Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet väckt oell till Utskotten remitterad motion, anfört, hurusom, genom Kongl. Ci rcnlairet den 27 September 1834» Presterskapet väl erhållit portofrihet för alla sina embetsbref till Konungens Befallningshafvande, men ändock på många ställen lemnat denna rättighet obegagnad i anseende till de mångå omvägar och besvär, sorn dermed vore förenade. Sådane bref borde nemligen, försedde med anteckning om innehållet å omslaget, först sändas till närmaste kronobetjent, sorn vanligen vore Länsmannen, och sedan af honom till Kronofogden, hvilken ändtligen affärdade dem till Post-Conloret, hvarifrån de, på Kronofogdens fribrefs räkning, afginge till Konungens Befallningshafvande. Denna omväg utgjorde ofta flera mil, och mäste, jemte det den förorsakade vederbörande Kronobrefbärare mycket besvär, äfven medföra betydlig tidsutdrägt. Då emedlertid ett sådant bref ändock afginge på fripost, vore det svårt att inse, hvarföre icke afsändaren sjelf blifvit berättigad att till undvikande af berörde olägenheter, låta directe inlemna det på Postcontoret För alla embetsbref åter till Consistorium saknade Presterskapet portofrihet och måste alltså för dessa, som i sednare tider till antalet betydligen ökats, årligen vidkännas en dryg porto-afgift, hvarifrån de fleste andre tjenstemän vore befriade. På grund häraf har motionären föreslagit, att alla Kyrkoherdar måtte tillerkännas fribrefsrält för sina embetsskrifvelser till så vät Dom-Capitlet som Konungens Befallningshafvande, men, om en sådan förmon icke kunde alla Pastorer medgifvas, den åtminstone måtte beviljas Contracts-Prostarne, för hvilka saknaden deraf vore synnerligen kännbar, i anseende till de många expeditioner och penninge-remisser, sora från dem måste afgå. lith. till II. St.
St:s pröfning för bestämmelse af den påföljd dessa anmärkmr kunna medföra. Möjligheten för R. St. af en sådan pröfning, har blifvit omintetgjord genom Utsk:s ifrågavar. betänk. der det heter, att de K. bref eller beslut, som föranledt anmärkta åtgärden, blifvit behandlade inom Const.Utsk. och lemnade utan anmärkn. Godt! hvad hevisar detta annat än att någon ansvarspåföljd för Konungens rådgifvare numera icke kan uppkomma. Af samma skäl skulle äfven propos:n om statsverkets tillstånd och behof kunna lill vissa delar undandragas R. St:s pröfning. Man kan icke veta huru långt Utsk. söker utvidga sin i Riksd.Ordn. inskränkta verkningskrets. Att företaga detta betänk, punktvis till pröfning, då det är ofullständigt, t. o. m. öfver 1845 års revisions - 310 Den 5 Februari. berättelse, skulle vara att förbistra de åtgärder, sora R. St. komma att vidtaga vid pröfningen af 1847 års revisionsberättelse; ty, sora den siste talaren nu rätteligen anfördt och som jag önskat att lian upptagit i sin reservation, nemi. att pröfning af 45 års berättelse ur sammanhang med 47 års kan leda till förhinder och oreda vid anmärkmrs och förslags afgörande. Jag förnyar min begäran om återreraiss. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då, i händelse R. o. Ad. skulle instämma i den af åtskillige ledamöter yttrade mening, att StatsUtsk. borde på en gång afgifva utlät, öfver 1845 och 1847 årens revisionsberättelser, någon föredragning punktvis ej kunde komma i fråga, Hr Landtm, ansåg sig böra först framställa propos. pä återremiss och fördenskull nu linge hemställa om IL o. Ad. bifölle att förevar, utlåt, återremitterades till StatsUtsk., med förständigande att pä en gäng inkomma med utlåt, öfver 1845 och 1847 arens statsrevisions-berättelser. Ropades Ja.
(I.-A.) G enom Remiss den 29 December sistlidet år har H. B. o. A. till Utskottets besvarande öfverlemnat ett af Ilr Friherre Anckar swärd , Carl Henricafgifvet anförande, hvari han fästat Utskottets uppmärksamhet på den fördel, som af ofvannämnde Räkenskapers reviderande af Utskottet , jemte KonungaBrefvens och Protocollernes läsning intill närvarande tid skulle uppstå, genom Revisionernes deraf uppkommande närmare 4 B. 26 3 ga Stats-Ut skottets förflyttning intill den tid, som möjligen lunde komma under granskning. Varandes samma motion åtföljd af ett yttrande i ämnet af Hr Grefve Adelsvärd, Eric Reinhold, som ansett, att, om med ifrågavarande framställning åsyftades något mera, än den K. KainmarRätten egentligen tillhörande partiella granskning, eller tillika en öfversigt af det hela af StatsVerks-förvaltningen för ofvanberörde år, samma års RiksITufvudbok derförinnan borde vara afslutad, på det den ifrågakomne granskningen måtte i sin fullständighet kunna för sig gå; och berodde det i öfrigt på StatsUtskottet, som, enligt 3o §. i Mom. Riksdagsordningen , ägde tillgång till alla StatsVerkets Räkenskaper och Handlingar, huruvida , beträffande läsningen af KonungaBref och Protocoller intill närvarande tid, en revision af sådane Handlingar, hvilka i anseende till tiden ej ginge i bredd med Revisionen af de afslutade Räkenskaperne, kunde anses ändamålsenlig. Utskottbt får upplysa, att RiksHufvudboken för är 1827 visserligen ifrån September månad varit tillgänglig för Utskottet; men som alla öfrige för StatsMedel redovisande Verks räkenskaper, såsom utgörande Verilicationer till RiksHufvudboken, tillika böra öfverses, så vida en fullständig granskning af Statsförvaltningen äfven för det ifrågakomne året skulle verkställas, hvilket likväl den återstående tiden för Riksdagens fortfarande, i anseende till öfrige ännu oafslutade ärender icke synes medgifva; altså har Utskottet enär läsningen af K.
Sedan Konung och Ständer, genom öfverensstämmelse /uti åsigter, inträdt på den banan, att med stora uppoffringar påskynda anläggandet éf för handels-trafiken och resande hufvudsakligen afsedde jernvägsförbindelser, /är det min pligt att i min mån och så vidt jag förstår att bedöma detta ämbe, råda till det bästa och för rikets sanna nytta mest ändamålsenliga användande af de medel, hvilka för fullföljandet af det påbegynta verket kunna stå till bujfg. Ett halfgjordt arbete är till ingen eller ringa nytta; allenast ett fulibordadt k,an motsvara de förhoppningar, som fästats vid första tanken derpå. Derföre anser jag ock, alt den började Köping-Hults-jernbanan ej bör betraktas annorlunda än såsom det första steget till eli aflägse mål, som man föresatt sig alt söka och som måste uppnås, om detta steg skall blifva fruktbringande. Af dessa skäl instämmer jag uti det förslag, föredragande Departements-chefen afgifvit. Om ej staten är egare af dessa utomordentliga kommunikationsmedel, utan den trafikerande allmänheten skall vara beroende af fremmande, endast vinstsökande Kongl. Majus Nåd. Proposition, M i. entreprenörer, kan, i min tanka, aldrig det åsyftade allmänna gagnet af de nedlagda kostnaderna vinnas, eller de verkligaste fördelarne deraf i framtiden åtnjutas af kommande slägter.» Kongl. Maj:t behagade, uppå underdånigt tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, med godkännande af föredragande Departementschefens förslag och derför anförde motiver, besluta, att, i öfverensstämmelse dermed, nådig proposition, sådan den vid detta protokoll finnes bilagd, skulle till Rikets Ständer i vanlig ordning expedieras. Ex protocollo W. Th. Strokirk. Bih. lill H St. I Afd 5 Haft. 3 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1833. Kongl. Maj:h Nåd Proposition, N:o 5. 1 N:o 3. Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Dec. 1853, kl. 10 f. m. Kongl.
Mi ttvorial af Herr Professor Cederschjöld, deri han hemställde, öm icke det tillkomme RiddarhusDirectionen, att råtta den oordning, som inträff fat derigenom, att tryckningen af Ridderskapetä Och Adelns Protocoll för sista Riksdag långt för detta afstanna!; i sammanhang hvarmed äfven anmåltes en skrift af ExpeditionsSeereteraren Rothlieb, innehållande, att sorn till hans kunskap kommit, det RiddarbusDirectionens åtgärd blifvit sÖkt till fullbordande af tryckningen Utaf Riddörskapets och Adelns Protocoller för sista Riksdag, finge han hos Directionen anmäla, att då, enligt Riddefskapets och Adelns honom ensam lemnade uppdrag, det vöre både hans rättighet och skyldighet att denna tryckning låta fullborda; han skulle i nästföljande Januari månad börja utskrifningen af hvad utaf dessa Protocoll vöre otryckt, och i slutet af April månad 1821 lemna Protocollerne complette af trycket Utgifne jemte Register, och hoppades han derföre, att någon åtgärd å Directionens sida icke vidtoges, hvarigenom hart skulle hindras att uppfylla en helig skyldighet och begagna sig af en rättighet, söm Ridderskap pet och Adeln sjelf honom tillagdt» RiddarhusDirectionert förklarade på de skål* som grundlagt Beslutet af den 8 Maj 1820, att Directionen ansåg sig böra vid samma beslut förblifva; förmodande Directionen, att Rothlieb med det varde han borde fästa vid det utmärkta förtroende Ridderskapet och Adeln honom ensamt lemnat, icke underlät uppfylla det löfta han i sin ofvanberörde skrift afgifvit. 164 jbtn II Augusti *■ m, 1821 den 7 Februari, föredrogs JustitiaeOmbudsmannens remiss på Herr Professor Csderschjölds hos honom gjorde anhållan, att sedan RiddarhusDirectionen ansett sig icke kunna taga befattning med tryckningen, JustitiaeOmbudsmannen måtte genom sin Embetsåtgård föranstalta att densamma blefve verkstålld.
Det är dessutom ett ingrepp i det prerogativ, som Sveriges Konung eger såsom Noriges Konung. Vi hafva icke någon annan urkund för bestämmande af våra unionella förhållanden, lin Riksakten. Der står dock icke ett enda ord nämndt om RiksStåthållareskapet, och derföre är det äfven lika så obilligt och otillbörligt af den Svenska Riksdagen, att vilja blanda sig uti denna rent Norska fråga, som det vore, om det Norska Storthinget skulle komma att. lägga sig i angelägenheter, som rörer vår Svenska Grundlag, och deni endast Sveriges Rikes Ständer ega att afgöra. Man har sagt. att, då den Konvention, hvarigenom Norska Grundlagen blef gillad, finues undertecknad af Svenska Commissarier. så skulle Ståtliållareskapet icke kulina afskaffas utan R. St:rs medgifvande. Denna åsigt är dock icke riktig; ty då Sveriges Konung icke sjelf var närvarande vid Konventionens alslutande, så var det naturligt, att han dervid måste representeras af dertill utsedde Commissarier; men att desse i hans namn, såsom Sveriges Konung, undertecknat Grundlagen, kan väl icke vara någon grund för, att vår Riksdag skulle ega att inblanda sig i frågor om förändringar af den Norska Grundlagen. Ett är säkert, och det är det skadliga i att på detta siitt, genom kittling af nationalömtåligheter, återuprifva de gamla såren och störa de unionela förhållandena. Man borde sannerligen noga akta sig derför; ty för de begge rikenas bestånd är unionen lika nödvändig. Förenade kunna dessa begge riken uträtta mycket och väga något i politikens vågskål, men ensamma, hvart för sig, äro de svaga. Norige skall nog för öfrigt veta, att i hvad fall som helst försvara sig; ty om det än iir litet till omfånget, har det dock en stark naturlig befästning i sina fjäll, och det har för öfrigt visat sig ega lika stor motstårulskralt mot utländsk påtryckning, som värt land.
l ' renne landtmannarepresentanter i andiia kammaren ansågo, att d&amp; staten gjorde s&amp; mycket för den manlige ungdomens undervisning och s&amp; litet för den kvialiga, och d % afgifterna i de kvinliga liiroverken vore oskäligt höga och i de inanliga @ terst låga, vore det icke mer än rimligt, att afgifterna i dessa sonare något höjdes och att den inkomst, som darigenom erbölles, anvanbes till flickslrolonie, m. a. o. att en höjning i anslaget. till. flickskolorna skulle motsvaras af en nedsittning i anslaget till. gosskolorna. I afseende ' på de flickskolor, som redan erhtda statsanslag, be 169 slöts, att - de nya villkor, som nu tillkoinmit, ej skulle på dem tilllämpas förr än år 1903. Till undervisning i 7cvinlig slöjd vid follcskolorna hade ecklesiastikministern begiirt ett årligt anslag af 90,000 kr. Denna framställning tillstyrktes i oförandrad form af utskottet och autogs af kamrarna. Likaledes bifölls regeringens förslag till anord~tande vid nhgot ~olkslcolel~t~arinneseminariu~~ af profdwkurs för lzvinlig filosofie kandidat och från1 högre liirarinnesominariet i Stockholm utexaminerad liirai-inna, hvilka vilja vinna behörighet att söka adjunktsbefattning vid folkskoleliirarinneseminxrium. I Statsverkspropositionen hade begärts anslag på estra stat till uriclervisningskursm i huslig ekonomi vid två enskilda flickskolor, nämligen till den ined Upsala enskilda läroverk förenade faclrskolan för utbildning af lärarinnor i huslig ekonoini 3,200 kr., till lararinne' kurs i huslig ekonomi vid Ateneum för flickor i Stockholin 1,500 kr. samt till Göteborgs allmänna follcskolestyrelse för utbildande af liirarinnor i huslig ekonomi för folkskolan 1,500 kr.
I Afd. 24 ilä/t. i 2 Lag-Utskottet» Betänkande N:o 47. åt stiftets Biskop ordförandeskapet i Domkapitlet, såsom en af hans främsta embetsskyldigheter, samt vice ordförandeskapet åt stiftets Domprost, såsom Pastor i stifts—staden och stiftets främste Kyrkoherde. I de stift, der universitet funnes, hade derjemte de tre öfrige Theologie-Professorerna af ålder varit kapitels ledamöter, och denna organisation trodde motionären böra oförändrad bibehållas, likasom motionären ansåge någon rubbning i sammansättningen af de i hufvud staden varande Konsistorier icke af några praktiska skäl påkallas, ehuru i afseende å deras arbetsordning någon mindre betydlig förändring kunde vara nödig. I de stift, der universitet icke funnes, borde, äfvenledes, på grund af häfdens vittnes börd, främsta rummet näst Domprosten tillerkännas Lektorn i theologien vid det i stiftsstaden belägna läroverk, äfvensom ett rum bevaras åt Rector Scholae eller närmaste styresmannen för nyssnämnda läroverk, hvilken ock af ålder varit kapitularis och fortfarande borde så förblifva i anseende till det nära samband, som kyrkan och skolan egde med hvarandra. I afseende åter å den femte ledamotsplatsen borde framför allt aktgifvas på häfden; och då denna intygade, att af de fordna kanonici, som tillika vore kapitulares, flere innehade pastorater i eiler nära stifts-staden, hvilket förhållande till oell med fortfor efter reformationen, så borde något i eller nära stifts-staden beläget pastorat af Konungen bestämmas till hvad motionären ville kalla kapitel-pastoral, hvilket borde sökas och tillsättas enligt dess beskaffenhet såsom regalt eller konsistoriel!, dock med några särskilda vilkor för kompetens, t. ex. desamma som för första klassens pastorater med tillägg af fordran på pastoralerfarenhet. Rättvisa och billighet syntes ock fordra, att innehafvare!) af dylikt kapitel-pastoral hugnades med särskilt arfvode för sin tjenstgöring i kapitlet.
Men denna fråga måste först besvaras med ja, innan Hr Frih:s förslag kan komma under beslut; ty eljest är jag, som i detta afseende befinner mig i samma belägenhet som Hr Lagerhjelm och Gr. Cronhjelm, betagen min rätt att yttra mig öfver de punkter, som följa efter den 3:dje, hvilken nu är ensamt föredragen. Vär rätt blefvc då nedtryckt. Jag yrkar således, att den form, jag uppgifvit, må iakttagas, och tror, att såväl grundlagens som hvar och en ledamots rätt dermed är bevarad. Gr. Frölich: Jag värderar den siste talarens afsigt med det sätt, han föreslagit för frågans afgörande. Jag finner ganska väl, att de, som finna någon mening outtryckt i vårt förslag, skola votera för Gr. Cronhjelms. Med ali förmåga i formskäreri kan jag likväl icke med Hr v. Hartmansdorff inse, att 7 voteringar skulle kunna uppstå i anledn. af det förslag, jag framställt. Det enda kunde vara, att det alltid blefve contra-propos. vid hvarje punkt; men sedan det en gång blifvit afslaget, lärer man val icke mera dermed framkomma. Frih. Ehrenborgh: Det är mig okärt att borttaga så mycken tid med denna fråga, destohellre som det smärtar mig, att det skall behöfvas för att bibehålla en ledamot vid sin grundlagsenliga lätt. Det är således hufvudsakligen för formen, jag nu strider; och det är icke likgiltigt, mina Hrr! att en grundlagsenlig mening nedtryekes, innan den fått komma under afgörande. Gr, Cronhjelms och öfrigas rätt att yttra sig öfver de följande punkterna kan, genom det af mig påyrkade beslutet, ingalunda nedtryckas, ty dessa punkter måste föredragas, såvida de icke genom ett formligt beslut sammanslås; och jag hemställer ännu en gång, om det väl kan hindras någon ledamot att erhålla propos. på ett sådant sammanslående. Hr Dalman: Jag tillhör dem, som anse det böra åt Bancofullmägtige uppdragas att, i fall af behof, förskaffa sig creditiv.
Medan andra försvarade den nuvarande rosträtten ur politiska skäl, för att icke rubba grundvalen till första kammaren, men i öfrigt gerna medgåfvo röstskalans orimlighet, höll han strängt på den senares principiella rättvisa. Förmögenheten vore arbetets frukt, och den, som tor-värfvat den, borde äfVen fa njuta den. Men den, som hade lågt röstetal, finge se sig för, om han ej visste att skaffa sig bättre inkomst I humanitetsfrågor var han deremot afgjordt frisinnad. Sarskildt hafva Sveriges qvinnor anledning att bevara i tacksamt minne hvad han verkat för att utvidga deras rättigheter och bättra deras vilkor. I förening med frih. Stac-kelberg genomdref han år 1884 nedflyttningen af qvinnans myndighetsålder från tjugofem till tjugoett år. Redan tidigt hade han böijat i stor utsträckning använda qvinnor i Enskilda bankens tjenst; och det goda resultatet häraf torde ej minst ha bidragit att befasta hans åsigter i qvinnofrågan. Och då en gång historien skrifves om kvinnans frigörelse i vårt land, bör det ej förgätas, att det föredöme, han gaf genom denna åtgärd kanske mer än något annat bidrog att i vida kretsar bryta fördomen mot en utsträckt användning af qvinnans arbetskraft. Under hans sista år var det hufvudsakligen två frågor, som togo hans uppmärksamhet i anspråk: — införande af galdbundet bos afveckling genom administration och upp-hafvande af fideikommissen. Till det ideliga förkastandet af det förra förslaget sökte han skulden i juristernas hunger efter sportler. Kanske hade han icke så alldeles orätt häruti; ty Wallenberg var nog den som kände sitt folk. En annan sak är, om borgerlige administratörer äro mindre hungrige efter arvoden än juridiska konkursutredare efter sportler. Hans i och för sig så högst befogade angrepp mot fideikommissen står i full samklang med hans ekonomiska fttåndpnnkt i öfrigt. Under det andra slag af jordegendom onder trycket af skulder och skattar i förening glida öfver i storkapitalets händer, utgör fideikommiss-inrättningen i all sin ytterliga absurditet dock ett medel att bevara en del jord åt dess gamle egare.
Jag finner ej stäk hwarfbrc icke Cantzlierne om sä behöfdeS kunde förökas. Renstrifwarc saknas wäl ej och mänga sturle Utan twiswcl dertill anmäla stg. Kostnaden kunöe ju afhjclpas genom ett obetydligt tillskott ur Riddarhus -Castan. Friherre Ztgernktsät förenade sig med Herr ?äk!man. När man talar för det allmänna behöfwer man ej hälla sig Renstrifwarc. Grefwe krlörner utbad sig allenast fä erlndra att Carnzlierna behbfde ansenligen förökas, dä han trodde det redan wara afgjordt att alla Memori - Den 2' Vctober, 4539 al med de andre Sröndm skalle cominunicnmS. Derigenom ökades afwen kostnader»?: Mill detzi kostnader drabbade ej Sundens enstilda Cahor utan Siats-CaSsan, som betalar Canizlierna. Grefwe Oäfven si)s1m conformerade sig med Herr stäsilrrmn. Herr D 5 3 n> trodde att här ej more fräga vin andra Memorial än dem som remitteras. HerrGrefwen och Ordföranden upplyste att »ägot beslut om alla Mcmorialers communicalion ej wore fatkadt, utan akt sädant endast skedde genom ctt ProtocollS - Utdrag. Friherre Lsstsrttrön, hemställde om icke frägan kunde hänwisas till Riddarhus - Ordningen. Herr k ä k I m a n instämde häri; till hwad Han förut yttrat wille han tillägga akt ofta ämnen kunde förefalla, till hwilkautarbetande man ej hade längre tid, än ifrö.n en kiern-dag till den nästa, dä Författaren sjelf ombjeligen kunde hinna att besörja renskrifningen. Undertecknad 8i!verttoIpe, e^xsl Lådstål, utbad sig fä anmäla, att swärighcten wiherligen wore afhulpen om Caknjlierna förökades, men dä fordrades ätminstvne cn förökning af 8 till ro Personer om icke flera.
Men det är hos Bidderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet anmärkt, att detta moment, bättre än här, hade sin plats i den nya förmånsrätts-ordningen; och af hvad Utskottet i afseende å 6 mom. i 3G § af förslaget till konkurs-lag anfört, följer att nämnde åsigt af Utskottet delas; hvadan ifrågavarande moment här torde få utgå för att till förmånsrätts-ordningen förflyttas. Inom Preste-' och Borgare-Stånden är dock äfven en annan anmärkning vid denna § gjord, nemligen den om bristen på ett stadgande till förhindrande deraf, att en sterbhus-delägare straxt efter ett dödsfall må, genom försäljning eller ofördelaktigt skifte af en fastighet, kunna kringgå de föreslagna föreskrifterna rörande verkan af inteckning efter dödsfall och således bereda en sin egen eller boets borgenär betäckning. Utskottet medgifver ock att en sådan brist kan vara vådlig, i händelse sterbhus-delägaren sedermera saknar tillgång till gäldande af den förlust, som den dödes borgenärer derigenom blifvit tillskyndad.
Ifrån längre tid tillbaka, här en viss årlig Summa, som nu utgör 1650 R:d, varit anordnad att af Heinar Banco-Fullmägtiga, såsom Julegåfva tilldelas Fattiga och behöfvande Personer i hufvudstaden och i Fattdsorternat mängden af dem som blifvit anmälte, och söm derjemte befunnits 1 yttersta behof af berörde gåfva, har på de sednare åren så tilltagit, att de fleste blott med én ringa penning kunnat blifva hugnade: till de Respectiva Ståndens gunstbenägna omptöfning hemställes vördsamt * huruvida Summan för i fråga varande välgörenhet får Ifrån och med innevarande år förökas till två Tusende Riksdaler årligen. Flera hufvudsak!iga omständigheter bern på de Respectiva Ståndens siutiiga decision, hvad i afseende pa Regleringen af Riks-DisCont InrättningarnéS, rörelse och förvaltning, jemte föreslaget biträde för Götha Canal-äniäggning, kan befinnas nödigt att föreskrifva; sedan Ilan - Den 3 Augusti 337 33a nco - Utskottet fått inhämta de Rospectiva Ståndens fattade beslut i berörde delar, och hvad till äfventyr* ytterligare, rörande Bankens förestående befattning i allmänhet, kan hos de Bespeetiva Stånden förekomma och blifva faststäldt; underlåter Bahco-Utskottet ej, att för tillämpningen både af hvad uti äldre Stadganden, som icke undergått förändring, och uti de vid detta Riksmöte meddelta föreskrifter innefattas, för Eanco-Styreisen utfärda ett i möjligaste måtto omständeligt Reglemente.
Aflöning Stipendier Inventarier, instrumenter och bö Skatter och brandstodsafgifter .. Diverse utgifter Balans till år Kontant behållning Utlånta medel Summa 23,615: 92. Enligt gjord anteckning på en redogörelsen bilagd räkning å 952 R:dr 38 öre för åtskilliga under revisionsåret verkställda reparationer å boningsoch uthusbyggnaderna vid Veterinärinrättningens egendom Brogården, har Styrelsen, under åberopande af gällande stadgar, af inrättningens medel godtgjort hälften af nämnda reparationskostnader med 476 R:dr 19 öre; men då det icke blifvit uppgifvet när eller af hvilken myndighet dessa, för Revisorerne obekanta, stadganden skola blifvit utfärdade, på grund hvaraf inrättningen tillskyndats en utgift, som, efter Revisorernes åsigt, bort helt och hållet bestridas af vederbörande boställshafvare, äro Revisorerne icke i tillfälle att till riktigheten kontrollera ifrågavarande utgift, utan få blott förhållandet anmäla. Kongl. Öfverintendents-embetet. Räkenskaperna redovisa i 3:ne särskilda hufvudböcker : a) Statsanslaget till underhåll af Kronans hus och byggnader i hufvudstaden; b) Dito i landsorterna; och c) Extra anslag till uppförande af en för sinnessjukas behandling afsedd hospitalsbyggnad å lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg invid Stockholm. 2,100: — 1,127: 29. 361: 36. 20:22. 3,608: 87. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, men de öfriga lemnade utan anmärkning, förete, i afseende på inkomster och utgifter, följande förhållande: a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet. Balans från år 1858. Tillgångar Uppbörd: Ordinarie statsanslag . , 48,000 Balans till år 1860: Credit. Utgifter; Byggnader och reparationer Köpeskilling för det s. k. G( Arfvoden och traktamenten Diverse utgifter Balans till är 1860: Summa 207,082: 63. b) Byggnader och reparationer i landsorterna. Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Credit.