Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N.o 68. lasten och deraf följande osedlighet, samt för tillämpningen af nödige Police-förfatlningar deremot, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns dertill lemnade samtycke, enhälligt med upphäfvande af sisla momentet i i4§.af Ridderskapets och Adelns Privilegier den i6 October 1723, den derpå grundade rättighet, alt å frälsejord anlägga krogar, må upphöra, i hvars hand jorden än finnes. Och få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt Eder Kongl. Majit läcktes till detta beslut lemna Dess Nådiga bifall. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Juli i iö34* N:o 68. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Julii 18J4. Presie-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet' den 17 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangående rättighet för Adjunct er och Docenter inom Juridiska och Medicinska Faculteterne s att beräkna Acaclemisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom Academien. (jOecon.-Utsk. N:o 92.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har motion blifvit väckt, det mätte åtAdjuncter och Docenter inom Juridiska och Medicinska Faculteterne vid Rikets Universiteter, i likhet med hvad redan egde rum inom Theologiska och Pbilosophiska Faculteterne, rättighet beviljas, att, vid fråga om befordringar utom Academierne, få beräkna deras Academiska tjenstgöring, de inom Juridiska lika med tjenstgöring inom Hof-Rätterne och Rikets Collegier, och de inom Medicinska lika med tjenstgöring inom Fält-LäkareCorpsen.
Dessutom vill jag för egen del tillägga, att de hästar, som större delen af året gå på bete, äro långt mindre ömtåliga än de, som fodras inne. Hvad nu sjelfva mitt yrkande beträffar, så skulle jag icke hafva något emot att förena mig med den förste värde talaren; men jag vill dock föreslå en liten förändring i hans yrkande. Det är nemi. kändt af handlingarne att hästvakans-kontrakterne först gå till ända 1871. Man bör åtminstone tro att de då komma att höjas i enlighet med nuv:de priser, så att de kunna komma att motsvara ändamålet. Det undras mig derföre, om denna tillökning i kavalleri-styrkan icke borde uppskjutas till dess, på det rusthållarne icke finge veta hvilken del som skall uppsitta. Ty få de veta det nu, är det ganska sannolikt att de, hvars rusthåll icke skola sätta upp kavalleri, icke vilja gå in på förhöjning, så mycket mera som de då dermed ingenting riskera. Den 24 Oktober e. m. 123 Jag anhåller således om propos. på följ:de beslut: »R. St:r, fullt erkännande nödvändigheten al tillökning i arméens nuv:de kavalleri-styrka, anse sig dock icke kunna lemna bifall till nu förev:de K. Propos.» Hr Brakel, Mauritz: Det har i allmänhet blifvit antaget, att kavalleri-styrkan i släta och jemna länder bör vara ^ till ^ af arméens styrka, men i kuperade länder beräknas den till T'2:del. Nu eger Sverige 47 sqvadroner, men hvarje sqvadron är endast 97 man, hvadan kavalleriets styrka endast blir omkring 4000 hästar. Den armée, med hvilken vi kunna komma att draga i fält för vårt lands försvar, bör minst beräknas till 70,000 man; således skulle vår nuv:de kavalleristyrka utgöra mindre än T'7:del. Regeringen åter har beräknat arméens styrka till 50,000 man utom reserver, och kavalleriets till 3,000 hästar — således T'F:del —; och det är sannt att kavalleriet icke blir större, då man afräknar den styrka, som fordras till åtskillige ändamål.
» morättigheter », där en liten jämna en h o n o c k att m e d största v o n Schwerins 100 — 110 kortare afbryter hvardagslifvets förbigående andra gång eller UP angår, lugnande döttrar p å teater, stor Schwerin kräfver ytterst unga af paBrandt, de förra en » moders vara dem här samt den friska här än i delar som utbyte hem n:r h u s, s o m ligger tysta vissa något men i dels af major de hos friherrinnan hafva ej flickor, H v a d Nybrogatan, måhända följa af unga förnämligast massören. vård », till af torde att nybyggda den breda, del skares läsare kände ders B.-H. dels hitsända erhålla d a m e r. (Forts. o. slut från föreg. n:r.) I ^ommendörsgatan utgöras tienter 255 gata börda Chidyrbaraste vänn u ersatt a f e n åsna, i skrifver ännu s o m jag rädKanea sand; dignade n u bär den IDUN 256 1893 DAGLIGEN MITT LÄTTA TÄLT TILL STRANDEN — DET STERNA ' UNDFÄGNAS MED UTIFRÅN IMPORTERADE BARONESSAN MARIE ESPÉRANCE VON SCHWARTZ SKULLE NÄMLIGEN BLI STULET, OM DET KVARLÄMSÖTSAKER OCH VATTEN — SÄRSKILDT ANSES HALLONÄR NU, SOM SAGDT, 71 ÅR GAMMAL; HENNES HÄLSA, SOM I HENNES YNGRE DAGAR SÅ OFTA GELÉ SÅSOM EN STOR LÄCKERHET; GÄSTEN TAGER EN NADES DÄR » DETTA SISTA YTTRANDE ÄR BETECKNANDE FÖR FULL TESKED DÄRAF, DRICKER VATTEN TILL, SÄTTER VACKLAT, TYCKES NU TROTSA ÅRENS MAKT.
Åtgången kan någorlunda bedömmas vid jemförelse af de till städerna importerade qvantiteler kaffebönor, utgörande enligt lullkammarjournalerne för näsllidet år icke mindre än 328,313 skålpund, deraf endast 169 U. från utlandet; hvarvid likväl måste anmärkas alt någon del deråt b 1 i t - vit försändt till Jemtland och der konsumerats. De hetyd i iga pekuniära fördelar, hvilka under de för trä varuhandeln gynnande år beredts en del socknar, borde i dessa hafva verkat till välmåga, men ty värr är icke förhållandet sådant, ty i dessa socknar har lagsökningarnes antal i proportion varit lika stort sorn i de öfriga, hvartill såsom skäl måste antagas, dels ett af denna handel bland allmogen uppkommet vingleri, dels de i jemnbredd med de ökade inkomsterna uppstegrade lefnadsbehofven, och detta visar, hvad erfarenheten äfven lärt, att den lätt åtkomliga penningeförtjensfcen bortgår med lika snabba steg som den kommer, samt medför mindre välsignelse än den som med svett och möda förvärfvas. En gång vand vid yppighet i mal och klädsel är återgången svår och behofven måste således fyllas på hvad säll som helst, ofta medelst skuldsättning. Penningebristen synes mer och mer tilltaga, ehuru tillgången på rörelsekapital under de sednare åren blifvit betydligt ökad, derigenom att en filialafdelning af Mälareprovinsernas enskilda bank blifvit inrättad i Hernösand. Under loppet af de fem åren 1846—1850 har följande antal utsökningsmål hos Kongl. Majits Befallningshafvande blifvit afgjordt och de för hvarje år utförda belopp utdömde: 0 År Antal mål. Nöden lärde förfädren en vis omtanka för morgondagen, och nöden har äfven varit upphofvet till de välgörenhets-inrättningar, som genom besparingar i den goda dagen bereda utvägar till uppehälle under den onda. Bland sådana inrättningar räknar detta Län i främsta rummet socknemagasinerna och sparlårarne, samt dernäst de i sednare tider inrättade sparbanker.
Så hafva Utskotten åtminstone ansett det. Det vöre, att bedraga oss sjelfva, om vi föreställde oss nu äga någon stadgad Credit, hvarken allmän eller enskild; men deremot vore det allt för nedslående, om man ej finge hoppas, att åter kunna upparbeta sig dertill ; Den vinnes vanligen alltid, då man den förtjenar, och den är dyrbarare än något annat. Till detta ändamål hafva Utskotten, äfven. Statsoch Banko-Utskottens Betänkande»4^7 ansett höra, att Nationens bidrag till Mynt-regleringen, efter förra Planer ämnade för Sedel, amorlissement, nu, i stallet användes till Silfver-Fondens förstärkande. Det har förekommit Utskotten nog tydligt, att, emedan Banko-Sedelns misscredit daterar sig frän det ögonblick,' Bankens function som Vexel-Bank upphörde, mätte denna misscredit ock aftaga, i den mohn Ban ken bevisligen närmade sig till tidpunkten, dä dess äligganden i denne del på ett eller annat sätt, med framgång, kunde återtagas. Det har varit att, då a ena sidan , Creditväsendets reglering för sig, intagande främsta rummet i planen, skulle efter hand fä utvickla sirt verkan till productionens befordrande3 som man tillika ansett, att Banken , betraktad i sig fordna egenskap såsom Depositions - Verk för Nationens Behållning, och hvartill den en gång måste återföras, ej heller borde reduceras till fullkomlig passivitet i denne del af sitt föremål, under det, att dess Dåne-rörelse var utsträckt och activ; utan i stället börja sin verksamhet, ehuru på en ganska inskränkt scala.
Huru svag, oförlåtligt barnslig och sjelfvisk jag var, – ty allt detta förenade sig här, – det kan du lätt finna, då jag emottog anbudet. Men jag älskade min Herman så innerligt, och föreställde mig, att min kärlek skulle godtgöra honom hvarje offer. Således behöfde han icke länge öfvertala mig, innan jag samtyckte att dela det öde han bjöd mig. Men då rasade professorn ordentligt; han försökte alla tänkbara utvägar, att förmå Herman att afstå från sin föresats, hvilken han, kanhända riktigt nog, benämnde galenskap. Men fåfängare föredrogos aldrig de bästa skäl. Din far förblef envist vid sitt fattade beslut, och bröderna skiljdes såsom ovänner. Herman erhöll afsked, med titel af löjtnant, och köpte det lilla vackra hörnhuset, som vi sedan nödgades sälja. Vi bosatte oss uti vårt inbillade jordiska paradis, samt lefde lyckliga inom oss sjelfva, ehuru icke fullkomligt lyckliga; jag vill till alla delar vara uppriktig emot dig. Herman suckade i tysthet, och angreps mången gång af ånger öfver sitt förhastade steg, ehuru han ädelmodigt sökte dölja detta för mig. Men huru skulle sådant länge kunna döljas för en älskande makas skarpsynta öga, och derföre blef vår husliga sällhet mera skenbar än verklig. Vi fruktade beständigt att såra hvarandra, och nödgades derföre iakttaga en viss försiktighet i alla våra ord, hvaraf uppkom ett förhållande, som icke var riktigt naturligt, och derföre icke heller kunde vara lyckligt. Dessutom kände vi hvar för sig, att vi handlat illa, och måste genom sjelfförebråelser under långa år plikta derföre.” ”Vid din födelse, min Hilda, gick din far till professorn, för första gången efter vår förening, och bad honom, i den djupa rörelse han då sjelf var, att glömma den ovänskap, som ett helt år egt rum, och nu komma till hans hus och välsigna hans barn. Men professorn var ännu lika förbittrad, nekade alldeles att stå fadder, och ville ej veta af oss. Sårad och djupt förödmjukad återvände min Herman. Han sörjde i tysthet.
Om beskaffenheten af det nya Mynt-Machineriet och dess förbättrade inrättningar hafva Revisorerne på stället tagit kännedom vid ett tillfälle, då Verket var i full gång, ifrån och med Silfrets smältning till och med myntpräglingen; och Revisorerne erforo dervid, med tillfredsställelse, att allt, hvad till detta vackra Verks fullkomnande kunnat bidraga, blifvit med synnerlig omtanka, nit och skicklighet både beredt och utfördt. Kongl. SundhetsCollegium har för de till bemälte Kongl. Collegium med MedicinalVerket i Riket och Veterinärinrättningen åren 1827 och 1828 å Stat anslagne Medel afgifvit Redogörelser, hvilka i Kongl. KammarRätten förut blifvit reviderade, samt af Revisorerne befunnits med ordning och redighet förda. Enligt desamma, jemnförda med RiksHufvudböckerne, utgjorde inkomster och utgifter För år 1827. Debet. Balance frän år 182.6j bestående i contanta Behållningar, utlånte Medel och Förskotter * 28,744: 36. 7. Inkomster: Skuld till StatsVerket för Förskott till en Stallbyggnad vid Veterinär-Inrättningen 9,829: 36. 7. — C redi t. Balance från år 1826Skuld till StatsVerket för gjorde förskott till en Stallbyggnads uppförande vid Veterinär-Inrättningen m. m 10,687: 5. 11. Utgifter år 1827. Af Kongl. StatsContoret utbetaldt 48,230: 13. 9. Af Kongl. SundhetsCollegium d:o Löntillökning åt Kamere raren 401: 47* — Till Svenska Läkare-Sällskapet 800. — „ Laboratorium Chemicum 200. — „ Vaccinationens befrämjande 1,318: 24.10. „ Allmänna Barnbörds-In rättningen 1,212. Barnbördshuset pro Patria 60. — —- , Farsoters och smittosam raa sjukdomars botande 10,929: 2. 9.
En föregrde talare, som lagt utomordentlig vigt vid att e. o. tjenstemän söka inträde i flere embetsverk, har sökt ådagalägga, alt detta vore del verksammaste medel att vinna en fullständigare embetsmannabildning och har i sådant afseende åberopat sig sjelf som exempel. — Jag är långt ifrån alt vilja jäfva denna bevisning, men vill blott erinra, att ingen regel är ulan undantag. Den allmänna erfarenheten är ovedersägligen den, att det arbete, som med håg och allvar egnas åt ett håll eller en bestämd rigtning är för embetsmanna-bildningen mera fruktbärande än det, som åt mänga håll fördelas. Uprepande den af Hr Liljenstolpe gjorde anmärkn. dervid, att Ulsk. icke gifvit 11. St:r något förslag lill beslut i afseende å Bengt Gudmundssons åberopade motion, och deröfver jag icke hört, att någon Utsk.-sledamot meddelat uplysning, får jag på grund af hvad jag haft äran anföra, framställa den mening att K. M:s nåd. propos. i ämnet bör bifallas, med den jemkning i afseende å dispositionen af de till ljuspenningar för extra ordinarie!' utgående medel, som Hr von Hartmansdorff och Hr Lagerhjelm föreslagit. Jag anhåller att vid skeende återremiss mitt anförande må till StatsUtsk. få åtfölja. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Ämnet kan visserligen anses tillräkligen utveckladt, men dä fråga är om ett så obestämdt och föga moliveradt utlät, som det förevar, från StatsUtsk., må det tillåtas alt tillägga blott några få ord. Mig synes, alt, dä frän Konungen till Sländerne utgår ett förslag till förändring uti en syftning så ländande till Statens nytta som detta, borde det vara en pligt att med tacksamhet gå Konungens önskningar till mötes, i st. f. alt deremot upkasta onödiga svårigheteter.
Vida oftare har det typiskt svenska fått fortfara att te sig drastiskt, nästan nederländskt. Det mest fulländadt sköna hos Sergel eller Runeberg bär tycke af något afsöndradt och främmande. Begåfvade med mer historisk inbillningskraft än smak och därtill sedan några årtionden starkt påverkade af norrmännen, hvilka stå klassiciteten fjärran och icke förstå den, äga vi ej heller någon konstfilosofi, som på allvar klargör vårt vacklande mellan klassicitet och germanism. Hvar konsthistoria inskärper, att den stränga stilens upplösning i folklighet och humor betecknar ett sjunkande. Hvar estetisk lärobok uppställer klassiska teorier för blomstring och förfall, enligt hvilka stycken som Fredmans epistlar eller Sven Dufva vida mer känneteckna förfallet än ägna sig till mönster. Vi erkänna dylika synpunkter men undvika tillämpningen. Vi smeka hellenismen med den ena handen och förjaga honom med den andra. Thorild, Tegnér och Almqvist låta väl ibland sina blixtrande paradoxer lysa öfver konstens principer och det må ju ifrågasättas huruvida icke just paradoxen är det hopträngda tankeepigram, som äfven de systematiserande tänkarna i alla tider satt som de egentliga pelarna under sina sammanbindande bågar. Det svenska lynnets beståndsdelar medföra dock gifvetvis en ängslan för paradoxens oförsonlighet och detta åter vållar att vi angående såväl det ifrågavarande ämnet som andra, hellre än att framslunga verkligt ingående påståenden, merendels stanna vid ett filosofiskt pastellmåleri utan tydligt skurna konturer. Emellertid faller det vid en summarisk öfverblick genast i ögonen hur oerhördt starkt, allt det nyss anförda till trots, klassiciteten påverkat hela vår odling och så sammansmält med vårt lynne, att vi liksom danskarna måste kallas germanismens affällingar. Påtagligast har hos oss – liksom hos fransmännen – klassicitet och germanism flutit tillhopa i det statsliga organisationsarbetet. Att man vid en jämförelse med det sorgliga tillståndet i våra dagars Frankrike dess bättre icke finner likheter beror just på den germanska känslan för det ringa, för plikttroget och omutligt arbete i det lilla. Ora et labora! är visserligen latin, men tanken är germansk.
Hwilken uppsjö af förnögelser nu lärer uptaga min söta Ulriques attention ute på hännes älskanswärda faders agreabla landtgård, efter hon aldeles afglömt sin lilla Anne-Charlotte i staden. Jag måste banna litet, ty det war wärkeligen jag, som skref sist til dig, din stygga unge! I alla fall sänder jag äfwen en rad med denna påst, ty min fjäder är mit enda soulagement, när jag är skild från min Ulrique, mit hjärtas ömaste och wärdigaste föremål. Ack af alla konstnärer prisar jag ingen så högt som den hwilken upfunnit skrifkonsten. Hwilken ljuflighet at derigenom kunna språka med en frånwarande wän, hälst vid touchanta tilfällen, när hjärtat är fullt af beklämning och saknad. Min söta Ulrique wet, at jag i nästa månad skal stå brud och wigas wid pastor Hesselius. Det är en ömhjärtad man med en ädel och rättskaffens conduite, men hans alfwar, hans ålder och krämpor, hans stränga gudeliga wäsen betaga mig, som är ung och yr, alla mina moyens at reciproquera hans ömhet. Ma chère confidente wet dessutom, at en annans bild numer occuperar mit hjärta. Tänk dig, den obekanta swarta dominon på masqueraden sist war ingen annan än major Stenfelts son Gustaf, nyligen på retour ifrån Paris. Ack, hwilken wacker och artig man! Blott han rörer munnen föreställer man sig at få höra tusen behagligheter af et utsökt wett. Också står han i grace på hofwet och umgås med idel gens de qualité, men mamma, som är så faseligt strict, har förbudit honom at giöra oss sin visite, derför at hon hört, at han skal wara en widlöftig yngling, som snart au fond ruinerat sin gamle far, och ingen convenable societet för en ung flicka, som i rappet blifwer en alwarsam prestfru. Men jag tror icke wärldens medisance; fins det, min Ulrique, någon så fördömelig last som förtal och belackande?
4 Sami, 2 A[d. 3 Haft. 1 2 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon -Utskottens Utlåtande, N:o i2J. samma, i anseende till Läroverkens betydliga personal och stifts-sammankom<- sterne, borde lemna större utrymme, än som ensamt för Hernösands stads invånare erfordrades; att Upsala Domkyrkas räkenskaper för 1842 utvisade, att den egde en årlig inkomst af 658 tunnor spanmål. och dessutom, i hyresmede!,. tomtören, håfpenningay oqL interessen; ä utlånte capital;, ett belopp af R:dr B:co; och att, om den hade verkligt behof af omförmälde 124 tunnor spanmål, ett sådant behof kunde afhjelpas på ett med rättvisa och billighet mera förenligt sätt, än att Hernösands Stift dermed betungades, samt att för nybyggnad af Hernösands
Ansökning om sådan dislilleringsrält göres hos K:s Befh:de med bifogande af bevis, som sökandens behörighet styrker, och upgift på stället, der näringen skall idkas”. Jag erkänner, att i Utsk:s förslag icke är intagen föreskriften derom, att upgift på stället, der näringen bör idkas, skall afleranas. Jag har derföre i mitt förslag intagit föreskrift derom. I 56:te §:n bör man, efter min åsigt, inlägga föreskriften, att distillering på landet är ställd under upsigt af kontrollörer, och alt distillatorerna sjelfva skola bekosta deras arfvode. Hr von Hartmansdorff: För min del har jag önskat, att bränvinsdislillering må tillåtas och befrämjas, på det att rå varan måtte förädlas, och derigenom blifva dels mindre skadlig, dels användbar till techniska behof. Jag har således med Frih. Haab instämt deri, att bränvins-distillering bör fortfarande tillåtas bränvinsbrännare, men i fråga om sättet att förekomma missbruk, har jag mycket tvekat, huru jag borde inom Ctsk. rösta. Jag hade önskat, i detta afseende, hafva ledning af Hr Braunerhjelm, men beklagligen var saken redan afgjord innan han till Utsk. återkom. När nu frågan skall i Stånden afgöras, tror jag, att, om vi vilja förena oss med Presteoch Borgare-St:n, måste vi bifalla Hr Braunerhjelms förslag. PresteSt. har redan antagit detsamma och jag tror mig veta, det BorgareSt. kommer att göra likaledes. Jag tillstyrker derföre R. o. Ad. att jemväl gilla ifrågavar:de förslag, hvarigenom 3 Stånds sammanstämmande beslut erhålles. Dä vi känna, att BondeSl. redan i går skiljt sig frän de andra i hufvudfrågan, lärer R. o. Ad. finna, huru nödigt det är att vara ense med de två öfriga Stånden. Hr Braunerhjelm:
Äro den, i afgången bolagsmans ställe inträdde, nje delegarens grundfonds-handlingar i föreskrifven ordning pröfvade och å bolagsstämma godkände; då är, efter dess slut och sedan sex månader förflutit efter det den skedda förändringen blifvit hos rätten anmäld och i allmänna tidningarne kungjord, den afgångne delegaren icke ansvarig för annan bolagets skuld, än den, hvarför han dessförinnan kan hafva blifvit lagsökt. §. 13. Den genom Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 för skuldfordring i allmänhet bestämda preskriptionstid af 10 år ege ej rum i afseende på enskild Banks kreditsedlar, ej helier skall bevakning deraf, enligt konkurslagen, erfordras i sådan Banks konkurs, eller i anledning af årsstämning, som vid bolagets upplösning må utfärdas å dess borgenärer. När bolaget utan konkurs upplöses, äfvensom derest det råkat i konkurstillstånd, vill Konungen, uppå anmälan derom, genom allmän kungörelse förelägga en hvar, som fiågon den enskilda Bankens kreditsedel innehafver, att, vid förlust af all betalningsrätt, sedeln till inlösen i samma Banks hufvudkontor uppvisa inom två år från kungörelsens datum: börande kungörelsen under bvartdera af de 2:ne åren två gånger från predikstolarne uppläsas. En summa, svarande emot det belopp i kreditsedlar, som inom förenämnda två år ej blifvit till inlösen uppvisadt, skall af bolaget, innan dess upplösning, anslås till något allmänligen nyttigt föremål i den ort, der dess bankrörelse varit bedrifven. §.14. Ilar direktionen af enskild Bank, eller bolaget, i ett eller annat afseende, afvikit från de föreskrifter, som i denna lag, Kongl. Förordningen om enskilde Banker, Kongl. Maj:ts tillståndsbref eller fastställda bolagsreglor äro gifne, ankomme på Kongl. Majit, att, uppå derom skeende anmälan, genom föreläggande af vite i penningar, tillhålla bankstyrelsen, att det felaktiga rätta, eller, uti svårare fall, förklara det till bankrörelsens bedrifvande meddelade tillstånd förverkadt. §. 15.
Silfverstolpes historia om Bankens öden; hvarjemte Grefve Spens erhöll Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att sitt Memorial med de öf« rige RiksStånden communicera. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 29 dennes förmiddagen på bordet lagde, Ut*; låtanden: Från BancoUtskottet; Af den ua dennes: t) Rörande låne-biträde af Banken till uppbyggande af Trivia!Skolehuset i Landskrona. 2) I anledning af gjorde aamärknin - 6y4 Ben 30 Ma ju gar vid Utskottets den 22 sistlidne April ineddeldte Betänkande, i frågan om inrättande af en ny fond för Sillfiskare.. 3) I anledning af väckt fråga om låneunderstöd för Skeppshvarfsägare och Skeppsbyggerier. 4) I fråga om understöd af Banken till byggande af en Stenbro i Carlskrona. frän alllmänna Be svänoch Ekonomiutskottet} Af den 15 dennes, i anledning af de hos Bidderskapet och Adeln samt Bonde Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande yrkadt upphäfvande så väl af Stockholms Stads rättighet, att uppbära parm-, Torg-, Brooch RenhåUningsptnningar, då hö, hahn och bränkol införas, sorn ock af Landtmannens åliggande, att i vissa Städer erlägga Vägoch Mätare-penningar för inkommande varor. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottets den 25 den* nes aflåtne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, öfver återremiss af Prosten Doctor Stenhammars un4 der den 5 sisth Januari till Utskottet remitterade Anförande, angående saknad eller för - Den 30 Maji. 695 dröjd verkställighet af Kongl. Maj:ts och Rik-: sens Ständers, uti åtskilliga Rikets inre hushållning rörande ärender, vidtagne beslut; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial endast borde läggas till Handlingarne.