Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nödvändigheten att serskilda härader finge gemensamt ransakningshäkte vore följagtligen af Rikets Ständer redan erkänd, och då tingsstaden för ransakning ocb dom öfver häktad person i allmänhet måste vara invid elier i granskapet af fängelset, der den häktade förvaras, så innefattade berörde erkännande ett medgifvande, å Rikets Sländers sida, alf mångå härader erhålla sina tingsställen för sådana ransakuingsmål, likasom sina häkten, utom häradernes vanliga områden. lVJen en så beskaffad förändring i nuvarande förhållanden, den der ingrep i allmänna rättegångsordningen, syntes dock bör* stödjas på ett bestämdt bgbud; och det vore jemväl nödigt, att, i sammanhang härmed, ett stadgande meddelades, som utvidgade Nämndens jba - Expeditions-V tskottels Förslag til! und. Skrifvelse, N.o a3o. 619 hörighet att deltaga i ransakningsmål rörande häktade personer, enär det kunde blifva betungande för Nämnden att, utan ersättning, ofta göra resor till ett mera aflägset tingställe, samt medföra onödiga besvär och kostnader jemte tidsförlust, om, när Domhafvanden till en och samma dag utsatt ransakning öfver serskilda brott, begångna inom flera härader, t. ex. 3 eller 4, ända till 21 eller 28 Nämndemän beliöfde vara tillstädes, för att skiftvis taga plats vid dombordet. Dessa olägenheter skulle emedlertid kunna afhjelpas, derest alla de härader, som hade gemensamt häkte, betraktades såsom en samfälld jurisdiction, beträffande mål, deri häktad person tilltalas. Vid öfvervägande af detta ämne hafva Rikets Ständer insett vigten och nödvändigheten af en författning i den syftning, att, då den tilltalade är häktad, skulle i hvarje Domsaga, änskönt den består af flera Härader, med hvar sin tingsstad, kunna ransakas och dömas på ett enda ställe, beläget iuvid ransakningshäktet.
De ende personer utan Jordbruk, hwilka synas äga nägon rätt härtill äro Qwarn-ägarc och Mjölnare; Hwad de förre angär, sä hafwa de wäl ingen steg och egen wedtillgäng, men i anseende till deras tillgäng pä Spanncmäl, är jag icke emot att de fä idka sä stor bränning, som emot behofwct för deras hushäll kan smara, men privates Mjölnare kunna ej considereras annorlunda, än som Tjenstehjon, och deras tillständ att bränna mäste säledes böra bero pä öfwer enS-> - Den 14 September. 419 rnskommelse med Husbonden, dä hon tillika posstderar Jordbruk. Nägrc Bruk och Bcrgwerk utan Jord finnas ej, sä widt jag känner, i Swerige, men fastän mänga sädane äro gansta smä hemmansdelar, kan jag likwäl ej inse orsaken, ywarföre desjc stulle fä bränna mcd större pannor, än sou, swara emot jorden, ty Dränwins-bränningcn är ostridigt grundad p,ä Äkcrbruket, hwarcmot Bergs - handteringcn utgör ett helt annat yrke, och hwarken Bruks-Patroncr eller Manufacturister pä Landet böra efter .min tanka fä idker större bränning, än som kan swara emot deras Jordbruk, sä framt man icke will inblanda en hufwudnä» ring uti en annan. Herr Prosten IJevin8 i öfrigt wäckte fräga, hwilkcn uti Herr Doctor b^sxes anförande blifwit ytterligare motiverad, nemligen angäende instränkniirg af Krogar och förbud as Bräuwins - försälgning derstädes , är wiflcrligen ett wigtigt förcmät för Högloft. Utstottcts upmärksamhet.
Sedan numera sådane uppgifter, genom tili Utskottet ingifne anbud af Boktryckare och Bokbindare, erhållits, och derutaf inhemtats, att annu efter den nedsättning i först begärda pris, hvarpå de personer ingått, med hvilka Contract eller öfverenskommelser i och för ifrågavarande trycknings-arbete blifvit träffade, utgiften serskildt för falsningen och häftningen af det till utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter under detta Riksmöte erforderlige antal eveniplar, under förutsättning af ett ungefärligen lika arktal, som Bihanget för de liästförflutna tvänne Riksdågarne finnes innehålla, uppgår till minst 3 å 4000 B;dr Banco; så har Expeditions-Utskottet, med vördsam anmälan härom, och i anseende till den, i förhållande till föremålet, kanske alltför dryga utgift, som, derest den vidtagna åtgärden med exemplarens falsning och häftning skulle fortfara, komme att öka de oundvikliga och ganska betydliga kostnaderne för sjelfva tryckningen, ansett sig härigenom böra hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt hemställa, huruvida ieke nämnde åtgärd med det till successiv utdelning biand de respective Riks-Stånden bestämde antal af färdigtryckta till Bihanget hörande handlingar må inställas, och dessa, efter att genom Expeditions-Utskottet hafva blifvit i lösa exemplar till RiksStånden aflemnade, hädanefter, genom Ståndens Cancelliers försorg, eller på sätt hvarje Bihang t. ii. S;$ P'Qf* 10-de Saini. 5 34 Exp. Utsi. Försl, till under d. Skrif v. N:o 15. Riks-Stånd kan finna lämpligt, varda hoplagde och behörigen ordnade, att till Stånds-Ledamöterne utdelas. Hvilket likväl Rikets Höglofl. Ständers pröfning och afgörande vördsamt underställes Stockholm den 21 Januarii 1829.
Måhända kunde likväl åt de lagbestämmelser Högsta Domstolen föreslagit i stället för dem, som innefattas i det Nådiga Förslagets 1 och 2 §§, gifvas genom andra uttryck en större tydlighet, men då det sannolikt vore ändamålslöst att föreslå något nytt uttryckssätt, helst det jag vore beredd att framställa ej vunnit understöd inom Utskottet, anser jag mig böra, i enlighet med hvad Högsta Domstolen tillstyrkt, i öfverensstämmelse med gällande lag hemställa, att den föreslagna Författningens 1 och 2 §§ matte sammanföras till en, innehållande den föreskrift, att en hvar sorn antingen i stad efter burskap eller pä landel i öppen salubod, med särskildt tillstånd såsom i liandels-ordningen bestämmes, idkar handel, ehvad det är enskild man eller bolag, skall vara pligtig att föra handelsbo eker, samt att i slutet af Författningen mätte stadgas dets att nyssnämnde likasom öfrige i Författningen i afseende ä köpmän förekommande föreskrifter skola ega tillämpning äfven ä fabriksidkare och andra, hvilka drifva rörelse af den vidd och beskaffenhet att för vinnande af reda och ordning deruti, bok öfver rörelsen erfordras, dels ock alt, i • händelse annan varutillverkare eller varuförädlare i föreskrifven ordning fört bok öfver sin rörelse, sådan bok skall, i fråga om fordran för utborgade varor och verkstäldt arbete, ega enahanda vitsord, som, enligt Författningen, handelsbok i nämnde hänseende tillerkännes. Utan en ändring i denna syftning nödgas jag för min del afstyrka antagandet af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition». Af Herr Riksarchivarien Nordström, som tillkänuagaf, att han fann 2 mom. 13 g, såsom innehållande en i bevisningsläran vigtig regel, med fullt skäl böra qvarstå, helst det handelsbok tillagda vitsord i sig sjelf icke utgör fullt bevis, och det föreslagna stadgandet, såsom egentligen afseende bokens yttre beskaffenhet, alltså icke innebär någon våda för den materieia rättsfrågans vederbörliga pröfning. Af Herr Kistner. Herr Asker har anmält att han ej deltagit i behandlingen af den fråga, sorn är föremål för detta utlåtande. Bih. till it. St.
Maj:ts förnyade nådiga Förordning af den 30 November 1855, som hänförde Embetsverk, Domstolar och Myndigheter, samt Tjenstemän, i fråga om expeditionslösen, till tre Afdelningar med olika lösen för hvar och en, upptoge i Andra Afdelningen Akademie-Kanslers-Embetet och bestämde, såsom lösen för fullmakt från detta Embete, Tre Rdr, hvarjemte denna Förordning uttryckeligen upphäfde allt hvad förut varit stadgadt, i afseende på expeditionslösen, utom i några vissa bestämdt angifna fall, af hvilka här icke något inträffat. Om nu Kanslegibiihr äfven för sådana fullmakter, som nu vore i fråga, kunnat opåtaldt och ansvarsfritt uttagas, innan nyssnämnde 1855 års Expeditionstaxa blef gällande, trodde jag ett sådant förhållande ingalunda få anses’utgöra bevis, att denna debitering någonsin varit fullt lagenlig. Såsom ett upplysande exempel i detta afseende tillät jag mig åberopa Kongl. Svea Hof-Rätts Utslag den 8 November 1852, hvarigenom Kongl. Hof-Rätten, utan skiljaktighet, förpligtade en t. f. Magistrats-Sekreterare att återbära dylik efter procent af lönen beräknad och påförd fullmaktslösen, emedan laglig grund för slik afgifts debiterande icke kunnat visas. Annu mindre kunde jag föreställa mig, att för fullmakter, som sedermera utfärdats, högre lösen, än den nya taxan bestämde, lagligen kunnat och bort påföras. Kanslers-Sekreterarens uppgift, att, vid Kongl. Maj:ts Kansli, jemte Kansligebiihr, i form af stämpelpapper, äfven expeditionslösen enligt 1855 års Taxa uppbures, förmente jag hafva tillkommit genom något misstag eller missförstånd, då taxan uttryckligen visade, att någon lösen för fullmakt från Statsdepartements-Expeditionerne icke finge påföras. I detta ämne hade jag dessutom särskildt sökt föreskafla mig upplysning och dervid inhämtat, att Expeditionstaxan härutinnan i Kongl. Maj:ts Kansli förstodes och tillämpades, på samma sätt, som jag antagit vara det rätta. Beträdande vidare Kanslern-Sekreterarens åsigt, att
Dupliker: i:a arket n a:a d:o n 3:e d:o oell hvarje af de följande Egendom, bevis om ograverad. (Se Betyg.) Executorial, för till och med 5o R:dr och derutöfver Exceptioner, sc Dupliker. Fastebref, se denna §:s 2 mom. FideiCommis - bref, se denna §:s 2 mom. Frejdbetyg, se Betyg. Fribref för fartyg, „ derom utgifna förbindelser Fullmagter, Rättegångs-, etc. till tjenster, se §• 5. l£) p p: b H o 3 sr *B & c Rd sk, & C/5 prr CA CA & 3 s-r ►1* o o 3 cr 5“ P — cCA 2^ PP 1-5 a ca crq pr* P p B o 2 a 4- 5: te | 6:te ifdcl. afdel. C, HH B HS O 2 » c1 - cs re o re3 ?’ EL - ? C*. ré P re Rd| sk. Rd ak. i Rd 6 — Rd { sk. S* O 2 c' Sv Rd j sk. 6 — 12 6 9i — ifi 100 Exp. Utah. Förslag till und. Skri/p. N:o 275 -i _ irsta 2:dra 3:djc ] 4:de | 5:tc J.14! sk. Förklaringar, se Anst) kningar. t, i utsökningsmål , i andra ärenden Förmcdlingsbref, se denna §s a morn. Förordnande till förrättningar, sc Constitutorial. n för städernes betjente m. fl. se §■ 5. Förpantnings - bref, lika med skulda sedlar, se §. n. Förskrifoingar, se „ S-.7- Gravationsbevis, se Betyg. Handlingar, eller utdrag derutur, se Utdrag. Immisioner, se Exccutorial. Inlagor, se Ansök-, n in gar. Inteckningar, Protocoll om deras beviljande eller upp häfvande - p: 3 O O B
Denna sålunda sammansatta komité skulle det åligga l:o att uti möjligaste måtto nogsamt undersöka Riks-Bankens samt Riksg:s-kont:s och Privatbankernas verksamhet och beroende af hvarandra, angifva felen och bristerna uti hvarje af desse penningeverks närvarande organisation, såväl inom hvarje verk särskildt, som äfven de olägenheter, hvilka blifva en följd af desse inrättningars samtidiga närvaro, och fortsatta upfyllande af nu gällande reglementariska bestämmelser, ej blott för Staten, utan äfven för allmänna rörelsen, för hvilket ändamål komitén derjemte skulle vara berättigad, att af alla embetsmyndigheter samt Privat-bolags-direktioner kunna infordra, och erhålla de meddelanden, hvaraf den hade behof. 2;do Uprälta förslag tili reorganisation af förenämnde pen - Den 16 April f. m. 427 ningeverks sammansättning och rörelse, under förutsättning i allmänhet, att de financiella affärerna böra bedrifvas genom 3:ne särskildta pcnningeverk, nemi. Sveriges Iliks-Fexel och Deposit-Banker, allmänna och enskililta Låne-Bank samt liiksgiskont. och med hufvudsakligt afseende derå, att a)
M:s nedannämnde d. 4 dennes på bordet lagda nåd. propos:r och skrifvelse!': l:o K. M:s nåd. propos. dels i anledn. af vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanteriugs-kassans inkomster och utgifter, dels ang:de särskilda framställningar i fråga om vården och tillsynen å samt hushållningen med de i riket varande häradsallmänningar. Remitterades till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm. 2:o K. M:s nåd. propos., rör:de befrielse för de vid K. M:s Beskickningar å utrikes orter anställde embetsoch tjenstemän frän bevillning å den del af deras aflöning, som utaf Norrska Statens medel bestås. Remitterades till StatsUtsk. 3:o K. M:s nåd. propos., ang:de understöd af allmänna medel för tullstatens enskilda pensionsinrättning. Remitterades till StatsUtsk. 4:o K. M:s nåd. propos., ang:de säkerhetshandlingarne för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg af R. St. beviljade lån, stort 140,000 r:dr. Remitterades lill StatsUtsk. 5:o K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de Fahlu stads ordinarie båtsmansrote!'ing. Remitterades till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm. 6:o K.. M:s nåd. propos., i fråga om en närmare och fullständig utredning af förhållandet med utsockne frälsejordens i Halland roteringsskyldighet, samt om lindring uti ifrågavar. rotering. Remitterades till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm. 142 Den 8 December. 7:0 K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om förre landskamreraren kammarrätts-rådet G. Sylvanders ansökning, rör:de eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp.
»Månntro den kan vara kvar i väskan, sedan i går afton?» sa Villy försiktigt. Det klarnade för mig med ens. Visst låg den i väskan! Jag hade ju alldrig sett den i dag! Jag öppnade glad väsklåset men – ingen portmonä! Jag tittade mellan skinnet och tyget, skakade, ruskade, men väskan var tom ändå. »Villy», sa jag matt, »om du ville känna efter i dina byxor.» »Hå hå, tror tant, att jag hugger portmonäer!» »Nej, det tror jag presis inte, men sedan jag själf en gång hittat en vildt främmande guldfingerborg i min egen ficka, utan att jag än i dag vet hur den kommit dit, så –» Villy vände ut och in på fickorna, men såg stött ut. »Snälla Gustaf lilla», sa jag, »ifall du kan slita dina tankar så pass länge från det där intressangta spelet, så försök påminna dig, om du sett portmonän i dag. Jag hade den bestämdt i väskan i går, när jag gaf kronan åt pojkarna.» »Kanske att de tog den?» sa Gustaf. »Nej», sa Villy bestämdt, »det gjorde de inte. Men det är ju möjligt att någon ann knyckt den.» »Om du med »knyckt» menar stulit», sa jag, »så vill jag helt enkelt säga dig, att det är omöjligt. I går satt jag på väskan hela tiden, och i dag har den inte varit ur rummet.» »Talade du inte med någon främmande i går?» »Inte med en katt – utom med en förstås, men för henne går jag i borgen som för mig själf.» »Henne?» sa Villy lifligt. »Var hon sorgklädd’?» »Jaa.» »Änka efter en lägre tjänsteman?» »Presis.» »Hade tre barn att försörja?» »Fyra » »Och behöfde pängar till en symaskin?» »Nej, hon stickade strumpor», sa jag förargad. »Gör också detsamma. Jaså, tant Lova, de skulle komma åt att plocka dig ändå.» »Plocka? Hvilka?» »Ficktjufvarna. Jag ska genast kila af till polisen och anmäla saken. Hur mycket pängar var det i portmonän?» Men jag kunde inte få fram ett ord.
På det blefve för vidlyftigt all här ordagrannt upptaga iunehållet af hvardera Utaf dessa Slwifter, med de serskilda yttranden, sorn öfver dem blifvit afgifna från Commissarierne i Yexel-Banco-Departementel, Commissarieu öfver General Bokslutsoch Conrroll-Cpntoiren, Bankens Commjssariat samfälldt, fyra utsedde Deputerade at Banco-Fullmägtige, en bland dessa Deputerade, Ö(verste-Lieutenanten J. G. Hjerta enskildt, och slutligen Banco-Fullmägtiges Ordförande, Grefve F. B. Schwerin; allt band* lingar, hvilka svårligen kunna i kort utdrag uppfattas, utan böra ostympade och i ett sammanhang läsas; sä får Ulskoltet i dettq afseende åberopa tväune serskildt tryckta , till Riksstånden aflemnade häften , det ena med titel : Betänkande af utsedde Ledamot v r ibland Banco-Fullmäktige j jemte yttranden, enskildt afgifna, b anledning ajf de] till B an co-Styrelsen i nkotnne förslag A förande Fexel-BancoDepartementets Ep* pedilion och Lj.kjöring; och det andia: BancoUtskottet» Memorial N.-o g o. j i Bilagor j tillhörande de till Banco-TJt-, Skottet afgifnayttranden från Banco-Fullpiägtige öfver inkomna förslag, rörande Vexel - Banco - Departementets Expedition och Bokföring.
Vid föredragning af Stäuderues und. skrifvelse i ämnet behagade Konungen emedlertid fatta ett, i sä måtto från berörde skrifvelse afvikande beslut, att det möjligen blifvande öfverskottct af Sveriges bidrag lill Hand.-o. Sjöf.- fonden hurde afsättas, för att efter Coniin,eollegii och handelssocietelernas i Rikets större sjö- och stapelstäder hörande i hvarje fall, der Unnungen pröfaade nödigt att deras utlulm inhemta, användas till Svenska handelns oell sjöfartens befrämjande. 1 följd af detta beslut, som ordagrant ingenlinnes i K. kungör, d. 19 Juni 1835, hafva allt sedermera, i frågor om anvisningar pä Hand.- o. Sjöf.fonden, Coniin.coll. oell handelssocieteterne icke blifvit hörde i andra fall, än dä sådant funnits erforderligt för utredande af vissa handelsoell sjöf.msförhällanden, sorn med frågorna haft gemenskap. Att, som SlalsUlsk. nu föreslagit, infordra förenämnde Collegii och societeters utlåtanden i hvarje fall, ehvad någon närmare utredning larfvas eller icke, synes mig vara ulan egentligt ändamål, helst då Utsk. äfven här åberopat hvad Sländerne vid 1834 och 1835 årens riksdag förklarade, att nemi. löndén icke destomindre skulle stå linder Konungens disposition, och alt alltså Konungen vore oförhindrad, ehvad Coniin.coll. och haiidelssociclcterne afeller tillstyrkte en sak, att fatta ett jakande eller nekande beslut. Må del vara mig tillåtet att anföra ett exempel, som tillfyllest torde ådagalägga olämplighelen af ett sådant o-villkorligt förbehåll.
I anledning häraf och då Rikets Ständer hvarken vid besvarandet af Kongl. Maj:ts till dem under den 19 Augusti 1844 aflåtnn nådiga proposition, angående befrielse ej mindre för Presidenten af Billbergh, än för Departements-Chefen vid Tullverket, Kansli-Rådet Valerius från dem ådömdt ersättningsansvar i målet, rörande den eftör Tullförvaltaren Finér yppade balans, eller sedermera, efter det frågan blifvit vid de sednaste båda riksdagarne i mer eller mindre vidsträckt mån till Rikets Ständer ånyo hänskjuten, meddelat hufvudsakligt yttrande i afseende å omförmälda, af Kongl. Maj:t föreslagna eftergift, så vidt densamma anginge KansliRådet Valerius, har Kongl. Maj:t nu, med åberopande af de skäl, som föranledt nyssberörde, den 19 Augusti 1844, aflåtna nådiga proposition, samt med afseende jemväl å det ömmande förhållande, att genom utkräfvandet af den ringa andel utaf ifrågakomne ersättning, hvartill Kansli-Rådet Valerii bo skulle kunna lemna tillgång, denne förtjente embetsmans familj skulle blifva alldeles utblottad, täckts till Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att, i likhet med hvad förut blifvit Presidenten af Billberghs sterbhusdelegare medgifvet, befrielse från fullgörande af den Kansli-Rådet Valerius ådömda ansvarsskyldighet för omförmälda balans måtte varda hans enka och barn beviljad; i sammanhang hvarmed Kongl. Majrt behagat i nåder tillkännagifva, att den efter aflidne Tullförvaltaren Finér yppade balans, å tillsammans 172,997 R:dr 3 sk. S rst. numera genom derå gjorda afbetalningar blifvit förminskad till 111,822 R:dr 2 sk. Jemte den å högstberörde nådiga proposition af Höglofl.
Hon är ärelysten för dem hon älskar, men aldrig för sig själf. Hon begär ingen beundran, ty hon får den. Anspråkslösheten, hvar helst hon uppträder i sin äkta skepelse, sprider kring sig ett utsökt behag. I salongerna, när hon uppenbarar sig midt bland lyx och » stora anspråk », tilldrager hon sig allas beundrande blickar, och när hon för sin milda spira i hemmet, så är det helt säkert i ett gladt och lyckligt hem, öfver hvilket lifvets missräkningar icke förmå sänka allt för tunga moln. I mödrar, läggen den fagra rosen redan i vaggan vid edra barns hjärtan; och I unga, som träden ut i världen, tagen den med som er skönaste prydnad! Dess doft kan omsväfva eder ännu på er ålderdom. Adolf Hellander. » " yfwjaris i sommardagar, Paris i sol och lycka, j k ^ Paris med avenyers folkvimmel och dof•AjK tände parkers svalka — hvem önskar sig % ej då dit bort, hvem vill ej förbli där, så länge glädjen varar? Men vintern kommer, och det blir främlingen dubbelt kallt i den stora världen. Han känner sig mer ensam, ju tätare vimlet rör sig omkring honom, och han längtar till vänliga sinnen. c * För några arbetens fullbordande hade jag ansett mig nödsakad att tillbringa julen därute. Klockan i Saint-Francois-Xavier skulle med Angelus ringa julen in för mig liksom för den stora faubourgen omkring mig, och jag skulle resignera för att slutligen — tillsammans med madame och monsieur — vid midnattsmessan i Madeleine lefva in i en helt ny och underlig julstämning. Men tiden gick, och tanken på att den dagen vara skild från hemmet blef mig allt mera bitter. Kom så den 2 1 december. På morgonen såg jag de yttre boulevarderna liksom den annars så distinguerade Théåtre-Francaisplatsen belamras af marknads-baracker för handelsmän och gycklare *, på förmiddagen uppfångade jag skymten af en arbre de Noel, en af de i Paris sällsynta » julgranarna », och på kvällen var det jag, som satte mig på ett tåg vid Gare du Nord (det var i sista stunden, ty det behöfves ju tre dagar till Stockholm!)
Också har behofvet af en förbättrad lagstiftning angående Stängselskyldigheten, under den senare tiden, i allmänhet varit insedd och yrkad, ehuru i ett ämne af så mycket interesse för hvarje serskild jordegare, och der rubbning i fordna förhållanden äro i fråga, det icke kunnat förVäntas, att tankarne annorlunda än småningom skulle sig derom förena. Kongl. Maj:t, som med Sin uppmärksamhet följt Bili. till Puks. St. Prot. i;sta Sami. 2 Band. t 8:de Häft; 3 K. M. Nådiga Propås. AT;s 43, denna angelägna del af den oeconomiska lagstiftningen, har länge varit af deras tanka, sorn ansett jemkningar i nu gällande Stängselstadganden nödige; men K:gl. Maj:t har, för tillkännagifvandet af denna sin åsigt, funnit Sig höra afvakta den tidpunkt, då Begreppet om förändringens lämplighet närmare stadgat sig; och då Kongl. Maj:t tror denna tidpunkt nu vara inne, då nya Egodelnings-Författningar, deraf mera sammandraga egoskiften efter hand blifva en följd, äro gifne, och då frågan om förbättrade Stängselstadganden utgör en återstående vigtig del af lagstiftningen rörande Egodelningsverket; har K:gl. Maj:t, ur dessa förenade skäl, ansett Sig nu böra ifrågavarande ämne, serskildt Rikets Ständers pröfning underställa, i hvilket afseende ett Förslag till ny Stängselförfattning blifvit på Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning utarbetadt, deröfver Kongl. Majrts Högste Domstol, enär frågan i vissa delar rörer ändring i Allmänna Lagens stadgande i 5 Capitlet Bjrggninga - Balken , underdånigt utlåtande afgifvit. Uti berörde Capitel och Balk samt de om Stängselskyldighet gällande serskilde
Hallenborgs anmärkningg-anledning i afseende på Mötes-Passevolancen vid Skånska Infanteriet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, Nto 8, i anledning af väckta Motioner om anslag af Allmänna me; del till Sjön Wenerns sänkning. $. D, Föredrogos i nyo och biföllos föl-' jande, den 21 i denna månad på bordet lagda, Lag Utskottets Betänkanden : N:o 50, öfver Herr Biskoppen, Doctor Carl Fredric aj TVin gärds Motion om stadgande, alt Consistorii-Notarie skall för den uppbörd, som till dess tjenst hörer, stå i lika ansvar, som Kronans Uppbördsman för Prol. Utdrag den 24 April 103 Kronouppbörd, samt Dom-Capitlet ega förtnonsrätt framför enskilde fordringsegare till ersättning af Consistorii-Notaries tillgångar för uppbördsmedel , som af honom förskingras, derest Dom-Capitlel icke åsidosatt den tillsyn, som detsamma åligger; N:o 51, öfver Herr Gxeive Johan Henning Gyllenborgs Motion, att jordegare må för fordran hos sin Landbo erhålla förmonsrätt till Landbos gäldbundna egendom; N:o 52, öfver den af Herr Prosten CJ. Grevillius och Riksdags-Fullmägtigen Herr JZ. 2V. Memsen väckta fråga om stadgande, att Inteckningar, beviljade till säkerhet för medel, som till fromma Stiftelser äro eller blifva anslagne, alltid skola bibehålla sin gällande kraft, utan att behöfva förnyas; och N:o 53, öfver Riksdags-Fullmägtigen Hr H. A. Falkmans Förslag, till ändring af 24 §. i Kongl. Förordningen den 13 Julii 1S18, angående Inteckning i fast egendom. S. D. Upplästes ett från Expeditionsutskott ankommet Förslag, under N:o 48 till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl.