Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De omyndige, hvilkas fader dog i det eller det häradet och i den eller den socknen, hafva sedermera flyttat till annan socken, annat härad, äga der fastighet och all sin förmögenhet. Skall förmyndaren ingifva räkningen till vederbörande granskare i den socken, der de omyndiges fader dött, eller i den, i hvilken de omyndige hafva sitt hemvist och sin förmögenhet? Det är klart, alt det så kallade summariska utdraget skall inlemnas till den Häradsrätt, under hvars domvärjo fadren lydde, när han dog, och, 131 i analogi med detta stadgande, torde väl ock få antagas, att lagstiftarens mening varit, att räkningen skall ingifvas till granskarne i den socken, der fadren aflidit, men något stadgande derom finnes icke; och det är likväl att emotse tvister härom emellan de granskande myndigheterna, synuerligast i sådane fall, då myndlingarne äga betydligare förmögenhet, så att granskningsprocenten utgör ett nog kraftigt retelsemedel till strider. I framtiden kan dock ett sådant tvisteämne undanrödjas genom förmynderskapets öfverflyttande till den domstol, hvarunder myndlingarnes hemvist lyder, i hvilket fall granskningsrätlen, enligt nyss åberopade analogi, skulle dit medfölja. Men det finnes förmynderskap, med hvilka en sådan åtgärd icke låter sig verkställa. De omyndige äro af adligt stånd, och vedarbörande Hofrätt är deras forum i förmyndaremål. De hafva icke flyttat utom den Hofrätts jurisdiktion, under hvilken fadren vid dödsfallet lydde. Der framstår, utan samband med forum för förmynderskapet, frågan om de särskilda kommunernas behörighet att granska förmyndareräkningen och tillgodonjuta den derför stadgade procent af myndlingarnes inkomster. För detta fall fordras oafvisligen någon ytterligare bestämning från lagstiftarens sida. Det har äfven varit ifrågasatt, huruvida den första af de redovisningar, som enligt i fråga varande Förordning skall afgifvas, bör omfatta hela tiden från förmynderskapets begynnelse eller endast sista året.
Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 32. 15 5:o. Utdrag af protokollen hållna vid sockenstämmor med Allgusrums församlingden 8 September, med Löths och Ahlböke församlingar den 13 och 20 Oktober, samt med Häggby församling den 13 Oktober 1850, hvaraf inhemtats, att socknemännen uttalat den önskan, att en färjplats, för transportens beqvämligare besörjande emellan Öland och fasta landet ytterligare måtte inrättas vid Möllstorp; samt (5:o. Irenne af åtskillige personer utgifna bevis, af innehåll dels att, vid öfverfart till Kalmar, de dervid begagnade färjor varit af dålig beskaffenhet, dels att färjningen icke blifvit ordentligt verkställd.
Men då sådant icke kan vara Författningens syfte, får jag vördsamt föreslå: att ett sådant tillägg måtte göras till ifrågavarande Författning, att protokollsutdrag öfver de inlemnade summariska uppgilterna hvarken må utfärdas eller lösas, derest förmyndare sådant icke begär och sjelf bekostar. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 4862. Jöns Åndersson. från Malmöhus lån. Af JÖllS Andersson från Malmöhus län, att den del af tiondespanmdlen, sorn blifvit skånska kyrkorna fränkänd och tillagd Akademi staten i Lund såsom aflöning, md lill kyrkorna återgå och ersättning af Allmänna medel Akademistalen beredas. Redan vid förra riksdagen har min företrädare genom motion sökt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på den orättvisa, som kort efter Skånska provinsens före ning med Sverige blifvit tillfogad densamma derigenom alt en betydlig del af den kyrkotionde, som af församlingarne sammanskjutits, för att bygga och underhålla sina kyrkor, blef af en envåldsregent dem fråntagen. Man vet att fredsfördraget 1660 mellan Danmark och Sverige tydligen bestämde, alt Skåne skulle bibehållas vid de rättigheter och förmåner, hvaraf det under Danska regeringen varit i åtnjutande; men helgden af denna öfverenskommelse blef, hvad rättigheterna beträffar, icke länge iakttagen, ty genom en Kongl. Resolution befallde Konung, Garl XI den 3 Augusti 1681, att 2,551 tunnor spannmål, hälften råg och hälften korn, skulle 72 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 53. fråndragas Skånska kyrkorna oell användas till allöniug åt tjenstemännen vid Lunds Akademi. Den provins, som under så många blodiga krig emellan grannriken varit föremål för cn mångfald af lidande och förtryck, fick således snart under den nya regeringen ufven röna ett prof af ganska hård art. Utom det alt eli brott emot fredsfördraget härigenom hlef begånget på samma gång församlingarne och dess kyrkor alhändes en del af dess vällångna egendom, mäste det i princip befinnas högst orättvist, enär tjenstemännen vid Upsala Akademi aflönas dels genom de s. k.
St:r beslutade, och statsverkets ställning således gifver skälig ani. att upskjuta de kostnader, som ej för tillfället äro oundgängligen nödige. Ett Riksstånd lärer ur StatsUtsk:ts förslag uteslutit orden »en komité af», så att R. St;rs anhållan skulle blifva: »det K. M. täcktes åt sakkunnige personer» o. s. v. Jag finner detta beslut bättre, än Utskits förslag, men öfverlemnar frågan derom till R. o. Ad:ns pröfning, utan att i detta hänseende framställa något yrkande. I frågan huruvida Utsk:ts Utlåt, i öfrigt ej trädt allt för nära de gränser, Grundlagen för B. St;rs Utsk. updragit, vill jag icke Den 2G September f. m. 251 inlåta mig, men måste för egen del uttrycka den mening, att om Utsk:t finner misstag i förvaltningen vara begångna, det är mot Konungens Rådgifvare anm:n derom bör rigtas i alla de fall, der icke mot underordnad tjensteman 30:de §:n R.O. tillämpas. Det är oek på grund af denna åsigt, som jag, hvilken under de sednaste förflutna 1| åren haft åtminstone en viss förbindelse att med upmärksamhet följa museiarbetets fortgång, anser mig pligtig att yttra några få ord i ani. af Utsk:ts framställning och anm:r, så vidt de röra nämnde tid eller särskildt ega sammanhang med min embetsförvaltning. Utsk:t säger, sid. 17, att ytterligare anslag för museibyggnadens bedrifvande under år 1800 icke blifvit begärde »förmodligen emedan byggnadschefen insett att samma beredvillighet ej kunde af R. St:r förväntas, sedan det visat sig, att den före förra riksdagen upgjorda beräkning, tvärt emot då gifna försäkringar, icke kan läggas till grund för ett tillförlitligt bedömande af de återstående kostnaderna för detta byggnadsföretag». Jag tillåter mig att härvid anmärka, att om framställning till R. St:r skolat ske om ytterligare anslag för museibyggnadens bedrifvande under år 1860, hade densamma blifvit beslutad af K. M. på min underd. anmälan om behofvet.
7. böra minskas med vissa poster, hvilka komma alt uti innevarande års hufvudbok afskrifvas, och hvaribland må nämnas: det ännu obetalda beloppet af kolera-kreditivet, 60,363 r:dr 41 sk. 3 r:st.; förskott till betäckande af bristerne i riksstatens förslagsanslag för år 1845, r:dr 416,000; den vid preskriptionstidens Transport 5,134,644: 25. 7. Stals-Utskoltets Utlåtande, N:o 19i. 3 Transport 3,134,644: 23. 7. slut återstående andel af fonden för kreditsedlarnes infriande, 275,219 r:dr 14 sk. m. m., alltsammans utgörande 819,834: 5.10. och således rätteligen beräknas till 4,514,810: 21. 9. samt å andra sidan kontorets skulder 4,852,056: 57. 10. ökas med beloppet af de å detta verk, i egenskap af anslag utan återbetalningsskyl dighet, vid de tvenne sednaste riksdagarne anvisade, vid 1847 års slut ännu icke ut betalde, summor 844,486: 36. 8. och således upptagas till 5,676,525: 26. 6. visar sig, att Riksgäldskontorets verkliga tillgångar understego detta verks skulder med icke mindre än r:dr 1,361,715: 4. 8.
Nådig befallning till Öfver-Ståthåliare-Einbetet, att på räkning i Rikets Ständers Bauk insätta de till bemälde Embeles disposition anordnade medel, m. m.; i §. 85, angående enahanda föreskrifter, i afseende på de till RiksMarskalks-Embetets disposition anordnade byggnads-medel för Stockholms Slott; i §. pr, i fråga om upphörande ellernedsättning af vissa i och för upprättandet af Danviks Hospitals Hufvud-Bok och proloeolls-föringen hos Hospilals-Directionen. utgående extra arfvoden; och i §. p3, angående aflålandet af Nådig Proposition om ersättning till Lunds Universitet för en uti Universitetets räkenskaper balancerad fordran hos Kronan. Sedermera och enär samtlige ofvannämnde förslag till underdåniga skrifvelse!- blifvit af arne Riks-Stånd godkände, men af de 2:ne öfriga afslagne, hade Utskottet uti 8:de, prde, rorde, i2:te och i3:de punklerne af betänkandet N:o 184 hemställt, alt, vid en dylik sakens utgång, omförmälde förslag malle få förfalla. Denna sednare hemställan är af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet bifallen. Borgare-Ståndet har till Utskottet återremitterat nyssberörde 8, p, 10, ra och i3 punklerne af betänkandet Nro 184. i ändamål alt voterings-propositioner må uppsättas. Bonde-Ståndet har, vid föredragning af dessa punkter, beslutat att, med gillande af den utaf Herrar Schartau, Berg m. fl. emot Utskottets beslut afgifne reservation, förelägga Utskottet att inkomma med voterings-proposition, för alt uti Förstärkt Stats-Utskott behandlas i afseende å de frågor, hvilka uti förrberörde punkter förekomma.
Skuldebref® executiva påföljd, som oaktadt de äro ställde till inriehafvaren eller viss man och ©■rdres, icke tillika innehålla viss förfallodag, utan böra 3 bestämd tid éfter skedd uppsägning betalas, finnér Utskottet, att den i 3 § af 1798 års Förordning meddelta föreskrift, att sålunda Ställda forskrjfningar ej få innehålla längre förfallotid än till Tolf månader från den dag Sedeln är utgifven, icke bör kunna till sin verkan förringas genom utsättandet af en obestämd och på skeende uppsägning beroende förfallotid, samt att följaktligen den strängaré executions-rätt, sorn ar dylika skuldebref tillagd, icke kan af fordringsägaren till godo njutas i annat fall, än då uppsägningen blifvit så tidigt verkställd, alt beta!- nings-tiden är för handen innan Tolf månader från förskrifningens dag förflutit; men att likväl i öfrigt den sammas kraft, att vara gällande till betalning för den, som deraf är innehafvare, derigenom icke förmindskas, I anledning häraf tillstyrker Utskottet alltså en sådan ändring af 2 Cap. 2 §. UtsökningsBalken, att den, som för skuldfordran hos Konungens - Den 22 Juni. ungens Befallningshafvande sökes, är pligtig att inom förelagd tid med svar möta, samt att, om sådant utan beyist laga förfall försummas, Sökanden bör njuta sin rätt efter de skäl lian uppter; äfvensom Utskottet föreslår, det genöm utfärdande förklaring må bestämmas, att underlätet iakttagande af föreskriften uti 3 af 1798 år? förordning, i afseende å förfallo tiden för Skuldebref ställde till inpehafvaren eller till viss man och ordres, icke medför tippan påföljd, än att den rätt , fordrings-ägaren för så beskaffad förskrifning äger att af Gäldenären genast njuta betalning eller, vid bristande godvilligt fullgörande deraf, fa honom bysatt, såmedelst till stp verka». Upphört. Detta varder dock Riksens Höglofl. Ständer? pröfning vördsamt underslälldt? Stockholm deri 26 Maj 1815- Rå Höglofl.
Det blir omöjligt att, sedan sedeln erhållit ett bestämdt värde, betala med sämre mynt. Om Realisationen blott bilir beslutad och icke verkställd, medförer den åtminstone den nytta, att hafva bortvisat hvad som icke var möjligt att verkställa. Jag ber derjemte att få erindra, det jag icke vet, hvartill CapitalRäkningen skulle tjena, om den ej får medföra fördel så väl åt Ranken, som enskild te, Det är ej obekant, att Brukspatroner i Småland utgifvit assignationer på Banken, utan att derföre hafva deponerat bestämd valuta, men detta var ej klandervärdt, när Assignationerne alltid punctuelt honorerades, ty det utgjorde en verkelig välgerning för orten i dess penn ingebetryck. Denna rätt synes man vilja förmena Banken. Jag förenar mig med Herr Hjerta, och anhåller om proposition. Friherre Sprengtporten, Jacob JVil-, helm: Utan att mäta mig med någon uti jnsigter i lnianceläran, och under förkla-s Dea 2 Doa ernber f. m. 25 rande, att jag afskyr allt vingleri och hvad sorn kan rubba den beslutade Realisationen, instämmer jag dock fullkomligt i allt hvad Grefve von Schwerin anfört såsom sin opinion i ämnet. Den förmenta olägenheten af upplåning på obligationer a vista skulle bestå deri, att dessa obligationer kunde komma att löpa som sedlar, då deremot upplåning endast på bokföring troligen skulle medföra allt för stark påkanning för Banken. Jag anser derföre, att BancoFullmägtige böra äga rättighet att efter omständigheterne begagna båda njethoderne; och instämmer alltså med Herr Hjerta, med det tillägg, att bokföring äfven är nödvändig, Herr von Hartmansdorff], August: En Ledamot har sagt, att, sedan Realisationen vore beslutad, kunde någon fara för sedelförsämring, icke vidare uppstå.—.Men om sådana åtgärder vidtagas, som göra realisationens verkställighet omöjlig, eller som störta henne, sedan hon börjat; så uppkomma samma och möjligen värre slutföljder, än om ingen realisation blifvit beslutad.
Att platser genom sjukdom, dödsfall o. d. behöfva skyndsamt fyllas, lärer inträffa vid alla slags tjensler. Äfven vid telegrafverket finnes ett antal obefordrade, måhända lika skickliga som villiga att i sådant fall användas. Om ock tillfälliga ledigheter ej alltid kunna genom dem nöjaktigt fyllas, så följer väl ej deraf nödvändigheten, att hvarje tjensteman inom korpsen städse skall hålla sig resfärdig. Det må vara nog, alt enhvar, efter först vunnen ordinarie anställning, under 5, högst 10, år är skyldig att äfven mot sin vilja flyttas till annan ort; men må han derefter, aldrahelst som hans lott ändock icke är afundsvärd, åtminstone få tillgodonjuta förmånen af en fast plats. Medvetandet af en sä prekär ställning, som Utskottet här godkänt, framkallar ingalunda duglighet och utöfvar i öfrigt icke något godt inflytande hos tjenstemännen. Af Ola Jönsson från Malmöhus län. Ank, till Eip.-Utsk. den 20 Jan. 1863, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring i gällande föreskrifter, rörande skyldighet för ångfartyg att laga lots, äfvensom i lots-laxan. Under åberopande af sina föregående motioner och med förmälan, att befrielse från skyldigheten att taga lots numera vunnits emot erläggande af half afgift — hvilket skulle utmärka, att afgiften ansetts vara hufvudsaken, och icke den säkrare ledning af fartyget, som lotsen erbjöd — har Herr Wallenberg, i en inom Yällofliga Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 259), föreslagit, »alt ångfartyg, som göra regelbundna, på förhand annonserade resor, må befrias från skyldigheten att taga lots 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 51. eller betala infartsafgift, samt att lotstaxan må ändras så, att endast en tariff finnes, grundande sig på fartygets djupgående och antalet sjömil, som lots begagnas, utan allt afseende på hvarifrån fartyget kommer eller dylikt».
Jn fidem, O. Brakel. Onsdagen den 18 Mars 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 9 prot.-utdrag för den 16 dennes, samt pleniprot:n för den 20 och 21 sistl. Januari - Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot och en suppleant i Banko-Utsk:t efter N:o 1975. Hr Scheffer, fullm. Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir, hvilken först varit suppleant i Utsk:t och sedermera blifvit invald till ledamot derstädes, men afsagt sig sistnämnda befattning; och befanns hafva blifvit utsedd till Leda mot: .A2 1956. Hr Clementcoff, fullm. Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir; samt till Suppleant: jy$ 2080. Hr Konow, fullm. Hr Paykull, Lars Gustaf. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 1736 B. Hr Hallenborg, Bolivar Magnus; och befanns hafva blifvit dertill utsedd M 1187. Hr Hay, fullm. Gr. Lagerberg, Gustaf Fredrik. 192 Den 18 Mare f. m. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af fyra ledamöter och två suppleanter i det Särskildta Utsk:t för behandling af K. M:s Nåd. Propos. med förslag till ny sjölag; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: JV2 167. Hr Geete, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Gustaf. » 17S8. Hr Psilanderhjelm, fullm. Gr. Cronstedt, Otto Casimir. Hr af Ström, Carl Ferdinand. Hr Rabenius, Olof Mathias Theodor; samt till Suppleanter: M 1955. Hr von Oelreich, fullm. Gr. Lewenhaupt, Mauritz Emil August. » 1378. Hr Lagerbjelke, Carl Oskar.
Någon förhöjning torde väl kunna ske, emedan erfarenheten visat, att Theaterhusen vid Representationer äro så uppfyllde, att man svårligen kan erhålla Billetter utan att prenumerera derpå långt förut. Men prisen måste likväl vara modererade, på det icke Theatrarne skola komma att sakna nödigt antal Åskådare — och bör väl Nationen hafva det förtroende till TheaterStyrelsen, att den uppfyller det billiga anspråk, som kan äga rum, så väl om Billett-priserna, som om indragning eller förminsk - Den 25 Maji. 239 ning af onödiga Sujetter för Theatern och för högt uppdrifna aflöningar m. m. Jag anhåller således att Betänkandet, åtföljdt af dessa mina anmärkningar, mätte åter.; remitteras, i förhoppning att Utskottet förfat. tar ett nytt Betänkande, mera öfverensstämmande med tidehvarfvets kraf Och Nationens tanka. Och då Herr Grefve Löwenhjelm sökt freda sig ifrån misstanka, att egennyttig afsigt vore grunden till dess förslag, synes det ock vara lämpligt, att arven jag, som ifrat för och tillstyrkt NationalTheatraines underhållande , nu jemväl vederlägger en sådan misstanka emot mig, om, mot förmodan, den skulle hos någon blifvit väckt; hvarvid jag blott får äran derom erinra, att då ödet undangömt mig på en aflägsen, utom Sveriges egentliga gräns belägen Ö, kan jag, som icke är i tillfälle att freqventera andra Spectacler, än dem Naturen skänker, icke heller hafva något eget inte-i resse deruti, ehvad Stockholms Theatrar ödeläggas eller underhållas. Grefve Löwenhjelm.: Jemte förklarande af min tacksamhet för de Talare, hvilka understödt min Motion, anhåller jag att få framställa några ytterligate anmärkningar: Den afgift jag föreslagit blir alldeles frivillig. Controllen blir sådan som Herr von Hauswolff den fattat s och är ingalunda påräknad 240 Den 2 5 Myi. att af FörsäljningsContoiren verkställas, utan att handhafvas såsom all annan controll öfver dylika afgifter.
Straff-Balken innehåller, att lifssaker och andra grofva missgerningar ulan uppskof skola för rätta angifvas, och att, om sådant icke sker af målseganden, denne då är förfallen till böter, och den, som å Konungens vägnar kära bör, förpligtad alt missgerningen åtala, vid äfventyr af tjenstens förlust eller böter elter om* ständighelerne, samt det följaktligen åligger de allmänna åklagarne att, å tjenstens vägnar, utan serskild ersättning beifra och åtala brott, någon annan vedergällning i berörde hänseende, å Statens sida, än den anpart, som åklagaren tillkommer af ådoirde böter, hvarken lärer erfordras, enär det står 8 Staisoch Lag-Utskottens Betänkande, N.-o 1oQ. livar och en fritt, som ej sjelf vill åtala ett brott, att detsamma för allmän åklagare angifva, eller ens vara lämplig, emedan en dylik uppmuntran för enskilde att upptäcka och beifra brott möjligen skulle föranleda till angifvelser utan skäl och ett obehörigt spioneri med deraf följande hat ooh misstroende medborgare emellan, samt dymedelst mera skada än gagna; och få Utskotten således vördsamt hemställa, att motionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 3 April i845. N:o 109, Ant. till Exp.-Utst. d. 9 April kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Advocat-Corps på Stat. Hos Högloft.
Akademiens disposition stående fonder, så får Utskottet upplysa, att Akademien äger intet anslag af Allmänna Statsmedlen, utan dess inkomst består uti, och dess underhåll bestrides utaf reitan af en serskild fond, uppkommen genom donation af enskilda personer, hvilka hos Franska Regeringen ägde en fordran för upp bra g ta skepp, och år 1811 sjelf villigt af* Stodo en tredjedel af denna fordran till disposition för något allmänt nyttigt ändamål, af dåvarande Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, som täcktes Nådigt anslå densamma åt den kort derefter stiftade LandtbruksAkadeinien. Då sålunda Akademiens intrader icke hafva sitt ursprung af allmänna medel, synas Riksens Höglofl. Ständer icke kunna fordra någon för dem inför sig skeende direct re - S&6 Besv. och Ekon. dogörelse. Men Utskottet bör erinra, atfc enligt den års'-berättelse, som den 28 sistlidne Januari uti Akademiens Allmänna sammankomst inför vår nu varande Allernådigste Konung, samt Hans Kongl. Höghet Kronprinsen upplästes, och för Memorialets författare, såsom varande Kongl. Akademiens Ledamot, ej bör vara obekant, det är beslutadt: att en allmän redogörelse för Akademiens medel ifrån dess stiftelse intill sistlidne års slut, kommer att oförtöfvadt genom trycket iitgifvas, och således underställas icke blott vissa personers, utan hela Svenska Allmänhetens granskning. H vad Utskottet i detta ämne med tillförsigt känner och följaktligen bort uppgifva, får det vördsamt öfverlemna till Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 5 Mars 1818. _ N:r 71. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, angående väckt fråga om fortfarande af det emot Utländska lifv e ifl tids-varor utfärdade förhud, och elen till verkställighet deraf förordnade kustbevakning. •^-från Vällofl. BorgareStåndet har uti detta ämne blifvit till Utskottet remitteradt ett Memorial af Herr Thunell, Martin, hvaruti han^ Besv, och Ekon. Utsk.
Direktionen öfver Amiralitets - 8 Stats-lUskottets Utlåtande, N:o 377. krigsmans-kassan, jemte tillkännagivande, hurusom ofvaimämnde afgifter de sednare åren betydligen öfverstigit de derför bestämda ersättnings-anslag, underdånigst anhållit, att en emot skillnaden svarande tillökning i berörde anslag måtte varda kassorne beviljad. Med anledning häraf har Kongl. Majit, uti dess ofvanberörde den 18 April innevarande år i Nåder allåtna och från samtlige Riks-Stånden till Statsutskottet remitterade Skrifvelse, till Rikets Ständer öfverlemnat att, enligt deras vid sednaste Riksdag fattade beslut, uti de Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-krigsmans-kassorna, i ersättning för de till Statsverket indragne rusthållssamt en per mille-afgifterne, beviljade Stats-anslag, anvisa de förhöjningar, som borde dessa kassor tillkomma.
I ofvannämnde länder finnas institutioner, som vi alldeles sakna, t. ex. Notarierne och Sol 1 icitors, utan hvilkas biträde ingen, hvarken qvinna eller karl, företager någon handling, till hvars utförande juridisk kunskap är af nöden. Sådana institutioner sakna vi, åtminstone officielt erkända. Det fordras således i Sverige vida större egenskaper alt vara myndig, än i en del andra länder, der Notariater finnas. Dessa embetsman ombestyra sina kunders alla affärer af vigt. Ingen afhandling, intet kontrakt uprältas utan deras biträde. Samma Notariats firma sköter familjernas affärer generation från generation, och har derföre ock vida bättre kännedom om familjens angelägenheter, än hvad dennes medlemmar sjelfve ega. Hos oss åter, der sådana embefsmän icke finnas, kommer ofta den i stor förlägenhet, hvilken skall uprätta ett kontrakt eller afhandling, som bör hafva laglig form. Följderna häraf visa sig äfven i en massa processer, som härleda sig endast derifrån, att skriftliga dokumenter äro illa upsatta. Ehuru jag således fullkomligt gillar den af K. M:t framställda och af Utsk. omfattade principen, tror jag dock att man icke bör låta den vinna giltighet utan någon reservation. Man har åberopat exempel från främmande länder, och jag vill äfven så göra: jag vill hemta detta mitt exempel från det land, som stått främst i lagstiftning och sorn utgjort ett mönster för allt hvad lagstiftare beter, nemi. Rom. Uti äldsta tider voro der alla qvinnor omyn diga, så ogifta, som gifta och enkor. Sedermera och under tidernas längd tillerkändes qvinnorna rättigheten att vara myndiga. Men detta var icke oinskränkt, genom Senatus consultum Vellejanum förnekades qvinnor rättigheten att »intercedere pro aliena Obligatione.» En sådan rättighet tillerkändes dock slutligen enkor i vissa fall, eller då det förhållandet inträffade, att enka öfvertog förmynderskap för barn eller barnbarn; men i sådant fall måste hon först högtidligen afsäga sig det uti nämnde Senatus consultum henne tillerkända »beni/icium». Såsom en förmån betraktades denna inskränkning i qvinnans myndighet; och jag för min del anser det ock såsom en sådan.