Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Secreteraren föredrog i underdånighet Bergs-Collegii underdåniga skrifvelse den 17 sisth Februarii, rörande det, enligt Rikets Ständers begäran, pä Kongl. Majrts Nådiga befallning uppgjorda Förslag till en Låne-Inrättning till understöd för Bergsmans-handteringen i Riket. På sätt Stats-Secreteraren och Stats-Rådet i underdånighet tillstyrkte, befallde Kongl. Maj:t, alt denna fråga skulle, enligt Rikets Ständers begäran, till dem, genom en Nådig skrifvelse af denne dag, sådan den linnes Protocollet bilagd, öfverlemnas. Ex ProtocoIIo A. G. Westberg. STOCKHOLM, 1834; bos J. A. Wallbsk. Kongl. Majit: Nådiga Skrifvelse N:o 4j. N:o 47. 1 Ankom i afskr. till Exp. Utsk, den ag Mars kl. 8 e, m, KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott j an går jule verkställd undersökning om den så kallade Preste-'/ 'areans upprinnelse och beskaffenhet; Gifven Stockholms Slott t len i5 Mars )S34. Sedan Kongl. Maj;t både genom Nådig Resolution den 26 November 1786, uppå Presterskapets besvär, och serskildt Utslag, den 3o Mars 1787, öfver de besvär, som Presterskapet i Jönåkers och Rönö Härader i underdånighet anfört öfver Kongl.
Fullmägtige öfverlåta att den staden i kommunala angelägenheter tillkommande beslutanderätt utöfva, må sådant kunna ske. Till beslut i thy fäll erfordras mer än hälften af stadens hela röstetal efter röstvärdet, och skall be slutet hos Konungens Befallningshafvande ofördröjligen anmälas. Är sådant beslut fattadt må förslag om dess upphäfvande icke väckas, förr än 5 år derefter. För bifall till sådant förslag erfordras lika beskaffad röstöfvervigt, som nyss sagdt är, och skall jemväl detta beslut hos Konungens Befallningshafvande anmälas. § 9. Då Utskottet redan, genom sitt beslut vid § 7, tillagt allmänna Rådstugan i sådana städer der Fullmägtige äro tillsatta, den befattning, utom val af Fullmägtige, att besluta om fullmägtigskapets afskaffande, der så nödigt aktas, samt det dessutom icke torde vara lämpligt att stänga hvarje utväg såväl för allmänna Rådstugan att, vid fullmägtigskapets införande, förbehålla sig afgöranderätten i vissa ärenden, som för Fullmägtige att i frågor af särdeles vigt, till stöd för sitt beslut, inhemta allmänna Rådstugans tanke i saken, hemställer Utskottet att denna §, mom. 1, så lydande: ”1 stad der Stadsfullmägtige äro tillsatta, insltränkes allmänna 'Rådstugans befattning till val af Stadsfullmägtige,” må helt och hållet utgå. § io. På grund af de skäl, som dels vid 8:de och dels vid 5S:de §§ i Förordningen om kommunalstyrelse på landet blifvit anförda och jemväl här ega tillämplighet, torde denna § böra erhålla följande lydelse:
Disconten beviljar lån till fullt belopp, äfven å sådane Bankens skuldförbindelser, som finnas till större eller mindre del i Låne-Banken graverade, under förbehåll, att Disconten, i och med detsamma, lie/viderar Låne-Banken , efter uträkning, medelst afdrag å det nya lånet; e) att de summor, som Låne-Banken upplånar mot 2, högst 3 procent, pä tre hög$t 6 månaders uppsägning, göras tillgänglige sä väl för belåningen af publike papper, som för den s. k. Handelsoch NäringsDisconten i Stockholm och vid Province-Låne Contoren; Eanco-Ut skottets Betänkande N:o 79. 5 fj att den summa af 5oo,ooo R:dr, som vid sistlidne Riksdag anslogs för publike pappers belåning, i förening med hvad från LåneRanken utöfver förenämnde 200,000 R:dr erhållits, skall anses såsom reserve-tillgång, ej mindre för Handelsoch JVärings-Disconten, än för publike papper sbelåningen i Stockholm och vid Province-Låne-Contoren, i den nion lånebehofven ej kumm genom upplåningar fyllas. Uppå de af Banco-Fullmägtige anförde skäl, och sedan Motionairen, afven för dess del, i egenskap af JBanco-Fullmägtig, förklarat sig vilja i stället antaga det af Fullmägtiges pluralitet framställde förslag, till vinnande af det med motionen åsyftade ändamål, finnér Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Högloft. Ständer, alt alslå Herr Rosenblads ofvanomförmälde motion.
Endast i anledning af Herr von Hartmansdorffs citation af 53 Riksdagsordningen, anhåller jag få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att stadgandet i nämnde §. som bjuder, att då en fråga blifvit afgjord, man vål må reservera sig emot beslutet, men ej försöka att detsamma genom ny öfverläggning upprifva, blott har afseende på Riksens Ständers egna Ledamöter. Hvad åter Konungen angår, finnes ingen praescriptions-tid för afgifvandet af Hans propositioner. Intet Riksens Ständers beslut kan Ilin-, dra Kongl. Maj:t att väcka frågor; Ständerne dock obetaget att i laglig ordning deröfver besiuta. Konungens propositioner måste likväl ovillkorligen upptagas och besvaras. Man måste göra en noga skillnad emellan enskilda Riksdagsmäns rått att väcka frågor, och Kongl. Majff, som ej med vår har någon den ringaste gemenskap, och hvilken år alldeles ostridig, samt i afseende på tiden kan utsträckas så långt Honom godt synes. Herr Rosenblad, Bernhard" Det år i anledning af tillämpningen utaf 75:te och 55:dje §. §. Riksdagsordningen, jag anhåller att få framställa mina individuella åsigter. Den förra §:n stadgar nemligen, att sedan en fråga förfallit, den ej får vid samma Riksdag å nyo väckas, Den 23 Maji g. tit. eller upptagas; och den senare, att ingen må försöka att upprifva ett fattadt beslut1, genom ny öfverläggning. Jag vill nu blott till Högloflige Ridderskapet och Adeln hemställa, om nu förevarande åmn^, kan anses vara samina fråga sorn den, hvilken förut, under Riksdagens lopp redan blifvit af detta RiksStånd afgjord. Då angick det endast offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar; nu åter vid samtelige Riksens Ständers, - Hvad deremot beträffar den motsats, som förmenas uppstå emellan Ridderskapets och Adelns beslut, derest den nu i frågavarande publiciteten blef bifallen, får jag blott erindra,' att Ridderskapets och Adelns förra beslut, var uttryckeligen stäldt för närvarande, således under då varande omständigheter.
Ad. lemnade härtill sitt bifall. Frih. von Knorring, Wolrath: Äfvenledes jag får i anseende till förestående afresa ifrån hufvudstaden, vördsamt anhålla att få med bibehållen Riksdagsmanna-rätt afsäga mig den plats jag uti Bevilln:s-Utsk. innebar jemte förtroendet att vara bänkman. Äfven härtill lemnade R. o. Ad. sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk. efter Gr. Posse och en ledamot i Bevilln:s-Utsk. efter Frih. von Knorring. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-ledamöler, och befunnos dertill utsedde i Bevillnings-Utskottet: efter JVs 105. Gr. af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig; — 282. Frih. Rudbeck, R. Besvärso. Ekon.-Utskottet: efter JVa 119. Frih. Lubecker, Fullm. Hr Bergenstråle, Claes och JV5 1979. Hr Brakel, Mauritz; — 60. Gr. Mörner, C. — 227. Frill. Rudensköld, Fullm. Hr Adlercreuts, A. G. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i BankoUtsk. efter JVs 1976. Hr von Knorring, Erik Oscar; och befanns dertill hafva blifvit utsedd. — 2010. Hr af Geijerstam, J. H. Föredrogs Den 3 Maj f. m. 49 Föredrogs ånyo Bevillnis-Utskis d. 15 och 24 sisth April på bordet lagda Betänk. JVa 3 ang:de Tullbevillningen.
I pröfningen och godkännandet af ofta omförmälda hypothek bör, jemte bolaget, ett ombud å det allmännas vägnar deltaga, på sätt äfven för närvarande är föreskrifvet. Men i afseende på antagligheten af enskildes intecknade skuldförbindelser, torde dessutom vissa allmänna bestämmelser böra i lagen stadgas; och Utskottet föreslår i Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o i. 7 denna del, att inteckningar i andra slags fastigheter, än jordegendom på landet och fastigheter i stad icke må kunna godkännas, samt att inteckningar i förstnämnda slags egendom må få uppgå till högst hälften af egendomens sednast fastställda taxeringsvärde och dylika uti stadsfastigheter till högst hälften antingen af brandförsäkringsvärdet eller af det sist åsätta taxeringsvärdet, likväl i båda fallen med förbehåll, att byggnaderna skola vara brandförsäkrade i någon med vederbörligen stadfästadt regle mente försedd brandförsäkringsinrättning inom landet. Från grundfondshypotheken har Utskottet, som icke ansett ovilkorlig skyldighet för enskilda banker att med silfver inlösa sina sedlar böra åläggas, så länge Rikets Ständers Banks sedlar, enligt grundlagen, såsom mynt i riket erkännas, uteslutit guld och silfver, enär sådant, om det i myntad form inlemnas, bör räknas till den kontanta kassan, samt inläggande i grundfonden af omyntadt guld eller silfver, knappast torde ifrågakomma, i anseende till den dermed förenade ränteförlust å grundfondshypotheken.
„Ja, jag tycker just, mina herrar, hvad det skall bli trefligt, när ni får er önskan uppfylld! När jag hädanefter kommer till min man och begär pengar till hushållet, så svarar han mig: Kära du, sök då, kanske finns ännu någon slant i nån vrå. Jag har visst ej tid att förtjena pengar, jag uträknar som bäst stjernornas banor. Ber jag min kusk spänna för min vagn, säger han: omöjligt nådig fru, jag måste först sluta denna filosofiska afhandling; och husdrängen har ej tid att hugga ved till matlagningen för en matematisk kalkyl. Tjufvarne få fritt stjäla bort hvad man eger, ty gudbevars, polismästaren håller på att skrifva vers, och den döende får gå utan sakrament ur verlden, ty presten skrifver en afhandling om verldens skapelse, eller predikar då grekiska eller hebraiska för bönderna, och domarn talar nu minst latin om ej något ännu lärdare språk med parterna. Ja det blefve en hygglig verld! Betänka då ej karlarne sjelfva, att de endast skulle förlora på rättigheten att idka studier. Hvad är mannens skönaste utmärkelse? Är det icke hans kraft, hans styrka! Nåväl, vill man göra honom till en blek bokmal, en usling. Det lär väl då vara meningen, att vi qvinnor i stället skola bli soldater efter männen vilja bli qvinnor. Vi måste väl då sjelfva försvara oss, plöja våra åkrar, tröska och så vidare, sannerligen jag eljest ser, hvem som skall göra det, när karlarne skola studera. De lära väl då ock erna komma och sköta barnen och ta sömmen i hand, som äkta qvinnokarlar anstår!“ „Ja“, utbrast ett annat fruntimmer, „obegripligt är det visst, att ej männerna förstå, att de skulle bortgifva sin skönaste arfvedel, sin styrka, sin herrliga mannakraft, då de vilja göra sig till qvinnor; och annat än halfqvinnor kunna de ändå aldrig bli; qvinnans mildhet och gratie vinna de ju ändå aldrig.
För de husmödrar, hvilkas män hafva goda löner eller ock enskild förmögenhet, bör en sådan reform gå lätt för sig, eller kan det behöfvas mera än att gå till husets herre och säga t. ex. så här: » Hör du, min vän, vishetsgudinnan har tillhviskat mig så och så: vill du gifva mig hushållspenningar för så eller så lång tid i förskott för en gång, på det att jag må kunna genomföra min plan, så får jag se, om jag sedan genom den kan bli i tillfälle att bespara den summan för en månad eller ett kvartal, som jag nu blir dig skyldig, ty jag föreställer mig, att den obehagliga krediten slutligen kan vålla oss gemensamma olägenheter. » Helt säkert skall han lyssna till skälen och svara: » Det där låter ju ganska förståndigt, håll bara ut och tag dina väninnor med dig, så att reformen blir spridd, jag skall verkligen framhålla den för de äkta männen bland mina bekanta. Hvad den lilla summan, vårt mellanvarande därvid, beträffar, så offrar jag den gärna på vishetsgudinnans altare. Lycka till, gumman lilla! » Mera bryderi blir det för hustrun till den mindre bemedlade mannen, då denne väl kan lemna penningar till familjens behof, men icke, så som förut blifvit antydt, den dubbla summan, ens för en gång, utan kännbar brist i sin egen kassa. Dock, det är j u rätt många husmödrar, som när deras små ekonomiska beräkningar råkat komma på sned, få ficklån af någon god vän, tills nästa månadspenning utfaller, och så anlita krediten på två sätt; med mera skäl kunna dessa begära lånet i afsikt att ställa sin hushållning på ett fördelaktigare sätt, mot en ringa, månatlig afbetalning, och sålunda jämka sig till rätta så småningom. oeh komma på » grön kvist ». Det finnes väl knappast något hushåll, där icke, strängt taget, något, hur litet det än må synas, kan, åtminstone för en kortare tid, sparas in, antingen genom mindre inköp eller genom mera aktsamhet om det inköpta.
1 stället att föra till det mål, som den förre med framställningen åsyftat, skulle inrättningen kunna leda till oreda och till hinder i ärendenas jemna och oafbruten gång. I Härads-rättens nu varande organisation ingår att Ordföranden eller Häradshöfdingen har till pligt alt uppsätta såväl protokoll sorn beslut, samt för dess riktighet ansvara ; och på det sakförhållandet må blifva i protokollet rätt anmärkt, stadgas i 6§ af Rättegångs-balkens 14 Kapitel, att hvad som vid muntligt förhör uppskrifves, det skall för parlerne uppläsas, om de del äska eller Rätten det nödigt finner; att om parterne ej kännas vid det, som skrifvet är, rätten håfve vitsord alt säga hvad taladt och svaradt var; samt att, der någon vill sina ord och mening förklara, sådant ej må honom vägras, domaren dock öppet alt pröfva hvad verkan det ega må; — och i 28 § 17 Kap. samma Balk, att vittnens utsagor bör domaren noga uppskrifva låta och i parteroes närvaro uppläsa, att vittnen må sig förklara om deras ord och mening rätteligen fattade äro, hvilket ock skall införas. — Genom dessa sladganden har lagstiftaren sökt förekomma oriktig uppfattning af parters muntliga anföranden och vittnens berättelser; och att de varit lillfvllestgörande, derom är erfarenheten det ojäfaktigaste vittnesbörd. En säkrare kontroll skulle ej eller vinnas genom den påyrkade Nolariats-inrättningen. Notarien kunde nemligen ej göras oberoende af domstolen, emedan i så fall det förhållande, man velat förekomma, just inträffade eller att kontroll saknades öfver protokollets riktighet. Men underordnades han domaren, vunnes ingenting med saken. Det skulle i stället leda lill förvecklingar emellan honom och domaren, som försvårade dennes arbete och dessutom kunde leda till menliga följder. Då Lag-kommittéen föreslog att protokollet vid Härads-rätterne skulle föras af ansvarige Notarier, förutsattes ock en helt annan juslerings-melhod än vår lag föreskrifver.
Arrende, eftergift af 1852 års halfva för Strömsholm; se Lundblad Arrendemedel af Kungsgårdar och andra lägenheter, se Statsverkets inkomster pag. 5. Artilleri-Förräds-Byggnader, upp1 förande af nya sådana i Götheborg 52 4 1 1138 : — b. 14 Juni b. 14 Juni b. 14 Juni b. 16 Juni 65 — i _ A. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse!*. Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande. Betänkande " Riks-Ståndens1 Beslut. Underdånig Skrifvelse. & I ^ sL . as i crq CO ö co ertRidd. o. PresteBorgareBonde~N:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:0 ¥ Asp, A. C., ansökan om hyresersättning — G i 22 — b. 11 Mars b. 15 Mars b. 8 Mars b. 11 Mars Auktion, om förbud mot hållande deraf å dag näst före Sönelj 1 ler Helgedag 8 54 b. 11 Mars b. 4 Mars a. 4 Mars ■ a. 4 Mars B. ' Baggens Stäket, upprensning af 4 i 301 b. 4 Okt. å 30 Sept. å 4 Okt. b. 30 Sept. Svar på återremiss . — 4 i 330 — a. a. 31 Okt. 3 Nov. 3 Nov. 1 Nov. I anledning af skiljaktiga beslut — 4 i 351 — b. 20 Nov. b. 18 Nov. 1. b. 18 Nov. g. 20 Nov. Banken, anskaffande af nu ändamålsenlig byggnad för — G i 42 — b. 1 Juli a. 1 Juli b. 28 Juni a. 28 Juni i anledning af Riks-Ståndens olika beslut — 6 i 46 — a. a. 22 Juli a. a. 28 Juli a. a. 26 Juli 1. b. 4 Aug. » dess Depositionsrörelse, ändrade föreskrifter derom — 6 i G2 ' — 14 Okt. 18 Okt. 14 Okt. g. 11 Okt.
Bestämmelsen härom lärer följaktligen för det mesta blifva utan verkan, om ej tillika skulle stadgas, att, vid nyssnämnda förhållanden, bevilln.- afgiften bör slik till yrket okänd utländning aflfordras på det ställe , han först kan påträffas utbjuda eller sluta handel om utländska varor. Jag tror, i alla fall, att åsyftade ändamålet ej står att på detta sätt vinna. Men jag hyser dessutom en än större betänklighet mot här föreslagna åtgärder, emedan, efter min tanke , den ej kan hänföras till Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta. Tvertom innebär förslaget tydligt nog en polisåtgärd, åsyftande att hindra de s: k. Proben-Reuters inkommande till och kringresande i Riket, och under sådan synpunkt tillhör frågan Konungens ekonomiska lagstiftningsrätt; yrkande jag fördenskull vördsamt, alt samma fråga må från bevilln.stadgan uteslutas och, om den annars anses förtjena uppmärksamhet, varda till Allin. Besvärsoch Ekon.Utsk. remitterad, för alt såsom önskningsmål behandlas. pag. 16. Krögare, k röger sk or &c. Bestämmelsen om borgens ställande och om dess förnyande årligen vid påföljd af t i I I s t å n d e t s förlust, m. m. hit hörande, ingriper i ekonomiska lagstiftningen och sammanhänger dessutom med frågan om sätt och villkor för brännvinsförsäljning i minut. pag. i5. Hästhandlare. Bestämda villkoret för meddelande af pass åt sådana är äfven af ekonomisk lagstiftningsnalur. §§ 19 och 20. Åberopas hvad här förut blifvit i allmänhet anmärkt 3f)0 T) e 11 39 Maj oell y 11 rael t, angtde förefunnen ojemnhet länen emellan i hemmans uppskallningsvärde och den hittills gällande minimi-tariffens olämplighet för framtiden, såvida bevilln.afgiften skall kunna utgå i lika proportion efter rätta värdet öfverallt. § 27. pag. 25. Ad vocater och sakförare. Se nnmärkntn derom vid i5 §:n. pag. 26.
Skatten borde för sex månaders bränning, och i förhållande derefter för kortare bränningstid , utgöra minst 1000 rrdr banko, ehvad så stort belopp bränvin som efter (a,) två och tvåtredjedels skilling per kanna deremot svarade, tillverkades eller icke. Denna minimrskatt skulle erläggas i förskott, innan bränningen hvarje termin börjades. I afseende å kontrollen öfver tillverkningen, vöre jag beredd föreslå sådana bestämmelser; att, efter hvad jag föreställer mig, den utan synnerlig svårighet skulle kunna åstadkommas. Uti dessa bestämmelser korn me att ingå föreskrift, bland annat, att tillverkaren! ej finge å stället, eller pä visst afstånd derifrån, sälja bränvin i mindre poster än 5oo kannor;- att bränvfnet ej finge afföras från bränvinsrummet förr än uppmätning och afprofning skett, samt att öfverträdelser öfver föreskrifterna medförde, utom annat ansvar, den påföljd, att tillverkaren för - 46 Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 26. lorade, förslå gången för viss tid och andra gången för alltid, rättigheten att dess fabrik bedrifva. I sådan syftning skulle jag det önskat, att kommitterade uppställt deras förslag. Men enär ej så skett, och till stöd för mitt förslag, hittills oförsökt här i landet, icke eller kan åberopas andra länders erfarenhet, anser jag mig ej böra framställa detsamma lill antagande, fastän fullt förvissad, att lagstiftningen i delta ämne i framtiden kommer att taga den riktning, här ofvan antydes. Hvad kommitterade i allmänhet, och en bland dem, i afseende å beskattningens beräknande efter mäskvärmarens rymd, särskildt föreslagit, synes dock obestridligen ega företräde framför hvad nu är stadgadt och, lika med Statsrådets öfrige ledamöter, tillstyrker jag alltså i underdånighet antagande deraf. Fullkomligt delande den åsigt, att beskattning å försäljning af bränvin kunde träffa varan säkrare än beskattning å tillverkningen, kan jag dock svårligen från mig skilja vissa betänkligheter, huruvida de, hvilka nu, såsom borgerlig näring, försälja bränvin i minut, kunna indragas i det äfventyr, som med sådan försäljning, efter de nya bestämmelserna, skulle blifva förenadt.
Detta har sannolikt frälsat mången stackars kvinna från återfall i brott. » henne endast allt De läsarinnor, fortfarande som ändra vistelseort för sommaren, och hvilkas prenusitt meration å Idun ej utsträcker sig längre än till den 1 juli, torde göra bäst i att före af resan förnya prenumerationen för att vara säkra om att få den löpande årgången fullständig. De såge helst i » det hulda väsen » En liten tam oeh beskedlig gås. Men gåsen vaknar och börjar kackla, L o f! Och lagar, skrankor och hinder öSSffJKet var vackla morgonen efter den stora befrielseMwf) ned. dagen, morgonen efter examen. Elsa sof. Och brytas sakta och varligt ^s Hufvudet hade hon borrat in i kuddarne, Och männen ängsligt två &lt;H| sina händer så att den öfversta mjuka dunkudden vek ihop Och släppa fram oss ett steg i Jag frågade till slut, om ej någon enda öfver sänder, det o c h endast lät några obstinata, Tills vi stå midt uti deras sig led. mjuka små hårslingor sticka fram, guldröda då manlig medhjälpare funnes i närheten, i fall solstrålarna lyste på dem. För öfrigt syntes utaf Oeh säge därom, hvad hälst man vill, något skulle hända, som påkallade hjälp af en hennes person blott den lilla näsan, genom Ett faktum är dock, I vise, hela store, sådan. hvilken hon drog långa, bestämda andedrag. Att om på jorden ej kvinnan vore, » Jo, » svarade föreståndarinnan, » här nere i Surr-urr-urr-sarrrr. Väckarnret på nattd Så funnes männen — rakt bordet inte till. bottenvåningen bor en vaktmästare, men vi behof upp sin skrofliga röst. Det blef lif det röda täcket. Ett par långa ben stucko höfva honom nästan aldrig. Och när någon — Ja — delta var nu blott under företalet sängen o c h efter benen en gänglig flickkropp frågar mig, » tillade hon gladt småleende, » hur Till mitt förslag om en ny ur i reform. ett spetsprydt linne.
Hennes bror har talat med henne, och hon sade nej. Jag fick beskedet i går. Truls vände tillbaka hem på landet, utan att ha fått ett enda ord sagdt i sin angelägenhet. Det gamla lifvet vidtog på nytt; han hade bara blifvit mera orolig. När Bengt, som dock varit så säker på sin sak, misstagit sig, hvad kunde då icke han ha att vänta? – han som ju ändock icke hade något som helst intyg på genkärlek. Eller hade han? Och det sterila pröfvandet genomgicks ånyo. Ja var sjelfklart; nej var äfvenledes sjelfklart. När skymningen kommit och ljusen tändes rundt ikring öfver slätten, tog han på sig och gick ut. Han ströfvade timvis kring på vägarne. Lösnade skytrasor drefvo hastigt fram öfver den våtblå himlen; i ena ögonblicket mörkt, i det andra månljust, med fiskdammarne vid vägen glittrande som fjällen på en enorm fisk. Blåsten klagade öfver de öppna vidderna; ute från gårdarne tjöto bandhundarne, som om de varslade olycka. Han kom ända fram till hennes faders gård, stod stilla utanför på vägen och såg in igenom den kala trädgården: kammarfönsterna hade inga gardiner, och han såg henne sitta samman med de andra kring lampan och läsa i en bok. Han vände om och kom tillbaka hem, led vid stämning och känslor och drömmerier. En sådan afton tog han sig samman och anförtrodde sig i ett långt bref till Bengt. Han hade blifvit lugn, och väntade på svaret. När det ändtligen kom, blef det en missräkning. Han hade väntat att vännen skulle komma emot honom med jublande glädje; i stället kom ett bref, hvari det hette, att han, Bengt, alltid hade vetat, att när det kom till stycket och gälde systerns framtid, skulle det gå kallt igenom honom; nu hade han samvetsgrannt öfvervägt allt och blifvit på det rena med, att han icke unnade sin syster åt någon så gerna som åt Truls. Han skulle vid första lägenhet tala med henne. Dagarne gingo, men intet besked kom. Truls visste att Elna varit på besök hos brodern; denne hade äfven ett par gånger skrifvit till Truls, men intet förmält i det enda ärende som intresserade honom.