Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 40. 37 rutornas storlek kan omvexla, äfvensom att på senare tider förekommit i handeln så kalladt halfhvitt fönsterglas, har likväl iedt till öfverklagande från glastiliverkarnes sida af sagda bestämmelser, och till det yrkande af dem, att allt fönsterglas, så väl grönt som halfhvitt och hvitt, måtte i tulltaxan blifva upptaget under den generiska benämningen ((fönsterglas» och förtulladt med en och samma afgift. Under vitsordande af de liera olägenheter, som af det närvarande behandlingssättet härflutit, synes en förändring deraf från stycke och band till vigtbestämning och gemensam tull, till likhet med hvad i norska, danska och tyska tullföreningstariferna äger rum, vara af behofvet högt påkallad, och då genom anstäld profvägning blifvit utrönt, att nuvarande införselstull å glas af den allmännaste storleken, nemligen af icke öfver 27 tums höjd och 22 tums bredd, motsvaras för det gröna af något mer än 1 sk. och för det hvita af något mer än 2 sk. per skålpund, föreslås, att å allt slags fönsterglas må bestämmas en gemensam införselstull af 40 sk. lispundet. Optiska, monterade eller infattade glas, som äro fördelade i två klasser »glasögon och lorgnetter» samt »andra slag», synas lämpligen kunna på detta ställe utgå och i noten hänvisas till instrumenter, matematiska, optiska m. m. samt der upptagas; äfvensom urglas icke torde tarfva särskilt specifikation, utan kunna under den nästföljande rubriken »andra slag» inbegripas. För oslipade och slipade glasflusser synes införselstullen icke böra antagas till högre belopp än 16% procent å värdet, enär varan kan vara underkastad smuggling och erfordrar ytterligare bearbetning, samt således böra nedsättas från 18 till 12 sk. å de förra och från 36 till 24 sk. å de senare, eller lika med hvad Tullkommitteen föreslagit.
Jag har i min hemort aldrig varit någon agitator, ej heller någon folktribun, men det bar fallit äfven min ringa person till del att blifva en sådan förtroendeman, som fått sig uppdraget att deltaga i en dylik deputation, Deputationernas ändamål Ilar icke varit något annat än att till den, som man visste vara författare till det nu på Ständernas bord hvilande Kongl, förslaget, framföra uttrycken af våra kommittenters hjertliga tacksägelse. Dermed var deras mission uppfyld och längre har det heller icke gått. Man har påstått att meningen med dem varit att neddraga frågan till partiernas tummelplats, men jag får förklara, att jag hvarken är eller varit någon partiman. Hvad de tusentals namnen under petitionerna beträffar, har man sagt, att man kunnat få dem både för ringa öfvertygelse och för ringa penning; dessa namn må tala för hvad de kunna, de äro dock uttryck, som icke kunna disputeras, och hvad de nu afgifna adresserna angår, så hoppas jag, att hvar och en må väl betänka sig, innan han säger, att de icke ega någon betydelse; der står likväl, Mina Hrr! namn framför och namn bakom. Den som icke i dem vill se «vox populi», skall måhända icke i ett ögonblick, allvarligare och högtidligare än detta, förnimma »vox Dei.» Att jag icke på något vis gillar den sjelfskrifvenhet, som hittills tillkommit och måhända äfven hädanefter skall tillkomma R. o. Ad., bevisas bäst deraf, att jag, ehuru hufvudman för min ätt, aldrig hittills begagnat denna rätt, emedan jag ansett den vara orättvis, icke ett uttryck af menniskorätt och menniskovärde. Mitt namn är visserligen icke af den betydenhet, att jag, såsom en annan talare, tror, att mitt votum skall öfvergå till efterverlden, men jag har en samtid, inom hvilken jag vill förvara mitt namn. Derföre vill jag öppet och ärligt och ej för vinnande af någons gunst, hvilket jag sannerligen aldrig sökt, 310 Den 6 December. med varmaste hjerta och innersta öfvertygelse förklara, att jag kommer att rösta för det Kongl, förslaget.
Det är ganska möjligt, att, såsom Friherre Boije anmärkt, framställningen af min iclee icke lemnade någon klar åsigt af ämnet. Felet låg då i min bristande förmåga, icke i sjelfva begreppet. Jag anhåller derföre, att något närmare få utveckla, att jag icke ansett nödvändigt ingå på de särskilda detalj förhållanden eller möjligheter, som skulle kunna upjaslå, om 4 §• RiddarhusOrdningen skulle appliceras antingen till Generalintendentens eller Öfverste Dorchimonts rätt att uttaga pollett på Riddarhuset. Jag har endast velat hänvisa till den generela lagtolkningsprincipen, att undantagslagar icke få extenderas utöfver ordalydelsen, utan böra bokstafligen tolkas. Då Friherre Boye anser den frågan afgjord, att Generalintendenten är Adelsman, så får jag upprepa, att det är just den frågan, hvarom nu tvistas. Att jag förenat mig med Friherre Åkerhjelm skedde icke derföre, att jag tror mig äga rätt att suspendera någons rätt till inträde härstädes, utan derföre, att jag ansett den 37 §., äfven innan den blir genom något ytterligare tillägg förtydligad, efter min öfvertygelse, tillämplig till denna fråga. Jag tror derföre, att utslaget måste blifva, att Herr Generalintendenten dorchimont, som icke medelst den tydliga bokstafven kan visa sig berättigad till inträde, icke heller bör få pollett, eller alt den pollett, han redan erhållit, icke Den 17 November* 77 bör bli gällande. Hela frågan är en förskräckligt obetydlig omständighet, i synnerhet för mig, men jag anser, nödvändigt, att Ridderskapet och Adeln icke i något fall afviker från principer. Herr von Hartmansdorffs August: Ehuru jag för min del ej kan gilla den skilnad, som genom Regeringsformens 37 §. göres mellan de ätters representationsrätt, hvilka efter år 1809 blifvit till adelig värdighet upphöjde, och de äldre ätternes, anser jag lagens bokstaf likväl böra iakttagas, så länge lagen ej är upphäfven, dels af aktning för lag i allmänhet, och dels derföre, att säkraste sättet till att få en otjenlig lag ändrad, är att strängt följa den, till dess sådant sker. 87 §.
Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf, at Hans Lxc«-llencs Herr Grefwe klingspor och Herr Leneral-klajoren^älercreutr: wore pä Riddarhuset i et annar rum tilstädes, men at Herr Eftwerste-Lieutenant ^.ölersparrs hade pttrat, det han ej trodde stg böra emottaga 22 Den 5 Maj. en hedersbewisning, sorn icke omfattade äfwen alla hans Kamrater, nemligen Wästra ^rmöens OkiicLr8-Loi-p5; och fraqade'om Ridderskapet och Adeln hade nägot at errndra dcrwid, at de genom en hillet frän honom matte anmodas, at nu pä Riddarhuset sig infinna. Dä Ridderffapct och Adeln bärtil ropade Nej, exxeäieralles genast billetten med bifall härtil. Härunder yttrade sig Friherre l^ij^nrrantr-, joban Wilttt-Imom jag icke orätt fattat Hans Lxeellsnce Herr Grefwe K!lN08^<),8 och Herr Lenera! Majoren ^citercrenrxes mening, wille de icke pä Riddarhuset inträda förr, än Herr Aswerste-dnäucenanc ^lllerKparre upkommit — under denna wäntan finnes en lägenhet til upsättande af tacksagelse-allr^^rna, och intil dest nägot bättre blir framwisadt, utber jag mig ödmjukeligen fä förestä följande af mig i hast tecknade project: 1:0 At genom ^lläresser förklaras Riksens Ständers tacksamhet til Hans klxcellsnce Grefwe klingspor och Lenera!-kia.- joren Karon /^lllercreuLs, Stockholms Larni^on och de Män, som utan afseende pä egen fara säg Rikets, och den iZ sistl. Mars wägade det steg, hwarförutan Swerigcs räddning ffolat kosta strömmar af blod.
Intetdera synes mig stridande emot Grundlagens föreskrifter, och 73 §. i Riksdagsordningen förbjuder icke att äfven uti Ekonomiska mål vidtaga den utväg, som 75 §. i allmänhet lemnar, då två Stånd stadna mot två, att genom Nämnd bestämma, hvilken af två skiljaktiga framställningar bör hos Kongl, Majit i Underdånighet anmälas.” 210. Af Riksdagsfullmägtige Nz7s Mänsson och C. V. Berg, innehållande: Emot Höglofi. Utskottets Beslut, att emot 75 §. i Riksdagsordningen afslå all jemkning i frågan om friare utförsel af Trävaror och productplacatets hvilande eller upp* häfvande, få vi oss ödmjukeligen reservera'. Besv. och Ekon, Utsk, BetoLnhanclen• t* Pen Votering, härvid skett, och sam hänvist frågan till 75 §. af nämnde Grundlag, ina icke kunna tillämpas på de delar i Böglofl, Utskottets Betänkande, hvilka af Respective RiksStånden redan ära godkände, nämligen att genom Underdånig skrifvelse öfverlemna frågan till Kongl, Maj:ts Nådiga pröfning. Nils Månsson, C, F. Berg, Uti hvad Nils Mänsson och C, F. Berg sålunda anfört, instämde samtelige Ledamöterne af Hedervärda BondeStåndet, Ex ProtoccilU A. Fryxell, —3QO©OOqgwi ' Förteckning O på ftttle Samlingens innehåll. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Betähkanden och Förklaringar angående: N.r l. tillökt antal Canzli-Betjenin g Sid. 3 2, Bränvinsbranningens fortfarande eller inställning — 4* 5. Anmärkningar vid sistnämnda Betänkande i(J. 4. Ändring i r:a Art. 3 §. af Kongl. Förord. ningen om Brånvinsbränningen den 20 Dac. 1814 . 59- 3, BondeStåndets remiss af ett Memorial om KyrkoOrdningens efterlefnad 00b verkställighet 62, 6.
Ständer täcktes låta till Kongl. Maj:t afgå en med detta Utskotts ofvan åberopade Betänkande af den 15 Juli 1815, så vidt samma Betänkande rörer de allmänna vigtsorterna, öfverensstämmande underdånig skrifvelse och anhållan, att hvad af Herrar Committerade uti deras redan år 1769 afgifna underdåniga Förslag är tillstyrkt, rörande Vigterna, måtte få antagas, och att Kongl. Maj.-t i Nåder behagade låta en allmän författning derom utfärda; och varder, i sådan afsigt, härhos vördsamt bifogadt ett bestyrkt Transumt af merberörda betänkande. För öfrigt får Utskottet tillkännagifva, att, sedan Kongl. Maj:t, uti Nådig Remiss af den 26 September 1806, infordrat Dess och Rikets Kammar-, Bergsoch CommerceCoIlegiers underdåniga Utlåtanden öfver 1789 års Herrar Committerades ofvannämnda underdåniga förslag, och Kongl. Bergssamt Commerce Collegierna, såsom Utskottets Betänkande af år 1815 omförmäler, redan då inkommit med deras underdåniga utlåtanden, Kongl. KammarCollegium ännu icke fullgjort den Nådiga Remissens innehåll, derföre hin - 1Ö3 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanäen. året skall vara, att de i nåder remitterade handlingar, hvilka af Kongl. KammarCollegnum blifvit comirmnicerade med Herr Ofver» directeuren vid Landtmäteriet, sorn åter begagnat dem uti den Comité, hvilken varit förordnad att utarbeta project till en ny Land taiäteriFöror aning och Taxa, annu ieke blifvit af sistnämnde comité återlemnade. Hvad Utskottet sålunda yttrat, varder vördsatnligen hemstäldt till Riksens HöglofL Ständers profning. Stockholm den. 12 Februari 1818.
Ytterligare Utlåtande, III s 209 — 213, gill. af BorgareStåndet, IX s 827, af PresteStåndet, IX s 854» af Adeln, IX & 854, •—- —. med föreslaget tillägg i i5 §. af; Constit, Utskottets Memorial, III s 182. —»187, gill. af PresteStåndet, IX s 474>. af Adeln, IX s 481» af BorgareStåndet * IX s 498, — —< om föreslagna ^ändringar af 19 och ao §§. i; Constit, Utskottets Memorial, III s 241, 242, gill. af BondeStåndet, IX s 1060, af Adeln, IX s 1067, af Preste-. Ståndet, IX s 1071. —, .—. med föreslagen ändrad redaction af 31 §. i; Constit. Utskottets Memorial, III s 80, 81, gill af Adeln, IX s 196, af BondeStåndet, IX s 235, af BorgareStåndet, IX s 246, med föreslaget tillägg i 28 §. af; Constit. Utskottets Memorial, III s 265, 266, gill, af PresteStåndet, IX s 1164, af BorgareStåndet, IX s 1168, af BondeStåndet, IX s 1171, återrem. af Adeln, IX s 1174. 247 Ytterligare Utlåtande, lil s 319—• 321, gill. af Adelil, IX 3. s 287, afPresteStåndet, IX s 294, BorgareStåndet, IX 3. s 297, af BondeStåndet, ix 3. s 29.9- Riksdagsordningen, med föreslaget tillägg i 29 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 348, 349, gill. af Adeln, IX 3.
Eller månne ingen af oss äldre kände till detta isblock, som låg där orörligt och oförändradt vid lifvets skiftningar, låg där och kylde hjärtat, tills ett hvetekorn, som blef lagdt därpå, utvecklade sitt inneboende lif med värme, starkare än all köld och is? Talaren sporde oss ej om detta; han upplät blott för oss dörren till sagans underbara bilderspråk och lät bilderna verka i frihet på hvars och ens fantasi och hjärta, Det var, som om en lifvande vårfläkt gått fram öfver en slumrande jord och väckt nya krafter till vårarbete. Dagen led, vagn efter vagn med glada, vänliga människor körde ut från gärden, trupp efter trupp af fotgängare lemnade den, och snart voro vi elever ensamma med hvarandra. Då visade det sig, att det långt ifrån var blott ungdomen eller endast de okunnigare, som här intogo skolsalens bänkar för att först af skolans föreståndare höra de ordningsregler och andra föreskrifter, hvilka strängt måste efterlefvas af hvar och en af oss, som ju frivilligt gifvit oss in under hans husbondeoch läraremyndighet. Dessa föreskrifter, fria från allt småaktigt pedanteri, voro alla afsedda att skapa trefnad och skydda helsan mot de faror, som lätt kunna uppstå på ett ställe, där så många människor under den varma årstiden bodde och vistades i samma gård. Detta senare sades också utan omsvep, ty här syftades med allt som sades att väcka slumrande tanfoelif. (Forts. o. slut i in sta n:r.) I DU N 3C4 1890 Iduns s^ollofs^oloni. Några minnen från ett besök på platsen af J o h a n Nordling. f / ä r a läsarinna! Medan björkarne sakta n B \ SS gröna bangen öfver ditt W&gt; hufvud, där du i deras skugga bekvämt tagit plats i hängmattan och öppnat din Idun för veckan, kommer med ens sömnen öfver dig, denna lätta slummer, som den ljumma vinden bär med sig, och som trycker på dina ögonlock likt en kyss, att de ofrivilligt sluta sig. Men själf är du långt borta, så fort som tankar och drömmar gå. Denna gång är det mig du följer, ty jag ber dig därom. V i skola ej göra någon Romresa och nöta icke heller våra skor på vägen.
Om intecknande af förlagslån finnas föreskrifter i Förlagsordningen den 24 Februari 1748, Hallordningen den 2 April 1770, Fiskeristadgan den 21 Juni 1774 och Reglementet för Eskilstuna fristad den 2 Mars 1833. Alla dessa in teckningar medföra icke hypothekarisk panträtt, utan endast förmånsrätt i viss egendom, så länge den finues i gäldenärens värjo; och om denna särskilda form af panträtt i lös egendom liar erfarenheten ådagalagt, att den är ett ingalunda förkastligt kreditmedel för de näringar, som d.rmed blifvit gynnade. Yid betraktande af nu anförda förhållanden visar sig, att, när fråga uppstår om en förändring af lagstiftningen i syfte att derigenom bereda ökade tillfällen för pantsättning af lös egendom, utvägarne äro tvänne: antingen att till alla pantaftal, som angå lös egendom, utsträcka den natur af sakrätt, som nu är beroende af pantens tradition, så att pantaftalet bomme att gälla emot tredje man, eller ock att låta panträtt i lös egendom vara inskränkt till cn sådan förmånsrätt borgenärer emellan, som nu gäller för vissa näringars förlagslån,- men endast så länge det pantsatta godset förblifver i gäldenärens besittning. Emot det förra alternativet, sorn' var antaget i den Romerska Räften, der i afseende på pantaftalets verkan någon skilnad ej förekom emellan den handfångna panten (pignus) och den endast utfästade panten (hypotheca), framställa sig betänkligheter, som hindra dess antagande. Identiteten af, en hypothiserad fastighet, som kommit i tredje mans hand, kan lätteligen ådagaläggas, och den hypothekariska formen är derföre fullt lämplig för pantsättning af fast egendom; men detsamma,kan icke sägas om föryttrade mobilier, och ett stort hinder för ali lösörehandel måste uppkomma, derest köparen kundo i hvarje fall hafva att befara en reklamation af den för - Lag-Utskottets Betänkande N:o 57. 5 sålda varan såsom pantförskrifven till någon säljarens fordringsegare, hvilken funne det fördelaktigt att vindicera den.
Billigt hade det derföre efter min tanka varit, att alla inom Riket för detta ändamål blifvit lika beskattade, och den utgående summan efter hvar och en orts mer eller mindre behof fördelad; men, då man nu »nera icke lärer kunna hoppas detta, vågar jag deremot'vördsamt föreslå, det Rikets Ständer, genom en underdånig skrifvelse till Hans Majit Konna - 6 Bevillnings-UtshoUels Utlåtande No 18. gon, ville uti underdånighet anhålla, att af det. öfverskott, bestående af omkring 120 Tunnor Spanrnål, sorn "Wisby Hospital ärligen lemnar, oell hvilket åter, i anseende lill provincens lyckligare läge och sundare climat, man deremot hitintills ansett böra tilldelas öfrige Hospitalsimältningar i Sverige, i första rummet måtte, till förekommande af veneriska smittans utbredande, så mycket få användas, som af Länsstyrelsen och Deputerade kan anses erforderligt utöfver det belopp, som genom den nu föreslagne maximitaxeringen möjligen kan erhållas.” Härmed förenade sig Herr Prosten P, P. Svedelius, N:o 18. An!« till Exp. Utsk. den 3 Julli. Memorial} i anledning af anmärkningar emot Betänkandet N:o 11, angående Kongl, Maj.ts Nådiga Proposition om beskattning af TullMjöloch Sdg-qvarnar samt IValkoch Stamp-JVerk för andras betjenande å Städers områden. Ifrån Vallöf!, BorgareStåndet har BevillningsUtskottet erhållit återremiss å dess under N: 11 afgifne, ofvannämnde Betänkande, i följd af dervid gjorda anmärkningar; men som, enligt till Utskottet ankomne ProtocollsUtdrag, berörde Betänkande blifvit bifallet af Ilöglofl.
Med anledning af Fångvårds-styrelsens hos E. K. Maj:t gjorda underdåniga anmälan, att innehafvaren af predikanlsbelällningen vid arbetsfängelset i Göteborg icke vidare vore berättigad lill förhöjd preslerlig tjensteårsberäkning, har E. K. Majit föreslagit, att den för sådant fall i aflöningsstaten upptagna anmärkning beträffande aflöningsbeloppet måtte derifrån utgå; till hvilken nådiga framställning Rikets Ständer lemnat bifall. 5:o Då, jemlikt E. K. M:ij:ts beslut den 22 November 1864, femte kronoarbets kompaniet i Carlskrona dels redan blifvit, dels under innevarande år är afsedt att blifva förflyttadt till Carlsborg och fördelas på der förut befintliga kompanier afkronoarbelskorpsen; hafva Rikets Ständer, i enlighet med E. K. Maj:ts derom framställda förslag, funnit det för befälet vid förstnämnda kompani i slaten uppförda aflöningsbelopp, tillhopa 3,187 R:dr 50 öre, böra indragas. 6:o Åt Chefen för tionde och elfte kronoarbetskompanierna, hvilka varit förlagda i Waxholm, upptager nu gällande stat ett arfvode af 1,550 R:dr. Då emellertid numera det tionde kompaniet, jemlikt E. K. Maj:ts beslut den 28 Juli 1863, blifvit förflyttadt till Carlsborg och arlvodet till kompanichefen derefter utgått i likhet med hvad för kompanichefer i allmänhet är bestämdt, eller 1,350 R:dr; 12 Expedilions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 23. hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med E. K.
Skuld Balans från år 1858: 297: 81. \ Utgifter: Aflöning Belöningsjettoner Hyresmedel Yed och ljus m. m. «. Till inköp och underhåll af musikalier och instrumenter m. m 15,750: — 346: — 1,050: — 1,182: 85. 1,612: 60. 577: 52. 30: 58. Diverse utgifter Öfverdebitering af ränta 20,549: 55. Härvid hafva Revisorcrne icke funnit något annat att erinra, än att en utgiftspost å 30 R:dr 58 öre finnes i räkenskapen afförd under titel »öfverdebitering af ränta», utan att räkenskapen nöjaktigt upplyser afföringens riktighet. Kongl. Bibliotlieket. Utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, redovisar räkenskapen inkomster och utgifter på följande sätt: — 196 — Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Statsanslag 12,000: — * Summa 13,969: 92. Credit. Utgifter: För uppköp och inbindning af böcker m. 11,636: 31. Balans till år 1860: Summa 13,969: 92- Denna räkenskap har icke heller från Revisorernes sida föranledt till erinran. Kongl. Serafimerordensgillet. (Allmänna hospitalsoch barnhusfonden.) Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Balans från år 1858: Uppbörd: Hyresmedel oell tomtören 258: 48. Kollektoch armbössemedel 1,100: 30. Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858: Öfverlevereringar och skulder 28,233: 19. Afskrifning: Afföring af år 1857 till inkomst tagne, af Kongl. Statskontoret förskjutne 30,000: Utgifter: Understöd för sjukvårdsanstaltefna 3,800: — Underhåll 115,457: 3.
Det allmänna mäste här komma till ett kraftigt biträde och werka en nyttig anticipation af en lid hwars förlust ej kan ärfätlas; och om detta biträde kan winnås utan förökade tillskott, mäste desi beviljande ej möta betänkligheter, twärtom af hwarje rättsinnad patriot med begärlighet och tillfredsställelse omfattas. I denna förmodan hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, ärr alt hivad sä wäl pä allmänna Jndragnings-Staten, sedan först revan derpå anordnade anslag blifwit beförjde, som pä de 8 föregående Hufwud-Titlarne kan besparas, mä anwändas till ett belopp af 100,022 N.d. Banco ärligen, men icke derutöfwer» till en Nionde hufwud Titel, ämnad till Jordbrukets, Handelns och Naringarnes uphjelpande och underhäll, med förbehöll, att deraf inga pensioner, Grattficationer eller benädningar mä utbetalas, eller särskilta summor deraf till sädane föremål begagnas, hwilka ej med Jordbruk, Handel och Näringar gemenskap äga; och akt hwad Utöfver ofwanförmalte 122,000 R:d. i besparingar ingär, amvändes pä sätt Skals-Utskottet redan föreslagit. ro98 Den 22 Februari!. Friherre 8tjernstestt, Larl Lustaf, erindrade att Friherre käannoistoims anmälan innehblle en ny fräga, hwilken således borde hwila pä bordet. Hans Excellence Herr Grefwe Uuutk och Grefwe körner, Loran, uplyste, att frägan wore ingen ting mindre an ny och önskade till brwis derpä, att siukmeningen af Stars-Utskottets nu under öfwerläggning warande Betänkande mätte upläsas, hwilket afwen stedde.
Rikets Ständer framhärda &c.- Siockholm den 3o Julii 1S34.- N:o 84:. Tfppläst oeli' godkändt Iros Ridd. och Adeln ilen 28 Julii i8>4- Presle-Slåmlet den 28 Bnrgme-SlAndet den 28 Bonde-Ståndet den 3o - Rikets Ständers undérdåiiiga Skrifvelseangående ändring i sista morn 5 samt / moni. 7 iy Cap. IIandels-*Balken. (Lag-Utsk.. N;o C9.) S. A. K.- Hbs Rikets Ständer liar framställning blifvit gjord om ändring i 5 §. och i 1. mom. 7 §. af 17 Cap. IIundels-Bdken och hvarföre såsom skäl blifvit anfördt,. att vid tillfällen du bodmeri-Iångifvare och skeppsbesättning concurrerat för att ur fartyg och godserhålla betalning för bod ineri-lån och skeppslön, Lagen icke lemnade tillräckligt skydd till betryggande af skeppsbesättningens rätt Det hade nemligen handt, alt, då fartyg, efter tecknadt bodmeri lill skeppets fulla värde, med baklast återkommit till den ort, hvarifrån resan blifvit börjad, besättningen gått förlustig betalning för sin innestående löne-fordran, derföre, alt i 17 Cap. 7 §. Handels-Balken stadgades^ att, om någon har sådant bil-el~- Jer bodmeri-bref, sorn i Sjölagen beskrifves, lian eger förmonsrätt i skeppet, så ock i godset, då skeppsfolk betaldt är, såsom i föregående 5 §. blifvit sagdt, hvarest orden lyda: ”af gods i skepp tages först sjöfolks lön”. Häraf linde uppkommit den följd, att en besättning, som under en längre lid på flere år åtföljt ett fartyg, hvilket ifrån den eira orten lill tkn andra gått på frakt, vid resans-slut ej egde något att med säkerhet - lil Expeditioiu-Utskoltets Forslag lill lind. Skrifvelse