Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rike, samt då dessutom exceptions-lagar i ett eller annat afseende betydligen försvåra det vid beskattningens ulöfvande nödvändiga beräknandet af tullinkomsternes belopp, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det hädanefter icke något serskildt undantag för Finland måtte ega rum, utan detta land vara underkastadt samma tullafgifter, som i allmänhet af Rikets Ständer å inkommande varor blifva bestämde. Dock öfverlemnas detta till Rikets Höglofl. Ständers eget ompröfvande; hvarvid Utskottet, i afseende ej mindre å de af åtskiilige Motionairer uppgifne förslag till tullafgifter för serskilde ifrån Finland inkommande varuartiklar, än äfven å de förslag, som, i ofvan uppräknade motioner och anföranden röra från andra länder inkommande varor och producter, får tillkännagifva, att Utskottet ej trott sig höra i förväg ingå i någon pröfning fi Bevillning;-\jt;kot t et s Eet, N',o n, deraf, utan ansett lämpligare att taga dessa förslag under öfvervägande vid Tull-Taxans uppgörande. Stockholm den i5 Maji 1804. Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Maji kl. 5 e. m. Betänkandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande beskattning af Tull-, Mjöloch Sågc/varnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å Städers områden. Sedan hos Kongl. Maj:t Dess och Rikets Kammar-Collegium i underdånighet framställt, ibland annat, hurusom Tullmjölqvarnar å Städers områden dels esomoftast ur den synpunkt, att de allmänna föreskriflerne om tuilqvarnars skattläggning endast hade afseende på qvarnar å landet, fått, med frihet ifrån räntas utgörande till Kronan, anläggas, dels understundom blifvit, efter berörde föreskrifter, sådan ränta åsatte, samt bemälde Coliegium, i anseende dertill, fästat Kongl. Majlis
I 6:te klassen upptaga latin och grekiska 14 timmar, under det alla de öfriga ämnena tillsammans icke upptaga mer än 18, och likväl har en talare nyss yttrat alt de klassiska språken här icke omhuldas. Man skulle väl tro att då man använder så mycken tid på grekiskan, man åtminstone skulle uppnå en hög grad af färdighet deri, men så är ej fallet. Hå ynglingen slutar skolan, har han läst 2 å 3 böcker af Xenophon, några böcker al Odysséen, samt 1 dialog af Plato; men om en annan bok af Homerus eller en annan dialog uppslås, är han redlös; dertill kommer att då de grekiska dialekterna äro sinsemellan temmeligen olika, kan man förstå den ena utan att derföre förstå den andra författaren. Med allt sitt sträfvande har ynglingen således endast lagt en grund, visserligen nyttig om han vill fortsätta sina grekiska studier, men i annat fall gagidös. Hå nu hvarken våra embetsman, våra läkare eller våra jurister behöfva grekiska, hvarföre skall man då använda så mycken tid derpå i skolan. Jag frågar eder, Mina Hrr! som så ifrigt förorden detta språk, huru många af eder hafva tagit i en grekisk bok sedan l lemnat elementarläroverket. Gr. Sparre framhåller engelsmännens uppfostringssätl såsom en föresyn för oss. Jag bestrider detta. Den klassiska bildning de engelska högskolorna lemna, är passande för landets rika aristokrati och jordägande medelklass, men ingalunda för oss. Vi måste i första rummet eftersträfva det nyttiga. Vi hafva ej råd att kasta hort halfva skoltiden på ofruktbara ämnen; vi få ej visa en sådan brist på kunskap i humaniora, som ofta utmärker Britten. Hvad slutligen Hr Schéeles yttrande beträffar, att man skulle rycka spiran ur bildningens hand, derföre att man läste ett par grekiska rapsodier mindre, så förefaller mig detta blott vara en vacker fras. Här är ju icke fråga om att förhindra de grekiska studierne, blott att borttaga det obligatoriska deri. Då II. St:r vid flera föregående riksdagar uttryckt sin önskan, att så måtte ske, förefaller det mig som om de älven nu icke blott kunde utan äfven borde förnya samma begäran. Jag yrkar bifall till Utsk:ts förslag. Frih.
T i kunna anbefalla boken såviil A t iingdoni p&amp; 16-17 Ur, som å t äldre läsare. Stanley och Enmin. Bearbetning för ungdom af Staiileys bok ' &gt;I det mörkaste Afrikax-, och Jeplisons ~ E m i i i pascha och de upproriska i Sudan » af G. Hjel~ner~ts. - Angående detta arbete häiivisa vi endast till v&amp;rt uttalande oin Stsnleys ofvannämnda arbete i föregående års bokrevy, d8r r i yttrade, att detta mycket ra1 skulle lämpa sig till iingdornslasning, nien beldagade, att dess Bidl~ftighet och det däraf beroende höga priset dartill gjorde det mindre användbart. Med utgifrandet af denna bearbetning - eller snarare detta sammandrag - ha förlaggarne iiii inöjliggjort dess allmännare spridning bland ungdomen. Och r i önska det frarnghg tiJl fromina för ungdomens geografiska kimskaper och till räckande eller ökande af lusten för ett studium, so111 i rkr tid blifvit af allt större vikt. Studentminneii och Eeseslkiildringatr af IV. P. Otlrnctn. XJsaml. En ny saniiing ininnen af den kände och gärna läste skildraren. Första afdelningen af sitt arbete agnar författaren å t studentminnena. Läsaren får dar i, Gamla studentexamens lara m h g t och mycket oin denna till en svunnen tid hörande exainen, gara bekantskap med en clel typer och personer från Upsala på slutet af femtiooch början af sextiotalet. Han får följa den unge abiturienten frin den dag, han vid sitt läroverk aflagt a.fgångsexainen, tills han som välbeställd student, efter studentexamen orngifven af jublande kamrater, liirnnar det minnesvärda » kuggis B med studentmössa pk huf vudet (i jn~tunri må- nad). Berättelsen är späckad med en mängd historier och stilprof - autentiska eller ej - dock varda a t t räddas undan glömskan. I » Upsalavigelans » gifreï förf.
Jag har anledning tro, att samma osäkerhet existerar nu som dä, samt att CanalVerket är 0- verkställhart, åtmindstone af den enorma kostnad dertill erfordras; jag stärkes sä mycket mera i denna min förmodan af det misstroende som uppstått hos Actieägare, dä de göra svårigheter att ytterligare å sina Actier göra inbetalningar, samt söka erhålla Ständernas garantie om rentan för sitt Capital i framtiden, derest CanalVerket ingen inkomst skulle gifva. Jag kan således för enskild del aldiig lemna bifall dertill, att Nationen skall åläggas en så dryg beskattning, för ett så osäkert företag, men då sådant icke lärer något veika i beslutet, så vill jag åtmindstone hafva urin tanka i Protocollet förvarad, och deraf ta - i434 Pen 29 Juli e. ni - ga en afskrift för att hafva sorn ett säkerhets* kort på fickan, Jag kanner Allmänna rö* sten åtmindstone i den Landsort, der jjg är hemma, och viff dermed Freda mig för oblida omdömen. Jag vill dock vidare yttra mig, då disoussionerna punktvis före* falla. Friherre Ceder strö nit Ulrik:
Att särskildt bestämma beskaffenheten af hvarje fall, som borde berättiga till dylik åtgärd, låter sig svårligen göra, och således har i detta, likasom många andra fall, åt vederbörande myndighets omdöme måst öfverlemnas alt, enligt det antydda syftemålet, tillämpa den allmänna föreskriften. Ordalydelsen synes ock, efter Utskottets tanke, tydligt utmärka, att en dylik åtgärd ej må vidtagas i annat fall, än då felaktigheten är af sådan beskaffenhet, att den åtalade icke anses kunna eller böra anförtros att under tiden med tjenstgöring fortfara och att således behofvet påkallar hans skiljande derifrån. En deremot stridande uppfattning hör derföre svårligen kunna förväntas, minst uti sådana fall, som motionärerne framställt, samt komme, om den ändock skulle inträffa, otvifvelaktigt att föranleda rättelse och äfven, så framt den kunde hänföras till vrångt och godtyckligt beslut, ansvar efter instruktionens 65 §. Det hör ock för öfrigt ihågkommas, att beslut i omförmälde hänseende icke kan af Konungens Befallningshafvande fattas annorlunda, än efter behörig, inför protokoll och i närvaro af vederbörlig, ojäfvig föredragande, hållen undersökning, dervid den tilltalade eger att anföra allt hvad han till sitt försvar aktar nödigt. Särskildt har blifvit anmärkt, att den ifrågavarande suspensions-rätten åtminstone icke borde få utöfvas i afseende å Landssekreterare och Lands-kamererare, såsom deltagande uti ärendenas behandling vid Länsstyrelsen. Härvid synes dock böra tagas i betraktande, att desse tjenstemän, ehuru, hvar och en forsin afdelning, beredande ärendena och föredragande desamma inför Landshöfdingen, som ensam eger att fatta besluten, för öfrigt äro de, som skola expediera och kontrasignera nämnde beslut. De äro således, otvifvelaktigt, under Landshöfdingens chefskap stående tjenstemän vid Länsstyrelsen. Om de, utom vid sådane tillfällen, då de, i 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Belänkande N:o 70.
Majit föreslår, att mi - Transport 119,855 II. 119,855: 11. nimum Kongl. Maj:ls Nåd. Pmp. N:n /, om Statsverket, 1836. 73 Transport nirnum af Landskamererarelön, de redan uppgifna extra inkomsterna inberäknade, måtte bestämmas till 4,000 R:dr Riksmynt i alla län utom Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, der denna aflöning torde böra inskränkas till 3,500 R:dr. Med antagande häraf skulle ofvannämnde aflönings-stat behöfva för Landskamererarne ökas med tillsammans 10,454 Riksdaler Riksmynt. Landtränlmåslarnes minimi-aflöning, extra inkomsterna inberäknade, antogs vid förra regleringen böra, efter länens olika betydenhet, blifva 2,000, 2,250 och 2.500 R:dr Riksmynt. Kongl. Majit föreslår att detta minimum måtte bestämmas till 3,000 Ridr Riksmynt i alla län, utom de 4 ofvannämnde, der 2,500 torde göra tillfyllest. Härigenom skulle i den af Stats-Kontoret utarbetade aflönings-staten föranledas en tillökning af 8,001 R:dr Riksmynt. För Läns-ISotarierne. hvilka vid förra regleringen i allmänhet uppfördes till lön af 500 R:dr Riksmynt, har Kongl. Majit ansett sig böra föreslå tillökning med 50 procent, så att lönen må blifva 750 R:dr. Härigenom uppkommer för alla länen tillsammans en förhöjning af 6.000 R:dr Riksmynt. Läns-Bokhåliarne upptogos vid förra reglerings-tillfället i 3:ne klasser med löner af 800, 700 och 600 R:dr Riksmynt. Kongl.
Det förlöper nästan intet år, då icke, sedan Ständernas ombud bestämt markegångsprisen, KammarColhii Advocatfiskal, det oaktadt, yrkar förhöjning i priset på flere af de skatteai tiklar som utgå till Kronan. Från det hållet visar sig således ingen benägenhet alt efterskänka någon skatt för jordbrukaren då del är möjligt att med någon rättvisa utkräfva densamma; men i den nuvar:de frågan har KammarColhm likväl kommit till det resultat, att det insett huruledes rättvisan så tydligt är på rusthållarnes sida, att det icke kunde undandraga sig att inför Konungen förorda den begärde eftergiften. Denna fråga är af ganska stor vigt, icke så mycket för dess partiella beskaffenhet, som icke mer derför att det ligger en stor och vigtig princip till grund för densamma, och derföre skulle jag, för min del, önska, alt R. o. Ad. icke sköt denna fråga ifrån sig oafgjord denna gång, emedan jag är öfvertygad att den är bland deras antal, som aldrig kommer att glömmas. Jag anhåller således om bifall på betänk. Den 5 Augusti. 91 Hr Printzensköld: Med den rättskänsla och sanningskärlek som det egnar hvarje redlig och rättsinnig man att ega, har Hr von Troil framställt en historik öfver behandlingen af denna fråga, såväl under föreg:de som vid denna riksdag. Han liar dervid på eli tillfredsställande sätt urskuldat StatsUtsk. för dess tillstyrkande i förevar:de fall. Jag har också, om Hr von Troil bemärkte milt yttrande, icke lågt Statsötsk. till last det resultat hvartill Utsk. kommit, utan jag har endast upställt en jemförelse emellan den grundlighet, hvarmed reservanten upställt sitt anförande och det sätt hvarpå Colhne behandlat frågan, och hvilken behandling legat lill grund för StatsUtsk:s i ämnet afgifna betänk. All Collme verkligen, såsom jag nyss sade, lösligen, hvilket ord de sjelfva begagnat emot Ständerna, behandladt ifrågavar:de ämne, det visar sig bland annat derutaf, all Collme förklarat det vara ett misstag af Ständerna, då de sagt, att
Ridderskap pet och Adeln beslutat, det Betänkandet öm Disconternas utredning endast skulle hvila på bordet till nästa Plenumi Friherre Cederström: jag tför att DiscönM Utredningen har ett så omedelbart santmans hang med Financeplanén, att, derest Ridder^ skåpet och Adeln icke vilja sjelfvilligt beta* ga sig rättigheten att med lätthet och sakkän-t nedom afgöra dessa ämnen, desamma böra & ett sammanhang till pröfning förekomma» Herr Manner siam, Johdn: Jäg medgift Ver så mycket hellre, att Förslaget till FilialDisconternas utredning rätteligen bordt afgifVas i ett sammanhang med det till Penrtinge-vä3 sendets allmänna reglering, som jag vid börjati af öfVerläggningarne öm förstnämnde ämne innom sammansatta Utskotten och äfven sedermera inför Ridderskapet Och Adeln yrkat en sådatl behandling deraf. Men sedärt Utskottens, ati-i gående Disconterrtej afgifnä Betänkande blifvit , Jiidd, 0, Mt Protj VIB. I< Afd> 191 so? j 146 Den 4 Maji, t. m. af ailä RiksStånden till serskilt pröfning upp» taget och återremitteradt, samt derefter å nyo tili Riksens Ständer inkommit, och då den nti Samma Betänkande föreslagna plan icke lägger hinder i vägen för de beslut, som i afseende på den allmänna Finance-regleringen kunna anses nödvändiga, kan jag för min del åcke annat än afstyrka ytterligare uppskof med afgörande af Betänkandet Orri Discontörhe. Friherre Cederströms härom förut gjorda hettie Ställan blef endast af Ridderskapet och Adeln, men icke af de öfriga RiksStånden bifallen , så att Ridderskapet och Adeln i dennä del icke kunde tjena Utskottet till efterrättelse. Om ett lika beslut nu fattas $ lärer Betänks ndet af de öfriga Stånden , det oaktadt, till afgörande företagas. I öfrigt synés ett sådant tippskof med afgörande af en bland de vighgaste
Yid Flottorne, der Auctionen sker på flere ställen på samma dag, kunde äfven minsta anbudet på hvarje ställe stadfästas med klubbslag, men det sednare bero på Betänkanden. 4? Förvaltningen af Sjö-Ärenderne, att antingen alldeles olorändradt antaga de anbudne lägste prisen, eller ock utan att ingå i någon jemkning, ovilkorligen infordra nya anbud på de varor, hvars priser tyckes vara högre än billigt vara kan. — En reflection torde också ej här vara obehörig, den nemligen, att man ej genom för många formaliteter oell för stor tidsspillan bör afskräma Speculanter, som torde kunna umbära, att med Kronan ingå i afhandlingar, att just genom den större tidsspillan afhålla sig ännu mer från sådane speeulationer. Jag utbeder mig vördsamt att desse reflectioner må få till Stånden åtfölja Höglofl. Statssamt Allmänna Ekonomioch BesvärsUtskottens Betänkanden, och torde der anses af nog vigt, att föranleda till Betänkandets återremiss till Höglofl. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som ensamt torde anses tillräckeligt att behandla denna rent af Ekonomiska fråga.” Och skulle detta yttrande, enligt begäran, åtfölja betänkandet till Riksens Höglofl. Ständer. Ut supra. £x Protocollo L. G. af Sillén. 48 Stats*Utskotteti Ankom den 19 Julii x8'j3. N:o 3o8, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående fastställande af årlig Underhålls-Summa och Enkesäte för Hennes Kongl, Höghet Kron-Prinsessan, i händelse Hennes Kongl.
Amiralitets-krigsmans-kassorne vid köp af rusthåll eller båtsmans-rotehemman; N:o 212, i anledning af väckt motion om Wisby Hospitals öfverskotts-medels ingående till samma Hospital i stället för till allmänna Hospitals-fonden; N:o 213, i anledning af väckt motion i fråga om bestämmande af rusthålls-afgiften, när rusthåll försäljas tillsammans med annan egendom; N:o 244, i anledning af väckt motion i afseende å kontroller öfver vården af det stämplade papperet m. m.: N:o 245, i anledning af väckt motion, angående förändring dels i 1827 års rese - 404 Prot.-Utdrag den 21 Juli 1851. reglemente, dels i de å riksstatens åtskilliga hufvudtitlar uppförde anslag till reseoch traktaments-penningar; N:o 246, i anledning af gjord framställning angående reglering af de å Kongl. Skeppsholmen i Stockholm befintlige Bostadslägenheter; N:o 247, i anledning af väckt motion om löneförhöjning åt nuvarande Ribliothekarien vid Linköpings gymnasiioch stifts-bibliothek; N:o 248, i anledning af väckt motion, angående ändring i sättet för debitering af den under benämning trosstransport-medel från en del rotar vid Westmanlands-regemente utgående afgift; N:o 249, i anledning af väckt motion, angående användande af Fredriksbergs fästningsverk; N:o 253, i anledning af väckt motion om försäljning af de från f. d. Adelsfaneregementet indragne boställen; N:o 254, i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelse, angående sökt garanti af staten för fem procents ränta under vissa år å kostnaderne för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle; samt N:o 255, i anledning af väckt motion om årligt arfvode åt Expeditions-sekreteraren och Riddaren J. G. Richert.
Sig, af hvad i afseende på formen af detta ärendes behandling i ofvanberörde måtto förelupit, icke vara förhindrad, att till pröfning upptaga sjelfva frågan, om och hvilken åtgärd i förevarande ämne, borde ega rum; och hade Kongl. Maj:t, i betraktande af det sålunda utredda förhållandet, i Nåder funnit godt alt handlingarne i målet till Justitiae-Cancelleren öfverlemna, för att, i anseende till den olikhet, som visade sig emellan hvad till Kronan blifvit betaldt för Skeppet Tapperheten 6 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o gi. och Fregatten af Chapman, samt hvad i contractet om dessa fartygs försäljning finnes bestämdt, emot vederbörande vid behörig Domstol utföra talan om den ersättning, hvartill Kronan kunde pröfvas vara lagligen berättigad. 1 sammanhang hvarmed Kongl. Majit i Nåder anbefallt Justitiae-Cancelleren, alt inkomma med upplysning, huruvida någon och hvilken åtgärd blifvit vidtagen, i anledning af Kongl. Majlis den 7 Aprilsamma år aflåtne Remiss å den, då, i anledning af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den n4 förutgångne Februarii förehafde del af Rikets Ständers Beslut i Skeppshandelsfrågan. Uti det underdåniga memorial, som Justitiae-Cancellers-Embetet, i följd häraf, under den 7 Mars 1831 afgifvit, har Hr Justitae-Cancelleren förklarat, att misstaget på de i Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse den 7 April i83o, i likhet med hyad Rikets Ständers Skrifvelse innehåller, införde namn på Skeppen väl vore uppdagadt, men förr än Kgl. Majit täcktes förklara Sig antaga uppgiften derom och tillåta, att ersättningstalan finge, i likhet med Rikets Ständers verkliga afsigt, anställas, ansåg Herr Justitiae-Cancelleren sig icke tillständigt att afvika ifrån befallningens ordalydelse; hvarvid dock Herr Justitiae-Cancelleren tillika fann sig böra fästa Kongl. Majits
— För en häftig natur sådan som hennes är vårbrytningen farlig Jag tror att tusentals unga kvinnor då kasta bort sitt lif af en nyck, i ett anfall af misshumör så var det kanske med henne Hvad tror du?» Han visste ingenting att svara. Frågan kom så oförberedt, och han kände ett sting i hjärtat. Han hade ju ingenting att förebrå sig, men han kunde icke utan sorg tänka på henne, hvars lifs lycka kanske förlist, därför att hon skänkt honom sin kärlek. — I stunder af missmod, då ensamheten blef honom tung, hade han ofta sagt till sig själf, att Gerda just var den kvinna, som skulle ha passat att bli hans maka. Med sin förnäma hållning, sin skönhet och sin elegans var hon som skapad att göra les honneurs i ett ambassadhotell, och hennes lifliga, hungrande intelligens skulle han lätt nog kunnat dressera till jaktfalk åt en diktares tankar. Hans förstånd sade honom, att en förbindelse emellan honom själf och Gerda Du Camp skulle ha blifvit mycket lycklig; det var blott hjärtat som ideligen protesterat — det hade icke varit möjligt att aftvinga det ett ja. Nu såg han henne i tankarne nedgräfd i en aflägsen landsortsvrå vid sidan om en man, som hon icke älskade; och han tänkte på, hur allt hvad godt, som ursprungligen funnits inom henne, måste gå under i ett sådant förhållande. Maria väntade en stund, men då hon intet svar fick, sade hon sakta, i en ton så mjuk, att orden berörde honom som dun: »Ibland har jag tänkt, att det kanske var dig, hon älskade.» Den innerliga förtrolighet, med hvilken hon sade det, ingaf honom en känsla af, att hvarje banal undflykt, hvarje yttrande som icke var helt och fullt uppriktigt, skulle skära in i stämningen som en falsk ton. Han svarade sakta: »Det var det nog.» Återigen blef det en stunds tystnad; så klang det från chäslongen: »Stackars, stackars Gerda!» Men för honom var det som om utropet icke gällt Gerda ensam, utan alla dem, som lida oförskyldt; det slog emot honom någonting af den oändliga sympati, han själf kände för alla de människohjärtan, hvilkas värme strålar ut i luften till ingen nytta.
Ständerna att begära en eller flere af Rådgifvarnes endtledigande, eller ock att skäl förefunnes att låta vid anmärknme bero. Med stöd af hvad jag nu haft äran anföra, hemställer jag, det R. o. Ad. måtte för sin del besluta följande: »Då anmälan om Statsllåds ledamots skiljande från embetet på grund af 107 g R:s F:n nu ej må göras för sådant rådslag, som, fastän det i annan ordning redan kommit till R. St:rs kännedom, likväl ej i detta mern. blifvit omförmäldt, samt de deruti framställda anm:irku:r, ehuru till större delen befogade och af ej ringa vigt, dock äro af den beskaffenhet att de, under förutsättning, att StatsRådets medlemmar derå fästa behörigt afs. under Rädgifvarekallets fortsatta utöfning, icke nu böra föranleda till underd. anmälan om flere eller färre af de ännu ej afgångne StatsRåds-medlemmarnes skiljande frän deras embeten; så liigges mern. till handlingarne» Frih. Raab, Carl Adam: De ord jag här går att uttala, ber jag få inleda med en fråga: Hvarföre omfattas denna stund, då DechargeBetänk. inkommer till kamrarne, med så mycken liflighet och med hvarje Riksdag ökndt intresse? VII II. * 27 418 Den 18 Juli. Jo derföre, att med folkets allt högre insigt och bildning nationen mognat till ett politiskt myndighets-tillstånd. Historien lärer oss alla de öden folket under framfarna dagar genomgått åsamkade genom den liknöjdhet, hvarmed de förbisett de allmänna angelägenheterna. Må det vara vår tid och vår högre samhällsutveckling förbehållet, att med stigande upmärksamhet följa de politiska intressena, vehikeln för individens och folkens intellektuella, materiella och moraliska utveckling, för samhällets storhet och lycka. Mången skal! kanhända vilja inbilla sig, att den konstitutionella rättighet vi i dag utöfva, är större, än den vi i andra våra konstitutionella tider utöfvat. Den som qväljes af dessa politiska skrupler, vill jag hänvisa till 1634 års R:s F:n om ansvarigheten.
Grefwe ^törner, Loran, Den an swarigbet Herr Lfwerste 8Kjöläebi-Lnll yrkat för Stats Räden, är uti ConstitutionenH förwarad; och derwid torde jag fä anmärka, at säledes intet särffildt förbehätt torde wara nödigt, ehuru jag för öfrigt helt och hället instämmer uti den af Herr LKMäobranu yttrade mening. Hans Epcellence Herr Friherre v/aclumei§ter, Darl ^ciam. Dä jag, jämte flera, biföll lfwerste Lkjölclodrancw i flutmeningen af sit Dictamen yttrade tankar, hördes en röst som sade at det wore detsamma, som wille man sätta Ämbetsmän under Guds dom: en sädan flutsatfs kan omöjligen dragas af Herr lfwerste Lkjöl«tedr!nw8 yttrande, och fär jag förklara, at det alldrig är, alldrig warit och alldrig nägonsin kan blifwa min tänka at sätta Ämbetsmän under Guds dom för utgängen af deras tilstyrkanden. Jag har ej til Protocollet yttrat mina tankar uti förewarande amne om Successionen, för at ej borrttaga tiden dä sä mänga redan fulleligen uplyst saken: Jag fär likwäl nu härmed sörkla - Den 18 Julik. 357 förklara at jag för min del ingen ting kan hafwa at inwända wid walet af Prinsen af Au» gusienburg, en Furste, allmänt känd för sina stora egenffaper; men at jag trott nu icke more tiden inne at med sädan skyndsamhet afgöra ett sä granläga ämne, och at försigtigheten kunde for. dra ett upffof med walet, tils widare, dä jag efter min öfvertygelse ej tror, at ett nu r förwäg gjordt wal, befrämjar freden, än mindre päskyndar densamma , utan at en ffyndesam fred utgörRiketsbehof, hwilken ärminochallmänhetenS enstämmiga önskan.