Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Efter skedd föredragning remitterades nedannämnde motioner till Stats-Utskottet, nemligen: l;o Peter Claessons från Elfsborgs län, om anslag till en extra Provincialläkare med station i Svenljunga; 2:o Gusta/ Bjerkanders från Skaraborgs län, angående afträdes-afgiftens vid aboombyte å kronooch krono-skatte-rusthåll nedsättande till en per mille af köpesumman; Prot.-Utdrag den 23 December 18S3. 43 3:o Josef Holms frän Stockholms län; om anslag till en extra Provincialläkare inom Semminghundra härad; 4:o D:o D:o, angående nedsättning i arrendet för Skällnora kungsgård; 5:o Daniel Danielssons från Jönköpings län, om anställande af en Provincial-läka re för Ostra,härad af nämnde län; 6:o Johan Perssons från Upsala län, om rättighet för egare till skattejord, att friköpa sig från grundskatt; 7:o A. Sandholme från Stockholms län, om utbyte af komministers-bostället Mörby mot Troxhammars kronohemman; 8:o Peter Gabrielssons från Kronobergs län, om låne-understöd till nybyggande af en ny kyrka inom Markaryds församling af samma län, med yttranden; 9:o Ola Svenssons från Malmöhus län, angående rättighet för Skatte-gate-huslägenheters innehafvare att emot ersättning vinna befrielse från arbetsskyldighet till kungsgårdar eller boställen; 10:o Olof Olssons från Westerås län, om landtogsgärdens afskaffande; ll:o Erik Mallmins från Westerås län, om ödesqvarnars befrielse från räntas utgörande; 12:o Erik Kristenssons från Götheborgs och Bohus län, om förhöjdt Iöne-anslag till tygstatsskrifvare; 13:o Carl Olssons från Södermanlands län, om statsanslag till en kanal och sluss vid Thorshälla; 14:o Daniel Danielssons från Jönköpings län, om upphörande af skyldigheten för rusthållare vid Smålands Hussar-regemente att underhålla hästarne, då de i Kronans tjenst användas; 15:o f.
Med all agtning för närvarande Lagskipningssätt, kan jag icke heller finna att inrättningen af en Jury i Tryckfrihetsmål skulle vara öfverflödig. När hvar och en lärer medgifva, att det gifves fall der Lagens bokstaf i anseende till skrifter svårligen kan tilllämpas, att i allmänhet denna tillämpning beroende af svårigheten att för alla fall definiera förbrytelsernas grader och beskaffenhet, ofta ankommer på Författares mer eller mindre skicklighet eller omtanka att förvara sig undanflyckter, lärer man också medgifva att ett undersökningssätt som ger tillfälle till en mera utsträckt pröfning, just derigenom blir mera fördelaktigt så väl för det allmänna som för de enskilta. Att inrättningen af en Jury skulle med K:ns Domsrätt hafva någon gemenskap eller kunna anses som ett ingrep i Dess Jura Majestatica, är en tanka som jag ännu mindre kan gilla. K :ns rättigheter i detta afseende bestå icke deruti att Sjelf göra undersökningen men att låta den genom andra göras efter föreskrifna former. Det är dessas iagttagande som utgör föremålet för Högsta Magtens upmärksamhet. Det är uti möjligheten att göra nåd och mildra Lagens stränghet som dess rätt hvilar. Intetdera blir genom en Jury förändrat. Domarens åtgärder blefve endast å ena sidan mera bestämde å den andra delade emellan flera. När K:n sanctionerat ett sådant rättegångssätt hvarförutan det icke kan äga rum vore det också försett med alla lagliga former, och K :ns rätt att bevaka dessas iagttagande vore i alla fall lika oförkränkt som Dess höga rätt att göra Nåd. Någon för Kars verkeliga rättigheter vådelig inskränkning kan jag således icke finna igenom en Jury skulle inträffa, och (Domare) Magtens1 lagliga oberoende har i alla fria, för den personliga säkerheten granlaga samhällen ansetts som en fullkomlighet, icke som ett fel.
Såsom en afanlednrna lill den af StatsUtsk. i denna § föreslagna underd. skrifvelse:] ser jag vara uplaget, att K. M. har skänkt 10' centner krut till vägförbättringar emellan Linköping och Kumla Gästgifvaregård och nu föreslår StatsUtsk. 11. St:r i anledn. häraf ”att uti allåtande underd. skrifvelse anhålla alt, derest K. M. framdeles skulle finna lämpligt, att, till underlättande af arbetsföretag utaf allmän beskaffenhet, äldre, till krigsbruk odugligt krut finge användas, K. M. täcktes dervid föreskrifva, att betalning för samma krut skulle lill kronan erläggas till ett efter dess verkliga värde lämpadt pris”. Detta är efter mitt förmenande, att. beröfva dem som sysselsätta sig med vägförbättringar små smulor, som icke för Staten äro af något värde, som förtjena:' alt nämnas. Dessa 10 centner krut lemnades till ett företag, hvartill Staten för öfrigt icke gaf en skillings bidrag, ty dessa vägförbättringar företogos på ortens bekostnad, dervid mycket arbete och mycken kostnad användes, så att om de öfrige anmärknme, som ligga till grund för StatsUtsk:s tillstyrkande, äro af samma beskaffenhet, så anser jag skrifvelsen mer än öfverflödig. Jag kan icke föreställa mig att man af de förråder, sorn finnas, lemna:; hvarken det bästa elter så betydliga qvantiteter att riket derigenom skulle kunna komma att lida någon brist. Jag får alltså hemställa att någon af StalsUtsk:s Ledamöter vill uplysa om det är någon serskild för mig okänd anledn. till denna framställning. I annat fall hemställer jag att Utsk:s förslag i denna punkt mätte förfalla. 260 Den 1 Februari e. m. Hr af Virgin: Christian Adolf: Jag ber att få hänvisa lill min redan afgifna reservation i denna fråga och att få serskildt tillägga att jag anser den ena Statsmakten för sin egen värdighet och af tillbörlig aktning för den första böra spara på dylika skrifvelser tills de af behofvet verkligen påkallas. Hr von Troil:
Derigenom är all orättvisa förekommen; och med all aktning för den vishet, sorn kan stadga nya lagar för markegångssättningen, med allt möjligt erkännande af den väsendlliga förbättringen, att bestämma dagen för markegångssättningen till d. 8 Jan., då man med mycket större säkerhet kan beräkna det pris, som är billigt, än om priset bestämmes på hittills vanlig tid, tror jag dock, att R. o. Ad. samt jemväl de varmaste anhängare af den föreslagna förändringen måste medgifva, att möjligen en markegångscommitte' kan sammanträda, som utsatte markegångspriset antingen för högt eller för lågt. Då lemnar detta förslag ingen regress emot orättvisan åt den ena parten. Ränlegifvaren kan leverera sin spannmål iri natura; men räntetagaren har ingen rättighet att fordra sina räntor in natura, om också markegångspriset är aldrig så obilligt. Är väl delta den billighet, är detta den rättvisa och det iakttagande af ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, som BondeStts prot.utdr. åberopar? Här ligger en stor grundsats emellan arne stora särskilda systemer, hvilka nu icke egentligen äro i fråga, men hvilka bero af olika *ieningar om den större lämpligheten af räntors utgörande i penningar eller af deras utgörande i persedlar. Det är ganska sannt, att för räntornas utgörande i penningar talar lättheten af uppbörden jemte många andra förmåner; men dervid förekomrna äfven många svårigheter, och på den punkt vår industri och handel för närvar, slå, vöre det säkert den största otjenst, man kunde göra såväl räntegifvare sorn ränleta - /V Den 23 April f. m. gare, alt reducera räntorna och låta dem utgå endast i penningar. Vi hafva derpå de bestämdaste bevis af erfarenheten. Kommer man till våra smärre städer, såsom Carlshamn eller Calmar, som dock äro afsättnjngsorter för 3o ä 4° quadratmil, så serman, att då 20 tolfter bläder eljer några É smör inkomma mer, än för tillfallet behöfves, så falla prisen genast.
Härefter företogs pröfningen af 3:dje punkten i förevar, betänk. innehållande hemställan, att R. St. måtte hos K. M. i und. framställa den önskan, att en författning, upptagande samtliga de åligganden, hvilka af fjerdingsman eller kronorättare i denna egenskap skola ombesörjas, jemte uppgift så Den 10 Maj. 491 viii af de förrättningar, för hvilka reseoch traktamentskostnads-ersättning må beräknas, sorn å de bestyr, för hvilka dylik godtgörelse icke er hålles, måtte varda i nåder utfärdad. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar atl en sådan anhållan som den, hvilken här blifvit föreslagen, ej kunde, om H. Si. beslutar alt hon skall göras, medföra något gagn, utan snarare skada. Svårligen lära alla de särskilda små bestyr, som ät en fjerdingsman uppdragas, kunna fullständigt uppletas. Hlifver åter förteckningen icke fullständig, och fjerdingsmannen tager upp sin instruktion för att svara länsmannen eller fogden: det bestyret står ej i min instruktion, derföre befattar jag mig ej dermed; i hvilken ställning befinner sig då kronoheljeningen? När en med denna lika fråga vid förra riksdagen förevar, vill jag påminna mig atl man förliknade henne vid den, ali en husbonde skulle gifva sin dräng eller sin betjent en skriftelig instruktion. Om så skedde, huru ofullständig skulle bon ej blifva? Likaså blefve förhållandet bär. Del torde således vara bäst, alt »låta frågan alldeles föi falla. Frih. Cederström: Jag inser nogsamt de svårigheter, hvilka i utförandet skulle mola verkställigheten af det nu till R. S(:s beslut framställda förslag; men då frän många bäll sig yppat klagomål öfver den rådande ovissheten i förevar, hänseende, och dessa jemväl under flera riksdagar återkommit, så har Utsk:s pluralitet (till hvilken jag i detta fall varit räknad) icke kunnat undgå all göra en hemställan i den tagna syftningen. Månne icke den jemförelse, sorn Hr von Hartmansdorff bär uppdragit, är ganska föga inträffande?
Förklaringen till hans omotiverade antydan om att ett förhastande måste anses föreligga, ftr väl nemligen sökas deruti, att » förhastandet » nedsätter straffet högst betydligt. Inför Sotholms häradsrätt, der målet handlades, erkände Ekvall, som var personligen tillstädes, de åtalade förseelserna under åberopande af hvad han i sin förklaring anfört med tillägg att åfven om då han blifvit uppmärksamgjord på den olaga vigseln, den tanken kommit för honom att, genom oriktig uppgift om Lars Johan Janssons födelsedag i vigselboken, dölja det begångna felsteget, han på det bestämdaste bestrede, att detta vorit motivet, då kan gjort den felaktiga anteckningen om Lars Johan Janssons födelsedag i vigselboken, från hvilken sedermera de statistiska uppgifterna hemtats, utan att detta skett af förbiseende. Häradsrätten meddelade den 12 april 1888 utslag af innehåll, att som Ekvall erkänt, ej mindre att han den 14 augusti 1885 tfter föregången lysning i vanlig ordning sammanvigt torparesonenLars Johan Jansson och pigan Hedvig Sofia Johansson oaktadt L. J. J., hvilken vore född den 4 december 1864, förstnämnda dag ännu icke uppn&amp;tt 21 års ålder och ioke heller erhållit vederbörligt tillstånd att utan hinder af samma omständighet ingå äktenskap, än äfven att han, sedan han uppmärksamgjorts på den olaga vigseln, i församlingens vigselbok såsom Lars Johan Janssons födelsedag antecknat den 4 februari 1864, hvilken felaktiga uppgift jemväl sedermera influtit i de från berörda vigselbok hemtade, af Ekvall till statistiska centralbyrån insända statistiska uppgifterna; alltså och då Ekvall, mot sitt bestridande, icke kunde svårare anses än att hafva ouppsåtligen, af obetäifk-samhet, uti ifrågavarande hänseenden sig förbrutit; pröfvade häradsrätten rättvist, jemlikt 25 kap. 17 och 21 §§ strafflagen, döma Ekvall att böta för den olaga vigseln ett hundra kronor och för den felaktiga anteckningen i vigselboken två hundra kronor eller tillhopa trehundra kronor.
Vid förnyad föredragning af Statsoch Oeconomie-Utskottens den i3 dennes på bordet lagde Utlåtande JV:o 26, i anledning af väckte motioner, dels om upphörande af postförings-skyldigheten, dels om lindring i samma onus, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet. S, D. Ånyo föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtsk&ltets den 11 dennes f. m, på bordet lugde Betänkande N:o lig, i anledning af åtskillige föreslagne åtgärder till lindring i Rustningsoch Roterings-begyäret. S. D. Då nu lill pröfning företogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskottets elen 10 dennes på bordet lagde Memorial med begäran om bestämdt Utlåtande af Ridderskapet och Adeln samt Pieste-Ståndet i fråga om Utskottets skyldighet att upptaga väckte motioner om Riksdagens prolongerande; beslöt Ridderskapets och Adeln, att ‘Allmänna Besvärs-, och Oeconomie-Viskottet ej är skyldigt att de väckta molionerne upptaga samt ansåg, att, sedan Presle-Ståndet funnit ifrågavarande motioner, Trot. JJidr. d, i7 Sept. 1834. 81 tioner ej höra till Oeconomie-Uiskottets behandling, Constitutions-Vtskottet borde, med anledning af 3 mom. i 44 §• Riksdags-Ordningen, rörande rnoLionernes behandling sig utlåta. S. D. Då nu i elt sammanhang föredrogos ej mindre Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vitskottets Betänkande N:o $3, i anledning af Täckt fråga, om upphäfvande af dubbla tjenstårsberäkningen vid befordringar till ecclesiastik# embeten och tjenster, än ock samma Utskotts, i anledning af gjorda anmärkningar vid nämnde Betänkande, afgifne och den 11 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 116; blef Betänkandet N:o g3 af fiidderskapet och Adeln bifallet. S. D.
Direktionerne berätrelserne berättelser till Rikets Ständers telser till Rikets Ständers Banko-Utskott och Banko-Utskott och Revisorer öfver BankoRevisorer öfver Banko-verket, under iakltaverket, under iakttagande, att dessa berätgande, att dessa berättelser till Fullmägtige telser till Fullmägtige inlemnas, i förra falinlemnas, i förra fallet, sednast å dagen före let, sednast å dagen före Rikets Ständers Rikets Ständers sammankomst, och i sedsammankomst, och, i sednare fallet, åtnare fallet, åtminstone fjorton dagar före minstone fjorton dagar före Rikets StanRikets Ständers Revisorers sammanträdande, ders Revisorers sammanträden. Till föreskrifterna is 89 § torde lämpligast kunna hänföras mom. 2 af 90 § och i mom. 3 af 89 § erfordras föreslagen ändring, af den anledning, som här ofvan uppgifves vid 83 §. Med iakttagande häraf, skulle motsvarigheten lill 89 § komma all lyda sålunda: 1 4:o. Jemf. § 89. Mom. 1. De i nästföregående § mom. Mom. 1. (oförändradt), 1 omnämnda revisioner taga sin början den 1 Mars hvarje år, utom hvad angår Lånekontoret i Wisby, der revisionsförrättningen börjar den 1 Juni. Mom. 2. I dessa revisioner få, i öfverMom. 2. (oförändradt). ensstämmelse med 70 § Riksdagsordningen, ej andra deltaga, än sådane af ett Stånds medlemmar, hvilka kunna för detsamma vara riksdagsman och ledamöter af Utskott; ej heller kan någon Bankofullmägtig, om ock Jemf. Banko-Utskottets Memorial JV3 61. 17 ock för tilllället icke redovisande ellerinkomstuppbärande, å något Riks-Stånds vägnar, till Revisor utses eller dertill behörig anses.
Pappersåtgången i Krigs-Hof-Rätten 11 237. 459. Passevolansfond, Nya Mötes11 108—110. Provianteriogs-Direktionernas redogörelser 11 116. Publika hus och byggnader i Stockholm 11 195—196. Riddarholms-Kvrkans, 11 233—234. Revision, tiden för nästa, V 211. Revisions-Berättelsen. Utlåtandena. Riddarholms-Kyrkans reparation . sid 233—231. Bilaga Lit. A. „ Lit. B. „ Lit. C. Riks-Statens anslag, brister och besparingar å, 55 14—16. Sammandrag af Rikshufvudböckerna 55 3—8. Bilagorna Lit. A och B. Serafimer-Ordens-Gillet . 55 218—220. 437—440. Sjöförsvars-Departementets Kommando-Expeditions räkenskaper 159. Slottets i Stockholm byggnadsmedel Spanmål in natura, Stats-Verkets, Stalloch Magasinsbyggnaderna i Ystad 5’ 55 46—47. 98—100. 1 [256—259. Bilagorna Lit. A och B. Hufvudtitlar, särskilt anmälda an - visningar derå 55 23—35. „ Ofverskotter och Brister 55 10—12. 14—17. Stipendiefonden, Kongl, och Hvitfeldtska, 55 234—236. 454—457. „ Stora Barnhus 55 465—167. „ Slotts byggnadsmedel 55 204—205. Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader dito 55 162—165. 395—397. Styrelsens för Ekeplanteringarne dito 55 55—56. Revisions-Berättelsen.
Till Den -2 November iszL Till Allmänna Indragnings-Staken hofwa blifwit flyttade, att wid JnnehoswarenaS afgång indragas och besparas. Diverse Personers innehafwande löner, till ett belopp af . 1,590 För den gwarwarande och för Kongl. Lnst» Slottens wid Drottningholm och Swartsjö med dertill hörande Byggnaders och Lust-Parkers tillsyn och wärd nödig blifwande Betjening har Slars-Utskottet icke prsjecrerat någon särskild Stat; Utskottet har ansett detta ankomma pa en närmare reglering och undersökning pä stället; Men emedlertid och intill betz sadant kan komma lill werkställighet, har Stars-Utskottet trott sig böra förestå en witz Summa i ett för alt «f i6,k»oo Rdr om äret emot behörig redogörelse, 06) hwilka böra anwändas till aflöning för d-n nödige Betjeningen, till reparationer och underhällande af de Kongl.
Han har föreslagit att i r:drs bevillning skulle vara enhet för fastighetsägare och 2 r:drs dito för andre röstägande ledamöter, och att hvad som vore under 1 r:drs bevillning, beräknades till | löst. Jag kommer alltid att anse, alt den som skal! betala äfven bör få deltaga i beslutet om betalningen, och då synes rättvisan fordra, att då fastighetsägare få rösta med ^ röst, då de utgöra bevillning under 1 r:dr; så måste äfven samma grund lämpas på dem, som rösta för lösören och betala mindre än 2 r:drs bevillning. Äfven önskade jag, att 2 och 3 monitn i 10 §:n af betänk. IN:o 4 mätte inflyta efter den redaction, som Hr von Hartmansdorff föreslog, nemi. efter orden: ”Afgifter för fullgörandet af församlings gemensamma åligganden, såsom skolundervisning, fattigoch helsovård m. m., skola, sedan behofvets belopp blifvit på sockenstämma stadgadt, samt särskildt bestämda afgifter eller andra tillgångar först äro afräknade, utgöras i lika förhållande till en hvars bevillning efter 2 art.” Derefter, säger jag, bör inflyta först 2 mom. å 10 §:n af förutnämnda betänk., endast med uteslutande af de der förekommande orden ”eller hvilka annars skäligen kunna anses böra till communala behof bidraga,” hvaremot, vid slutet af morn., skulle tilläggas: Den med beslutet missnöjde må besvär deröfver i vanlig ordning anföra. Sedan komme 3 mom. alldeles oförändradt. Jag utber mig alt få uppläsa begge dessa morn., det förra med de ändringar jag föreslagit. ”2 mom. Finnes inom socken eller församling personer, hvilka äga känd förmögenhet, som icke är underkastad beskattning efter nu stadgade grunder, ehuru berörde grunder icke kunna på dem tillämpas, då må det ankomma pä sockenstämma att utse comiterade, som på heder och samvete föreslå de bidrag, sådane personer böra utgöra, dock aldrig öfver hvad den högst betalande inom samma samhälle erlägger, och dessa förslag skola derefter af socken - Den 8 Marsf. m. slämma pröfvas.
Ur Stals-ekonomisk synpunkt kan således aldrig deras beteende gillas, som går ut på att för sådane ändamål förslösa naiionens tillgångar. För öfrigt mäste man väl, i lall Bankens hitintills följda utlånings-system skulle vidare utvecklas, älven i betraktande taga, att största delen al Banco-vinsten då måste användas, för metalliska cassans förstärkning och till betäckande af de förluster, sorn måste blifva en följd af en så utsträckt låne-rörelse. Hvarifrån Riks-Banken skulle erhålla nära 7 millioner, för att kunna få det nöjet att verkställa något så planlöst, som att ersätta credit-inrättningar, som bära sig, hitintills blifvit med sorgfällighet förvaltade och hvilkas förmåga att uppfylla sina förbindelser ingen betviflar, ser jag icke. Vill man tillegna Staten alla vinstgifvande företag, blott derföre att de äro vinstgifvande, gifvas många sådane. Flera ångfartygs-bolag hafva lemnat 18 ä 20 procent i utdelning. Men hvad nationen skulle vinna på, om ångbåtsfartens bedrifvande tillegnades Stats-Banken såsom monopolium, torde hvar man lätt inse. Äfven papperstillverkningen lemnar icke ringa behållning och riktar den, som drifver en sådan med urskiljning. Men hvad Slaten vunnit på sitt oförlikneliga Tumba, torde icke vara värdt att omorda. Äfven Stats-Banken, mera ändamålsenligt förvaltad och mindre fängslad åfelt olyckligt utlånings-system än vår, hvilken saknar nästan all förmåga al en friare Bank-rörelse, måste känna någon gräns för sin verksamhet. Man har, snart sagdt, som ett axiom antagit, att Privat-Banks-invisningar trycka på Riks-Bankens metalliska cassa lika som Bankens egen, och således ansett, att Stats Banken äfvenlyiade ingen ting för realisationens bestånd, genom aU i rörelsen sätta ett belopp, motsvarande PrivalBankernas Credil-sedlar. Jag deremot har icke kunnat erkänna rigligheten af ett sådant antagande. Privat-Bankernas sedlar trycka efter mitt förmenande isynnerhet på deras egna cassör.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. biföll 11. o. Ad. hvad Ulsk. i denna del af 9 punkten tillstyrkt. Sednare delen, ang:de Hr Durietz’ motion om anslag till 2 eller 3 yngre officerares underhållande i utländsk sjötjenst. Jemväl denna del af punkten N:o 9 blef af R. o. Ad. bifallen. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Jag vill blott begagna detta tillfälle, för ali, med den erfarenhet jag som Svensk Minister haft under ett längre vistande i England, intyga, det alla de unga Svenska sjöofficerare, som under denna tid tjent i Engelska flottan, och hvilkas antal säkerligen uppgått till 30 å 40, tillvunnit sig de befälhafvares loford och bifall, linder hvilkas commando de stålt och att jag varit lycklig nog att få emottaga verkliga complimenter för deras uppförande. Ehuru Engelska amiralitetet tagit för princip, att icke emplojera utländska sjöofficerare, så har det likväl såväl under Whigsorn Tory-ministererne derutinnan gjort undantag för Svenska sjöofficerare, som alltid blifvit emottagna med öppna armar. Jag har helt nyligen fält emottaga bref från Amiralen Sif Henry Seijmour, som säger mig, att Lieutenant Petterson, som tjenstgör å dess amiralsskepp, tillvunnit sig hela besättningens välvilja och tillgifvenhet, hvarföre han nyligen blifvit befordrad lill Mate, hvilket är ganska sällsynt för en utländning. Det är blott detta jag velat nämna som en rättvis gärd åt våra unga sjöofficerare. 10:o Spanmillsupphandlingsoch bagerikostnader samt 11.-o skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Depar:tets expedition (förslagsanslag). R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit. 3 H. 43 338 Den 25 0 c l o b e r. 12:0 Skrifmaterialier och expenser för hufvudtitelns öfriga stater. Hr von Hartmansdorff:
I afseende på försträckningen till hofstallets reparation, blef likväl det vilkor dervid fästadt, att densamma borde, i män af de besparingar, sorn a de ärliga statsanslagen kunde äga rum, återbetalas, och i följd hvaraf ä primitiva försträckningen år 1845, 15,052 R:dr 1 sk. 4 rst., under påföljande år afbetalts 4,802 R:dr 11 sk. 8 rst., så att, på sätt Uevisorerne omförmäla, vid 1849 års slut återstoden utgjorde 10,249 R:dr 37 sk. 8 rst.; men beträffande de, för iständsättande af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens rum, af Eders Kongl. Maj:ts egna medel utbetalda 7,513 R:dr 17 sk. 6 rst., var någon utväg till framtida ersättning derför icke att påräkna. För de af Eders Kongl. Maj-.ts egna medel, till inköp af en större och dyrbarare spruta samt brandredskapens förökande, åren 1848 och 1849 förskjutna 3,302 R:dr i och för brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl, slottet, har någon ersättning under åren 1850 och 1851 af samma års statsanslag icke varit att påräkna. Den af Revisorerne omnämnda misskrifning å 800 R:dr i 1848 och 1849 års räkningar öfver ifrågavarande statsanslag har blifvit rättad i 1851 års redogörelse. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:,ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, P. G. WELIN. Stockholm den 30 Januari 1852. — 323 — Ståthållare-embetets på Drottningholms och Svartsjö lustslott underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar vid nämnde slotts räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung!