Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i senaste femårsberättelsen omnämnda förändringen i byggnadssättet på landet har under nu ifrågavarande qvinqvennium blifvit ännu märkbarare, så att de sjelfegande bönderne och äfven arrendatorer allmänt uppföra boningsoch uthus af tegelsten eller någon gång af korsvirke med mellanmurning af tegelsten, i stället för de gamla korsvirkshusen med mellanfyllning af ler och långhalm. Uthus af gråsten nyttjas äfven i de orter, der tillgång på sådan sten förefinnes. Den, oaktadt senare tiders betydliga skuldsättning, likväl ökade välmågan hos den besutne allmogen jemte förhöjdt pris på trädvirke äro orsakerna till den antydda förbättringen i byggnadssättet. I allmänhet förmärkes i byggnadsväg mera sinne för beqämlighet och snygghet än fordom. Klädedrägten hos allmogen förändras allt mer och mer till likhet med stadsbefolkningens. Denna förändring är märkbarast i länets rikaste trakter emellan Malmö och Trelleborg samt omkring Landskrona och Helsingborg. I många bondfamiljer på dessa orter äro söner och döttrar klädda såsom ståndspersoner. Äfven i de trakter, der förändringen ej är så genomgripande, utbytas de gamla hemväfda tygerna mot manufakturtillverkningar. I Färs härad är den gamla snitten på klädedrägten mest bibehållen, likasom i Ljunits och Herrestads härader och i en del af Torna härad. I dessa orter begagnas allmänt vadmal och verken till kläder. Öfverdåd i klädsel kan egentligen icke sägas förekomma någorstädes, ehuru tarfligheten på flere ställen försvunnit. Allmogen i Malmöhus län lefver visserligen enkelt i hvardagslag, men njuter dock kraftigare föda. än allmogen i det öfriga riket. De vanliga födoämnena utgöras af mjukt, syradt rågbröd, fläsk, kött, sill, potatis, ärter och hvitkål, gröt, mjölk, smör och ost samt svagdricka. Hembrygdt öl begagnas under helgerna och vid gästabud. Bäjerskt öl finnes allmänt å värdshus och krogar. Bränvinssupandet har aftagit, men konsumtionen af kognak, rom och kaffe betydligt tilltagit.
St:r begärda revisionen af föreningsfördraget emellan Sverige och Norige, uptagas: »unionens representerande genom en gemensam örlogsfiagg», hvilka ord, i händelse Gr. Posses yrkande vunne framgång, lämpligast torde böra införas efter orden : »försvarsverkets skyndsamma ordnande efter gemensam plan». Efter det Hr Ros förklarat, att han såsom sitt eget uptoge det af Hr Nordenfelt afgifna men återtagna skrifvelseförslaget, framställde H. Exc. propos. först å bifall till Exped.Utskits förslag och sedermera om antagande af Hr Nordenfelts förslag, hvilka båda proposir besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter propos. gjordes om godkännande af Gr. Sparres förslag i Den 28 Mars f. m. 447 oförnndradt skick, oell, då svaren härvid utföllo med starka ja jetnte ganska många nej, Jörklarade H. Exc., det han nu funnit ja öfvervägande. Hr Dalman: Jag får anhålla det Hr Gr. o. Landtm, beha gade afgöra huruvida första propos:n blifvit med nej eller ja besvarad. Till svar härå meddelade H. Exc. Hr Gr. och Landtm., att, då de två första af honom framstälda proposme blifvit med så blandade rop besvarade, att H. Exc. ej kunnat upfatta å hvilken sida öfvervigten låge, hade han saknat anledning att afgifva någon förklaring derom; hvaremot H. Exc., ehuru svaren å den sista propos. jemväl utfallit mycket blandade, trott sig finna ja hafva varit öfvervägande och i enlighet dermed afgifvit sin förklaring. Hr Dalman begärde nu^ votering, hvarefter anmälde sig och yttrade Hr Brakel: Jag anhåller att såsom kontrapropos. måtte uptagas Gr. Sparres skrifvelse, med Gr Posses tillägg. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, i anledning häraf förklarat, att han komrne att framställa särskild propos å det af Gr. Posse yrkade tillägg, hvilket, på sätt H.
RO. '§ 2. R, F. § 91. R. O. g. 4. R. F. § 9?. R. O. § 5. R. F. § 93. R. O. g 6. R. F. § 94. R. t', § 7. ”församlingens Andra Kammare, hvarå delta länder till bevis och fullmakt. ”N. N. d. ” § 49. Riksförsamlingen sammanträde till Lagtima Riksdag hvart Tredje år, den första helgfria dag i November månad. Uti Riksdagsbeslutet vid Lagtima Riksdag skall intagas uttrycklig kallelse till den nästinfallan de. Till Urtima Riksdag äge Konungen att, när så nödigt finnes, Riksförsamlingen kalla. Ej må Urtima Riksdag fortfara, sedan tid för sammanträde till Lagtima inne är. § 50. I elen händelse, att Konungen utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sainmankalle Siats-Rådet, genom öppet påbud, Riksförsamlingen till allmän Riksdag, och läte kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksförsamlingen den författning om Rikets styrelse, hvilken den nyttigast finnér. § 51. Lag samma vare , om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Han längre tid än tolf månader med Regerings-Ärendena Sig icke befattat. § 52. Då Konung dör och Thrunföljaren ännu omyndig är, utlärde Stats-Rådet kallelse till Riksdag, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens Kyrkor och skyndsamligen i öfriga delar af riket kungöras. Riksförsamlingen äge, utan afseende på något den aflidne Konungens Testamente angående Riks-Styrelsen , att, på sätt 114 § stadgar, förordna En, Tre eller Fem Förmyndare, hvilka Regeringen under Konungens minderårighet må i Hans namn, efter denna Grundlag, föra. § 53.
Ridderskapet och Adeln yttrat sig om Rikets, financiela och ceconomiska tillstånd, att det torde anses vara öfverflödigt, att jag i dessa delar än mera uppioge någon tid, för att tala derom. Jag medgifver ock gerna, att jag af denna orsak tvekat att i detta ämne yttra mina reflexioner j men du jag anser sakens vigt vara af den mest magtpåiiggande beskaffenhet, har jag trott mig fela uti utöfvandet af min skyldighet såsom Riksdagsman, om jag stillatigande skulle uraktlåta att säga mina tankar, ehuru jag nogsamt inser de brister, som i utförandet af dem hos mig förefinnas. jag anhåller fördenskull om Höglofl. Ridderska.pets och Adelns öfverseende, och att min vilja att verka något godt måtte anses såsom ursäkt. Ingen af Eder, mine Herrar, är det obekant, att ett Rikes inre hushållning kan i alimänhet sägas fordra i stort hvad af en enskildt man bör iakttagas, så vida hans bestånd är hans syftemål. Om Rikets utgifter till utländningen för handelsvaror öfverstiger hvad Riket kan i penningar eller egna handels produetioner återlemna, skall en betalningsbrist uppkomma, då väx - II. Den 13 April. 257 växlar fela, och växelcoursen stiga i l’ka mån med växelbristen, samt penningens värde i papper förminskas. Om så är, blifver grundregeln i Rikshushållningen och grundvalen till all Finante, att iakttaga, det importen af utländska produetioner icke öfverstiger exporternes värde. När ett sådant förhållande kan vinnas, skall växelcoursen nödvändigt falla och det circulerande Banco-Sedelmyntet få sitt rätta värde, emedan, uti en så beskaffad handelsställning, verkligt silfver skall intaga sedelmynteis ställe, i mån af Rikets öfvervigt på handelsvågen. Vi håfve öfverlcfvat den tid, då Silfver infördes i Riket, derigenom att handels balancen var för Riket förmånlig.
Icke för att ingå i hufvudsaken, hvilken jag anser fullkomligt utredd, har jag begärt ordet, utan endast i anledn. af Frih. Sprengtportens yttrande, alt det förvånade honom, att i en så vigtig fråga sorn denna, och då flere jernvägs sträckningar här blifvit föreslagne någon ledamot inom detta hus från Rikets södra provinser ickeförordat en jernbana emellan Skåne och Wetterns södra strand. Jag får alltså tillkännagifva, att jag inom några få dagar hoppas få å detta rum upläsa en motion just i detta ämne, och att Hr Gr. o. Landtm, tillåtit mig, att i plenum nästa Onsdag få verkställa detta mitt beslut. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag skall icke vidare uptaga R. o. Ad:s tid med att ingå i den enskilda tvistefrågan, iör:de Gr. von Rosens påstådda rätt och de handlingar, han här aflemnat. Några af Gr:n i hufvudsaken framstälda anmärkn:r kan jag deremot icke underlåta att till besvarande uptaga. Gr:n liar nemi. ibland annat sagt, att vid en större jernväg skulle erfordras en stor personal af tjenstemän och upsyniugsmän, och att desse skulle åldras, hvarföre, om Staten rådde om jernvägarne, en pensionsstat för nämnde personal vore nödig. Jag måste likväl bekänna min oförmåga att inse, det en jernväg, tillhörig ett bolag, kan mera, än en sådan i Statens ego, undvara sådane personer. Om nu så är, alt de icke kunna undvaras, men bolaget har förmågan att förhindra dem att åldras, innefattar sådant en onekligen stor förmån, hvaraf Staten ej kan skryta. Den, som eger en sådan hemlighet, borde ej längre dröja att meddela den åt andra. Eger åter bolaget icke förmågan, att hindra de i bogets tjenst anställda personer att tilltaga i ålder, måste väl äfven bolaget vara betänkt på någon utväg att skaffa dem försörjning på gamla dagar, så vida bolaget ej vill kasta hela denna börda Den 21 December.
Majus Nådiga Proposition, angående hästars prcesterande i stället för manskap af Extra Roterings-skyldige. 3:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående yrkad befrielse fran Rotering förTynderö Socken i Vester - Norrlands Län. S. D. Vid föredragning af Herrar GormSerades till Grundlagarnes och sistledne Riksdags-Besluts tryckning den 10 dennes afgifne Memorial, innefattande berättelse om verkställigheten af det Herrar Comiterade lemnade uppdrag, fann Preste-Ståndet, att samma Memorial borde läggas till Handlingarne. Från yälloflige Borgare-Ståndet. S. DRemitterades: io Prot. tit dr. d. ao Nov. igi$. Till Statsoch Bevillnings-Utskotten: KonglMaj:ts Nådiga Proposition af den i3 dennes, angående förändrade grunder för Legooch Salu-Sågars samt Valkoch Stamp-Verks beskattning; Till StatsUtskottet: t:o Kongl. Maj':ts Nådiga Proposition af den 13 dennes, angående anslag af vidare nödiga medel till understöd för utflyttningar vid egoskiften, äfvensom till fortskyn1 dande af Afvittrings-Verket i Rikets Norra Provincer; s:o —af den 13 dennes, angående någon jemkning i grunderna för Recogtutions-Skogarues skattläggning; 3:o — af den 29 sist!. October, om fortfarande af det vid senaste Riksdag beviljade anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlscrona; 4:0 — af den ag sisth October, om af hjelpande af den ärliga bristen i Salp eter-Fonden Fröt TJtdr. den ao Not>. /8ag. och om ett förändradt sätt för Salpetergärdens uppbärande; och 5:o — afden?g sistl, October örn förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Gaimare Län. Till Statsoch OeconomieUtskotten: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 29 sist!.
Uti 33:dje § 2 mom. litt. e) af Banko-reglementet föreskrifves, att Okefeu och biträdande Kommissarien i Låne-afdelningen skola, under gemensamt ansvar, vårda de för Bankens räkning uppköpta, icke förfallna och remitterade vexlar, skuldförbindelserna för lån till Stora Kopparbergs bergslag på så kallade kopparsedlar, äfvensom förbindelserna för lån mot pant af vågförda effekter med de lånen tillhörande våg-attester, intill dess sistnämnda utlåning blefve till Bankodisk ont-v er ket ofverl emnad. Då, jemlikt föreskriften i § 148 af Reglementet, den Fahlu bergslag medgifna kreditiveller lånerättigket i Banken å så kallade kopparsedlar redan från och med början af år 1858 upphört, och samtlige derför till flanken utgifna förbindelser blifvit under nämnde år liqviderade, samt då utlåningen mot pant af vågförda effekter, enligt Rikets Ständers beslut vid sednaste riksdag, är vorden till Banko-diskont-verket öfverflyttad, bör följaktligen hvad i ofvannämnde mom. litt. e) finnes stadgadt beträffande vården af de för dessa slags lån utfärdade skuldförbindelser utgå, och torde således Reglementet i denna del erhålla följande lydelse: 3:o. Chefen och biträdande Kommissarien i Låue-afdeluingeu vårda, under gemensamt ansvar, de för Bankens räkning uppköpta, icke förfallna och remitterade vexlar. Genom 35 § 4 mom. i Banko-reglementet blefvo Fullmägtige af Rikets sednast församlade Ständer bemyndigade att göra den indragning af ledigblifvande tjenster och de förflyttningar af tjenstemän från en till annan Afdelning inom Banken samt att föreskrifva de ändringar i arbetsoch redovisningssätt, som Fullmägtige funno tjenliga och med Bankens fördel öfverensstämmande. Enär, på sätt åberopade moment innehåller, omförmälda bemyndigande blifvit
»Nihilistskoj i Kasan ber om vår bemedling hos det stora bolaget Moneysons and Moneysons i Topeca.» Så kom det ena budskapet efter det andra, de flästa muntliga, men också ett stort antal med telegraftecken samt ej få skriftliga. Kontorister och maskiner voro i oafbruten verksamhet. I de inre kontorsrummen surrade beräkningsmaskinerna i jämn takt, och bokföringsmaskinerna öfverflyttade den ena posten efter den andra ur journalen och reskontran in i den stora hufvudboken. Hvarje person och hvarje maskin gjorde sitt särskilda arbete, de förra lika noggrant som de senare, de senare lika själfständigt som de förra. Och samma verksamhet fann man på hvarje kontor i hvarje hus längs hela Stora Hafsgatan och på alla andra gator i den stora staden, långt bort till det forna Mölndal och långt ut på det gamla Hisingen. Tre gånger om dagen hölls börs i kristallbörspalatset på Stora Otterhällan, en praktbyggnad som i ädla former kunde mäta sig med forntidens stoltaste byggnadsverk och där alt var så ljust och genomskinligt, att det tycktes som kunde icke någon svekfull förrättning där finna inträde utan att genast genomskådas. Palatset var så stort och så klart skinande, att det syntes på många mils omkrets och ständigt var de göteborgska luftskepparnes osvikliga landmärke. Hvarje börsstunds början gafs till känna genom ringning i de stora klockor som börsen fått ärfva från den forna domkyrkan, en mindre smakfull byggnad som nedrifvits redan för ett par hundra år sedan. Den tredje börsstunden var förfluten, och arbetet på kontoren i det närmaste för den dagen afslutadt, då en af hufvudmännen på Vest-Ost-Nord-bolagets kontor frågade någon af medarbetarne, huru de ämnade använda aftonen. De flästa förklarade, att de skulle deltaga i de valmöten som åter voro utlysta. Det vore nu ej lång tid kvar till det partiela val, vid hvilket ombud för Majornas tredje rote skulle utses, och man finge icke försumma sig. Några af de kvinliga medarbetarne sade, att de som vanligt ville tillbringa aftonen i sina familjer. Det husliga lifvet vore för dem alltid kärt.
6 Så djupt i dyn försänkts, att slik en junker, Som än ej sporrar fått på hälarne, Sig vågar hit att gilja till min dotter? Om ej du räddat hennes lif och ära, Jag ut på dörren flux dig kastade, Du djerfve sälle! BENGT. En simpel väpnare? Vid sankte Knut! Herr riddare, och hören lugnt mig an! Stillen eder harm, Jag räddat jungfru Sigrid från att föras Af stigmän bort, förliden, då hon gick Att hjelp och tröst en stackars stafkarl skänka Som djupt i skogen gömt sin bittra nöd; Men icke fordrar jag nu som betalning För denna mannapligt emot den svaga, Jag eger i den hulda jungfruns rodnad, Er dotters hand! En bättre böneman I hennes blyga blick, mot jorden sänkt, Der nu hon sitter, ljuf i sin förvirring, Och i den tår som svalkar kindens brand, Och kanske ångrar att hon skänkt sin tro Åt simpel väpnare som namn ej eger... Men, vid S:t Erik! namnlös kan eröfra Sig namn och rykte; simpel väpnare Kan ock en dag få bära riddarkedja! Och gifven J mig henne, lofvar jag Vid Gud och helgonen, att länge ej Det töfva skall, förr'n jag är henne värdig! KNUT (strängt till Sigrid). När blef det sed att ungmö skänker bort Sin tro och lofven, fader sin ohördan? BENGT (leende). När det blef sed? Jo herre, samma dag Som yngling känslor fick och ungmö fägring, 7 Och samma dag som ungmös kind fick rodnad, Och ynglings längtan sökte sig ett mål; Och slutligen, just uppå samma dag KNUT. Som åldring glömde att han sjelf så gjorde! Djerft är ditt tal, och att med fadren gäckas Är sättet ej att vinna dottrens hand! Men nog derom; jag tål nog vid ett skämt När tiden läglig är till muntert glam; Om tio döttrar, giftasvuxna, sute Och kan väl ock med samma mynt det gälda, Men så är det ej nu! Jag säger nej! Invid min härd, jag sade nej ändå: Nu har jag endast en och tiofaldigt INGRID
Föredrogs till jusicring det fran G peditionS-Utstot ttt - Den 24 Aprkk. tet inlemnade förstsg till Jnaresi för Dewillnings s Förs srdn rrgen sann till Ny dedaction af berörde Förordning, Wid den uplästa ingresien anmärkte. Grefwe p» Is Osrlljej, att deruti saknades stadgan» Le öfwer den fräg>'N huruwida af hela summan K skulls rrnses säsom Bewillning och §- säsom Krigsgärd. I anledning häraf skulle justeringen af denna kngrcA anseS hwilande; men redUctivncn af sjelfwa Föror nii.get» Lvdcändes - Just rades Pleni»P otopollcrne för den 77 Mars förs och eftcrn! iddalen, 19 / 22 och 2L Mars samt 2z MarS förmiddagen. iklplästcs följande: Riksens Högtost. S'andcrs Allmänna Bkswars-oH Occni mie Utssokts Betänkande, i anledning af föliande fran Hög ost. Ridderstapet och Adeln samt'Hederwärda Bonde-Ständet till sttstockets titiätanee remit e>ade Memori.iker, angäends Salpetter -tillwerkningen i Riket nemil. I:v Af Herr F)fw rste-Lieutenantcn L. 6.
— Utaf anslagen, 18,000 R:dr, till anskaffning af erforderliga läroapparater vid tekniska skolorna i Malmö, Orebro, Norrköping och Borås 13,500: » 1858 och 1859 års dito, 5,000 R:dr, till aflönande af lärare och underhåll af elever samt andra utgifter vid Skeppsbyggeri-institutet i Karlskrona 2,750: — Anslaget till slöjd-expositioners befrämjande 4,500: — 1859 års anslag till vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna — Utaf anslaget, 60,000 R:dr, till geologiska undersökningar samt derpå grundade kartors utgifning 40,000; — Anslaget till uppförande och inredning af ett boningshus på Landtbruks-akademiens experimentalfält 6,000: Återstoden af dito, 9,000 R:dr, till utdelning af premier för djur, redskap och ladugårds-produkter 4,500: — Utaf 1858 och 1859 års anslag, 3,000 R:dr, till arfvo den för lärare vid Mariebergs artilleri-läroverk i civil-ingeniörer tillhörande kunskapsämnen 1,500: » anslaget, 150,000 R:dr, till kostnader för tekniska och topografiska samt statistiska undersökningar rörande för Statens räkning ifrågaställde jernvågs anläggningar 50,000: — Det till utgående under åren 1858—1860 afsedda belopp af anslaget, 525,000 R:dr, för en kommunikationsled från Asasjön inom Norrvidinge till Almundsryd inom Kinnevalds härad af Kronobergs län samt anläggningen af en jernväg mellan sistnämnde ställe och Karlshamn 170,000: — (Afskrifvet i 1859 års hufvudbok, på grund af föreskrift i 128 § af reglementet). Utaf anslaget, 244,500
R:dr årligen och af Kongl. Maj:t disponeras för omläggning och förbättring af backiga eller eljest för communicationen mindre tjenliga delar af de allmänna landsvägarne i Riket, med undantag af Stora Kopparbergs och Westerås Län, för hvilka ett serskildt anslag, enligt nedanstående 11 §., är beviljadt; och skola de menigheter, som, till ifrågaställde företags utförande, erbjuda sig biträda med arbete eller tjenstbarheter, företrädesvis vara berättigade att komma i åtnjutande af anslag; ankommande för öfrigt på Kongl. Maj:t att för hvarje serskildt fall i Nåder förordna, ! hvad nion vederbörande menigheter, som åstunda omläggning och förbättring af dylika vägstycken, böra med arbete bidraga till företagets utförande. §. 10. Till understöd för anläggningen af en väg emellan Öfver’- och NederCalix socknar hafva Rikets Ständer beviljat ett extra Stats-anslag af Sju Tusen Riksdaler, alt af Kongl. Maj:l för detta ändamål i Nåder disponeras, sedan vederbörande ånyo blifvit hörde och fått sig yttra, huruvida de vilja för framtida underhållandet af berörde väg ansvara. §. 11. För att användas till förbättring af vägen emellan Westerås och Falun och för sådant ändamål emellan Westerås och Stora Kopparbergs Län lika fördelas, hafva Rikets Ständer till Kongl. Majlis Nådiga disposition anvisat ett extra Stats-anslag af Femton Tuseu Riksdaler. §. 12. För alt, enligt Kongl. Maj:ls Nådiga disposition, användas till valtenaftappningar eller dammbyggnader för motverkande af frost och till förberedande af sådana större odlingsföretag, som öfverstiga menigheternes förmåga, morn Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs Län samt Elfdals, Fryksdals och Jösse Härader i Stats-Ulskottets Memorial, N.-o 580. Wermland, hafva Rikets Ständer anslagit en summa af Etthundra Tjugu Tusen Riksdaler; hvarvid Rikets Ständer till Kongl. Maj:ls
Genom 8. §• af förenämnde Reglemente är förordnadt, att hvarje inflyttad Jude, sam till H andel eller annan Närings idkande sig . anmäler, skall bestyrka, att han i contanta penningar eller växlar äger och i Riket ixrbragt ett redbart Capital af 2000 R:d, hvilken summa, enligt g är i afseende på de här i Riket födde eller uppfödde Jude-söner bestämd till hälften, eller 1,000 R:d. Afsigten häraf har tvifvelsutan varit, att försvära utvägarna till bosättning här i Riket för obemedlade personer af Judiska Nationen; men hvar - Den 8 Juni\ att besitta och bruka Fastighet och Jord i Stad och på Landet, men att deremot den, som till Fiket inflyttar i afsigt att, utan annat näringsfång, endast såsom Fastighetsägare sig här bosätta, ej må vara tillåtet att inköpa hus elier jord i Stad, men val kunna emot någon lämplig afgift förvärfva sig ägande-.rätt till fastighet å Landet, enär sådana vilkor dervid föreskrifvas, som lägga hinder i vägen för obemedlade personer att åtkomma lägenheter af ringa värde, hvarigenom flera emot ändamålet stridande missbruk skulle kunna äga runi, samt slutligen, att hvad i denna del stadgas äfven må i så måtto lämpas pä detri af Judiska Nationen, sorn i egenskap af handtverkeri - idkare här sig bosätta, att dem väl må blifva medgifvet att besitta hus och jord i Stad, men ifråga om köp af Fastighet ä Landet ej lemnäs en sådan oinskränkt frihet, som skulle för dero öppna tillfällen att öfvergifva en nyttig handtering, och såsom innehafvare af hvad slags obetydlig lägenhet som helst i Landet kringspridas, samt i brist af andra utvägar till försörjning ingå i företag, sorn ej vore för det allmänna gagneliga.
Ryssland kan för Europa liknas vid en Jette, på hvilken ödets magt tills dato bundit händerna, men hvilken en gång befriad skall krossa allt, utan motstånd. I politiskt afseende är Skandinavien å ena sidan och Europeiska Turkiet å andra, de magter, som nu förlama dessa händer, hvarföre också dessa Staters oberoende af Ryssland, och framför allt Skandinaviens, är med Englands och Europas intresse så nära förknippadt, att det måste våga sista blodsdroppan och sista penningen till bibehållande af nu varande ordning. Englands Marin och Colonial-etablissementer framvisa äfven nödvändigheten af ofvannämnde politiska åsigter. Låtom oss förbigå dess omätliga besittningar i alla andra verldsdelar och endast kasta en blick på de Europeiska, der alla Haf ega Engelska Marin-etablissementer, hvilka med hänsigt till de förstnämde likasom omgjorda hela verlden. Gibraltar, Malta, Corfu, Jersey, Helgoland: korrt sagdt, det finnes ingen punkt i verlden, der ej England beherrskar håfven. Det underhåller ej Flottor för att eröfra Länder, det har nog af land; det underhåller dem endast för att trygga sitt herravälde öfver håfven, hvarvid jemnvigten i Norden spelar en ej obetydlig roll. Således är Ryssland den enda magt, som å vår sida hufvudsakligen påkallar omtanka» af ett Den 10 Augusti e. m. 95 försvarsverk. En slöja höljer väl kommande tider, den man med den största skarpsynthet icke förmår genomtränga, men omöjligt vore det icke, att en Furste kan uppstiga på Rysslands thron, hvilken ej skulle förmå qväfva det förödmjukande i Englands öfverlägsenhet, och i att se sig snart sagt beroende af dess godtyckliga vilja, såsom Hafvets beherrskarinna.