Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande den ifrågaställde förändringen af 20 § anförde Utskottet i dess förenämnda .betänkande, hurusom Utskottet ansåg, det föreskriften, att å de för transport af krut beg3gnade kärl skulle finnas utsatt, jemte ordet krut, bestämmelseorten samt afsändarens och emottagarens namn, lätteligen kunde föranleda både oafsigtlig öfverträdelse af författningen och obefogade beslags-åtgärder; att antagas borde, det krut i större myckenhet än 10 skålpund icke afsändes utan frakteller forsedel, deraf upplysning erhölles om bestämmelseorten samt afsändarens och emottagarens namn; samt att en mera omfattande påskrift, som särdeles 3 mindre kärl svårligen kunde med nödig tydlighet utsättas, afledde uppmärksamheten från det egentligen vigtiga ordet »krut»; och då Utskottet nu icke finner anledning frånträda de i nyssnämnda betänkande uttafade åsigter, hemställes vördsamligen: att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, i § 20 af förenämnda nådiga Förordning, orden: »hvarå med tydliga bokstäfver skall finnas utsatt dels ordet krut, dels ock bestämmelseorten samt afsändarens och emottagarens namn» måtte förändras sålunda: »hvarå med tydliga bokstäfver skall finnas utsatt ordet krut.» Vidkommande den yrkade ändringen af 21 § yttrade Utskottet i dess ofvanberörda, vid förra riksdagen härom afgifna betänkande, alt anledning vore att antaga, det bestämmelsen, att icke mer än fem centner krut finge, utan föregående anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, från ort till annan landvägen fortskaffas, haft sin grund hufvudsakligen i den omständighet, att denna vigtqvarititet ansetts i allmänhet motsvara ett vanligt hästlass, men att enär, såsom bekant vore, i bergslagsorter dubbelt så stor tyngd gemenligen fördes efter en hast, bibehållandet af den nuvarande föreskriften kunde hafva till följd att för åstadkommande af fullt lass andra effekter någongång forslades i förening med krut, hvilket skulle gifva anledning dertill, att mindre försigtighet vid transporten Bih. lill B. St.
Banco - Fullmägtige, för deras del, hafva,' uti sitt vid dessa ansökningar bifogade yttrande, förmält: att en förbättring i BancoStatens lönevilkor synts dem vara både i och för sig sjelf billig och af ett verkligt behof påkallad; att, i förra hänseendet, icke borde lemnäs obemärkt, ali de inträffade ned» sättningarne i Myntvärdet alltid haft en starkare verkan , än att de kunnat ersättas Och motvägas af tid efter annan medgifne^ förhöjningar i lönernes numeraire, så att Bankens Embetsoch Tjenstemän samt Betjente nu äro, i afseende på medlen för deras bergning, sämre lottade än på 1770-talet, likasom de redan då hade kommit i en mindre förmonlig ställning, än vid Banco-Verkets första inrättning åt dem bereddes; och att, hvad åter anginge den senare omständigheten, eller behof vet af en tillökning, så syntes det Fullmägtige icke fordra någon vidlyltig utveckling, att t. ex. lägsta Ordinarie lönen R:dr 300, icke står i något billigt förhållande till det dagliga arbete, gora af en Ordi - Banco-Utskottets Memorial N:o 112, 5 narie Tjänstemän vid della Verk kan och bör fordras ; ali den vidare utsigt han, först vid mognare år kan ega till (erhållande af 900 R.drs lön såsom Kamererare eller Casseur, emot ulirycklig afsägelse af alla extra befattningar, hvarigenom hans oeconomiska ställning kunde något förbättras , är föga afundsvärd ; och ändtligen , alt äfven vid det yttersta målet, hvartill en Bankens Tjensteman möjligen kan hinna, nemligen en Corn* missarieplats med 12 högst i5 hundrade R:dr, lön på Stat , utvägarne för en anständig bergning med familj ofelbart måste vara ganj ska knappa, eller rent af otillräckliga.
Ständers Lagsamt Allmänna Besvärs och EkonomiXJtskotts förnyade Utlåta lide, rötande LagUtskottts BeiHnkettdtii. 47 frågan om offentlighet vid RiksStåndens öfver läggningar. Sedan Lagsamt Allmänna Besvärsocli EkonomiUtskotten uti afgifvet gemensamt Betänkande N:o i35, anfört de grunder och skäl, i stöd af hvilka Utskotten ansett sig icke kunna till hufvudsaklig pröfning upplaga och behandla dell från alla 4 RiksStånden, till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 16 sisth Maji, remitterade frågan om offentlighet vid RiksSlåndens öfverläggningar, hafva Riksens Höglofl. Ständer öfver denna. Utskottens åtgärd behagat meddela* deras beslut, genom följande ProtocollsUtdrag, nemligen: v.o jFrån Höglofl. Ridder sk. och Adeln-, Sorn, under åberopande af dess den 2.3 sisth Maji meddelade Remiss, funnit för godt återförvisa målet till Utskotten, med förständigande att, i följd af nyssnämnde Remiss, samt hvad Riksdagsordningen uti 33 och sista Momentet af 34 §• stadgar, ofördröjligen med Utlåtande i hufvudsakeii till RiksStånden inkomma. 2:0 Från Högv. PresteStåndeti Hvilket, enär inom detsamma några frågor uti detta ämne icke varit väckte, 48. - LagUtshottits Betånkanien, ej ansett af nöden vara, att om sjelfva sa» len något besluta, halclst Ståndet, som 1 den Kongl. Skrifvelsen igenkänner ett förnyadt bevis af Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg för Grundlagarnes helgd, icke finner densamma innefatta någon Proposition, utan endast ett Nådigt tillkännagifvaiide, att, i händelse Riksens Ständer skulle
Regerings-Formen, hvilken §. mer än tillräckligt motiverar representationens skyldighet att afslå allt anslag, hvilket skulle komma alt belasta landet för betäckande af en skuld, hvilken ej i Grundlagsenlig väg tillkommit.” Af Herr Doctor Björkman', ”Jag nödgas äfven denna gång reservera mig emot Höglofliga Utskottets ofullständiga besvarande af denna invecklade fråga, och åberopar derföre Herr Major Troils vid förra Betänkandet bifogade reservation, uti hvilken jag instämde. Jag inser nemligen svårigheten för vederbörande Departementschef att utan uppdrag af Rikets Ständer med Statens anslag fortfarande liqvidera ifrågavarande skuld eller brist, om desse Ständer nu offentligt förklara att densamma, tills vidare, icke af Staten erkännes; och jag hade derföre önskat, alt Stats-Utskottet uttalat sina åsigter, huruvida under tiden, tilldess ärendet blir fullt utredtoch någon lagligen erkänd betalningsskyldig förefinnes, för minskandet af denna skuld borde, med bidrag af Slats-Vtshottets Utlåtande, N:o 489. 19 Statens medel "enora möjliga tjenste-indragningar, gratifications-förminskningar och lönenedsättningar, såsom hittills de senare åren lärer skett, befrämjas. Skulle åter Höglofliga Utskottet ansett, att ett sådant förminskande med det numera knappare anslaget icke kunde tillbörligen ifrågasättas eller vinnas, samt att icke eller någon ersättning för fordna ansvarige Cassaförvaltares mindre goda hushållning och mindre öppna förfarande genom ärendets pågående utredning vore så snart att förvänta, så synes det mig äfven icke hafva varit ur vägen alt genom någon serskildt försträckning af Statens medel, 3 å 400>00° R:dr, i förhand, likasom förskottsvis eller i låneväg underlätta inlösandet af de skulder, som för närvarande svårast tynga Cassan.
Hvilket Rikets Ständer härmed skolat hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 17 Augusti 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Sept. 1834. hos Preste-Ståndet den 27 godkändt, med rättelse af de i bifogadt Prot.- Utdr. anmärkte fel, hos Borgare-Ståndet den 30 godkändt, på sätt Borgare-Ståndet beslutat, hos Bonde-Ståndet den 4 Okt. — ånyo förehaft och godkändt, med de i Exped. -Utsk. Mern. N:o 11 tillstyrkte rättelser, hos Ridd. och Adeln den 11 Okt. — ånyo föredraget, med godkännande af of vansagde Memorial, hos Preste Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrif reise, i anledning af Kongl. Majis Nåd. Proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och f örenkling. (Stats-Utsk:ts Uthden N:is 92 och 191 samt Meni. N:o 257.) S. A. K. Med afseende å det ifrån lång tid tillbaka insedda och erkända behofvet af beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, och då redan i äldre tider fråga varit väckt att, med oförändradt bibehållande af de persedlar, hvilka uti grundräntan ingingo såsom de hufvudsakligaste, förvandla alla de öfriga eller de så kallade småpersedlarne efter ett visst medelpris till penningar, som sedan skulle med förutvarande penningeränta sammanslås, samt, efter hvad kändt vore, småpersedlarne i Expedilions-Ulskotlels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o i OS.
Vid valet, hvilket förrättas af R. o. Ad. in pleno efter den Riddarh.-Ordning, som i enlighet med denna grundlag upprättas, utser It. o. Ad. jemväl tio suppleanter att såsom riksdagsmän inträda i mån af oförutsedd afgång och för den tid, den afgång ne varit vald. 2:o a) Prester, som i Kyrkans tjenst ordinarie beställning innehafva, samt vid de offentliga läroverken anställda ordinarie lärare, tjugo riksdagsmän. Valen förrättas stiftsvis inför stiftets konsistorium, hvarvid Stockholms stad såsom särskildt stift anses, och ega röstberättigade inom Upsala, Linköpings, Skara, Strengnäs, Westerås, Wexiö och Lunds stift att utse i hvartdera två, samt inom öfriga stift i hvartdera en riksdagsman. b) Universiteten i Upsala och Lund genom deras ordinarie akademiske lärare, hvartdera en riksdagsman. Valen förrättas inför vederbörande akademiska konsistorium. c) Vetenskaps-akademiens ledamöter en riksdagsman. 3:o a) De för fastighet och inkomst högst beskattade inom hvarje landstingsområde, efter områdets folkmängd, en riksdagsman för hvarje fullt tal af 100,000. Går ej folkmängden upp till 100,000, väljes dock en riksdagsman. Antalet af dem, som inom hvarje landstings område ega att i detta val deltaga, beräknas efter områdets folkmängd, en för hvarje fullt tal af 1,000, dock att, om flera befinnas skatta det lägsta belopp, som sålunda visar sig för valrätt enligt detta moment Den 9 December. 419 erforderligt, då må de alla i valet deltaga, ändå att antalet derigenom skulle öfverstiga en för hvarje 1,000 af folkmängden. Konungens Belh:de tillkännagifver vid hvarje års början genom allmän kungörelse namnen å dem, hvilka, enligt sednast skedd taxering, inom länet eller hvarje dess landstingsområde, ega att under året i val enligt detta moment deltaga. Valet förrättas inför
Erinran deremot har ej heller under hela den förflutna tiden blifvit gjord af Rikets Ständer eller deras Revisorer; och Siats-Kontoret anser sig följaktligen böra fortfara att, likasom hittills, reservera behållningen å berörde anslag, intilldess Eders Kongl. Majit derom annorlunda förordnar. Uti Revisorernes berättelse angående de anvisningar, som under revisions-åren ägt rum å öfverskotterna på Stats-Verkets inkomster, hafva; de anmält sig icke funnit något att erinra; men beträffande ersättningen för bristande prosttunna i Wester-Fernebo Kontrakt, den Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag ansågo vara af så ringa vigt, att Revisorernes derom gjorda anmälanden fingo förfalla, hafva Revisorerne hemställt, huruvida icke, ehuru summan är obetydlig, densamma borde, för ordningens skull, i Stat, såsom vederlag, uppföras; och beror detta på det beslut derom, som, i sammanhang med Statsregleringen rid nästa Riksdag, Rikets Ständer kunna komma att fatta. Hvad Revisorerne anmärkt i afseende på beräkningsgrunden för charta sigiIlata lili fullmakter på högre värdigheter inom Armeen , äfvensom alt expeditionslösen för fullmakter och öppna bref icke med nog skyndsamhet indrifvits, äro ämnen, sorn icke tillhöra Stats-Konlorets yttrande, emedan Stats-Kontorels befattning med denna uppbördstitel inskränker sig till endast anskaffning och tillhandahållande af erforderligt stämpladt papper, samt de d o för afgifvande redogörelsernas emottagande och sammanfattande i en Hufvudbok, som derefter afleranas till Kammar-Rätten, hvarest granskningen af redovisningen verk - — 219 — ST alles; dervid, i följd af detla åliggande , de anmärkningar jemväl blifvit gjorda, som Revisorerne uppgifvit; dock liar Stats-Kontoret icke underlåtit alt, i de fall då långsamhet förmärkts
Af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, om tillerkännande af någon godtgörelse åt Mamsell Octavia Carlén för arbetet »Anteckningar ö/ver Kongl. Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar. » Under sommaren 1859 utgafs här i Stockholm ett litet tryckt arbete: »Anteckningar öfver Kongl. Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar». Denna bok upptager alla vapen, kläder och öfriga saker, som hafva historiskt värde, eller sornför sin ålder och sina traditioner ifrån folkets läppar blifvit helgade, och således dyrbara för nationen. Den lärer vara det första försök som någonsin blifvit gjordt för att inför allmänheten offentliggöra och meddela en fullständigare uppgift på de inom dessa samlingar förvarade, i så många hänseenden för oss Svenskar kära och dyrbara minnen ifrån det stora antalet utmärkte hädangångne regenter, härförare, hjeltar, statsmän och fosterlandsvänner, både manliga och qvinliga, hvaraf Sverige haft att fägna sig. Man känner sig stolt att vara Svensk, då man genomgår salarne, der ofvannämnda saker förvaras och betraktar alla dessa värderika minnen, af stort historiskt värde, samt, med den här påpekade broschyren i hand, gör sig förtrogen med hvad som vid hvarje utinärktare artikel finnes omförmäldt. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Och likväl hafva dessa så ytterst dyrbara historiska samlingar från långt förflutna tider (afven i pekuniärt varde uppgående till millioner' Riksdaler) ligat undangömda och undanstufvade under långa, flydda tider på platser och ställen, der de endast högst sällan och undantagsvis fått beskådas af en större allmänhet. Huru många voro väl de, som för en 10 å 20 år sedan hade sett något af dessa dyrbarheter? Det är först under de sednaste åren de blifvit så ordnade och uppställda att de kunna beskådas af en större allmänhet.
Att denna föreskrift i 1841 års författning, angide uplag af salt och införsel deraf, ej är tillfyllestgörande, har erfarenheten visat genom de höga saltpriser, som lör några år sedan inträffade, då en tunna salt, t. ex. på vestra kusterna, kostade. 2 å 3 gånger Den 1 lebrniri e. m. »nera än vanliga priset är. Det är dessutom alldeles gifvet, att detta »piag och denna införsel ej kan försäkra landet om tillräcklig tillgång på salt, då man vet att det qvantum, som årligen skall införas eller hållas på ständigt uplag, ej bestiger sig till mer än halfva det årliga behofvet. Deremot skulle jag tro, att det säkraste sättet för landet att alltid hafva salt för sitt behof och till sådana priser, som äro någorlunda jemna, ligger i den allmänt erkända grundsatsen att, så snart handeln lemnäs fri med en vara och isynnerhet med en nödvändighetsvara, sådan som salt, hvar och en, som sysselsätter sig med handeln af denna vara. säkerligen tillser att den finnes att tillgå på de orter, der den bäst afsättes. Ett annat skäl för tipphäfvande af detta stadgande är det alt, oaktadt i upstäderna inga föreskrifter finnas angående hållande af salt-uplag eller införsel deraf, der alltid finnes salt att tillgå. Jag skulle sål. tro att det vore lämpligt att, i öfverensstämmelse med hvad motionären föreslagit, uphäfva kungörelsen af den 7 April 1841, så att der befintliga föreskrifter ej mera blifva gällande; och får jag derföre tillstyrka, det måtte R. o. Ad. besluta att, med uphäfvande af föreskrifterna i nämnde Kongl. Kungörelse samt andra i sammanhang dermed varande stadganden, åliggandet för vissa Rikets stapelstäder att årligen införa salt, och för andra att hålla vissa qvaDtiteter deraf på uplag, må för framtiden uphöra. Hr Nordenfelt, Enar: Då jag instämmer i Hr Silfverstoipes reservation och till alla delar gillar, hvad han anfört, får jag yrka afslag å Utsk:ts Betänkande och antagande af minoritetens förslag. Hr Adelborg, Anders Otto:
Aberg vid afskedstagande!; 3:o angående ifrågaställd utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch trakta ments-ersättning för syner och andra förrättningar; 4:o angående utbyte af ett Häradshöfdingen i Öfre Fryksdals samt öfre och Nedre Elfvedals tingslagers domsaga på lön anslaget qvarnställe; 5:o angående utbyte af indragna pukslagare-bostället Hvetlanda Thomasoch Kulla gårdarne, emot Häradshöfdinge-bostället Repperda Drakegården i Jönköpings län; 6:o angående tilldelande af pension från allmänna indragnings-staten åt läkaren vid Straffoch Arbets-fängelset i Malmö, Christian Henrik Andersson; 7:o angående rättighet för Bataljons-chefen vid Krono-arbets-corpsea, Majoren Jonas Gabriel Schander, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; 8:o om understöd af allmänna medel åt Tullstatens enskilda Pensions-inrättning; 9:o angående försäljning af det s. k. Materialhuset N:o 274 i Kalmar stads ve stra qvarter; 10:o angående förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å allmänna indragnings-staten; 11:o angående årlig pension åt framlidne f. d. Stats-rådet Samuel Grubbes enka, Margaretha Johanna Grubbe; 12:o angående anslag till Auditören Georg Scheutz och hans son Edvard Scheutz för en af dem uppfunnen machin för uträkning och tryckning af mathematiska tabeller; 13:o angående anslag af 12,000 R:dr till lindring i de kostnader Carlskrona stad, till följe af kolera-farsotens härjande derstädes, nästlidet år fått vidkännas; 14:o angående beviljande till Stockholms stad af ett räntefritt lån utaf 100,000 R:dr, till understöd för bestridande af de kostnader, staden, i anledning af kolera-farsotens härjande derstädes, fått vidkännas; och 15:o angående pension på allmänna indragnings-staten för Vaktbetjenten i Manufaktur-diskont-kontoret, J. E. L näström.
Bref är vordet utfärdadt å en tid, då Kongl. Förordningen angående Skrifoch Tryckfriheten den 26 April 1774 var gällande, och hvilken Förordning, uti dess 4 §•> i likhet med hvad derförinnan var stadgadt genom Kongl. Förordningen om Skrifoch Tryckfriheten den 2 December 1766, innehöll, alt, jemte JustitieKansleren och vederbörande fiskaler, tillika hvar och en af Kongl. Maj:ts undersåter ägde, att i sak , sorn angick brott emot tryckfriheten, talan föra, dock att detta skedde på ordentligt sätt, vid vederbörlig Domstol, efter föregången stämning och med rättighet för parterne å ömse sidor, att få tillgodonjuta deras lagliga rättegångsförmåner: att, enligt 3 §. i begge nyssnämnde Tryckfrihetsförordningar, den, som djerfdes i utgifna skrifter bruka lastande eller förklenliga omdömen om Konungen och det Kongl. Huset, skulle derför dömas enligt allmän Lag: att, på sätt 1777 års Kongl. Bref utvisar, då redan flera gånger blifvit hos Kongl. Maj:t från Domstolarne anmälda ransakningar och domar öfver personer, som för förklenliga tillmålen och härda omdömen om Kongl. Maj:t och regeringssättet blifvit anklagade: att högstberörda Bref väl icke så utmärker beskaffenheten af dessa hos Kongl. Maj:t anmälda mål, att deraf kan inhemtas, det ett eller flera af dem angått lasteliga yttranden i tryckt skrift, men deremot ej heller motsäger ett sådant förhållande: — 116 R. St. Just. Ombudm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. att dessutom den i Brefvets slutmening Domaren gifna föreskrift, att, så snart någon angafs för de i samma Bref omnämnde brott, då genast inberätta sådant till Kongl. Maj:ts JustitieRevision, finnes vara allmän och ovillkorlig, utan all hänsyftning derpå, att föreskriften blott afsåg munteliga utlåtelser: — och att slutligen en så beskaffad inskränkt tolkning af den gifna föreskriften, desto mindre synes slå att förena med lagstiftarens mening, sorn Kongl.
Upplästes å nyo StatsUtskottets Betänkande, rörande RiksStatens Åttonde HufvudTitel, eller Allmänna och Extra UtgiftsStaterna. Friherre Stael von Hollstein: Det af StåtsUtskottet projecterade ökade anslag för Spinnhuset är utan tvifvel nödvändigt; jag får likväl härvid erinra, att förvaltningen af med* Den § Juni. len torde icke vara sådan, som den varit åsyftad. Det torde vara en Riksdagsmans rätt, att äfven utaf lösa rykten hämta anledning till upplysnings begärande; således anhåller jag att af Herrar Revisorer vid 1S13 års Revision, eller ock af deras Protocoll måtte inhämtas säker upplysning, om det rykte äger grund, som det året var allmänt, attafSpinnbusFonden voro 400* R:dr anslagna till hushyra för en viss högre Embetsman af Andeliga Ståndet, äfvensom att af ManufacturFonden 800 R dr blifvit anslagna till Taffelpenningar åt en hög Embetsman, samt andra 800 R:dr till Lön åt en i ett af Collegierna tillkommen Embetsman. Grerve Mörner, Adelf Göran Ehuru nyss inkommen, har jag likväl, utaf hvad jag hört, fått tillräcklig anledning att lemna några upplysningar i förevarande ämne. Hvad Herr Friherre Stael behagat nämna om ett anslag af 800 R:dr för en viss Embetsman, lärer angå en dylik summa, hvilken framledne Presidenten Herr Friherre Lagerheim, för dess med ManufacturDiscontens förvaltning länge hafda möda, fått sig tillagdi Men detta hade skett långt innan närvarande Finance-reglering hade ägt rum , och summan utgeck af Manufäctur-DiscontFondens besparingar, således af en Fond, hvilken uppkommit igenom sjelfva förvaltnings-sättet af de låne-biträden Banken lemnat, till ManufacturDisconten, och öfver hvilka Konungen 17® Den 8 Juni. alltid agt att disponera.
Man kan tryggt jemföra denna promenad med "Unter den Linden" i Berlin, och om äfven någon son af den tyska konungastaden skulle harmas deröfver, måste vi dock säga rent ut, att Helsingfors' "Esplanader" med sina breda, yppiga gräsplaner på sidan om alléerna se vida friskare ut, än de damhöljda lindgångarne i det på sand byggda Berlin. På hvardera sidan om den gröna oasen löpa tvenne af stadens mest trafikerade gator, och midt i sjelfva promenaden, som för kommunikationens skull gcnomskäres af några tvärgator, reser sig på en fri plats det vackra och för finska förhållanden verkligen ståtliga teaterhuset, som oaktadt branden år 1863, nu, åter restaureradt, står i all sin smakfulla enkelhet, ett värdigt konstens tempel i den skönhetsälskande, flärdfria Norden. Kostnaderna för denna byggnad torde, inklusive dess nästan totala återuppbyggande efter branden, uppgå till cirka 800,000 finska mark, ungefär 535,000 rdr. Teatern har rum för 900 åskådare samt innehåller dessutom en "kejserlig loge", vackra foyéer, bufeter, garderober, boningsrum m.m. och en större restaurationslokal en "opris" i Helsingfors också. I allmänhet har Helsingfors i denna väg, restaurationer nämligen, något syskontycke med det frejdade Stockholm. Till och med har Helsingfors i det så kallade "Kapellet", beläget i "första esplanaden", ett litet, men mycket litet, motstycke till den berömda "Strömparterren" i Sveriges residensstad. Det lilla näpna "Kapellet", (i parentes kostar detsamma staden ungefär 24,000 rdr) är allmänna mötesplatsen för hela den fashionabla verlden i den finska hufvudstaden. Restaurationslokalen, som jemväl kan begagnas vintertid, är prydd med fresker af den finske målaren A. v. Becker. Talriga statyetter samt en äfven i öfrigt prydlig inredning, bidraga att göra denna lokal ganska inbjudande.