Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastighet vid vid 1950 års slut. 1953 års slut. Den af Riksgälds-kontoret begagnade egendom 60,000: 60,000: — (Efter skedda nedsättningar i denna egendoms brandförsäkringsvärde, utgör detsamma för närvarande icke mer än R:dr 57,666: 32 sk.) Fordringar för meddelade lån under längre tidi eller för vissa bestämda ändamål: a) By g ynadslän. till Upsala Akademi, å ett ursprungligt belopp af 50,000 R;dr, för nya biblio - Transport: 60,000: 60,000: - 14 Transport: theks-byggnaden vid nämnde Akademi , emot 2 procents årlig kapital-afbetalning och 3 procents ränta.. (Beviljadt vid 1823 års riksdag och utbetaklt under åren 1824 och 1825.) till Carlstads stifts Domkapitel, å ett ursprungligt belopp äf 8,000 R:dr, för utvidgande af läroverken inom nämnde stad, emot 3 procents årlig kapital-afbetalning och 3 procents ränta, sedan lånet, som utbetaldes i December 1841, under 5 år innehafts räntefritt. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag.) Strengnäs stifts Domkapitel, för utvidgning och reparerande af skolhuset i Nyköping, emot återbetalning af del årligen utaf lånets ursprungliga belopp samt 3 procents ränta för kapital-återstoden ; hvilken betalningsskyldighet, dock, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, först kommer att vidtaga 10 år efter lånesurnmans« i Juli månad 1845 skedda, lyftning. (Beviljadt, vid 1844 och 1845 års riksdag) , Hernösands stadsoch Hernö landtförsamling, för fullbordandet af den nya stiftskyrkan i Hernösand, emot årlig inbetalning efter 1850 års slut af 5 procent utaf det ursprungliga lånebeloppet; varande nämnde stadsoeh landtförsamling af Rikets sednast församlade Ständer befriad från utgörandet af ränta för detta lån. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag samt utbetaldt under sistberörde är) „
Desto lättare insteg, med desto allmännare och varaktigare verkningar, fingo de theoretiska och kritiska grundsatser, som ifrån Frankrike, just under den för Fransyskhet ingalunda benägne Carl XII:s tid, begynte sin hitflyttning. Ingenting var naturligare, under dåvarande omständigheter och förhållanden, än att en sådan Smaklära, som Boileaus och hans lärjungars, omsider skulle mottagas med öppna armar. Var hon, under dessa omständigheter, en vinst? – Ingen klarsynt undgår, att på slik fråga svara: ja! Triewald och Dalin. Det var Ludvig XIV:s Frankrike, hvars universalmakt öfver Europas förnäma sällskapslif, redan märkbar äfven i Sverige, numera också der tillkräktade sig det vittra snillets och den bedömmande smakens ledning. Spegels måg Düben – Kapellmästarens son, adlad, och slutligen Riksråd – öfversatte ”den namnkunnige Franske Poeten Boileaus Skaldekonst”, äfvensom hans ”Poetiska Bref. Satirer eller Tadle-Qväden, och Pulpet”9; på verser, som, i jemnförelse med hans flesta samtidas, icke äro förkastliga. Lifligare blef dock denna Skaldekonst-lära inskärpt af Samuel von Triewald10: som med egna satirer, ur hennes synpunkt, gisslade sin tids rimmarskara; på ett sätt, hvaraf jemväl hans Konung fann sig så road, att författaren belöntes med en särskild nådeskänk. Också förföljde han särdeles dem, som dristade sig ”med oskuren fjäder” berömma Nordens Hjelte: En Alexanders bild, bör en Apelles måla; Augusti ros kan ej en bönhas-penna tåla: Men narrar, till Ditt pris, mer verser ha förgjort, Än, Carol! för ditt svärd man Saxar falla sport. Dessa satir-dikter äro ej alldeles utan vitter förtjenst. Väl afviker deras slurfviga skrifart alltför mycket från mönstrens rena och städade: men ännu i dag behagar deras sunda förståndighet med åtskilliga lyckade drag af glädtig qvickhet.
Expenser, m. m Bestämda pensioner, enligt reglementet ; 9,000: 916: 32. 175: — Summa R:dr 10,091: 32. 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 35. Enligt reglementet skola Ärligen R:dr 1,000 B:co afsältas till capilalel, intill dess detsamma uppgår till 150,000 R:dr • . 1,000: — Summa R:dr 11,091: 32. Således uppstår redan der en brist af 31 R:dr 32 B:co, men derutöfver linnas pensions-berätligade expectanter inom acleurs-staten för ett sammanlagdt pensions-belopp af 6,065 R:dr Banco, till hvilkas pensionerande Gassan saknar alla medel. Kongl. Maj:t bar, med erkännande af billigheten, att konstnärer, som under en Lid af 30 tili 40 år tjenstgjort, ej måtte, såsom hittills skett, ytterligare under många år nödgas vänta på den pension, hvartill de äro berättigade, täckts, genom Dess Nådiga Bref af den 6 Augusti innevarande år, försäkra desamma om dessa pensioners utgående af Dess Hofhållnings-surama, så vida andra medel ej dertill skulle af Rikets Ständer, till följd af den meddelade JNådiga Propositionen rörande anslag åt Kongl. Theatern, beviljas.
Frän Bonde - Ständeti Af den 13 December r Öm Remisser till Stats-Utskottet 1:0 af Olof Nilssons och Anders Mårtenssons Memorialer, rörande jemkning i Roterings-skyldigheter för Jemtlands Län; 2:0 af Johannes Anderssons Memorial, angående förhållandet emellan Kronans Uppköpsoch Utlånings-pris å den i Marias* stads och Linköpings KronoMagaziner intagne Spannmål; 3:0 af Jon Jönssons från Malmöhus Län Memorial, angående Lefverering af Kronans Tionde-Spannmål ; 40 af Anders Joachimssons Memorial, rörande indragning af Nummer-Lotteriet och Assistance-Contoiret; J:0 af Anders Danielssons Memorial, angående åtskilige yrkade anstalters vidtagande till stadgande af Penninge-väsendet och Spannmåls-värdet m. m. ; till Bevillnings-Utskottet af Pehr Pehrssons Memorial, angående Bevillning å Grufvor; till Banco-Utskottet af Anders Anderssons Memorial, rörande Beläning i Banquen å Ridd. och Ad. Prot. IB. 51, f 3- Den 18 December. Bergs - Efifecter, till Lag - Utskottet 1'.0 af Pehr Nilssons och Måns Pehrssons Memorialer, angående skäipning i straffet för Tjufvarj 2:0 af Pehr Pehrssons Memorial, angående inskränkning i Värfvade Trouppernas Permittering i 3:0 af Jan Pehrssons Memorial, rörande Stängselskyldighet i Utmark; 4o af Pehr Jönssons Memorial angående Skattläggning å HusbehofsQvarnar; ?;0 af Peter Anderssons Memorial, angående Banco Låns intecknande} 6:0 af Göran Jönssons Memorial, angående allmänt deltagande i Tingshus byggnad; samt tili Oeconomie-Utskottet 1:0 af Johan Magnus Wessings och Botvid Jönssons Mt morialer i anledning af den hos Vällofl. Borgare-Ståndet väckte fråga angående inskränkning i Bränvinsbränningen; 2:o af Olof Månssons Memorial, angående fri Disposition öfver Eke-.»■kosaina } och 3:0 af Anders Christofferssons Memorial, angående utminutering af Bränvin.
Att till postens tryggande densamma forslas på de större och allmännare linierna, under vård af en beväpnad postiljon, har erfarenheten visat icke vara nog, då denne, af stationernas längd uttröttad, kanske ofta siller} inslumrad och låter öfverrumpla sig innan han hinner bruka sina vapen; och en stor del af våra poster, med hvilka likvisst ofta betydliga penninge-remisser försändas, färdas såsom bekant är utan någon postiljon, endast under ansvar af postföraren, som understundom kan vara till och med blott en pojke. — Den osäkerhetf, och deraf följande ofta inträffande förluster, så för postverket, som för den enskilde, som nu i detta hänseende förefinnes, skulle emedlertid lätt kunna afhjelpas, om tillfälle bereddes penninge-remittenten, att emot sitt sedeleller silfvermynt tillösa sig af postverket vexlar, hvilka borde vara tryckte med iakttagande af försigtighetsmått mot förfalskning, ställde till den person brefvet vore adresseradt till, hvilken åter ägde, att emot sitt qvitto utbekomma vexelns belopp, antingen directe å de större postkontoren eller också å Landl-ränteriet i det län, der han vore boende. Den obetydliga kostnad detta förslag skulle medföra, blefve endast för blanquetlers tryckning lill vexlar, samt för den ökade bokförningen, postkontoren och ränterien emellan; och den olägenhet för prompta liqviders verkställande derigenom skulle tillskyndas sådana correspondenter, som bodde aflägse från närrnsta inlösnings-ställe, förmodar jag skulle fullt upvägas af den säkerhet för remissens framkomst derigenom skulle vinnas, hvarförutan den som heldre på hittils vanliga sättet ville remittera sedelmynt, kunde ha sig denna utväg öppen lemnad. Då förevar, betänk, redan förut tillstyrker en hemställan från R. St. lill K.
Dä man således, så nära man kunnat, erhållit bevis derå, att allmogen, som utgör den största delen af nationen och den del, hvilken måhända lättast skulle kunna förvillas genom en förändring, genom sine representanter ifrat för nuvar. enhets bibehållande; så torde man få laga för gifvet, att enda sättet för vinnandet af det ändamål, för hvilket Ur Gripenstedt och jag gemensamt ifra, nemi. decimal-systemets antagande, är att bibehålla den nu befintliga myntenheten. Ett annat skäl, som inom Utsk. af en ledamot nämndes, var, att han hade anledn. förmoda, det man i Norrige äfven vore villig att antaga decimal-systemet för mynt. Som bekant är, har Norriges specie-r:dr lika silfverhalt med vår; men den är indelt i 120 sk. lien värde ledamoten af Utsk. yttrade sig hafva anledn. förmoda, att Norrmännen skulle vilja antaga J af samma specie-daler, eller 30 sk. norrskt mynt, till enhet, men alt de icke skulle vilja nedstiga till någon lägre myntenhet. Det kan ej vara någon ledamot obekant, hvilka fördelar ett gemensamt myntsystem skulle medföra för de båda nationerna, åtminstone för gränsboerna ända upp ifrån Jemtland ned till Bohus län; enär vi veta huru allmogen derstädes ömsesidigt köper och säljer produkter från hvartdera landet, och att begge rikenas mynt är gångbart på ömse sidor af gränsen, men att detta förutsätter en myntevalvalion, som alldeles icke skulle behöfvas, ifall ett lika myntsystem antoges i båda länderna. Dessa 2:ne förhållanden äro af den natur, att de ej böra förbises vid bestämmandet af myntenheten.
Det bör anmärkas att, enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Östergöthlands Län i sitt utlåtande till kommittéen upplyst, ett sådant hushållningssätt, med enahanda grund för afkastningens fördelning, som ofvan är nämnd, redan blifvit vedertaget af delegarne i flere härads-allmänningar inom nämnda län. För hällandet är detsamma med härads-allmänningen Brevikshull i Elfsborgs Län, om hvars förvaltning en berättelse från sistlidet år blifvit afgifven, som innehåller tillfredsställande u Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse JVs 107. ■vitsord om fördelarne af ifrågavarande hushållningssält. Om likväl på orter, der detta icke blifvit försökt, skulle yppa sig betänkligbeter mot upphörande af skogsprodukternas utdelning in natura, torde det kunna lemnäs åt delegarne alt i detta ämne sig emellan öfverenskomma, dock utan rubbning i fördelningsgrunden efter hemmantal. Enär den af kommittéen i § 8 mom. 2 uppgjorda skillnad emellan högre och lägre tjenstemäus, äfvensom emellan de i olika landskap belägna boställen kan synas godtycklig och i allt fall måhända är mindre lämplig derföre, att den åt boställshafvare i denna § tillerkända rätt till afkaslningen af boställets skog torde böra inskränkas till en billig uppmuntran för skogens rationela skötsel, tillstyrker jag, att omförmälde skillnad mätte ur förslaget utgå, äfvensom att maximum af den skogsvidd, som ovilkorligen må få af boställshafvare på föreskrifvet sätt begagnas, nedsätles till hälften af hvad förslaget upptager, då lydelsen af ifrågavarande moment skulle blifva denna: »Samma rätt och förmån njute äfven boställshafvare; dock att, Om boställets »skog, vid indelning deraf, befinnes uppgå till mera än 500 tunnland, (2,800 »qvadratrefvar) del ankommer på Kongl.
Men intill dess torde doek en förändring vara af nöden, för att lösgöra oss ifrån det så besvärande »bet.ygsväsendet», soro nu ingår i så många förhållanden i iifvet. Då vi hafva fullmakter för erobetsoch tjenstemän, ordlofssedlar och afskedsbetyg för tjenstefolk, så synes detta vara tillfyllestgörande, och presterskapets onödiga besvär böra inskränkas endast till betyg om födelseår och ort, eller i allmänhet hvad man kallar dopattester för individer af sådan bekännelse. Ett af presterskapets åligganden, nemi. det att utgifva betyg om individens kristendomskunskap, skulle jag vilja helt och hållet frånskilja detsamma. Ty derigenom, att ett så ansvarsfullt förtroende är lemnadt till en enda persons godtycke, kan man lätteligen tänka sig. att yttre förhållanden ofta kunna hafva ett visst inflytande på ordalagen deri. Jag hemställer derföre till hvar och en af Eder, roine Hrr! om, i Edert prestbetyg, J Angen vitsord om underhaltiga insigter i religionskunskaper, huru belåtne J dermed skullen vara? Vore icke detta en skamfläck, som aldrig under hela lifstiden kunde utplånas? Skulle icke ett sådant, förhållande kolporteras land och rike omkring? Jag frågar Eder vi dare, huru kan väl delta vara förenligt med tidens tendens, då en hvar tyckes ifra för religionsfrihet? Då det är fråga om, att hvar och en skall få tro. bekänna och dyrka Gud på det sätt honom godt synes, är icke då. säger jag, tidpunkten inne att afhjelpa ett förhållande, som kan leda till sådana missbruk? Hr Olivecrona säger vidare, att ingen vore mer befogad, än själasörjaren, att gifva betyg om en persons vandel. Till hvad nytta kunna väl sådana betyg vara, då embetsmannen har sina fullmakter, tjenaren sin orlofssedel och afskedsbetyg. Skall då presten vara mera trovärdig och tillförlitlig person, än husbonden. Jag tviflar derpå.
Uppå R, St:s, vid 1823 års riksdag, und. anhållan, att denna prescriplionstid måtte närmare lämpas efter de grunder, hvilka då mera blifvit gällande för afsiutande af statsverkets räkenskaper, fann K. M. godt att, då erfarenheten ådagalagt behofvet af en längre prescriplionstid för dylika fordringars anmälan, än den föreskrifna, med bifall till berörde anhållan, genom kungör, af d. S Sept. 1814 upphäfva kungör, af d. 9 Dec. 1812 och i nåder stadga och förordna, att alla de, vare sig embetsoch tjenstemän, eller enskilda personer, som efter stat för aflöningar och underhåll, ro. m. kunna hafva något alt fordra af statsverket, skola ofelbart om liqvid hos Statscont. sig anmäla inom slutet af Dec. månad året efter det, hvarunder fordringen tillkommit, vid den påföljd för uraktlåtenhet häraf, alt all fråga om betalningen ovillkorligen Den 21 December f. m. C05 kommer alt förfalla; men de, hvilka ej äga att omedelbarligen vända sig till Statscont. för liqvidalionen af deras fordringar, utan böra den hos särskilda verk och embetsman uppgifva och bestyrka, skola, vid lika påföljd, sådant inom d. 1 Nov. året efter det, lill hvilket fordringen hörer, iakttaga. Vid alla riksdagar sedan år 1812 hafva frågor förekommit om utbekommande af fordringar hos statsverket, som gått förlorade genom prescriplionstidens försummande, och alla i följd deraf beviljade utbetalningar, bland hvilka den sista igenfinnes uti R. St:s und. skrifvelse N:o 418 dat. d. 15 Juni 1841, hafva af R. St. blifvit anvista pä Riksg.cont., emedan särskilda medel borde för sådana fall anslås. Nuvarande SlatsUtsk. har deremot tillstyrkt R.
Häremot förekommer likväl, att, alltsedan det ständiga båtsmanshåliet inrättades, det varit rustoch rotehållares åliggande att, när båtsmännen till tjenstgöring uppfordrades, förse dem med vissa i contracten uppgifne beklädnadsoch utrednings-persedlar; att utom andra föreskrifter rörande båtsmans-beklädnaden och utredningen, de, som i detta hänseende genom Kongl. Kungörelsen den 10 September 1816 meddelats och i allmänhet ännu finnas gällande, tillkommit efter rotehållarnes hörande och med deras begifvande; att, enligt denna Kungörelse, rotens skyldighet att, under krig, utgöra beklädnad för båtsmannen, inträffar hvarje gång efter förflutne tolf månaders tjenstgöring, hvaremedlertid kronan understödjer båtsmannen med nya sådane beklädnads-persedlar, hvilka äro beräknade för Sex månaders tjenstgöring, men att, på det rotehållaren må undgå klädnadens förfärdigande och transporterande under den tid, då båtsmannen icke har hemlof, rotehållaren eger tillstånd att erlägga beklädnadens kostnad efter markegångs-pris; att ofvan intagne Kongl. Kungörelse af den 21 Maj 1830, hvarigenom bestämdes, att nyssnämnde afgift skulle af rustoch rotehållare, utan afseende derå, om deras båtsmän under krig afginge eller icke, utgöras, så länge kiiget fortfore, blifvit utfärdad i öfverensstämmelse Statssamt Allm. Besv. och Ekon.
Fullbordadt 105,000: f 90,000: — anslag. | 000,000: — lån. f 77,104: — anslag, t 13,000: — lån. Inre hamnens byggnad. Understödet bar utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad 50.000: — anslag. Hamnen vid Höganäs, till anläggning af moringar, som äro fullbordade 3,000: — anslag. Hamnbyggnad vid Råå fiskeläge. Fullbordad 25,000: — anslag. Dito vid Schelderviken, för Engelholms stad. Låneunderstödet har utgått från , Handels-och Sjöfartsfonden. Fullbordad / -| Vqo' lån Dito vid Falkenberg. Af låneunderstödet hafva 40,000 R:dr erhållits från äl,r“när?'fä?dttSiÖ(arlSr°nde"' f M»»0: ~ ”**■ ar nara lard.gt | ^ Dito vid Warberg. Fullbordad 32,300: — lån. Hamnkanal vid inloppet lill Kongsbacka. Låneunderstödet har utgått från Hanjc csn. i delsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad ’ 9,000: — lån. Hamnens förbättring vid Götheborg, jemte arbeten å Götha eif på sträekningen till Lilla Edet. De sistnämnde arbetena hafva medtagit större delen af det såsom anslag meddelade statsbidraget. Flela anslagsbeloppet och 300,000 R.dr af låneunderstödet har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Företaget pågår med rättelse efter en generalplan 266,800: — anslag. 510,000: — lån. Statsbidrags-belopp i R:mt. Hamnens förbättrande vid Uddevalla. Mudderverksbyggnad. Understödet bar utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Mudderverket är fullbordadt 7,OSO: — anslag. Hamnbyggnad vid Strömstad. Underarbete 22,300: — lån. Hamnarbeten vid Wisby. Yttre hamnen. Låneunderstödet har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden.
– Detta folk, som i så hög grad äger och värderar hvad man kallar det reella, det solida i lifvet, förstår ej att pryda det. – Ja – ut med det hårda ordet! – det är ett folk utan skönhetssinne – utan smak. Denna öfvertygelse har öfverallt trängt sig på mig, och jag skulle kunna fullfölja den med bevis ifrån deras hufvudstads byggnader intill deras klädsel. Allt ting är här så ordentligt, väl uträknadt och nyttigt, att det föraktar allt offer åt utseendet; och smaken, som duger till intet, utträngd af nyttan, vårdslösad af förståndet, har här ej en gång funnit fristad hos dårskapen. Ej derföre, att den ej finnes, men den är här helt simpelt orimlig och går lika naken som klokheten och gagnet. – Lemna mig undantagen! Sådana förstås öfverallt af sig sjelfva. – Jag har känt menniskor med ännu obildad smak: här synes den egna, finare organen derför i allmänhet saknas, och den herrskande råheten i detta afseende sticker strängt af mot en för öfrigt hög bildning. Likväl värdera de den sköna konsten och uppväga den med guld, – det är en tradition ibland dem, att sådant och har värde eller får ett genom dyrheten – liksom de hysa en nästan afgudisk vördnad för sina gamla stora snillen. De anse dem för det gamla Englands egendom. Och all egendom är här helig. Ett skönt och högt intryck ha endast tvenne föremål på mig gjort: S. Pauls kyrka och Hospitalet i Greenwich. Gå in i S. Pauls kyrka, dit jag gjorde en af mina första vandringar, och du är i det djupa lugnet af denna majestätiska byggnad verkeligen i en annan verld. Jag skulle kunna säga dig denna massas vidd och höjd, som äro förundransvärda. Men det skulle ej säga dig den känsla man erfar under den djerfva resningen af dessa högtidliga hvalf. Midt i kyrkan öppnar sig en rund coupole. Du ser den högt öfver dig och han tyckes höja sig med din blick, allt högre, högre. Besynnerligt att det i stora och sköna proportioner begränsade rummet – liksom ett sammandrag af oändlighet – ställer denna på ett mer välgörande sätt för sinnet – än det blotta gränslösa!
Hos Ridderskapet och Adeln hav Grefve Gyllenborg afgifvit ett anförande i samma ämne, som ankommit efter Utskottets sista sammankomst. Det är ingalunda min mening, att härigenom tillvita Secreteriaten vid Stånden någon försummelse, emedan jag är öfvertygad, att detta, hvad Ridderskapet och Adeln angår, till en stor del upkommit genom sättet, hvarpå Ridderskapet och Adeln sysselsätter sig i sina plena. Jag hemställer endast, om det skulle vara lämpligt, att, innan motionerne ankommit, företaga den Kongl. Propositionen till granskning. Förhållandet har varit, att re - Den 12 Jann a r i i. clan vid Riksdagens böljan, i November månad, förevar Konungens Proposition i Utskottets afdelning, men då man hann komma till sådane punkter, i hvilka motioner voro gjorde, ansåg man sig vara skyldig den uppmärksamhet emot StåndsLedamöterne, att man väntade med föredragningen, tills desamma blifvit Utskottet meddelade. Det bar äfven icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att frågor förekomma, som hafva sammanhang med frågor om myntbestämningen, och hvilka således svårligen kunna separat behandlas. Sedan jag meddelat dessa upplysningar oin remisserne i allmänhet, och om de tider, då de lill StatsUtskoltet ankommit, hemställer jag till Motionären, om han ej finner sig hafva skäl att återtaga motionen, helst det är overkställbart att inkomma med de ifrågavarande Betänkanden inom den af honom bestämda tid. Så kärt det vore för mig, om hans begäran kunde gå i fullbordan, helst jag kanske, mera än han, Önskar, att Riksdagen måtte vinna ett snart slut, är jag likväl angelägen, att hvad som göres, ej måtte blifva ett hastverk. Grefve Hamilton, Gustaf Wathier: Ehuru till en stor del förekommen af en annan Ledamot i StatsUtskottet, anhåller jag dock att få yttra mig öfver Herr Hjertås motion.
Maj:ts disposition, borde höjas från 100,000 R:dr till 150,000 R:dr Riksmynt årligen, att utgå till fyra femtedelar, eller 560,000 R:dr, såsom lån, och en femtedel, eller 90,000 R:dr Riksmynt, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet; och skulle Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas, att i Ronde-Ståndets, angående denna punkt fattade beslut sig förena; hvarom särskildt Protokolls-utdrag under Nio 169 1^/2, genast expedierades. Utskottets under 41 punkten jemväl gjorda tillstyrkande alt uppgifne motionärers framställningar skulle anses hafva förfallit, bifölls. Hvad Utskottet i 42 och 45 punkterna hemställt, bifölls. Utskottets hemställan i 44 punkten bifölls, med den inskränkning, att det i samma punkt för uppgifvet ändamål tillstyrkta stats-bidrag, 100,000 R:dr, ansågs böra helt och hållet såsom lån utgå. Hvad Utskottet i 45 och återstående punkter af förevarande Utlåtande hemställt och tillstyrkt, bifölls. Fröt.-Utdrag den 5 December 1857. 095 Den 5 December. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och bifölios Stats-Utskottets nedannämnde den 28 sistlidne November och den 5 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 156, i fråga om utbetalning under år 1858 af återstoden utaf anslaget för Eskilstuna kanals anläggning; och N:o 457, angående föreslagen afskrifning af erhållet lån samt ålagda afgifter för sänkningen af sjöarne Bolmen och Drafven i Småland. S. D.