Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, vid tillsättningen af en Commissarie-Beställning inom Banken, dertill 3:ne sökande sig anmält, rösterne inom Banco-Styrelsen så utfallit, att 2:ne af de sökande erhållit 3 röster hvardera, samt den tredje anie röster, och härvid inträffat, att en person blifvit till Commissarie i Banken utnämnd med 3:ne röster, afgifne af 2tne Ordinarie Ledamöter och en inkallad Suppleant, hvilken för tillfället, såsom Ordförande, ägt afgörande rösten, samt derefter Banco-Fullmägtige, enligt hvad Bikets Ständers Revisorers Berättelse af år i83p (pag. 6) närmare utvisar, beslutat att, intill nu ingångne Riksdag, icke någon Commissarie-Befattning i Banken må tillsättas, utan i närvaro af minst 2:ne Ordinarie Ledamöter bland Banco-Fullmägtige af hvarje Riks-Stånd; hafva Herrar Revisorer härvid anmärkt, att Banco-Fullmägtige icke handlat i öfverensstämmelse med Rikets Ständers föreskrifter, då Fullmägtige vidtagit berörde Beslut, hvarigenom dels Banco-Styrelsen, i uppgifvet fall, skulle vara förhindrad att afgöra hos Styrelsen förekommande mål, derest icke minst 2:ne Ordinarie Ledamöter af hvarje Riks-Stånd vore tillstädes, dels de Suppleanter, hvilka i Styrelsen kunde inkallas, skulle komma att beröfvas den magt och myndighet, hvarmed de blifvit af Rikets Ständer beklädde. — Banco-Fullmägtige anse sig af sådan anledning böra fästa Höglofl. Utskottets uppmärksamhet derå, att, ehuru izj af Banco-Reglementet icke innehåller annan föreskrift i afseende på sammansättningen af Banco-Styrelsen, lör besluts fattande i derstädes förekommande mål och ärenden, än att A-delar af Fullmägtiges hela antal, och deribland åtminstone en af hvarje Riks-Stånd, skall tillstädes vara, är likväl härigenom
— Annars är hon mycket god niot de fattiga, när helst man går ner åt näset till, möter man deras kusk med en korg på hvardera armen. Han går från stuga till stuga. — Lyft på locket en gång och du skall få se lem-ningar, som hon gömt så länge att de blifvit sura, och kläder så trasiga att man skulle kunna sålla gatstenar genom dem. Tvi för en sådan barmhertighet! Doktorn spottade utåt golfvet. — Du är så sträng i dina omdömen, sade Inez småleende. Jag tror, att fru Strömmer är vida bättre än du målar ut henne. Pastor Dahl kan ej nog prisa henne. Han kallar henne för qvinnan med det stora hjertat. — Pastor Dahl prisar alla, som bjuda honom på god mat. Skulle hans loftal vara värdemätare, skulle öfverklassen i den här hålan besitta en oändlighet med stora, varma, förmensklighetens ve klappande hjertan, men jag, som dagligen färdas bland de fattige, har kommit under fund med, att öfverklassens hjertan äro fan så små — ja ofta tviflar jag på, att de ha något hjerta. Följande dagen vid elfvatiden samlades de inbjudna damerna i fru Strömmers salong. Der kom borgmästarinnan, fyra konsulsfruar, apotekarens fru, postmästarinnan, kamrerskan Falk, doktorinnan Bergman, ett par grosshandlarefruar, en sjökaptens fru och fröken Rudin — endast doktorinnan Lundin saknades. Stämningen var något matt. • Man satt i smågrupper och hviskade, under det att fru Strömmer, en ståtlig dam med halfslutna ögon och det alsk-. ligaste leende kring de tunna läpparne, ordnade kaffebordet, der de genomskinliga, blåblommiga kopparna bildade en ring kring silfverservisen, strålande i all sin glans. Då och då kastade hon en blick på klockan öfver soffan. När den slagit half tolf, vände hon sig mot damerna och frågade, om det behagades en kopp kaffe. — Tackar, ljöd det enstämmigt. Damerna samlades kring bordet. Borgmästarinnan och spanska konsulns fru, dotter till ett statsråd, ansågo sig för högsta hönsen i korgen, hvadan soffan inkräktades af dem.
Jag torde fä anföra hans egna ord, som igenfinnas i R. o. Ad:s prot. för d. 29 Nov. 1829. Han sade då: ”Jag tror tvertom, att ett ibland de första stegen (ill införandet af elt verkligt democratiskt element uti vår statsförfattning torde hafva varit just det, att ifråga var. jemnlikhet mäste vara lika rältsenligt inför naturen, som inför lagen,” etc. Jag tror, att talaren hade ganska rätt i deu mening, han yttrade; men det är just till förekommande af hvad han åsyftat, som jag anser lagen böra med lika ifver bestridas. En man med stora juridiska kunskaper och en stark vilja tyckes drifva juristerne i värt land med eller mot deras vilja till detta mål; man måste derföre vara så mycket mera pä sin vakt. Vare det långt ifrån mig att misskänna den fosterländska känslan hos åtskillige talare, som i dag yttrat sig i motsatt riktning. Deras nit för grundlagens helgd misskänner jag icke eller; men det må dock vara mig tillätet att å min sida söka bevisa, att de hafva orätt. En talare har sagt, att R. o. Ad:s härvarande ledamöter icke voro bemyndigade att besluta om de frånvarandes rätt; men samme talare yttrade dock icke detsamma, när han yrkade, att de tillstädesvarande ledamöterne af R. o. Ad. skulle antaga det representationsförslag, som vid förliden riksdag framställdes, och vid denna afgjordes. Man har kallat den föreslagna und. skrifvelsen för en petition, och åtskilliga talare hafva önskat, att ordalagen i denna skrifvelse måtte vara uppställde i öfverensstämmelse dermed, för hvilken händelse de skulle ansett henne riktigare och möjligen instämt i hennes antagande. För min del tror jag det vara en ståndsfråga, som jag förfäktat; är hon icke det, så är hon en lagfråga; men uti intetdera fallet är det något önskningsmål. Endast i fråga om sådana kan man tala om petitioner. En af mina motståndare, som sist yttrade sig, förklarade frågan vara en lagfråga; jag förstår då icke huru hail kunnat tala om petition.
Själf har hon aldrig öfvergifvit sin ungdomskärlek till måleriet — i hennes hem finnas många vackra alster af hennes pensel —, och det är väl därför som konstens barn ligga henne särskildt om hjärtat. Fru W. är en förträfflig husmoder för sina underhafvande. Och dessa äro ej få. Utom sitt stora, magnifika hem i staden, beläget vid Kungsträdgården, äger fru W. en landtegendom, Malmvik, på Lofön. Där hvilar hon om sommaren ut efter den ansträngande vintersäsongen. Både där och i staden röjes i anordningarna den gedigna, konstnärliga smak, som utmärker hemmets härskarinna. Och så har fru Wallenberg år efter år arbetat i allmännyttiga och filantropiska företag och utöfvat en verksamhet, till hvilken ej många af vårt lands kvinnor i hennes ställning När fru Wallenberg tillfrågas om hvad som kunna uppvisa motstycke. Det skulle bli alltvarit den bärande kraften i hennes lif, svarar för långt att uppräkna alla de styrelser och hon: » Min stora aktning för allt som namnes kommittéer, af hvilka fru W. varit medlem. plikt och min vana att underordna allt under A. O. Wallenberg var en af riksdagens fliVi erinra särskildt om hennes verksamhet i denna samt min orubbliga tro på en af gudomtigaste motionärer. Bland hans motioner är föreningen Handarbetets vänner, hvars ordlig försyn utstakad plan för hvarje individs det särskildt två, som vi ej kunna underlåta förande hon är sedan 1887. Den storartade liksom för hela människosläktets lif. » att här påminna om, därför att man mellan utveckling, som under årens lopp kommit denna Att fru Wallenberg kunnat i så hög grad raderna kan läsa, att den kvinna, som stod hoförening till del, skylies i betydlig mån fru ägna sig åt allmännyttig verksamhet, får ju i nom närmast, lärt honom att tänka högt om W:s nitiska och insiktsfulla ledning. För de viss mån tillskrifvas hennes gynnsamma ställsträfvanden, för hvilka doktor Hazelius genom ning i ekonomiskt hänseende. Hur många finns det kvinnliga släktet.
m. hvilka man vanligen kastar bort, kunna anatt dela sina bekymmer, att öppna sitt hjärta för henne, hans enda, älskade barn, for ett matt leJohan Nordling. JRhabarberblad tagas, medan de äro krusiga och ende, ett svagt återsken från de gamla tidernas späda, som spenat. Man måste dock noga taga bort solljus, öfver hans ansikte, och han försäkrade X I I I. nerverna, som redan då innehålla syra. beständigt, att hon förvillades af inbillningar, att Vexlande dagar. Rhabarberbladnerver, i synnerhet de tjocka, intet tryckte honom, att allt var som förut. duga att koka en god soppa på. Stjälkarnes skal (Forts.). Ack — som förut! Då skulle hon väl ej så färgar soppor och crémer röda. ofta i nattens tysthet behöfva begråta åeUafordom! M ?Jldrig förr hade det inträffat, att icke Sonja 3. Bhabarberblomma kan kokas och stufvas som De enda ljusa dagarne under denna tunga efmed stort - \ ' emod saknad lemnade blomkål; för att den lilla stjälkens syra skall förS^L \ - tersommar och höst, voro de, då Kurt Stråle kom R \ X / \ L TYiArl c t n r f upmnr! n och rh saknad lemnn.de sitt kära Stjärneholm, när den sena, grå- ut på besök. Men han var numera mycket bunsvinna, lägger man blommorna efter förvällningen en r m Si kalla hösten kom med naken, frostkyld naden i hufvudstaden, där han fått ett ordonnanstimme i friskt vatten. Blomfröna vilja gärna smula tur och ute ifrån Bråviken pinande, regnmättade sönder, men smaken är god. förordnande, och kunde endast då o c h då öfver vindar. Bädisblad äro utmärkta till spenat. söndagarna komma ifrån. Men i år hade hon riktigt längtat, trånat efter, 5. Morotblad sammaledes, dock helst blandade Med glädje vände nu därför Sonja åter till Stockatt dagen för stadsresan ändtligen skulle infinna holm då hon hoppades att det rörliga lifvet därmed äkta spenat. sig.
9 Utskottet åberopar härom det serskildta Betänkande, sorn Utskottet öfver detta ämne afgifver, i sammanhang med de till Utskottets handläggning remitterade enskilde Motioner , om indragning af serskilda Domstolar. 3:o Att Statens förmenta egan deruti till en betydlig del af sd kallade Kyrkohemman i Halland md blifva Jullständigt utredd och bestämd. (pag. 17— 18 i Berättelsen'för 1825, pag. 131—25 i Berättelsen för 1826 och 1827 och pag. 34—46 i Allmänna Redogörelsen,). X afseende härpå åberopar Utskottet det serskildta Utlåtande, som Utskottet , i förening med Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, afgifver, i anledning af ej mindre JustltiaeOmbudsmanr.ens hemställan, än den från Hedervärda Bonde-Stån-1 det till Lag-, Statssamt Allmänna Besvärs-; och OeconomieUtskotten remitterade Motion, som RiksdagsFullmägtige af Hedervärda Ståndet itrån Hallands Län i enahanda ämne väckt.’ lo LagUtskottets Betänkande N:o 44. 4:0 Att de nu gällande Krigs Artiklar, ne af den 5 1 Mars 1798, jemte flere senare speciela föreskrifter, rörande disciplinen inom KrigsStändet, efter JustitiasOmbudsmannens f örmenande, std i strid med Grund, lagar ne och med den derpå grundade af Rikets Ständer får Deras JustiiiceOmbudsman den 27 Februarii 18 to utfärdade Instruktion, 1 (pag.
Det sker stundligen, men dessförinnan måste domaren hafva bestämd visshet derom, att denna tydning som man nu sökt gifva alt 27 cap. 2 § B.B:n ogillas af lagstiftaren. Det är icke nu fråga om att utfärda ett reglemente, sådant som militiae-boställs-ordningen; men fråga är om att närmare bestämma alt gifva en slags tolkning af lagen, som i detta fall redan innefattar bestämmelser, och det är denna tolkning, som jag sökt att åstadkomma. Hr von Hohenhausen har sagt att underhållsskyldigheten åligger församlingen. Det är icke så, den gamla författningen liar ”icke haft brist på elt ord, som motsvarade reparation”; den uttrycker detta med ”underhållsskyldighet”, och det är just ifrån denna reparation eller underhållsskyldighet, som socknarne varit befriade ända tills nu. Jag kan således icke för min del finna att den af mig föreslagna redaktionen är ovigtig, utan vidhåller densamma. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Innan jag tillåter mig något yttrande om rigtigheten af Gr. Sparres förslag, och huruvida det är att föredraga framför nu gällande lag, anhåller jag att få säga några ord om Inifvudsaken. Månne det icke är i grunden rigtigt, alt hvarje boställsinnehafvare mä, så vidt möjligt, vara befriad ifrån underhållsskyldighet af sitt boställe, emedan boställshafvaren icke vet och ingen vet huru länge han kommer att det innehafva. Dertill kommer äfven att om företrädaren försummat sitt boställes underhåll så faller kostnaden understundom på efterträdaren. Vi hafva under denna riksdag exempel derpå, hvilka åtskilliga af eder mine Hrr kunna erinra sig, kaplansboställe!! skola icke underhållas af församlingar ne, utan af kaplanerne sjelfva. Följden deraf är all de någon gång sakna åbyggnader, och vi hafva vid denna riksdag emottagit framställning ifrån en komminister inom Erkestiftet om byggnadshjelp, emedan han saknade alla tillgångar att återupprätta bostället, och emedan församlingen saknade vilja dertill. Man ser således hvart det leder, alt af boställshafvaren fordra boställets underhåll.
Om de Consultativa Stats-Rådens antal ökades från tre till fem, hvilket, i flere hänseenden, torde vara nyttigt, så funnes så många från Departemental-förrättningar lediga Rådgifvare, att desse kunde använda serskild omsorg på de så kallade besvärsmålens förberedande till Konungens pröfning, och all vidare åtgärd i sådant hänseende måhända blefve öfverflödig. ” I denna reservation hafva Grefve Gyldenstolpe, Hr Rääf och Doctor Broman instämt. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Perg, 1844. Constitutions-Utskottets Udaland c j N.-o 20. Ank, till Exp.-Utsk. d. 3i Dec., kl. 11 ntidd. Utlåtande till Riksens Ständer öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående tillägg och ändringar i 6, i5 och 43 4)'Si Regeringsformen. Jemte Nådigt förklarande, att saknaden uti Regerings-formen af bestämda stadganden i fråga om Departements-chefs-embetes förvaltning genom tillförordnad föredragande, då embetet är ledigt, eller ordinarie Departements-cbef är hindrad att detsamma utöfva, — äfvensom angående Deparlements-chefs-befattningarnes fördelning, samt ärendenas . beredning och föredragning, då Konungen går i fält, eller afreser till aflägsnare inrikes orter, eller till Konungariket Norrige, — utgör en brist, som bör, och lätteligen kan, afhjelpas, — har Kongl. Maj:t, uti Nådig Proposition till Riksens Ständer af den 30 sistlidne October, föreslagit dels följande tillägg vid slutet af Regerings formens $ 6. Ar Departements-chefs-embete ledigt, eller är giltigt hinder för Departements-chef att embetet utföfva, må dertilllförordnas någon annan af StatsRådets Ledamöter.
Enligt sedermera ifrån Chefen för Statens jernvägsbyggnader meddelad upplysning kunde, för den händelse den af honom föreslagna sammanbindningsbana genom hufvudstaden komme till verkställighet och trafiken derå skulle anses blifva alltför hinderlig för den lifiiga rörelse, som eger rum till och ifrån Riddarholmen samt öfver Nya Kungsholmsbron, utväg beredas att å förra stället höja körbanan så mycket att jernvägstågen kunde gå inunder densamma och vid Nya Kungsholmsbron åter, på sidan om den vanliga, i jemnhöjd med jern vägs-spåren liggande körbanan, medelst en sluttande försänkning i marken låta åkande färdas fram under sjelfva jernbanan vid de tillfällen då, i följd af framgåeude jernvägståg, den vanliga vägen måste stängas. Kongl. Majit, som ansett de särskilda, till Rikets hufvudstad ledande stambanornas förenande med hvarandra vara af framstående vigt ej mindre för rörelsen emellan landets olika delar, än för den direkta trafiken till hufvudstaden, hvars förnämsta hamnoch saluplatser skulle med denna jernväg komma i förbindelse, har, med hänvisande till den fullständigare utveckling af skälen för detta arbetes utförande och för dess företagande samtidigt med norra stambanan, som komiterades i ämnet afgifna Betänkande innehåller, af Rikets Ständer äskat, att till en sammanbindningsbana genom Stockholm med stationsgård vid Röda Bodarne, invid Clara sjö, måtte anvisas det härför beräknade belopp af 3,070,000 Riksdaler. Uti den af Friherre Raab, A. C. väckta, här ofvan omförmälda motion (N:o 215) har deremot blifvit yrkadt att, då sammanbindningsbanan genom Stockholm icke af behofvet oundgängligen påkallades — åtminstone icke förr än banan norr om Stockholm blefve byggd — anslag för dess utförande under förestående statsregleringsperiod icke måtte beviljas.
Vanskligheten af försök, att under våra representativa former genomföra på en gång en fullständig brottmålslag, byggd på helt andra grunder, än den hittills gällande, är alltför väl ådagalagd, att försökets förnyande må tiiirådas förr, än åtminstone de vigtigaste och mest ömtåliga frågor, som till ämnet höra, blifvit särskildt behandlade och afgjorde, — och af dylika frågor är det ännu mer än en, och deribland en sådan, som den om straffbarheten af affall från den rena evangeliska läran eller utspridande af deremot stridande meningar, hvilken väntar sin lösning. Då härtill kommer, att den del af brottmålslagen, som angår brott mot person, hittills icke blifvit vidrörd, har jag trott hufvudstvcket deraf, eller bestraffandet af våld mot person, desto heldre böra särskildt göras till föremål för lagstiftningens uppmärksamhet, som gällande lags bristfällighet i denna del är den ä rättstillståndet menligast inverkande. Det lagförslag, som till följd häraf nu i underdånighet anmäles, grundar sig på det ofvannämnda, Rikets Ständer förelagda, förslaget till ny strafflag, hvilket varit utgångspunkten för de väsendtligaste förändringar inom kriminal-lagstiftningens område, hvilka sedan dess egt rum. Fastän egentligen endast afseende de brott, hvilkas slägtbegrepp har till utmärkande kännetecken annans förnärmande till kropp eller helsa, upptager likväl förevarande förslag sådana arter af de i strafflags - 68 Kongl. Moj.ts Nåd, Proposition M 31). förslaget till brott mot offentlig myndighet, fridsbrott och brott mot annans frihet hänförda förbrytelser, i hvilkas begrepp förenämnde kännetecken jemväl ingår. Denna utsträckning of förslagets omfång är föranledd af sammanhanget emellan straffbestämmelserna för berörde brott. Sjelfva lagstiftningsmethoden förhindrar en strängt systematisk begränsning af ämnet, och nyssanmärkte afvikelse bör så mycket mindre tilläggas någon vigt, som den näppeligen kan medföra någon praktisk olägenhet och vid en framdeles skeende kodifiering af de spridda kriminal-lagarna med lätthet afhjelpas.
Nådig kungörelse i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut har under den 23 Maj 1857 utfärdats. 183:o af den 6 Maj 1857, i fråga om eftergift af den Öfversten och Tull-distrikt chefen J. af Ekenstam ådömda ersättning till följd af Tull-kassören G. E. Berg walls balance (69). Rikets Ständers, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga framställning, vidtagna beslut har under den 23 Maj 1857 blifvit Kammarrätten och General-tullstyrelsen till behörig kännedom och efterrättelse i nåder meddeladt. 184:o af den 6 Maj 1857, angående försäljning af en Kronan tillhörig tomt efter ett nedbrunnet magasinshus i Carlshamn (70). Om behörig verkställighet af detta Rikets Ständers, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga Bil. till B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse år 1869. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Banko-Utskotlets Utlåtande M 51. 8 Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt BondeStåndets beslut, någon minskning å Bankens fastighets-lånefond icke att ega rum, utan i blifvande Banko-reglemente att införas följande stadgande: »Fonden lill utlåning mot inteckning i fast egendom, deruti inberäknadt beloppet af de från Banken utgifna, ännu oguldna lån mot återbet alu i ngs—sk yldighet i silfver, hvilka följaktligen i mån som de inflyta till denna lånefond ingå, är bestämd till 8,628,000 R:dr, hvaraf tillhandahållas 7,800,000 R:dr för inteckningar i egendom å landet och 1,128,000 R:dr för inteckningar i hus och jord i städerne utom Stockholm.» Äfven i fråga om den af Utskottet, enligt 17 punkten och 26 punkten 2 morn., föreslagna innebållning ä Allmänna
Ej heller är det ovanligt att se t. o. m. äldre damer uppträda i rätt mycket grannlåter och nipper af ganska tvifvelaktigt värde; en hvar har sin smak, men enligt mitt tycke böra smycken vara af äkta slag samt blott sparsamt och med urskiljning användas. Sådana köper man sig väl också vanligtvis ej själf, utan utgöra de i allmänhet familjeklenoder och minnen eller vän gåfvor. Jag älskar ej illa lifliga färger, men tror att det vore lämpligt att i deras användande vid klädseln lära af naturen, ty där hos växter och djur lysande färger förekomma, så finnes bredvid dem någon mörkare eller dunklare färgton, som dämpar dem, och ej sällan förmedlas de af mjukare och mildare öfvergångar. Det nuvarande bruket att begagna olika lif till kjolarna finner jag särdeles förträffligt, enär man lättare kan tillgodogöra sig sina gamla dräkter, äfvenså finner jag det särdeles praktiskt med de lösa insättningarna i lifven eller jackorna, hvarigenom man på ett bekvämt och enkelt sätt kan inlägga liten omväxling i en äfven enkel toalett. Vid besök ibland i Malmö eller Köpenhamn gör jag mina inköp där och kan äfven understundom komma öfver goda stufvar på realisationer. Emellanåt får jag ock till jul något vackert klädningstyg eller värdefullare toalettartikel och härigenom kan också förklaras att mina klädpenningar ej gå till mer än 125 pr år. Jag anser ock att en äldre dam i allmänhet bör kunna reda sig med lägre klädpenningsbelopp än en ung i samma ställning. Härvid har jag nu ej berört kostnaden för barntoaletten, emedan jag ansett den ligga utanför denna fråga eller kanske rättare vid sidan om den. Kanske jag satt tålamodet både hos Iduns Red. och dess läsekrets på allt för stort prof och äfven stött mången för hufvudet, men jag har bara velat häfda min individuella smak och, där frågan är fri, så är ju svaret sammalunda, tänker Enkel. (Eftertryck förbjudes.) Några ord om nervositet och s. k. nervösa sjukdomar, af Professor F. Lennmalm. (Forts.) De direkt framkallande orsakerna äro af hvarjehanda slag.
Vill du förlåta Gustaf? SIGRID. Förlåta? VÄRFLOD KRISTOFER. man känner sina vänner nu för tiden. SIGRID. Han är bättre än de flesta andra, Sigrid... Ser du, Lära lögnare någonsin känna hvarandra? KRISTOFER. unga män i våra dagar är, att de kunna berätta lättfruktan för skvaller. Det första beviset på vänskapligt förtroende mellan färdiga historier för hvarandra om sig och andra, utan SIGRID. den andra gifta sig med en oskyldig flicka och göra henne så olycklig, som ofta sker? Hvarför går han inte till henne och säger, hvem hon vill gifta sig med? KRISTOFER. Det är inte sant. Hur kan då den ena vännen låta för käring och säga, att han sviker sin vänskap. Trodde hon, så skulle alla bli lika olyckliga som du och Gustaf nu. Därför har det blifvit ett bevis på vänskap mellan män och aktning för kvinnan att tiga. SIGRID, stiger upp, ser på honom, knyter händerna. Hon skulle inte tro honom, hon skulle kalla honom Åh, om jag rådde på dig, Kristofer! KRISTOFER, ler bittert. Slå mig, om du vill, kära Sigrid... men det är allt så. SIGRID, sjunker åter ned på stolen och brister i gråt. FJÄRDE AKTEN KRISTOFER. saktar honom visserligen inte. Men det är inte häller tanke på hur en enda annan skulle göra, utan för att du... du älskar honom. SIGRID. Att nu Gustaf är hyggligare än de flesta andra, ur för andras skuld du skall förlåta honom, och inte med och förlåta honom? Det vore en inkonsekvens, som jag aldrig kunde stå till svars för inför mig själf. KRISTOFER. Hur kan du begära, att jag skall älska honom nu rans namn pratar du? Är du... tokig? Talar du om och förlåtelse? Det förstår jag inte. Inkonsekvens Inför dig själf Hvad i Her inkonsekvens och om dig själf, när det är fråga om kärlek SIGRID. jag ändå inte du hade blifvit, att du inte skulle begripa ett ordentligt resonnemang! KRISTOFER. Vet du, Kristofer, så stock-förblindadt-reaktionär trodde