Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial förekommer, att nemligen de personer, sorn -egna sig åt Näringarne, icke behöfva genom understöd under uppfostringstiden dertill uppmuntras, emedan det skall ligga i Näringarnes natur, att de sjelfve löna Lärlingarne. Jag torde, i anledning häraf , få fråga, om man icke med samma skäl skulle kunna säga, att stipendier icke böra gifvas åt studerande Ynglingar, eftersom de framdeles i egenskap af Embetsman blifva lönade. Jag tror nernliden icke, att Lärgossen har sin lön af yrket, utan att det först är, sedan han bi.fvit utlärd och fullbordat sin uppfostran, som han deraf kan påräkna sin utkomst. I öfrigt har min mening med förslaget aldrig varit, att de Ynglingar, som erhöllo de ifrågavarande stipendierne, skulle blifva endast mechaniskt uppfödde menniskor, såsom vanligt är i Handtverkerien. Asigten har tvärtom varit, att de, jemte practisk färdighet, skulle tillika vinna den bildning, som kan fordras af män, hvilka i framtiden kunna komma, att, i egenskap af Representanter, och vid andra offenteliga befattningar uppträda. Ben Ii Octoher f, m, 533 I afseende på Herr von Hartmansdorff* anmärkning, att någon passande skolinrättning icke ännu skulle för ändamålet vara att tillgå, får jag erindra, att redan en konstskola är anlagd vid Motala. Detaillerne deraf känner jag likväl icke. Herr Riben, Carl Wilhelm Jag vördar och högaktar de motiv, sorn ligga till grund för den Motion, hvaraf RiddarhusUtskottets förevarande Memorial är föranleda men jag bekänner upprig. tigt, att jag icke kan förena dess innehåll med min öfvertygelse. Här har redan blifvit af en Ledamot rätteligen anmärkt, att Adeln är ämnad till det offenteliga lifvet; och det är verkeligen för mig förvånande, att man, i en Stat, der en representerande Adel finnes, offentligen vill bereda Adelig ungdoms danande till Handtverkare.
N:o 56, ang:de en preskriptionstid för liqviderandet af åtskilliga i Riksg:sKont:s räkenskaper balanserade äldre skuldposter; Lag-Utskottet: N:o 53, i ani. af väckte motioner om rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig; N:o 54. i ani. af väckt motion, ang:de sättet för vinnande af lagfart i fast egendom, då handlingar till styrkande af förre egarens åtkomst ej kunna företes; I\:o 55, i ani. af väckt motion om ändring af 24 kap. 7 § R.B. eller tillägg till 1 § 21 kap. samma Balk. N:o 56, i ani. af väckt motion om sättet för upsägning af solidariskt ingångna förbindelser; N:o 57, i ani. af väckt motion, ang:de uphörande af den Akademiska jurisdiklionen; N:o 58, i ani. af väckte motioner om förändring i lagstiftningen ang:de dels förmyndarevården, dels ock de s. k. tysta förmånsrälterne; Lagsamt Allm. Besvärsoch E k o n.-U ts ko t te t: N:o 34, i ani. af väckte motioner om ändring af 4:de, 5:te och öde §§ i 24 kap. B.B. samt uphäfvande af Kgl. Förordn. d. 26 Okt. 1743, rör:de stämningssättet i Braudslodsmål; N:o 35, i ani. af återremiss af Utskms betänk. N:o 8, ang:de väckt Den 23 Augusti. 385 väckt motion om ändring af Kgl. Br. d. 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag eller rök; N:o 36, i ani. af väckte frågor om förändrade föreskrifter, ang:de skogshushållningen i riket och om inskränkning i dispositionsrätten af enskild skog m. m.; Expeditions-Utskottet: N:o 15, i ani. af återremisser å skrifvelseförslaget N:o 187. H. R. o.
Efter omröstningen antogs den omtvistade tidningen med tre rösters pluralitet. »Frifräsarn» blef det aldrig tal om. Inspektor ansåg sig då ännu en gång böra säga ett par ord, som han bad nationen minnas. Han hade ej väntat, att nationen skulle dokumentera sig, så som i dag skett. Men han bad att få tacka dem, som jämte honom visat sig angelägna att bevara nationens och i följd däraf äfven kårens anseende. Han hade ej tänkt sig, att man ville göra de studerande nationerna till politiska klubbar, men när han i denna sin mening stannat i minoriteten, så ville han åtminstone lätta sitt sam-vete med att uttala en varning för, att man åtminstone inte måtte glida längre ned utför det sluttande planet, än som redan skett. Och han beklagade djupt, att det inom nationen fans sympatier, som han för sin del ej kunde annat än stämpla som bevis på bristande fosterlandskärlek, moral, pietet och religion. Härmed var sammankomsten upplöst. Man skildes åt för att i spridda lag äta supé och sedan återkomma till den sedvanliga supningen. Grane var uppretad, ond på sig själf, skamsen öfver sitt misslyckande, som han trodde, att alla märkt och gladde sig åt. Ty han hade hela tiden setat och i sitt sinne hånat, hvad han sett och hört, i sina tankar hade han afklädt de vackra orden deras vackra glans, så att tankarnas ihålighet lyste igenom, och han hade känt en vanmäktig vrede vid hvarje afsigtlig förolämpning, som utslungats mot tankar och åsigter, hvilka alt mera blefvo honom själf kära och dyrbara. Hvad den syntes honom trist, hela denna skara af studenter, som där inne representerade ungdomens och de lyckliga jubelårens förlofvade stad. Det syntes honom, som om poeterna lofsjungit den, och vältalarna prisat den, blott för att den idealbild, de gifvit af den, en gång skulle bidraga att göra den riktigt outhärdlig för alla, som kommo dit med hopp i hjärtat, med begär efter att lära och med ett ännu innerligare begär att lefva fullt, rikt och lyckligt.
Regerings-formen, angående motioner, lät Ridderskapet och Adeln vid den i föregående Memorial gjorda anmälan bero. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Expeditions-Utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 8, angående återremiss af skrifvelse-förslagen Nrris, 117, 118 och 119. Från Högv, Preste-Ståndet. S. D. Sedan Ståndet beslutat att, på sätt 56 § Regerings-formen innehåller, denna dag företaga val af Ledamöter i förstärkt Konstitutions-Ut skott, blef nämnde val nu i behörig ordning anstäldt; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och summering vara utsedde till Ledamöter: Riskop Fahlcrantz, Biskop Heurlin, Biskop Bergman, Prosten Schram, Kontrakts-Prosten Forssell, Doktor Wallin, Lektor Wallman, Doktor Stenhammar, Prosten Lundblad, Bih. till R. St. Domprosten Widebeck, Doktor Annerstedt, Prosten Lagergren, Prosten Melander, Prosten Berlin, samt till Suppleanter: Domprosten Ahlstrand, Doktor Björling Prosten Arosenius, Doktor Björkman, Doktor /. Norström och Prosten Tellbom. S. D. Föredrogos Konstitutions-Utskottets nedanstående Memorialer till Rikets Ständer: N:o 22, i anledning af återremisser af Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 11 afgifna, förslag till ändring i 39 § Riksdags-orduingen, angående val af Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer. Ståndet, som vidblef sitt i ämnet fattade beslut, lade Memorialet till handlingarne. N:o 23, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet, N:o 14, rörande åtskilige till förstärkt Stats-Utskotl hänvisade frågor. Med vidblifvande af sitt i ämnet förut fattade beslut, lade Preste-Ståndet delta Memorial till handlingarne.
Utskottet, som tagit förenämnda motioner, med hvad dervid förekommit, uti öfvervägande, linner, lika med motionärerne, att det för de i fråga v a* rande provinserna skulle vara af väsendtlig fördel att inom riket ega tillgång till sådana äldre handlingar, hvilka kunna tjena till upplysning i förekommande tvister, såsom om hemmans natur, deras utskylder och besvär, egoskillnader och andra lika beskaffade frågor, hvilka upplysningar för närvarande måste vid förefallande behof med kostnad och besvär hos en främmande makt sökas; och då nu genom den af liste Landtmätaren Falkman deröfver upprättade och till Kongl. Majit ingifna förteckning tillförlitlig kännedom vunnits om dessa handlingars tillvaro samt någon anledning, att Danska regeringen skulle vägraderas utlemnande, destomindre kan vara förhanden,som, enligt stadgandet i lOsde punkten af Roeskildska fredsslutet af den 26 Febr.1658, bekräftadt genom 14:de punkten i Köpenhamnska fredsfördraget af den 27 Maj 1660, alla dokumenter, som anginge de då till Sverige afträdde provinser och deri liggande egendomar, skulle till svenska kronan allemnas, samt fredsföredraget i Lund af den 26 September 1679 uti 12 § innehåller* „att „alla bref, dokuraenter ock skrifter ehwadh nampn dee ock hafva kunna, „vare sig Justitia*, Militär eller Langens inkombster, Rätt och Herrligbetet „angående, som tillijka med Landen och Fästningarne äro af Hans Kongl, „ Majit af Danmark eröfrade, skola alla tillsammans richtigt „igenlefvereras;“ så och enär härtill kommer, att dessa handlingar numera måste sakna allt värde för Danmarks arkiver, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i ministeriel väg hos Kongl. Dansk* regeringen göra framställning om utbekommande af de i Danska arkivet förvarade jordeböcker och andra handlingar, hvilka finnas angå ensamt Sveriges ofvanomförmälda provinser. Stockholm den 4 April 1848.
Maj:t täcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke de genom Kongl. Brefven den 11 April 1844 och den 24 November 1857 för Norrbottens och Westerbottens län stadgade grunder för rätt till utsyning af skogsalster och krcnoraarker jemväl borde för Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län blifva gällande; 6:o Skogsstyrelsens underdåniga skrifvelse den 26 April 1862, deruti styrelsen afgifvit förslag till a) Kongl, förordning angående rättighet till och vilkor för utsyning af skogsalster från kronomarker, hemman och nybyggen i Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Jemtlands, Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län; b) Kongl, kungörelse angående vissa iakttagelser vid syneförrättnirigarne å kronohemman och nybyggen i Gefleborgs, Jemtlands, Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län; c) Kongl, kungörelse om vissa tillägg och förändringar i Kongl. Majtts den 8 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 54. 10 Februari 1824 utfärdade stadga angående afvittringsverket i Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län, samt d) Nådig skrifvelse till Kongl. Majrts Befallningshafvande i Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län angående grunder för värdering af skogsmark i nämnda län med hänsyn till skogsområdens upplåtande till sågverken; hvarefter anmäldes: 7:o Särskilda underdåniga ansökningar: a) af kronohemmans och nybyggesåboer i Degerforss socken om tillstånd att äfven till andra än sågverksegare afyttra de skogseffekter, som af sökanderne finge från Kronans i orten belägna skogar afhemtas; b) af delegarne i Leyonströms, Robertsforss och Johannisforss sågverk oro ändringar i gällande föreskrifter rörande skogshushållningen i Norrbottens och Westerbottens län, hvarjemte desse sökande, i händelse Kongl.
Skulle derföre allmänna lagen tillämpas på detta fall, lärer det snarare blifva 6 § i Utsökningsbalkens 4 Kap., som bjuder: ”Häfver någor fått ”invisning å viss man, och får ej betalning af honom, njöte utmätning hos ”then, som in visningen gaf, med ränta till sex för hundrade,” än det lagrum, som Hr Justitieombudsmannen i denna afsigt behagat anföra. Med åberopande i öfrigt af sitt anmärkningsmemorial förklarar slutligen Ilr Justitieombudsmannen, att rådgifvande åtgärderna i denna sak utgöra en uppenbar öfverträdelse af Regeringsformens '76 §, hvaraf skulle följa, att Konungen, genom det på Rikets Ständers underdåniga begäran till Trollhätte Kanalbyggnad af en existerande disponibel tillgång lemnade bidrag, utan Rikets Ständers samtycke gjort län inelier utrikes, eller Riket med ny gäld belastat; och ehuru Ansvarighetslagen för slik öfverträdelse, när den nemligen, efter 76 §:s Regeringsformen ordalydelse och icke efter J ustitieOmbudsmannens tolkning, bofinnes begången, endast utsätter Embetets förlust, tvekar Hr Justitieombudsmannen likväl ej att godtyekligen dessutom yrka ersättning för de anvisade medlen. Förnyande hvad svaranderne redan i de afgifne förklaringame framställt rörande rätta begreppet om Statens skuldsättning, får nu vördsamt tilläggas: att de här anmärkte bidragen icke kräfva annan tillgång än den redan existerande: att afgifterna, som bilda samina tillgång, kunna i öfverensstämmelse med Grundlag och Ansvarighetslag fortfara, utan alt nya beslut eller åtgärder derföre erfordras: att tillgångens redan betydliga öfverskott härigenom årligen till vexa och lemna den sannolikaste förmodan, att ifrågavarande bidrag långt löre den utsatta tiden skulle kunna utgå, och att, om emot all rimlig förväntan dessa afgifters upphörande i framliden skulle beslutas, och i deras ställe lån ineller utrikes al Konungen utan Ständers samtycke för behofvet upplagas, då först fråga rimligen kunde uppstå om ansvar mot de dervid rådgifvande, för öfverträdelse af Regeringsformens '76 §.
Lika med Friherre Hjerta är det min tanka , att ej tala för personer, blott om sak. Jag är såsom Embetsman i Malmö Län, i närmare tillfälle än någon annan, att känna så väl beskaffenheten af, som anledningarna tili, ifrågavarande personers fallissement, äfvensom deras närvarande belägenhet. Den lofvar icke att någon betalning af dem genom ett långvarigt häckt» kan åstadkommas. Tvertom skulle de derigenom blott falla Staten till last. Här förekommer äfven den omständighet , att den ena af dem har en mängd af barn, till hvilkas uppfostran han ej kan vänta något understöd af sine an - Ben 18 Junti /. m. fÖrvandter, emedan de icke hafva mera än de behöfva sjelfve. Det är härpå Friherre Hjerta har fästat uppmärksamheten, och sorn ej någon fördel kan vinnas genom deras hållande i häckte, utan tvertom möjligheten betagas dem att uppehålla sig sjelfve och deras familier, så anhåller jag, att de måtte sättas i simma predicament med andre Verkets gäldenärer, såsom enda utvägen för Staten, att få någon ersättning för dess fordran, och får i följe deraf yrka iterremiss. Herr Rofenblad, Bernhard'. Oagtadt vanligen stämd för mildare tänkesätt, kan j*.g ej vara det vid detta tillfälle, utan nödgas instämma uti Utskottens mening om begagnandet af en lagenlig rätt, sorn man äger. Då allmänheten känner, huru förhållandet varit, och då misstänka hos många finnas, att stora summor undgått åt andra håll, och att personer lefva i opulance med de penningar, som bordt komma Staten till gagn, så vöre medlidandet här olämpeligt. Det skulle vara för framtiden ett farligt prejudicat af lyckliga bemödanden, att förstöra allmänna medel. Exempel äro i detta afseende för farliga. Deremot är det möjligt, att tillgångar framdeles kunna framkomma , genom ett strängt begagnande af lagliga rättigheter. Herr Carlefoti, Jacob Edvard: I likhet med Herr Rosenblad får jag tillstyrka antagande af Utskottens betänkande. Jag anser det ej vär - 476
Vore det tillräckligt, så egde vi äfven en annan treenighet, nämligen fadren, sonen och englaskaran. I sjelfva verket nämner nya testamentet englarne oftare än den helige anden efter fadren och sonen, och alltid vid de högtidligaste tillfällen. Paulus t. ex. uppmanar Timoteus (1 Tim. 5, 21) vid Gud, herren Jesus Kristus och de utkorade englarne att med oväld sköta sitt embete. Jesus yttrar (Luc. 9, 26): „hvilken som blyges vid mig och mina ord, vid honom skall ock menniskans son blygas, när han kommer i sin och sin faders och de heliga englarnes herrlighet“. Och vid ett annat tillfälle säger Jesus om yttersta dagen, att när den kommer veta icke englarne, icke heller sonen, utan fadren allena (Marc. 13, 32). Att Jesus och Paulus på sådane ställen med tystnad förbigå den helige anden är ganska anmärkningsvärdt. Utom i döpelseorden (Matth. 28, 19) nämnes han i nya testamentet blott en enda gång jemte fadren och sonen, nämligen i 2 Kor. 13, 13: „Herrens Jesu Kristi nåd, Guds kärlek och den helige andens delaktighet med eder alla“. Deremot förekomma flera ställen uti evangelium af den beskaffenhet, att deras författare omöjligen kunde uttryckt sig så, om de under ’helig ande’ förstått en sjelfständig person i gudomen. Så till ex. heter det i Matth. 3, 11: „han skall döpa eder i helig ande och eld;“ i Apostlagerningar 10, 38: „Gud hafver smort honom [Jesus af Nazareth] med helig ande och kraft“. I 2 Cor. 6 nämnes helig ande midtibland andra opersonliga krafter och egenskaper: renlefnad, kunskap, långmodighet, godhet, oskrymtad kärlek o. s. v. 18 Under sökandet efter omedelbara intyg för sin treenighetslära hafva ortodoxerna, missnöjda med sin magra skörd på nya testamentets område, vändt sig till gamla testamentet, i förhoppning att på dess vidsträckta fält finna något mer. Alldeles tomhändta hafva de icke kommit derifrån.
Dessutom hör, före den 15 Oktober hvarje år, inför Riksgälds-kontoret styrkas, att brandförsäkrings-afgifterna för den till säkerhet för sagde lån intecknade egendom blifvit behörigen erlagda. 22 Stats-Utskottets Memorial N:o 183. § 50. Riksgälds-kontorets återstående fordran af staden Ystad för det till hamnbyggnaden vid nämnde stad, under 1823 års riksdag, beviljade lån af Tretio tusen R:dr godtgöres medelst årlig inbetalning af Två procent å denna summa samt Tre procent ränta för det återstående lånebeloppet. Det, för uppnvuddringen af hamnen vid summa stad, under 1853 oell 1854 års riksdag beviljade och under år 1857 utbekomna lån å Sextio tusen R:dr skall till Riksgälds-kontoret återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å lånets ursprungliga belopp, hvarvid räntan godtgöres efter Fyra för hundra af det obetalda kapitalet och återstoden utgör afbetalning å detsamma. Yerkställes denna inbetalning icke å bestämd tid, bör dessutom för det förfallna beloppet erläggas Fem procents årlig ränta intilldess detsamma varder inbetaldt. § 51. Utaf det, vid riksdagen åren 1840 och 1841, för Landskrona hamns iståndsättande, beviljade och år 1846 med Tolf tusen femhundra R:dr utbekomna lån skall nämnde stad fortfarande till Riksgälds-kontoret årligen inbetala Sjuhundrafemtio R:dr. § 52. Till godtgörande af det staden Warberg, för dervarande hamnanläggnings fullbordande, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag, meddelade lån å Trctio tusen R:dr, böra erläggas Fem procent årligen å den ursprungliga lånesumman, deraf Tre procent ränta först beräknas å lånets vid hvarje liqvid återstående kapital-belopp och det öfriga utgör kapital-afbetalning. Det nämnde stad, såsom ytterligare understöd för samma hamnanläggning, under 1847 och 1848 års riksdag beviljade ocb år 1849 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å Tjugotvå tusen femhundra
Tull-Iindringarnes afskaffande kan följaktligen icke anses innebära A giltig anledning till förändring i nu stadgade tullsatser; och om äfven icke må förnekas, att ifrågavarande artikels egenskap af ett ytterst behöfligt råämne skulle principenligt påkalla en allmän nedsättning i de derå stadgade tullafgifter, får dock icke förbises, att Statens närvarande behof kräfver uppoffringar, hvilka måhända icke skulle på annat sätt kunna mindre kännbart utgöras; hvarföre Utskottet, med afseende å den betydliga statsinkomst, som tullafgifterna å ifrågavarande artikel inbringa, anser sig icke böra i nämnde tullsatser föreslå annan förändring än Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse innehåller; i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet alltså tillstyrker, att för oberedda (till Pelsverk ej hänförliga) Hudar och Skinn må antagas följande indelning och tullsatser: torra: osaltade 1 skålp 1 sk. 10 rst. „ saltade 1 „ 1 sk. — våtsaltade och andra slag 1 „ — 8 rst. Vidare har Herr Hesselgren i ofvannämnde anförande, för den händelse, att Rikets Ständer bifölle hans förslag om tull-bestämmelserna för oberedda Hudar och Skinn,' förmält sig böra medgifva nedsättning i införsels-tullen å följande slag beredda Hudar eller Läder, nemligen å Karduanssamt färgade eller tryckta Skinn, från 1 R:dr 24 sk. till 1 R:dr pr skålp. ; å Sulläder från 12 till 10 sk. och å andra slag, ej specificerade Hudar och Skinn, från 24 till 20 sk. pr skålp.
om aflemnande till Presterskapet af förteckning öfver personer, dömde äfven för mindre brott,,,,,,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, , grofva ; se Deportation. Brottmål: besvär i sådana; se Lagförklaringar. Brudgäfuo-^onåen; se Anmälan l\o, 49- Bruk; se Bergsbruk; Kol; Recognitions-skogar; Bergsoch Jernhandteringen. Bränvin: om upphörande af tullfri införsel deraf från Norrige till Sverige ,,,,, „ en viss accis-afgift å det, sorn till Stockholm och Rikets större städer införes , Svar på återremiss, ,,,,,, Ytterligare till Ridderskapet oeli Adeln Bränvins-afgifter under Stats-Verkets ordinarie inkomsier; se Stats-Verket, dess inkomster, pag. io; Bevilluings-Förordningen. 2. V 35 a. a. V 35 a. a. V 35 b. I 34 b. !g 34 b. y 34 b. C pr co B. "• cm cr. Si: Oq PM ifq 1 CC 03 C* Ridd. 0. PresteBorgareståndet. Bonderf E/ änvinsbränning: reglementariska föreskrifter för utöfningen deraf, samt om bränN:o K:o Pag. Adelil. Ståndet. Byelfven, segelledens upphjelpande dera; sc Säffle. Byggnads-; se Boställs-Ordning. Byggnads’ företag i Rikets större städer och företrädesvis i Hufvudstadcu; om uppmunb.
Prat. 1317—1818. 1 Sani. N:r 47, 48. 37<> Underdåniga Skrifvelserl — BorgareStåndet d. 5 — -2 — Bonde-Ståndet d. 6 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående tillökt Vaktbetjening vid Götheborgs Läns Fängelse. Af Handlingar som Eder Kongl. Maj.t genom Remiss den 23 sistlidne April Öfverlemnat till Riksens Ständers Stats-Utskotts åtgärd, hafva Riksens Ständer inhemtat hvad Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Eän, i underdånighet hemställt om behof af Eoner för en Vaktmästare och en Vaktkarl vid det i Götheborg uppförda nya Krono Fängelse. Dessa 2ine Röner , såsom för en ordentlig bevakning nödvändiga, bevilja Riksens Ständer att uppföras å Stat till ett sammanberäknadt belopp af 175 Ridr nied de derunder begripne 18 Tunnor Spanmål, och få sådant härmedelst hos Eder Kongl. Maj:t i un5 derdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda &c. N:r 172; Uppl, och godkänd hos Ridd. och Ad. d. 5 Junii 1818, — Prcst-Ståndet d. 5 — Borgare-Ståndet d. 5 Bonde-Ståndet d. 6 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående sökt ersättning till Här ads-Skrifvärne i Jemtland för dem an slagne men ännu icke tillträdde Boställen. Den 28 sisth April har Eder Kongl. Majit Underdåniga Skrifve!ser'. genom Nådig flemiss till Riksens Ständers StatsUtskotts åtgärd Öfverlemna!
Sparre yrkat bifall till Utsk:s Betänk.; samt att Frih. Raab först yrkat instämmande i PresteSt:s beslut, men sedan instämt i Gr. Mörners förslag, att 1^. St. måtte hos K. M. i underd. anhålla alt K. M. läcktes till nästsammanträdande Ständer afgifva ett förslag, innefattande skärpta ansvarsbestämmelser för skogsåverkan. Efter sedermera först till bifall å Utsk:s Betänk, och sedan lill antagande af Gr. Mörners förslag framstälde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, hemstälde Hr Gr. o. Lantin, ånyo om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s Betänk., och ropades dervid starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han nu funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtslcs den 8 och 10 dennes på bordet lagda Betänk. JV2 52, i anledn. af väckt motion om uphörande af borgen såsom för egen skuld. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 8 och 10 dennes på bordet lagda Betänk. JVs 53, i anledn. af väckt motion, ang:de räntans Digifvande. Hr von Hartmansdorff: Jag förutser visserligen att det, i förevar:ile hänseende, är fruktlöst yrka någon annan mening, än Utsk:s, men anser mig dock böra förklara, att jag vidblifver min lanke. Hr Carleson', Ed v. Henr.: Afven jag hade ämnat yrka propos. å ett beslut i öfverensstämmelse med hvad Hr von Hartmansdorff tyckes åsyfta; men jag anhåller först att få veta hvad de öfriga Stånden i frågan beslutat. I anledn. häraf uplyste undert. Riddarh.-Sekret., att, enligt ankomne prot.-uldr., Presteoch BondeStm bifallit förevar:de Betänk., men att underrättelse om BorgareSt:s i ämnet fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad.