Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt, enär hufvudsaken emedlertid blifvit af Utskottet afgjord, är jag ej emot, då det synes Grundlagsenligt , att Ridderskapet och Adeln underrättas om den af öfrige Stånden vidtagne åtgärd, med förfrå? Bil. till Constitntians Utsi. Bettini, N;o 5 j5 gan huruvida Ridderskapet och Adelil behagar foga sig efter dem. Men som jag förutser, att sådan icke lärer blifva följden, tror jag, att, sedan svar härom meddelats Utskottet, 56 §. Regeringsformen torde komma att tillämpas. Den 4 Februarii. S. D. Upplästes till justering Expeditionen N:o 5, Memorial till Ridderskapet och Adeln, med utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar mot en af Kongl. Maj:! föreslagen redaclions-ändring i 24 §. Riksdagsordningen. Herr Cederschjöld och Herr af Vlir hegärde Memorialet på Bordet, den förre med erinran, att flere anmärkningar, hvilka ej åsyftat rakt afslag på Konungens Proposition, och således kunnat och bordt vinna afseende, icke i utlåtandet upptagits och besvarats. Den 5 Februarii. S. D. Förekom å nyo till justering det bordlagda Memorialet till Ridderskapet och Adeln. Herr Cederschjöld, under åberopande af hvad mot detta Memorial förut erinrats, uppläste ett så lydande förslag: l6 Bil. till Constitutions Utah. Betänk. N:o 5 Constito tions-Ufskotlets Utlåtande af d. x8 sistiidne Decemberrörande Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om tillägg i 24 §• Riksdags-Ordningen, har Högloft. Ridderskapet och Adeln, medelst Protocolls-Utdrag af d. 9 dennes, behagat till Utskottet återförvisa, tillika med Fyra Ledamöters serskildta yttranden, hvilka Högloft. Ståndet förklarat utgöra dess gemensamma, tankar.
Dan 20 Januarii, Alla dessa omständigheter sorn jag mäste ‘tro icke hafva kunnat undfalla Lagstiftarens blick, och sorn jag bör förmoda, att de bestämt hans åtgärd, hafva hos mig styrkt den Öfvertygelse, att det varit Lagstiftarens afsigt att genom RiksdagsOrdningens 4’ §. förebygga den Ministeriella inflytelsen på Utskottens bildande. Ålla, med hvilka jag talat öfver ämnet medgifva, att sådan icke allenast bordt vara Lagstiftarens afsigt, utan att sådan äfven ofelbart varit hans afsigt. Men att orsaken till ett handlingssätt, stridande mot denna Lagstiftarens afsigt, bör uppsökas uti en ren glömska af Lagens bud , har en och annan icke velat medgifva; utan hellre velat söka den deri, att langens bokstafliga lydelse icke klart uttrycker Lagstiftarens afsigt. Orden, sådane de nu lyda : ”i Utskott eller val till Utskotts Ledamöter må icke någon at förenämnde personer deltaga,” näste enligt deras tanka tydas så: att Ministrarne icke få vara Electorer: deraf, mena de, föijer ännu icke, att icke de få vara Bänkman och välja Electorerne. Enligt denna tolkning, skulle ofelbart lagbudet hafva varit rigtigare uttryckt, om Lagstiftaren sagt: ”i Ufskott må ii gen af förenämnde personer sitta, ej heller vara Electorer.” Men om ån lagbudets lydelse varit sådan, hade väl deraf den slutsats kunnat dragas, att Ministrarne skulle kunna väljas till Bånkrnån? Hvad åro Blnkmånnen en titel som Grundlagen icke känner Inå l åro de annat ån Electorer? sådana som Riksdags*? Den 20 Januarii. Ordningens 28 §. detn betecknar, då den säger; ”Ridderskapet och Adeln, Fråsteoch BorgareStåndén välje genom Electorer och icke in pleno, Alt desse 5o af Ridderskapet och Adeln in pleno befullmågtigade Electorer ytterligare välja eller eligera 25 andra Electorer, förändrar icke de förras egenskap af befullmågtigade Electorer.
För att till slut säga ett ord äfven om den svenska upp-lagans utstyrsel, så rinner oss i hågen en bild af Heine, hvari han på sitt egendomliga sätt påpekar, att gyllene håfvor icke böra frambäras i lerkärl. Han erinrar nämligen, huru Gud sjelf, då han gaf lagen på Sinai berg, icke försmådde att en smula blixtra och dundra under tiden fbr att bättre inskärpa sina ord. I analogi härmed är det i hög grad i sin ordning, att Heines gyllene håfvor presenteras på guldfat, och om skalden sjelf kunde stiga upp ur sin graf, skulle han säkert med nöje bläddra i den eleganta volym, som intager en hedersplats i årets literära julmarknad. Utländska Diplomaters minnen irån svenska hofvet. Samlade af Scaevola. Med ett lätt förklarligt nöje, — eftersom utgifvaren af » Dagens Krönika » står i ett visst förhållande till Scaevola — ha vi sett detta arbete, det första i sitt slag, välvilligt emottagas af kritiken och allmänheten. Att vår tidskrift skulle inlåta sig p&amp; någon egentlig anmälan, vore väl på grund af antydda förhållande icke på sin plats, men vi anse oss oförhindrade att till komplettering meddela ett och annat, som genom en af de flere medarbetare, detta verk räknar, kommit till vår kännedom. Det nyss utkomna andra bandet upptages hufvudsakligen af förtroliga meddelanden från Mr Thornton, dels Englands minister, dels dess inkognitoambassadör till Sverige under de kritiska åren efter Karl Johans ankomst till sitt nya fädernesland. Några närmare upplysningar om denne man är hvad vi här ha att bjuda på.Thornton tyckes hafVa varit en af de redligaste och dagligaste män, som gerna kunna tänkas.t Han var p&amp;tagligen en novns homo, som pä grund af sin duglighet blifvit anförtrodd hvad som då i vissa afseenden var den mest betydande diplomatiska charge under engelska kronan, och han ville dermed skapa sig en ställning. (Han blef ju också grundläggaren af en bland Englands mest ansedda diplomatfamijjer.
Y (jgKanligen får » politiken » i tidningarnas spalter v Att så förhåller sig, kan emellertid lika mycket, o m ej mer, vara tidningarnas fel som damernas. T y nog eger väl nu för tiden den bildade kvinnan ett intresse, o m än mer eller mindre lifligt, för samhällets företeelser både inom o c h utom vårt land; men visserligen kräfver hon, att dessa företeelser skola ega allmänmänskligt kulturintresse, ej endast egna sig för politikerns, diplomatens, statistikerns eller historikerns specialstudium. Ur sådan synpunkt vill undertecknad fatta sin uppgift, då han för Iduns läsarinnor vågar komma fram med en politisk månadsrevy. En sådan revy är ingen romandiktning; dess mer eller mindre torftiga innehåll beror ej på författarens » skapande » förmåga, utan på själfva händelsernas mängd o c h beskaffenhet. Nu förhåller det sig så, att det politiska materialet för januari månad är skäligen magert, o c h det rår undertecknad ej för. Lyckligt att så är; ty de stora krigen o c h revolutionerna äro nog högst intressanta, då man efteråt läser dem, men det är mindre trefligt o c h glädjande att lefva midt upp i dem. Då fråga blir o m den förflutna månadens företeelser, tänker man väl främst på » influensan », hvilken, liksom fordom koleran, från Ryssland utbredt sig öfver hela Europa. Ja visserligen invändes det, men någon politisk betydelse har väl ändå ej influensan. Icke så alldeles utan, våga vi dock svara, o c h vi skola gifva skäl därför. I Berlin, själfva centrum för storpolitiken, har, s o m bekant, den politiska barometern länge visat på ostadigt väder; det har märkts ett spändt förhållande till Ryssland, ett strängt misstroende till Frankrike, en fruktan för närmandet mellan dessa makter samt därtill i kolonialfrågorna en ej fullt pålitlig vänskapsuppgörelse med England. Ja, i själfva » trippelalliansen » mellan Tyskland, Österrike o c h Italien, denna allians, som j u skulle utgöra » balansen » i Europa, har man ibland trott sig varsna några dissonanser. Under sådana förhållanden motsåg man med någon spänning den sedvanliga diplomatiska nyårsuppvaktningen i Berlin. Och hvad fick man s e?
Enär likväl företaget vore af vigt och fördelaktigt för hufvudstadens handel och sjöfartsrörelse, anhöllo Rikets Ständer med afseende härå, det Kongl. Majit täcktes vid nästföljande riksdag gifva Rikets Ständer tillkänna, huruvida Kongl. Majit ansåge några betänkligheter med hänsigt till hufvudstadens försvar vid inträffande krig förekomma emot öppnandet af en segelled af minst 18 fots djup under lägsta vattenytan från Baggensfjärden genom sunden vid Bo, Baggens Stäke och Skuru till saltsjöviken Stora Wärtan, samt derjemte meddela Rikets Ständer upplysning om kostnaderne för utförandet och underhål - 36 Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse N-.o 38. landet af de befästningsarbeten, som i anledning af det sålunda öppnade nya inloppet till Stockholm komine att erfordras, äfvensom att Kongl. Maj:t, sedan staden fått tillfälle förklara, på hvad sätt och i hvad man densamma vore villig bidraga till de kostnader, som ifrågavarande kommunikationsleds beredande och framtida underhållande måste medföra, täcktes underrätta Rikets Ständer om Stockholms stads i sådant hänseende afgifna förklarande samt om hela beloppet af de för detta företags fullständiga utförande erforderliga kostnader.
Då nu Kommittéen derjemte, vid fråga om Sala—Korsnäs-banan, synes vilja lägga mycken vigt vid den beräkning efter Egidyska metoden, som för ifrågasatta Westerås—Ealu-banan blifvit uppgjord, och Kommittéen dessutom förklarat sig ej kunna framställa någon anmui tillförlitligare metod, så torde Kornmittéens förkastande af den Egidyska metoden förtjena mindre afseende. Efter den Egydiska metoden, sådan den blifvit tillämpad såväl af Kommittéen för undersökning af Köping—Hultska jernvägsförslaget, som ock vid beräkningarne för Gefle—Dalaoch föreslagna Westerås—Falu-banorna, skulle 75 procent af den befolkning, som bor inom banrayonen, årligen komma att begagna jernvägen: nemligen den delen derutaf, som bor inom } mil å ömse sidor om linien, 3 gånger om året, 3J mil hvarje gång, samt återstoden en gång om året 3A mil, och vidare att 5 procent af de sålunda resande färdas i l:sta klassens, 25 procent i 2:dra klassens och 70 procent i 3:dje klassens vagnar. Enligt dessa grunder, tillämpade på de af Kommittéen uppdragne banrayonerna, skulle inkomsten för persontrafiken å dessa jernvägar blifva: 27 På StochholmUpsala—Sala-hanan. Hela folkmängden utgör 102,570 personer. Afgår: förstäderna: Upsala 8,795. Enköping , • • 1,626. 14,347 „ Återstår 88,223 personer, utgörande befolkningen på landet. Divideras nu 88,223 med 12, så skulle inom ^ mil på ömse sidor om banan på landet bo 7,352 personer, och lägges härtill befolkningen i Stockholm 110,000, Upsala 8,795 och Sala 3,467, så blir antalet af personer som bo inom j mil bå båda sidor om banan 129,614, hvarifrån afdrages 25 procent med 32,403. samt återstå 97,211 personer.
I betraktande häraf och då det icke lärer kunna nekas, att, om en serskild Pensions-fond skulle anvisas för Enkor och Barn efter i Cholera aflidne Läkare, billigheten talade för en dylik förmons utsträckning äfven till Enkor och Barn efter de medborgare, hvilka, utan annan bevekelsegrund än af nit för medmenniskor och det samhälle de tillhört, vågat sitt lif och fallit offer för farsoten, men i hvilket fall så väl Stats-Verkets utgift som öfrige omnämnde olägenheter, skulle' mångfaldigas, anser Stats-Utskottet sig, på dessa grunder, tili Friherre Palms t jernäs ofvanberörde motion icke kunna tillstyrka bifall. Stockholm den 8 No v. 1834- Reservation af Doctor Heurlin. ”På de skäl Utskottet anfört, kan jag Val icke tillstyrka bifall till Friherre Pdlmstjernäs motion, betraktad ur dess allmänna syftning; men nxed anledning af hvad i 4 morn. förekommer, ”att pensionsrättighet, äfven nili tillerkännas Enkor och Barn efter Läkare, , hvilka innevarande år i Choferafarsoten afiidit,” tror jag mig böra hemställa: det Rikets Ständer må medgifva, alt, om Läkare, som under Cbolerafarsoten ut - Stats-Vtskottets Utlåtande N;o 3i5. i5 märkt sig för nit och sjelfuppoffring samt fallit offer för denna sjukdom, i fattigdom efterlemna!- Enka och Barn, Kongl.'Maj:t må ega rätt, efter sig företeende omständigheter och efter hvarje serskildt fall föregången Kådig pröfning, tilldela ett sådant sterbhus en gratifikation för en gång: af de Creditiv-medel, som i och för berörde sjukdom nu ställas lii! Kongl. Maj:ta Kådiga disposition. Häi -uti har Herr Prosten Stenhammar instämt.
Jag tror det vara en riktig beräkning, att hvarje Land som har Läroanstalter för Krigsvetenskapen, ej bör hafva dem så stora att Eleverne stänga vägen för andre personer, och isynnerhet för skicklige Underofficerare, som upparbeta sig i sitt yrke, att kunna vinna befordran. Jag tror således det vara en riktig beräkning, att högst en tredjedel af Arméens behof ersättes ifrån Carlberg. Om man ville citera en Auctoritet, så kan den liemtas ifrån Frankrike, der man till och med vid veténskapliga Corpser bibehållit det stadgande, att hälften eller tredjedelen tillsättes af personer, hvilka ej varit vid Krigs-Läroverken. I afseende på hvad vidare blifvit yttradt, att Friherre Björnstjerna behöft två och en half månad för att besvara de yttranden, sorn i detta ämne blifvit afgifne, tror jag mig känna att Friherre Björnstjerna lärer dertill varit uppmanad af Utskottens önskan, att han ville lemna dem upplysningar i ämnet, hvilket jag trott mig böra anmärka, helst Friherren nu är frånvarande. Friherre Adlerbeth, Jacob’. Jag anhåller om några ögonblicks uppmärksamhet, för att få framställa några anmärkningar vid Friherre Björnstjernas åsigter af den allmänna uppfostran. Ingen kan, mera än jag, erkänna riktigheten af Herr Friherrens grundsats, att frimodigt och öppet yttra sina tankar. Denna grund - 352 Deli 21 Maji J, lii. sats har alltid varit ert drif-fjäder för mina handlingar, och då jag är öfvertygad att hvarje medlem af detta RiksStånd hyser samma tänkesätt, gör jag mig förvissad, att ingen skall med missnöje upptaga hvad jag nu ämnar anföra* Herr Friherre Björnstjerna har påstått, att om KrigsAcademien vid Carlberg komme att upphora, de ynglingar, som ämna sig till KrigsStåndet, skulle sakna utväg att vid något äf våra allmänna Undervisningsverk inhämta de för deras yrke nödiga kunskaper. Jag kan icke dela denna mening.
Börs för Bankens räkning köpa vexlar, åtskilliga betänkligheter likväl mötte med afseende å den för Ombuden föreslagna assignerings-rätt å Banken, hvaribland hufvudsakligast, att, då icke ens de af Fullmäktige, inom sig, utsedde Vexel-Deputerade egde att liqvidera de af dem på Stockholms Börs uppköpta vexlar medelst utfärdade invisningar på Banken, utan Bankens Låne-Afdelning omedelbart erlade betalning för vexlarne först sedan såväl sekunda* eller kopia-vexeln, hvilken, enligt Vexel-Lagen, innefattade det lagliga qvittenset å erlagd betalning, som äfven tertia-vexeln eller afskrift af kopia-vexeln till Låne-Afdelningen aflemnats; så syntes det vara nog äfventyrligt att på de ifrågavarande Ombuden i Götheborg, som icke voro Deputerade för Bankens vexel-ärenden och underkastade samma ansvarighet som dessa, hvilka tillika sjelfve äro Banko-Fullmäktige, öfverlåta en så vidsträckt rättighet, som att, med tillgång till blanketter utan ifylld valör, kunna, innan någon Bankens ansvarig auktoritet förvissat sig att vexelköp verkligen ens egt rum, utfärda invisningar, som Banken vore skyldig att infria till obegränsadt belopp. Till undanrödjande af det äfventyr, som sålunda ansåges blifva med den ifrågaställda assignerings-rätten för Banken förenad, hafva sedermera förslag blifvit hos Fullmäktige väckta, dels att betalningen för de af Ombuden i Götheborg köpta vexlar skulle erläggas af Låne-Kontorets Direktion, medelst utfärdande till hvarje säljare af i stadgad ordning underskrifven assignation å beloppet, ställd att infrias af Bankens Depositions-Afdelning, och dels att, i och för vexelköp ä Götheborgs Börs, skulle från Banken till Låne-Kontoret öfversändas någon viss summa t. ex. 50,000 R:dr Banko i kontanta medel, deruti förstärkning, i mån af behof, kunde ega rum.
På de grunder, sora uti departementschefens till protokollet för den 13 dennes afgifna betänkande finnas närmare utvecklade, anser Kongl. Maj:t väl icke heller nu, lika litet som vid tiden för sistförflutne riksdag, på förhand kunna noggrannt bestämmas, till hvilka krigsfartygsbyggnader medel böra finnas att tillgå, men håller dock före, att till anskaffande af de i berörda betänkande uppgifna fartyg kunna under den närmaste framtiden med fördel användas omkring 3 millioner Riksdaler, och af denna summa redan år 1867 ett belopp, stort Runt R:dr 1,700,000: — hvartill påräknas såsom tillgångar: a) den uti fonden för krigsfartygs nybyggnad, derest från densamma med tillhopa 94,200 R:dr för en beställning af grofva kanoner m. m. förskottsvis bestridda utgifter blifva godtgjorda, vid 1866 års slut antagligen befintliga behållning af R:dr 434,200: — b) enligt f. d. sjöförs vars-kommittéens beräkningar: af fartyg, afsedda att utrangeras och slopas 100,000: — från flottans materialförråd omkring 20,000: — » flottans virkesförråd 40,000: — 160 000' eller tillhopa 594,200: — 30 Kongl. Maj:ts Nåd.
Uti 8 och 9 §§ af It. o. Ad:s privilegier af d. 16 Okt. 1723 föreskrifves väl, att det ypperliga frälset skall till hälften emot kronoskatte-jorden deltaga i alla evira onera, men jag skulle icke tro, att egare af detta ypperliga frälse numera vilja undandraga sig den ringa kostnaden i och för bidragen till fjerdingsmans aflöning. Hvad angår frågan om befrielse för boställen att deltaga i fjerdingsmännetis aflöning, så medgifver jag att, i händelse bestyret skall utgöras genom omgång, det blir omöjligt t. ex. för en i tjenst kommenderad officer, att deltaga i sådana bestyr, som blifva personliga. Jag har mig likväl bekant, att på många ställen å landet utgöres fjerdingsmans-befattningen icke omgångsvis, utan kommunen förenar sig om utöfningen deraf, och det utan undantag afhvilken jordnatur som helst, men befattningen bestrides af blott en, dertill genom val 4 H. 22 338 Den 12 Mars f. m. utsedd person, vanligen skrifkunnig och känd att vara välfräjdad. Delta har sedermera blifvit sladfästadt genom K. Stadgan d. 1 Juni 1850. Beträffande åter boställens skyldighet, att deltaga i bestyret, hvarom jag hade nyss äran nämna, så utgöras de högre embetsmännens boställen af kungsgårdar och säterier, men lägre emhetsmäns boställen äro af krono natur. Såvidt jag har mig bekant, finnes icke någon författning, enl. hvilken boställen åtnjuta befrielse från de s. k. kommunal-bestyren eller underhållet af fjerdingsman. Jag vägar här omnämna, hurusom under min 14-äriga Reg:ts-chefstid, hvarken jag eller någon vid reg:tet, som haft boställe, någonsin satt i fråga att med en ringa skärf, vanligen med några kappar korn, deltaga i utgörandet af kommunal-afgifter och således äfven af fjerdingsmans-arfvodet.
Franskt drufbränvin af 87t proc. styrka kan för närvarande på tillverkningsorten få köpas för 55 francs — visserligen anses 70 francs vara det enda pris, efter hvilket man med någon tillförlitlighet kan anställa beräkningar, ty ehuru priset f. n , till följd af alldeles exceptionella förhållanden i Frankrike, nedgått till 55 francs, uppgick det 1863 till 75 francs och 1864 till 70 francs, men jag vill, för att ådagalägga att någon på vår bränvinstillverkning menligt inverkande inför sel af denna vara ej är att befara, hålla mig vid det lägst uppgifna priset eller 55 francs, —lägger man nu till detta inköpspris alla omkostnader, samt slutligen införseltullen i Sverige, så blir priset på en kanna Franskt drulbränvin vid 50 proc. styrka förtullad i Stockholm 1,52 Rint; hvilket allt bestvrkes af följande på en verklig affär grundade kalkyl: »20 fat å 30 viertel — 600 viertel eller 4.560 litres å francs 55 perlOO litres 2,508, — Omkostnader i Cette 242,70. Sm:a Ir. 2,750,70. ä 72 proc. Assurance Bm 30,4 k 134 proc. 40,54. Frakt oell Caplake 197,40. Vindragare-, åkare-porto m. m 30 — 3^0 7i Sm:a R:dr Runt 2,291,24. Tull 0,75. Förtullad kanna 1,52 å 50 proc. styrka.» Häri är dock ej inberäknad någon handelsvinst, hvilken måste upptagas till minst 7 proc., hvarigenom priset å en kanna Franskt drufbränvin rätteligen blir 1,63 Rmit. Detta dock vid kontant köp, ty säljes varan å 3 månaders kredit, ökas naturligtvis priset nied räntan. Derjemte tillkommer ytterligare leccage, om varan magasineras. Hvad kostar nu en kanna Svenskt bränvin i Stockholm?
Alt uppfinnaren hos oss var en af dessa så ytterst sällsynta män, hvilka (såsom Christopher Columbus eller Galilci) omsider befinnes ha haft rätt mot alla, är alldeles icke sannolikt — att han det icke var synes fastmera vara af uppfinningens beskaffenhet och verkningar alldeles fullständigt styrkt. I anstalten ligger en uppenbar orättvisa. Om jag lefvande lemnar tjensten, mister jag den af mig erlagda begrafningshjelp. Om jag dör från tjensten, sker mina eflcrlemnade en ringa fördel, om de äro bemedlade. — Och för fallet af deras fattigdom — sådan att begrafningskostnaden blir dem ett bekymmer, låter jag heldre min jordfästning ske genom polili-anstalterne. Kanske vöre mina eflcrlemnade icke så fattiga om jag fått tillträda lön, när jag inträdde på tjenstebanan. Den der första tjensteliden, under hvilken innehållningarne ske, är just den epok af banan, som i penningeväg är för den tinga tjensteman nen den betänkligaste: den nemi., då en ringa åsamkad skuld ofta förderfvar hela hans framtid. Vi veta jualia huruledes den lilla af cornetlen eller fändriken då bildade skulden ofta blifvit en kärna utur hvilken uppvuxit den skuldmassa, som vållat att sä många af våra ungdomsvänner, hvilka voro egnade att blifva fäderneslandet högst nyttiga, blifvit för det allmänna, och för sig sjelfva förlorade. På samtliga dessa grunder och synnerligast stödjande mig på denna sist anförda, anhåller jag om älerremiss af betänk. Frih. Cederström, Jakob: Jag instämmer med dem, som begärt älerremiss på denna punkt af betänk. StatsUlsk. har visserligen förklarat sig för närvar, icke kunna tillstyrka R.
Att skolans tillgångar varit otillräckliga, oaktadt den yttersta sparsamhet iakttagits, derom vittna de hos Kongl. Maj:t år efter annat genom Kommers-kollegium gjorda underdåniga framställningar om uppkommen brist, till hvars fyllande Kongl. Maj:t ock anvisat särskilda medel. Men behofven äro vida större än att de kunna genom sådana till fälliga anslag betäckas; och läroanstalten skulle långt för detta hafva dukat under, derest icke tjenstemän och lärare med ett nit och en uppoffring af lid och möda, som är öfver allt beröm, och utan afseende på pekuniär vedergällning upprätthållit densamma. Endast härigenom är det förklarligt, huru skolan med tillräckliga lärarekrafter kunnat hafva sina lärosalar öppna 71 timmar i veckan och under samma tid kunnat bestrida 215| timmars undervisning i 26 särskilda ämnen, samt emottaga ända till 1,371 lärjungar, hvilket var förhållandet under sednast förflutna läroår. Att fortfarande draga vexel på tjenstemäns och lärares hittills så välvilliga och oegennyttiga uppoffringar, vore att sätta skolan i allt för stort beroende; och då härtill kommer, att de liesta äro och måste vara yrkesidkare, hvilkas lid är ganska dyrbar, så kräfver billighet och rättvisa att dem tillerkännes skälig ersättning för de mödosamma timmar, de egna åt skolans tjenst. En sådan ersättning har skolan icke kunnat erbjuda uti den timmallöning af 1 Riksdaler 75 öre för Öfverlärare och 75 öre för Underlärare, som de fått uppbära, och icke sällan har skolan, af bristande tillgångar, måst utan ali ersättning taga deras verksamhet i anspråk. De kontroller och anteckningar, som måste ega rum vid aflöning för timma, hafva gjort detta allöningssätt motbjudande, ehuru i följd af den vänlighet och inbördes förtroende, som emellan föreståndare och lärare eger rum, alla villigt underkastat sig detsamma, helst de alltför väl insett, att, under hittills varande omständigheter, intet annat ' allöningssätt eller högre aflöningsviikor kunnat åstadkommas.