Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gunnilla ser sig om efter henne. Eva återkommer icke – Gunnilla går slutligen upp till Evas rum. Derinne har veken på Evas ljus ”växt till en svärdslilja.” Ett stycke ifrån bordet der det blifvit stäldt, – bortvänd så att det lilla ljus i rummet finnes, faller på hennes profil, har Eva kastat sig på en stol – i ställning af djup tankfullhet. Gunnilla stadnar ett ögonblick inom dörren och ser på Eva. Det må hon också gerna göra, ty fastän Eva påstår sig blott hafva sett två sköna qvinnor, kunde hon ganska väl – efter att fördomsfritt ha betraktat sin egen bild i den stora Psychen hon har på Ekholmen, säga det hon sett åtminstone tre – men dels äro Evas tankar om sitt utseende innefattade i följande ord hon på Svenslund i verlden sade till Maria, som en dag fann Eva, klädd till en af de baler der det varit allt förroligt att dansa, just riktigt vacker: ”Åh tala icke om ”mig! Ett dockansigte, krusigt, som urmodigt at”las glänsande hår, becksvarta ögon, och en figur, ”icke liten, men så klen att Pappa aldrig tror en ”tåla hvarken nattvak eller annat och andra hafva ”lust att taga en för en trettonårs flicka – tycker ”du det är någonting präktigt? Nej du är vac”ker!” dels lönar aldrig mycket mödan att disputera med Eva, som likvisst får, – (och troligen – mer än gerna gör det –) ursäkta, om alla icke äro af hennes mening – Om i sanning vore rätt svårt om det ej tillätes att finna Evas yttre personlighet, i det minsta ovanligt behaglig, isynnerhet nu, sedan den djupa, men lugnande, jemnande sorgen öfver Faderns död borttagit från hennes fina, ädla drag allt oroligt sprittande, och mildrat den glans i hennes högst sköna becksvarta ögon, som fordom kanhända varit litet skarp att uthärda. Men Gunnilla van att se Eva, går snart fram till bordet och – som Eva ännu icke rör på sig, tar hon helt ordentligt ljuset. Ett halft gråtmildt, halft vresigt: Ju mindre ljus, ju bättre lär nog vara. Gunnilla svarar ej. Tystnad. Eva:
Kongl. Maj:t har i sin Proposition nedsatt antalet från några och tjugo, att så säga, med seigneurier pensionerade Generaler, till g, med en någorlunda lämplig contant lön på Stat. Då jag derifrån afdrager en ArtilleriGeneral, en FortificationsGeneral och en CavalleriGeneral, hvilka i alla tider och under alla förhållanden funnits och måste vara nödvändiga, så återstå för den öfriga delen af Arméen, eller Infanteriet, sex Generaler. Jag kan icke tilltro mig, att bestämdt uppgifva det rätta antalet. Jag bör öppet förklara, att jag i anseende till Arméens numeraire skulle tro den kunde hafva nog af fyra Generaler. Men då jag å andra sidan considererar den stora yta, på hvilken vår Arme är fördelad, fruktar jag, alt den representation, den tillsyn och den sammanhållning af det hela, som man af dessa Generaler väntar, skulle förfelas, otn deras antal endast vore fyra. Jag kan så - m 2lG Den 3o S e p t e m b e r f. ro. /edes i detta afseende icke bestämma min öfvertygelse, ulan måste sluta mig till dem, som, med bättre öfversigt af det hela, äga större förmåga att bedöma förhållandet; och jag skall således i detta afseende bålla mig vid den i Kongl. Maj:ts proposition yttrade mening. Grefve Björnstjerna har väl sagt, att om samma förhållande emellan Generalernas antal och Armeen skulle iakttagas här som i Preussen, borde Svenska Armeen äga 4° Generaler; men jag hemställer till den värde Talaren sjelf, om icke disproportionen blefve för stor, då hvarje General i sådant fall skulle under fredstid endast hafva under sitt befäl omkring 65o man, eller något mera än b vad en BataillonsChef i andra länders Armeer äger. Jag kan således af alla dessa skäl icke anse annat, än att de föreslagne.p Generalerne böra på Rikets Stat uppföras. Men hvarest skall Kongl. Maj:t taga de föreslagne lönerna? Skall Kongl. Maj:t fortfara att bortskänka Regementernas dyrbara boställen, och derigenom försvåra hvarje återgång till vårt förträffliga Indelningsverk?
Men deremot, kommer jag in i ett rum, och ser några böcker, ligga de än aldrig så undangömda, jag måste dock se hvad det är; stå musikalier uppsatta vid ett piano, jag måste kika i dem; står eller ligger ett arbete öfverbredt med en fin näsduk; jag måste ovillkorligt lyfta derpå, är den än tillfästad med ett helt nålbref; hänger en tafla med en grön tafts-gardin framför; jag får ondt om någon skulle hindra mig att undandraga gardinen, och betrakta denna tafla, och står en dörr halföppen till ett rum som är mig obekant, så är det mig nästan omöjligt att icke titta ditin, och detta är händelsen mer än någonsin om jag befinner mig i ett gammalt hus, byggdt i den grå forntiden, ty ju äldre detta är, ju mera det talar om fordom, dess större, dess lifligare blir min nyfikenhet. Jag måste visitera det från takås till källare, och finns det en dörr som icke är läst med bom och regel, jag öppnar henne, vore det än på bekostnad af mina stackars veka fingrar, hvilka jag då anlitar mera än kanske någonsin annars. Huru mörkt, huru hemskt det ser ut, jag måste dock stiga in och se mig om, ryste jag än aldrig så ovillkorligt; och reser jag förbi en kyrka, så har jag den största håg att se in genom dess dörrar, om de äro öppna, eller klättra upp till dess fönster, för att få titta ditin, och i mina barnaår har jag genom detta begär, som sattes i verkställighet, hållit på att slå ihjäl mig en gång. Nedfällda gardiner framför fönster, som i en stad ligga midt emot mina, locka ofta min nyfikenhet till sig, och äro då ljus antända innanför dessa gardiner, sväfva då skuggor af personer fram och tillbaka der bakom framskymtande, likt »ombres chinoises», så har jag ofta kunnat dröja hela halfva timmar i fönstret, i hopp att kunna upptäcka något af hvad som tilldrager sig der innanför.
Hr Cederschiöld, Gustaf: Jag hemställer till H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., huruvida det kan anses vara lagligt, att under sådant förhållande, då förslaget redan är af 2 Stånd förkastadt, R. o. Ad. inbjuder de öfriga Stånden att förena sig i dess beslut. Om H. Exc. anser R.O. icke lägga hinder i vägen derför, vågar jag anhålla om en sådau propos:s framställande. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr Cederschiöld förklarat, huruvida han begärde propos. å aflåtande af inbjudning De ii 17 December. 367 tili 2:ne af MedStm att förena sig i R. o. Adis nyss fattade beslut, H. Exc. ville yttra sig i fråga om lagligheten af en sådan åtgärd, Hr Cederschiöld: För den händelse, att Grundlagen icke liigger hinder i vägen för framställande af en sådan propos., vågar jag derom anhålla. Efter afgifvande af detta yttrande, anmälde sig Hr Cederschiöld ånyo och tillkännagaf, att han afstod från sin ifrågavide begäran. Härefter föredrogs och bifijlls 2:dra punkten af förevide Utlåt, innefattande hemställan, att den föreslagna tryckningen skulle verk* ställas genom Exp.Utskis försorg m. m. Föredrogs Riddarh.Utskits d. 26 och 30 sisth Nov. på bordet lagde Utlät. N:o 3, i ani. af väckt motion, att R. o. Adis protir må föras i sammandrag m.' m. Detta Utlåt, biet', efter derom gjord framställning, punktvis företaget till afgörande. Usta punkten, innehållande yttrande, i ani. af ett utaf Hr Montgomery, Gustaf, vid frågans remitterande afgifvet anförande. Uppå gjord propos., fann R. o. Ad., att, för så vidt något förslag borde anses hafva blifvit i ofvanberörde anförande framstäidt, detsamma skulle betraktas såsom förfallet.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21, Utlåt. N:o 40 och Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mern. R. St. underdån; Skrifv. N:o 196. kungs-, om ändring i sältet för dess utgörande. Motion N:o 118. Sammans. Statssamt Allm. Besv.-och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21, Utlåt. N:o 40 och Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mern. R. St. underdån. Skrifv. Skjllts-inrätlllillg, om sältet för beredande af ny, vid farvägar, äfvensom vid jernvägsoch kanalstationen Motion N:o 104. Sammans. Statssamt Alim. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21, Utlåt. N:o 40 och Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 196. 79 Skjutslega, om ändring af Kongl, kungörelsen den 11 September 1857, angående legan för gästgifveri-, hålloch reserv-, äfvensom för kungsoch kronoskjuts, Motion N:o 89. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. Nio 21, Utlåt. Nio 40 och Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mern. R. St. underdån. Skrifv. SkjUtsllillgsliesvärct å landet, om förändring i ordnandet deraf, samt anvisande af härför behöfliga medel. Motion N:o 71. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21, Utlåt. N:o 40 samt Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mein. R. St. underdån. Skrifv.
rotvin (Vinum Ipecacuanhai), lämpligt isynnerEn mycket befogad fordran är emellertid, att en BröstkaJcor med opium (Trochisci Glycyrrhet åt barn i dosis af 1 — 2 teskedar hvar föiändring, som starkt bryter mot häfdvunna förehizce thebaici). Mot hosta. Fås utan läkares tionde minut, tills kräkning uppstår — dock ställningssätt, må ske varsamt och med sådana öfverrecept. Ä t fullväxta 2 — 6 dagligen. För ej för många doser! gångar, som lemna rådrum att växa in i de nya förhållandena. Sålunda böra bland annat de kvinnor, barn se ofvan under bröstdroppar! Laxermedel: engelskt salt, bittervatten, ricinsom vid den nya lagens införande fyllt femton, men Diarrhédroppar (diarrhé, kolik): 1) * Opiiolja. För längre bruk (dock ej utan läkares " j tjuguett år, fortfarande behålla den rätt att gifta droppar (Tinctura tliebaica) 10 droppar 2 — 4 medgifvande): franguladekokt och sammansatt sig, som redan var dem medgifven, då alltså en 2) Thielemanns lalcritspulver (se under dessa rubriker!) sexårig öfvergångstid skulle föregå reformens fullgånger dagligen i vatten. ständiga genomförande. Vidare borde omyndiga droppar: 2 5 — 5 0 droppar i vatten. 3) * T4neLakritspulver, sammansatt (Pulvis Glycyrrkvinnor, liksom nu omyndige män, i trängande fall tura Ihebaica — Tinctura nueis vomicce lika hizai compositus). 1 — 2 teskedar på kvällen få träda i gifte, om konungen dertill gifver lof, i hvilka fall giftomannarätten naturligtvis stode kvar. vid trögt lif. Hithörande stadganden torde böra sammanföias på * Då intet af de ingångna svaren å prisfrågan Magdroppar. Se Bäska droppar!
Ropades J a. Yid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 3o sistlidne October under N:o 67 aflåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående nödig åtgärd till betryggande af Bankens och enskiltes säkerhet, i afseende på de Assignationer, som, enligt Utskottets Förslag, skulle komma att utfärdas från Westra och Södra Låne-Contoiren; blef samma Memorial, på sätt Banco-Utskottet hemställt, till Lag-Utskottet remitteradt. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens den 4 dennes under N:o 58o aflåtne, samt den 6 derpå följde på bordet lagde, Memorial, angående Riks-Ståndens skil jagtiga Beslut, i afseende på sättet för slutliga behandlingen af frågan om inlösen af f. d. Filial-Disconternes utelöpande skuldförbindelser. Föredrogs å nyo och remitterades till Stats-Utskottet : Friherre af Nordins, Garl Johan, den Den 7 November c. m. 247 6 dennes på bordel lagde Motion, att Saltpetter-medlen må, på ett för Fondens framtida bestånd ändamålsenligt sätt, genom utlåning af de öfver bebofvet disponible medlen, göras fruktbare. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Stats-Utskottet: Af den 3o sistlidne October: N:o 58i, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, rörande sökt anstånd med betalningens erläggande för erhållen uildsättningssäd från Allmänna Magazins-Inrättningens förråd. Af den 1 dennes: N:o 584> i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående fortfarande af det Convoj-Commissariatet beviljade creditif. Från Bevillnings-Ut skottet :
Frågan är, att söka förmå unge Adelsman, att beflita sig em den vetenskapliga bildning oc.b underbyggnad, som fordras för att kunna rätt bedrifva vissa närincsyrken. Deraf torde icke ovilkorligen följa, att man vill förmå dem, att sjelfve ingå i näringar och handtverk. Men Herrarne behagade finna, att då flere Embetsman äga det bestäm, da åliggandet, att leda näringarne, såsom t. ex. förhållandet är med ComtrierceCollegium; då Konungen är Oeconomisk Lagstiftare, och då han af desse Embetsrnän skall hemta ledning för sine beslut i mål, som röra näringarne, — en anstalt ofelbart skall bli nyttig, som har för ändamål, att bibringa en fullkomligare vetenskaplig insigt i hvad till näringsväsendet hörer. Detta skäl anser j>g för min del ensamt tillfyllest för rnig, att bifalla memorialet. Men om ock så skulle hända, att detta bemödande, att öka deri technologiska insigten , skulle göra dem, sorn söka den , angelägne att tillika förskaffa sig mechanisk färdighet, så frågar jag, om deruti är något ondt. Det finnes knappt någon Adelsman, sorn icke lär sig att dansa, och efter mer och mindre fa Ilen het äfven deruti vi nner färdighet; det är likväl icke derföre sagdt, att han skall eftersträfva, att blifva en dansmästare. Men jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derå, huru nyttigt och förmånligt det är, att kunna föda. sig med andra yrken, än Embetsmannayrket i Slaten, och hvilken sjelfständighet det måste gif* 1W*n ii 0>taler f. m va åt earaeteren, att icke behöfva gora till sJti högsta mål, att erhålla en pension, utan att, i om så skulle vara att man hunnit högsta branten vid en förtroendepost, och finner sig i belägenhet, att antingen försaka den och svälta, eller handla emot bättre öfvertygelse, då Jeunna gå bort och föda sig sjelf. Jag tillstyrker bifall å förslaget.
Utdr. d, 18 Junti 1818. 663 Utskottets den 12 sistledne Maji meddeldte Be-j tänkande, angående medel till Svenska Theatrens underhållande, biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Uiskottets Utlåtande, med den förändring,1 att i stället för att den af Utskottet föreslagne afgift borde sträcka sig till resande, hvilka ankummo till Hufvudstaden, och åstunda härstädes bevista Spectaklerne, de å landet boende må ega att, om de sådant åstunda, vid Mantalsskrifning garne anteckna sig till deltagande uti ifrågava-3 rande Spectakleafgifts erläggande. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämde Utskott inkomne samt den ^6 dennes på bordet lagde Betänkanden; Frän Banko-Utskotcet; Af den i5:de dennes 3 i I anledning af Stats-Utskottels förslag; rörande förskott från Banken till inlösen af KrigsKommittéens invisningar. 2. Angående jemkning af Riks-Ståndens beslut, i fråga om Regleringen, rörande de från Banken utgörande Odlings-lån. Frän StatsBankooch Lag-Utskotteni Af den loide dennnes, öfver väckt förslag om utfärdande af ett allmänt så kalladt Moratajrium eller Jernbref, Frän Lag-Utskottet: Af den 12 dennes, öfver vackt motion, angående upprättande och allmänt kungörande af ett Formulair, huru Skuld Sedlar böra skrifvas, för att sätta Lagen i tillfälle att betrygga Långifvare derom, att ränta och Capital ovägerligen skola med Silfver eller med gångbara Mynt-fiepresentativer efter Cours likvideras. 66.J Prof. TJtcUld. 18 Junii 1818» Frän Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotten :
Maj:ts nådiga proposition och kommitterades för skatteväsendets förenkling underdåniga betänkande hufvudsakligen anfördt: att den förnämsta och egentliga anledningen till nådårsförfatlningarnas uppkomst och bibehållande kunde anses hafva upphört, sedan numera enkor och minderåriga barn efter embetsoch tjenstemän, för hvilka begrafningshjelp eger rum, åtnjuta understöd eller pensioner från de för sådant ändamål bildade fonder och inrättningar; att, efter hvad erfarenheten ådagalagt, den fortsatta tillämpningen af nämnda författningar ofördelaktigt inverkat på embetsoch tjcnslemännens ekonomiska ställning samt derigenom äfven på tjensteman utöfning egt ett destomera skadligt inflytande, som de lill beredande af tillgång för begrafningshjelpen föreskrifna löne-innehållningar inträffade just under den tid, då embetsoch tjenslemannen, i anseende till fullmaktslösen och befordrings-afgifler, jemte andra med ny befattnings tillträdande ej sällan förenade kostnader, såsom till flyttning, bosättning, m. m, vore i största behof af den för em b etet eller tjensten bestämda aflöning, hvars anvisande haft för ändamål, att embetsock tjenslemannen måtto kunna, ostörd af näringsomsorger, uteslutande egna sin tid och verksamhet åt de med hans befattning förenade göromål; att af sådan anledning, serdeles i sednare tider, åtskilliga undantag från föreskriften om begrafningshjelps aftjenande blifvit medgifna, såsom för tjenstemanna-persoualen vid tullverket, skogsoch jägerisamt stuteri-staterna, Stats-Uts/co/tets Utlåtande, N:o 164. dl i äfvensom för Statsrådets ledamöter; att det syntes med billighet mindre öfverensstämmande, alt de till beredande af fond för begrafningshjelpen innehållna belopp, fastän en längre tid vanligen förflyter, innan deras utbetalning ifrågakommer, icke gafve någon afkastning eller i ringaste mån förökade sig till lönlagarnes eller deras sterbhus-delegares förmån, utan tvertom i de liesta fall antingen alldeles icke eller endast till en del utbekommas, hvaremot tjenstemännen vid sitt inträde i statens tjenst oftast vore nödsakade att ådraga sig en med räntebetalning förenad skuldsättning, hvilken de möjligen icke sedermera under tjenstetiden kunde till fullo sig afbörda; samt att, då en viss lön blifvit för hvarje serskild tjenst anslagen, densamma också onekligen borde tillgodokomma den, sorn fullgör de med tjensten förenade åligganden, hvaremot det icke tillhörde staten att innehålla en del af lönebeloppet, för att vid tjenstemannens frånfälle kunna till hans sterbhusdelegare eller dåvarande rätts-innehafvare aflemna samma löneandel.
Manderström har äfven sjelf vid ett föreg:de tillfälle erkännt, att representationen ovilkorligen eger att till K. M. göra underd. framställningar i hvilket ämne som helst. Om man vill häfda denna rätt — och den mäste häfdas, ty den är grundlagsenlig, — så synes det mig att man icke bör instämma i denna punkt af Utsk:ts yttrande. Att förneka representationen rättighet att göra en sådan framställning, som motionärerna föreslagit, vore detsamma som att säga, att denna fråga icke angår oss, och, utan att vilja säga att representationen i allmänhet bör deltaga i utrikespolitiken, så förmodar jag likväl att ingen representant vill frånkänna den att göra en underd. framställning, utan att detta på något sätt kan betaga regeringen rättighet att handla på sätt den sjelf vill. Med uteslutande af nämnde punkt, anser jag Utsk:ts förslag fullkomligt öfverensstämmande med det, som Frih. Tersmeden framställt, så att jag lika gerna skulle antagit det ena som det andra; men då det sednare förslaget tycks hafva de flesta anhängarne, så får äfven jag rösta derför. Hr Cederschjöld, Rob. Teofr.: Jag anser det vara representantens pligt, att i alla frågor af grannlaga natur tillvägagå med stor varsamhet; och då, enligt min tanka, inga frågor kunna vara af större grannlagenhet, än de, som röra den yttre politiken, så anser jag att man vid behandlingen af sådana fråger bör i ännu högre grad iakttaga denna varsamhet. lita Z Maj f. lili 29 Det är ganska naturligt, att man, då det är fråga om att biträda ett olyckligt folk, lätt kan låta känslan hänföra sig till att fatta beslut, hvilka kunde bereda vår egen ofärd, utan att gagna det land, till förmån för hvilket vi uppträda. Det torde också vara klart, att det icke kan vara lämpligt att representationen ingår i bedömande af diplomatik ärenden, helst det inom en representantkammare möjligen kan uppstå, snart sagdt, lika många olika meningar, som det finnes representanter, och det är omöjligt, att man der kan ega den speciela kännedom, sorn erfordras för att’ kunna, såsom sig bör, bedöma dessa frågor.
Juni , som af samteliga Respectiva Riks-Stånden blifvit till Lag-Utskottet remitterad, har Kongl. Maj:t täckts gifva Riksens Höglofl. Ständer tillkänna, att Kongl. Majus uppmärksamhet blifvit fästad å de missbruk, som i så måtto skola ägt rum vid penninge försträckningar, att Borgenär låtit Låntagare, utom vanlig renta, förskrifva sig till särskildta betydliga vitén, derest lånet icke å utsatt tid återbetalas, hvilket föranledt dertill, att gäldenär , sorn icke ä bestämd dag kunnaf betala sin skuld, blifvit vid anställd Lagsökning executive ålagd, att jemväl utgifva vitet, På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Sylvan. Den 7 Juli. 751 vitet, eller bysättning sä derföre som för sjelfva länbeloppet undergå; i anledning hvaraf och dä Kongl. Majit, efter Dess Stats-Kåds och Högsta Domstolens föregångne hörande, vid Nådigt öfvervägande af berörde ämne, funnit, att enär å ena sidan allmänna Dagen eller andra, gällande Författningar val icke bestämdt förklara att de vitén, hvartill gäldenär, i händelse af uraktlåten betalning pä förfallodagen, sig förbinder, skola anses utan verkan, men å andra sidan, Dagen med dess stadgande, dels att ej i renta ina tagas mera än sex för hundradet, dels alt renta pä renta ej må beräknas, synes hafva haft för afsigt att förekomma, det en borgenär må beredas för stor vinning , så väl af det behof Iivari gäldenären, vid försträckningens erhållande, sig befinner, som af den , genom åtskilliga oförutsedda händelser, förorsakade svårighet, sorn kunde möta för betalningens erläggande på be1 stämd tid, samt berörde ändamål skulle motverkas, i händelse den utväg stöde Borgenär öppen att, genom en gäldenären affordrad vitesförbindelse , bereda den sednare en svårare påföljd af dess möjeligen inträffande försummelse med betalningen än Lagen i allmänhet medgifvit; Kongl.
Må då icke äfven den, som har hushållningen om händer, få ansvara sjelf för hvad han gör och jemväl åtnjuta hedern derför, om det går bra? Mig synes alltså bäst vara att dårvården tillhörde Sundhels-colhm. Der finnes läkare förut, och om dessutom en Kameralledamot tillsattes för hushållningen och redogörelsen,' på sätt som det redan tillgår inom Fångstyrelsen, hvarest ledamöter finnas både med juridiska och kamerala insigter: så tror jag R. St. skulle kunna hoppas, både att Öfverstyrelsen komme att kosta mindre och uträtta mera än hittills. Imedlertid befarar jag att ett sådant anslag som det ifrågavar., ehuru nödigt det än för ögonblicket må vara, icke kan bära den frukt, som vederbör. Man måste för sådant ändamål gå i grund med saken ; och det är hvad jag velat anmärka. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Med några ord anhåller jag att få besvara hvad den siste talaren yttrat i afseende på Öfverstyrelsens flyttning. Jag har sjelf sisth sommar besökt Wadstena och haft tillfälle att taga kännedom om det förträffliga skick, hvaruti sjukvårdsanstalten derstädes befinnes och jag hänvisar en hvar, som derom vill inhämta uplysning, att söka den på stället. Det må vara sant, att skötseln af en dylik anstalt i första hand, är beroende af läkaren, bvad den medicinska delen angår, samt af en styresman för ekonomien; men det är ganska vådeligt att göra förändring medelst flyttning af Öfverstyrelsen till någon annan kor - 200 Den 30 April. poralion, då man finnér att den nuvarande sköter sina åligganden sä väl som man kan önska. Låt vara att denna styrelse består af till åren komne personer, men då desse hittills visat sig hafva både vilja och förmåga att upfylla sina pligter, kan jag ej finna skäl till den föreslagna öfverflyttningen pä andra. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Jemte det jag i egenskap af ledamot utaf K.