Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke yrkat ovillkorligt bifall till förslaget, utan endast i likhet med Iir Cederschiöld, G., att åtal efter 4, 5 och 6 §§ skola anställas, men då den sista talaren förenat sig med Gr. Sparre, vill jag, till undvikande af splittring, göra äfven så. Frih. Creutz: Afven jag förenar mrg med Gr. Sparre. Hr Cederschiöld, Gust.: Ehuru jag anser det af mig framställda förslaget ega några fördelar, vill jag dock derifrån afstå, och förenar mig med Gr. Spane. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, började upräkna de begärde proposrr, som, efter nu gjorde förklaranden. ålerstodo, och först omnämnde Hr Dalmans yrkar.de om bifall till Utsk:s förslag, utan förändring, anmälde sig och vtlrade Hr Dalman: Jag afslår från mitt yrkande och förenar mig med Gr. Sparre. Hr Gr. o. Landtm, omnämnde vidare, att i öfrigt propos:r blifvit yrkade, dels till afslag å Utsk:s författnings-förslag, dels till bifall å berörde förslag med den af Gr. Sparre föreslagna förändring i 10 §, och dels till antagande af Frih. iHlströmers förslag; hvarefter propos. lill bifall å Utsk:s ifiågavule förslag utan lörändring först framställdes och hesvarades med Nej. Efter sedermera till afslag å Utslcs förev;de förslag framställd propos., sorn besvarades med blandade Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad, behagade bifalla samma förslag med den af Gr. Sparre föreslagna förändring, och ropades härvid starka Ja jemte många Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Lefrén begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den som bifaller det i LagUtsk:s Utlåt.
Anckarsvärds motion måste sålunda hafva varit den, att få ett förtydligande härutinnan, hvilket jag dock hittills ansett mindre nödvändigt, enär ordet ”torpare”, som uti 147 § förekommer, enligt min förmening innefattar så väl jordsom stat-torpare. Då nu likväl Utsk. tydligen visat, att Utsk. icke så förstått denna §, så torde ett sådant förtydligande, sorn det Gr. Anckarsvärd motionerat, vara så mycket mera af behofvet påkalladt; hvarföre jag äfven vördsamt tillstyrker dess antagande. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge, att Utsk:s yttrande ronde Gr. Anckarsvärds ifrågavar. motion borde ogillas samt att i bevilln.stadgans 147 § näst framför ordet ”torpare”, borde införas orden ”jordoch stat-”. Ropades ja. 60:de punkten, ang:de Riksdagsm. Johannes Johanssons motion i fråga om bevillningsafdrag för 4 vaccinerade barn. Frih. Ridderstolpe: Uti 147 § finnes icke någon tid utsatt för föräldrarnes fri kallande från mantalspeuningars erläggande. Någon controll derå att afkortning för vaccinationen icke mera än en gång erhålles, torde jemväl böra föreskrifvas. Dä torpare och inhysesfolk flytta från en ort till en annan, kunna de lätt på flere ställen, utan att uppbördsförvaltningen kan det controllera, erhålla den medgifna afkortningen. Om deremot församlingens pastor finge för alla till dylik afkortning berättigade personer inom församlingen årligen och på en gång reqvirera med - Den 4 December f. m. 79 len vid nppbördsstämman och dem till vederbörande utdela, med skyldighet att om utdelningen göra anteckning i kyrkoboken och i afllyltningsbetyget, skulle en lätt controll i ämnet vinnas, tillika med en enkel verification för afföringen i Kronans räkenskap. Frih. Palmstjerna:
Den väg som här är i fråga, kan aldrig komma under rubriken »allmän landsväg», den kan aldrig komma under någon annan kategori än »häradsoch socken-väg», och jag tror t. o. m. att den hör kallas by-väg. Om Rikets Ständer frångå de hittills följda grunderna för Statens mellankomst vid väganläggningar för att i stället gifva anslag till enskilda härads-, sockeneller byvägar, så tror jag att man kommer att taga sig vatten öfver hufvudet, och får jag derföre instämma med de talare, som yrkat afslag å Betänk. Gr. Hamilton: Må vara att som Gr. Liljencrantz uplyst skeppsbyggeri-industrien på sednare åren tillväxt i Skärgården, och jag Den 5 December f. m. 83 vill lenina osagdt, huruvida det kan vara lämpligt att med statsmedel understödja denna industri, men i alla fall vagar jag tvifla på att man understödjer denna industri genom att anlägga en väg på en ö.. Hvad Frih. Cederströms yttrande angår, så får jag nämna att det ingalunda var min mening att virket skulle framforslas på isen; jag trodde att jag icke skulle behöfva erinra Frih. Cederström derom att det mycket väl går för sig att flotta virke, ty Frihtn vet säkert huru dermed tillgår i Wermland. Den här föreslagna vägen är icke någon landsväg utan en byväg. Om man betraktar den karta, som är bifogad förslaget till vägens anläggande, så skall man finna, huru denna väg är föreslagen att gå, icke från by till by, utan från gård till gård. Utsi;, har äfven, då det tillstyrkt förslaget, ansett sig böra göra det förbehåll att vägen blir så rak som möjligt. Hvad det angår, att denna vägen icke skulle bli till någon enskild fördel, så kan man väl icke påslå att den blir till någon annans fördel. Men äfven om så skulle vara, anser jag att den icke bör med statsmedel understöd jas. Jag hänvisade icke till det allmänna anslaget i tanka att något deraf skulle kunna fås till denna väganläggning, utan jag sade uttryckligen att det icke var troligt att K. M. skulle anse detta företag vara af den vigt att man dertill borde gifva ett anslag.
Advokat-Fiskalen Billbergh anförde vidare: att han nu återkomme till den visserligen mera underordnade, men dock med denna sak sammanhängande fråga, rörande 45 angifvelsen derom, att Ola Månsson i sin befattning som Direktör vid Lånekontoret i Malmö skulle ådagalagt egennytta jemväl i så måtto, att han obehörigen fördröjt redovisningen för två af honom uppburna lån, nemligen de, som beviljats P. Wigren och Gumme Persson i Onslunda, Advokat-Piskalen vore dock tveksam, huru han skulle uppfatta Kongl. Hofrättens yttrande vid sista rättegångstillfället, i anledning af AdvokatFiskalens i denna del af målet då gjorda framställning. Denna hade närmast åsyftat att få, genom Ola Månsson, inhämta de upplysningar i ämnet, dem han ansågs böra hafva vunnit vid sitt nyligen gjorda besök i hemorten och sammanträffande derstädes med bemälde låntagare. Möjligt vore, att Kongl. Hofrättens antydda yttrande innefattade blott en vägran att uti den af Åklagaren då anvisade riktning fortsätta spörjsmålen, men deremot icke afsåg något hinder för honom att på annan laga väg söka erforderlig utredning af anmärkta förhållandet. Enligt Advokat-Fiskalens tanke, kunde icke något afseende fästas å de af Ola Månsson från nämnde låntagare vid första rättegångstillfället ingifna skriftliga bevis, enär, efter hvad sedermera blifvit ådagalagdt, dessa bevis i väsendtliga delar voro mot sanningen stridande. Emellertid kunde det visserligen synas, att, då uti detta mål ansvarspåföljden enligt lag icke ovilkorligen var beroende af vidden eller mångfalden af den straffbara egennytta, hvarom fråga vore, utgången af målet icke heller numera vore beroende af hvad i afseende å förevarande del af angifvelsen kunde finnas vara sannt eller icke, och att således vidare undersökning härom vore öfverflödig; men utom det, att man icke finge för visst antaga, det den anklagade sjelf vore härmed belåten, berodde det i allt fall icke på Åklagaren att följa en sådan åsigt.
Prof. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 20 Haft. 4 Kongl. blaj:ls Nåd, Prop. Jti 41. efter inbemtade upplysningar från Fångvårds-Styrelsen, något hinder derför icke heller kunde anses möta från det påräkneliga utrymmet i fängelserna. Till följd häraf och då ett tillägg till 5 §, angående fånges rätt att, då han ej är till arbete dömd, sjelf förskaffa sig tjenlig sysselsättning, torde böra ske, samt genom några mindre redaklions-förändringar i öfriga delar af förslaget, de dermed åsyftade bestämmelser syntes kunna vinna mera tydlighet och bestämdhet, ansåg Hans Excellens sig böra tillstyrka förslagets antagande, med de sålunda deri gjorda förändringar, och hemställde alltså, att Proposition i ämnet, sådan den finnes detta Protokoll bilagd, måtte (ill Rikets Ständer a flatas. I enlighet med öfriga Stats-Rådels tillstyrkan, behagade Kongl. Maj:t lemna Nådigt bifall lill hvad Hans Excellens Herr JustitieSlats-Minislern sålunda hemställt. Ex Protocollo, Sv. PEkstrand. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1857. Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. I X:o 42, Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Jan. 1857, kl. II f. m. Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angåen de uppförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, hvilkens aflöning för närvarande utgår dels från det å Riks statens Åttonde hufvud titel uppförda reservationsoch för slag s-anslag till Lappmarks Ecklesiastikverket, dels i så kallad Näst; Gifven Stockholms Slott den 21 November 1856.
Och sådane ankommer det på Rikets Ständer, att, enligt 88 § i Regeringsformen, antingen godkänna oell antaga såsom verklig Lag, eller ock att ogilla, hvarefter de icke längre äro gällande, eller af Domstolarne iakttagas eller åberopas må. Jag får derföre vördsammast anhålla, att Höglofl. Lagutskottet nu måtte till granskning företaga alla de Lag-förändringar, som EnvåldsKonungarne gjort utan Ständernas vetskap och samtycke, i synnerhet emellan år 1786 och 1809. Jag utsätter detta inskränktare tidsrum derföre, att alla Lagförändringar, som skett ifrån 1772 till 1786, blefvo, så vidt jag vet, godkände af Rikets Ständer, dels 1779 och dels 1786; och att gå tillbaka ända till Carlarnes envåldstid, skulle förmodligen vara olämpligt, helst jag icke kan påminna mig , att Carl XI gjorde några Lag-förändringar, utan sina trogna 62 Den i5 December f. m. Ständers begifvande; och Carl XII:s hafva under en lång frihetstid passerat magtägande Ständers revision. Lades på hordet. Herr Cederschjöld j Pehr Gustafj anförde skriftligen: < De författningar, enligt hvilka Bruksegare och Fahriks-idkare kunna hindra hos dem skuldsatte smeder oell andra arbetare att afflytta intill dess deras skuld blifvit betald, föranleda till mångfaldiga missbruk, och göra dessa olyckliga tjenares tillstånd föga olikt slafvars. På det derföre ingen må låta egennyttan förleda sig, att söka få en god tjenare skuldsatt hos sig, i afsigt att sedan kunna behandla honom mera godtyckligt, får jag vördsammast föreslå den ändring i ofvanberörde författningar: att ingen Tjenare må kunna för skuld hos Husbonden hindraSj att efter vederbörlig uppsägning afflytta. Lades på bordet. Herr Cederschjöld j Pehr Gustaf j anförde skriftligen: Om Lagstiftaren alltid bör hafva afseende icke blott på rättsläran, utan äfven på Folkets plägseder, allmänna tänkesätt och grad af moralisk utbildning; så måste detta i synnerhet gälla vid stiftandet af en Brottmålslag. Begreppen om brott och straff
Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i Allmänna Besväraoch OeconomieUtskottet efter; Den 25 April f, ml N:o 286. Friherre Raab, Jacob, och befanns dertill hafva blifvit utsedd. Herr von Korning, Fullmågtig Herr Bruncrona, Nils Abraham, Öfverste. Herr Grefven och LandtMarsialken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Friherre Björnstjerna», Magnus, den 22 dennes förmiddagen ingifne Memorial, angående 1 mom. i 107 §. RegeringsFormen, finge, på sätt Friherre Björnstjerna begärt, med de öfrige RiksStånden communiceras. Bifölls.' Herr Silfverberg, Magnus Didric, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, si (Se Bilagan N:o 1). Remitterades till Stats-, Banco, samt Alttnänna Besvärs^ och OeconoraieUtskotten. Herr von Heijne, Georg: Jsg anhållet om Ridderskapets och Adelns tillåtelse att få väcka en motion, som rörer Ridderskapet och Adeln enskildt. Jag tror nemligen, att de yttranden ai bifall, sorn, vare aig allmänt eller partielt, jydande Den s5 April j. rn. 525 lemnäs åf någon talare inom detta hus, och sona alltid måste vara för talaren ganska tillfredsställande att emottaga, ehvad sjelfva saken eller framställningssättet dem föranledt, icke alltid knnna till qvantiteten så bestämdt uti Protocollet uppfattas; hvarföre jag hemställer, ora icke Ridderskapet och Adeln skulle linna för godt besluta, att sådane bifallsyttranden hädanefter icke behöfva i Protocollet intagas; och hvarom jag utbeder mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Jag torde få til. lägga, att det lyckligtvis vål ganska sällan år exempel att missnöje bär yttras, men att, i händelse sådant någon gång skulle inträffa, naturligtvis ej eller derom borde i Protocollet något nämnas. Begärdes på bordet.
Herr Giinther åberopade sin emot Utskottets Betänkande JN:o 14 afgifna reservation. Herr Lector Wallman har jemväl emot förestående Betänkande sig reserverat. ° Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 66. N:o 66. i3 Ank. till. Exp.-Ulsk. den 16 Jan. kl. i e. in. Ullålande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottetf Betänkande IV:o i5, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ändring af 8, g och to SS i 1J Cap. Handels-Balken samt förklaring af 2 S i samma Cap. och Balk. Berörde Betänkande, hvilket den 23 sist!. Octobcr blifvit af Hederv B mde-Ståndel afslaget, Iml va öfrige Riks-Slåndeii, Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under den 26 i sam ma månad, samt Hög v. Presle-Ståndet och VälIcifl.
Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets, den 26 sis lidne Augusti, under No 159 afgifne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde betänkande , öfver väckt fiåga om befrielse för Riksens ' tänders Bank, från skyldigheten att i Concourser och års Froclamata bevaka sine, emot Lös pant, egande fordringar. S. D. e m. Wid förnyad föredragning af Statoch BevilIningsUt kottens, den 21 sistlidne Augusti afgifne, ‘arnt den 30 derpå följde e. in. på bordet lagde betänkande, N o 457. angående en, af hvarje Mantalsskrifven person åi ligen intill nästa Riksdag u:gående afgift till veneriska smittans hämmande, blef samma betänkande, i an - foo Trot Vtdr. d. 9 Septemb, 1825. ledning aF dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteradt. S. D. Wid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomiUt^kottets, den 23 sitslidne Augusti, under K;o 173, afgifne, samt den 1 dennes e. m. pä bordet lagde ullätande, i anledning af föreslagne medel till före ömmande af åtskillige f rmente missbru vid Prestval, blef samma utlåtande, pä grund af dervid gjorde an. mäikningar, lill L tskottet återremitteradt. £. D. e. m. Föredrogs å nyo och återremitterades, pä grund af dervid gjorde anmärkningar, Lag tskottets, den 15 sistlidna Augusti, afgifne samt den 27 neli 50 derpå IV» 1 jde eftermiddagen pä bordet lagde tvänne betänkanden: No 152, Angående föreslagne ändringar uti ConcoursLagen af den 18 Julii 1818. N:o 154, Angående föreslagen ändring uti Kongl Brefvet den 17 October 1778 rörande Barna mord. S. D, e. m.
Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och Embets-åtgärder kan förekomma; burande för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att i mål, som personligen röra en Ledamot af något Riks-Stånd, må han väl i Plena eller Utskott öfverläggningarne, men ej beslutere, öfvervara. §■ 42. Finner Utskott sig behöfva af någon Konungens Embetsman, eller af något §. 35. Stats-Rådets och Högsta Domstolens ledamöter kunna ej säle och stämma i sina Stånds eller Riksnämndens Plena förnekas, när de, enligt hvad hvarje Stånds serskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro. Ledamot af SlalsRådel, hvilken icke är lill riksdagsman vald, ege likaledes tillträde i Riksnämnden, och vare berättigad att uti öfverläggningarne, men icke uti besluten, del laga; dock må ej Stats-Rådets ledamöter, då dem enligt Regerings-Formen uppdraget är, att med Konungslig makt och rätt styra, ej eller omyndig Konungs förmyndare, öfvervara Riksens Ständers öfverläggningar eller beslut. Till de Nämnder, hvilka utses af Riks-Stånden medelst val, såsom ock till Riks-nämndens Utskott, vare ledamot af StatsRådet eller Juslitie-Råd hvarken valbar eller valberättigad; ej eller vare den, af hvilken Riksens Ständer omedelbart kunna redo och ansvar fordra, valbar (Mer berättigad till val af Utskott, der redovisning för hans egna embets-åtgärder förekomma kan. Der så händer, att något mål förekommer, som någon riksdagsman personligen rörer; då må han väl, der han ledamot lii; under öfverläggningarna, ordet erhålla, men ege ej rätt att i beslutet del taga. §. 36.
Man bör tåla, hvad som är rätt; då undviker man att skrämmas än af det ena, än af det andra spöket, som man finner i sin väg eller uppgjort för sig sjelf. Enskildt får jag säga, att jag har ganska litet deltagit i denna sak. Jag har yrkat, att den minsta sedeln skulle blifva lika med 2 gånger enheten, och jag vore benägen dela opinion med dem, som önska sedlar på en r:dr rikg:s. Hvar angår småmyntets borttappande och att sedlarna lättare förvaras, kan det såvida vara sannt, att småsedlarna ofta äro så smutsiga, alt de klibba sig fast i fickorna; annars tror jag ej, att man så lätt tappar bort småmyntet. I alla fall är sådant en småsak, då fråga är örn ett system. Frih. Cederström, Jac.: Mig synes, att Utsk. ganska välbetänkt framställt det förslag, som nu är i fråga. Mig synes helt naturligt, att Bankens vexlingsförhållanden böra ställas så, att en bestämd del af Bankens silfver genom beliofvet i rörelsen der qvarblifver. Sedan småsedlarna inkommit, måste alltid en betydlig qvantitet stadna qvar hos allmänheten och nödvändigt förblifva i rörelsen. Jag kati 212 Den 6 Maj f. ra. således ej gå in derpå, alt sedel myn tet blir mindre än 5 gånger enheten, ej heller att småsedlar få efter den bestämda tiden af Banken utgifvas. Sådant vore ett oskick, sorn jag förmodar ej kunna komma att äga rum, och hvilket endast skulle leda till förlust för Banken. Qr. Liljencrantz, Gust,. Fredr,: Tili en hörjan måste jag beklaga, att Ståndet är så fåtaligt vid afgörandet af dessa båda punkter, hvilka äro de, som hafva det mesta inflytandet på folkets trefnad. För min del kan jag icke godkänna Hr Skogmans och Frih. Ehrenborghs mening, att detla stadgande, såsom blott innehållande ett omdöme, bör utgå. Jag anser det vara en princip, som bör göra sig gällande. Den torde böra vara etablerad någon tid för att kunna nöta på opinioner).
Uti Jerusalem får man i våra tider vid dea Grekiska kyrkans gudstjenst se vid påskl ögtideu, hur den Grekiska kyrkans biskop nerkallar eld ifrån hitnmelen öfver sitt offer, och detta gäller såsom ett ibland, deras aldrastörsta underverk, hvilket de stora skarorna af piligrimer,. som vid påskhögtiden uplylla Jerusalem, vilja allasamtnans, om möjligt, se. Men jag tick af en archidiakon vid Grekiska kyrkan, reda på. hur det förhåller sig med detta så mycket beprisade underverket. Utledsen åt de inånga vidskepligheterna och bedrägerierna inom sin kyrka, kom lian en afton famlande på min dörr i qvällsmörkret, då jag i min kammare på Zion satt sysselsatt med mitt bibelöfversättningsarbete, och tick jag af honom veta, hur det egentligen förhöll sig med detta, så mycket beprisade underverket inom Grekiska kyrkan. Biskopen tvättar sig ett par dagar lörut med en fosforlösning, så tillredd, att när händerna, sorn blifvit dermed bestrukua, uti sitt, torra skick frotterades emot hvarandra, under det biskopen med mycken hycklad andakt vred (lein 842 Deli 8 Februari f. ro. f stor extas til Isa tilina ns. fattade de hastigt eld, af hvilken efrf ögonblickligen offret antändes, aom var nied sprit öfvergjutet, hvilket. allt sker aå hastigt, under det biskopen står vänd emot altaret, med ryggen åt församlingen, att hvarken bans händer lida skadaderaf, ej heller hela denna konst kan märkas. Sådant bedrägeri omhöljes med stor omsorg af hemlighetens slöja inom hela denGrekiska kyrkan. Men tecken och ander af sådant slag bedominavi inom vår kyrka så som de förtjena, oell då Herren icke behagar gifva oss några andra heller af bättre beskaffenhet, så anser jag. att vi på det högsta böre göra oss förtroliga med de bevis påEvangelii sanning, som Guds Ände oss gifvit uti G. Testamentet» profetior.
Från rektorer, lärare, lärjungar och dessas målmän spordes klagomål. 1858 den 27 Januari afläts en underdånig skrifvelse från Rikets Ständer, hos hvilka blifvit framstäldt, att i 1856 års läroverksstadga förekomme väsendtliga brister, dels ; dels att genom den öfverdrifna valfriheten i afseende på språkstudier, läroverket kom att sönderfalla i så många bildningslinier, att det öfversteg rektors och lärares förmåga att besörja allas ändamålsenliga undervisning etc.; och att i samma mån, som rättigheten att vinna dispens blef bekant och begagnad, en splittring skulle uppstå, hvarigenom läroverket kunde sönderryckas, etc.; hvadan Rikets Ständer anhöllo om nedsättandet af en komité, för att granska läroverksstadgan, etc. 1858 den 17 December afgåfvo i nåder utsedde komiterade (Tit. F. F. Carlson, Er. Edlund, G. R. Rabe, F. E. Borg, C. E. Lindman, C. W. Callerholm) ett enstämmigt »Betänkande och förslag«, hvari all annan dispensering, än den af på en gång latin och grekiska, högligen afstyrktes. 1859 års Kongl. Läroverksstadga medgaf icke åt klassiska linien dispens från grekiskan. 1862—63 årens Ständer ingingo till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, att, bland annat, yngling måtte kunna befrias från grekiskan, i enlighet med 12:te § af 1856 års läroverksstadga. 1865 den 12 Maj stadgade Kongl. Maj:t (såsom ofvan anfördt är), att dispens från grekiskan skulle beviljas på visst vilkor, och att ersättning skulle beredas genom skriftliga arbeten på lärorummet. 1866 föreslår Ekonomi-Utskottet, att hos Kongl. Maj:t anhålla om samma stadgande, som fanns uti 12:te §:n af 1856 års läroverksstadga (se här ofvan), med uteslutande af o,rden: »der latinska språket icke läses«. Ifall Allm.
När nu ett undantag i början af punkten blifvit gjordt för vissa fall, men Coust.Utsk. sedan opliäft detta undantag och förklarat äfven civila embeten böra till den kathegori af tjensler inom landet, som kan tillkomma äfven ulländningar, sä hemställer jag, huruvida man kan tolka grundlagens § så, sorn Gr. Lagerbjelke sökt göra det. Jag för min del anser det omöjligt, enär grundlagarne skola efter deras ordalydelse tillämpas, och tror det derföre vara klokast att R. o. Ad. icke bifaller förslaget, utan genast, på grund af dess otydlighet, förkastar detsamma. R. o. Ad:s prot-.r vittna nog om orsaken till detsammas förkastande. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Alt nu ifrågavar. förslag till en nödig och nyttig förändring af 28 § R.F. måste, såsom redan i andra Stånd lärer varit händelsen, äfven här förkastas till följd af en redakl:s-anmärkn., hvars riktighet icke kan bestridas, är högligen alt beklaga. Afslaget kan dock möjligen medföra en fördel, nemi. den alt, då efter all sannolikhet, frågan, såsom egande allmänna sympalhier, framdeles åter förekommer, vid den ifrågasatta rättigheten för Konungen, att till beställningar vid våra undervisningsanstalter kunna kalla och befordra utländske män, vilkoret för desse, all tillhöra den rena evangeliska läran, icke må anses erforderligt för lärare i naturvetenskaperne, mathematiska och tekniska ämnen, lefvande språk ock skön konst, i annat fall än så vida med lärarebefallningarne äro förenade andra åligganden, än endast undervisnings meddelande i nämnde ämnen. Genom en sådan utsträckning af det föreslagna grundlagsstadgandet skulle, utan alt några menliga följder deraf vore alt befara, det afsedda ändamålet mera fullständigt vinnas. Änskönt något förslag i denna riktning här icke kan väckas, liar jag likväl ansett mig vid delta tillfälle kunna och böra fästa upmärksamhet derpå. Hr von Hartmansdorff: Då förslaget 1 denna punkt redan är förkasladt, sä är det visserligen likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad. kommer alt fatta, om man blott ser pä frågans utgång.