Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t rättvist och nyttigt, att desse kostnader i någon mån fördelas på efterkommande slagteri, sorn oftast hemta största förmånerne af dylika anläggningar, och fond till 672 Proposition angående Gotha Canal. ränteoch capital-betalningar på de Stats-obligationer, hvilkas utställande i berörde ändamål Eikets Ständer kunde besluta, skulle troligen u 1 O tan svårighet vara att tillgå. Kongl. Maj:t öfverlemnar till Eikets Ständers bepröfvande och afseende Götha Canal-Directioner. s, på Actie-egarnes vägnar, gjorda anhållan om försäkran för dem, att, sedan Canalen blifvit fullbordad, få, under vissa uppgifna vilkor , af allmänna medel åtnjuta ränte-tillskott å Actierne, samt om belånings rätt för desamma uti Eikets Ständers Penningeverk. Det är ■visserligen å ena sidan ostridigt, att Actie-egarne frivilligt ingått i Canal-Bolaget och att de för Canal-byggnaden erhållit allmänna bidrag, som vid företagets början icke påräknades; men på andra sidan förekommer ock, att Actie-teckningen genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut uppmuntrades; att den af flera orsaker, vållade tillökning i kostnaden utöfver första beräkningen ej kunnat af Actie-egarne förutses, samt att en särskild i privilegierna dem beviljad förmån genom tillfälliga omständigheter gått förlorad. Genom bifall till Actie-egarnes anhållan , att den i år föreskrifna sista inbetalningen af 10 procent å tecknade Actie-Capitalet må till nästa år förflyttas, synes en lättnad kunna för dem beredas, utan någon olägenhet för det allmänna. Kongl. Majit vill i nåder fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att frågan om lyftningen af de på innevarande års anslag återstående 200,000 R:dr , utan full - Proposition angående Götha Canal. 673 fullgörande af nämnde inbetalning, varder, oberoende af hufvudsaken, skyndsamt företagen och afgjord , så vida årets arbete skall efter den föreslagna planen kunna utföras ocii en för hela återstående byggnaden menlig verkan icke uppkomma.
Denna mellanmening synes antyda som skulle K., circulärbrefvet af 1840 innehålla någon prescriptionslid för ansökningars ingifvande om erhållande af sådane löneförhöjningar, som här äro i fråga. Sådant är likväl icke förhållandet. Tvertom innehåller brefvet, i öfverensstämmelse med Stäudernes vid 1840 års riksdag fattade beslut, att de ansökningar, som skulle kunna göras om löneförbättringar af indragen behaglig tids spantnål, ad interim må bifallas, derest någon tillgång på sådan spanmål kunde finnas, att till påföljande riksdag sådane förbättringar skola meddelas, enligt Ständernes för deras del uttalade bifall. Orden ”påföljande riksdag” visa, att det icke endast är fråga om denna riksdag, utan äfven om hvarje annan kommande; och jag hemställer alltså, att R. o. Ad. ville bifalla förevarande utlåt., endast med den förändring, att mellanmeningen : ”sorn i följd af ofvanåberopade K. circulärbref d. 9 Nov. 1840, anser fråga om lönefyllnad numera icke kunna uppstå för flere än innehafvarne af ofvannämnde 20 pastorater”, mätte uteslutas, och redaclionen följaktligen blifva: ”Utsk. får, beträffande etc.” Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Den anmärkn., som Frih. Cederström gjort i afseende på namnen af 2:ne i detta betänk, uppgifne pastorater, erkänner jag vara fullt riktig; men får i anledn. deraf nämna, att felet icke så mycket ligger StatsUtsk. till last, som afskrifvit dessa namn efter den stafning, som af veder bö - I)cn 2ö F e b r u a r i. 401 hörande statsexpedition blifvit begagnad i målets rubrik. Beträffande åter den af Hr Silfverstolpe gjorda anmärkn. så bar jag för min del ingenting att vid densamma erinra, ehuruväl det tyckes som någon prescriplionstid för sådana frågors väckande borde äga runi. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bi fölle StatsUlskis förevar, utlåt., med rättelse af de utaf Frill.
Nådiga förordnande af den ii Januari iS/jO, Hr Stats-Commissarien och Riddaren L. G. af Sillen tiiihandagålt Utskottet med nödiga upplysningar vid Slats-Regleringens och andra Statsverket rörande frågors behandling; så har Utskottet funnit sig böra hos Rikets Ständer hemställa, att, på vanligt sätt, något lämpligt vedermäle af Rikets Ständers erkänsla för Hr Stats-Commissariens nitiska och för Utskottet gagneliga biträde må varda beviljadt; och får i detta afseende tillstyrka , att Rikets Ständer måtte för Herr Stats-Commissarien af Sille'n anvisa en gratification af i,666 R:dr 32 sk. att af Riksdagskostnads-medlen utgå. Stockholm den 4 Maj 1841• Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Maj 1841, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Remiss ä aflidne Kamreraren och Redogöraren vid Carl Gustaf Stads Gevär s-Jåctori, Assessoren G. Wide grens Enkas ansökan om pension, (U. A.) Sedan hos Kongl. Majit aflidne Kamereraren och Redogöraren vid Carl Guslaf Stads Gevärs-Factori, Assessoren G. Widegrens efterlemnade
För rekrytbildningen behöfves i allmänhet, om den skall vara någorlunda fullständig, tvenne rekrytoch regementsmöten, och denna öfningslid, fördelad på tvenne år, verkar fördelaktigare, än om den under ett år fortginge utan afbrott. Äfven är of vigt, att för soldater, som efter slutad rekrvtskola visa sig icke kunna bibehålla det inlärda eller följa sina kamraters vidare framsteg, tillfälle beredes att under närmare ledning af befälet, inhemta hvad dem fattas, och något lämpligare härtill finnes icke, än att af sådant manskap bilda en särskild klass, samtidigt med rekrytmötet, hvarigenom de icke förhindras att deltaga i öfningarna under regementsmötet En sådan soldatklass kan antingen fortgå under hela rekrytmötet med ombyte af manskap, eller ock kan ett motsvarande större antal under senare delen af mötet sammandragas, utan att på det hela den bestämda styrkan öfverskrides. Det, enligt 1856 års mötesplaner bestämda antalet för rekrytmötet, utgör i medeltal någet öfver 5,5 procent af den verkliga sivikan. Att delta antal är för ringa för alt uppfylla äfven mindre fordringar än de ofvannämnde har icke allenast såsom redan blifvit nämndt, erfarenheten visat, utan det synes äfven deraf, att årliga afgången vid indelta infanteriet i medeltal uppgår till 4,5 procent och torde med något nedsatt tjenstetid för manskapet böra beräknas till omkring 5 procent. Om deremot manskapets antal under rekrytmötet ökas till 10 procent af nummerstyrkau, och, i likhet med 12 hvad vid kavalleriet varit vanligt, till dessa möten kommenderas för antalets fyllande, utom rekryter, äfven soldater; om befälet bestämmes i förhållande derefter och manskapet får efter behof ombytas, så skalle det åsyftade gagnet vinnas.
Landtmätarne åro ålagde genom Kongl. Stadgan om Skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 uti 6 Kap. 2 §, att tili ordföranden i Egodelningsråtten insända protokoll och utlåtande rörande preliminära frågor inom 14 dagar efter dessas pröfning; 18 Kap. 15 §, att till Egodelningsråtten ingifva eiler insända aila kartor, protokoll och öfriga handlingar, som laga skifte röra, när besvär öfver detsamma äro hos Rätten anförde, och 18 Kap. 20 §. alt på samma sätt förfara, när skifte ej blifvit klandradl och således fastställelse derå skall sökas; men, ehuru dels uti 14 kap. 5 § är föreskrilvel, att, om skifte, genom laga kraft egande Utslag, blifvit ändradi, skiftesmannen bör, inom fjorton dagar efter af Utslaget erhållen del, utsätta, ny förrättningsdag och skiftet, efter hvad i Utslaget stadgadt blifvit, ändra och rälta, och dels genom 17 Kap. 2 $ Skiftesstadgan samt Kongl. Landtraäteri-instruktionen är Landtmätare vid ansvar åiagdt att, inom ett år efter det skifte blifvit faststäldt. öfverlemna renoverad karta och delningsbeskrifning åt jordegaren, konceptkarta och handlingar till Provinslandtmåterikontoret och renovation, som nyss är sagdt, till Kongl. General-landtmäterikontoret, så är ingen föreskrift meddelad, hvarken om tiden och sältet för konceptkartors och dertill hörande handlingars återställande tili Landtmätarne, eiler huru dessa skola få del af Egodeiningsrälts laga kraftvunna eller af Kongl. Maj-.ts nådiga Utslag. Detta är en stor brist, som föranledt, utom många andra olägenheter, mycken tidsförlust, hvilken alltid är af beskaffenhet att tillskynda delegare i skifteslag oersättliga, stundom ruinerande förluster.
"flniir likväl donna utgift, älven om den antages 6eliökva allt framgent äga runi, städse mäste linkvudsaliligen liomma att liero ak okta liet^dligt växlande varupris, ocli 8älede8 icke eller Iian till lielo^jiet närmare liestämmas, anser jag mig i elie liimna understödja det salunda gjorda körslaget om lierörde utsikts utkörande jiä stat, utan iiemställer deremot i underdänigliet, det ak kil»ets 8tänder endast mä i ljäder liegäras, att, jiä sätt vid torra kilisdagen medgaks, reservationerna ä anslaget till durelimarelie-liostnader mä kör ikrägavarande lielrok än vidare kä anlitas." "lkill deliostande ak lega kör lrästar till Artilleriets exereis u^^tager nuvarande Hi!is-8tat ett anslag ak 2,865 tunnor s^anmäl in natura, ekter statsjiris, ^ 6 It:dr tunnan, utgörande 17,100 kt:dr; livaremot till sådana liästars nnderliäll nägon ärlig summa stat ielie knrnes anvisad, eliuru utgikterne I>ärtor, som lrittiils liestridts ak fjerde Ilukvud-kitelns liesjiaringar, de sednare ären un^gätt till 5 ä 6,000 It:6 r ärligen.— 8tatsklontoret liar derköre nu i underdänigliet löreslsgit
Som det ifrågavarande arbetets utförande, för hvilket kostnaden blifvit beräknad lill 24,000 R:dr, påkallas af tillökad rörelse dels i följd af vestra stambanans fullbordande, dels af andra omständigheter, samt behofvet deraf blifvit al Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader behörigen vitsordad!, hafva Rikets Ständer funnit skäligt alt, på sätt är vordet begärdt, bevilja staden Askersund ett anslag utan åtel betalningsskyldighet af Aderton tusen R:dr, för att användas till utvidgning af hamnoch tastagr-platsen vid nämnda stad, i enlighet med den derför uppgjorda plan, under förbindelse för staden att bestrida den kostnad, som utöfver anslagsbeloppet för ändamålet erfordras. D) Kanaloch Slussverks-anliiggningar samt strömrensuingar och andra vattenkoniuiiinikatioucr 13:o. Som Indalselfven på 1\ mil frän hafvet, eller från Klin g er fjärden vid Östersjön tili Utanede by inom Jemtland, för närvarande vore farbar med 4,5 löt djup - ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. 45 gående fartyg, endast med undantag af 3:ne på denna sträcka förekommande forssar, har, i anseende till den stora fördelen för en vidsträckt ort att få elfven äfven för ångbåtar fullt farbar genom hela Medelpad lill hafvet, plan och kostnadsförslag på Statens bekoslnad blifvit uppgjorda till elfvens rötning och upprensning samt anordning för fartygens upphalning vid nyssnämnda 3:ne hinderliga forssar; upptagande detta förslag en arbetskostnad af 31,000 R:dr. Med erinran att denna fråga a Isåge att lätta kommunikationen i en nästan uteslutande af allmoge bebodd ort, af hvilken ej vidsträcktare deltagande i företaget kunde påräknas, än att intressenterna anskaffa de efter rensningens utförande beböfliga ångfartyg, har Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, lill följd af K. K.
Odens byemäri om sökt flyttning af skjutsningsskyldighet, hafva, enligt hvad i samma berättelse äfven förmäles, ej allenast Häradshöfdingen Arling, utan ock ordinarie Domhafvanden i orten, Herr Protokollssekreteraren och Häradshöfdingen C. M. Schönmeyr anfört underdåniga besvär; Och har Kongl. Majit vid pröfning deraf nu meddelat nådigt Utslag den 29 sisth September samt, hvad den sistnämnde af de klagande angår, förklarat, att då han icke varit part i förevarande mål och ej visadt blifvit, att hans rätt vore derunder beroende, Kongl. Majit funne, hvad han till vinnande af ändring i Hofrättens utslag anfört, icke kunna till pröfning upptagas. Beträffande åter Häradsh. Arlings underd. besvär; så enär de af Ertriks och Ödens byemän väckta frågor om förändrad reglering af reserveskjuIsens utgörande inom nämnde byar varit af Kgens Befallningshafvande hänskjutna till Domhafvanden i orten, för att efter föregången behörig undersökning betänkande i ämnet afgifva; alltså och då, orri än Arling, med afseende å målens beskaffenhet samt Hofrättens honom meddelade särskilda förordnande, icke saknat anledning att de erforderliga undersökningarna till företagande å stället utsätta, byemännen likväl uti dessa mål, såsom varande af allmänna hushållnitigsmåls egenskap, icke lagligen kunnat, på sätt som genom det anmärkta beslutet skett, åläggas att ersätta kostnaden för Häradsrättens sammanträden; prölvade Kongl. Majit, som dock funne Häradsrättens nyssberörde beslut icke kunna anses innefatta sådant fel uti domareembetets utöfning, att det skäligen borde med särskildt ansvar beläggas, rättvist att, med Arlings befriande från de honom ådömda böter, fastställa det slut, hvaruti Hofrätten stadnat i fråga om
Siats-kontorets, vid berättelsen angående Karta-sigillata-verket fogade, förteckning öfver de i 1846 och 1847 års hufvudböcker upptagna propriebalanser, utgjorde sammanräknade beloppet af dessa balanser, vid sistnämnde års slut, 8,335 Rdr 21 sk. 7 rst. I denna summa ingå jemväl de, af föregående Revisorer om förmälda, redan i början af 1790-talet yppade, tvänne balanser, den ena å 140 Rdr 7 sk., efter förre Landskamreraren Brantström, samt den andra å 218 Rdr 3 rst., efter Häradshöfdingen Brandberg; hvilka balansposter ännu skola vara beroende, den förre på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Nerikes län och den sednare på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Kopparbergs län åtgärd. Revisorerne, som ansett sig böra å berörde förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, hafva för öfrigt vid detta Verks räkenskaper icke funnit något att erinra. M « a) §• 1. M y ii t - verke t. Dess räkenskaper äro granskade i Kongl. Kammar-rätten för båda åren utan anmärkning och utvisa: år 1846. år 1847. Behållningar ©eliet. Uppbörd: Mvntskatt af guld och silfver Vinst å försäljning af dukater Dito å försäljning af silfver Dito ä kopparmyntning Di verse inkomster Statsanslag Köpeskillingen för lilla mynthus-tomten , Ränta derå . Balans till påföljande året: Dito för gammalt kopparmynt till ominyntning . 98: 13. Dito för koppar till loijering . 7,755: 45. — Credit. Utgift: Lefvereriny: Balans till påföljande året: Kontanta tillgångar: — Behållning af fastighet 49,512: 45. 3.
Då återremiss nu blifvit begärd i den syftning att inlösen af dessa obligationer måtte få ega rum medelst utlottning, vill jag ej motsätta mig densamma; men tillstår dock öppet, att jag icke tror, att något egentligen dermed är att vinna, emedan, så vidt jag kan påminna mig, Utsk:t i afs:de å denna punkt temligen enhälligt fattat sitt beslut, en omständighet, med anledning hvaraf man har allt skäl alt antaga, det de öfrige Stånden icke skola frångå Utsktts förslag i frågan. Gr, Mörner: Orsaken, hvarföre jag lagt vigt på denna punkts kompletterande genom intagande deruti af en föreskrift om obligationernas inlösande genom utlottning, är, att jag verkligen önskar framkalla ett inhemskt fondsystem. Jag tror att det af mig föreslagna stadgande skulle för befordrande häraf vara ganska ändamålsenligt, enär, på sätt jag förut nämnt, obligationerna torde på sådant sätt blifva mera begärliga. Deremot synes mig den nu gifna föreskriften vara uti ganska mycken öfverensstämmelse med de åsigter, Hr Bildt nyss omförmält, och hvilka legat till grund för det vid 1853 och 1854 årens riksdag upgjorda förslag i äm net, Med granskning af sistberörde förslag, skulle man nästan kunna frestas att tro det man då icke velat hafva något inhemskt fondsystem. Jag befarar att, om denna punkt antages oförändrad, resultatet äfven nu skall blifva, att något inhemskt lån ej kommer till stånd. Med hänsigt härtill, tror jag att det är särdeles angeläget att denna punkt återremitteras. Hr Bildt: Det är icke för af t motsätta mig den ifråga ställde återremissen, utan med ani. af några uti Gr. Mörner» sednaste yttrande förekommande uttryck, som jag nu åter begärt ordet. Den värde talaren tillkännagaf nemi. sin åsigt vara, att man genom detta stadgande tycktes vilja återkomma till 1853 och 1854 årens företeelser, då man, yttrade Gr:n, skulle upgjort saken på så sätt, att man hade allt skäl att deraf draga den slutsats, att afsigten varit att alldeles icke något fondsystem skulle komma till stånd. Ett slikt yttrande af Gr.
»Märk det, Kevenhüller,» sade hon, »hädanefter skall du med dina två händer kunna utföra hvilket konstverk du vill, men blott ett af hvarje slag.» Hon sade så, och hon kunde hålla sitt ord. Ty hvem vet ej, att den grönklädda från skogssnåren har makt att skänka snille och underbara krafter åt dem, som förvärfva sig hennes ynnest? Kevenhüller stannade i Karlstad och hyrde en verkstad där. Han hamrade och arbetade natt och dag. Om åtta dagar hade han gjort ett underverk. Det var en vagn, som gick af sig själf. Den gick uppför backe och utför backe, gick fort och långsamt, kunde styras och vändas, hejdas och sättas i gång, alltsom man ville det. En ypperlig vagn var det. Nu blef Kevenhüller en berömd man och fick vänner i hela staden. Han var så stolt öfver sin vagn, att han for upp till Stockholm för att visa den för kungen. Han behöfde ej vänta på skjutshästar eller gräla med hållkarlar. Han behöfde ej skaka på rapphöna eller sofva på hållstugans träbänk. Han for stolt i egen vagn och var framme på ett par timmar. Han for rätt upp till slottet, och kungen kom ut med hofdamer och hofherrar och såg honom åka. De kunde aldrig berömma honom nog. Då sade kungen: »Den vagnen kan du gärna ge mig, Kevenhüller.» Och fast han svarade nej, så var kungen envis och ville ha vagnen. Då såg Kevenhüller, att i kungens följe stod en hofdam med ljust hår och grön klädning. Han kände nog igen henne, och han förstod, att det var hon, som rådt kungen att bedja honom om hans vagn. Men han blef förtviflad. Han kunde ej tåla, att en annan skulle äga hans vagn, och ej heller vågade han i längden säga nej åt kungen. Därför körde han den med sådan fart mot slottsmuren, att den sprang i tusen stycken. Då han kom hem till Karlstad igen, försökte han göra en ny vagn. Men han kunde ej. Då blef han förfärad öfver den gåfva skogsfrun gifvit honom. Han hade lämnat lättingslifvet på sin faders slott för att bli en välgörare för många, icke för att tillverka trolltyg, som blott en kunde använda.
Vid de af Utskottet projecterade 5,4oo R:dr till verkställande af reparationer å 2^0 Den ig Maji f. nu Strömsholms Slott, får jag anmärka, att utom det sjelfva reparationerne gerna kunnat till en lägligare tid uppskjutas, är i allt fall 3ooo R:dr för ett par icke särdeles långa trädbroar, och 1200 R:dr allt Banco, för Jernledstänger, alltför högt tilltagit. —« Jag ogillar således hela förslaget, och anser ingen annan reparation böra företagas än endast, att Broarna hållas i brukhart skick, hvartill kostnaden kan bestridas af öfverskottet på de vid 1823 års Riksdag anslagne medel till reparationer vid Strömsholms Slott. Grefve Brahej Magnus: Jag har begärt ordet, för att besvara hvad Herr Hjerta yttrat i afseende på H. K. H. Kronprinsens inkomster af Beckaskog, och får i detta afseende nämna, att II. K. H. genast vid tillträdet af nämnde Indelning använde denna egendoms afkastning till löneförbättringar åt de MilitairTjenstemän, hvilka hafva en förökad tjenstgöring, och en i följd deraf ökad representations-skjldighet derigenom, att H. K. II. Sjelf ej på stället kan föra det M i 1 i ta i r B e fä 1, som är H. K. H. inom Provinsen anförtrodt. Det är endast Trägården, af hvilken H. K. H. behållit revenuen. Grefve Hornj Claes Fredrik: Rikets Ständer äro nu fcån gången under en i5- * år*S r Den 19 Maji f. m. a4t årig fred församlade, och finna Staten i samma, om ej mer utblottade, tillstånd, än då detta lyckliga tidskifte inträffade. Våra skattebidrag, vid hvarje Riksdag ökade, lemna endast resultatet af jemt stigande behofver; och styrelsens fordringar vid detta Riksmöte, hafva, till lika stor förvåning, som misströstan, öfverträffat Nationens alla beräkningar på höjden af missförhållandet mellan folkets krafter och deras anlitande.
Gjörwell ansåg saken så viktig, att han redan samma dags förmiddag satte sig ned och till professor Liden i Norrköping inrapporterade: » På theatern har timat en mycket remarquable evenement, på den Fransyska nämligen, hvar Madame Hus natten emellan i går och i dag anställde, kan icke säga om en luft-, landeller sjöresa härifrån till icke ringa bestörtning för högre och lägre Theaterdirektioneu, men som oc-k genast satte Policekammaren och Slotts-Cancelliet i vederbörlig activitet, för at på alla vägar och segelleder återbringa Madame Hus under svensk lyduo och hindra henne spela samma role som för några år sedan fru Mtiller, den divina sångerskan vid Svenska Operan. » Gjörwell hoppades, att » efterjagandc enspännare må hinna damen och återbringa oss hennes sä ovärderliga person. » Två af dessa » efterjagande enspännare », polisbetjänterne Malmlin och Kellgren, insände snart rapport, att de spårat den eftersökta i Nyköping, som hon passerat på eftermiddagen. Och den 25:e, klockan mot sex på morgonen, återkommo de till Stockholm med hela sällskapet, hvilket de gripit på Lilla Åby gästgifvaregård i Nyköpings län och nu aflemnade till stadshäktet. Följande dagen affördes madame Hus och kammarjungfrun till Drottningholm med gevaldigern Aurivillius. De öfriga båda deltagarne i den romantiska färden tyckas samma dag blifvit lösgifne. Öfver den misslyckade rymningen utkom en liten dramatisk pjäs: » Desertrice eller Rymmerskan » [nu i hög grad sällsynt att öfverkomma; man har på senare tiden för ett ex. betalt ända till öfver 30 kr. ], hvilken man tillskrifvit än lustspelsförfattaren Hallman, än Gustaf I I I själf. Den talangfulla skådespelerskan fick helt sä- kert snart åter sin konungslige beskyddares nåd, ehuru det ju kan vara möjligt, att han roat sig och sin omgifning med dramatiseringen af hennes » äfventyr på landsvägen ». Hon uppträdde å scenen till följande året, 1787. Då bönföll hon hos Gustaf III för andra gången om afsked, och det beviljades nu.
— Men då likväl sig visat, att en annan tolkning af berörde stadganden, kunnat ega rum, hafva Utskotten icke tvekat att, till afhöjande för framtiden af en sådan olägenhet, föreslå den ändring uti Redactianen af 2tdra puncten, att slutmeningen derstädes: jemte all till om~ sättningsdagen upplupen öfver ~Ranta, kommer att lyda sålunda; Jemte all slags upp^ lupen Ränta. 4:o Vidare har den värde Ledamoten, anmärkt, att Utskotten skola rubbat den i Utskottens Betänkande stadgade grundsats af 6 Månaders omsättningstid, enär desse 6 Månader skola beräknas, från förfallodagen och icke från omsättningstiden, hvilken deremot kommer att förkortas, i samma moll som förfallodagen öfverskrides. Härvid få Utskotten erinra, att den i 3:dje puncten af Betänkandet stadgade tid af 6 Månader, endast har afseende på första omsättningen, hvilken inom den i Julii skall vara verkställd och hvarvid någre Respitdagar icke få beräknas, derigenom den Stats-Utskottets Betänkanclen, 315 fÖreskrifne ersättnings tiden skulle komma att förkortas. Och du i öfrigt, enligt Ude puncten i Betänkandet, de Gäldenärer, hvilka ordenteligen sine Lån omsätta, komma att åtnjuta 6 Månaders omsättningstid, men med det i nyssnämnde punct fores]agne Liqvidationssätt, hvilket Utskotten ej funnit skäl alt frångå, icke skulle vara förenligt, att äfven de Gäldenärer, hvilka icke å förfallodagarne deras Lån omsätta, få beräkna en lika omsättningstid af 6 Månader, så vida den fastställda utredningstiden icke skall komma att öfverskridas; så få Utskotten nu endast åberopa, hvad såsom en följd häraf, uti 'jicle puncten af Betänkandet blifvit af Utskotten tillstyrkt, hvarigenom Utskotten äfven anse sig hafva besvarat, hvad af en värd Ledamot blifvit yrkad t, att nemligen rättigheten att omsätta Discont-Låu borde utsträckas till 6 Månader efter den dag, då sista omsättningen skett. 5:o