Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pund och slutade med i,3oo,ooo; om i Frankrike alla sedan år 1822 gjorde förslag till Canalbyggnader, hvilka likväl inlemnas till Lagstiftningen för att granskas', slagit felt från £ till adelar af hela kostnadssumman; så kan icke sådant härröra af en allmän vårdslöshet. Det måste bevisa, alt yrket är af den art, alt icke allt kan förutses. Detta , är också lätt begripligt, då föremålen för beräkningen ej visa sig för ögonen. Visserligen har man utvägar att borra signed i jorden, att gräfva brunnar och dylikt, hvarigenom markens beskaffenhet kan utrönas, och sådant har icke heller blifvit uraktlåtet hvarken här eller i andra länder; men oförutsedde hinder skola alltid möta, som öka kostnaden. Exempelvis må nämnas KielerCana18 H. 2 i8 Den 26 Mars f. m. len, sorn endast är 3 mil lång, med 6 slussar af 27 fots höjd, och ändock kostat öfver 7 millioner R:dr. Fordrade man af mig ett förslag, som exact skulle slå in, så hade det visserligen varit smickrande, om jag kunnat svara emot en sådan fordran; men slikt har jag aldrig åtagit mig. Det gifves endast 2:ne sätt att göra förslagen med säkerhet tillräcklige, och jag föraktar dem tegge. Det ena att antaga ett förslag med en högst betydlig öfverskottsumma på slump. Jag skulle då hafva ljugit emot min egen öfvertygelse, emedan förslagen voro uppgjoi’- de, på vid Canalarbetet förvärfvade och förslagen bilagde erfarenhetsgrunder, af män, på hvilkas arbete jag litade. Att jag såleledes sjelf, af bristande kännedom, trodde det förslagen skulle räcka till, är en sanning. Men jag hade ock haft tillfälle att inhämta tillräcklig kännedom om förhållandet i andra länder, för att tro på deras och min ofelbarhet. Min reservation, att jag ej vågade ansvara för de framlagde förslagens tillräcklighet, står derföre också uttryckligen anförd i Ridderskapets och Adelns Protocoller så väl vid i8i5som i8a3 årens Riksdagar. Det andra sättet är, att utföra arbetet dåligt och svekfullt, men med lika vacker yta.
Ehuru Gotlands kuster tyckes vara nog upplysta på Statens bekostnad, af sex stycken fyrar, från fem fyrstationer; finnes dock en punkt på denna ö, hvarest och i hvars grannskap de flesta olyckshändelser i grundstötningsväg inträffa, nemligen på det så kallade Faluddsrefvet, utanför Slockviks lots-station; — ty under loppet af åtta år hafva icke mindre än tretiofyra fartyg, till större delen af högre lästetal, strandat deromkring, hvaraf de flesta blifvit vrak. En så kallad kornprick, bekostad af Staten, är visserligen utlagd på ofvannämnda ref, men den har, oaktadt säker förankring, dock blifvit åtskilliga gånger bortförd från sin plats, både under storm och i vackert väder, hvilket tydligen ger tillkänna att denna varning för sjöfarande icke duger, eller är ändamålsenlig, hvadan jag vördsam mast får föreslå, att en så kallad led-fyr, åtminstone ej mindre än den af Kongl. Postverket på Westergarns Etholm uppförda, måtte byggas på Faludden och att en 176 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 90. större ringklocka bredvid densamma placeras, för att under mist och sjömörker dermed kunna varna seglare från förestående faror i detta grannskap Kostnaden för anläggning af en sådan fyranstalt kunde ej mätas med de oerhörda summor, som försäkringsbolagen förlorat genom de många olyckshändelser, som timat och troligen framdeles skola inträffa i närheten af det uppgifna stället, och Engelska Regeringen skulle blifva vår synnerligen tacksam för en sådan anläggning, hvarigenom sjöförklaringarne åtminstone skulle försvåras, för att blifva nöjaktige. Om vördsam remiss häraf till vederbörligt Utskott vågar jag ödmjukast anhålla. Stockholm den 4 4 November 1865 F. G. Du Rietz. / N:o 90. Af Herr Du Rietz, Fredrik Gustaf, om de s. k. frälse-roterings-båls■mans-numrens ställande på vakans.
Kring munnen låg ett visst egendomligt småleende, som hon icke förut hade märkt. — Gudomliga cherub — sade kavaljeren med smäktande röst, när hon förvirrad såg sig omkring. — Du sökte paradiset utan att finna vägen. Men guden Amor märkte din vånda och underrättade mig derom. Han ville lägga sin arm om hennes lif, men hon drog sig förskräckt till baka. — Var icke rädd min vackra dufva — forfor han och såg så slö och likgiltig ut, som han skulle hafva talat till sin stora hund, som sträckte sig på mattan vid dörren. — Sitt ner här ett ögonblick blott, och låt oss läppja på detta vinet. Hvad önskar du af mig, efter du söker min hjelp? — Ack Ers nåd... Det var ingenting... Nej låt mig gå nu — afbröt hon sig — mitt sällskap är ej för så förnäme kavaljerer. Han föreföll henne så olik, tyckte hon, mot hvad han varit den qvällen, han gaf henne ringen. Men han menade kanske icke illa, tänkte hon strax derpå, och så, hur det var, förtrodde hon honom mycket af hvad hon hade på hjertat. När hon slutat, klappade han henne vänligt på kindbenet. — Diable! — utropade han — om du ej är den skönaste af alla qvinnor på jorden. Men hans ögon fingo i det samma ett så egendomligt uttryck, tyckte hon, och hans röst darrade så sällsamt. Hon drog sig förskräckt ur länstolen. — Diable! Så lugna dig då, mitt vackra barn — återtog han, skrattande åt hennes rädsla. — Jag vill dig, parbleu, intet ondt. Hon fäste sina stora, bruna ögon frågande på honom utan att svara. Blågrå, flandriska krus, små silfvertumlare och brokiga ölkannor af bayersk fajans täflade om platserna på den konstsömmade bordduken. På en hög dragkista af vackert Nürnbergskt arbete, som hade sin plats på motsatta långväggen, stod en ankare, omgifven af ölstop och tennmuggar. Han fylde tvänne af bägarne och räckte henne den ene. — Och nu din älskares skål! — utropade han. — Vi dricka den i gammalt spanskt...!
Jag ber då alt få fästa upmärksamlielen derpå alt, ifall bostället verkligen blifvit efter skiftet försämradt, så borde delta förhållande ingalunda hafva varit för nuvarande arrendatorn obekant, då han d. 24 Jan. 1848, eller 9 år sednare, inropade hemmanet på arrende-auktion. Detta stöd för ansökningens beviljande anser jag således hafva förfallit och torde derföre äfven sjelfva eftergiften icke böra ifrågakomma. Dessulom hafva 2 Auktoriteter, Landsh.Emb. i Upsala län och Kongl. KnmraarColhm förklarat sig icke kunna tillstyrka den begärda nedsätlningen i arrendet, Landsh.Emb. på ofvanberörde skäl och Kamm,Collini på den grund, alt arrendet endast med 9} kappar öfversiege minimibeloppet, eller en tunna för hvarje geometriskt tunnland öppen åker, enär det ifrågavar:de boställets åkerjords-areal utgör 35 tunne22} kappland samt i arrende derför erlägges 36 t:r spannmål, hälften råg och hälften korn. Då således sistberörde embetsverk ansett sig sakna skäl att förorda den äskade nedsätlningen i arrendet, och endast öfverlemna! till K. M. att besluta, huruvida det kunde arrendatorn beviljas, all å af K. M. utsatt lid arrenderätten sig afsäga och bostället afträda, men K. M. icke funnit godt att i nåder sådant tillåta, utan återigen å sin sida endast öfverlemna! handlingarne i målet lill StatsUtsk. för det afseende R. St. dervid ville fästa, så torde R. o. Ad. nogsamt finna, alt en sådan procedur icke utvisar några omständigheter, hvilka äro så ömmande, alt R. St. böra den ifrågasatta befrielsen från arrendet bevilja.
Men sedan första tredjedelen af denna anslagssumma i Juni månad 1852 från Riksgälds-kontoret utbetalts, så och uppå Arbets-Direktionens derom i underdånighet gjorda ansökning, medgaf Kongl. Maj:t, enligt Dess Nådiga Bref af den 8 September samma år den förändring i de förut bestämda betalningsterminerna, att utaf det då återstående beloppet skulle 10,000 R:dr få utbekommas den 1 påföljde Oktober och 10,000 R:dr efter arbetets afsynande och godkännande, under förbehåll likväl, att innan förstnämnde summa linge lyftas borde iidor Fullmäktige vara vederbörligen styrkt, dels att det å vägomläggningen nedlagda arbete motsvarade den vid förelagets påbörjande erhållna tredjedelen utål anslaget samt blifvit enligt arbetsplanen behörigen verksläldt, »dels ock att Arhets-Direktionen uti en till Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader aflemnad förbindelse formligen åtagit sig vägnmläggningens fullbordande inom nästkommande (1855) års utgång.» Oaktadt detta förbehåll och den i öfverensstämmelse dermed afgilna förbindelse, har Direktionen, sorn i Oktober månad 1852 fick lyfta andra tredjedelen utaf meranämnde anslag, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om arbetstidens utsträckning till innevarande års slut, hvilken anhållan Kongl. Maj:t under den 25 sisth Oktober i så måtto bifallit, att Kong). Maj:t i Nåder beviljat anstånd till den 1 November detta år med fullbordandet och afsyningen al ifrågavarande vägomläggningsarbete; hvadan således tiden för dess utförande blifvit förlängd utöfver den före medgifvande! al förändringen i utbetalningsterrninerna bestämda tidpunkt. Vidkommande den upplysning
Endast inom nedannämnde orter synes flertalet af de postskjutsskyldige hafva önskat bibehålla postföringen och de för densamma heviljade förmåner, nemligen; i Westerbottens län, i Norr-Sysslets och Södcr-Sysslcts fögderier af Wermlands län, i Frösåkers, Närdinghundra och Åkers härader af Stockholms län, i Österoch Westcr-Rekarnes fögderi af Södermanlands län, i åtskilliga trakter af Elfsborgs län, i Östra och Westra Hisings, samt Orousts och Tjörns härader, äfvensom i två socknar inom andre delar af Göteborgs och Bohus län, i Westbo härad af Jönköpings län, i Allbo härad samt i en del af Kinnevalds och Norrvidinge häraders fögderi af Kronobergs län, äfvensom i en mindre del af Östra och Medelstads häraders fögderi af Blekinge län. De skjutsVidkommande sedermera frågan örn Kungsoch Kronoskjutsningsbesvä ges yDrandenret,s skiljande från jordbruket och öfvertagande af Staten, så hafva några om Kungsbestämda yttranden i afseende härå icke blifvit afgifne utaf de skjutsningsoeh Kronoskyldige i Jemtlands län, i Wcstcr-Dals fögderi af Kopparbergs län, i Weskjutsen. gtcr-Sysslets och Norr-Sysslets fögderier af Wermlands län, i Öster-Nerikes fögderi af Örebro län, i Färentuna, Frösåkers, Lyhundra samt Åkers fögderier af Stockholms län, i Österoch Wester-Rekarncs fögderi af Södermanlands län, i Norra Möre, Södra Möre och Ölands fögderier af Cal - 5 inar län, äfvensom i Norra fogderiet ä Gottland.
Då jag icke varit närvarande ifrån början af denna discussion, så kan jag icke hel - Den ii Juni. 163 ler enskildt bedomina, huruvida den värde talaren har rätt, som klagat deröfver, att invectiver framställts emot Const.- Utskts ledamöter men om det sig verkligen så förhåller, så ogillar jag på del högsta delta sätt att gå tillväga under en discussion. Detta ogillande hindrar mig dock icke att yttra den tanke, att jag anser den majoritet, sorn verkal till det nu hvilande representationsförändringsförslaget inom Coust.- Utsk., hafva till baka för t sjelfva reformen ganska mycket, och således icke motsvarat den församlade representationens första önskan. Jag yttrar denna åsigt derföre, alt då Const.- Utsk. alldeles icke, efter min tanke, arbetat på reformens bana, utan framställt förslag, sorn ovillkorligen hafva för afsigt att i laglig väg revolutionera hela samhället, så var det naturligt, att hos Ständerna skulle uppstå en bestämd majoritet emot en sådan åsigt, som totalt förändrade samhällsformerna. Lagstiftaren liar aldrig kunnat medgifva, hvarken åt Coust,Utsk., eller ens åt Ständerna sjelfva, makt härhärtill, emedan en sadan tanke innebure den största oformlighet som man kan tänka sig; och det är alltså på en ganska naturlig basis, som Ständernes majoritet ogillat det förslag, sorn blifvit hvilande. Della förslag hvilar icke med något bifall, utan med majoritetens inom Ständerna bestämda ogillande. När så är förhållandet, och när det mäste vara sådant, i följd af våra ofullkomliga riksdagsformer, så inser jag afven en annan oformlighet deraf vara en följd, nemi. att ett sådant s. k. R. Sits förslag, ogilladt dock af majoriteten af RiksStm, skulle möjligen kunna fordra en kritisk behandling äfven efter riksdagens lopp, för att inför nationen ådagalägga, så väl de supponerade dygderna hos förslaget, som ock alla dess stora brister.
Men Israels barn efter sitt tal voro höfdingar öfver fäderna, och öfver tusende, och öfver hundrade; och ämbetsmän, som på Konungen vaktade, efter deras ordning, till att draga till och frå, hvar i sin månad, i hvar månad om året. Hvart skiftet hade fyra och tjugu tusend. Öfver första skiftet i första månadenom var Jasabeam, Sabdiels son; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Men af Perez barnom var den öfverste öfver alla höfvitsmännerna i härarna i första månadenom. Öfver det skiftet i den andra månaden var Dodai den Ahohiten; och Mikloth var Förste öfver hans skifte; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den tredje härhöfvitsmannen i tredje månadenom, den öfverste, var Benaja, Jojada Prestens son; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Denne är Benaja, den hjelten ibland tretio, och öfver tretio; och hans skifte var under hans son Ammisabad. Den fjerde i fjerde månadenom var Asahel, Joabs broder, och efter honom Sebadia, hans son; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den femte i femte månadenom var Samhuth den Jisrahiten; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den sjette i sjette månadenom var Ira, Ikkes den Thekoitens son; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den sjunde i sjunde månadenom var Helez den Peloniten, af Ephraims barn; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den åttonde i åttonde månadenom var Sibbechai den Husathiten, af de Sarhiter; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den nionde i nionde månadenom var Abieser den Anthothiten, af Jemini barn; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend. Den tionde i tionde månadenom var Maharai den Netophathiten, af de Serahiter; och i hans skifte voro fyra och tjugu tusend.
Man får 1 början glädja sig åt en bättre utsigt för framtiden; men, da alle Sveriges Naturskrafter hunnit utvecklas och rätteligen begagnas, så skola menniskor och lifsmedel, under envis styrelse samt fortfarande fredslugn, i en förvånande proportion ökas; och, då det storverket hunnit fullkomnas, att all Odlingsbar Svenskjord innehafves utaf väl besutne, el ler åtminstone för lång tid tryggade odlare, så skola Svea Konungar komma att råda öfver en välmående, lycklig, och en efter hand mer än fördubblad folkstock. Vårt af Naturen starka och vidsträckta Fosterland, sorn eger en så fruktbar Jordmon, sorn något Europeiskt Rike, och en ymnogare ängsmark, Fiskrike Sjöar, mycken villebråd i sina skogar, stora skatter I sina berg af de mest oumbärliga metaller, skog till bergver - Stats och Banko-Utskqttens Betänhanden. 563 Jcens behof, till bränsle och ali slags virke, samt ett öfverskott af Masteträn, Ujelkar och Bräder åt Utländning?!-; ett sådant Dand bör icke, CliTnatets ibland timade intryck oagtade, komma i underbalanee emot något Rike, sorn hälst. Tillgång bör icke heller tryta, att emot egna effecter tillbyta oss alla mer och mindre behöfliga utrikes varor. Den misshushållningen, eller kanske rättare vanäran, måste ock efterhand upphöra, att köpa Säd, Mjöl, Gryn, Kött, Fläsk, Talg, Smör, Ost, Hudar, Skinn, Tagel, Fjeder, 011, Iii-n, Hampa, m, rn. af/Uftländningar Da allt 1 ordning kommit, skall den förökta Folkstocken, sorn till isina ökade Näringar behöfver ett motsvarande Rörelse-Capital, finna detsamma, förutan all konstig Finance-operation, efter hand realiseradt i Silfver och Guld, eller ock uti latt transportable representanter af ett oruhbetigt värde. — Vår Banko-Sedelstock, ehuru nu den allerstörste ifrån Bankens stiftelse, har med sin storlek snarare ökat, än minskat den öfverklagade penningebristen.
Att genom en fullständigare mätning af landet och upprättandet af geografiska kartor öfver alla dess delar, vinna en säker kännedom om Sveriges ytinnehåll, ej blott i dess helhet, utan äfven till förhållandet emellan land och vatten, utsträckningen af kärr och mossar, hedar och skogar m. m. är en gammal tanke; och äfven upprättandet af dylika kartor, med statistiska beskrifningar öfver alla socknar i riket, är en plan af snart 40 års ålder; men vi hafva likväl icke ännu hunnit till slut i det förra afseendet och högst obetydigt i det sednare. Man har, uti åtgärderne för tillvägabringandet af det förr s. k. Socknekartverket, hvarmed jag här ensamt ämnar sysselsätta mig, hastat från misstag till misstag. Regeringen, som väl icke kunnat helt och hållet förbise planens otjenlighet, har dock åtnöjt sig med att vid flera riksdagar begära ökadt anslag, och sedan omsider, för 3:ne år sedan, ny plan för detta arbete blifvit uppgjord, har, sedan det visat sig, att, för ett enda läns kartläggning och beskrifning, vid pass 4 år komma att erfordras, samt Styresmannen för det ekonomiska Kartverket begärt 50,000 R:dr årligen, för detta verks fullföljande sålunda, att det efter 44 års förlopp blefve färdigt, oberäknadt det betydliga anslag (14.750 R:dr), som för Norrbottens län erfordras, Regeringen hvarken till denna plans utförande äskat tillräckliga. medel eller uttänkt ett annat, mera ändamålsenligt system, men likväl begärt, att ett med 18,250 R:dr förhöjdt anslag sålunda uppgående till 40,000 R:dr årligen, skulle å Riksstatens sjette Hufvudtitel uppföras. Man kan döma om den nuvarande planens beskaffenhet och huruvida skäl ej må vara att taga denna fråga i allvarligt öfvervägande, då jag nämner, att, ehuru regeringen nu begärt nära nog en fördubbling i årsanslaget för berörda kartverk, skulle man likväl, efter denna plan och om ej kostnadssumman blefve ytterligare förökad icke förr än närmare medlet af 20:de århundradet komma till målet!
Personer af nägon annan främmande lära, än den Reformerta kunna ej wara Riksdagsmän; men walrätt mä äfwen andra Christ, na trosförwanter ej förwägras. in. Dcn 8 August!. 727 §. rg. Förmenar någon wäljande eller som under omröstning kommit, olagligheter rörd et Riksdagsmannawal wara begängne, och will deröfwer klagomäl anföra, äffe dä af Domhafwanden behörigt Protocolls Utdrag, hwilket sist inom nästa dags förlopp bör till klaganden utlemnas. Den klagande, om han är af Borgare eller Bonde Ståndet, ingifwe inom ätta dagar derefter sine beswär till Landshöfdinge-Ämbetet, som genast infordre wederbörandes förklaring inom den för hwarje ort brukliga och möjligen kortaste tid, och meddele efter förklaringens inhändigande genast, eller sist inom nästa dags utgäng, sit Utflag i mälet. Den med Landshöfdingens Utstag mitznöjde, äge at ätta dagar efter deraf erhällen del till Landshöfdingen inlemna sine beswär, stälde till Konungen, för at i Desi Högsta Domstol skyndsamt uptagas och afgöras; och äligge Landshöfdingen at de§e beswär och tillhörande handlingar, jämte egen förklaring med först afgäende post öfversända. Klagomäl öfwer Riksdagsmannawal för Preste-Ständet ingifwes till Consistorierne, och följes derwid i öfrigt lika ordning och enahanda grunder, som här ofwanföre finnas utstakade. §. 20. Den Riksdagsman, som till Riksdagen och de derwid förefallande rädflag sig i rättan tid ej inställer, ätnöjcs med de närwarandes beslut, och hafwe inge» magt at derpä tala. ! Lorj §. 2l. Riksdagsmän af alla Ständ skola dagen efter den, hwartill Riksdagen pälpst blifwit, sine fullmagter upwisa.
Cassörj om förening af Biksgälds Contoirets och General - AssistanceContoirets Enke - och Pupill Svar pä äterremiss , ,,,,, , angående serskildte bestämmelser i afseende på alla genom allmänna bidrag uppkomne ,,,,,,,,, Svar pa äterremiss ,,,,, „ publika, om rättighet tili lån ur d. m , , , se Motioner. Cathari neber g s och Marieholms Landshöfdingebos tällén, ersättning till de dagsver k s-sky ldi°e derunder tatneclr al-skola i Lund, om anslag <Jei till i stället för Klockare-helgonskylds-kornet ,,, Cavallenoch Artilleri-hästars remontering; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 13. „ Rege menterne; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 8. „ Regementen, om nedsättning i målet å manskap och hästar dervid , , , , , Cederschiöld, Professor, om arfvode åt honom; se Indragnings-slalen 2, Anslag 16. Cederström, Ger.eral-Lieutenant, om ett förskolt till honom; se Anmälan 34. V 40 6-8 PresteStåndet. Ståndet. b. # 41 V ¥ 41 V 41 a. a. jj 41 b. V 41 5C Under Skrif pö. 23 Tt? » £- 5T 1 CO c ’ Cf<?’ rr N:o f b. >. a. 40 V 40 ä T*r 40 b. 44 40 i 40 b. V 40 b. v 40 a. V 40 10 127 25 50 30 c. Centonal a Embelsoch Tjenstemäns löner, fraga om upphörande deraf ,,?>*>> „ se Anslag 38, 39.
Ståndet vidhöll sitt förra beslut och fann ej for godt antaga Utskottets föreslagna förändring af voterings-propositionen. 3t:sta punkten, angående beloppet af anslaget för Kongl. Krigs-Collegii Departement. Ståndet vidblef sitt förra beslut, med förklaring, i anledning af Utskottets derom gjorda hemställan, att Ståndet ansåg berörde beslut vara derutinnan tydligt och klart, att Ståndet för ifrågavarande ändamål endast beviljat 644,166 R:dr 32 sk. Banco, oberäknadt de af rotefribets-algiften utgående 22,500 R.dr. 32.dra punkten, angående underdånig framställning om fördelning af anslaget till Krigs-Collegii Departement. Ståndet vidblef dess förra beslut och afslog inbjudningen. 3g:de punkten, angående fördelning af anslaget till exercis för Flottans bemanning. Voterings-propositionen godkändes. 4o:de punkten, angående Skärgårdsflottans completlering. Prot. Ulclr. d Oct. 18fa. 7.7 Slåndet vidblef dess förra beslut. Öfriga punkter erfordrade ej algard. N:o 34-6, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse lill Rikels Sliinder, angående beräkningen af tractamenten för städernes magistratspersoner oell borgare vid syner oell andra förrältningar för Kronans räkning. Bifölls. N:o 347, om ny lönereglering för Rikels Ständers Justilite-Ombudsman ock Tryckfrihets-Cotnileens Expeditioner. Bifölls. N:o 348, om anslag af löner för 3:ne Länsman i Blekinge Län. Bifölls. N:o 349, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 246, angående aflöning for den, sorn ulses till bestridande af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsmans förut innebafvande tjenst. Ståndet biföll förslaget om arfvodets förhöjning till 750 R:dr årligen, men vidblef i öfrigt sitt förra beslut.
17 och ån flera läroämnen innefattas uti folkskolans undervisningsskyldighet, än dem, som förekomma i elementarläroverkens första klass, samt derjemte påstår, att folkskolans undervisning utgör ett helt för sig, d. v. s. de förekomna läroämnenas större fulländning, så torde vara svårt att fatta hvarföre en i folkskolan inhemtad kunskap skulle vara sämre såsom underlag för fortsatta studier, än om det förberedande kunskapsmåttet hade inlärts uti elementarläroverkens första klass, hvarest intet enda ämne i fulländning kan jemföras ens med en medelmåttig folkskolas genomgångna lärokurs. Erfarenheten har icke keiler bekräftat Utskottets utsago derom, att första klassens lärokurs bättre än folkskolans skulle dana de ungas förstånd till mottaglighet för den bildning, som är afsedd att i de högre klasserna efter en gifven plan inhemtas, helst som många exempel kunna framvisas derpå, att fölkskoleelever med stor fördel fortsatt sina studier i elementarläroverkenas högre klasser, utan att hafva genomgått dess lägsta klass. På sanningen af denna uppgift är jagså mycket mera viss, som fyra stycken af mina egna gossar, utan annan undervisning, än den i folkskolan inhemtade, med förbigående af första klassen, approberats till inträde i elementarläroverk, en af dem i tredje klassen och de tre öfriga i andra klassen, och af hvilka de två äldsta nu avancerat till sjette klassen, utan att i någon klass varit »qvarsittare», och detta med blott medelmåttig uppfattningsförmåga. — Att folkskolan på många ställen hittills, tyvärr, till följd af flera samvex-kande 01 sakei-, icke utvecklat sig efter önskan, är nog en sanning; men att nu vilja påstå, det våra fölkskolelärare i allmänhet skulle sakna kunskaper och förmåga att lemna en mot första klassens i elementarläroverken svarande undervisning, så vidt man undantager tyska språket, torde få anses mera som ett nödfallsskäl, helst som numera knappast någon antages till lärare ens i en så kallad »småbarnsskola» på landet, utan att ega det kunskapsmått, som erfordras för undervisning i nämnda läropensa.