Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhue-Utsissokket som noga ökwerwägat desse as Herr Ofwerste Tlaoco anförde och nu uprepalie skal och omständigheter, har för sin del funnit dem wara sa billiga och »välgrundade atk Uiskottel trott böra ä dem tillstyrka Högloft. Ridderskap?! och Adelns benägna bifall, hn algenom Ul skottet förmodar att ej alleya Stifts inrättningens orubbade bestånd i fraimiden, skulle kunna befästas, utan ock det »vid samma Stifts-inrättande äspsladc wälaörande ändamål, att lämna urwäg för de i behöfvande omständighetcr stadde Adelsmäns ogifta döttrar, ätt mot lindrige afgifter och wilkor winna ett icke ohetydeligr understöd för deras framtid, kunna oasbrntik bibehällas. Och dä vtfforret i afseende pä bestaffenhelen af det Adelskap som enligt Regerings Formen af den 6 Junit iftoy nu mera kan förlänas, samt i betraktande af den esprir som jämsörclsewis »ned hwad uti Engelska Regeringssättet är antagit, synes wara grunden för fädant Adelskap, »vägar hysa den ranka, att der äswen med dem Deiu2 8 November. 1829 Lenna ösvrir more öfwerensstammande om dörrar as en till Adligt ständ uphöjd person äswen finao hugnäs med wärdighete» deraf likwä! utan rätkighec til! Adeliae privilegier, har Utskottet af sadan anledning wclat underställa Högloft. N-dderftapek och Adelns uplysta ompröfwande, om icke Högloft. Rldderfkapet och Adeln skalle stann Ml, att till minnande deraf, hos Kongl. Maj:r göra underdånig anhållan. Stockholm den 25 November 1829. 8. kosLnbane. kKöniZ. Ib. ldlaobreij. O. kalkenberA. Lades pa Bordet. Friherre Ltael von Ickolstein.
Utgiften, som under året stigit till 24,! 27 R:drl5 sk, 9 rst., finnes, i följd deraf att försäljningsoch förskottsmedlen i hufvudboken ej upptagits, derstädes endast utförd med den i förestående bilaga äfven synliga summa 17,868 R:dr 5 sk. 4 rst., hvarmed ock anticipationen å detta anslag blifvit ökad, så att densamma vid 1857 års slut uppgick till 57,559 R;dr 33 sk. 6 rst. Tillgång till betäckande af denna anticipation samt till bestridande af ytterligare utgifter i och för detta befästnings-arbete har dock blifvit beredd genom det af Rikets senast församlade Ständer beviljade extra anslag, 113,304 R:dr 22 öre Riksmynt. 19. Års-anslaget till nya gevärs anskaffning har, jemlikt Kongl, brefvet den 6 Februari 1857, varit, till hälften åt hvartdera, fördeladt emellan Carl Gustafs stads och Husqvarna gevärs-faktorier. Angående det förstnämnda gevärs-faktoriets verksamhet under revisions-året, är, i enlighet med General-fält-tygmästarens deröfver till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, följande tablå uppgjord. Utgiftssumman, delad per Tillverkadt arbete under år 1857; Under året kompletta vapen. gevär eller pistol. allt arbete förvandladt i miniégevär. 213 stycken miniégevär. 21: 3. 10. 906 pär pistoler. 24: 8, 10. Miniégevär Pistoler. Delar till nya minié-gevär. Vanliga gevärs komplettering och reffling Rengöringsoch söndertagning-verktyg Faskin-knifvar Diverse tillverkningar. 213. 1,342. Efter tillägg af den från 4:de liufvudtiteln utgående kostnaden för faktoriets underhåll och förvaltning, fördelad på all slags tillverkning, utgjorde priset för hvarje. tillverkadt minié-gevär 26 R:dr 29 sk. 2 rst.
För hägnads-skyldighetens fullgörande ansvaren alltid de, som i egoskill naden hvarandra möta, och tage vid fördelning af hägnaden hvardera sidan sin andel i en sträckning, der ej annorlunda åsämjes. Sker sådan förändring i eganderätten till den jord, för hvilken stänges, att å endera sidan jorden styckas, eller förut styckad jord sammanlägges; och tarfvas till följd deraf ny delning af redan upprättad hägnad eller fordras sådan ny delning af annan orsak, som till förändrad grund för hägnads-skyldigheten föranleder, varde ock en hvar, så vidt ske kan, bibehållen vid den sträcka han förut haft, eller njute, der han något al sin förra hägnad emot annan sämre utbyta måste, ersättning för skillnaden i värde. Ej bafve dock den, som vid ny delning af redan upprättad hägnad njuter minskning i den hägnads-skyldighet honom förut ålegat, rätt att för det hägnads-belopp, från hvars underhållande han befrias, fordra betalning af den, som dermed för framtiden utöfver sin förra hägnads-skyldighet belastas. Der led eller grind öfver väg tarfvas, hålle den ledet eller grinden, som annan stängsel å samma ställe hålla skulle; varde ock, då led eller grind emot annan stängsel, vid fördelning deraf, går i beräkning, afseende gjordt, såsom i 13 § sägs, å större kostnad för ledet eller grinden. Eger någon rätt till enskild väg eller fädrift öfver annans egor, hålle han ensam derför led eller grind. § 16. Kunna de hägnads-skyldiga, då ny stängsel uppföras skall, ej åsämjas hvilken del af stängsel-linien hvardera taga må; varde det genom lottning bestämdt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 123.
Jag har många gånger ångrat, att jag inte hjälpte honom då. Men mannen i mig var stark, du och kanske också sorgen. Så försökte han en omväg. »Säg, Stig-skolmästare, vad ska’ man göra, när man inte vet vad som är rätt?» Skolmästaren blev tillfrågad, och skolmästaren svarade kargt: »Bedja.» Ack, Gud förlåte mig hädelsen av ditt namn den gången! Erik stod tyst länge. »Åh nej», kom det till sist långsamt ur solskenet. »Jag tänker nog att man måste hjälpa sig själv för att bli hulpen alls.» »Ja, är man duktig, så!» Nu tego vi båda än längre. Så steg Erik fram från fönstret, höll ut sin hand och sa’ på sitt blyga, litet trötta vis: »Ja, jag får väl så mycket tacka för mig, då.» Han tänkte gå! Då äntligen skämdes mannen i mig. Han var inte svår att blidka, och så kom förtroendet, när vi sutto i lövsalen och sögo pipan. »Det är så — ser Stig, att jag har en flicka i Amerika.» Jag ville inte jubla: jag satte hälen på djävulens huvud, men han satte upp det ändå. »Vi ska’ gifta oss — när jag kommer igen. — Om jag kommer igen ...» Åter sköt rodnaden upp mot pannan ... »Hon var mycket god emot mig en gång, när jag befann mig inte bara i kroppsnöd, men ... Jag menar — hon kan leva utan mig, hon.» Med ens förstod jag finheten och ömtåligheten av hans kamp. Han hade lärt förstå, att Ragna skulle dö, om han lämnade henne, och att hon så skulle göra, visste också jag, och det så säkert, som om Guds änglar stigit ned och sagt mig det. Och ändå ... om han for ...? Vissa blommor kunna bara leva i en viss jordmån. Erik var Ragnas jordmån ... hon skulle aldrig slå rot hos någon annan ... Och ändå ... Om han for ... kanske att ...? »Beror väl också på, vem av dem Erik älskar mest», sade jag till sist ... som jag trodde för att säga något ... men jag var nog nyfiken igen! Erik ryckte till, och historien i blicken skälvde, som om någon kastat en sten i dess djup.
Jag ber de Herrar, hvilka idelina framställda sats kunde vilja se en paradox, att något närmare tänka på saken. Bankensinteressenter äro förclelte i fyra afdelningar i afseende på rösträttighet; på Bankens rörelse kan bli vinst, kan bli förlust. Här finnes således karakteren af Bolag, och enligt HandelsBalkgns i5 Gap. 7 §. kan Bolagsman yrka, att nytt aftal må göraSj eller ock fordra att frän Bolaget skiljas. Rikets Ständer hafva samfält under garanti och vård öfvertagit Banken; de hafva derigenom ställt sig till hvarje enskild man, som i förlitande på denna'garanti o,ch vård, åt Banken förtrott gods och penningar, i det förhållande, hvaruti HandelsBalken i 13 Cap. 2 §. ställt hvarje enskild, sorn' under vård emottagit förtrodt gods. Den 6 Julirf. m. Antagom, att Banken, som nu heter Rikets Ständers, tillhörde ett annat Bolags att pluraliteten af detta Bolags interessenter ville tillåta sig ett illoyalt handlingssätt; att den envist framhärdade i detta handlingssätt derföre, att den, i följd af träffad öfverenskommelse med Domaremagten, förvissat sig att i rättegångsväg någon menlig påföljd icke vöre att befara; behöfde väi minoriteten af Bolagsmännen, mot en lifligare känsla af rätt, underkasta sig pluralitetens vilja? Skulle den lemna obegagnad den rätt lagen ger att fordra, det nytt aftal må görasj eller ock fordra att frän Bolaget skiljas? Och ett Svenskt RiksStånd skulle vilja finna sig uti hvad helst ödet om detsamma besluter? Skulle vilja gifva androm ett sådant föredöme af passiv lydnad? Det tredje skälet, som bestämmer mig att svara Ja till det framställda förslaget, består deri, att jag tillförsel1 mig, det Regeringen, som i denna, för samtid och efterkommande, vigtiga fråga , tagit initiativet_, icke borde förblifva passiv åskådare af dagens resultater, om dragningen skulle lemna flere niter än vinster.
Hvad åter beträffar att Hr Bråkenhjelms yttrande, som Hr von Hartmansdorff uptagit, rörande aflöningen för det lägre Presterskapet inom hufvudstaden, så får jag förklara, att min mening aldrig varit, alt detta Presterskap skulle erhålla sin aflöning af Statsmedel, utan för mig sväfvade förhållandet i detta afseende inom Götheborgs församlingar, hvarest konventioner blifvit träffade icke blott om Pastorernes löneförmåner utan äfven om det lägre presterskapets? och jag hade trott att så skulle äfven kunna förfaras inom Slockholm, helst delta presterskap deltager i själavården. Hr von Hartmansdorff har vidare sagt, alt genom träffandet af dylika konventioner skulle presterskapets aflöning blifva mindre och afflyttningarna lill icke territorialförsamlingarna talrikare. Jag tager mig friheten fästa den värde talarens upmärksamhet derpå, att enl. Kongl, förordn. af år 1848 få dylika afllyttningar ej ske med mindre de aftlyttande äro inom nämnde församlingar födde, och hafva de en gång lemnat dessa församlingar få de icke dit återgå. Beträffande hvad Hr von Hartmansdorff vidrört rör:de 5:le punkten och liden, som förflyter emellan folkskolan och nattvardsnngdomens beredelse, så förnekar jag icke, det jag tror, att ett bättre ordnande i delta hänseende skall ganska lätt åstadkommas. Det finnes nemi. redan borgareskolor, på hvilka den värde talaren äfven antydde, och dessa skolors utvidgande torde icke fordra serdeles stora bidrag. Dessutom skall enl. min åsigt undervisningen under den ifrågavar:dc mellantiden ganska lätt kunna meddelas i hemmet, om endast man lyckas uplifva husandakten derinom. Måltända blir det då den bästa skolan för barnet, som lemnat folkskolan och afbidar tiden för dess beredelse till dess första nattvardsgång. Huru husförhören skola kunna hållas inom husen i hufvudstaden, har Ilr von Hartmansdorff omförmält sig icke kunna förstå.
Missgernings-balken, i Iråga om böter för bandel å sönoeh beigedagar; 2:o. Herman Öbom från Norrbottens län, om utfärdande af en författning, innefattande bestämmelse för egare af hundar, alt under viss tid af året hålla dem i band; o:o. J. 0. Almqvist från Norrbottens län, om ändring i stadgandena angå ende lotteri; 4:o. Olof Lagergren från Gottlands län, om ändring i bestämmelserna an gående dagsverks-skvldighet vid kyrkobyggnad; 5:o. vice Talmannen Olof Svensson från Malmöhus län, om ändring i 25 Kap. Byggninga-balken, rörande allmänna vägar; 6:o. Carl Ivarson från Hallands län, om förhöjdt ansvar för lurendrejeri af spirituosa; samt 7:o. Ola Jönsson från Malmöhus län, om högre ansvarsbestämmelse för lurendrejeri. S. D. Följande nu föredragna motioner remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, nemligen af: d:o. C. C. Nettelbladt från Stockholms län, om vissa delar af den juridiska undervisningens och examensväsendets förflyttning till hufvudstaden; 2;o. Jöns Persson från Blekinge län, om skaltemans rätt att fritt disponera öfver skog och mark; 3:o. Georg Nyqvist från Wermlands län, om borttagande af nederlagsrätt för spirituosa och öfverllödsarliklar; Bih. till B. St. Prot.
Maj med bemälde Föreståndare, Professoren J. Bagge, afslutat kontrakt, deruti han mot vissa noga bestämda vilkor förbundit sig att besörja de i Tryckeriet förekommande arbeten. § 27. Under tiden från och med den 1 Juli 1860 till och med den Inkomna för30 Juni innevarande år hafva förslitna sedlar till Banken inkom-ffligad/nya mit samt nya sedlar blifvit tillverkade till följande belopp: sedlar. Inkomna förslitna sedlar Förfärdigade nya sedlar. Banko-sedlar. Stycketal. Riksmynt. Stycketal. * Riksmynt. Stycketal. Riksmynt. | Stycketal. Häraf äro under år 1860 inlöste transport sedlar 157: so. sedlar å 3 och 2 R:dr på dubbla blad 88: 50. d:o d:o på enkla blad 454: 50. 700; 50 så attt vid 1860 års slut af ifrågavarande sedlar ute stodo 346,666: 27. nemligen transportsedlar 101,192: 77: sedlar å 3 och 2 R:dr på dubbla blad . 105,789: — d:o d:o på enkla blad 139,684: 50. 346,666: 27. § 28. invcxiintj i Kongl.
Pröfningskomitéen af egen drift skulle genomgå och granska alla fastighetsvärden, utan nöjt sig med att komitéen hufvudsak - Bevillninge-Utskottets Betänkande 9. 27 ligen pröfvade inkomna besvär och klagomål. Följden af detta förfaringssätt blefve emellertid ojemnhet i beskattning, ojemnhet i fastighetsvärden, osäkerhet för de banker och inrättningar, som skola utlemna lån på sålunda tillkomna värden. Då kronoombudet ensamt icke kunde på förhand medhinna en sådan jemförande granskning, hvilken dock vore af behofvet högeligen påkallad, har motionären föreslagit att i förordningen mätte stadgas, att, sedan Pröfningskomitéens ledamöter blifvit utsedde, de skulle sins emellan utse ett lämpligt urval för att inför krono-ombudet i residensstaden någon tid före komitéens plenisammankomst genomgå och granska taxeringslängderna, öfver hvilken granskning komitéen hade att, jemte pröfningen af inkomna besvär, sedermera fatta beslut. Med anledning af denna motion har Utskottet skolat fästa uppmärksamheten derpå, att bestämda föreskrifter i den syftning, motionen innehåller, redan nu finnas i Författningen intagna. Enligt § 61 tillhör det nemligen Pröfningskomitéen icke blott att pröfva och afgöra besvär eller annars framställda anmärkningar i anledning af Taxeringskomitéernas vidtagna åtgärder och beslut, utan ock att granska taxeringarne, och då komitéen består af personer ur de särskilda Tuxeringskomitéerna. lärer för en sådan granskning något hinder icke kunna anses ligga i komiténs sammansättning.
Re geringsformen, från och med orden : skulle likväl vid nämnde tids förlopp 8Cc, ända till slutet, hvars borttagande nu blifvit föreslaget, matie få oförändrade qvarstå, hvaraf blef en följd, att den föreslagna öfverflytt ningen af den ifrågavarande perioden till 80 §, Riksdags-Ordningen blef öfverflödig, och att således de deruti nu befintliga citationer af 109 §. Regeringsformen komme att bibehåll as. Af Herr von Troil> a:o att 109 §. Regeringsformen måtte erhålla följande lydelse: Dä en lagtima Riksdag fortfarit sex månader, räknade frän den dog, dä Konungen låtit om Stats-Verkets till-> Stånd och behof Rikets Ständer eller derqs Statsz Prot-Uidrag den g Mars 1830. Utskott underrätta, md Konungen ega rättighet att, när Han för godt finnér, Riksdagen af-> sluta; 9:0 att 80 §• Riksdagä*G;dningen mätte forändras salunda: dä en lagtima Riksdag fortfarit 6 mänader, räknade från den dag, då' Konungen låtit om Stats-Verkets tillstånd oeh heluf Rikets Ständer eller deras Stats Utskott underrättat, md Konungen ega rättighet att, när Han för godt finner, Riksdagen af slutaUpplöser Konungen Riksdagen, innan Rikets Ständer Slaten reglerat eller någon ny Bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, då fortfare den förra Bevillningen intill nästa Riksdag. Ar åter Bevillningens hela belopp bestämd 8Cc>, alldeles i enlighet nied Constilutions-IJtskottets förslag. Af Grefve Gyllenstolpe; lto att vid slutet af 49 §. Regeringsformen rnä tilläggas följande mening: kunt nandes, vid sådan Riksdag, Rikets Ständer ej utan Proposition från Konungen befatta sig med andra åtgärder än de, som röra Ståndets enskilda ärenden; 2:0 att uti 2 §. Riksdags-Ordningen mi tilläggas ett andra moment, så lydande: Alla Prot.-Utdrag den 9 Mars 1830. gi i Grundlagen stadgade Utskott böra äfven vid Urtima Riksdag väljas.
&gt; Det vore bäst att han lemnade det åt andra. Sparre hade nämligen sagt om somliga af dem som sutto i landtförsvars-komitén och särskilda utskottet, att regering, riksdag och hela nationen voro bedragna på dem. O. Andersson, som kände grefve Sparres riksbekanta justeringar », tog fasta på det ojusterade protokollet och tilläde: » Detta angrepp kan knappast tydas annorlunda än så, som om vi beskyllas för att vara bedragare. Jag har ännu aldrig fatt uppbära en sådan beskyllning, och jag har äfven den lyckan att icke någon gång i sådant hänseende hafva råkat i delo med rättvisan. Jag ingår högst ogärna på en-skildt område, emedan det är mig ytterst motbjudande, och jag skall icke häller nu göra det. Men deremot kan jag icke underlåta att erinra om hvad som offentligen har passerat inom denna kammare, nämligen hurusom en stock-holmsrepresentant för några år sedan visade, att i fråga om ett statsbidrag till ett enskildt bolag i Vestergötland den ärade representanten från Venersborg här i kammaren lemnat uppgifter, som stodo i fullständig strid med hvad han i egenskap af landshöfding uti offentlig ämbetsberät-telse rörande samma sak uppgifvit. » Detta yttrande faldes under diskussionen om landt* försvarets organisation, men det var icke den enda » fjäll-ningen », grefven då hade att genomgå, utan de voro pä honom litet hvar, något som han endast hade sina egna hänsynslösa personliga angrepp att tacka för. Professor Axel Key snäste af honom t. ex. på följande sätt: * Jag har en-dast begärt ordet för att protestera mot det jonglörmessiga sätt, hvarpå. grefve Sp. här uppträdt. Det kan vara löjligt detta sätt, ja lika löjligt, som det i verkligheten skulle vara att se den ädle grefven springa i kapp med en 50-årig indelt soldat, hvarmed han velat bevisa dennes krigs-duglighet, men värdigt en så allvarlig debatt, som här eger rum, är det ingalunda.
när de blifvit styrkta, erhålla godlgörelse, samt alt beskaffenheten af dessa fordringar och sättet huru de uppstått, nemligen såsom ett slags tvångslån, tillräckligen undanröjde allt anspråk på fordrings-egarnes skyldighet att iakttaga preskriplions-förlättniugarnes föreskrifter i fråga om fordringars utsökande hos stats-verket, enär liden för återgäldandet berodde på statsverkets förmåga i detta hänseende, hvarigenom fordrings-anspråkens giltighet äfven förblifva orubbad under all den tid, som förllutit från fordringarues tillkomst. På grund af den i Kongl. Brefvet den 11 November 1808 och dermed sammanstämmande Nådiga beslut af den 20 November 1810 och den 2 April 1811- gifna försäkran, har E. K. M:t, under antagande, alt stats-verkets nuvarande tillstånd icke utgör hinijer för de i ofvanberörda förhållande grundade fordringarues liqviderande, ansett åtgärd böra vidtagas till beredande af den ullofvade ersättningen i de fäll, alt anspråket derå varder behörigen styrkt, samt i sådant afseende behagat i Nåder föreslå, att en summa af Fjorton Tusen Fyrahundra Riksdaler Banko eller Tjuguelt Tusen Sexhundra Riksdaler Riksmynt, nära motsvarande hvad, enligt från Stats-kontoret lemnad upplysning, till stats-verket under åren 1809—1812 influtit under litel: ”fångne ogifte officerares levererade halfva löner”, må på förslag uppföras å Allmänna Indragningsslatcn till E. K. M:ts Nådiga disposition, af hvilken summa Stats-kontoret skulle ega att, efter pröfning af ej mindre nu gjorda än framdeles vidare skeende ansökningar, stats-verkets meromförmäida skulder godtgöra; hvarjemte E. K. M:t ansett ali så väl de, som nu icke till beloppet uppgifvit sin fordran, som ock de, hvilka framdeles vilja styrka sin rätt till utbekommande af under krigsåren 1800—1810 för fångne ogifte Expeditions-Utskollets Förslag till underd.
2:o att vid förberedande rådplägningar inom Utsk. öfverväga de meia genomgripande ändringar i det hela af Ståndets sammansättning och organisation, som borde i det fall ifrågakomma, att ett af Const.Utsk. npgjordt förslag till en mera ingripande ombildning utaf representationssättet, blefve af R. St. till hvilande godkändi. H. R. o. Ad. har, under den 4 sistl. Jan., behagat lill Utsk. öfverlemna Hr Brakels ofvanberörde framställning jemte de, i anledn. deraf meddeldla yttranden dels af motionären, dels af Hr Ribbing, Arvid, Gr. Horn, Claes Fredric, Frih. Raab, Adam Christ., Frih. Palmstjerna, Nils Fredric, Hr Liljenstolpe, Axel Fredric, Gr. af Ugglas, Ludvig, Hr Adelborg, A. 0., Hr Freidenfelt C. P., Frih. Toll, Gustaf, Hr Weidenhjelm, Aug., Gr. Posse, Erik, Hr Tham, Wilhelm, och Hr von Hartmansdorff, August. Utsk. har icke underlåtit att åt detta maktpåliggande ämne egna all upmärksarahet och sorgfällig granskning, samt derom haft flera förberedande öfverläggningar; men, med afseende å motionens alternativa innehåll, har Utsk. nödgats fördröja densammas besvarande, intilldess det sig visade, huruvida något förslag till ombildning af representationssättet i allmänhet blefve vid denna riksdag på R. Sirs hord hvilande. I afvaklan på utgången af denna fråga, har Utsk. emellertid, inseende motionens vigt, sökt alt samla nödiga uplysningar och sålunda låtit, för erhållande af tillförlitlig kännedom om H. R. o.
Bäst utfördes de två förstnämnda n u m r e n samt en Jeu de barre, och aftonens clou var onekligen den i kostym från sextonhundratalet utförda quadrillen, i hviken äfven hästarnas utstyrsel var fullt historisk. Lördagen den 4 november ägde en galaföreställning r u m i Svenska teatern, från golf till tak fylld af en festklädd, entusiasmerad publik. Aftonens program kulminerade i de af vår finska teaters energiske och intelligente grundläggare och ledare doktor K. Beybom arrangerade sex historiska tablåerna framställande: I. Wäinämöinen fröjdar nat u r e n med sin sång, Kalevaoch Pohjolafolket; II. Finska folket döpes; III. Från herlig Johans hof; IV. F i n n a r n a i 30-åriga kriget; V. Under den stora ofreden och VI. Finland uppvaknar. Till tablåerna hade vår unge talangfulle kompositör J e a n Sibelius komponerat musiken. E n prydnad för festen var onekligen jämväl den manligt hållna och vackra prologen af prof. O. M. Reuter. Till programmet hörde vidare en finsk prolog af skriftställaren K. Larson, s å n g n u m m e r af fru grefvinnan Aina Mannerheim och af fru Anna Pettersson-Norrie, violinn u m m e r af fröken Sigrid Lindberg samt en skämtf * H f * H A LALrAU CÄ-~u.l€3.lXLO&lt;3L^IJ vid 1897 års Konstoch Industriutställning i Stockholm. — 4 EN — NATIONALFEST. — 5 — sam revy: » Dröm och verklighet » eller » Den stora ankan », som gaf en bild af lifvet på en tidningsbyrå. Festernas rad afslutades den 5 nov. med en folkföreställning i Studenthuset, hvars program upptog tablåer, studentsång, berättelser på bygdemål, vissång, ekridskokadrilj, en folklifsbild i två akter och musik. Äfven denna fest var till trängsel besökt.
Föreståndaren må tillsättas för en tid af 5 år, hvarefter han må ånyo förordnas, qvarstående dock i alla händelser såsom lärare i sitt ämne. Kontinuiteten i förvaltningssättfet bibehålles sålunda i alla fall genom lärarekollegiet och inspektionsnämndens framställningar till läroverkets högsta myndighet. Genom denna anordning kan till föreståndare erhållas den mest duglige bland lärarne, samt vid institutet i alla händelser fästas en person, hvilken väl kan vara tjenlig och utmärkt såsom lärare, men ej derjemte till föreståndare. Enligt nuvarande reglemente för Ultuna inträffar, att en alldeles fremmande person genast antages till föreståndare, med den obehagliga risken att nödgas skiljas från institutet, om han befinnes oduglig eller mindre tjenlig. Han kunde eljest måhända vara god lärare. Äfvenledes torde vara behöfligt, att den som kallas till föreståndare, derförinnan varit någon tid närvarande vid institutet såsom lärare. Af dessa skäl och i enlighet med nu angifna grunder borde för landets högre landtbruks-läroverk 1) utfärdas ett gemensamt reglemente för båda de nuvarande instituten, enligt hvilket 2) högsta öfverinseendet och beslutanderätten i de hufvudfrågor, som angå läroanstalterna, utöfvas af Civil-departementet jemte Kongl. Landtbruksakademiens Förvaltnings-komité; 3) en Inspektions-nämnd tillsättes för hvarje särskilt institut, som inspekterar, reviderar, kontrollerar och vakar öfver undervisningen och institutets alla delar, samt till Civil-departementet gör anmärkningar, framställningar, m. m.; 4 )de ordinarie lärarne tillsättas i angifna ordning af Civil-departementschefen; - 56 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.