Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Q3ered* ningö*Sommitte är för ejf rifwe t, men till antal od) förhållande med Claier, forn för Sapering&Sommitte ftadgadt är; funnande Ifögf (En af hvarje Slag bland $8eredning$*£ommittéen$ ledamöter fåfom Saperingnman bibehålian. §. 96. £aperingn*Sommitté må icfe fammanträda utom $aperingn*difrictet. Ute* blifwer wtd fammanträdet till fl. 10 på dagen konungens Q5efallningnf)afwan* de eller deg Ombud, wälje Committeen Ordförande bland fine ledamöter, få att förrättningen icfe uppehållen. §• 97. §aperingn*Sommitte'erne jfola uppmärffamt granffa 53eredningn*€ommit* teerneé förflag och med ptterfa noggrannhet pröfwa, huruwida de i 66 till och med 72 §.§. meddeldte förefrtfter i affeende på faftgf)etn*wärdet äro fullgjorde, och i förhållande dertill famwetngramit widtaga de rättelfer, forn i enlighet der* med bltfwa nödige, alltid med uppmärffamheten fäflad på det flora ändamål, font derigenom åfpftan, att ©tatenn påräfnade infomfler må till fullt belopp inflpta, utan att den ena mer än den andra utöfwer billigheten betungan; i följd hwäraf och h^ad denna ©tadga i öfrigt innehåller, £aperingn*€ommtt* teen påförer hvarje ©fattfpldtg den Q3ewtllntng, hän anfeö böra erlägga, hwilfen afgift för de wid 3cegimenterne indragne £3ofäl!en påfören Dvegimentn* Sagan, eller den perfon, forn affomjlen eller löiten njuter. §. 88.
Län ; men i det sednare betänkandet om Jemtland och Herjeådalen hafva Utskotten tillstyrkt en undersökning, huruvida icke Herjeådalen lämpligen borde återläggas till Gefleborgs Höfdingedöme. På de sednast af Herr Danckwardt anförda skäl syntes nyttan af en sådan åtgärd likväl böra dragas i tvifvelsmål. Jag anhåller således om proposition till bifall å betänkandet om de nordligaste Länen , samt om återremiss af det andra betänkandet. Hett Danckwardt förenade sig med Hrr von Hartmansdorff. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch OeconomieUtskottens Utlåtande om Vesteroch Norrbottens Läns sa mmsnslsende till ett Län , böra i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Ja och Nej. 1002 Den <22 Augusti 9. m. Herr eif Uhv. Jag är öfvertygad afl otti Ridderskapet och Adeln haft tillfälle så som jag, att tala med Innevånarns af Länen, och lått höra, huru de med tårar i ögonen öflska, att komma tillbaka under den förra Länsfördelningen , så skulle Ridderskapet och Adeln åtminstone ej vägra dem den tillfredsställelsen att få frambära sine önskningar till Kongl. Majit , och detta måtte vara dem tillåtit. Det är farligt att fästa sig vid enskilte önskningar, ty det ej är gifvit, att de instämma med det allmänna interesset i orten. Möjeligen kan Konungen af dem blifva missledd. Om Folkets, deputerade få tala, så är han säker att få hörai den allmänt rådande tankan. Grefve Cronhjelm, Polycarpus'. De sf Herr Montgommerie och Herr af Uhr framstå!» de anmärkningar synas så vigtige , att de förtjena att tagas i moget öfvervägande. Jag anhåller således om återremiss ; man kan ju dervid ingenting förlora , men möjligtvis vinna en nogare granskning af ämnet.
Tryckfrihetsförordningen samt 18 Kap. 8 § 3 och 4 mom. M.B., jemförda med 60 Kap. 5 § 1 och 2 mom. samma Balk, och följaktligen åberopat icke blott nämnde moment i Tryckfrihetsförordningen, utan äfven de allmänna lagens rum, hvarom ofvan förmäles; men Kämners-Rätten likväl till Juryns besvarande framställt frågan sålunda: »Aro de uti Tidningen Söndagsbladet för d. 21 och d 28 nästlidne Mars N:ris 12 & 14 under rubrikerne »Prestvalet» och »Memoirer öfver den förflutna veckan» förekommande, här ofvan utmärkta ställen brottsliga efter det af Stadsfiskalen Lindborg åberopade lagens rum, 3 § 8 mom. Tryckfrihetsförordningen af d. 16 Juli 1812?» finner jag Kämners-Rätten i denna del icke hafva i full öfverensstämmelse med Tryckfrihetsförordningens 5 § 4 mom. förfarit; hvadan jag pröfvar rättvist att, med undanrödjande af öfverklagade beslutet angående frågans beskaffenhet samt af Juryns utlåtande och domstolarnes i sjelfva saken meddelade Utslag, visa målet åter till KämnersRätten, som äger att detsamma å nyo företaga samt dermed vidare lagligen förfara. Justitie-Rådet Schmidt: Som de af Åklagaren, med anledning af den i 3 § 8 mom.
Hammarskattsjernets lösen aldrig borde få blifva så uppsatt, att Bruksägaren’ eller Jerntillverkaren förmås aflämna det in natura, till StatsCassans ringa båtnad, så skulle jag vid deras tillämpning våga föreslå, att då Bruk nu endast fördelas uti 4 Classer nemligen: till en tredjedel, en fjerdedel, en femtedel och en sjettedels behållning af Hammarskattsjernets värde, så borde classerna utsträckas till de vid en sjundedel, en åttondedel eller en niondedels behållen inkomst, inskränkta Bruk ty så mån ga och stora skiljaktigheter finnas verkligen Bruksegendomar emellan, i anseende till läge och tillgångar rn. m. och böra tagas i noggrant betraktande, om ej bevillningen skall blifva allt för ojemt fördeld. åoG Den 17 Feiniar ii, Jag förmodar det nu vara nog att hafva väckt uppmärksamhet på ifrågavarande ämne och få det hånvist till BevillningsUtskottet, hvilket, å denna framställning torde i sinom tid göra allt möjligt afseende; och anhåller derföre att detta mitt anförande måtte till nämnde Utskott blifva remitteradt. Herr von Heijne, Georg'. Om någon större liflighet i tänkesätten visat sig vid detta Riksmöte, ån som ytlrat sig vid de föregående, vågar j^g tro, alt den mindre haft sin grund från något hufvudsakligt missnöje med det framfarna i landets styrelse än uti de allvarliga förhoppningar Nationen hyser, att dess Önskningar innefattade uti Representanternes — hädanefter icke skola lemnäs utan afseende. Då beslut, och önskningar, uti samma ämnen, som vid förra Riksdagar, äfven nu komma i fråga, då Riksens Ständer icke utan noga betänkande å nyo låra framställa dem, år det af vigt att de söka göra sina förhoppningar gällande om verkställigheten derå. Uti RiksdagsBeslutet för 1815 års Riksdag, intogs Ständernas framställning om nödvändigt heten af en ny och rättvisare fördelning af extra Roteringen i landet hvilket uti en brådskande stund af Konungen anbefalltes och med lika brådska måste i Provincerne provisionel»
Anmärkningsvärd! är att, oaktadt de betydliga utgifter, som förorsakats af åmurarnes ombyggnad, torg och gators omläggning med sten, samt af byggnader och planteringar i öfrigt, stadskassan likväl är för närvarande i det närmaste fri från skuld. Katedralskolan i Upsala, uti hvilkens två nedersta klasser undervisningen är gemensam för de båda bildningslinierna, latin—linien och real-linien, som de i denna skola kallas, är i de följande klasserna ordnad enligt grundsatsen af bildningsliniernas fullständiga särskiljande. Lärokursen är beräknad i latin-linien till 11 år och i real-linien till 10 år. Antalet af lärjungar har under de fem sednare åren i medeltal utgjort 320. Till de 19 lärare skolan hade 1851 tillkommo följande året två nya. Antalet af de studerande, som under de fem åren vistats vid universitetet, har i medeltal uppgått årligen till 890. Elevernas i folkskolelärare-seminarium antal har, likaledes i medeltal, uppgått till 26 årligen. Enköping har 1,401 invånare. Näringsfånget utgöres till någon del af handel och handtverkerier, men förnämligast af odling utaf spanmål, jordfrukter och andra köksväxter å den till staden donerade jord. Handel bedrifves af 8 handlande, handtverksrörelsen af 54 handtverkare, hvarförutan fabriksrörelse idkas af 3 färgare, som tillika äro borgare. I staden finnes äfven en apothekare. Utskänkning af spirituösa drycker utöfvas å en källare, stadens gästgifvaregård, 4 traktörsställen, ett schweizeri och en krog. På stadens ägor finnes ett tegelbruk och en ångmjölqvarn. Utom en så kallad pedagogi äger staden en folkskola, uti hvilken sednare undervisas omkring 70 å 80 barn. Genom stadens uppmuddrade å underhålles sjökommunikation med hufvudsta den och andra orter, dels medelst seglande fartyg och dels med ångfartyg.
Ijättbeffe af förfall för bern, nice Skalmannen åligger, IjVar för fin dammare, att utfärba lalfelfe tift fammanträben, att ärenbetta bcrvib före* braga, att urtaga, rcba ocfj framftälla be tjttrabe meningarna, att göra propofi* tinner för beffuts fattanbc ocfj vibmaltpålla orbning vib fantmanträbena, allt efter be föreffrifter benna ©rttublag innefjåHer. Socf må ben, forn Stalmanöbefattnittgcn utöfvar, ej beftaga i öfverläggning elfer omröftning ocfj ej elfer något annat före* flå, än font erforbraö tilf verlftäHtgljet af ©rttnbfagarna, af Siilöbagettö elfer .Hant* rarnaö färffifba beffut elfer i öfrigt af be regfementariffa ftabganben, forn för 9ii!§bagöärcnbcna§ befjanbltitg blifvit antagna. Statman eger ej malt att, utan hammarens famtijcfe, något befj fammanträbe afffuta. § 52. SBib hammares fammanträbe eger pvatje befj febamot rätt att tift protofolfet fritt tala ocfj utlåta fig i afta frågor, forn unber öfverläggning lomma, ocfj ont fagligljeten af allt, forn inom .Hammaren fig tiffbrager. 6n IjVar ijttrar fig i bett orbtttng, patt bertift fig anutäft od) ttppropab bfifver, ocfj må ej någon Vara be* rättigab att tala utom protololfet.
Härvid tager jag mig friheten att erinra, att om fadern erkänner sitt oäkta barn och är i tillfälle att legitimera det, så inträffar ej det fall, som förslaget afser, eller att fadern ej vill erkänna barnet, eller ej är dertill i tillfälle, såsom t. ex. om han är död. Det är ett af de sednare fallen som det blifver fråga om att förskaffa det oäkta barnet någon rätt och i sådant ändamål har Utsk. velat tillägga det arfsrätt efter modern, hvarföre frågan om billigheten och lämpligheten häraf bör undersökas såsom en sak för sig och utan sammanblandning med frågan om arfsrätt efter fadern. Vidare säger Gr. Sparre: »Den grund, hvarpå ej mindre arfsrätten än slägträtten i allmänhet hvilar, är äktenskapet, och det derpå bygdå familjelifvet grundvalen tillika för det sedliga familjelifvet. Riktigheten af detta yttrande är jag färdig att medgifva, om ett enda ord tillägges, så att det komme att heta: »Den konventionella grund hvarpå etc.» Sedan jag först anmärkt, att det är skillnad emellan arfsrätt och slägt, bestående deruti, att arfsrättten är något konventionelt, men slägträtten deremot något naturligt; får jag säga, att, enligt min föreställning, det icke i hela borgerliga samfundet likasom i hela naturen kan finnas något närmare band emellan tvänne varelser, än det, som förenar modern med det barn, som hvilat under hennes hjerta. Hela skapelsen bär ju ock ständiga vittnesbörd derom, att moderskärleken är den mäktigaste kraft som finnes nedlagd inom den lefvande verlden, till slägtenas bibehållande. Här har visserligen en talare upträdt och tyckts vilja förneka denna sanning, i det han påstått sig hafva sett många exempel deruppå, att mödrar ej velat lyssna till naturens röst utan till och med på dödsbädden ihärdigt förnekat sina oäkta barn; Den 11 Mars f. m. 179 men jag vägar tryggt emot honom påstå, att sådana onaturliga mödrar utgöra sällsynta och vidriga undantag från en allmän regel, som allt ifrån verldens skapelse varit nedlagd i alla organiska varelser, så väl menniskor som djur. Gr. Sparre säger vidare: »Hvarje åtgärd, som kunde i någon mån menligt träffa dessa samhällets rötter, synes mig betänklig,»
BONAPARTE, EN KVINNA ÖGON. M E N DEN GÅR SIN UNDERGÅNG TILL MÖTES, LIKSOM ALL ANNAN PÅ NÅGRA AF STJÄRNORNA? JEANNE VILLENEUVE, BVIT I DET ER ATT HÖRA NAMNEN DE MEST LYSANDE FRÅ- DAME. J » Vhe femme qu on ne disiingue pas! » BLEF SVARET. FÖR ATT EN KVINNA SKALL KUNNA BEDÅRA, ÄR FÖRSTA VILKORET, ATT HON HAR SKÖNHET MENAR SKÖNHET I DEN franska — JAG BEMÄRKELSEN. ALLTSÅ: DAGSLAG, ENKEL — HVARKEN INGA GULD SKRIKANDE, JU ENKLARE DESS ELLER JUVELER OROLIGA I HVARFÄRGERI BÄTTRE — MEN EN DIS kret och utsökt elegans är kännetecknet på den som med stolthet kallar sig une parisienne de Paris. (Inflyttningen af provinsboar till Paris har tagit sådana dimensioner, att de, som verkligen äro födda i Paris, ej ogärna framhålla det.) Hvilken är den mest patriciska färgen? Utan tvifvel violens. Hur än moderna vexla, behåller parisiskan alltid en viss sympati för violnyanserna, och lemnar bon dem för en säsong, återkommer hon genast till sin gamla kärlek: parma, pensée, heliotrop, prune-de-monsieur, violette d ' hiver ocb allt hvad de heta, dessa melankoliska skiftningar. Det är naturligtvis om vintern, som de egentligen dominera. Äfven vid sommartid finnes en sådan där färg, som, hur modets vindar än blåsa, ej det ringaste bleknar i parisiskans ynnest, och det är den hafsgröna. Sommarfärgerna äro för öfrigt ljusa och glada, det fäller af sig själft; créme, rosa och ljusblått (crepe) äro de mest gouterade. Blfenbenshvitt i förening med laxfärg samt hafsgrönt äro madame Garnots favoritfärger. länge, är rådande ej blott på sommarnöjen och vid badorter, utan lika mycket på Paris ' promenader.
Röstlängder öfver dem, som på landet äro berättigade att i omedelbart val deltaga, skola inom tid, som förut nämnd är, insändas till Konungens befallningshafvande, som, sedan den i § 16 omförmälde uppfattning, der så erfordras, blifvit verkställd, skall öfverlemna röstlängdérne till den domhafvande, som valet förrätta bör. Har uppflyttning skett, läte ock Konungens befallningshafvande allmän kungörelse derom ofördröjligen i länet utfärda. § 55- Då röstlängd för elektorsval på landet och för riksdagsmansval i stad kommit vederbörande kyrkoherde eller Magistrat tillhanda, skall kyrkoherden eller Magistraten ofördröjligen inom distriktet kungöra, att längden under 14 dagars tid finnes tillgänglig för valberätligade, som åstunda att densamma granska. Likaledes åligger Konungens befallningshafvande att, då röstlängderna för omedelbara val af honom tillställas den domhafvande, som skall riksdagsmannavalet förrätta, i länet kungöra, att dessa längder under 14 dagars tid finnas hos samma domhafvande för de valberättigade till granskning att tillgå. Anmärkning, som inom nämnde tid emot röstlängd göres, skall å längden antecknas och till pröfning vid valförrättningen förekomma. Efter förloppet af sålunda stadgad tid må vidare anmärkning emot röstlängd icke ega rum, utan så är, att valrätt finnes hafva minskats eller upphört, sedan längden upprättades. § S6. Å dem, som enligt § 51, mom. 1, 2, 3 och 4 äro till ledamöter i Första Kamaren valbara, skola i Juli månad det år, då lagtima riksdag inträffar, genom Konungens befallningshafvandes försorg, för samtliga länen och för Stockholms stad upprättas förteckningar, upptagande för hvarje person äfven de grunder, på hvilka hans valbarhet sig stödjer; börande dessa förteckningar, efter undergången granskning, tryckas och af Konungens befallningshafvande hvarandra ömsesidigt meddelas, för att tillställas de nämnder, hvilka val af ledamöter i första Kamaren tillkommer.
• R^OKER SKA, kunnig i såväl ena lare som finare matlagning, kan genast få för manlig plats pä längre eller kortare tid i närheten af Sundsvall. Svar märkt &gt;B. O. J. », Sundsvalls-rosten. (G. Mor och dotter eller ensamt fruntimmer, som önskar inackordering på landet, erbjudes dylik hos familj å naturskön egendom med friskt o. godt läge, ej långt från Sthlm. Svar till » Varaktig hemtrefuad » S. Gumelii annonsbyrå, Sthlm. • (G. 38952) Inackordering för herre eller dam kan erhållas nu genast i ett godt hem, centralt beläget. Anvisning å Expeditions-och Turist-Byrån, Regeringsgatan 16. (G. 88888) Bildad, musikalisk flicka kan på nyåret erhålla billig inackordering hos yngre familj å treflig och välbelägen egendom l / timmes järnvägsresa fr. Sthlm, om hon är villig undervisa s-årig dotter i vanliga skolämnen och musik. Svar med uppgift om kunskaper m. m. sändes till » God början 1897 » Gumelii annonsbyrå, Sthlm. (G. 38951): 1 4 Å Fredrika-Bremer-Förbundets I BYRÅ, STOCKHOLM, finuas anmälda kvinnliga arbetssökande, säsom lektionsgifvaro i svenska ämnen, språk, musik, slöjd, m. m., svenska o. utländskalärarinnor för hem och skolor, kontors-, affärso. skrifbiträden, husföreståndarinnor, sällskap och biträden i hem, fö- reläserskor, gymnaster, sjuksköterskor m. fl. T &gt; e u 24 jan. önskar en duglig och ordentl i g flicka erhålla plats att förestå mindre hushåll eller hel re som biträde i större bushåll. Svar emotses till A. N. Nygård p. r. Privatlektioner gifvas i vanliga skolämnen och 3 språk af skicklig, undervisningsvan lärarinna. Svar till » E », Iduns exp. «om husföreståndarinna sökes plats af en bättre flicka som förut innehaft dylik plats. Sökande är kunnig uti hvad som till p l a t B e n fordras, är kunnig uti linneo. klädessömnad samt handarbeten; goda betyg o. rek.
— Likaledes har Utsk. icke underlåtit att ordentligen upptaga hvad motionären till stöd för förslaget anfört, såsom t. ex. att flere af de i gällande författning förbigångne handteringar äro ”sådane, att det allmännas intresse krafvel' det deras utöfning icke anförtros åt hvem som helst,” hvarefter motionären citerat dels några, ”hvilkas tillverkningar genom tillsatser af skadliga ämnen blifva för hälsan vådliga,” dels ock andra ”på hvilkas arbeten vid sjö- och landtresor menniskolif kunna bero, o. s. v. Jag tror således, att Gr. Lagerbjelke med mindre skäl framställt sin anmärka., men jag finner en ursäkt derföre uti det af mig redan omnämnda, inom en del af Riddarhuset för ögonblicket rådande mörker. För egen del anhåller jag, såsom ofvan, att betänk, i denna punkt måtte af detta H. Stånd benäget varda godkändt. Gr. Lagerbjelke: Jag beklagar högligen, att jag, i mittsednaste anförande, yttrat mig så tyst, att Frih. Cederström icke hört, hvad jag sagt. Jag började med en reservation emot hvad Utsk. anfört såsom skäl för införandet af mästerprof, och jag yttrade, det jag icke trodde, att föreskrifterne om dessa mästerprof, tillkommit i afsigt att garantera mästarens skicklighet, enär, enl. min åsigt, den rätta garantien ligger deri, att, om mästarne icke äro skicklige, de blifva obegagnade; om en skicklig person är en slarf så blir han icke anlitad, utan i stället ansedd som oduglig, om han ock allagt alldrig så många mästerprof. Jag anförde sedermera orsaken, hvarföre stadgandet af mästerprof funnos. Om de af mig här yttrade åsigter äga gilitighet; hvilar derföre Utsk:s yttrande endast på ett naket utslag att så skall vara, som Utsk. sagt. Gr. Gyldenstolpe: Utsk:s motiv har varit, att Utsk. ansett mästerskap lika nödvändigt, uti de i Utsk:s betänk, uppräknade yrken som i de yrken, för hvilka K. M. föreskrifva, att mästerskap bör finnas.
M l i underdånighet begärt förordnande af en Kommitté att utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt gäslgifven-skjulsnings-besvärel må kunna från jordbruket skiljas, samt denna angelägenhet för öfrigt i framliden på lämpligaste sätt ordnas, lå Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att E. K. M:l täcktes åt nämnda Kommitté jemväl uppdraga att föreslå ett sä beskaffadi sätt för posl-belördringen, att postlörings-sk) Idighelen må kunna skiljas från jordbruket, emot åliggande lör posthemmanen alt fullgöra de »nera, hvarifrån de nu äro befriade. I afseende ä postföring medelst gästgifveri skjuts, måste, då rättighet dertill icke blifvit postverket af Rikets Ständer tillerkänd, postens befordrande med sä beskaffad skjuts betraktas icke såsom ett de gästgifveri-, bälloch reserv-skjuts-skvldiges åliggande, ulan endast såsom en af omständigheternas tvång framkallad nödfälls-utväg. Rikets Ständer hafva väl. vid 1828—1830 årens riksdag, jemte en bos K. M:t i underdånighet framställd begäran om inrättandet af paketoch lörvagns-poster emellan städerna Stockholm och Ystad samt förstnämnde stad och Götheborg, antvdl att dessa poster kunde med gäslgilveri-skjuts helördras, men della för en särskild inrättning, alsedd att pä en gäng åstadkomma lindring i post-föringsoch skjutsnings-besvären, gjorda medgifvande kan icke lydas derhän, som skulle postverket genom detsamma hafva erhållit obegränsad rättighet till för posters fortskaffande begagna sådan skjuls. Det torde också vara otvifvelaktig!, ali posllöislingen, i anseende lill det stora antal hästar, sorn densamma på mänga ställen lager i anspråk, belvdligl medverkar att göra skjutsnings-besvärel särdeles kännbart för de skjutsnmgs-skyldige; och fä Rikets Ständer derföre i underdånighet anhålla, all E. K.
Detta ändamål skulle man också pä annat sätt kunna vinna, hvaraf dock icke göres behof, nemi. om man för gäldande af den på hvarje af de nästföljande åren belöpande andel af krigsrustningskostnaderna, genom ett särskildt förordnande bestämde en viss tolag på några få men betygliga artiklar och hvilken tolag skulle såsom ersättning till tullmedlen ingå. Att ett sådant tillägg till tulltariffen då det gällde colonialvarorne icke skulle vålla någon minskning i de inkomster tullverket nu äger af berörde artiklar, det slutar jag mig lill deraf, att då den enda Stat i Europa som haft lägre tullafgift på kolonialvaror än Sverige, derutin nan dock i sjelfva verket föga skillnad icke ägt rum när i betraktande tages den betydliga eftergift i tull som är medgifven för de varor af detta slag som frän produktionsorten direkte hit införas när denna Stat säger jag, hvarifrån den mesta tullförsnillning pä Sverige förut ägt rum numera höjt sina afgifter på kolonialvaror, sä minskas också vådan deraf för Sverige af en minskning i tullinkomster, i händelse tullen äfven här skulle höjas. Den tillökning i tull jag föreslagit är dessutom så obetydlig att den visserligen icke i ringaste mon kan inverka på konsumtionen af varan. Af dessa skäl kan jag icke annat än lill Bevilln.Utsk:s behjertande öfverlemna hvad jag nu redan anfört, gående ut derpå alt man icke utan behof bör höja den allmänna bevillningen. Jag ber Hrr:ne fästa uppmärksamhet vid det uttrycket ”utan behof,” ty om så är att medlen pä annat sätt utan svårighet kunna anskaffas, som jag tror mig hafva ådagalagt så undviker man ju' derigenom att väcka missnöje genom en åtgärd, som både kunde och borde uteblifva. Jag förnyar derföre mitt yrkande om äterremiss. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge de emot Bevilln.Utsk:s förevar, utlåt. N:o 21, gjorde anmärkmr föranleda till äterremiss. Ropades ja. Bevilln.Ulsk:s d. 17 dennes på bordet lagda mern.
Jag skulle önska att Exped.Utsk. hädanefter, om det ej låter sig göra att på samma gång insända exemplar till bordläggning och till utdelning, åtminstone med det sednare icke dröjer så länge att, efter 2 gånger skedd bordläggning, ärendet är alldeles nytt för ledamöterne, hvilka då likväl sakna tillfälle alt vinna tid lill dess närmare bepröfvande före afgörandet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt ifrågavar. utlåt., jemlikt den derom af flere ledamöter gjorda begäran, komme att ytterligare hvila på bordet. Den 3 Maj. 363 Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagde utlåtm N:o 136, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel lill understöd och uppmuntran åt fallige jordbrukare och åt tjenstehjon för långvarig tjenst; samt N:o 137, i anledn. af vackt motion om anvisande af nödiga medel lill beredande af ersättning åt de Norrska undersäter, som under 1814 års krig lidit skada af Svenska trupper. Föredrogs SlatsUlsk:s utlåt. N:o 138, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel för användande af den s. k. Schreiberska kuren. Frih. Cederström, Claes Rud.: För min del kan jag ej godkänna den anledn. StatsUtsk. tagit sig för alt afstyrka bifall till ifrågavar. motion. StatsUtsk. har nemi. icke åberopat sådana omständigheter som efter min tanka kunna utgöra tillräcklig grund till ett afslag. Hade StatsUtsk. sagt att statsverket ej mera hade några penningar att disponera, eller att saken ej vore tjenlig, så kunde det så vara ; men nu åter har man endast åberopat, dels att LagUtsk. afslyrkt bifall till det förut väckta förslaget om afskaffande af gällande straff för 3:dje resan fylleri och brottslingens dömande i dess ställe lill undergående af Schreiberska kuren; dels ock att Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s hemställan derom alt R. St. mätte hos K. M. anhålla det K.