Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 227, ang:de ett låneunderstöd för återuppbyggande af Conradsforss bruk i Wermland; Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotten: N:o 52, i anledn. af åtskillige motioner om förändringar i tiden för krououppbördsslämmorna; N:o 53, i anledn. af väckta motioner, ang:de restitution af skatt för bränvin, som till utrikes ort exporteras; Lag-Utskottet; N:o 73, i anledn. af väckta motioner om förändring af i lag och författningar meddelade bestämmelser ang:de utmätning; N:o 74, i anledn. af väckt motion om ersättning för lagsökningskoslnad; N:o 75, i anledn. af väckta motioner om bestämmande af viss tid, hvarinom saker böra vara afgjorda hos hofrätterna och Högsta Domstolen, och utslag i lagsökningsmål meddelade af Konungens Bef:h:de; N:o 76, i anledn. af väckta molioner om en förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall; samt N:o 77, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk. N:o 42, öfver väckt motion om bestämmelse att fjerdeparter i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att då alla de mål, som varit uppförde på föredragningslistan för denna dag, redan blifvit föredragne, det till plenum på eftermiddagen utfärdade anslag blifvit borttaget. H. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 470 Den 7 Mars. Fredagen den 7 Mars 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 11 prot.utdr. för d. 5 dennes. Öppnades
Så länge deremot, under namn af bildningens interesse, förfäktas en rättighet att förfördela personer och vanställa meningar, draga sina läsare bakom ljuset, använda, hvad man kunde kalla opinionens armstyrka d. v. s. krediten hos publikens flertal, till diskussionens qväfvande, insöfva de enfaldigas begrepp i villfarelser och reta deras sinnen till hatfulla passioner; så länge kan jag icke hindra mig att betrakta den rigtning, desse ledare gifva åt opinionen, såsom fiendtlig mot sann upplysning, och deras motstånd såsom ett vitsord för ett till dennas räddning föreslaget medel — lemnande för öfrigt, så vidt möjligt är, utan tillämpning på personer, hvad jag haft att yttra om sakförhållanden, dem jag ej kunnat mildra, huru mycket jag än önskat att finna de i handlingarna liggande motifver främmande för personernes medvetande. Ibland inkasten mot mitt förslag väntar jag naturligen äfven det, att periodiska skrifter med bestämd politisk färg skulle blifva alltför svåra att tillvägabringa, eller till och med alldeles komma att saknas. Och deraf skall man härleda omöjligheten att underhålla en lefvande politisk diskussion, och genom denna ett varmt interesse för frihet, för hvilken politiska partier äro ett vilkor. — Jag tänker deremot, att under all de menskliga tingens ofulkomlighet äfven den politiska diskussionen mäste vidkännas behof af förbättring. Hvad som eljest, i all forskning efter sanningen, är hinderligt och förmörkande, ensidigheten, ofördragsamheten mot andras meningar, hätskheten, orättvisan mot dessas förfäktare, kan ju icke i den politiska diskussionen ombyta natur och blifva sanningens befordringsmedel. Icke kan således denna diskussion, så vidt dess syftemål är sanningen, förlora derigenom, att de. sorn underhålla den, nödgas förfara med större lugn, ärlighet, rättvisa mot olika tänkande. Det interesse, den liflighet, som härigenom R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år i8J9. 13 för partierna gä förlorade, äro ju ingen ting annat, än partisinnets, d. v. s. ensidighetens eller egennyttans nit mot stridiga interessen.
Sjette dito —»20 R:d. Sjunde dito is R:d. Ättonde dito i» R:d. Nionde dito — —. — 8 N:^ I Städerne af Tredje Clasten: Nio Closter: Första Clasten 80 N:d. Andra dito 65 R.d. Tredje dito — — R:d. Fjerde dito 4» R:d. Femte dito zo R:d. Sjette dito —- 20 R'd. Sjunde dito 12 R:d. Ättonde dito 9 R:d. Nionde dito 7 R:d. x »7Zo Den »8 Augusti. ^ Städerne af Fjer-e Clatzen: Nio Claster: Första Claren 60 R:d. Ändra duo 50 R:d. Tredje dito — —.40 R:d. Fjerde dito zo R:d. Femte dito — 20 R:d. Sjette dito — i z R:d. 16 st. Sjunde dito — y R:d. Åttonde dito — 7 R:d24 st. Nionde dito 6 R:d. I Städerne af Femte Clasten: Ätta Claster: Första Gasten —- — 4; R:d» Andra dito zc> R:d. Tredje dito 20 R:d. Fjerde dito — i; R:d. Femte dito 10 R:d. Sjette dito 7 R:d. Sjunde dito — 5 R:d. 24 st. Ätlonde dito 4 R:d. Det ware ej såsom en owillkorlig skyldighet ansedt, art alka de upptagne särskildte grader i afgiften för Skäderne af hwarie Clast stola inom hwarie Stad finna tillämpning, utan warder sadant till Taxeringsmannens pröfning öfwerlemnadk.
att det vore nödvändigt bestämdt utsätta den ordning, hvaruti nu blifvande Banco-Styrelse skulle förfara, i afseende på de i denna pnnkt föreslagne åtgärder; och att utsätta hvilken del af låne-rörelsen först borde indragas, i händelse denna åtgärd funnes nödig. Lika som den af Utskottet här ofvan uttalade grnndsatts, att en Sedel-Banks första skyldighet är, att, vid anfordran, kunna sina förbindelser inlösa, qvarstår obestridd och ovederlagd, har Utskottet, med tillfredsställelse funnit, att, oaktadt de flcrfalldige anmärkningar, hvilka blifvit framställde emot förevarande punkt af Utskottets förslag, dock icke 43 Banco-TJtskotlets Utlåtande N.o 16. någon af Ledamöter, som deremot sig yttrat, förmått bestrida, eller ens kunnat undgå erkänna , rigtigheten af den grundsats, att hvarje välordnad Bank bör ega rättighet att, då så nödigt linnes, förminska, tili större eller mindre del, sina utelöpande sedlar samt, derest så påfordras, sina utlåningar inställa. I och med detsamma, som man inser och erkänner rigtigheten af denna vigtiga grundsatis, måste den, efter Utskottets öfvertygelse, äfven vid ordnandet af R. S:s Banks rörelse, iakttagas och tillämpas, emedan ingeu Bank, som beröfvades en dylik rättighet, kan med skäl påräkna något fast förtroende till dess förmåga att uppfylla egna förbindelser; hvarföre ej heller vid föregångne realisations-företag denna rättighet någonsin blifvit Rikets Ständers Bank förnekad, eller fråga uppstått om åläggande för densamma, att nya lån utgifva jemväl i den tidpunkt sådant funnes stridande mot vilkoren för dess eget bestånd. Och då naturligtvis
Hon svärmade för den socialistiska framtidsstaten och hade de varmaste, mest vältaliga ord för att uttrycka hur lyckligt detta samhälle skulle blifva, där alla människor kände sig af lika öden förenade till en enda stor samhällskropp, där inga stridiga intressen funnes utan den enas bästa var allas bästa, den enas lidande allas lidande. En vän till henne har nu, efter hennes död, berättat mig hurusom hon en gång, då hennes man telegraferade till henne, att han trodde sig på en lyckad spekulation ha vunnit en kolossal förmögenhet, genast gjorde upp ett förslag till bildande af en phalanstère. Det var alltså åt sina egna personliga drömmar och planer, hon ville gifva uttryck i andra delen af »Kampen för Lyckan», sina drömmar om personlig lycka och om lycka för mänskligheten. Det är mig en glädje att här kunna citera ett mycket förstående ord af Herman Bang i en liten, fint karakteriserande skildring af den bortgångna, som han gifvit i en dansk tidning. Han säger om »Kampen för Lyckan»: »Jeg tilstaar jeg elsker dette mærkelige Skuespil der med en matematisk Stringents beviser Kærlighedens Almægtighed: at den og kun den er dette Livet Eneste og Alt. Att Kun den giver Vækst eller lader visne. Kun i den kan man udvikles og blive stark. Kun ved den kan man endogsaa opnaa at opfylde sin Pligt.» Bättre kan man icke formulera dessa dramers innehåll, som var Sonjas egen innersta lifsbekännelse. Och det gjorde mig blott ondt, när jag läste dessa ord, att de blifvit uttalade för sent för att skänka henne den glädje, det skulle gjort henne att se sig så väl förstådd. Med det för henne karakteristiska behofvet att vetenskapligt förklara alla lifvets företeelser, hade hon också uttänkt en hel vetenskaplig teori till stöd för dubbeldramats idé. Hon skref därför ett utkast till en efterskrift, som emellertid aldrig blef fullfördt, men som nu trots sin fragmentariska form säkert skall läsas med intresse, liksom allt af hennes hand. Hon sänder mig det med följande rader: »Kära Carlot, det är ohjälpligt! Jag kan icke skrifva det bättre än hvad jag gjort.
I berörda ”afsnit” eller afdelningar, afhandlas, i det forsta: gransen mellan den nya Strafflagen och den äldre äfven framdeles gällande Kriminalrätten; i det andra: den nya Strafflagens inflytande på nämnda rätt; i det tredje: den nya Kriminallagens inflytande på civilrätten; i det fjerde: den nya Kriminallagens inflytande på processen; i det femte: den tidsgräns, från hvilken Kriminallagens tillämpning (”Virksomhet”) begynner; och i det sjette: allmänna anmärkningar, angående Kriminallagens tolkning. Dessa sex afdelningar upptaga 118 med fin fraktur-stil tryckta sidor; och den specielare kommentaren öfver de sju första kapitlen upptager återstående 304 sådana sidor. Andra delen, hvari den speciela kommentaren fortsättes öfver de återstående aderton kapitlen, utgör 549 dylika sidor. Om Norges jurister, ehuru de, likasom Danmarks och Tysklands, äro vetenskapligt bildade och sinnade mer, än Sveriges, hafva af berörda kommentar haft en god ledning och mycken nytta; så är otvifvelaktigt, att Svenske juristerne hafva än större behof, och skulle hafva än större nytta af en dylik kommentar öfver Sveriges af Kongl. Maj:t den 16 Februari sistlidet år antagna Strafflag, äfven om man här Icke kunde till en sådan kommentars författande erhålla en så lärd och berömd man, som Professoren och Storthingsmannen Schweigaard. Efter min föreställning, borde den Svenska kommentaren blifva både till uppställning och innehåll motsvarande den Norska, samt derutöfver i hvarje kapitel och, så vidt materialier voro tillgängliga, vid hvarje paragraf ordagrannt innehålla hvad Kongl. Lagkomitéen och Lagberedningen, Universiteternas Professorer, Hofrätterne och Högste Domstolen Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Lagerbjelke: Såvida R. o. Ad. anser att våra grundlagar medgifva en sådan förflyttning af dagen, som här af flere talare blifvit föreslagen, så är det visserligen mycket lämpligare alt R. St:s nästa sammanträde utsältes till någon dag längre fram pä 1 losten, och jag vill då icke sätta mig deremot; men såsom ett ytterligare försvar för Utsk:s åtgärd i denna del, får jag blott anföra, alt om grundlagen skulle tolkas på detta sätt, sä kunde det ganska väl hända, alt den tid, sorn förflöte emellan riksdagarna omvexlade emellan 2 och 4 år, oaktadt grundlagen föreskrifver, att riksdag skall hållas hvart 3'-dje år. Om nemi. en riksdag börjades de första dagarne af Januari och den nästföljande utsattes till de sista dagarna af December, sä hade 4 är förflutit emellan de båda riksdagarne. I motsatt förhållande åter, eller om 352 Den 11 December je. m. den ena riksdagen började i slutet af December samt den påföljande i början af Januari blefve mellanliden endast 2 år. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Såsom mig synes, tyckes tankarne vara temligen förenade derom, alt d. 15 November utsältes; men som det möjligen skulle kunna inträffa, att d. 15 November infaller på en Söndag, så hemstäiler jag, ali, om så är händelsen, nästa helgfria dag måtte utsättas. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Frill. Cederström icke afstått från sin begäran om återremiss, borde propos. derå först framställas; hemställande H. Ex. derföre, om H. o. Ad. ansåge de emot Utsk:s meni. gjorde anmärkmr föranleda lill detsammas återremitterande. Ropades nej. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att bland de flere förslag, sorn blifvit framställde, hade lidens utsättande till d. 15 November blifvit yrkadt af de fleste talare, hvarföre H. Ex. ansåg propos. derom nu böra göras. Härvid tillkännagaf Frih. Raab, ali han afstod från sitt yrkande. Då nu II. Ex.
Vidare hafva RSt. inhemtat, att, då bland äldre fordringar för år i$25 inbalanceras 155 R:dr 19 sk. 1 r rst., hvilka tillförene skola hafva varit orätt af - 72 Éxp. Vtsk. Porslag till tind. Skrifv. N:o 264, | förda, men sedermera åter upptagna, för att balanceras, dessa finnas hvarkeii linder årets lopp afskrifna eller bland de till följande året balanceradé äldre fördriilgar uppförda, Samt ej eiler synas hafva till liqvid ingått å något HufvudBokehs Conto.; och, sorö R. St; alise ert utredning af förhållandet med delina balancepost nödig; få hos E. K. M;, om Nådig befallning till vederbörande om en sådart utrednings verkställande; R. St. härigenom i underdånighet anhålla* och framhärda etc; Nio iyö. Uppl. ö. godk. hos Ridd. Och Åd. d. 2 Dec. l825t Preste-Siåndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 — —* Bonde-Ståndet d. 7 —- —- Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förrättad revision df MiliticeBoställsCdssans Räkenskaper för år i8s6i S. Ai K* I afseende på MilitieeBoställsCassans räkenskaper för år 1826, hafva, vid verkställd revision; R; St. icke funnit skäl till någod anmärkning; men, med anledning af gjord framställning uti deras år 1827 församlade Revisorers Berättelse, öfver hvilken sistnämnde R. St framdeles torde tillåtas, att genom serskild underdånig Exp. Vtsk. Förslag till tind. Skrif v. N:o 270,271- 75 Skrifvelse i ett sammanhang sig yttra, ansett sig bora hos E. K. M. i underdånighet! anhålla om meddelande af Nådig föreskrift till E. K.
M. anmäla deras underdåniga önskan, det yedcrbörande Autoriteter måtte i Nåder anbefallas att, såsom incompetente anse alla sådane sökande till lediga sysslor inom och under Kongl. Postverket, hvilka icke förut tjenstgjort såsom extra Ordinarie!- eller Yicarierande Postmästare, samt derunder ådagalagt skicklighet, nit och pålitlighet, hvilket senare, i synnerhet vid dessa beställningar, för allmän och enskild säkerhet, är af högsta vigt. I öfrigt hysa Rikets Ständer den tillförsigt, att pådana Embetsman, som, längre tid, inom Ver-, ket tjenstgjort, varda af E. K. M. med synncr-. ii g Nåd omfattade, då de kunna förete veder-, hörandes vitsord om trogen tjenst och visad redlighet i ombetrodda förrättningar, Rikets Ständer framhärda etc. iV.-o g5. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d, 26 Junii 1829, Prestc-Ståndet d. 30 — ,—- Borgare-Ståndet d. 30 — —■ Bonde-Ståndet d. 3 Julii Utsh. Förslag till uriel.
Bonde Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande M 54, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor, dervid beslut fattades på sätt här nedan förmäles: Usta punkten bifölls; 2:dra punkten. Med afslag å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, för så vidt den afser att bestämma rigtningen af nordvestra stambanan genom Wermland emellan Christinehamn och Frykerud och anvisandet af medel till byggande af denna bandel, beslöt Ståndet, att Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes till nästa riksdag genom Jernvägsbyggnadsoch Trafik-styrelserna närmare undersöka och utreda de tekniska förhållandena på Norum-Nilsbybanan och de ekonomiska fördelarne med afseende å hvardera af de båda bansträckningarne. 3:dje punkten bifölls; Prot.-Utdrag den li och 15 Mars 1866. 4:de punkten lades till handling ar ne; S:te punkten bifölls. S. D. Hvart efter annat föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: *32 61, i anledning af motioner, åsyftande reglering i vissa provinser af roteringsbesväret; M 62, i anledning af motion om föreskrifter rörande rättigheten att erhålla skjuts, m. m.; och *32 63, i anledning af motion om meddelande af undervisning uti husliga göromål och Inndaslöjder >id rikets seminarier för fruntimmer.
Tham, all han äger yrka proposition på sin framställning, men tror, att det heror på Ridderskapet och Adeln att instämma i önskan om denna proposition, och att det ej måtte vara Ordförandens skyldighet att framställa proposition på hans mening, om ej Ståndet understödjer den. Jag har hort många förena sig med Herr Tham. Hans framställning innehåller samma ändamål, ehuru andra ord, i likhet med Herr Grefvens och Ordförandens proposition. Om den antages, kommer man till den följd, att saken skall införas i RiddarhusOrdningen. Då har man ju samma question om ändring i Riddarhusordning der igen. Herr Tham kan visserligen begära denna proposition, men Ordföranden bör ej göra den, då de fleste önska en annan. Detta begrepp hemtar jag af 54 §. Riksdagsordningen, der det står, att proposition skall göras efter den ledning målet har fått under discourserne. Detta måtte vara det enda rättesnöret. Deruppå mäste man först få proposition, så vida det ej strider emot Grundlagarne, Friherre J rickar swärd: Resultatet af Herr Thams begäran kan blifva, att vi få votera om hvilken proposition är den rälta; men aldrig kan jag inse, huru Herr Tham kan utesluta den proposition, som vi framställt. Derföre vill jag göra ännu Den 3 Februarii f. t». ett förslag, om det icke vöre möjligt, att hopjemka meningarne, så att propositionen blefve: Bifaller Ridderskåpet och Adeln offentligheten, utan afseende på RiddarhusUtskottets Memorial, och med förbehåll att grunderne och vilkoret! framdeles bestämmas? Jag kan ej låta binda mig af något bestämdt vilkor vid beslutets fattande, Jag ser ej annan utväg då, än att diseussion ■verkligen öppnas, huruvida stadgandet skall införa* i RiddarhusOrdningen, Jag finner ej något band oss ålagdt derigenom, att man gifver hyllning åt grundsatsen; men, för att kunna komma till denna proposition, måste nödvändigt å bane bringas, huruvida Ridderskåpet och Adeln anser Utskottets Memorial riktigt, eller ej, eller rättare, huruvida saken skall i RiddarhusOrdningen inflyta.
Den bör gå alldeles på sidan om upplåningen, och derföre bör här slä uti första raden: ”med undanlag af deposition pä uppoch afskrifningsräkning.” Beträffande åter det sednare mom. sä instämmer jas i allo ° r\ .. med Hr Akerman. Del är omöjligt för en privat hank all göra upplåningar, med mindre bevisen lill dem, som lemna capilalerne, blifva ställde till viss man eller ordres, ty eljest fås inga penningar. Jag anhåller att Herrarne mätte betänka, att när inan vill att hanken skall kunna gä, så mäste man också vilja de medel, som dertill äro nödvändiga, och då får man icke tro sig hafva vunnit ändamålet, derigenom att man ställer förbindelsen lill viss man, hvarigenom man endast åstadkommer svårighet i stället för lätthet för hanken att kunna negociera penningar. Med dessa förändringar i § anhåller jag om bifall dertill. Hr von Hohenhausen: I sammansatta Bancooch Lag Utsk. har §, för alt trygga dem som göra depositioner, fåll den lydelse, att upplåningen ej må öfverskrida hälften af det, som enligt (i och 7 §§ insältes, och i afseende på den deremot gjorda anmärkning får jag försl nämna, att om privatbankerna voro stationerade i Slockholm eller Götheborg, sä skulle måhända betydliga depositioner komma att ske; men nu göras icke några betydliga depositioner, sä att uppoch afskrifningsrörelsen i de flesta privatbanker är af Föga betydenhet. Hvad det sednare mom. vidkommer, så har jag ingenting alt anmärka emot all deri blott bi beha lies hvad sorn angår depositionsbevis; men det återstående af § åsyftar, att icke man må kunna utgifva andra slags sedlar, utan hälla sig vid 8 §, hvilken vi hafva afgjort, och dessa depositionsbevis må icke eller vara tryckta eller graverade, ulan de skola vara skrifna. Jag ser således icke något behof af ändring utaf §, sådan den nu är, utan tror, att man, med erfarenhet af privatbankernes nuvarande skick, kan antaga § oförändrad. 70 Den 2 3 April e. m. Frill. Palmstjerna, Carl Olto:
Ml yo kain ors panna blstwer den styrsta som får existera, dvck med den förändring l berörde Författning: l.o Att dä sammonbränning sker, man mäste lili fullt kamma!, fä en eller flera Imärre pannor begagna den rättighet, hwarsöre man owilikorl! en bör bet la. 2:0 Att lammonbrärming mä kunna ike för alla ongränsaide kamman under ett bruk ehuru i olika Län belägne. tz:o Att smärre Hemmansbrukare fä begagna större pa? nvr än Förordnincen utsätter, ä'da till beloppet os 90 kamor mot erläq. gande as uäaorSunda hös progrersiw otgisr. Herr Greswen scb Landrmaiskalken gjorde proposition Z de§e of F iherre Liljencrantz uppläste pune er hwilken beswaradeö med I<r och Nef. Hans Epellence .Grefwe kumb önskade att Herr Grefwe» och Landlwarstatken betzagabe göra proposition pä hivar punct serskildt. Herr Grrefwen ock) Landtmarskalk?»), frägade om Ridderffapet och Adrin wille uppdraga Bewillmngs - Utstoktet att förestå bestämnrngen f.s ponnerymden Ropades Ne/. Herr Den 29 Ianuarlk. 1245 Herr Grefwcn och LaildtMarskalken gjorde derefter proposition till bifall ä den första af Friherre i^encrLnl? ftamstälda puncten. Bifölls. ^Derefter gjorde Herr Grefwen och LandtMar, stölten proposition L den andra puncten, hwilkm beswarades med Ja och Nej, hwarunder Friherre ösrström, lvlric, hördis ött gära votering.
Ex. alt, som Ridd.Ulsk. föreslagit tillsättning af Ridd.secret.sysslan, endast under förutsättning, att R. o. Ad. icke skulle anse den beslutade förändringen i 2 mom. 13 § af Ridd.Direct:s inslruetiou föranleda till uppskof med samma tjensts tillsättande, ansåg II. E., sin pligt fordra, innan propos. framställdes i sjelfva saken, att inhemta R. o. Ad:s vilja i denna del af ämnet, hvarföre II. Ex. hemställde, om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Ridd.Direcus framställning, funne för godt besluta, alt Ridd.secret.tjensten nu genast skulle, utan ny ansökuingstids bestämmande, tillsättas. Ropades starka nej, blandade med många ja, hvarefter, och sedan H. Ex. förklarat, det han tyckt sig finna att nej varit det öfvervägande svaret, II. Ex. yttrade, det Gr. Cronhjelm föreslagit, att Ridd.secret.tjensten icke skulle på ordinarie stat tillsättas, innan ny ansökningstid dertill blifvit bestämd, utan Ridd.secret. endast constitueras, med lönens åtnjutande tills vidare som arfvode. Gr. Cronhjelm: Jag vill blott tillägga till Hr Gr. o. Landtm:s framställning af mitt förslag, ali det naturligtvis skulle bestämmas, att Ridd.secret. tills vidare eonstiluerades, och under tiden linge innehafva annan statens tjenst. Oc t obe r e. m. 1U7 Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Emot det afGr. Cronhjelm föreslagna tillägg, får jag anmäla min protest, i Iliv att det strider emot 11. o. Ad:s redan fattade beslut. R. o. Ad. har nemi. beslulit, alt endast undantagsvis, efter särskild pröfning af Ståndet, medgifva Ridd.tiecrel. ali innehafva annan Statens tjenst, hvaremot Gr. Cronhjelm föreslagit, att nu redan i allmänhet kungöra, att han skall fä behålla hvilken befattning som helst, och jag kan icke medgifva att fattade beslut upprifvas.
Historisk tidskrift 1884, häft 1 har att berätta en rolig episod om den saken, hvilken jag icke kan underlåta att här återgifva, då den verkligen är betecknande för tidsandan. D. v. prokanslem för universitetet grefve C. Piper hade i April 1703 afsändt ett bref till kanslern angående professorernas rang inbördes i afseende på hvars och ens ålder i tj ensten och ej efter fakultet. Sedan detta bref föredragits i konsistorium d. 15 April, så fann man den teologiska fakulteten inkomma med en skrifvelse, i hvilken den » protesterar en gång för alla gånger på det kraftigaste och lagligaste quam solennissime mot alla sådana attentater nu och framdeles mot deras innehafda primat, för hvilket de kunde åberopa en resolution af grefve Bengt Oxenstjema af 13 Maj 1698. » Icke nog härmed, utan de uppretade och rangsjuka professorerna vände sig direkt till kanslern med en skrifvelse, i hvilken de stredo pro aris et focis för sin högre rang. Denna karakteristiska rangskrifvelse har följande klassiska lydelse: » Såsom Consistorium Academicum åter endeles förmärkes thär med angå och förmedelst E. Höggv. Excell: ce hos Hans Kongl. Maj: t vår Allemådig-ste Konung anhålla om förändring uti then för thetta öfver allt vedertagna rangordning fakulteterna emellan, så at hädanefter professores utan åtskilnad skola gå och stå, eftersom hvar förr eller senare är til sin profession kommer: Altså hafver facultas theol. til thess välfångna rätts och privilegiers och här tills orubbade häfds och possessions styrko och bibehåll icke kunnat undgå at med diupaste ödmiukhet hos E. Höggv. Excell: ce inkomma, kunnandes icke obemält låta at, såsom 1) en sådana alla faculteters confusion och sammanblandelse är en vid alla universiteter och collegier öfver hela christenhetenny och ohörd sak, så * sträfvar then och 2) tvärt emot alla Kongl. constitutioner och förordningar, enkannerl: n högstsaL H.iK.