Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Hvad skola vi ha till middag i dag, min vän? » frågar den unge äkte mannen, i det han, glad öfver att ha utstått dagens mödor, träder inom dörren. » Kalfstek, käre Hans. » Den käre Hans tiger förskräckt. Det är 20 grader varmt i skuggan, och han beräknar, att han måste äta uppvärmd stek åtminstone 4 gånger till Det är söndag och ett härligt vårväder. Fadern, som hela veckan igenom varit bunden på kontoret, har med sina kära småttingar på morgonen företagit en tur i det gröna. Muntert hade det lilla sällskapet tumlat om, och varma, trötta och uthungrade, men glada, komma de hem igen vid middagstiden. » Hvad få vi för mat i dag? » ropa alla förväntningsfnllt. » Kalfstek! » löd svaret. Allmän tystnad och långa ansikten; flere ha redan förlorat all matlust. Kringbjudas vid ett bordsällskap kalfstek och fågel på samma gång, söker man undgå den förstnämnda och välja fågel. Kalfstek har nu för tiden blott värde på restauranterna, där den till stamkundernas förtviflan alltid finnes som stå- ende rätt. Och ändå är kalfstek en sund, välsmakande, för sjuka och barn alldeles oumbärlig stek, som hvarje husmoder äfven är litet svag för. Och detta af goda skäl, ty den lemnar alltid en respektabel stek, som pryder hvilket bord som helst. Dessvärre ha herrarne en afgjord fördom mot den, och den uppväxande manliga ungdomen, som naturligtvis lägger an på att ha samma smak som fäderna, äfven om den inte har det, bidrager till att denna i hög grad sunda stek mer och mer försvinner från matschemat. Detta förhållande har emellertid en berättigad orsak, som vi till husmödrarnas gagn en gång vilja närmare undersöka. Först och främst är det den stora öfversvämningen af s. kbilligt kalfkött i städerna. Detta unga kalfkött är alldeles förkastligt, och det är en falsk sparsamhet att köpa däraf, ty utom det att det är saftoch kraflöst, betalar man med det förment billiga priset mera skinn, ben och oätbart tillbehör än verkligt kött. Den, som i detta fall har fördel af det » billiga » inköpet, är uppenbart säljaren, som för en dålig vara får ett jämförelsevis godt pris och en rask afsättning.
En föreg:de talare har redan ådagalagt, att kronan har mycket lättare än den skattskyldige att få dess rätt bevakad; ty kronan har alltid ombud, som äro förordnade att iakttaga dess rätt, hvaremot den skattskyldige sjelf mäste tillse, att han i sin rätt. icke förnärmas, hvilket icke alltid aflöper utan kostnad, hvarifrån kronan likväl är befriad. Såsom redan är nämdt, infördes i Bevillms-förordn. på ganska goda grunder för tio år sedan stadgandet, att i händelse af lika meningar inom Taxerings-komitéerne de skattskylldiges fördelar skulle ega företräde framför kronans, och jag skulle anse det mycket oklokt om detta stadgande ur författningen uteslutes. Jag tror visserligen, ali hvad landet i allmänhet beträffar; det föreslagna stadgandet icke kan verka något serdeles menligt, så vida ingen förändring sker i bestämmandet af egendomarnes värde, men inom medlersta Sverige är detta egendomsvärde så högt uptaget, att vidare förhöjning derutinnan icke kan ega rum. Den 14 Maj e m. 473 Att uu i förordningen intaga ett stadgande, som möjligen skulle bibringa folket den opinion, att cn förhöjning i upskallningen skall göras, anser jag mindre klokt och jag förenar mig derföre med dem, hvilka yrka återremiss. Hr von Hartmansdorff: Man har sagt det föreslagna stadgandet vara gammalt, och alt det under den tid, det varit gällande, icke åstadkommit något missnöje i landet. Häfom kan jag icke yttra mig, emedan jag den tiden icke hade alt skaffa med Bevilln:s-förordn:s tillämpning. Mig synes det dock klart, alt sedan ett stadgande blifvit i Bevilln:s-förordn:n infördt, hvilket öfverensslämmer med den i allmänna lagen uttalade grundsats, måste afvikelse derifrån välla missnöje och sådant med rälta. Man påslår att Bevilln:s-förfaltningen eluderas derigenom, alt upgilterne till Taxerings-komiléerne äro lägre än de böra vara. Del vet jag ganska väl, men delta missförhållande höfves icke genom antagandet af Ulsk:s förslag.
Har en råtta, som ätit en hostia, dermed blifvit delaktig af Kristi lekamen? I sammanhang härmed frågades: huru är en råtta, som ätit Kristi lekamen, att behandla – bör hon äras eller dödas? Bör sakramentet äfven i råttans mage tillbedjas? Om man i en råttas mage finner något af det vigda brödet, är man skyldig att sjelf förtära det? Hvad har man att göra, om man omedelbart efter sakramentets undfående angripes af kräkning? Då en råtta kan äta hostian, månne icke äfven djefvulen förmår det? – Ett bland de sednaste alstren af undersökningarne i dessa principfrågor är en år 1593 i Tübingen utkommen bok med titeln: ”Mus exenteratus, h. e. tractatus valde magistralis super quæstione quadam theologica spinosa et multum subtili’ &c. Under den politiska reaktionsperioden efter år 1815, då Schlegel och de Maistre prisade medeltiden såsom mensklighetens lycksalighetsperiod och Görres sökte åt tron återgifva alla under ”upplysningens fadda tidehvarf” förgätna spökoch vampyrhistorier, firade presterskapet i Brüssel med processioner och andra kyrkliga högtidligheter årsdagen af den ofvannämnda judeförföljelse;) i Namur. På synoden år 1099 utfärdades en kungörelse, som förbjöd prester att träda i något slags tjenst-förhållande till lekmän, emedan det vore skändligt, om högheliga prestahänder, som tillverka den allsmägtige Guds kött och blod, skulle tjena orena lekmannahänder. – Den bekante vältalaren Bourdaloue fordrade större ärebetygelser för presten än för jungfru Maria, ty i hennes sköte har Gud blott en gång blifvit kött; i prestens händer blir han det deremot dagligen, så ofta som messan läses. Den äldsta kristna konsten, i hvilken antikens döende ande ännu förspörjes, framstälde Jesus såsom en herde-yngling med ett lam i sin famn.
Hofrätten funné rättvist bestämma, samt förpligtas att till Sven Andersson och Anders Olsson återgälda den lösen, lian för nämnda expeditioner uppburit; äfvensom Domhafvanden, uti sin förklaring öfver detta memorial, jemte det han vidhållit och i några delar ytterligare utvecklat hvad han hos mig andragit, hemstält till Kongl. Hofrätten, huruvida han icke i anmärkta hänseendet rätteligen förfarit eller åtminstone kunde undgå att fällas till böter och ersättning, såsom yrkadt blifvit, så har Kongl. Hofrätten under den 24 Februari 1865 meddelat utslag af innehåll: emedan ordalydelsen och uppställningen af 4 paragrafen i Kongl. Förordningen den 24 September 1861 tydligt och klart gåfve vid handen, att utdrag ur förmyndareräkning, så beslcaffadt och förseddt med sådant bevis, som i nämnda § omförmäles, bör å landet af förmyndare inom utsatt tid aflemnas till domaren, och att endast i det fall, att, hvad härutinnan stadgats, icke iakttages, Rätten har att icke allenast förelägga förmyndaren, vid lämpligt vite, att sin skyldighet fullgöra, utan ock i öfrigt förfara efter omständigheterne, samt att öfver hvad sålunda förekommit anmärkning skall göras i den förmyndare-förteckning, domaren åligger hålla; ty och då företedde domboksutdragen ådagalade, att anledning ej förefunnits till någon åtgärd af Häradsrätten i afseende på de af Sven Andersson och Anders Olsson aflemnade utdrag ur deras 36 förmyndareräkningar, om hvilkas aflemnande Domhafvanden således endast bort göra anmärkning i förmyndare-förteckningen; pröfvade Kongl. Hofrätten, som funnit hvad Domhafvanden till försvar för anmärkta lagstridiga förfarandet andragit icke förtjena afseende, rättvist döma honom att, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, böta Femtio Riksdaler till treskiftes emellan Kronan, Vestra och Ostra Hisings härad samt Advokatfiskalen, och att till Sven Andersson och Anders Olsson återbära hvad
En annan värd talare, Hr Liljehöök, har äfven yltrat, att det vigtigasle i lärare-befattningen vore disciplinen; men ehuru jag erkänner disciplinens nytta, tror jag dock icke att yttre dressering bör vara hufvudsaken, ulan anser inre qvalifikalioner framför allt vara af nöden till vinnande af den enhet i undervisningen och denna goda, sanni fosterländska anda, hvars vigt och betydelse Hr Adelborg utförligt och väl här framställt. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oskar: Ar enhet inom samhället önskvärd, så måsle deraf följa att enhet äfven bör finnas inora skolans styrelse och dess lärares bildning. Jag instämmer till fullo med Hr Tersmeden och anhåller dessutom att få fästa upmärksam - Den 22 April f. m. 317 heten pä det hufvudskål Ulsk. för sill afstyrkande anfört, nemi. alt frågan ännu vore outredd och att maD borde upskjuta med vidtagandet af några åtgärder till dess den allmänna skole-regleringen blifvit verkstäld. Deruti är jag af motsatt tanka med Utsk., ty jag tror att K. M. icke kan i denna väg åstadkomma något fullt tillfredsställande resultat utan att på förhand några förberedande åtgärder blifvit vidtagna, och det är af denna anledn. jag anhåller att den ifrågavaride summan mätte ställas lill K. M:s disposition för att under tiden användas. För öfrigt instämmer jag med IIr von Hartmansdorff deruti, att detta anslag torde kunna pä den e. o. Slalsregleringen upföras. Frih. Raab, Carl Adam: Jag vill icke göra mig saker till samma fel som Hr Bråkenhjelm, hvilken sade alt della ämne vore tillräckligt utredt, men likväl hade till hands ett mycket långt och vackert tal. Jag vill deremot vara helt kort och endast tillägga några få ord för hvad jag anser vara rätt och lämpligt. Jag frågar då: hvarföre vill man icke hafva dessa seminarier? Vi hafva ju redan folkskole-lärare-seminarier, och då vi anse dessa vara nödvändiga för folk-undervisningen, hvarföre skulle då icke skollärareseminarier vara nyttiga för elementar-undervisningen ?
Lånet för ny byggnad till gymnastiklokal och bibliothek vid läroverket i Calmar „ Det ytterligare anslaget till ett nytt hospitals uppförande vid Göteborg „ 200,000: Beträffande utbetalningen af de medel, som blifvit anslagna till folkundervisningens befrämjande, har, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, Kongl. Stats-kontoret, genom Kongl. Brefvet den 23 April 1858 likasom genom åtskilliga sedermera utfärdade Kongl. Bref, förklarats ega att utaf under händer varande medel förskottsvis utbetala hvad som af Kongl. Maj:t blifvit anvisadt att utgå af sagda anslag eller derå uppkomna besparingar, emot rättighet för Kongl. Stats-kontoret att, efter hvarje år, sedan allmänna bevillningen till Riksgälds-kontoret influtit eller ock förr, om sådant funnes behöfligt, derifrån erhålla godtgörelse för de förskjutna beloppen. Till följd af fortsatt tillämpning af hvad sålunda rörande de till folkundervisningen beviljade anslag blifvit särskildt stadgadt,har någon hufvudsakligutbetalning deraf icke behöft af Riksgälds-kontoret verkställas förrän året efter det, för hvilket anslagen varit beviljade och äfven utgått. Utaf de vid sednaste riksdag för åtskilliga med sagda undervisning gemenskap egande föremål anvisade statsbidrag, utgörande tillsammans 131,000 Rd:r årligen, hafva derföre hittills icke några medel blifvit från Riksgälds-kontoret reqvirerade; hvadan äfven dessa anslags hela belopp för nästlidet och innevarande år innestår i Riksgälds-kontoret och är i dess räkenskaper bland skulderna upptaget i likhet med andra till utbetalning förfallna, men icke utbekomna anslagssummor. Oaktadt de under år 1863 och föregångna år förskottsvis verkställda och för Riksgälds-kontoret uppgifna utbetalningar för folkundervisning blifvit med de reqvirerade beloppen Kongl. Stats-kontoret godtgjorda, finnes utaf 1861 — 1863 års anslag ännu i Riksgälds-kontoret innestående en summa af R:dr 346,192: 60. nemligen återstoden af dessa års anslag till högre folkskolors in •
Allm. Besv. o. Oec.Uist.L il. X.-o 2 g ste fördel, gräfva undan vattnet för den förstnämnde, ehuru diknings-sträckan utgjort flere hundrade famnar öfver stenbunden oell skärfvig jordmon; hvarefter han måst åsidosätta allt eget arbete och uppoffra många dagsverken på dikesgräfningen , om han ej velat se den för lega verkställas och betalningen derföre hos sig uttagas; alltså och då Motionairen ansåge berörde åliggande sakna ali billighetsgrund, hade han, dels uppmanad af hemmavarande Committenter och dels vägledd af egen omtanka för allmänt och enskildt väl, funnit sig föranlåten att till Rikets Högloflig© Ständers pröfning öfverlemna följande förslag: ”Då någon vill företaga så beskaffade odlingar af mossar eller andre sidlände trakter, att vattenafledning och dikesgräfning öfver grannars egor är af nöden, skall det alltid blifva den odlandes egen skyldighet, att icke allenast sjelf gräfva de diken, som till vatten-afledning ifrån hans odling kunna tarfvas, utan också ersätta grannen den egorymd, eom af dennes enskilda jord genom samma diken borttages, efter derå verkställd taxering, i synnerhet der så inträflar, att den granne, som ligger nedanom med sina egoi’, ingen nytta af dikes-gräfningen få kan’’. yarandes, i anledning af denna Motion^ io Lagsamt Allm. Besv. o, Oec. Ut sk. Uil.N:o 2 lill Protocollet anfördt af Riksdagsmannen från Stockholms Län Nils Insulin, att han ansåge den stridande emot hvarje enskild hemmansegares och det allmännas sanna interesse, emedan, om ej grannarne kunde tillförbindas att afleda öfverflödigt vatten, odlingsföretag skulle esomoftast alldeles förhindras.
Han går småleende sin väg och tänker på en natt för snart åtta år sedan, då han kände det, som vore lifvet icke värdt att lefva, om han icke kunde få fläta en myrtenkrans i Ottilies hår. – När ytterligare åtta år ha gått, skall hans ungdomsälskade ha välsignat jorden med sju bryggareungar, och drottningen måhända ha funnit lyckan i armarna på en yngre och starkare kavaljer. – Själf skall han då kanske ligga krossad under spillrorna af den byggnad, han ville uppföra – och en kvinna, en enda af de många, han skänkt ett stycke af sig själf, skall knäböja vid grafven och lära sitt barn bedja för hans själ. (Köbenhavn 5 September.) Arrr! Hundsfott och ärkebängel! Tänker du skära halsen af din herre och välgörare? Detlev Reventlow slungar en mördande blick mot silfverspegeln på sitt toalettbord och afrättar in effigie sin kammartjänare, som står bakom hans stol och nyss handskats så ovarsamt med rakknifven, att grefvens blåa blod sipprar fram i en röd droppe på hakan. – Jag ber om förlåtelse, Ers Excellens! – svarar tjänaren, ödmjukt bugande, men med ett illfundigt leende. – Jag kom att darra på hand. Jag tyckte mig höra den nådiga fru grefvinnan i kabinettet! Medlet är probat. Af gammal inpiskad vana kufvar husbonden sin vrede och tiger vid blotta föreställningen om gemålens närhet. Men det ansikte, som skymtar fram i spegeln, är skräckinjagande att skåda: högrödt och uppsväldt, med två djupa snedveck mellan ögonbrynen och två djupa krumfåror från näsvingarna nedåt den breda munnen, hvars läppar likna två sammanpressade pösmunkar öfver en energiskt hopknådad haka med en väldig hakpåse. Peruken har ännu icke kommit på sin plats, och gråa hårtestar bilda en stripig gloria omkring det till hälften kala hufvudet. Omöjligt kan den lilla åderlåtningen ha framkallat det ursinne, som lyser ur denna fysionomi! Bister är grefven alltid att skåda, men någonting alldeles särskildt måste det vara, som i dag kommit hans blod att koka!
Banko; och har Direktionen funnit sig böra af detta belopp, hvad Kansliet beträffar, tillstyrka förhöjning i löne-inkomsterne af 150 R:dr för den hos l:ste Ombudsmannen anställde Kanslist, hvilken, med afseende å den synnerligen trägna och ansträngande tjenstgöring honom åligger, sålunda skulle erhålla samt, med bibehållande af nuvarande lönen för den hos 2:dre Ombudsmannen anställde Kanslist 500 100 600 400 400 utaf den återstående besparingen föreslagit löneförhöjning af 100 R:dr för l:ste Ombudsmannen och 50 R:dr för 2:dre Ombudsmannen, hvadan lönerne skulle blifva för Uste Ombudsmannen 900 900 2:dre Ombudsmannen 700 700 — Summa 13,500 1,800 — 15,300 — Härvid har Direktionen likväl förklarat, det Direktionen ansett sig pligtig fästa uppmärksamhet derå, att de sålunda för Ombudsmännen tillstyrkta löner icke tåla någon jemförelse med hvad deras vederlikar i andra verk åtnjuta, eller slå i ringaste förhållande till Ombudsmännens högst maktpåliggande befattningar och desamma åtföljande trägna och ansvarsfulla göromål, hvilka, alltifrån Ranko-Diskont-verkets inrättande, i mån af lånerörelsens utvidgning, betydligen ökats, utan att, under tiden, desse tjenstemän, i likhet med de uti Kontoret anställde, erhållit någon tillökning uti de för dem bestämda löner af endast 800 R:dr för l:sle Ombudsmannen och 600 R:dr för 2:dre Ombudsmannen, hvilka löner tvärtom, ehuru till siffran oförändrade, likväl, i anseende lill förändradt myntvärde, i verkligheten nedsjunkit under hvad de först utgjorde.
Obligationerne skulle utfärdas serskildt för hvarje är, och förfalla den 1 October 1819, 1820, 1821 och 1822 utan afseende på den dag Diqvidationen för hvarje serskild fordran för sig går; men ej att, såsom Beredningens förslag nu innehåller, de årliga afbetalningarne skulle på en för alla Fyra åren utfärdande generel Obli - 3 g 8 2 Statsoch Banko-Utskottms Betänkanden. galion afskrifvas; hvarigenom de, efter min tanka, med svåiighet blifva i Xiiqvider, enskilde emellan, användbare. Desse mine serskilde tankar anhåller jag vördsamt må Betänkandet a t fö Ija ” Herr Biskopen m. m. Doctor Faxe och Herr Grosshandlaren Arfvidsson förenade sig.med Herr Presidenten m. m. Friherre Wirsén. Herr Grosshandlaren Wideberg förklarade sig äfven väl instämma med Herr Presidenten jun. tn. Friherre Wirsen uti allt öfrigt, utom hvad angar nya utlåningarrte af de inflytande Crediliverne, hvilka utlåningar han ansåg böra kunna göras af de administrerande, men alldeles icke till de nu varande Gäldenarér i Disconterne, utan till andre icke skuldsatte, som för sine .Näringar, mot redbara Hypotheker, behöfva Lån på kortare Terminer. Ut Supra. Riksens Högloft. Ständers Statsoch Banko-Utskotts Memorial, angående tiden för nästa Revision af Stats-, Bancoocli Rikigälds-Verkens Räkenskaper. Då. likmätigt 68 §• uti Riksdags • Ordningen af den 10 Februarii 1810, Riksens Ständer skola utsätta tiden till nästa Revision öfver Stats-, Bancooch Riksgälds - Verkens Styrelse och Förvaltning, samt i den ordning Stånden, hvart för sig, lämpligast finna, förordna om Revisorer, så få Stats'- och Banko - U tskotten här» 3 g 8 2 Statsoch Banko-Utskottms
Angående förändrad föreskrift ivid hänvisning kill bcswars anförande i de nial, hwilka fran Conststorierna dragas under Hof-RällernaS och sedermera kill Kongl. Maj.ts prösinng. 2:0 Angående wäckt fräga om uphäfwandc af bördsrätt till försåld arfwejord. z.o Rörande Riksdagsmännen kekr Nilssons fran Christianstads Län och fsonas ^onLssons frän Calmar Län yrkanden om skärpning i straffet >ör stöld. l§:s Den 20 Jimn. 68Z »:o Angående atffillige fran Bonde-Ständet remitterade motioner om rättigheten till husbehofs och stkaltlagde qwarnars anläggande. Z:o I anlcdninq af R-rsdagsmannen Dars kuhrsson frän Skaraborgs Län memorial om pantefikillingens återgäldande efter cours. 6-o Rörande af Doctor keinström wäckt fråga om förändring af Lagens stadgande i Z Cap, s § Byggninga-Balk. angående stängsels upräktande emellan Odal inägor och rumark. Dlc supra. S. D. Föredrogs ä »yo och ärerremitterades, ätföljdt af derwid gjorda anmärkningar: 1:0 Skats-Ulssotlets, den rz Jnnii pa bordet lagda, Utlåtande, i fraga om de under sista kriget fängne Officerare och UndcrOffrccrares till Statswerkst indragne balfma löners indragande. SIS Stats Ulffotteks, den 17 Junit pä bordet lagda, betänkande, angående ersättning af kostnaden till kapotter för extra Roleringömanskapel, Dt supra. ^ S. -DFöredrogos ä nno och biföllos Allmänna Beswärs och Oeconomia-UtfPotte 6 twenne, den 17 sistl. pa börder lagda, memorialer, det förra i anledning af Riksdagsmannen
Friherre 8 t 3 s! von U o il sröl n instämde med Herr l8loräsn8rll!^e 'a>kt tabeller öfwer hela Indragnings,och Benadnings-State,., mätte infordras, och till och med befordras till Trycket, rilläggandeS Friherre 8,301 akt om Herr Grefwe,: och handt,Marskalken ej nu behagade göra denna Peopofition, kunde denna sak afgöras i morgon. Grefwe I^okvLnbjelm, Larl. instämde ' med Friherre LrabI i srägan om Tabellerncs infor dran - 702 Den 12 December. drande^ men ansäg den ej böra tryckar? / förr än i Ridderskapet och Adelns Härsrocoll. Herr biorstanstol^s uplästs derester föl^ jandr DiekamSn: Såsom eli följd af god wilja får jag, ehuru ej egande de kunskaper som äro behöftige sill granffuing af Högloft. Stars. Ukffo-tetS framlagda arbete», nu ära» derwid göra följande anmärkningar, fastän de egenteligen åsyfta indragning; förmodandes dock jag all de icke med obehag emottagaS. Dock will jag ir, pgrc-nbes tillkännagiswg all jag ej kan medgift wa Krigs Academiens, Sjö, och Fälrmäknings-Corpjernes och ÄrlillesietS indragning. ilo Som ek Contract förUtselter nagra skyldigheters iakttagande, och mcd någon anledning jag erhållit der Hennes Mayl Enke-Drottningen wid det byke hon gjort af Uirjesdahls Kungsgård som af Hcnne pohederaS, skolat äraga ftg all answarighek för denna KsngsgärdS underhall, får jag ödmjukt föreslä att Ridderskapet och Adeln täcktes tift uplysmngs wmnan»
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande, i anledning afl väckt fråga om Mantalsskrifningars och UppbördsStäinniors förrättande inom hvarje Socken serskildt' Fran Hedervärda BondeStåndet har till Ut - Besv. beli Ekon. Utsk.[ ]Betänkanden. 103 skottet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Leonhard Roman från Carlstads Län, deruti begäres, att till vinnande af tid och förekommande af Allmogens onödiga uppehåll vid sådana tillfällen, då Allmogen af Kronofogdar och Häradsskrifvare sammankallas till Mantalsskrifningen Uppbördsoch andra Skatte-Stämmor, KronoBetjeningen måtte få sig ålagdt, att hädanefter verkställa Skättskrifnirigsoch UppbördsStämmor inom hvafje Socken serskildt, samt, i händel se'folkman g den skulle vara så stor, att den ej på en dag kunde antecknas, då genom Kungörelser sådant förut tillkännagifva, på det Allmogen måtte slippa uppehålla sig i flere dagar på Samlingsstället; öfver verkställigheten hvaraf Konungens Befallningshafvande borde hafva behörig tillsyn. Utskottet får i anledning häraf anföra, att då, hvad Mantalsskrifningarne angår, tiden för deras förrättande blifvit genom 4 Art. 1 §. 1 Mom. i Bevillningsförordningen af den 8 Augusti 1815 bestämdt utsatt till medlet af November månad hvarje år, och samma §. och Mom. jemväl föreskrifver, att Mantalsskrifningen skall förrättas serskildt inom hvarje Stad, Pastorat eller Socken, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att uti ett Pastorat, hvilket består af flera Socknar, hvarje Sockens Ledamöter böra sammankallas serskildt, emedan sådant skulle kunna hafva den påföljd, att Mantalsskrjfningar - io4 Besv, och Ekon, Utsk.
A. 299. E. 337. — N:o 28. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt föreskrifterna för deras tillämpning. XI. B. 285, 312, 318. A. 322. XIII. 203. A. 299. XV. E. 240. — N:o 29. i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Memorialet N:o 27. XII. B. 246. A. 321. XIII. — N:o 30. angående - tull-lagstiftningen för artikeln Bränvin och Sprit. XIV. B. 122, 169, 269. A. 306. XV. U. 60, 89. A. 109. E. 208. — N:o 31. angående beräkningen af Tullmedlen, Salu-accisen, Postmedlen, Chartae-Sigillalae-afgifien och Brähvinsbrännings-medlen. XIV. B. 351, 402. XV. 3. A. 7. E. 233. —• N:o 32. i anledning af återremiss utaf Memorialet N:o 30, så vidt det angår Hr Hencheus motion i fråga om premier för utförsel af bränvin. XV. B. 60. A. 89. — N:o 33. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående tull-lagstiftningen för artikeln Bränvin och Sprit. XV. B. 60, 89. A. 109. E. 208. U. 232. — N:o 34. angående de till den blifvande Bevillnings-Stadgan hörande formulären. XV. B. 112. A. 120. — N:o 35. med förslag till Bevillnings-Summans fördelning. XV. B. 232. A. 238. Beväringen, Allmänna, om ändringar i de angående densamma gällande föreskrifter. II. 29, 60. B. 61.