Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers enhälligt uttalade åsigt om sakens nytta, Kongl. Maj:t icke hafva vägrat att dermed göra ett försök, så framt den ifrågasatta institutionen blifvit inpassad i vår lagstiftning på ett sätt, som varit betryggande mot oreda och våda i tillämpningen; men som emot antagande af förslaget i dess framlagda skick förekommit, att då den rätt, som underpant i viss egendom skulle medföra, var, enligt förslagets 3 §, inskränkt till en enkel förmånsrätt, utsträcktes den i 5 § till en ofullständig sakrätt, hvilken dubbla egenskap vid tillämpningen sannolikt skulle förorsaka ovisshet, huruvida innehafvaren af en dylik pantförskrifning, hvars fordran icke vore till betalning förfallen, egde göra någon hypotheksrätt gällande vid utmätning af det pantförskrifna godset, samt att, om ej så blefve förhållandet, hvilket syntes vara mest öfverensstämmande med de af Rikets Ständer såväl i detta sorn andra dermed i viss mån sammanhängande lagförslag beslutade stadganden, säkerligen de, som anlitat den nya institutionen, skulle finna sig derpå bedragne, under det de, som i stället begagnade sig af de nu brukliga lösöreköpen, väl fortfarande i allmänhet njöte skydd emot utmätning, men deremot kunde gå förlustige af all rätt, derest den köpta egendomen "pantförskrefves; alltså och då dessutom syntes vara oriktigt, att, fastän underpant icke i kon kurs skulle medföra bättre rätt till det pantförskrifna, än sist bland förmånsrätterna, det likväl blifvit stadgadt, att ett lösöreköp, som i öfrigt berättigade köparen att uttaga det köpta, såsom icke massan tillhörigt, skulle vika ensamt för underpant, hvaraf skulle följa, att pantförskrifningshafvaren icke finge betalning, om gäldenären förfarit ärligt, men väl om han obehörigen försålt det pantförskrifna godset, har Kongl. Maj:t, efter inhemtande af StatsRådets och Högste Domstolens yttrande, ansett Sig icke böra förenämnda lagförslag godkänna. Till Kongl.
— Att härifrån göra undantag för RiksStåndens Taleman, vore att minska den yttre glans, som Lör omgifva deras vigtiga Kall, och såjedes icke endast belänkeligt, utan äfven alldeles olämpligt. Min tanka är derföre icke, alt allsingen inskränkning i Utgifterne till dessa Ta filar må äga rum. — Måttlighet och ett tarfligt lefnadssätt är i synnerhet angelägna för Svenska Folket, och det väntar sådana efterdömen, förnämligast af sina Representanter. I delta ändamål kunde lindrigaste utvägen alt hålla Tuftlar, äfven minskning i deras antal, för att i stället åstadkomma en så angenäm 8001010', sorn den hos Herr Grefven och Landtmarskalken nu inrättade, vid hvarje Riksdags början bero af Herr LandtMarskalkens och de öfrige Herrar Talemäns samråd, och, i följd af deras beslut, kostnaderne på Statsmedlen anordnas. Jag bestrider endast, att allt anslag till dessa ändamål må upphöra, att Talemännens Tafflar alldeles må afskaffas, och jag vädjar mot framställningen derom, till Iiögloflige Ridderskapets och Adelns upplysta omdöme. I händelse dessa anmärkningar förtjena något afseende, anhåller jag vördsammast, att de till StatsUtskottet måtte öfverlemnas. Herr von Schulzenheim, David (den Aldre): Ehuru jag har äran att vara Ledamot af Den 27 Januarii, 407 Högloflige StatsUtskottet, så liar jag dock icke deltagit uti Beredningen af Betänkandet om Taffelpenningarnes indragning. Det kan icke vara underligt, att vid de skeende stora Reqvisitioner af Statsbiträden, någon minskning af förutvarande Utgifter föreslås; men omall Exces eller öfverflödig Utgift är obetänksam, så bör dock allt sken af missquinerie undvikas, såsom i synnerhet icke för en Stat eller för Rikets Högloflige Ständer passande eller hedrande.
Bolaget bör vara bildadt och arbetet å jernvägen påbörjadt före den 1 Juli 1861; skolande de vid jernvägs-anläggningen erforderliga arbeten sedermera oafbrutet fortgå och utföras, så att jernvägen varder fullbordad och för allmänna trafiken upplåten inom förloppet af den tid, Kongl. Maj:t, vid Bolagets oktrojerande, kommer alt bestämma; och eger Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader alt, genom särskildt af Kongl. Maj:t, på Styrelsens förslag, förordnade sakkunnige män, utöfva tillsyn derå, att arbetena varda i öfverensstämmelse med vederbörligen fastställda planer utförda, samt att vid verkställigheten godkända arbetsmetoder följas och fullgoda materialier användas. å:o. Innan större eller mindre del af ofvan omförmälda lån får lyftas, bör Bolaget, genom sin Direktion, hafva till Riksgäldskontoret aflemnat eller der företett: a) för hela lånesumrnan, jemte derå upplöpande ränta, å Bolagets vägnar, utfärdad skuldförbindelse, som af Fullmägtige i nyssnämnda verk godkännes och antages; b) utaf Bolaget, genom Direktionen, ingånget samt af Kongl. Majit i nåder antaget kontrakt om jernvägs-arbetets utförande och anskaffandet af all för jernvägens begagnande erforderlig materiel, i den ordning och inom den tid arbetsplanen bestämmer; c) bevis att aktieteckningen, äfvensom den i ofvanstående andra punkten stadgade deposition af deruti omförmälda handlingar, skett för ett belopp, som åtminstone motsvarar två tredjedelar af den föreskrifna lecknings-summan; d) bevis angående behörig verkställighet af den första inbetalningen å alla, enligt punkten litt. c, tecknade aktier; e) vederbörligt intyg, att arbetet inom föreskrifven tid blifvit påbörjadt och sedermera, i öfverensstämmelse med arbetsplanen, fortsatt; samt f) särskild, likaledes å Bolagets vägnar utfärdad, förbindelse, innefattande åtagande, alt under all framtid och utan något ytterligare bidrag af allmänna medel, vidmagthålla hela jernvägen, med allt hvad dertill hörer, i sådant skick, att den kan för allmänna trafiken begagnas. S:o.
Brefvet d. 8 Aug. 1844 Nåd:st bestämda vilkor erbölle den ersättning, under förutsättning af hvars ordentliga utbekommande i stadgad ordning jag lill Slaten öfverlåtit förlagsrätten till »Handbok för Militärer», så fann jag mig föranlåten att uti en d. 2 Sept. 1850 bos Stockholms RådhusRätt uttagen stämning yrka, det K. M. och Kronan måtte åläggas att med laga ränta till mig utgifva ersättning för den mig sålunda tillskyndade förlust, upgående, efter deröfver upgjord beräkning, lill ett sammanlagdt belopp af 12,840 R:dr b:ko. Uti dom af d. 1 Maj 1851 har RådhusR:n, genom de för domslutet anförde motiver, på det mest otvetydiga sätt vitsordat, att min rätt till den omtvistade ersättningen hvilar på fullt moralisk grund; men dock förklarat sig ej kunna bifalla nämnde påstående, på den grund allena, att icke bela författningssamlingsarbetet blifvit fullbordadt och från trycket utgifvet inom den uti 2:dra punkten af K. Brefvet d. 8 Aug. 1844 bestämda tid. K. M:s och Rikets Svea HofRätt har deremot, genom dom d. 16 Mars 1853, förklarat, dels att K. Bref af d. 8 Aug. 1844 icke utmärkte, att min rättighet att tillgodonjuta den till mig sålunda utfästa ersättning för omförmälde förlagsrätt skulle vara beroende deraf, huruvida det genom berörde K. Bref mig, jemte annor person, lemnade updrag angående redaktion och utgifning af Författningssamlingen blefve inom den af K. M. i 2:dra punkten föreskrifne tid fullgjordt; dels att icke, emot mitt bestridande, visadt vore, att någon försummelse i afseende på berörde mig anförtrodda befattning läge mig till last, utan deremot förekommit, att t. f. Presidenten i K.
Frih. Cederström, Jakob. Be v ilin.-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1428. Hr Ridderborg, Jakob Fredrik Georg, beviljad 3:ne veckors ledighet: N:o 192. Frih. Stackelberg, Berndt Hjalmar. Äfvenledes öppnades Hrr Electorers lista vid val af en Suppleant i StatsUtsk.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: lN:o 2258. Hr af Georgii, Carl Ewert. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Oxenstjerna, Cari Gabr., som varit ledamot af BankoUlsk., anmält sig af enskilda angelägenheter vara nödsakad att för längre tid lemna hufvudstaden, samt derföre anhållit att med bibehållande af sin riksdagsmannarätt få afsäga sig sin plats såsom Utsk:s-ledamot. Sedan R. o. Ad. härtill lemnat sitt samtycke, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., dels att Frih. Funck, Fredrik Alexander, som af Hrr Electorer varit utsedd att under permitterad ledamots frånvaro inträda i BankoUlsk., samt sedermera blifvit utsedd till ledamot i Bevilln.Ulsk., i dag inlemr.at sin riksdagsmanna-pollet, dels ock att Hr Silfverstolpe, David Ludv., som enl. nyss öppnad vallista blifvit utsedd lill ledamot af StatsUtsk., anmält det han vore hindrad att detta förtroende emottaga; hvarjemte Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af ledamot i BankoUtsk. efter Frih. Oxenstjerna, en ledamot i StatsUtsk. i st. f. Hr Silfverstolpe, en ledamot i Bevilln.Ulsk., i st. f. Frih. Funck, samt en ledamot att under permitterad ledamots frånvaro inträda i BankoUtsk. Hr von Troil, Sam. Gust., uppläste en så lydande motion: Sedan R. o. Ad:s sista sammanträde, har första stjernan på Sveriges vetenskapliga himmel nedgått.
Om uti det unga sinnet Religionens sanningar och bud, med öfvertygelsens värma och kraft inskärpas; om det uppväxande Slägtet tidigt vänjes vid flit, ordning, sparsamhet och måttlighet; Om de högre och mera upplyste sarnhällskretsarne förelysa de ringare med efterdömen af sedlighet och en tarflig trefnad; så torde skärpta Lagar till sedernas befordrande blifva föga behöflige; Och deras användande skulle, innan förenämnde åtgärder föregått, kan hända vara lika så litet lämpligt, som det skulle vara, att med stränghet aga ett barn, derföre atf det fallit innan det lärt att gå. På dessa grunder tillstyrker jag i underdånighet, att en vårdslös Gäldenärs personliga ansvar, som torde böra inskränkas till allmänt häkte ifrån sex månader till Tu år, efter ornständigheterne, icke i annat fall må äga rum , än derest Borgenärerne ej annorlunda sig åtnöja låJ ta, samt att, derest denna underdåniga mening skulle bifallas, förenämnde §. §. samt 6 4 Cap. och 34 §• 5 Cap. i den föreslagne Concurs-Lagen måtte i öfverenstämmelse dermed ändras. Högsta Domstolen fann härförutan ej anledning, att vid Lag-Committéens afgifne Förslag, så väl till Concurs Lag , som till ändring af 8 Cap. x §• Giftermåls-Balken, äfvensom till föreskrifter angående Intekning i fast Egendom, något i underdånighet anmärka, utan tillstyrkte, att samma förslag i allt öfrigt måtte oförändradt antagas. Magn. Torin. c5g Konungens Nöd. Propositioner. Hogsta Domstolens Ledamöter åtskildes kl, | tild 3 e. m. Infidem Protocolli Birg. Fr. Rothoff. Protokoll, hållet på Stockholms Slott den jff Februarii 1818. inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Radet, dervid Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen var tillstädes , i närvaro af: Hans Exellence, Justitiae Stats-Min istern m. m?
Ett är, en armee organiserad blott för fredstid", ett annat är, en aimee fa vdi g för krig; till det förra liar i Sverige den stående armeen, efter dess gamla organisation, varit tillräcklig för garnisonstjenst, tillfälliga commenderingar, samt ett och annat uppträdes dämpande; till det sednare åter mäste ovillkorligen vår stående aimee vara så organiserad oell så complett 1 alla dess delar, alt den, vid påkommande krig, må kunna uti sina leder intaga tyänne classen beväring, hvartill oundgängligen erfordras fullt materiel och beful, En bristfällig och uti vissa delar bristande materiel kan dock möjligen för penningar hastigt nog repareras och äfven gpfnplelteras ; men det är icke så med bristen af instrueradt befäl; minnet af 1808 och 18oq årens fälttåg är tillräckligt för Sverige, att veta följderna för en armee med tillräckliga trupper, under otillräckligt antal kunnigt och skickligt befäl. Att, i förhållande till de öfriga vapnen, det otillräckliga Svenska cavalleriet mäste vid krigstillfälle ökas, kan icke med någon sakkännedom motsägas; utredning och till och med hästar torde väl då möjligen kunna anskaffas, men skickligt befäl, i händelse af brist derpå, omöjligt. Nu finnes likvisst detta till förökade regtter, genom Lifreg:tets fördelning uti mindre corpser, samt vid Lifgardet till häst, Kronprinsens och Smålands husarer. Lika förhållande, fast i större scala, och samma skäl uppstå naturligtvis med indelta infanteriets tredje bataljonsbefal; utom bevärts-classernas årliga exercis i fredstid, huru och under hvad befäl föra regrtenas tredje bataljon i krig? Utom krigsacademien, sorn årligen rekryterar en del af armeVns erforderliga befäl , är det en stor lycka att de genom Konungen organiserade militär-läroverken inom vissa militär-dislricter finnas, och hvarifrån årligen utgå, icke allenast kun nige officerare till de afgåendes ersättande, menäfven till några surnumerärer vid hvarje reg:te, hvilka, utan att kosta Staten något, ändock tjenstgöra och äro att påräkna för krig.
– Kors hvad liknöjder han ställer sig, liksom det ingenting vore händt – sade Olle och gapskrattade, med sitt ohyggliga, gastlika hånskratt. – Och hvad skulle det vara? – svarade Gunnar trotsigt, ty han var alltid färdig att blifva ond, så fort Olle till honom «klöf näbb». – Kors hvad han ställer sig okunnig! ha! ha! ha! – skrek Olle – det är som om han aldrig visste tecken till hvad som skett. Jo, nu får du något till att stå i! ha! ha! ha! – Ack så tala ut då, din satans lymmel – sade Gunnar redan ond. – Hur kan jag veta hvad som sker, när jag ä’ borta. – Vet du intet – sade rättar-Anders, som var en äldre, trygg och förståndig dräng – vet du intet att hustru-din fick en pojk’ i middags? – Ja, och en som ä’ rödhårig till! ha! ha! ha! – hånade Olle. Gunnar hörde ej vidare hvad som sades. Han stod ett ögonblick förstenad i stugans midt, blek som en marmorstod, och utan mycket mera lif eller tanka än denna. Men derefter hastade han som en stormil mot dörren, och störtade ut genom den. – Ha! ha! ha! Nu ä’ han något te’ nyfiken på sin rödhårte kronprins – skrattade och hånade Olle, sedan Gunnar med förfärlig smäll slagit igen dörren efter sig. – Förbanna mig jag vet hvad du gafflar och grinar och skrattar åt – sade Bengt, som väl icke var alldeles så eldfängd som Gunnar, och icke hade alldeles samma hat till Olle, emedan Olle ej alldeles så mycket afundade och retade Bengt. – Jag för min del – tillade Bengt – tycker att detta var stor synd om Gunnar, för se nu skulle han flytta till sitt om onsdag, för då ska’ båd’ krittera och Abraham (det kritteret) komma. Men se! han får väl ta’ te’ sig gomma’, tills Lena blir rask igen.
Ändamålet med dessa undersökningar skall blifva, att för nästk:de R. St. framlägga en öfversigt af ett commun i - (Hörer till 3:dje Haft., sid. a/jo.) Bil. Litt. C. Kostnadsförslag öfver underhållet för 5o barn jemte aföningar och andra ärliga utgifter samt nödiga inventarier vid Louis De Geers uppfostrings-anstalt. yirliqa utgifter. Kosthållning för ett barn beräknad efter närvar, pris och spisordning, sorn foljesvid Prins Carls uppfostrings-inrättning, uppgår för ett år till 42. 3. Beklädnad.• 1 tröja och i vest af blått commisskläde med metall-knappar 6: 6. — 2 buldans-klädningar, bestående hvardera af tröja, vest och långbyxor, med tennknappar * 3: 27. — 1 bussaron eller blouse med långbyxor af buldan att nyttjas vid sjömansoch varfsarbeten ... 1: 35. 6. 2 par linne-cale9oner .. 1: 27. — 2 skjortor 2: 24. — 2 par ullstrumpor ... 1: 16. — 2 par läderskor 4: '4- B. 1 casquett af svartfärgad bramduk - -— 20. — 1 s. k. Skottsk ullmössa — 4°- — 1 par byxhängslen af buldan med skinnfodring , — i3. 6. 2 lärfts-näsdukar — 26. 8. Läder, skogarn, stoppgarn och tråd 111. m. till beklädnadens lagning, som bör verkställas af barnen, med biträde af lärare och sköterskor ... i: , , 24: 10. 4. Kost och beklädnad för ett barn per år .11 . 72: 4- 7- Gör för 5o barn u. s. t. .. . AJlöninqar: x . En Syssloman j som jemte barnens intellectuella undervisning efter lancastersk me-r tod, förestår ekonomien, samt vakar öfver barnens uppfostran och ordningen inom inrättningen.
Posse yttrat, innan Hr Gr. o. Landtm, afgifvit något yttrande, angående dess uppfattning af svaret på den framställde proposm. Jag förnyar min anhållan om propos. på första punkten, på det voteringen ej måtte komma att sträcka sig äfven till denna punkt, då vi endast hafva att votera om den andra. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh.: Jag kan ej underlåta att fästa uppmärksamhet på 4 §• myntbestämningslagen, som är af följande lydelse: ”Alla liquider och befallningar kunna hädanefter såsom hittills i b:cosedlar fullgö”ras, der ej annat förbehåll gjordt dr.” Denna §. är, efter mitt begrepp, ofullständig. Deri borde vara tillagdt: ”enligt myntbestämningsgrunden.” Det är denna brist, som lärer hafva gifvit anledning till Gr. Frölichs farhågor. Jag kan ej annat än dela dem och anser saken vara af den vigt, att jag tror den förtjena R. o. Ad:s noggranna uppmärksamhet. Frih. Ehrenborgh: Jag ar hufvudsakligen förekommen af Gr. Posse. Då Gr. Frölich begärt votering och gifvit tillkänna, att hans mening dermed är att få utredt, huruvida han har medhåll i afseende på sednare morn., anser jag det vara hans obestridliga rätt att få votering, enär ITr Gr. o. Landtm, icke med klubbslag befästat R. o. Ad:s beslut; och jag förenar mig med Frih. Boye och Gr. Posse deruti, att älven jag anhåller om propos. på första punkten, på det vi må få hufvudsaken afgjord, fullkomligen öfvertygad, att vi kunna komma till det resultat, Gr. Frölich önskar, då den detailfråga, han framställt, särskildt förekommer till afgörande. Hr Lefren: Jag och många andra på dessa bänkar hafva varit af den öfvertygelse, att Gr. Frölich ej begärt votering, hvilket afståndet hindrat oss att höra. Hade jag hört, att votering blifvit begärd, hade jag icke gjort min förra framställning, ty det kan icke falla mig in att ens försöka att borttaga någons rättighet.
v« v * * JKJV mm IN 1894 ljufvare tillfredsställelse än den en enkel kvinna erfar, d l hon från sin mans läppar får höra dessa eller liknande ord: » Hade du ej varit den du är, hade vi i denna stund stått på bar backe! » Och att rätt många bland dem, som äro satta mannenom till ena hjälp, undert. inbegripen, måtte förr eller senare få erfara denna tillfredsställelse, det önskar och hoppas Albert. Från Iduns läsekrets. Den sammanhållande kraften. I lefnadsteckningen öfver fru Betty Linderoth född Cedergren i n ?r 23 af Idun, hvilken i sin helhet utgör en den vackraste predikan för kvinnan inom hemmet, vare sig hon är maka eller dotter däri, fäste sig min uppmärksamhet isynnerhet vid dessa ord i densamma: » Ofta står bakom den arbetande mannen en trofast, hängifven kvinna, en maka eller moder, som varit den uppmuntrande, stödjande och sammanhållande kraften. » Hvilken hög, ädel uppgift ligger icke i dessa ord utstakad för hvarje kvinna, som här i lifvet blifvit ställd på sin rätta plats: den att vårda och öfvervaka det hem, som hennes makes arbete åt henne förvärfvatl Huru många är det månne ibland oss, som rätt på allvar fattat denna sin höga uppgift? Ligger icke mången gång i öppen dag att det är en alldeles motsatt sådan, som flere utaf oss sträfva att fylla? Jo, tyvärr se vi ofta hem, där mannen, bokstafligen taladt, arbetar i sitt anletes svett, och där det likväl är som om ingenting förvärfvades: där felas den sammanhållande kraften! Måtte vi då, alla som lifvet satt detta kraf uppå, hvar i sin ställning straffa efter att inom våra hem blifva denna sammanhållande och där så behöfves äfven stödjande och uppmuntrande kraft! Säkert skulle då mångsn man blifva, hvad nu kanhända icke alltid är förhållandet, den träget arbetande kraft som för ett hems bestånd är lika nödvändig som den förra. Huru vi skola förhålla oss för att fylla detta vårt kall, det är måhända lättare tänkt än sagdt och lättare sagdt än gjordt.
I öfverensstämmelse med de uti detta ämne af Stats-Utskottet vid sednasfe Riksdag yttrade och af Rikets Ständer gillade åsigter, anser Utskottet de» förutsättning, hvarpå förevarande motion hufvudsakligen är grundad, nemligen mantalspenningarnes umbärlighet såsom en Statsinkomst, desto mindre kunna godkännas, spm, enligt hvad Utskottet under innéyårandé Riksmöte redan fått erfara, Statsverkets tillgångar blifvit för så många och olikartade behof tagna i anspråk, att svårighet torde möta för »»skaffandet af erforderliga medel till bestridande endast af de erkändt vigtigaste utaf dessa Statsutgifter, vid hvilket förhållande jnkonBten af mantalspenningar, beräknad till omkring en half million R:dr, ej utan en ganska känbar uppoffring lärer kunna af Staten efterskänkas. Men då deremot denna afgift, fastän för Statsverket betydande, af hvar och en utaf de skattskyldjge utgår med endast 12 sk. banko, och i vissa orter till lägre belopp, samt Rikets Ständer dessutom genom särskilda bestämmelser från denna utskyld frikallat de samhällsklasser, som kunna anses mest i behof af en dylik eftergift, torde densamma icke befinnas, i jemförelse med andra skatter, så betungande att dess upphörande bör på denna grund medgifvas; i följd hvaraf, och då Utskottet icke heller kan instämma i motionärens åsigt om olämpligheten af alla personel» utskyld er, Utskottet således får 24 Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 33. afstyrka bifall till ifrågavarande motion, i hvad densamma afser mantalspenningarnes upphörande eller användande till kommunala behof.
I afseende på Handeln emellan de bägge Rikena, så skulle till dess lättnad ansenligen bidraga, om värdeoch varu-måtarne gjordes lika, och det sednare synes nu böra ske. Sedan föreningen knöts, har mynt-väsendet uti Norrige redan blifvit stadgad, men det bragtes icke till likhet med mynt-väsendet i Sverige, och derigenom försummades ett godt tillfälle att införa en större ömsesidig öfverenskommelse. Men detta har likväl varit af mindre vigt, emedan myntet i Norrige blifvit stadgadt till likhet med Hamburger Banco, hvilket utgör den hufvudsakliga beråknings-grunden för penninge-vårdet i Norden , och till hvilken vi följakteligen synas äfven böra närma oss. Deremot år i fråga om mått, inål och vigt, en Comitée i Norrige, liksom i Den ‘->7 Maji e, ni. 681 Sverige för närvarande nedsatt, för att uppgöra en ny reglering deraf. Förslagen i detta afseende blefvo icke fårdige till sista StorTing, men blifva måhända fårdige till det nästa, som sammanträder i Februarii Månad 1824. Enligt hvad enskilt är mig bekant, har Commitéen der, liksom hår, tagit allmänna oföränderliga förhållanden i naturen till måttstock för sina beräkningar och förslag. Om det nu förevarande af Riksens Ständer godkånnes, önskade jag, det en underdånig anhållan måtte göras hos Kongl. Maj:t, att detsamma måtte meddelas den i Norrige nedsatta Comiléen , och sådane åtgärder för öfrigt vidtagas, hvarigenom den möjligaste Öfverensstämmelse i detta afseende emellan de bägge Rikena må vinnas. Herr Grefven och LandtMarJhålken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betånkanden böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteras. Ropades Ja. Föredrogs å nyo Herr Lefréns , Johan Pehr, den 25 dennes eftermiddagen på bordet lagde motion, att RiksStåndens öfverläggningar måtte blifva offentliga. Herr Lefrén anförde skriftligen: