Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Lunds Universitet beträffar, så hafva genom 1807 års reglering lönerna blifvit ansenligen minskade för de Professorer, som sedan tillkommit, till hvilkas antal jag dock icke hörer; men en del Pastorer hafva dock större löner, än äfven de Professorer, hvilka innehaft de gamla icke nedsatta Professorslönerne, hvarföre ifrån Lund flere Professorer med de högsta löner ändå sökt sig derifrån och blifvit Kyrkoherdar. Universitetet derstädes äger också 3 å 4 Ordinarie Professioner mera än löneanslag tillsådane finnas, utom Professorer i en och samma Profession, hvilka tillkommit under den sista Cancellerens tid, så att om ej derjemte ett par nya Prasbeude-Pastorater tillkom - Den Augusti f. m. mit, hade de fleste under denna tid utpämnde Professorer nödsakats söka annan befordran; och ändå sakna vi en Profession i StutsEkonomien. Professorerne i de flesta vettenskaper i Sverige hafva utomdess mindre tillfälle, än utomlands, att genom privata Collegier eller genom skrifter förskaffa sig betydliga inkomster. Detta gäller i synnerhet om Lund, der frequencen, i synnerhet af de förmögnaste Studerande, är betydligt mindre, än i Upsala, och afståndet allt för långt till det betydligaste afsättningsstället: hufvudstaden. Jag anser öfverflödigt att besvara ett uttryck af en värd Talare, att nemligen allmogen icke skulle hafva någon nytta af de anslag, som ske till Universiteten. Detta yttrande är vederlagdt af 2:ne Ledamöter, och jag vill endast tillägga, att Universiteterna äro undervisningsanstalter för Rikets Embetsmän, hvilkas skicklighet kommer allmogen till godo; och då härtill lägges, att Universitetet upptager och undervisar en mängd af allmogens barn, så torde vara öfverflödigt bevisadt, att allmogen bar nytta af Universiteten, och förlorar, om de bästa Lärare gå från Academien. Härigenom kan Staten äga skickliga ämnen till Embetsmän, men oskicklige Embetsmän, emedan de förra ej blifvit använde på sin rätta plats.
Jag förenar mig med de ledadamöter, som önska återremiss. Jag kan likväl icke underkänna riktigheten af principen för StatsUtsk. tillstyrkande, men tror, att en sådan skrifvelse kan sparas till andra vigtigare tillfällen. Man ser vid alla Riksdagar, att K. M. icke underlåter att i vigtiga mål begära Ständernas medgifvande; och deremot lärer å andra sidan i mindre betydliga frågor Konungens beslutande-rätt icke böra sättas i fråga. Jag tror derföre, att denna anmärkning, såsom obetydlig, kan förfalla. Gr. Cronhjelm: Jag anser StatsUtsk:s betänkande i 3 §. vara fullkomligen väl grundadt och icke i den delen böra föranleda till återremiss. Jäg hade derföre icke tänkt att yttra mig i denna fråga; men då jag hör en af Utsk:s ledamöter yttra den opinion, som jag på flera ställen i detta betänkande funnit vara factiskt hyllad af Utsk., att man nemligen icke bör bry sig om principen, då små summor äro i fråga, så vill jag förklara, att jag icke anser någon summa vara så liten, att den icke bör kunna föranleda till den åtgärd, Utsk. nu föreslagit. Vi skola på flera ställen finna den princip iakttagen , att anrnärkningsanledningarna blifvit lemnade utan åtgärd derföre, att de angått små-, summor. §• 5. II.- Stuart, Carl Gust., uppläste följande: Utsk. bar uti 5 <j. hemställt, att Revisorernas anmärkning dervid, att de för Carlbergs Kungsgård belöpande byggnadsoch reparationskostnader för Solna församlings prestgård och klockareboställe blifvit anvisade å anslaget till byggnader och reparationer i landsorterna, malte, såsom af K. StatsCont. nöjaktigt förklarad, få förfalla. Genom antagandet af denna förklaring har Utsk. således gillat den af K. StatsCont. deruti yttrade åsigt, att ifrågavarande anslag vore afsedt, ej allenast till underhåll af Kronans hus och byggnader, utan ock för andra förefallande byggnadsarbeten och reparationer, som kunde komma i fråga att på allmän bekostnad verkställas. Skulle R.
Om t. exen Stats penningoreda till en del härledde sig från undanhållna Tulläfgiftef, så har Staten ej blott förlorat en inkomst, kanhända mångdubbelt större än den i stället erlagde douCeur, utan äfven alla hafva dervid lidit, som förlorat genom StatsVerkets minskade til 1- gångaf. jag trör mig således ktirtna påstå, att sedan Penningelön i Konung Carl XI s tid bestämdes, har verkställandet af en del Författningar i samma progresion blifvit ofullkomligare, vissa Embetsmäns efterlåtenhet i samma mån tilltagit, sorn penningens Värde aftagit. I ett visst land hade för icke många år tillbaka Embetsmännen, söm i allmänhet voro många gånger bättre lönte än vare, ryktbarhet för oegennytta och ett oväldigt handhafvande af Lagar och Författningar} men med det landets genom kriget hastigt försämrade Penningeverk, har Embetsmännen der nu nästan hunnit till ert motsatt ryktbarhet. Hvad jag redan för 15 är sedan hade den äran inför Ridderskapet och Adeln anmärka, vågar jag äfven å nyo upprepa, att, då Staten tager Bevillning af Penningelöner, sotrt förRidd. 0. Ad. Pr oi. Ht äro för ringa, så att de snarare borde förökas, återtager den med ena handen en del af det, som den redan för knappt utdelat med den andia, och att en sådan vinning af några 1000 R dr medför i längden förlusten af millioner, och hvad som är än värre, slutligen äfven den af National-caracteren. Väntom således ingen fullkomlig nytta af Författningar till upphjelpande af Näringarna och Penningeväsendet, förr än vi genom Embetsmännens löners tillräckliga förökning, och genom accorders afskaffande, småningom berättigat ors att straffa och allmänheten att med vanära stämpla den efterlåtna och egennyttiga Embetsmannen, samt derigenom försäkrat oss om Författningarnes behöriga verkställande och efterlefnad. Men äfven de största löner, som Staten möjligen kan bestå, bli otillräcklige, om ej luxen hämmas och Embetsmännens antal inskränkes.
Hvad jag i detta afseende kunde svara, skulle således egentejigen innefatta ett upprepande af de skäl, hvilka så val af Kongl. LagCommittéens i ämnet till Kongb Maj:t afgifna Betänkande sorn LagUtskottets Memorial innehålla. Om de samma icke äroså öfvertygapde för nyttan och vigten af de föreslagna ändringarna uti Domstolarnes organisation, sorn jag ansett dem böra blifva för hvar och en, som fördomsfritt och sakkunnigt granskar dem, bör jag tvifla på möjligheten, att genom mitt yttrande häfva do betänklig heter, som uppstått och bereda en annan öfvertygelse. Jag åberopar derföre LagUtskottets Betänkande, och kan för min del icke annai; än tillstyrka bifall derå, Den 5 Juli* 6. m. *79 Herr Ekorn, Fehr yidolph, uppläste följande : Sedan så många Ledamöter af Höglofl. Bidderskapet och Adeln yttrat sig i Frågan om den föreslagna nya Organisation af pomstolarne i Riket, anser ]ag mig icke aga vidare dervid tillägga, än blott yttra den allmänna reflexion , att då inrättningen af våra r.u varande Domstolar vunnit a£ deras ålder mycken helgd, då man aldrig klagat hvarken öfver saknad af eller utdrägt med Rättvisans skyndsammare skipande af denna grund, utan då sådant inträffat det fallit Domaren lill last, synes inrättandet af Doinstolarne på en annan fot vara en nyhet, hvars antagande, såsom i dess början nog invecklad, lärer kunna umbäras; åtmindstone förmodar jag, att Svenska Folket och synnerligen den mera upplysta classen Medborgare, nu lemnäs tillfälle, alt vid det nya Projeclet i detta ämne afgifva sina anmärkningar, och således den föreslagna förändringen, i sammanhang med den nya Lagen, komma under Konungens »ch Riksens Ständers pröfning. I öfrigt och hvad HofRätterna, synnerligast Konungens och Rikets Svea HofRätt angår, så är dess bibehållande i nu varande skick så mycket mera nödvändigt, som efter hvad jag har mig bekant, icke en enda Sakägare inom Rikets 5 Norra Den 5 Juli. e. m.
Bank, Besparings-, för Arbetsfolk, Remiss II: 492, E. U. Bet. VIII: 545. Besk IX: 385. 391.392.410. E. U. Bet. VIII: 863. Skrif, X: 479. Banko - Verket, Revisor. Berätt. II: 10. B. U. Bet. VI: 609. Skrif. X: 453. — dess Sedlar öfver Tio års ålder, indragning der K. M. Prop. I: 99. B. U. Bet. VI: 680. Skrif. X: 697. — Sedelntgifningen derifrån och Assigneringsrättigheten derå, Remiss II: 448. 47i. B. U. Bet. VI: 386. •— dess offentlighet, och kungörande af dess Sedelstocks belopp, Remiss II: 475. B. U. Bet. VI: 169. —• föreskrifter derför, gemensamme för Riksgälds-Verket, deras öfverensstämmelse, Remiss II: 475. S. o. B. U. Bet. VI: i36. Besl. IX: 215.220. 222. 262. — befordringsgrunder derstädes, Remiss If: 4g5. B. U. Bet. VI: 119. B. tf. Bet. VI: 4i8. 697. — dess öden, tryckning af Historia derom, Remiss II; 563. B. U. Bet. VI: 712. Besk IX: 783. 784. 785. _ dess Tjenstmän, Biografisk Matrikel öfver dem, B. U. Bet. VI: 4o4. Barnamord, dess förekommande, se Lägersmål, ändring i 1778 års Förordning derom. 6 Register, Barnhus, Upsala, dess Kronofordran, Remiss II: 5i3. S. U. Bet. IV: 478. Barthelemy, S;t, Jnkomsterne derifrån, S. U. Bet. IV: i33o.
Län år 1811 roterades mera efter mantalen, än efter hemmanens beskaffenhet, äfvensom att, enär i gamla Rolerings-verken en mängd hemman funnos upptagne i rotar för mindre mantal, än Jordeboken utvisade, desse hemman påfördes serskild extra rotering för vissa oroterade ansedde delar; i anledning hvaraf och då, både af gamla Rolerings-verken och af haline besigtningar på hemmanen, befunnits, att alla af ålder roterade hemman voro fullt roterade, väl icke alltid efter Jordeboks-manlalén, dock efter beskafienlieten , 1826 års Comiterade uteslutit och från ytterligare rotering befriad sådane hemman,- sorn, ehuru deltagande i gamlaKnektehållet, år i8n undergått serskild extra rotering; men sorn alla sådane dubbelt roterade hemman icke kunde af nämnde befrielse komma i åtnjutande, af orsak att Kammar-Collegium under tidén, genom flere laga kraftvunne beslut, ålagt en del af dem, att, i stället för extra roterihgen, öfvertaga ständig rotering från ^2 Capellans-boställen, voro egarne af berörde hemman* ännu med öfverrotering betungade; vid hvilket förhållande Kongl. Maj:t, som funnit undersökning nödig, huruvida dan, ifrågavarande hemman påförda, lillökla rotering, icke kunde cl - Statssamt OcCon.-Zhsk, Betänkande N:e 3i». verf‘vitas på andra oroterade och närbelägne hemman, ansett, om en sådan flyttning icke vore verkställbar, jordegare böra för öfverrotei ingen njuta enahanda vederlag af ofvannämnda vacaiice-afgift, som för Capellalier föreslagits, dertill ett färre antal lägenheter i Kronobergs Län, soot blifvit på lika sätt med dubbel rotering belastade, jemväl voro berättigade. Vid elen Kongl. Propositionens föredragning till Remiss, hafva inom Hedervärda Bonde-Ståndet anföranden blifvit afgifne: 1:0 af Riksdags-Fullmägtige frän Jönköpings
Il vad tlere till Kongl. Naj:t ingitne 8drit'ter inneliälla, därmed föinlägger dided 8tänder deröiale t'ör8lag, ined sördlarande derviil 1:o -ätt Kongl. Naj:t, lilia nied Kanimar-Lollegiuln oell 8tat8-6ontoret, fortfarande d^8er den ot've>tvgel8e angäende lordelarne as indeldta l«>ning88ättet8 uppdörande, 80iu i det till ll'de>.8 8tänder den 13 lXovemder 1828 algi lii!« sö>8lag till lönereglering för Kandt-8taten lilitvit 8ä väl at' nännnle limdet8verd, 80iu al Kongl. 5laj:t, pä dä ansörile grunder, uttalad, uren att, dei68t Kidet8 8tänder nu, 1ilia80iu dä, 8liu>le an8e löneregleiingen tor Kändtoell Kandtnläteri-8tatern6, etter II vad töiUilitär-8taten egt runi, dora grunda8 pä indeldta löning8räntorne8 didedällande, Kongl. äliijit linner 8äclant dora 8de ^iä det 8ätt, K a in m a r - (3 o l l eg i u in oell 8tat8-(3ontoret alternativt toredagd, oed nied det sördedäll, att utoin de djen8temän, 80ln för närvarande i elie linnna träll innedalvande indeldta löner 8liilis8, alla olrika mä vara underlia8tade den vidare reglering, 80in srsmdel68 dan donlina att viel l.ag:>8, i Iländel86 indeldta lönerna8 uppdörande i allniändet eller en allinän söreudling as ränteper8edlarne pröt'v»8 döra äga ruin. 2:o lätt Kongl. 51a j:d goddänner daininar-Oollegii oell 8tat8-6ontoret8 geinen83nnna för8lag angäende indragning at' de utak Kronan vid 8er8liilde uppdörder de8tädde provisioner, proeenter in. in.; angäende Kän8-l^otarier8 upptagande pä 8tat; angäende det till Kronosjerding8männ6n utgående 8tat8-sil8lag8 uppdörande i nian at' nuvarande innellat'vare8 at'^än», under lorut8ättninA lili väl, att l^6idinA8Nlännen lode ina de8Vära8 ined 8ädana ^öroinäl, 80in rätteligen tilldöra lKronodetjeningen; angående indragning as ätdilliga as lvaininar-('.ollegiuin oed 8tat8-6ontoret uppgisna, pä vi88a Dän8-8tater uppförda Iönean8lag, dvilda iede döra as 8tatsverdet destäs; angående do8tällen8 sn8läend6 sör de iV/0 4- Kronosogdgr, lliirg»l88lorilVur6 oell ldgn8mä», Ii villig »loius gro i 8alonad; angående in»lrggniug elior lnouil gs »lo utås vis^g dgiu!8-8oo>etorg>o, ldandx-Kgmereiare, dgu»lt-i»äntinä8tg>e oed Kanoltmätaie inuodgsvguolo do8tällen oed derg8 anvandancle i enligliet meol s«ire8loril'ten i ?7 llegeriugxtörmen, doelo att ole, 80m sonna8 tjenlige till do8tällen sör »lo Kgnolt-8tgt8-djen8tenign, som dorg meol 8golane I'or808, mg liuimg olertill använda8; 8amt angående 8ättet t'öiregleringen8 v6rlo8tglligdet, mo»l iglittgggi>»lo liloväl, gtt de löner, lovidia sör nurvgrgixlo gro dögre, lin ole elter regleringen liom mg gtt lolitvg,
N:o 1, om Statsverket 1862. 45 Transport R:rat R:dr 146,517: 55. såsom årliga anslag under nästa statsregleringsperiod: 1:o) till svenska trädgårdsföreningen, — utöfver det samma förening tili underhåll af dess elevskola redan beviljade och å ordinarie stat uppförda årliga belopp af 4,000 R:dr, — ett årligt anslag af , 4,500: — att användas till elevskolans utbildning och trädskötselns befrämjande, mot enahanda vilkor som hittills, nämligen att föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor tili mindre bemedlade jordbrukare och, jemte behörig redovisning för det erhållna statsbidraget, till landtbruks-akademien årligen afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd, samt om öfriga föremål för föreningens verksamhet. 2:o) såsom bidrag till införskaffande af utländska får af utmärktare racer 2,000: —• hemställande Kongl. Maj:t, som anser bibehållandet såsom en statens tillhörighet af de nuvarande, hos enskilda personer utsatta schäferierne icke vara ändamålsenligt, att Rikets Ständer må medgifva försäljning, på sätt Kongl. Maj:t finner lämpligt, af statens nuvarande schäferier och köpeskillingens användande till införskaffande af nya får af racer, som tillvunnit sig större förtroende.
Det lider visserligen icke tvifvel, att skjutsningsbesväret är ett ganska stort onus för jordbruket och att detta besvär kan vara ganska ojemnt fördeladt, ehuru det är anledn. att förmoda, att skjutsskyldighetens utgörande skall förminskas i samma mån, som kommunikationerna i landet förbättras genom jernvägars anläggande, likasom skjutsen redan blifvit i betydlig mån förminskad genom ångbåtsfarten, hvarvid dock bör bemärkas, att då den största tyngden af skjutsningsbesväret f. n. hvilar på de hemman, som äro indelta till skjuts å de stora vägarne, kommer, till följd af jernvägsanläggningarnes utsträckning, denna tyngd att hufvudsakligen falla på de hemman, som skola bestrida skjutsen på bivägarne, Men ehuru jag således erkänner ojemnheten af ifrågav:de besvärs nuvar:de fördelning, kan jag dock icke medgifva riktigheten och billigheten af ett förslag, som afser att förvandla detta jorden vidlådande servitut till en fast skatt, som skulle komma att utgå efter hemmantalet, enär alla hemman icke ega samma värde, och Den 12 November. 137 det således lätteligen kan och äfven skulle komma att hända, att ett hemman af högt värde finge lättnad i ett onus, som deremot drabbade ett annat hemman af mindre värde. Emellertid bevisade många vid föreg:de Riksdagar väckta motioner i fråga om skjutsväsendet, att lösningen af den nu åter uptagna frågan är ganska svår, hvartill orsaken torde ligga deri, att man alltför mycket betraktat skjutsen såsom ett fortfarande onus för jordbruket, då den deremot bör betraktas såsom ett onus för den, som anlitar den skjutsandes biträde, att erlägga den betalning, som biträdet verkligen är värdt. Genom att påbjuda en högre skjutslega, skulle det blifva lätt att åstadkomma såväl entreprenader å skjutsen, som ock förmanskap för resandes förskaffande, hvarförutan de resande skulle, genom skjutslegans förhöjande, finna sig föranlåtne att begagna så ringa antal hästar som möjligt. Jag anser att häruti, men icke i det af motionären föreslagna sättet, ligger den rätta utvägen till afhjelpande af det öfverklagade besväret.
(' ecdtn RrmsJ Stockholm som storatacl Tankrar och fnnderiqiu htteratur AvlirEd Agidt, Undei taslm och pmer - E e h a NyWowJ bikt och verkl~ghet. M A ~ h d t, Medelhafvetb skonaste o, Meddelanden frPn Fredrika-Bremer-Forbandet II \ qehanda i XvinnofiBgm - - z - För Ftlrbundets medlemmar kr 2 50 dr icke medlemmar 4 00. Till Fredrika-Bremer-W rliundet insind periodisk # # eratwt NO^&amp; tidskr~ft, 1890, n-r i, 8 - Ny svensk tirlts~riftl 1890. n r 7, 8 T~dskrift for kristlig tro och b~ldning, 1894 m ' i - Lasmng 101 - hemmet, 1890, n r 6. Helsuvannen, 3890, n r 24, 1&amp;8t, wr 1 - Idan, 1890, IL ' F 49 - 52 Tidning for traii&amp;t ?~ndlare~ 18.31. ii r 1 - Xya Rokhmdelstidmngen, 1890, II r f Y-52, / 8$l, n; r I, - Sreiisk Bokbandelstidning, 1890, n r 49 - 52, 1891, n-r t, - d - Hemmet och SlamhaUet, 1890, II r 1 % Krrndeu og Samfandet, 1830, n r 10 Hmd vi ull, 1890, n I 28. JR Yhteisknnta, 1890, n-r 12. - Wonian ' s jon1 nd, 1i3t10, n r 17 - 1 50 Dentsclie Xzusf-nénee ' rtnnq, 1890, nl.
Om landshme skola höra församlingarna, så får landshm inhemta deras tankar, men hvarken derigenom, att församlingarna lemnäs tillfälle, alt yttra sina tankar, eller derföre att landshme får dem erfara, tillerkännes församlingarna någon rättighet utöfver författningens innehåll. Frih. Cederström: Gr. Lagerbjelke har behagat framkasta en förutsättning rörande den syftning, hvari, som orden föllo, förevar:de ärende skulle varda till Utsk. återremitteradt. Det lärer väl icke vara så lätt, alt bestämma, i hvilken syftning en äterremiss i allmänhet beviljas, när, såsom förhållandet är med den nu föreslagne, åtskilige, sinsemellan alldeles motsatta åsigter under discussionen sökt göra sig gällande. Jag inser för min del härvid för Utsk., såvida det icke, i likhet med ett visst annat Utsk. under loppet af denna riksdag, förmenar sin sak vara att rätta sig efter hvad flertalet af dem, som inom Ståndet yttrat sig, haft att anföra, någon riktigare utväg icke förefinnas än den, att af yttranderne utvälja hvad Utsk. anser hafva mesta skäl för sig, oberoende af den omständighet, huruvida flera eller färre ledamöter uttalat sådan sats. Hvad Gr. Lagerbjelke i sitt sednaste yttrande anfört, torde 534 Den 5 Juli e. m. det tiilåtas mig, att med några ord bemöta. Gr:n liar, som jag tyckte mig förmärka, funnit det beqvämt, att, medelst uppletande och angifvande af en, vare sig förebaren eller verklig, brist på fullständigt sammanhang i min framställning, hämla anledning att undandraga sig den mera noggranna genomläsning af Ulskis betänk., hvarom jag vördsammast och vänskapligen anmodade honom, såsom en åtgärd att vidtaga, innan man inläte sig uti klander af Ulsk:s argumentation. Hvad sjelfva saken beträffar, liar jag förnummit ali, utom de af Hrr Rääf och von Hartmansdorff lemnade upplysningar, eif verkligt stöd för Utsk:s åsigt, vunnits af Hr von Hohenhaiisens yttrande.
Båda låta emellertid sång och spel sammansmälta så nära, att de olika karaktärerna i helgjutenhet lämna föga eller intet öfrigt att önska. Också hyllades de båda konstnärinnorna gång på gång med de mest ihållande applåder. Fröken Karlsohn återgaf Cherubins roll med skalkakti » hurtighet och sjöng sina romanser förträffligt. Marcellina spelades nu liksom förut af fru Strandberg, hvars gälla stämma denna gång öfvergick till formligt skrik, som inverkade obehagligt störande. I Barbarinas lilla roll uppträdde för första gången fru Heintz. N y för aftonen var likaledes hr Brag som Figaro. H r B. har goda förutsättningar att bli en bra Figaro. Det hvilar dock ännu något tungt öfver hela framställningen. Komiken är något för godmodig. Figaro bör framställas klipsk och slug, vig och lätt i vändningarna, liflig och ytlig, på samma gång äfven en djupare känsla hos honom bör pointeras. H r B:s i sig själf vackra röst räcker ej alltid till; tonbildningen, sångsättet behöfde upphjälpas, oeh därtill är ännu tid. I dröjsmål ligger fara. Hr B. har emellertid som sagdt mycket goda förutsättningar och har redan visat sig kunna bli en god stödjepelare inom opera-eomique-faeket. H r Johansons grefve Almaviva var rätt lyckad beträffande såväl sång som spel och maskering. Hr Strömbergs Bartholo och hr Sundbergs Bazil äro kända prestationer. Det hela gick, om man undantager ett par små missöden, synnerligen förträffligt under kapellmästaren A. Hallens säkra ledning. Kungl. De svenxka tjänstflickorna i Amerika få varma loford i en artikel, som nyligen varit synlig i » Newyork Herald ». Den amerikanska författarinnan yttrar däri, att hon pröfvat tjänstflickor af många nationer, men förklarar dem af svensk nationalitet vara de bästa, som hafva anställning i amerikanska hem. I Sverige förrättas arbete inom hus förnämligast af kvinnor. De uppfostras således för hushållet och fåsom ett tillägg till denna » training » i hemmet erhålla de i folkskolan en god boklig bildning. Svenska folket är hederligt, pålitligt och nyktert.
Och när han till sist fram mot morgonen somnade, var det för att efter ett par timmar vakna upp igen, ännu mera trött, ännu mera led vid sig själf, än när han somnade. Och i dag var det julafton, den gamla, barnaglada, fridfulla julaftonen. O, du den första ungdomens tvifvelfylda, sorgsna oroliga tid! Jag önskar dig icke tillbaka. Jag har aldrig längtat åter till dig, och jag skall aldrig göra det. Ty jag tror ej, att den framtid, som väntar oss, hvilka voro unga, när denna berättelse spelar – jag tror ej, att denna framtid skall blifva så tung, som denna ungdom. Ty vår ungdom kom med så stora pretentioner. Den förde med sig så höga tankar om oss själfva, om lifvet och människan. Och när vi sedan under vår första ungdom kommo ut i verlden, mötte den oss med en så helt annan fysionomi, än vi lärt oss, medan vi spejade efter verlden från hemmets kakelugnsvrå eller diktade om den i skolans ästetiska föreningar. Allesammans hade vi reda på, att det fans ett och annat i verlden, som icke var godt, men alla trodde vi, att detta var något, som icke anginge oss. Och allesammans trodde vi, att vi voro skapade för att finna lyckan. Vi voro blinda, men icke obotligt. Vi voro tilläfventyrs blindfödda, men vi skulle ha lärt oss att se bättre, och framför alt – vi skulle hafva fått upp ögonen mera i tid, om man icke i stället gynnat själfva detta lyte, kanske för att sedan endast så mycket lättare kunna leda oss. Det är om de bildade bland den närvarande yngre generationen, som jag talar. Och icke ens om alla bland dessa. Men de, som kunna räknas med, skola säkert känna igen sig. Ty de hafva kämpat samma kamp, lidit samma plåga, och hos dem alla sitter minnet af deras olyckliga ungdom djupt, äfven när deras senare ungdomsår eller tidigare mannaålder blifvit ljusare. O, Upsala, Upsala. Hur månget törstande begär efter vetande har du icke uttorkat! Hur mången käck, ungdomlig förhoppning har icke slagit sin vinge blodig af förtviflan, öfver att hans bästa år till ingen nytta förnötts inom dina trånga murar!