Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att bevittna en dylik harmonisk utveckling af landthushållningens båda hufvudelementer, jordbruket och boskapsskötseln, hos det stora antalet af mindre jordbrukare torde emellertid icke vara den närmaste framtiden förbehållet. En ej ringa del af allmogen kan nemligen tyvärr ännu icke sägas bedrifva någon ladugårdsskötsel i egentlig mening och har derföre också föga vinst af sitt åkerbruk. I en del af Wadsbo härad, der allmogens ladugårdsskötsel från forntiden har till ändamål att uppföda dragoxar till afsalu i synnerhet på Nerike, är förhållandet bättre. Kreaturen äro der merändels i bättre hull och någorlunda väl födde. I åtskilliga delar af länet, såsom Södra Wadsbo fögderi, äfvensom i Kåkinds härad och i Skara fögderi, lemnar svinafveln ett icke ringa öfverskott till afsalu på andra orter. I afseende på höskördens och foderväxternas tillräcklighet för länets behof, åberopas i underdånighet innehållet af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes årsväxtberättelser, enligt hvilka skörden af hö och foderväxter var år 1856 öfver medelmåttan, 1857 under medelmåttan, 1858 god, 1859 under medelmåttan, 1860 mern än medelmåttig, på många ställen ymnig och således i allmänhet tillräcklig för behofvet, hvilket dock icke bör förstås så, som skulle fodertillgången förslå till en fullt ändamålsenlig utfodring åt det befintliga kreatursantalet, Allmogen, hos hvilken man dock stundom redan nu finner ganska försvarliga klöfvervallar, måste, om ett sådant ändamål skall mera allmänt uppnås, allt framgent efter landtbruksskolans på Degeberg och större jordbrukares föredöme vinnlägga sig om en utvidgad odling af gräs och rotfrukter till utfodring i en efter totalarealen af åker och äng klokt afvägd proportion. Genom utdelande af premier till tjenstehjon, hvilka under långvarig och trogen tjenst utmärkt sig i vården af dem anförtrodda boskapskreatur, har Hushållnings-Sällskapet sökt befrämja en mera omsorgsfull och noggrann skötsel af husdjuren.
Vidkommande det anta! lärare, sorn för skolor af denna art blifva behöfliga, visar sig lätt, genom en beräkning af den undervisningstid, som för hvarje klass ar stadgad, huru stora lärarekrafter för ändamålet måste tagas i anspråk. Då i hvar och en af dessa fem klasser skall undervisas 32 timmar i veckan, med undantag af första klassen, sorn i skolan sysselsattes endast 30 timmar, och dertill' kommer antalet af de timmar, i hvilka de lärjungar, som äro dispenserade, åtnjuta särskild undervisning, och hvilka timmar endast för de lärjungar, hvilka icke läsa klassiska språk, uppgå till ett antal af 38, uppkommer eli antal af 196 timmar i veckan, för hvilken undervisning, dä Rektor vid dessa läroverk har 20 timmars undervisnings-tid och hvarje Kollega omkring 30, omöjligen kan beräknas mindre lärare-antal lin Rektor och 5 Kolleger. Läroverk af detta slag torde böra inrättas i sådana städer, som antingen, i följd af den omgifvande ortens folkrikhet eller af stadens mer eller mindre afskiljda läge, hafva och kunna påräkna ett större lärjunge-antal. Utskottet tillstyrker derföre, att ofvan upptagna antal lärare måtte på stat uppföras för läroverket i Hudiksvall samt för de af Kongl. Majit under N:o 2 bland lägre elemenlar-läroverk upptagna skolor. Dessutom hafva motioner blifvit väckta rörande utvidgning af läro-verken i Borås och Uddevalla, den ena af Herr Rydin, hvilken anfört att, ehuru under flere tiotal af år framställningar blifvit gjorda dels af auktoriteter, dels af enskilda om behofvet af utvidgning utaf den i Borås befintliga med blott 3 lärare försedda skola samt jemväl Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års riksdag ansett att denna skola borde erhålla 4 lärare, oberäknadt sådane i sång och gymnastik, ifrågavarande läroverk likväl uti Kongl.
Debet-sedlarne skola specifikt, enligt hvarje artikel, upptaga, hvad den 64 Bil. till Bevillnings-Ulskoltets Betänkande, N.o ti. skattskyldige för sig, hustru, barn och öfriga skattskrifne personer samt tjenstehjon hör erlägga, jemte hvad honom i öfrigt för egendom, handtering, rörelse och tjenst blifvit påfördt, i likhet med härvid bifogadt formulär. §. 131. Skattskrifvarén må, till ersättning för debet-sedlarne, njuta för hvar och en, som ej öfverstiger fem R:dr, en skilling; deröfver till och med femtio R:dr, två skillingar; samt för debet-sedel af ännu högre summa, åtta skillingar; hvilken lösen i debet-sedeln intages. Likväl må vid ansvar, såsom för tjenstefel, icke mera än en debet-sedel utfärdas för de utskylder, som inom samma taxerings-district den skattskyldige påföras; äfvensom serskilda debetsedlar icke få utfärdas för sådane tjenstehjon, sorn å husbondens förteckning blifvit upptagne. I §. 132. Hvad i anseende till debet-sedlars författande för landet stadgadt är, kommer äfven för städernas Uppbördsman att gälla; skolande Magistraterne på eget ansvar tillse, att debet-sedlarne af de skattskyldige i rätter tid kunna uttagas. I Stockholm och Götheborg kommer att härmed så förhållas, som serskildt förordnadt är, eller framdeles kan varda stadgadt. §. 133. Efter erhållne uppbörds-ordres och minst fjorton dagar före den, till Krono-uppbördsstämmans företagande inom hvarje län, bestämde tid, skola Kronofogdarne till Konungens Befallningshafvande insända uppgift å dagarna till uppbördens förrättande; börande Häradsskrifvaren vid uppbördsstämman vara närvarande, för att meddela behörig annotation å de skattskyldiges debet-sedlar, enär uppbördsmannens qvittens, enligt uppbörds-författningarne, den förutan, icke är gällande. §. 134.
Inom Utskottets tull-afdelning antogs lika tullsats, 5 proc. af värdet, å seglande och ångfartyg, samt reciprok tull-frihet för hegge dessa slag vid införsel från vissa länder. En stor och vacker inhemsk industris missförstådda intresse tillkämpade sig inom Utskottets plenum den högre tullsatsen af 10 proc. å ångfartyg, utan någon tullfri reciprocitet. Jag skulle mycket misskänna trovärdigheten af de upplysningar som blifvit, mig af särdeles sakkunnige personer meddelade, om jag betviflade obehöfligheten af den inkonseqvens, hvilken Utskottets förslag nu innefattar; och jag kan icke misstaga mig i den åsigt, som jag i min motion utvecklat, att Svenska skeppsrederierna icke böra, för fartyg, som från utlandet inköpas för alt gå under Svensk flagg, betungas med högre afgifter, än som drabba samma fartyg, då de, på grund af afslutade traktater, under främmande flaggor täfla med oss i våra hamnar. En sådan betungande och orättvis afgift innefattar dock Utskottets förslag, angående ångfartygs förtullning. Obilligheten deraf gör mig förvissad, att Rikets Ständer för ångfartyg antaga samma införsels-tull och, i vissa fall, tull-frihet, som Utskottet föreslagit i afseendeå seglande fartyg. Ehuru jag med Utskottet delat åsigten att vid förbuds-systemets frånträdande heldre antaga för höga, än för låga tullsatser, har jag dock icke kunnat gå så långt i försigtighet, att jag lemnat min röst till antagandet af s. k. förbuds-afgifter, de der lofva en frihet, som de i tillämpningen förneka, och sålunda innefatta detsamma, som förbud. En sådan förbuds-afgift utgör den af Utskottet för »helsidenväfnader, alngods: andra slag» föreslagna införsels-tull af 5 R:dr pr skålp. Denna tullsats, med tillägg af handelsoch sjöfarts-afgift, samt tolagoch stämpel-penningar, uppgår till icke mindre än ti R:dr 16 sk. skålp.
I yttre måtto lefde hon dock i ett visst välstånd. Hon hade två väl, till och med elegant möblerade rum 4 tr. upp i Södra teaterhuset, der någon liberal man bekostade hennes underhåll. Hon hade bott der sedan den 1 april i fjol. I tisdags hade hon fått bud från en väninna om att denna skulle konima och tillbringa aftonen i sällskap med tre herrar. Aftonen kom och de tre herrarne äfven, men väninnan icke — åtminstone har hon icke varit der hela qvällen. Efter att ha gjort sig en glad afton, aflägsnade sig två af herrarna. De följdes ned af en liten flicka, som städade åt Dahlberg. Den tredje herren blef qvar, då flickan aflägsnade sig. Följande morgon, eller rättare ett stycke fram på förmiddagen i går, kom den lilla flickan upp i Dahlbergs bostad för att städa. Hon fann då qvinnan mördad. Det anmäldes för polisen, och denna spanar nu efter mördaren Dahlberg låg i sin imperialsäng, endast iklädd ett mycket kort linne. Hufvudet låg stödt mot högra handen, ansigtet till största delen bortvändt och nedborradt i kudden: i ena tinningen var ett svårt sår, hvarifrån blod hade strömmat ned. Dessutom har befunnits att hon var strypt. Såvidt man vet, saknades inga af hennes tillhörigheter. Johanna Sofia Dahlberg var en storväxt qvinna, omkring 31 år gammal. Polisen hade redan fått kunskap om saken och började sina efterspaningar. Allmänheten upprördes på ett obehagligt sätt af denna hemska händelse. Dag'en derefter erhölls följande upplysning: Mordet upptäcktes omkring klockan 10 på förmiddagen af en liten flicka om 12 á 14 år, som passade upp för Dahlberg. Då flickan inträdde i rummet såg hon Dahlberg ligga död i sängen, hvilken var fyld af blod. Hon skyndade genast ned efter sin i samma gård boende moder, hvilken åtföljde henne upp i Dalbergs rum. Den mördade hade en snara om halsen och ett djupt sår i högra tinningen. Öfver hennes mun låg en sängkudde. Hennes kroppsställning och ansigtsuttryck antydde icke att hon sökt eller förmått att göra något motstånd vid mordtillfället, hvadan man antager, att den som föröfvat mordet öfverraskat henne, möjligen under sömnen.
Frankrike kunnat skryta af så många utmärkte härförare på en gång, söm under och straxt efter revolutionen, och huru många af dem hade val erhållit endast en militairisk uppfostran? Jag vågar tro, att de Heste af dem, som genom deras bragder, mod och talent er-'under denna period väckt Europas bi - Den 3 Martil, 175 fall, känske beundran, icke bivistat någon Krigs Accidemie. Det torde således kunna anses för en bevist sanning att ingen blott militairisk uppfostran är af nöden för erhållande af skickliga Officerare och talentfulla Generaler. Och deraf utgåf grunderna till min vördsamma förmodan, att KrigsAcademien pd Carlberg icke kan vara nödvändig eller behöllig. Jag tror det så mycket hellre, som den slags bildning man der erhåller, hvarken öfverensstämmer med tidens anda eller den stigande allmänna upplysningens kraf, som vill att menniskorna skola närma sig till hvarandra, och icke genom ett slags skramässig uppfojtran åstadkomma och befordra ståndsskillnader, Detta sednare tror jag vara fallet med KrigsAcademien, såsom en ovilkor. ligt militairisk uppfostrings-anstalt, emedan ynglingarne derigenom småningom och till och med oförmärkt danas till det blott militaira, icke endast till yrke, utan hvad värre är till känslan, af en esprit de Corps, som föranleder till en söndring och skiljaktighet från andra stånd, och andra Medborgare-classer. Ändamålet synes mig dock böra yara motsatt, ty det ar genom den allmänna föreningen, ibland Statens särskilta Stånd, sorn den varma, kraftiga fosterlandskänslan och intellectuella, likasom den stora fysiska styrkan hämtar sin egentligaste och orubbligaste grund. Derföre borde den allmänna bildningen syfta på detta högst vigtiga oell ärofulla mål, och således alla Stånds-skill - 174 Den 3 Martil; naclér, långt ifrån att befordras, på det krafftgaste sätt förekommas. Men som alla maktpåliggande ändringar böra ske småningom, oell icke förr än något bättre icke endast är uppgifvet, utan äfven såsom nyttigare bepröfvad! och godkändt; så enär Kongl. Majit på Riksens Högloft.
N:o 38t, ao5 Rdr skall afsätlas uti resterande Capital på de intecknade Skuldsedlarne, eller i contant, då tillgång härpå förefinnes; 5.:o att, efter afdrag af de ofvanomförmälde summorne, tillhopa 107,400 Rdr, skola Iuleressenterne i gamla Bolaget vara berättigade att genast utbekomma allt hvad sorn af oflanämude medel återstår, enligt den liqvidation, hvilken häröfver i Riksgälds-Contoiret upprättas, emot det att Actie-Brefven till Riksgälds-Contoiret aflemnas, för alt, såsom eganderätts handlingar, det nya Bolaget tillhandahållas. Deremot skall för hvarje Aclie-Bref af Riksgälds-Contoiret utfärdas ett serskildt bevis, innehållande försäkran, att den andel i de, till Statens ytterligare säkerhet, afsatta 40,000 Rdr, hvilken på ActieBrefven sig belöper, skall bevisets innehafvare j Riksgälds-Contoiret tillhandahållas, så snart R. St:s Revisorer tillkännagifva, alt deremot något hinder icke möter; 6:0 derest något Actie-Bref i gamla Bolaget* icke varder i Riksgälds-Contoiret företedt, inneliålles hvad som på ett sådant Actie-Bref sig belöper af de bestämda medlens utdelning, för alt, jemte det i nästföregående punkt omnämnda bevis, Actie-Brefvets innehafvare tillhandahållas; 7:0 att Rikets Ständers Beslut bör, genom Fullmägtiges i Riksgälds-Contoiret försorg, medelst Kungörelse i ofliciela Tidningsbladet, båda Bolagen tillkännagifvas, med föreläggande att, vid det sammanträde i Riksgälds-Contoiret med båda Bolagen, som af Fullmägtige tillika ulsättes, yttra sig och bestämdt förklara, huru - 206 Exp. Utsk. Förslag till lind. Skrifv.
I anledning häraf får Stats-Utskottet upplysa, att då, vid sistlidne Riksdag, Kongl. Maj:t uti Nådig Proposition framställde, bland annat, att Flottornes Handtverks och Timmermans-Stater måtte, intill des de med Inqvartering in natura kunde förses, erhålla denna förmån i penningar, till enahanda belopp med deras vederlikar, och nödige medel dertill anslås, yttrade Riksens-Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 23 Maij 1818, det Riksens-Ständer funnit dessa Stater böra tilldelas en slik förmån, så framt de icke, uti sin nu åtnjutande aflöning, erhålla ett deremot svarande belopp; Och då, hvad Kongl. Maj:t, efter pröfning af omständigheterne, kunde finna för godt att nämnde Stater meddela, syntes lämpligast kunna och Stats-Utskottets B et änkan elen. i435 böra bestridas af de till Flottornes tinderhåll på det hela anordnade medel, ansågo Riksens Ständer något särskildt anslag dertill icke erfordras* utan öfverlemnade till Kongl. Majlis Nådiga förordnande, att hvad i denna del erforderligt funnes utaf nämnde tillgång låta utgå.
Län de erhållna medlen af Läns-Styrelsen utdelats till några få Pastorater med lika belopp till hvartdera, dervid, såsom det syntes, Läns-Styrelsen följt en viss ordning församlingarna emellan, utan att taga i betraktande deras större eller mindre folkmängd eller olika behof af understöd, jemte det att någon föreskrift icke syntes hafva blifvit leinnad af Läns-Styrelsen, angående fördelningen af dessa medel, för hvilkas användande till det afsedda ändamålet, i flera fall icke funnes andra verificationer räkenskaperna bilagda, än vederbörande Pastorers qvittenser å de mottagna beloppen. Lån hade fördelningen af ifrågavarande Stals-Utskollcls Utlåtande, M 30. medel verkställts af Hospitals-Sysslomännen och i andra Län äter blifvit bestämd af Läns-Styrelsen efter pröfning af inkomna, utaf vederbörandes vitsord om bebofvet åtföljda ansökningar om erhållande af dylikt understöd, hvilket sistnämnda förfaringssätt Revisorerne ansett lämpligast och derföre hemställt, alt åtgärder mätte vidtagas, hvarigenom samma grunder för medlens fördelning koinme att mom alla Länen följas. Uti den häröfver afgifna underdåniga förklaringen har, efter omförmälande af de, rörande ifrågavarande medels utdelning, gällande föreskrifter, med iakttagande af hvilka fördelningen skulle hafva skett på det sätt, Revisorerna ansett lämpligast, Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet tillika anfört, att, sedan genom Revisorernes berättelse Ordens-Gillels uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att utdelningen af uppfostringsmedlen i Skaraborgs Län skett efter helt andra grunder, än som blifvit i enlighet med 7 § Kongl. Instruktionen för Serafimer-Ordens-Gillet af den 28 April 1791 till efterlefnad föreskrifno, särskild skrifvelse skulle till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nyssnämnde Län afgå, med erinran att ställa sig berörde föreskrifter till efterrättelse. Men då Revisorerne uppgifvit, att äfven uti andra, än det endast exempelvis nämuda, Skaraborgs
tillträda och uppbära de löner och arvoden, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitulorialer eller förordnanden, äro berat - 'Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 17 berättigade. Vid förekommande frågor om utbetalning till aflidne embetsoch tjenstemäns sterbhus af de löneinnehållningar, som i egenskap af nådårsbesparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, kunna varda iakttagna, anser Kongl. Maj:t nu gällande föreskrift böra fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant afseende komma att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning Irån Rikets Ständers Riksgäldskontor, på det sätt, att de gjorda utbetalningarna upptagas i de föreskrifna ärliga ligviderna med nämnde kontor angående statsverkets öfverskott o h besparingar; skolande, till ledning för bedömandet af den elter hand upphörande utgift, staten i berörda hänseende komme alt vidkännas, serskildt uppgift varda vederbörande Utskott meddelad om medelbeloppet af den begrafningshjelp, som under de sednare åren blifvit lill aflidne embetsoch tjenstemäns sterbhus utbetald.
Motionären yttrar derefter följande: ”Sedan reglementet blifvit fastställdt och bolaget fått visshet om den fond, som vore att tillgå, skulle realsäkerheten prasteras, vare sig inteckningar i land eller stadsegendomar, pant af obligationer eller godkända aktier och så vidare för den kreditivsumma, sorn bolagsmännen äska, och hvilka handlingar, jemte bolagets solidariska ansvarsförbindelser, skulle till Rikets Ständers Bank aflemnas, emot rättighet för bolaget att disponera öfver motsvarande belopp penningar, och att, sedan de 25 procenten af denna summa vore kontant till afdelningsbanken inbetalte, få öppna bankrörelsen. Den fond, som bolaget ut - 6 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. öfver sina tillskjutne 25 procent kunde behöfva för utlåning åt andra, medelst kreditiver åt sådane, sorn ej hafva nöjaktig realsäkerhet, eller diskonteringar, skulle detsamma kunna erhålla utan annan säkerhet än sin solidariska ansvarighet, hvilken torde anses tillräcklig, då bolaget alltid måste hafva lånehandlingar i sin hand, vida öfverstigande denna fond, dels derigenom, att de utlånt sine egna 25 proc. och dels derföre, att de i låneväg egde använda de summor, som alltid vore innestående på bolagsmännens egna kreditiver, för hvilka realsäkerhet vore prarsterad. Det lärer falla af sig sjelf, att då bolaget gifver Banken viss ränta på hela kreditivsumman, måste det ock göra den fruktbar i sin hand, hvilket, med bibehållande af kreditivtagarens rätt att derpå insätta penningar, när han vill, sker på det sätt, att dessa insättningar utlånas i diskontväg på kortare tid. Den öfverassignering, som genom oförmodade dragningar på kreditiven, möjligen häraf någon gång kunde inträffa, vore af ingen betydenhet, men skulle dock inom viss tid, t. ex. 3 månader rättas och regleras. Vi torde nu böra öfvergå tili bestämmandet af den ränta, sorn bolaget bör betala; den kan ifrågakomma till 3 procent, 3.V procent och högst 4 procent.
Domare öfer af andra göromål äro hlndf de på flere veckor företaga ransakning, hvarigenom en möjligtvis oskyldigt anklagad, genom en Onödigt lång a re t och forsling till Tingsställe, der han dock slutligen blifver frikänd, måste vidkännas allt det lidande, som af en sådan behandlingar en följd; Likasom en verkligt brottslig under Arresten - uti der träffande sällskap med i samma rum för - StatsTJtskott ts Betänkande rv * 7 / varade mlssdå are, f;.r lära och inöfvasuti fräd. het, förnekande och svårare brott, än dem hvartill han redan gjort sig saker, nu m. Och bärMotionären på desse skäl yrkat, att vid hvarje Ijåns, häkte matte anställas, en särskild BrottmålsPomare, sorn skulle åligga genast företaga ransakning och afdöma allt hvad på stället knnde summario. processu afgdras, och tillika den för* ändring i Lagen göras, att hvarje brott åtföljdes af sin särskilda bestraffning och ej flere brott af-, straffas i ena bot såsom hitli! s; förmenande Motionären, att Fången derigenom fcerages utväg'n att, medelst bekännande af flere särskildte brott, antingen aflägsna eller ock r> ed el st rymning under transporten, helt och hållet undvika et; förtjent straff. 2:q Af Riksdags-Fullrrägtigen Per Perssen från Blekinge Fän, sorn yrkat, att särskild Bro tmåls - Pomare matte för detta Län tillförordnas Samt till stöd fördenna Motion anfort Länets lage emellan Fästnings - orten e Carlskrona och Christianstad, hvarifrån brottslingar stundom få tillfälle att begifva sig på flygten; att permittoringen från de i förenämnde Städerförlagde Be. gementer kringsprider i Orten personer, hvilka icke ega. visst tillhåll eller sysselsättning samt att dessutom förbrytare från öfrige delar af Riket söka kustorterne för att sjöledes undankomma till Utrikes Ort.
U säkerligen ännu mera bedragne än jag i deras förhoppningar; men aldrig skall man lyckas, att rubba min sorgliga öfvertygelse om det tillstånd i framtiden, hvartill man skyndar att föra samhället, om jag icke upplefver den dag, då på ruinerna af det när-' varande jag skådar en ny Stat, hvari den gamla Svenska ärligheten, ali varligheten och kraften åter inträda hand i hand med tidens upplysning, Fruktansvärdt vöre det likväl, om man, i öfvergången till denna lyckligare framtid, skulle med mera sannolikhet bereda en motsats, och sålunda öfverlemna åt kommande slägter att förbanna den liknöjdhet, hvarmed vi lemnat framtiden åt sitt förberedda öde. Om det är en sanning, att det Europeiska Constitutionella samhällsskickets enda fördel framför det absolut Monarkiska igenfinnes uti FolkRepresentalionens controllerande myndighet, måste denna Folkets rätt gifvas i verkligheten, denna magt visa sig i utöfningen, och icke-såsom ett vanmäktigt trottsande hot nedläggas i skrifna lagar, hvari man letar mer efter döda bokstafslydelser än lefvande tankar, uttryckande en verklig kraft, som påkallar handling. Tag bort eller förlama denna kraft hos den contrqllerande samhällsmagten, och den verkställande skall bestämdt urarta till en godtycklighet, så mycket vådligare, då den stödjer :g på lagliga former. Svagheten och oskickligheten skola här göra sig gällande; med - Den 17 J u 1 i i f. m. len dertill ligga alltid nära för handen hos magten, men corruption, det köpta anhanget, af vigt för usurpationens framgång inörn det lagbundna samhället, är umbärlig, ja vådlig för den obegränsade magten. Sålunda hämtar den constitutionella Styrelsen från en svag Representation en styrka, som den absoluta aldrig vågade tillita, utan fara att af Folket fordras till ansvar; då deremot en representativ styrelseform, i likhet med den Catholska aflaten, innebär en anvisning på tillkommande synder, att vid bestämd tid åter försona.