Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Hon är syster till Garibaldi,” svarade en af herrarne. Historien påstås vara sann. Hon – frun – är gift med Rosenblad eller Rosenkrans (?) kallad ”Ryssen”. Frun: ”Alla mina pojkars namn börjar med H: Walter, Viktor och Vilhelm.”235 ”Ryssen” har velat söka skilsmessa med sin hustru, emedan hon är så dum, att han icke kunde uthärda. Nu finner han sig åter i sitt öde. När de danska studenterna i somras besökte L.P. skulle han göra en tillställning för dem i slottsparken. Men han nämnde ingenting för dem om att han beställt en splendid sexa i paviljongen. De gingo ut ”för att bese staden”, som han sade. Han förde dem omkring i slottsparken tills den utsatta tiden var inne, då föreslog han att de skulle gå upp i paviljongen för att se den vackra utsigten i solnedgången. Gästerna anade ingenting och när L.P. hängde sin ytterrock i tamburen, följde de hans exempel. Han öppnade dörren och bjöd dem stiga in. Gasen lyste festligt, bordet var läckert och i tvenne rader stodo kypare och bugade sig. Danskarne blefvo häpna och handfallna i stället för gladt öfverraskade, både de och värden kände sig generade för de gentlemanlika kyparne och feststämningen blef tryckt. Det hela var satt i scen efter ”gästabudet”, som Kirkegaard beskrifver i ”stadier paa Livets Vei”, men misslyckades. Det var friheten och hemtrefnaden som saknades. Danskarne voro också trötta, icke just af resan, men examensläsning. Anna Erica säger att mitt hem icke är något hem. Hon har rätt, ty mellan mig och barnen är visserligen till en viss grad hemlif, men kärleken mellan makarne, denna grund på hvilken hemmet borde vara bygdt, fins der icke. Största skulden är min, men jag kan icke. Min håg är starkare än min vilja. Gud har gifvit mig den, och jag måste lyda; jag har kastat bort så mycket, nu kan jag icke mer, man måste låta mig behålla de åren jag har qvar. Gud hjelpe mig! Jag kan icke öfvervinna denna sträfvan att gå min egen väg.
Bifölls. Memorial JYs 79, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet, JYS 43, angående beräkningen af Statsverkets inkomster. Lades till handlingarne; och Utlåtande JYs 80, i anledning af väckt motion angående Bodums kyrkoherdeboställes förvandling från skattetill prestebolsnatur. Från Hederv. Bonde-Siandet. S. D. Vid riu skedd föredragning af Konslitutions-Utskottets Memorial till Rikets Ständer, JW 11, med förslag til! ändringar i 1 § 11 mom. Tryck frihels-förordningen, angående boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten; och JVs 12, med förslag till den ändring i 18 g Riksdags-ordningen, att Mosaiske trosbekännare ina erhålla rättighet alt deltaga i Riksdagsmannaval; blcfvo ifrågavarande förslag af Ståndet antagne att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag. S. D. Föredrogs Stats-Utskoltets: Utlåtande Jtä 78, i anledning af motion angående befrielse för staden Södertelje från erläggande af kronotionde för dess donerade jord; Bifölls; Memorial JVs 79, i anledning af åferremisser utaf Betänkandet JV2 45; Ståndet lade Memorialet till handlingarne, samt lät bero vid hvad Utskottet hemställt i punkten^l af Utlåtandet JYs 45, i fråga om^bibehållande af den s. k. halmstädjan; Utlåtande J\l 80, i anledning af motion angående Bodums kyrkoherdeboställes förvandling från skatte till prestebolsnatur; Bifölls. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, M 7, angående slämpelpappersafgiften, bifötlos Utskottets hemställunden till och med § 6, med här nedan antecknade undantag:
Det är klart, att jag, som framlagt mina tankar så fullständigt reservationsvis, icke bör besvära herrarne med alt böra en närmare utveckling af mina ideer. Godkännas de icke, så låter jag dem falla; men jag vill blott antyda derpå, att detina discussion hittills egentligen icke är örn Utskts betänk., utan måste syfta åt något helt annat; livad det månde vara. kan jag icke säga. Ilr Lefren: Jag syftar icke åt annat än hvad jag talar om, men jag medgifver att jag i värman för principen glömde att tillägga hvad som är en gifven följd af mitt yrkande, nemi. att BancoUtsk. skall helt enkelt säga hvad del kan vara utaf med, men icke lala ett ord om hvartill medlen skola användas; ty StatsUtsk. tillhör det alt till Ständerna, inkomma med förslag huru dessa medel skola begagnas. Jag tror liden vara inne att motsätta mig all indragning af statsverkets lill banken utfärdade obligationer, emedan jag tror att banken bör behålla sin fordran i obligationer, ehuru dessa obligationer icke borde vara så stora utan förminskas lill sin numerär, hvarigenom de blefvo mera användbara för att trygga bankens credit. Sålunda tror jag mig hafva besvarat den sista talaren. Det kommer sig deraf, att denna fråga ligger icke mera inom BnncoUtskts gebit utan inom StatsUtskts att derom inkomma med förslag, emedan det är Statens skuld, som skall liqvideras af banken, och hvartill StatsUtsk. skall uppgöra project, och när detta inkommit, blir det tillfälle för Ständerna att motsätta sig ett liqvidationssätt som detta, hvilket jag anser vara oriktigt; ty banken måste hafva sådana papper i sin vård, som, kunna realiseras eller pantsättas, ifall banken skulle behöfva lån. Sådan var den grundsats, som vid realisationen följdes, och vid den vill jag qvarblifva, emedan jag ej vill gifva skäl eller auledn. till den tro, att bankens credit är på väg alt äfventyras.
– ”Ty frukost och aftnar, far,” sade fru Mannerstedt till sin man, ”måste han äta hemma. Far hade ingenting att invända emot detta kloka förslag, emedan det kostade nog ändå, att hålla sig i Lund. Men dit måste han, det kunde icke hjelpas; ty till Upsala var alldeles för långt. ”Och der är det för öfrigt icke mindre dyrt,” suckade herr Mannerstedt senior, då han tänkte på de svåra tiderna och den känbara penningbristen. Slutligen inträffade den vigtiga dagen och den smärtsamma, djupt skakande afskedsstunden. Faderns rörelse var stor; men han förmådde dock beherrska de mörka aningar, som tillhviskade honom, att det var sista gången han tryckte sonen till sitt hjerta. Med lugn och fattning gaf han Frans hulda förmaningar och vänliga, nyttiga råd för sitt framtida lif och sina nya förhållanden. Modern snyftade vid sin älsklings bröst: ”Gud välsigne dig, barn, min kära, älskade gosse! Glöm icke din fars lärdomar, och tänk på din mor, hennes böner och tårar, om du skulle komma i några frestelser, som gudnås icke är brist på i den elaka verlden! Men stå då fast, min egen, snälle Frans, och minns beständigt, att vi lefva icke allenast för denna korta och oroliga tid, utan äfven för den redogörelse, vi skola aflägga i den som kommer efter. Och,” tillade den omtänksamma, goda frun, litet saktare, ”blir du för illa i knipan för penningar, så känn efter på botten i kistan; mellan den tredje medvursten och den stora osten ligger litet sparstyfrar, som jag gömt åt dig. Men blott i nödfall, Frans, kom ihåg det! Och nu farväl! Gud tage dig i sitt beskydd, och hans heliga englar ledsage dig på vägen! Glöm icke din mor, glöm icke hennes råd!” ”Aldrig!” stammade Frans, ”aldrig, dyraste mor!” Han tryckte den älskade handen till sina läppar, till sina våta ögon. ”Aldrig skall jag, det lofvar jag heligt, blifva ovärdig mina älskade föräldrars kärlek och oändliga godhet.
Sparre framställdt det yrkande, att efter första meningens slutord »nödigt finner» skulle införas följande ord: »rådföre sig dock med kommunalnämnden, på det ärendet förut må erhålla erforderlig beredning»; och skulle detta tillägg blifva föremål för särskild propos. Härefter framställdes först propos. på bifall till den förev:de g:n och besvarades med ja; hvarefter gjordes propos. på antagande af det ofvanomförmäldte tillägget, och då dervid svarades flere ja och några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. S 19- Tillkännagafs vara bifallen af PresteSt:t. Gr. Mörner: Som förv:de g icke innehåller någon skyl dighet för ordföranden att »före stämmans slut tillkännagifva» dagen för stämmans fortsättning, utan endast stadgar,det ordföranden eger bestämma den dag, som han dertill finner lämplig, tillåter jag mig hemställa, att kungörelse, till vederbörandes efterrättelse, må i behörig ordning utfärdas. Gr. Lagerbjelke: Gr. Mörners anmärkning i ämnet finner jag vara ganska riktig. Det händer att en kommunalstämma icke kan på en dag bringas till slut och att man måste utsätta en fortsättning deraf. Likväl och för den händelse att fortsättning låter sig verkställa derpå följande morgondag, är den ifrågav:de Kungörelsen naturligtvis aldeles obehöflig. På det att således denna fråga må kunna ställas på ett för alla fall lämpligt sätt, hemställer jag, att den nu föredragna §:n måtte bifallas med den förändring, att 2:dra mom:t uteslutes samt att till lista mormt fogas ett tillägg af följide lydelse: »Ar inuan »stämmans uplösning dag för dess fortsättande bestämd, erfordras »ej serskild kungörelse derom.» Hr Hjärne: Följden deraf att en ordförande ej före stäm mans uplösning bestämde dag för dess fortsättning, skulle blifva den, att samme ordförande måste någon af de följande dagarne antingen låta utfärda Kungörelse i ämnet från predikstolen eller också skicka särskilda bud till hvar och en ledamot af stämman. Den 3 Oktober e. m. 6Jt Något sådant onödigt omak är det icke gerna troligt att en ordförande sjelf vill ådraga sig.
R:dr 2 sk. 5 rst. för försålda gevärssamt kasserade andra slags persedlar, och anföra Revisorerne, som orden lyda: ”att, då Rikets Ständer för hvarje ”hehof anvisat särskilda anslag, Revisorerne finna, det dylika försälj”ningsmedel rätteligen böra, såsom en hesparad tillgång för Statsverket, ställas till Rikets Ständers disposition, för att tagas uti beräkning vid en blifvande statsreglering, helst tillfällen kunna gifvas, då ”försäljningäger rum af kasserade persedlar, hvilka i värde kunna ”uppgå till ansenliga belopp.” Härvid förekommer, det Rikets Ständer väl, för anvisade medel till extra ordinarie statsutgifter, bestämt de titlar, under hvilka för uppgifna behof, utgifterna utgå skola, men deremot att, för det summariska statsanslaget till Arméens materiel å Riks-statens Fjerde hufvudtitel, ”särskilda anslag för hvarje hehof” icke äro af Rikets Ständer bestämda, utan ankommer fördelningen deraf till gagn för Rikets försvars-materiel å Eders Kongl. Majrts nådiga förordnande. Då försäljning af persedlar ägt rum, i följd af deras i behörig ordning pröfvade oanvändbarhet för Arméen, har från äldre tider varit iakttaget och godkändt, att de försäljningsmedel, hvilka för sådana influtit, blifvit använda till ersättning af de förslitna, eller till uppköp af fullgoda persedlar, merendels af de slag, som försålda blifvit. Och har influten betalning för afyttrade gevärspersedlar till RusthållsRegementer, General-Tull-Styrelsen m. fl. blifvit afsatt och af Eders Kongl. Maj:t anvisad till anskaffning af nya gevär. Detta förfarande har alltid ansetts ligga i sakens natur, emedan för Arméens materiel utaf Rikets Ständer anvisade anslag varit mindre, än hvad för dennas fullständiga fyllande ansetts erfordras, och följaktligen nu ifrågaställda tillfälliga tillgångar, administrationsriktigt, bordt användas för angelägna anskaffningar eller utgifter, hvartill å stat anvisade medel ej varit tillräckliga.
Deremot måste jag, på grund af den i mitt oftanämnde anförande intagne utredning om beskaffenheten af bevärings-manskapets nu egande beklädnadsoch utrednings-persedlar och hvad sorfi fordras för att i detta afseende fullt utrusta nämnda manskap, så att detsamma må kunna, när som helst, till det för krig påräknade antal, ingå i arméens leder, på det högsta förorda Krigs kollegii underdåniga framställning om ökadt anslag för dess intendents-aldelning, samt således underdånigst tillstyrka, det måtte Eders Konal. Majit i nåder täckas af Rikets Ständer för omförmälda ändamål äska det af Krigs-kollegium, såsom dertill oundgängligen behöfligt, uppgifna belopp af R:dr 54,000: att tilläggas reservations-anslaget till försvarsverket i allmänhet, hvilket sålunda skulle blifva förhöjdt till 726,055 R:dr 44 sk. 2 rist. samt ytterligare, medelst tillägg af det för beklädnad åt manskapet vid det föreslagna sappör-kompaniet beräknade belopp, 5,914 R:dr, kommeatt ökas till 729,969 R:dr 44 sk. 2 rist., ofvanberörda indelda räntor till Akers krutbruk och Husqvarna gevärsfaktori derunder inbegripna; hvaremot, hvad beträffar Krigs-kollegii jemväl gjorda underdåniga anmälan om behofvet för intendents-aldelningen att redan nästa år hafva att påräkna ett deri ifrågaställa ordinarie anslags-tillökningen motsvarande belopp, jag anser mig, under förutsättning likväl, alt det extra anslag för bevärings-manskapets beklädnads-behöf, hvarom jag kommer att längre fram underdånigst hemställa. Transport Kongl. Majus Nåd.
Gästgi fveri-sk juts, fråga derom; H o s p i l a 1 e r; H u s h å 11 s - s å 11 s k a p e r; Justi tie-ka nsl ers-e m bete t, ocTi Justitie-ombudsmannen, Rikets Ständers, alta skrifter orti band tingar, sorn antingen dit ingifvas eller ock derifrån utgå i ii rendel», som tillhöra desse embetens åtgärder; Klagomål öfver tillfogadt vald och oförrätt af kronobetjenle eller andra embetsman; K n e k te-s k y 1 il i g Ii e te rs utgörande, i frågor derom; Kronan, i all dess läll, då derom skriftvexlas bos oss i Justitieoch öfrige departementen af vårt kansli, eller hvilken annan publik auktoritet som helst; Krono-le vera nser, kouliakler derom?
Enhälligt sammanstämmande var äfven Utskottets mening härom, ehuru minoriteten yrkade att Divisionernas antal måtte, såsom under sista Riksdag, inskränkas till io Constitutiom Utskottets betänkanden, två. För majoritetens tanka hemtades deremot ett ytterligare stöd från prejudicater vid 1810, 1812 och 1815 årens Riksdagar, då den förberedande granskningen verkstäldes på 3 Afdelningar. Andra och törhända hufvudsakliga grunden till Utskottets anmärkta förtagning igenfinnes i sjelfva nödvändigheten. Läsningens föremål omfattade en tidrymd af icke mindre än fem år och nära 2 månader; De utgjorde tillsammans öfver Tvåtusende särskildta, till en del vidlöftiga Protocoll ; och Utskottet ansåg sig ovilkorligen förpligtadt att taga i beräkning möjligheten att, jemte bestridandet af dess öfriga viktiga göromål , fullborda Protocollens läsning inom den i 109 §. Regerings formen för Riksdags fortfarande bestämda tiden. Också är Utskottets omdöme i detta fall redan af erfarenheten besannadt, enär dess Tre Divisioner, under förflutna Sex veckor och på Sjutton Läsedagar, knappt hunnit genomgå hälften af Portocollen. Utskottet bör dessutom tillägga, att ingen af dess Ledamöter saknar tillgång att hela förmiddagen och vissa timmar eftermiddagen enskildt inhemta kännedom af Protocollen, med deröfver upprättade Li - Constitutions-Utskottets betänhanden. il stor, samt att på afdelningarna endast läsning och anteckning ega rum , hvaremot alla discussioner och beslut äro åt Utskottets Plenum förbehållne. Efter denna enkla förklaring, öfverlemnar Utskottet vördsamligen till Högldfl. Ridderskapets och Adelns oväldiga och upplysta bedömande, om, på ett annat sått, läsningens behöriga fulländande kunnat bättre förenas med dess tillbörliga noggranhet, och huruvida Utskottet billigen må anklagas för ett afsteg från Constitutionen, då det tvärtom sökt uppfylla och förlika hennes fordringar. Hvad sedermera beträffar frågan om Utskottets förstärkande , torde Utskottet tillåtas häremot påminna, att, likmätigt 36 §.
Efter öfvervägande häraf och då den pension å Rikets Allmänna Indragningsstat, som Landshöfdingar ega åtnjuta, blifvit vid sednaste Riksdag förhöjd från 4,500 till G,000 Riksdaler Riksmynt, samt Guvernörens å ön S:t Barthelemy embetsbefattning blifvit, i afseende på rättigheten till pension, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer år 1854 förklarad jemförlig med Landshöfdings, vill Kongl. Maj:t, med bifall lill förevarande ansökning, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att den nuvarande Guvernören å nämnde ö, Öfverste Haasum, vid afskedstagandet tillförsäkrade pension af Fyra tusen femhundra Riksdaler å Allmänna Indragningsstaten må, under derför i öfrigt bestämda vilkor, varda förhöjd till Sex Tusen Riksdaler Riksmynt. Ofvanberörde underdåniga ansökning skall tillställas det Rikets Ständers Utskott, åt hvilket behandlingen af detta ärende varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Är och dag som ofvan. CARL. .7. A. Gripenstedt. Kongl. Maj:ts Nåd, Proposition M 22. 13 Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 21 Oktober 4859. Närvarande; Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, samt Statsråden; Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Statsrådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl.
Med afseende derå, att, under åren 1849 —1855, sammanlagda pensions-beloppet för de embetsoch tjenstemän samt betjente, som under dessa år erhållit afsked med rättighet till lönernas bibehållande på indragnings-stat, utgjort i medeltal årligen nära 30,000 R:dr R:mt, samt då den nu föreslagna pensions-förhöjningen kunde antagas uppgå till omkring 50 procent af förra pensions-beloppen. men verkade på allmänna indragnings-statens utgifter endast i den mån personer, som tillträdt löner efter den nya regleringen, komma att vid upphunnen pensionsålder afträda, har Kongl. Maj:t, enär det kunde antagas att under första året af regleringens tillämpning indragnings-statens utgifter till nya pensions-tagare skulle ökas med 15,000 R:dr, under andra året med 30,000 R:dr och under det tredje med 45,000 R:dr, eller för hela statsreglerings-perioden 90,000 R:dr, begärt, att en årlig förhöjning af 30,000 R:dr i nuvarande anslags-summan måtte af Rikets Ständer beviljas; och ehuru den af Utskottet föreslagna reglering af pensionerna är i någon mån afvikande från den, som Kongl. Majrts nådiga proposition innehåller, torde dock sådant icke böra föranleda till någon förändring af den anslags-förhöjning, Kongl. Maj.t äskat, helst allmänna indragnings-statens anslag är ett förslags-anslag, hvadan Utskottet får å Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 12:0.
Sedan i samtlige HofRälterna divisionernas antal blifvit förökadt, så alt de nu voro i Svea och Götha HofRäller fern och i Hof-Rälten öfver Skåne och blekinge två, och för protokollsföringens ombesörjande samt uppsättandet och expedierandet af Hof-Rättens beslut och utslag, äfvensom domar, för hvilka sistnämndas författande och ulgifvande särskilde tjenstemän icke voro af nöden, hvarje division hade behof af fyra Notarier, af hvilka likväl en för hvardera divisionen, efter hvad Hof-Rälterna anfört och en lång lids erfarenhet i de utom Stockholm varande IIof-Rätter ådagalagt, kunde utan svårighet erhållas, äfven om bestämd lön för honom ej anvisades, ansåge Hans Excellens, att i stället för de å Hof-Rätternas stal upptagne' Proto-Nolarier och öfrige Notarier, antalet af ordinarie Notarier i Svea och Götha IIof-Rätter borde bestämmas till femton i hvardera, samt till sex i Skånska HofRätten, af hvilka de äldste kunde erhålla benämningen Förste Notarie; Hvarförutan, då nödigt vore, alt hvarje Division, såsom förut varit alsedt, lill sitt biträde egde en Fiskal, antalet af dessa tjenstemän borde i Svea och Götha IIof-Rätter ökas från fyra.till fem. bland hvilka en i hvardera af dessa Hof-Rätter, benämd Vice Advokat-Fiskal, skulle åligga att, utom Ijenslgöringsskyldighet såsom Fiskal å en af Hof-Rättens divisioner, biträda Advokat-Fiskalen, när behof gjordes, vid utförande af åtal och bevakande af Kronans talan. Behofvet i Hof-Rälterna af en Arkivarie, hvilken, bland annat, skulle samla och förvara Hof-Riillens protokoll, expeditioner och handlingar, samt föra de anteckningar i förmynderskaps-ärenden, Itegislratorn för närvarande verkställde, hade af dem alla blifvit vitsordadl och syntes förtjent af Nådigt afseende.
Men likmätigt innehållet af Kongl, brefvet den 18 Februari 1843, saknade Kling rättighet att längre, än till 1844 års slut, under iakttagande af det Kongl, brefvets bestämmelser i öfrigt, behålla den lånerätt på 12,2S4 Hulr, som han före 1842 ars brand innehaft, derest icke 1844 års tillverkningsvärde berättigade honom till fortsatt åtnjutande äfven år 1S45 af sagde förmån. Emellertid uppgick hans lånerätt för sistnämnde år allenast till 5,564 Hulr, men skulden vid sagde års ingång till 12,280 R:dr. För att nu icke beröfva Kling möjligheten att kunna hålla sig uppe samt fortsätta sin fabriks verksamhet till båtnad för sig sjelf, familj oell en talrik arbetspersonal, förordnade Kongl. Kollegium, att han skulle småningom minska sin skuld till fonden, och således, på 2:ne terminer, afbetala 2,000 Rdr under år 1845. I detta Kongl. Kollegii beslut sökte Kling i underdånighet ändring hos Kongl. Maj:t, men denna hans ansökning afslogs medelst Kongl, brefvet den 6 Oktober 1845; dock medgafs Kling befrielse från öfverräntas erläggande, derest han fullgjorde den kapitalafbetalning, Kongl. Kollegium kunde honom föreskrifva. I följd häraf, och da hvarken Kling kunde verkställa de honom förelagda afbetalningar på sin skuld, eller omsätta sina andra skulder vid förfallotiderna, anställde jag i December 1845 lagsökning mot såväl Kling, sorn hans löftesmän, med den verkan, att påföljande året 5,080 R.dr i kapital, jemte all å Klings skulder upplupen ränta å 4 procent, blefvo inbetalda, sedan Kongl. Kollegium medgifvit, att, om denna liqvid verkställdes, hans löftesmäns ansvarighets-förbindelser skulle fä till deni återställas och Kling fortfarande fä bibehålla lånerätt för återstående 7,200 R:dr, hvilken summa obetydligt öfversteg Klings i verkligheten ägande lånerätt den tiden, mot hypothek allenast i inteekningarne uti fäst och lös egendom.
Ehuru jag visserligen icke vill sätta mig emot det beslut, som Ridderskapet och Adeln troligen häröfver kommer att fatta, anhåller jag likväl att få lemna en upplysning i afseende på den 1 §, hvaruti Utskottet intagit 86 §:n. Om den i den gamla Förordningen befintlige ingress skall bibehållas, är der likväl en redaclion, som kanske af misstag influtit, då i dess början står: förmedelst det stadgande i berörde Grundlags 86 ,§V att med Tryckfrihet bör förstås hvarje Svensk Den 29 J a 11 u a r i i f. m. Mans rättighet, att, utan några af den offentliga Magten i förväg lagde, men der är ett tillägg som ej finnes i 86 §: af Tryckfrihets-Lagen ej föreskrifne, hinder etc. Skulle nu Ridderskapet och Adeln besluta, att den gamla ingressen skall bibehållas, så mäste de orden tagas bort, emedan de äro i strid mot 86 §. Herr Cederschjöld: Så vidt jag kan erinra mig, gjordes en framställning i detta afseende af ConstitutionsUtskottet vid sistledne Riksdagen, och, om jag ej minnes orätt, så beslöts vid denna att dessa tillägg skulle clauderas. Jag tror således att ingen anmärkning i det afseendet behöfves. Herr von Hartmansdorff: Jag hade ämnat göra samma anmärkning som Friherre Rålamb; men om Ridderskapet och Adeln vill göra den framställning Grefve af Wetterstedt föreslagit, men med den modification, Friherre Rålamb yrkat, tror jag att allas meningar förenas.