkofran eljest vidtagna åtgärder. På dessa och i öfrigt anförda skäl, hafva förslag blifvit framställda, åsyftande att bereda såväl nybyggare, som kronohetnmans-åboer i allmänhet, en friare dispositionsrätt af de åt dem upplåtne lägenheter. Rikets Ständer hafva, vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, tagit i betraktande, hurusom innehafvare af kronohemman äro i tillfälle att sjelfve afhjelpa de antydda olägenheterna af 1808 års Kongl.
Brefvet den a Augusti i836, att, vid inrikes bränvins-transporter, hvarunder saltsjön till större eller mindre del komme alt befaras, tullförsegling skall af Tullkammaren eller Inspeclionen i förpassnings-orten anbringas å eller öfver alla öppningarne af bränvins-kärlen, samt under farten och vid framkomsten befinnas i orubbadt skick, vid det ansvar, 25 § i Förpassnings-stadgan bestämmer, och att Tullkammaren eller Inspeclionen må af godsegaren uppbära 4 b;co för hvarje sålunda försegladt bränvins-fastage, oberoende af de åsatte sigillens antal; och har motionären, till grund för detta sitt yrkande, hufvudsakligen anfört: att bränvins-prisen inom riket, till följd af den ökade produclionen, fallit så lågt, alt insmugling af utländskt bränvin numera icke kan ega rum; att, i följd häraf och 4 Bevillnings-, Lagsamt Jllm■ Ees».- och Ekon - Utskottens Betänkande, No 10. då det bränvin, sorn bär i Riket sjöledes transporteras, icke kundé hänföras under annan rubrik, än Svensk vara, deröfver alltid bör företes producentens, under edlig förbindelse, utgifne afvels-bevis, jemte förpassning^ för hvars rigtighet afsändaren ansvarar, ali vidare controll till förekommande af insmugling af utländskt bränvin vore obehöflig, serdeles hvad anginge den stadgade förseglingen, hvilken vore så mycket olämpligare, som det ofta inträffade att sigillen, äfven med största försigtighet anbragta å oftast våta käril, icke kunde under lastning och lossning förblifva oskadade, utan antingen belt och hållet eller till någon del affalla, hvarigenom skeppare också blottställdes för utgifvande af det stadgade bötesbeloppet, 5o R:dr B:co för hvarje borlkommet sigill; samt att, oberäknadt det uppehåll, som förseglingen förorsakar, afsändaren äfven derför tillskyndades en afgift af 4 s^- för hvarje käril, hvilken afgift så mycket heldre borde försvinna, som den odelad tillfaller de i allt fall tillräckligen aflönade Tull-tjenstemännen.
Vid Wadstena hospital, för hvilket det af Rikets Ständer år 1854 beviljade anslag utgjorde 75,000 Ridr Rimt, hade kort efter arbetets början år 1856 befunnits att de dertill anslagna medel på långt när icke skulle förslå, hvadan Ordensgillet låtit den 12 Juni 1857 upprätta nytt kostnadsförslag, upptagande hvad af byggnadsarbetet redan var gjordt och vidare återstod, med tillägg af några mindre, förut ej beräknade arbeten, alltsammans uppgående till 90,470 Ridr 29 öre, hvartill kom kostnaden för Sysslomans-boställets flyttning beräknad till 3,326 Ridr 28 öre, således tillhopa 93,797 Ridr 9 sk. Banko eller 140,696 Ridr 68 öre Riksmynt. — Till dessa byggnader hade från Hospitals-fonden hittills blifvit utbetalde 36,000 Ridr Rimt utöfver ofvanberörde 75,000 Ridr eller tillsammans 111,000 Ridr. Ytterligare skulle således för de redan beslutade byggnaderna vid Wadstena hospital, enligt den uppgjorda beräkningen, erfordras 26,696
Såsom desse Särnaboer som andre Riksens undersåtare med I.äg och Rätt måste vara försörjde, så pröfvar Kongl. Maj:t -skjäligt, att de ock årligen utgifva jLagmarrspenningar,; som annorstädes i Riket brukligt är; hvilket alla de som Kongl. Maj:t med hörsamhet och lydno äro förbundne hafva sig att efterrätta. I det öfriga förblifver Kongl. Maja desse sine undersåtare med gunst och Nåde bevågen. Gifvit och Resolverat ut Supra. Uppå H. K. Majus var Respective, Högtälskelige Herr Sons, så ock Allernådigste Konungs och Herres vägnar HEDVIG ELEONORA. (L. S.) Per Drahe. Sevedli Hiiath. Gustavus Djelke. Willi elni Taube. Nicolaus Drahe. Gustaf Posse. > Jöran ^Fleming. Lorens Creutz m. fl. Med Höga Originalet lika lydande intyga J. Fr. Thunholm C. O. Fröman Krono-Länsman. Pasdag. Rätteligen afskrifvet, betygar C. Sylvan. Den 17 April. 927 •Afskrift af Afskrift» Litt. B. Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution uppå Fullmägtigens för Allmogen uti Ofvan Siljans fögderi af Stora Kopparbergs Län, Änders Anderssons, vid sista Riksdag, gjorde underdåniga ansökning, det Särna Sockneboer, i anledning af åberopade Privilegier, måtte varda befriade ifrån de dem efter 17.9g års Bevillningsförordning påförde personelle utskyld er, saint att återbekomma de för samma ut sky Ider utmätte, men ännu icke försålde Persedlar; Gifven Drottningholms Slott den 15 October 1800. K.ongl. Majit har i Nnder Iål it sig föredragas denna underdåniga ansökning och vill i anledning af hvad vid sista Riksdag af Riksens Ständer blifvit beslutil till den samma hafva lemnat Dess Den 17 April.
Somliga tillägga försigtigtvis ett » säger man ». Så t. ex. E. Lairtullier: Les femmes céUbres de 1789 å 1795 (utg. 1840. Ehuru han icke är säker på, att m: lle de Sombreuil tömde blodpokalen, vet han likväl att hon dermed ådrog sig » en konvulsivisk darrning », som hon ej blef af med. Det kunde nu ej längre vara något hinder att i apokryfiska » miunen » förtälja en historia, som blifvit så många gånger tryckt att den vunnit häfd. M: me Vigée-Lebrun, som gjorde många porträtt af den vackra m: me Du Barry och sedan for verlden omkring och gjorde sköna porträtt af fula prinsessor, har under sitt namn låtit utgifva tre band s. k. Souvenirs (Paris, 1835 — 1837), der hon, förstäs, bland mycket annat, som aldrig händt, äfven mins att m: lle de Sombreuil tvangs att dricka ett glas af det » blod, som rann i strömmar framför fängelset », och att under lång tid derefter alt som var rödt orsakade henne » förskräckliga kräk-ningar ». Hösten 1780 hade m me Vigée-Lebrun lemnat Paris och Frankrike, dit hon ej återkom förrän hösten 1801: då var fabeln fård ig och utgifven af trycket såsom not till Légouvés poem, som också ganska riktigt citeras i de s. k. * * minnena, och tre till * H vil ken högst intressant detalj! En annan poetifk historiker ser henne linda sitt länga här omkring armarne. Sedan Gran ier (de Cas-sagnac) gitt bort, kan man knappast påräkna att detta problem någonsin varder löst. * * Arkivisten J. J. Guiftrev och Charles Vatel hafva yppat tvifrelfyra årtionden derefter kom hon förträffligt ibfig, hur det hade ¿Ut till.
A. Hansson, disponenten på Forstheim och Vambåsa grefve H. Hansson och volontären vid Första Svea artilleriregemente grefve F. G. Hansson Wachtmeister. En milslång kvinnopetition. Världens kvinnors nykterhetsförenings petition om att staten skall undandraga rusdryckshandteringen sitt skydd samt införandet af totalt förbud mot handeln med opium och rusdrycker, adresserad till världens alla regeringar, räknar nu öfver tre millioner underskrifter och mäter många engelska rnil i längd, Den har öfversatts på femtio språk och cirkulerat i fyrtio länder. Den kommission, som är utsedd att framlägga petitionen inför de olika regeringarna, anträder sin resa kring jorden instundande höst, och alla listor skola vara inne före den 1 oktober. * Presidentens änka. Madame Carnot har med tacksamhet afslagit regeringens anbud att hos kamrarne anhålla om pension såsom bevis på nationens tacksamhetsskuld mot den aflidne presidenten. För patienee-amatörer. L u d v i g X V I. 2 högar ä 16 kort hvar dera uppräknas. Emellan dem nedläggas korten ur handen, ett och ett efter som de komma. Hvarje kung upplägges som begynnelsekort; på detta lägges i stigande utan afseende på färg ur de båda hö- garna eller ur handen. Transport från ena högen till den andra får ske äfvensom ur talonghögen. Om lägges högst 3 gånger. B e l z e b u b. 5 högar å 12 kort uppräknas. De kort bortkastas, som — enligt vanligt kortvärde — adderade gifva summan 13. Handkorten bortkastas ett och ett, och om nytt sådant, adderadt till ett eller flere af högarnas öfversta kort, gifver 13 till summa, så bortkastas äfven detta eller dessa. Patiencen har gått, om alla de 5 högarna bortkastats. Lägges en gång. notisboken. Drottningen fyllde i måndags 58 år. Dagen högtidlighölls med flaggning från offentliga bygnader och platser och en del privata hus samt genom salut från Skeppsholmen och det i Stocholms hamn nu liggande tyska krigsfartyget » Stosch ». Kammarfröken Martha Eketräs hälsotillstånd synes icke taga någon förändring till det bättre.
Genom häfd kunna så beskaffade missbruk icke vinna klanderfrihet; och efter allmän lag synes det vara lika klart, att innehafvare åfjord, när han icke är ägare, måste till sin innehafvandetid inskränka sin dispositionsrätt öfver denna jord, som att äganderätten dertill ej kan af honom från rätta ägaren föryttras. Då nu tjensteman, såsom sådan, icke är ägare till hemman, som till tjensten hörer, utan innehar detsamma endast såsom en löneförmån, hvilken ej kan fortfara längre, än rättigheten dertill i och för tjensten fortfar; så kan väl ej heller en derutöfver sträckt disposition af honom öfver sådant hemman vara gällande. Ett derå af honom gifvet städjebref, t. ex. för arrendatorns lifstid, eller på hvilken annan tid som helst, kan ej lagligen gälla längre, än städjebrefvets utgifvares besittningsrätt al hemmanet fortfar. Det uti 1833 års nådiga förordnande stadgade förbehåll, att äfven litstidsstädja skulle af då varande arrendatorer få oförkränkt tillgodonjutas, kan väl antyda någon förmodan om sådana arrendens giltighet, men ingalunda innebära bekräftelse af desamma, och ej hafva annan med lag förenlig betydelse, än att lifstidsstädjan finge gälla, så vidt den icke fortfore utöfver städjebrefvets utgifvares innehafvandetid. Hvad åter den klagan beträffar, som åtskillige Kyrkoherdar inom Lunds stift fört öfver nyssnämnde nådiga förordnande, såsom utan deras hörande tillkommet; så inhämtas väl af handlingarna i ämnet, att dels de klagande och dels åtskillige andre ledamöter af skånska Presterskapet, hvars yttrande varit infordradt, verkligen tagit i försvar den omtvistade lifstidsstädjan, såsom tillhörande Presteståndets privilegier, ehuru de visserligen dessförutan icke saknat anledning till underdåniga föreställningar emot 1833 års författning, hvarigenom dispositionsrätten öfver annexoch mensalhemmanen blifvit indelningshafvarna alldeles afhänd, utan att ens undantaga hemmanens då varande innehafvare.
Börs anmälda vexelslut på Berlin under tio år utgjort i medeltal endast 50,275 Thaler årligen, men skulle föga öfverstigit 20,000 Thaler årligen, om från beräkningen uteslötes den af Rikets Ständers Riksgälds-kontor verkställda trassering; att under ett uppgifvet år blott 5,317 Thaler blifvit omslutade, och att i Göteborg, vår kanske största handelsstad och åtminstone andra vexelplats, under tio år intet enda vexelslut å sagde myntsort är vordet anmäldt. Banko-Utskottets Utlåtande M 26. 19 Medan silfvervärde! för en Riksdaler Preussisk Courant utgör icke fullt 2 R:dr 60 öre Riksmynt, voro de sednaste noteringarue derå på Stockholms Börs 2 R:dr 72 öre samma mynt, hvilket tyckes ådagalägga, att de vexelslut, som göras i förenämnde myntsort, endast äro undantagsfall, de der icke tarfva någon särskild lagstiftningsåtgärd eller mellankomst af Rikets Ständers Bank, om icke, såsom ett af de anförda skälen angifver, för att i denna sednare tillhandahålla tjenligt mynt åt rese närer från hufvudstaden. Det har inom Utskottet äfven blifvit förespegladt, att Sverige, genom att göra Banken till regulator för vexelrörelse med de delar af Tyskland, der Preussiska Thalern är gångbar, skulle frigöra sig från det penuingevälde, som Hamburg, i egenskap af medelpunkt för Nordens handelsliqvidationer, förmenas här utöfva. För min del tror jag icke på tillvaron af någon sådan supremati, hvilken, der den försöktes, snart skulle tillintetgöras af den starka täflan, som råder inora alla grenar af näringslifvet, och anser i alla fall att ingen konstlad åtgärd, icke ens med Rikets Ständers Bank till häfstång, förmår leda rörelseströmmen från sitt naturliga och redan seklersgamla mål. När handelns behof så kräfver, följer ändring i liqvida tionssättet efter, utan initiativ af lagstiftningen, hvilken väl förmår att underlätta gången af ömsesidiga förbindelser, men icke att framkalla dem.
Vid öfvervägande häraf, har Utskottet, som funnit, alt AmiralitelsKrigsmans-Cassan skäligen hör åtnjuta samma förmoner, i afseende på lönebesparingar inom Sjö-Staten, som förut blifvit tillerkände Arméens och CivilStatens pensions-cassor, ansett sig höra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte bifalla, att de löne-besparingar, som vid Sjö-Staten under vacanceoch ligge-tiden uppkomma, höra ifrån och med nästa år, i likhet med hvad under enahanda förhållanden eger rum, i afseende på Arméens och Civil-Statens pensions-cassor, ingå till Amiralitets-Krigsmans-Cassan. Hvad serskildt angår motionärens förslag om lika beräkning hädanefter vid Flottans samtlige stationer af vacanceoch ligge-tiden; så får Utskottet åberopa, hvad i afseende härpå blifvit yttradt i det afgifne utlåtandet N:o 76, i anledning af Rikets Sländers Revisorers år 1837 (pag. 117) gjorda framställning om det olika beräknings-sältet af vacance-månader vid Flottans sta tioner. Stockholm den 19 Maj 1840. Ank. till Exp. Ut sk. den 2» Maj, kl. g f m. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets uti Betänkandet JV:o 45 afgifna yttranden, angående Rikets Ständers Revisorers Berättelser om granskningen af Riksgälds-Verket m. m. (Rgs Afd.) Enligt Stats-Utskottet tillhandakomne protocolls-utdrag, har Vällofl. Borgare-Ståndet, under den 29 nästlidne April, vid punktvis verkställd föredrag - 4 Stats-Utskottets Utlåtande j iV.o Uf.8. ning af Utskottets utlåtande N:o 45, i anledning af Rikets Ständers sedan sista Riksdag församlade Revisorers Berättelser om granskningen af RiksgäldsVerket samt Götha Canal-bolags och Malmö £ d.
Brefvet den 12 November 1766, föranledt af Militär-Gonseillens och Secreta-Utskojttets hemställan, yttrar: ”att som regementernas vanliga möten icke äro tillräckliga till deras öfvande i exercis och de ej heller der sammansträffa med flere Regementer af andra vapen, hvilket är lika angeläget för att kunna vinna öfning i gemensam tjenstgöring, och som vid alla öfriga Armeer brukas, och äfven af Carl XI befunnits nödigt; skall, när medels-tillgångarne sådant medgifva, större öfningsmöten årligen efter en viss ordning hållas på sådana orter, som äro dertill bäst lämpliga med afseende å truppernas marche m. m., och höra dessa större öfningsmöten icke göra någon förändring i de vanliga Regementsmötena.” Uti Secreta-Utskottets underdåniga skrifvelse den 23 Februari 1770, med aflemnande af fastställelse af Armeens styrka till efterrättelse för Krigs-kollegium, förekommer följande: 22 ”Till befordran af likhet i excercicen och öfning i flerahanda manövrer, anser Secreta-Utskottet högst nödigt, att ej allenast regementsmöten möjligast hållas, på ett ställe, utan ock att de af Rikets Ständer allt från 1756 underdånigst påyrkade exercice-läger och möten måga, så snart någonsin möjligt är, verkställas. Flera regementer böra ock mönstras af en Generalsperson, som då kan anställa jemnförelse dem emellan, och inberätta förhållandet till Kongl. Maj:t, en båtnad för Riket af långt högre värde än den ringa besparing, som deraf vinnes, att hvart Regemente mönstras af närmaste Generalsperson.”
Skrifvelse, N:o 54. 89 som af Rikets sednast församlade Ständer fastställdes och hittills blifvit följda, måtte bibehållas, äfvensom att de för anvisade utbetalningar icke erforderliga medlen malte aflemnas till Riksgälds-kontoret och af detta verk E. K. M:t, uppå skeende reqvisition, tillhandahållas; — i sammanhang med hvilket allt E. K. M:t slutligen, beträffande det vid riksdagen år 1830, för spanmåls-undsättningar under missväxtår, anvisade och derefter lyftade samt numera inom linien i Riksgäldskonlorets räkenskaper upptagna kreditiv-belopp, 1,000,000 R:dr, lill Rikets Ständers pröfning i nåder öfverlemnat, huruvida icke vidare balansering af delta belopp, såsom en Riksgälds-kontorets tillgång, kunde upphöra. Rikets Ständer, som funnit de uti förevarande nåd. proposition föreslagna beslut, angående ej mindre de för undsättningar vid inträffande missväxter disponibla medel, än sättet och vilkorcn för dessa medels användande, till alla delar öfverensstämma med hvad Rikets Ständer under sednast förlidna riksdag i samma hänseende stadgat, hafva, vid pröfning af detta ärende, delat de af rikets då församlade Ständer godkända åsigter: all tillfällen till arbetsförtjenst för de behöfvande höra, så vidt möjligt, beredas; att allenast en mindro del af de anslagna undsältningsmedlen bör utlemnas utan återhetalningsskyldighet; att sagde medel för öfrigt, emot derför ställd säkerhet, böra användas till räntefria lån med bestämd återhetalningstid, samt att sökta understöd i första rummet böra tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig använda desamma på ett sätt, hvarigenom fattiga och arbetslösa personer kunna erhålla sysselsättning och tillfälle att genom eget arbete förtjena sitt uppehälle: Och hafva Rikets Ständer alltså, med bifall till E. K.