Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till inseende af dess strängt logiska riktighet, af dess juridiskt bindande kraft, betarfvas icke en djupare forskning. Läs och använd det vanliga såkallade sunda förnuftets slutkonst. Följaktligen slår fast R. o. Ad-.s rätt att, i dessa frågor, förneka den 87 och yrka den 114 § Att 180 Den 8 Februari f. m. begagnandet af denna rätt, åtminstone inom sjelfförsvarets gräns, är en absolot pligt, mot Konungen, Konungahuset och fäderneslandet, — denna sednare sanning torde ännu mindre vara föremål för tvehogsenhet. Skulle för densamma ytterligare bevis erfordras, så lära de, under loppet af öfverläggningen, ej komma att saknas; äfven jag skulle vara beredd att dertill bidraga med min skärf. Hr Gripenstedt, Joli. Äng.: Då sjelfva hufvudfrågan, från hvars rot detta nya sidoskott uppvuxit, förevar, så deltog jag hvarken i öfverläggningen eller i voteringen. Jag är således, i ansende till frågans föregående behandling, helt och hållet neutral. Afven i afseende på den slutliga utgången är jag i enskild måtto fullkomligt ointresserad, ty det är omöjligt, att den kan för mig inverka, hvarken till fördel eller skada. Jag torde således kunna yttra mig här, utan att influeras, hvarken af den tysta, ofta omedvetna känsla, hvarifrån ingen kan helt och hållet frigöra sig, när det gäller ett egel intresse, ej eller af den förkärlek, hvarmed man gerna beifrar en sats, som man förut sökt genomdrifva. Jag får då till en början förklara, att jag finnér ganska naturligt, att de, som önska bibehållandet af den olika arfsrälten, äfven söka att förfäkta detta prerogativ så långt, som lagliga medel det tillåta; men det kommer också derpå an, huruvida man icke nu har öfverskrida denna gräns och sökt verka för sitt mål med andra än de tillåtna medlen.
Kornetten stod ännu lutad mot en af de gamla stolparna vid det utbyggda förstugutaket. ”Se så, träffas vi åter ... Jag var sannerligen bra djerf och påflugen, men jag haller för mycket af den gamle lekkamraten att se honom gå här som en alldeles oskadlig fåne, den minsann ingen anser det löna mödan att frukta.” ”Er tunga är skarpare än tio spjut tillsammans!” ”Den behöfde vara så skarp som tjugu för att kunna ge er ett nödigt styng på den plats af hjertat, der heder och sjelfkänsla böra bo ... Hör hvad jag säger! Ni skall icke gå här längre och låta mätta er med de smulor, som medlidandet gifver. Res med mig hem till Berffendalen, så skall ni få bli min skrifvare några dar. Jag skulle så väl behöfva den handräckningen, emedan jag icke haft råd att säga ifrån mig en hel hop luntor till renskrifning; och er skall det göra godt att komma in i andra sundare förhållanden än er förryckta kärleks. Lyd mig, så vill jag bota er!” ”Kors, jag mins nu att jag i en förtviflad stund företog mig att fria till er. Hvarföre gaf ni mig icke ja? Då kunde ni haft någon rättighet ...” ”Den rättigheten att säga er sanningen faller sig mycket lämpligare nu, än om jag varit er hustru ... Nå, följer ni med mig i morgon?” ”Kanske ... Men också ni hade fordom en känsla!” ”Det råder jag ingen att erinra mig om ... Var så god och betrakta mig – ser jag ut som en kärlekssuckande och trånsjuk toka?” ”Nej, det får jag medge att ni visst icke gör ... Ni har således öfvervunnit ...” ”Naturligtvis. Menniskan öfvervinner allt hvad hon med fasthet vill öfvervinna. Tror ni att jag icke sjelf skulle gifva mig en försvarlig husaga hvarje dag, om jag funne mig göra samma figur som qvinna som ni nu gör som man? Och jag gratulerar den, hvilken i all vänlighet behandlade mig likt ett beskedligt husdjur.” ”Ni är en obarmhertig vän, mamsell Konkordia ...
Ärfda-balken måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i boupptekning bör upptagas och värderas; N:o 47, i anledning af väckt motion, angående Krgnofogdes och Landtmätares rätt att såsom rättegångsbeträde begagnas; N:o 48, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadganden om tiden, då hemman å landet och hus i staden skola afträdas; N:o 49, i anledning af väckt motion om ändring i 2:L kap. 3 § Rättegångs-balken; N:o 50, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa dagar för utgifvande af domar och utslag i Hofrätt och Rådstufvurätt; samt N:o 51, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets i 3:dje punkten af dess under N:o 25 afgifna Betänkande, framställda förslag till förordning om vissa bestämmelser i afseende på fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt. S. D. Vid föredragning af från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, enligt dess protokolls-utdrag N:o 460, Bonde-Ståndet tillhandakommen inbjudning, angående anslag af allmänna medel till ersättning för under smitosamma sjukdomar nedslagtade kreatur, beslöt Ståndet berörde inbjudning antaga. 510 Prot.-Utdrag den 18 Augusti 1851. Den 18 Augusti. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Ridr ioo,ooö. — ■—i tillhopa Ridr 323,649* 33. 10, hvartill kommer, att å det Lån, hvilket enligt 8 Art. af det för Riksgälds-Contoiret utfärdade 'Reglemente, Fullmägtige egde att mot Fem Procents Ränta upptaga, under loppet af år 1818 och 1819 insättningar blifvit gjorde till ett belopp, hvilket, sammanräkna^ med ofvanberörde 323,649 Rrdr 33 sk. 10’rist. fullt ut motsvarar den befintlige till* växten i Contoirets Skuld. Förhållandet med nyssnämnde Lån har* i så måtto fästat vår uppmärksamhet, att, ehuru uti ofvanåberopade 8 Art. af Reglementet stadgas, att insättningarne å detta Lån, så vidt möjligt är, icke skulle ökas utöfver det belopp, samma Lån utgjQrde den 1 Januarii i8i5 elier en Summa af 1,498,376 Ridr 12 sk. 8 rist.; och sedan Commissarierne vid Riksgäids-Verket, uti deras under den 27 October 1819 till Herrar Fullmägtige afgifne Berättelse öfver Riksgälds-ContoiretS tillstånd, vid slutet af September månad samma år, bland annat anmält, att ofta nämn de Lån redan då med 42j4;5 ILdr C sk. t\ rist.
Nej jemte ett eller annat Ja, framställdes propos. till bifall derå med den förändring att i sed - Den 8 Maj f, m. nare mom:t skulle införas oen månad» i st. I. »30 dagar» samt ropades härvid starka Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Ilr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. § 47 (46.) Efter upläsning af Utslcs förslag till förändrad lydelse af denna §, yttrade Hr Hjärne: Jag, som ej är jurist och således ej vill tvista om juridiska grundsatser, anser mig likväl här böra vidröra en princip, som finnes uttryckt i denna g, men hvilken jag anser vara oriktig. Enl. denna g skall den, som icke erlagt afgift och icke utöfvar bränvinsbränning, genast erlägga den oguldna afgiften, som eljest blifver hos honom utmätt. Detta är rätt, men han mister tillika rättigheten att utöfva bränvinsbränning under det löpande året. Men deremot mister den, som icke erlagt afgift, icke gjort anmälan om af.stående, men utöfvar bränvinsbränning, icke rättigheten att tillverka bränvin under löpande året, utan botar endast enl. 62 §:n. Jag skulle föreställa mig att den sednare förseelsen , är vida större än den förra, nemi. att utöfvande af bränvinstillverkning under otillåten tid är en större förbrytelse än icke utöfvande af anmäld bränvins-tillverkning under tillåten tid. Straffet är dock svårare för den sednare förseelsen än för den förra. Jag öfverlemnar denna omständighet åt Juristernas bedömande och vågar icke sjelf afgöra, huruvida min åsigt är juridiskt riktig eller ej. Hr Adlercreutz: Då jag är en af de Jurister, som i Utsk:n deltagit i denna frågas behandling, så torde jag få fästa Hr Hjärnes upmärksambet derpå, att den, som anmält sig till bränvinsbränning och försummat att betala skatten, men ändock tillverkar bränvin, skall jemte erläggande af hela afgiften, tillika böta densammas belopp samt mista redskapen, hvilket allt sammanlagdt torde vara en betydligt svårare påföljd, än den i nu förev:de § stadgade.
Berättelse'. lägne, att de måste genomfaras under färd ifria västra och södra delarne af Riket till Hufvudstaden, har Kongl. Maj:t likväl förordnat, att ea sadan till controll emot oloflig införsel af utländska varor nödig ansedd bevakning skall inskränkas till Städerne Stockholm, Södertelje, Norrköping, Jönköping, Götheborg och Orebro samt Byn Hofva i Skaraborgs Hän , i följd hvaraf farten genom alla öfrige orter är fri och obehindrad. En ökad lättnad har derjemte blifvit handel och näringar tillskyndad genom Kongl, Maj-.ts sistledet år meddelta Förordnande att alla varor, så insom utländska, äro vid transporter landvägen eller på insjöar , floder och canaler inrikes orter emellan ifrån förpassning befriade, med undantag af fem med hög inkommande tull belagde utländske artiklar, Vin, Arrac, Caffe, Socker och Tobaksblad, då större qvantiteter af dem, än som vanligen för eget behof på en gång upphandlas, ifrån en ort tili annan försändas. Med afseende på Rikets Ständers framställda önskningar, har Kongl. Maj:t tillåtit att ved samt byggnadsoch redskaps-ämnen af alla trädslag, utom ek, må ifrån Blekingen till alla inri-* kes orter transporteras. I anledning af den utaf Rikets Ständer vid 1815 och 1818 års Riksdag väckta fråga om ändring i Författningarne rörande den Städerne Borås och Ulricehamn samt Allmogen i Sju Härader af Elfsborgs Eän förunnade rättighet till idkande af Gårdfari-handel, har Kongl. Maj:t under den 5 Juni sistledit år utfärdat en För - Konungens Nåd. Berättelse. fattning om hvad iagttagas bör i anseende till denna handel hvarvid föremålet varit att genom Renliga föreskrifter undanrödja öfverklagade missbruk utan att för mycket inskränka en handelsfrihet, sorn är af största vigt för inVånarhe i cfvannämnde Städer och Härader:
Husbonde, som täger vanfrejclad eller försvarslös person i sin tjenst,' oni skyldighet för honom att draga försorg om dennes bärgning. Husdjur, om ansvar för deras misshandlande . Svar på återremiss . Husesyn, om förlängd tid för klagan öfver Under-Rätts utslag vid dylika förrättningar å Prestebohl i Helsingland . Hus månss ka t ten i Bohus län, angide dess upphörande Hven, ang:de dagsverksskyldigheten förMiemmansegare derstädes Svar på återremiss Hvitfeltska Stipendii-Fonden, om Instruction för Curatorerne. Se Anmälan 1Q0. „ Inrättningens hemman, angående tillstånd för åboerne att förvärfva egande-rätt dertill . Hypotheksföreningar, örn Kongl, stadfästelse derå ..»*♦*..*..** Hallstugor, om förbud För deras anläggande nära Kyrkor. Hard, Grefvinna, pension till. Se Hufvud-Titel 9: de .. Häktande för brott mot 5 Cap. 1 §. MissgerningsBalken . .. Häkten, Rarisaknings, om gemensamma för flera Härader * ♦ .. • .. Häradshäkten, om böters aftjenande derstädes. Se Böter. Häradsskrifvare, örn skyldighet för deni att debitera braiidstodsniedel. Se Brandstodsmedel. % o CD 3 ^ UQ ir r“ — CD o J> 1— • cr c/o Afdelning. g »II |-Sg 5 _ T~l Po o * Riks-Stånderis Beslut. v. 5 *-4 ° cd CD M. • aq 5 T77— JI C» i 1 i 50. CD 3 CA ! I CD f-f 1 Ridd. o. Adeln. Prestestånd de t. BorgareStåndet. BondeStåudet. Nm N:o | Sid. Harkla* angående uppliäfvande af förbudet att fiska dermed Svar på återremiss . * * Hästafvelns förbättrande, oöi anslagets ökande. Se Hufvudtitei 6:te.
Höghet KronPrinsen Carl August af Riksens Stander bcwiljaoe Resepenniugar för de första ; Manaderne af i8>o — 2,500: 6) Sistledit ars Ranta och Capitalafbetalning pä dm da, till kostnaden för Rikets Förswar i Banquen Ivftade mindre Credirlv. -Summan — 9,500: 48,523: 25, s. Hwarförutan Kongl. Maj:t i Nader anmärkt, att den Summa af 30,000 R:dr Banco ärligen, som til! ranta och afbetalning a mindre CreditivSumman fran innewarandc ars början och framgent utgå bör, i serskild Calcul matte upptagas, såsom ej bland Smls-Werkets utgifter paräknad; Äfwensom ock. da ingen af deste utgifter kunnat hanföras til! någon af Hufwud - Titlarne och desto mindre bordt belasta extra Utgifts-Summan i Åttonde Hufwud, Timin, som den samma för egenteligen dithörande utgifter ar gansta knapp och tarf wande - Den izJunii. 637 wande tillökning, Kongl. Maj:t till Riksens Ständers Stais-Ulstolt öfwerlcmnat at ifragawarande poster, med bibehållet Liquidationssatt pa innewarande ars Stat uppföra. Da deste utgisttr 48,523 Riksd. 25 st. 5 rst. härflutit fran af Riksens Ständer widtagne eller ovdkande anstallter och redan äro af Stats-Werkets OfwerstoNö Inkomster för nästledit är godtgjordc, sa akt blott fraga är om deras a sst .-isning i Staten, samt någon erindran emot det af Kongl. Maj:t i Nader förordnade anwändande af behållningen a Provisionen i Hoswets Magazin icke eller äger rum, enär sadant fordrats kill scrffildte kostnader wid Mongl. Hofya Ilningen under sista Riksdagen har i Orebro, får ScatS-Utstortct till Riksens Högloft.
Men icke destomindre finner jag mig böra anföra de betänkligheter jag hyser emot den, synnerligen inom norra delen, önskade styckningen af länet. Den 17 December f. m. 253 Jag anser i allmänhet skadligt för länen att vara små, serdeles med afseende på flerfaldiga kommunala inrättningar som på sednare tider i vårt land vunnit betydlig utveckling och på hvilkas fortgång mången med skäl lägger stor vigt. De kunna icke blomstra i ett litet län, emedan dess innebyggare äro för få, och deras egendomar icke nog betydliga. Ar det fråga om lanclthushållningssällskap, Iandtbruksslcolor, brandstodsföreningar, privatbanker, filialbanker, hypotheksföreningar eller ränteförsäkringsanstalter, man må anse dessa inrättningar mer eller mindre nyttiga, så är det angeläget, att länen äro så stora, att dess stiftelser kunna utan alltför känbara upoffringar åstadkommas och fortgå. Man skall ock jemväl komma ihog alt delningen af ett län fordrar söndring af Larids-Kansliets och Kontorets samt Landtmäteriets handlingar med hvad dertill hörer. Det nya länet blifver till en del utan handlingar, ty de kunna sällan utbrytas, emedan det händer att på ena sidan af ett blad i conceptboken är skrifvet ett bref, som angår norra delen af länet och på den andra sidan ett, som rörer södra delen. Det frånskilda länet kommer alltid att dervid lida. Kronans kostnad för tvenne län i st. f. ett blifver naturligtvis dubbel, så vidt det angår länens styrelser, då tvenne sådana mäste uprättas. Här har blifvit anfördt att residensets befintlighet i Calmar är olägligt, emedan innebyggarne i länets norra del hafva alltför långt lill deras styrelse samt erhålla kungörelser och andra handlingar, som ifrån K:s Befli:de utgå, nog sent. Dessa olägenheter härröra deraf, såsom man vet, att Calmar valdes till residens, emedan stället var i gamla tider eri gränsfästning emot Danmark. Derföre samlades all styrka deromkring och residenset för Landshöfd:n eller Ståthållaren, såsom han då kallades, förlädes der i grannskapet af Oland, hvilket behöfde mot Danskarne skyddas.
Ingen lärer neka att så tillgått, och att knappast någon Medborgare finnes, som haft Penningar i sina händer, hvilken icke någon gång emottagit och utgifvit dessa Sedlar, för lika goda, precist lika goda, som Banquens TransportSedlar — och om någon skulle finnas, sorn aldrig ägt dessa Sedlar i sin hand, tvifvelsutan rår han lika så litet derföre, som den, sorn nu äger dem, och för öfrigt äro några undantag ingen allmän regel. 46 Den 11 Martu r f. m. Regeringen'och Ständer hafva ju känt detta förhållande och icke b ott tillåtit, utan genom offentliga åtgärder stadgat dessa Sedlars Credit, såsom till exemp 1 Götha CanalScdlar, hvilka tillåtits i Uppbörd emottagas. Hvad gör nu den , som mottager och utgifver rådana Sedlar, hvilka tillåtits i Uppbörd emöt* tagas? Hvad gör nu den , som mottager och utgifver sådana Sedlar lör lika goda, som Ban* quens, annat än på visst sätt garanterar dem ? ty det ar klart, att annars hade han ej, söm klok. och förståndig, emottagit eli r såsom hederlig Man utgifvit dem, derest han ej af öfvertygelse ansett dem för lika göda. 0>. h är ej öfvertygelse , vilja och beslut detsamma, sorn garanti? Men är nu en människas öfvertygelse^ beslut och garanti, då den uttryckes i handling, annat än i Skrift? är icke en handling mera än en skrift? Härutaf tyckes vara klart, att både Regeringen, Riksens Ständer och Nationen, genom en så kallad tacitus consensuS, garanterat’ Disconternes Sedlar.
Socknens hemmansägare insätta per helt mantal i ä 2 Tunnor torr Spannemål och då hemmansbrukare, hvarefter annan, godtgjordt ägaren eller företrädaren för insatsen, inträda äfven de i lånerättigheten; en eller tvenne föreståndare väljas, som mot ett lämpeligt arfvode icke i Contant utan i Spannmål, emottaga och förvalta Förrådet; detta Förråd utlånas hvarje vår och, lånet återinsättes hvarje höst, eller inom årets slut, jemte ränta, äfveniSpannemål, till olika belopp i olika Socknar, från 2 till och med 4 kappar per Tunna; andra Socknens Jordbrukare få äfven låna emot säker borgen, efter hvad tillgångarne medgifva; om ett sådant missväxtår intiäffar, att omöjeligen lånet kan af Låntagaren inbetalas, måste likväl räntan, ovilkorligen årligen inlemnas.och sjelfva lånet löper med ny ränta, tills en mera gynnande skörd, för Socknens Innevånare bereder möjelighet att inbetala sin skuld , och den, utan sådan anledning tredskande lagsökes genast; igenom en så beskaffad förvaltning hafva sådane Magaziner, under tidens lopp, uppgådt till 3 å 4 gånger första insatsen, och stundom har, efter Socknestämmo-beslut på öppen auction, någon del försaldts> till bestridande af allmänna byggnader och till besparande af contanta utgifter för delägarne; stundom har äfven, då förrådet uppgådt öfver hvad man ansedt lånebehofvet kräfva, ut. delningar blifvit beslutne emellan delägarne. 344 Ven 17 April f, rn. hvilke således, af denna inrättning haft flerfaldige förmoner, och aldrig förlust, och i en del Socknar har det framtida förutseende Och prisvärda beslut tagits att, när förrådet «ppgådttill så stort belopp, att det kunnat ags bestånd, äfven med någon förlust af årlig ränta, halfva förrådet icke mera utlånts, utan fått blifva qvarliggande till följande årets -första användande, för möjeliga händelsen af en total missväxt, då låntagaren, långt ifrån att kunna inbetala sin skuld, torde sakna tillgångar till e. get bröd och i denna Magazins besparing finner en tillflyckt i nödens stund.
Betraktad såsom en underdå-> nig önskan, måtte äfven Motionen af Oe* conomieUtskottet kunna upptagas, hvarföre jag instämmer med dem, som på berörde Utskotts närvarande yttrande begärt proposition till återremiss. Friherre Statt von Hollstein .■ Herr Silverstolpe har i det mesta förekommit 111ig. Det kan omöjligen strida mot Grundlagen, att Ständerna få alla möjliga upplysningar. Genom HofCantzleren kafva Ständerna rättighet äska sådana af Collegier och andra Au-, toriteter här på stället. Med Landshöfdin garna - IIL Den 29 Maj. 78 £ garna låter det sig icke göra. Då Ständerna skola anskaffa penningar till behofven, äga de onekligen att få kännedom om ali-; männa hushållningen, och statistiska underrättelser i alla de ämnen de åstunda. Denna rättighet svarar mot pligten att biträda Staten. För öfrigt synes redan nog vara taladt i detta ämne, för att föranleda till ett beslut 0111 återförvisning till Utskottet. Efter framställd fråga af Herr Grefven vch Landt Mar sk alken, om Ridderskapet och Adeln ansäge de gjorda anmärkningarna hindra godkännandet af Utskottets tanka, blef Memorialet, uppå gjord Proposition, återförvisadt. Å nyo föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets följande 2:ne, den 13 Maj afgifna och den 23 på bordet lagda, Memorial: 1:0 Om betalning för den vissa Hemman ålagda Kronobrefbäring. 2:o I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial, angående Torf* skärningen i Halland. Wid förnyadt upptagande af Oeconomie.' Utskottets den 22 Maj på bordet lagda Me. Ridd. och Ad. Prat.
På dessa skäl och då det, efter Utskottets tanka, är obilligt, att fjermare sido-arfyingar, som vanligen äro minderårige, blifva, i följd af den nu stadgade representations-rätten, vanlottade, endast derföre, att de haft olyckan att förlora sina föräldrar eller andra anhöriga i rätt uppstigande led, genom hvilka arfvet eljest skulle komma dem till godo; anser Utskottet sig böra biträda om förmälde motion; hvarvid Utskottet dock, för undanrödjande af osäkerhet i egandeoch besittningsrätten samt för att afböja långvariga tvister, hvilkas utgång komme att bero på en bevisning af aflägsna slägtskaper, hvilken ofta ej kunde med säkerhet ernås, finnér, att någon viss led bör utsättas, såsom den sista för åtnjutande af bak-arf och sido-arf; och tror Utskottet, på sätt Lag-Comiteen i sitt förslag antagit, denna gräns lämpligen kunna bestämmas till c>:de led, — en gräns, hvarutom arfsfrågor ock högst sällan lära uppstå. Då den nu gällande inskränkning af representations-rätten, i fråga oni sido-arf, finnes stadgad, ej allenast i 2, 3 och 4 §§• af 3 Cap. Ärfda-Balken, utan ock dessutom förutsättes i 5 § och följande till och med 11 §., lärer det vara nödigt, att detta Capitel erhåller en förändrad redaction; och det förslag dertill, som Utskottet kommer att framlägga, är till större delen hemtadt från Lag-Comileens, hvilket, efter Utskottets tanka, utmärker sig framför den gamla redactionen genom enkelhet, fullständighet, tydlighet och bestämdhet. I öfrigt föranleder representations-rättens ifrågavarande utsträckning äfven ändring af 6 Cap. 1 §. Jorda-Balken, rörande ord - £4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o gg. ningen emellan bördemän, så vida ej denna §. skall råka i strid med 3 §. i mom. i samma Capitel. I följd af allt detta, får Utskottet vördsamt föreslå, att följande lagrum måtte ändras eller upphäfvas, på sätt här nedan förmäles.
Inom Ekon.-Utsk:t har jag protesterat mot denna frågas dragande under Bevilln.-Utsk:ts pröfning, emedan hvarken frågans inre natur eller grundlagens bud gifva någon anledning till att den skulle vara ett bevillningsärende; och får jag således förena mig i Gr. Liljencrants’ yrkande. Frih. af Ugglas: Af Gr. Mörners yttrande kunde man tro att R. St:rs beslut vid 1859—60 årens riksdag endast utgjorde en af R. St:r uttryckt önskan, å hvilken K. M. egde fästa det afseende, han behagade. Ser man likväl på R. St:rs underd. skrifvelse i frågan, så finner man att R. St:r förklarat sig anse den ifrågav:de 47 § i Landstingslagen böra erhålla den lydelse, den sedan fått, och, så vidt jag kan erinra mig, skedde icke från R. o. Ad:ns sida någon protest mot den uppfattning, som då gjorde sig gällande, eller att §:n var genom 3 Stånds beslut afgjord. Gr. Mörner har visser], uppläst ett yttrande, som talar för hans åsigt; men vill lian genomgå protokollerna för nämnde riksdag, skall han finna att många aktade talare förfäktade den satsen, att frågan ej var af bevillningsnatur. Skulle hvarje skatteärende vara en bevillningsfråga, så frågar jag hvarföre i afs:de å grundskatter m. m. tre Stånds beslut utgöra R. St:rs. Af det förhållande att R. St:r öfverlemnat sin beskattningsrätt åt en delegation, är man likväl ej berättigad sluta, att denna nya beskattning erhållit arten af bevillning. Och, om vi äfven antoge Gr. Mörners åsigt, hvartill skulle detta tjena? Vi äro ju ense om, att kommunallagarne vid deras stiftande handlades af Ekon.-Utsk:t och afgjordes genom 3 Stånds beslut, äfvensom att frågorna om ändring i desamma vid sista riksdagen äfven behandlades af Ekon.- Utsk:t, och att R. St:r således hittills icke ansett dessa frågor vara af bevillnings natur. För framtiden komma åter dessa frågor i följd af 57 §:ns R.