Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ju längre han blickar på detsamma dess mulnare blir hans uppsyn, den höga, ljusa pannan klär sig i veck och pennan i hans högra hand glider omedvetet ned på bordet. Så rusar han upp liksom störd af något obehagligt i sin närhet och börjar mäta det hårda stengolfvet med långsamma och taktfasta steg: Jag har städse afskytt hyckleriet som en pestsmitta och nu nödgas jag själf till egen fördel anlita denna utväg för att rädda mitt hufvud undan bödelsyxan? Nej, det är ej endast mitt lif som står i fara, Finland, åtminstone de rättänkande af dess söner och döttrar, blickar upp till mig som dess värn mot den törstige blodhundens raseri. Har jag då rätt att hyckla för mitt lands välfärd? Jag är en svag dödlig, som ej kan utransaka dina vägar, du evige där uppe, men jag vet att du straffar menedaren och ditt straff går ifrån släkte till släkte. Och du har ju lärt oss att löna ondt med godt. Rättvise Gud styrk din svage tjänare i hans brydsamma läge! Men du har ju äfven sagt, att missdådaren skall befordras till vederbörlig näpst. Jag vet, att du kan göra honom oskadlig, men du vill ingen syndares död. Han tog sig för pannan och stannade midt på golfvet liksom för att samla sina tankar. Därpå fortsatte han mekaniskt: Men är det då hyckleri att jag lofvar honom trohet och lydnad, efter han en gång erkänts såsom konung öfver Svea rike och detta land, som ju är en del af moderlandet? Jo, det är ett brott så till vida, att hvarje fosterlandsvän borde resa sig mot tyrannens våldsbragder. Men är det ett brott att låtsa trohet, tils tidsförhållandena ingifva hopp om en utväg till ljusare framtidsutsikter? Mitt samvete säger att jag får använda hvilka medel som hälst för att värna mig mot vilddjurets öfverfall, för att kufva dess blodtörst, för att krossa dess raseri. Och i denna förtröstan, för fosterlandets välfärd, för uppoffringen om så skall ske af min egen välfärd, jag den ringaste af dess söner, skall jag fullfölja min föresats under liflig åkallan af din nåd och förlåtelse och alla saligas förböner.
Rikets Högloft Ständers Statsoch Banco-Utskotts Utlåtande, i auledning af de innom Vällofl Borgare Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande väckte frågor om anstallter till understöd och uppmuntran för SparBanks-Inrättningarne i Riket. Wällöf!. Borgare-Ståndet har, genom Protocolls-Utdrag för den 27 Augusti, till Utskotten återremitterat det af dem under i3 i samma Månad afgifne Betänkande, i anledning af väckte frågor om anstalter till understöd och uppmuntran för Sparhanks-Inrättningarne i Riket; på grund af dervid gjorde anmärkningar, hvilka, u - Sta t s-U Is k o 11 e t s Betan kandell. äa3 som allmanna erindringar rörande olämpligheten af den anvisning, som blifvit lemnad Sparbanks-Directionerne att draga fördel utaf en för Statens räkning skeende upplåning, hvarom förslaget ännu icke blifvit af Rikets Ständer antaget, och hvarigenom i alla fall ej kunde uppfyllas beliofvet att alltid kunna påräkna säker insättningsrätt; för öfrigt, under anförande af den mångfaldiga nytta, dylika inrättningar medföra till befrämjande af idoghet, sparsamhet, särdeles hos de lägre Medborgare-Classerne, och hvilken nytta Utskotten äfvenledes erkännt; särskildt åsyfta, ej mindre beviljandet af det begärda understödet genom Contante bidrag, än ett belastande af Bankens Dispositionsräkning med 3 procents Ränta för alla derå insatte SparBankernes fonder, samt tillfälle för dylika insättningar att äfven ske vid de Discont-Contoir, som i Götheborg och Malmö knnde komma att inrättas.
Maj:fs Nådiga Proposition och således förklarat den tjugofemåriga ogifta qvinnan myndig, med rättighet att, derest hon fortfarande ej vill begagna myndigheten, blifva under förmyndare ställd, hvaremot Preste-Ståndet ansett i lag endast böra tillerkännas ogift qvinna, som uppnått nämnde ålder, en rättighet att, om hon så önskar, varda myndig, hvadan detta Stånd äfven afslagit den Nådiga Propositionen; och då diskussionen hos Ridderskapet och Adeln ådagalägger hurusom man, ä ena sidan, talat för ett obetingadt bifall til! Utskottets Betänkande och således för antagande af Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, och, å den andra, med bestridande af det Nådiga förslagets oförändrade antagande, yrkat frågans återförvisande till Utskottet, för granskning af framställda förslag till modifikation af det förra, lärer den skedda återförvisningen ej kunna tydas annorlunda, än såsom ett uttryck deraf, att flertalet inom detta Riks-Stånd hyst den åsigt, att grundsatsen om ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig, för det närvarande blott i modifierad form bör i lagstiftningen vinna tillämpning. Härutinnan sammanfaller således Ridderskapet och Adelns åsigt med den, som blifvit omfattad af Preste-Ståndet; och häraf torde, såsom ostridigt, kunna antagas, att någon utsigt för framgång af Kongl Majrts Nådiga Proposition ej är för handen. Det är emellertid af vigt, att frågan varder, så vidt ske kan, löst; och deri ligger en maning till Utskottet att tillse, huruvida sådant låter sig göra på annat sätt. än det Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit. Ett dylikt sätt är äfven anvisadt genom det af Herr Adlercreutz framlagda och af Preste-Ståndet antagna förslag, hvilket jemväl synes inom Ridderskapet och Adeln företrädesvis hafva vunnit erkännande, såsom innefattande en lämplig öfvergång från det närvarande absoluta förbudet till den ovilkorliga frihet, som det Nådiga förslaget söker införa.
ISJ2 Afdelningen: Expeditions-Utskottets Förslag till Ris Stis underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit m. m. jemte R iksdags-Beslut et. B &.N& E; T?» N:o 1. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Mars i<?4°* Preste-Slåndet den 4 Borgare-Ätåndet den 4 Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående af Rikets] Ständer godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, i fråga om en ändamålsenligare organisation af Stats-Rådet, m. m. S. A. K. E['ter förehafd pröfning af tle vid sistföiflutne Riksdag lios ConstitutionsUtskottet väckta och till afgörande vid innevarande Riksmöte lagligen beredda förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, i hvad dessa förslag åsyfta en äudamålsenligare organisation af Stats-Rådet, samt angifva de grundiags-ändringar, som blifva en följd af Hof-Canzlers-befattningens föreslagna upphörande, hafva Rikets Ständer sammanstämmande gillat och antagit nämnde fulslag, jemlikt hvilka nedanupptagne Grundlags-§§. skulle erhålla följande lydelse, nemligen: Regerings-Formen. §. 5. Stats-Rådet skall bestå af Tio ledamöter, hvilka ege att alla der förekommande ärenden öfvervara. Ej må fader och son eller bröder på en gång vara ledamöter af Stats-Rådet. §. 6. Af Stats-Rådets ledamöter skola Sju vara Chefer, hvar för sitt Departement, nemligen: Bill. lill R. St.
Anna svarade ett knappt hörbart ”ja”, ty hennes sinne var upprördt och beklämdt; hon tyckte sig i detta hämmande och ödsliga hus liksom inträdt i en stor kall graf, och följde mekaniskt den gamla skelettlika qvinnan, i det hon kastade en nästan bedjande blick bakom sig på Didrik, den enda hon kände, liksom för att söka det skydd hennes ungdom, oerfarenhet och barnsliga sinne kände sig i behof af. Gumman gick med raska steg snedt öfver den vidlyftiga försalen och inträdde i en smal korridor, vid hvars slut hon öppnade en dörr och bjöd nigande Anna att stiga in. Grefvinnan får ursäkta om här icke skulle vara alldeles i ordning, eller något fallas, ty jag väntade icke herrskapet så snart. Då grefve Edvard, jag kallar honom alltid så, sedan han var liten, – sade hon ursäktande, – var här uppe i somras, sade han att herrskapet skulle först resa åt Skåne och icke komma hit förrän i slutet af Oktober; och först i går fick jag Didriks bref att ha i ordning redan nu Det här är ett yttre rum, – fortfor fru Gertrud då Anna inträdt, – som salig grefvinnan begagnade till salong här var hennes förmak och här hennes sängkammare och toilettrum, – tillade hon och visade på ett litet rum, knappt fyra alnar i fyrkant, tapetseradt med rödt och hvitt musslin, och afskiljdt ifrån sängkammaren endast med en gardin af blått damast, likadan som möbler och tapeter i sängkammaren. En rund lampa i taket af mattslipadt glas, med stora krystallkläppar och flere ljus i höga gammalmodiga stakar, upplyste fullkomligt detta höga och stora rum, som kändes kallt och fuktigt, oaktadt den sprakande brasan i kaminen. Anna sjönk ned i en fåtölj, som nästan dolde henne i sina mjuka kuddar och stödde hufvudet tankfull och utmattad emot handen.
— På hvilkendera sidan är företrädet antingen på deras, som välja förr eller sednare? Hvilket Stånd skall börja eller slula? Skall det ske i omgång för hvarje Riksdag, eller hvarje val? eller derom lottas för tillfället? Till hvilka misstag, uträkningar och ränker kan ej ett sådant valsätt föranleda, tidspillan obeiäknad? Huru Hör till Constilutions-TJtskoltets Memorial, N.o 26. sitall man, under väntan på hvarandra, hinna atr, under löpande Riksdag, genas fylla de ledigheter, som genom hvarjehanda hinder och förfall inträffa ? Om denna stadga borttoges och hvarje Stånd skulle välja inom siira ledamöter, så sluppe man äfven den besvärliga föreskriften, alt flere än de röstandes halfva antal erfordras för giltigt val af ledamöter utom Ståndet. § 60. I stället för bivista Rikets Ständers rådplägningar och beslut, torde böra begagnas uttrycken : öfvervara Kamrarnes öjverläggningar eller beslut, hvilka äfven närmaie öfverensstämma med ordalagen i 41 § Riksdags-Ordningen. §63. Sedan hvarje Utskott, som motsvarar någon gren af Statsförvaltningen, skulle få till en del samma befattning, som Slats-Ulskottet för närvarande eger, så borde det äfven, enligt 30 § i mitt förslag, hafva tillgång till en eller flera sakkunnige personer, dem Konungen förordnar att Utskottet med erforderliga upplysningar tillhandagå, likasom en ledamot af StatsContoret för närvarande gör i Stats-Ulskotlet och vid Revisioner. Dessa af Konungen förordnade ombud borde fördenskull vara skyldige och berättigade att i öfverläggningarne, men ej i besluten, deltaga. ConstitutionsUtskottet, som ej godkärit delta förslag, men likväl ansett upplysningar behöflige, har velat berättiga Utskotten att i stället inhemta dem af enskilde medborgare, utan att vid någon påföljd förpligta desse till hörsamhet och utan att tillerkänna dem någon ersättning för tidsspillan och kostnader. Hvad trovärdighet kunna dessutom enskilde personers uppgifter förtjena, jemnförelsevis med embetsmäns, hvilka af Konungen förordnats? § 71.
Enligt Utskottet meddelade uppgifter å dylika ansökningar under åren 1851 —1856, inkommo: år 1851, 83 reqvisitioner från 13 län, » 1852, 125 „ „ 21 „ » 1853, 190 „ „ 20 , » 1854, 178 „ „ 19 „ „ 1855, 205 „ „ 22 „ s 1856, 229 „ „ 21 B och ehuru Agronomerne ådagalagt mycken verksamhet samt arbetstiden varit utsträckt så långt som möjligt, eller från sista dagarne af Mars till medlet af November månad samt ett och annat år ännu längre, hade det likväl inträffat icke allenast att flere enskilda reqvirenler, ulan till och med några län helt och hållet kommit att sakna agro nomiskt biträde, ett förhållande, som jemväl, på en och annan ort, alstrat den föreställ ning, alt statens Agronomer vore så öfverhopade af göromål, alt det ej lönade mödan påkalla deras biträde. Det är ock tvifvelsutan dessa omständigheter, som föranledt Kongl. Maj:t och ofvanomförmälde motionärer att för Rikets Ständer anmäla behofvet af ett ökadt antal Agronomer; och äfven för Utskottet vill det synas, som en brist i detta afseende förefinnes och att verksamma åtgärder derföre af Rikets Ständer böra vidtagas, hvarigenom det kan blifva möjligt, hufvudsakligen för allmogen och den mindre jordbrukaren, att erhålla de råd och upplysningar samt den ledning, som så väl behöf vas vid en mängd till jordbruket hörande nyare förbättringar och vigtiga anordningar. Att, för fyllande af detta behof, ett ganska stort antal Agronomer erfordras, derom är Utskottet öfverlygadt. Då likväl Utskottet icke är i tillfälle att bedöma, huruvida det af en motionär nu uppgifna antal må vara behöfligt, inskränker sig Utskottet att tillstyrka bifall lill hvad Kongl. Majff i berörda hänseende föreslagit.
N:ris 90 och 145.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit yrkadt, att de s. k. portpenningarne, eller den afgift, som erlägges för tillåtelsen att nattetid färdas genom Christianstads fästnings-portar, och hvilken afgift ingår till den i staden varande Garnisons-skola, måtte upphöra, af skäl att det icke bör åligga landtfolket omkring Christianstad att jemte bekostandet af egna skolor dessutom underhålla en dylik för Garnisonen i berörde stad. Af sådan anledning, och då inkomsten af ifrågavarande portpenningar, hvilka erläggas, till följd af Kongl. Brefvet den 12 September 1758, blifvit ursprungligen anslagen till understöd åt Garnisons-skolan i Christianstad, hafva Rikets Sländer, som anse denna skola ej böra utan ersättning beröfvas en sådan inkomst, men tillika funnit, att erläggandet af ifrågavarande afgift leder till hinder för en fri och obehindrad rörelse i orten, beslutat att, till beredande af möjligheten, att dessa portpenningar må kunna afskaffas, bevilja ett mot behållningen af nämnde afgift ungefärligen svarande årligt Statsanslag af 240 R:dr Banco, såsom ersättning åt Garnisons-skolan i Christianstad för den förlust, som skulle träffa densamma, i händelse port-pen ningarne komme att upphöra; och få Rikets Ständer med underdånig an mälan härom hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att merberörde portpenningar måtte blifva afskaffade. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 April 1841. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den \\ April 1841 • Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Ledamöternes i Rikets Allmänna Ärenders f d. Beredning underdåniga ansökningar att få såsom pension bibehålla de af dem, i berörde egenskap, innehafda arfvoden.
Det vore för öfrigt lika otacksamt som orättvist, att söka förneka sanningen af en an. nan anmärkning som Herr Grefve von Schwerin behagat göra, att nemligen må hända intet land, i förhållande till sina tillgångar, gjort så mycket för konster och vettenskaper sora Sverige. Det vöre lika orättvist att påstå, det bland dessa, NaturalHistorien blifvit vanlottad. Men just denna anmärkning leder mig aldeles otvunget till en annan, nemligen den, att allt detta oagtadt, och fastän vi ägt en Linné, fastän Sverige bälsås för den nyare NsturalHistoriens fosterbyggd, så har dock denna vettenskap inom Fäderneslandet hvarken vunnit den tillgifvenhet, eller knutit det verksamma och gagnande samband med allmänna samhällslifvet, som i åtskilliga andra Länder. Ganska säkert torde en af de betydligare orsakerna härtill vara, alt NaturalHistoriens studium i vårt land, i brist af Mu^éer, nästan endast är inskränkt till Universiteterna, hvarvid åter den olägenheten uppstår, att Ynglingar der sällan äga tillfälle, att åt detta studium uppoffra en tid, som fordras för alfvarsammare och mera löngifvande vettenskaper; och deremot konstnärer eller andra medborgare i allmänhet, finna afståndet från Universiteterna alltför långt, för att från dem hämta de upplysningar, hvaraf de kunna finaa sig i behof. Den r Julii e. mi rrr Det är till afhjelpande af dessa olägen-' heter, och att bereda de ömsesidiga fördelar, som vettenskaperna och dst allmänna lifvet, genom en närmare bekantskap kunna tillskynda hvarandra , som patriotiskt sinnade medborgare varit betänkte på inrättande af ett NationalMuseum i sjelfva hufvudstaden, såsom det ställe hvarifrån åtminstone praktisk vettenskapläghet, synes lättast och verksammast utsprida sig.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 Höft. 9 66 Stats-UtsJcottets "Utlåtande 1V?o 139. titeln uppstått betydliga besparingar, hvilka vid 1860 års början, enligt approximativ beräkning, utgjorde omkring 143,000 och deraf största delen uppkommit å nämnda anslag; och då utöfver hvad för nya lärarebefattningar m. m. anvisats, någon tillgång syntes erforderlig för att lärarne skulle komma i åtnjutande af den förhöjda aflöning, Sorn blifvit dem tillerkänd, funno Rikets Ständer lämpligast att den del af besparingarne, som uppkommit å elementarläroverkens anslag, jemväl finge, i händelse af behof, användas uteslutande för läroverken; i följd hvaraf Rikets Ständer dels uppfört elementarläroverkens anslag såsom reservationsanslag och dels hos Kongl. Maj:t uti underdånig skrifvelse den 26 Oktober 1860, anhöllo, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder medgifva och förordna, att de besparingar, som vid slutet af då varande statsregleringsperiod å detta anslag förefunnes, måtte afskiljas från åttonde Hulvudtitelns allmänna besparingar och vid afslutandet af 1860 års räkenskaper utbalanseras såsom en för elementarläroverkens behof reserverad behållning till år 1861 och följande år; men emedan, enligt hvad Utskottet inhemtat, besparingarne å ifrågavarande anslag redan högst betydligt nedgått och under loppet af innevarande år komma att helt och hållet medtagas, finner Utskottet, då elementarläroverkens utgiftsstater numera äro hufvudsakligen reglerade, någon anledning icke vidare förefinnas alt för dessa läroverk fortfarande anvisa reservationsanslag; och hemställer Utskottet alltså, att elementarläroverkens anslag mätte såsom allmänt anslag å Riks-staten uppföras. Seminarium för bildande af lärarinnor. 66:o. I det för detta seminarium uppförda anslag, 15,000 R:dr, har Kongl. Majit begärt förhöjning med 5,000 R:dr.
Denna docka heter Enrichetta, och Adelina Patti, som icke haft några egna barn, medför henne på alla sina resor. Dockan gafs henne, då hon i New York uppträdde för första gången. Hon var då blott sju år gammal; nu är hon 56. Ett hälft århundrade har hon alltså burit sin docka. författares komedi » Spöket » i svensk öfversättning. Denna lyckade föreställning återupprepades nu i söndags vid en matiné på Dramatiska teatern inför en lifligt intresserad och applåderande publik. Arrangören, docenten Lundström, inledde med ett föredrag om » den antika teatern », och sedan sörjde samma segervana » artistuppsättning » som år 1896 för själfva » spexet ». I synnerhet » Spö- ket » slog högeligen an, den antika komediens ande låg öfver det hela, och dekorationer, dräkter och uppsättning bidrogo att gifva den DOCENTEN V. LUNDSTRÖM. afsedda illusionen af ett klassiskt skådespel midt upp i vårt moderna sekelslut. Slafven Tranio, som innehar den viktigaste och mest omfattande rollen, * en slags antik Beaumarchaistyp, tog en lejon^L, V 1 Jakobstorg FABRIKSAKTIEBOLAC HOFLEVERANTÖR. FL. FL. firisbelönta vid i8gy drs utställning med GULDMEDALJ Försaljcs i våra butiker S I£ee:erin£:s£:a.tan — " Veaterlångrgratem 1 0. A. T. A. T. 2497. samt hos alla finare parfymkandlare •iiiitiiiiiiitiiii i riket. • 11111111111111111111111111111111111 • 111 part af bifallet; den unge greken Philolaches kom helt visst ock många ungmöhjärtan att klappa med sin ädla ynglingafägring. Dessa två ha » stått » för Iduns kamera, och nu ha våra läsarinnor dem här. Ifrån hufvudstaden har nu den unga studenttruppen gifvit sig ut på en tourné till några af våra större landsortsstäder.
Öppnande av godslådor får inte ske någon annanstans än i packhuset, även om godset snarast behöver skötas. Detta skall ske i närvaro av någon pålitlig tullbetjänt, som antecknar varorna. Finns strandgodset långt från packhus och godset snabbt försämras får det öppnas och försäljas, så mycket som kan räddas. Kan inte godset som förts till magasiner skötas där så att det bevaras, kan det föras till annan plats och skötas av kunniga personer, om det först kontrollerats av tull och godsägare. Det gäller särskilt vävnader, lin och hampa. Anses det nödvändigt att nattvakt bör finnas, ersätts han av godsägaren. Skulle tullen anse att det behövs flera vakter och skepparen inte avseglat efter 30 dagar skall han bekosta förstärkningen. Efter varje dag skall tullbetjänterna teckna sina namn i dykerikommissionens dagjournal. Är skeppet så skadat att det inte kan avsegla med sin last, skall auktion hållas på både last och fartyg. Tullavgifterna erläggs i proportion av vad varan kan säljas för. Dock får inte mer tull tas ut om varan säljs för mer än den är värderad till. Dykeribetjäningen får inte hindra tullen att utföra sitt arbete. Stockholm den 18 januari 1808. J LILJENCRANTS. Kungörelse hur resolutioner och utslag i ekonomieoch politiemål, som rör meningheter, skola dem kungöras, samt kommunikationsreolutioner dem tillställas. Stockholm den 1 februari 1808. Vid prövning av anförda besvär rörande underhåll av en sockenväg, där befallningshavaren endast meddelat resolution genom uppläsning från predikstolen utan att någon avskrift blivit lämnad, har Vi ansett detta sätt vara utan säkerhet. Då sådana resolutioner i ekonomiska eller politieärenden som berör hela menigheten eller endast en del av dem, inte utan stor kostnad kan tillställas varje person, skall de uppläsas från predikstolen. Men en avskrift skall dessutom förvaras av prästen i kyrkan. Besvärstiden räknas från den dag uppläsningen skett. Vederbörande äger frihet att läsa handlingarna och få avskrifter. Stockholm den 1 februari 1808. SAMUEL AF UGGLAS. Kungörelse angående en viss kansliavgift i ansökningsoch besvärsmål, som uti Kungl Kammarkollegium, enskilte ärenden rörande, inkomma.
Seså, kom och hjälp mig att få ut dethär! ANDERBERG Anderberg! (Går till fonddörren och ser ut.) Ja, (en smula beskänkt). (Tar upp ur bakfickan en cigarr, som han tänder öfver lampan.) Smörja kråset, sa' hon? Kommer aldrig på frågan. SOFI (med förtrytelse). cigarrlåda. Ja kunde jag inte tro det! Han har varit i herrns ANDERBERG generad). rer själf. (påtar i bakfickan, smått Nä-ä! Man kan väl ha råd att hålla sig med cigar SOFI (skrattar försmädligt). betraktar emellanåt Sofi med ohöljd beundran.) ANDERBERG. (De samla koppar och glas på en bricka. Anderberg Herrn gick ut. (otillgängligt). Än sen då? Det har han väl lof till! ANDERBERG (med en grimace). Hva' tror hon han skulle ute så dags? SOFI. Seså, tag kopparne och bekymra sig inte om andra! ANDERBERG. Inte ville jag vara i fruns ställe. SOFI. Hvarför det? ANDERBERG (grinar, blundar med ena ögat och ser på henne). SOFI. Usch, så'n knöl han är! ANDERBERG (närmar sig). henne om lifvet och vill kyssa henne.) SOFI Nä? (Kärvänligt.) Inte är jag det, hva? (Tar lämpad; söker göra sig lös). (med frökenhållning, föro Släpp mig, karl, annars blir han olycklig! ANDERBERG (ogeneradt). Seså, var nu snäll. SOFI (ger honom en örfil). det för direktören. Där har han! Akta sig bara, annars talar jag om (afkyld). Sen blir det te å lipa. (Lyfter upp brickan och går.) SOFI Gubevars! Hon är högfärdig nu, så länge det varar. ning, släcker så ljus och lampa, går och stänger fonddörrarne efter sig). (ställer ännu något i ord FRU BRUHN klädd i en lång, ljus morgonrock. Håret slätkammadt och hållningen dödstrött. Hon bär ett ljus i handen, hvilket