Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Något anspråk elier hopp , att dermed kunna verka på andras öfvertygelse , kan så mycket mindre hos mig uppstå, som den långvariga striden nu synes komma att slutas med ett stillestånd, utan att å ena eller andra sidan gif* va något afgörande resultat; men det är just för detta fall , som jag trott det vara nyttigt , att nu närmare upplysa ämnet, på det en kommande tid deruti tilläfventyrs må kunna finna någon ledning för sina omdömen» Riksens Ständer sammankommo till denna. Riksdag med en allmän klagan öfver de menliga följder , som oordningen uti penninge-Vä“ sendet tillvägabragt. A ena sidan framställde Innehafvarne af penningar eller fordringar sine anspråk, att någon gräns för myntets fallande uti värde måtte varda satt, att de måtte tryggas uti sin egande rätt , och icke Vidare äfventyra, att, genom godtyckliga åtgärder af Rikets Ständer , förlora en del af deras välfångna egendom. Desse rättvise, och uti ändamålet af samhällsordningen grundade, anspråk öfvergingo gradvis till önskningar, att, antingen genom bestämmande af Banco-sedelns värde högre än det gångbara, eller genom de medel, som till företagets utförande skulle användas , söka gora en mer eller mindre betydlig vinst, och öka den närvarande Capital-förmpgenheten. Då likväl största mängden af penninge - egare utgöres Bånco^Vtskottets B etling and en. 86? utgöres af Enkor och faderlösa Barn, samt s§- dane personer.- hvilka trädt utom den egen tel Lgen verksamma lefnaden, och således icke för-'; dra någon vinst, utan endast fordra säkerhet för förlust, lära de grundade förebråelser om ofverdrifna anspråk, som emot penninge-egare kunna göras, blifva mera inskränkte. A andra sidan åter, hördes ifrån alla Eandsorter en högljudd klagan öfver penningebrist, och deraf uppkommen förlägenhet uti allmänna rörelsen. Att förhållandet var sådant, det kunde ej med något sken af sanning bestridas, Kien om orsakerne till det onda och medlen till att afhjelpa detsamma, derom voro meningarne mycket delade.
Kan icke StatsUtskottet, som jag önskade, lemna bidrag till den nya väg Anders Nilsson omnämner i sin motion, och som visserligen är vigtig för så kringboende som aflägsnare, men omöjlig nästan att på häradets bekostnad upparbeta; så är min ödmjuka begäran att principen godkännes, det sådana undersökningar på Statens bekostnad, som Anders Nilsson fordrar, må äga rum förr än nya vägar göras, och, i fall de äro af allmän nytta, deras indelning påkostas af Staten, hvartill Committerade för väganläggningarne torde finna utvägar, om anslag deni bestås. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridder ska - Den lG Febyiarii f. m. »7 skåpet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 28 sistlidne Januarii under IST:o 53 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående Låneans^ag lill en Brobyggnad öfver Tranarps å. Föredrogos å nyo och gillades följande LagUtskoltets den 14 och 16 sistlidne Januarii afgifne, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkanden: N:o 12. Öfver väckt motion, att UnderRättsUtslag i mål, der någon blifvit tilltalad eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff med eller utan arbete bör följa, hädanefter må IIofRutts pröfning underställas. Öfver gjord motion om närmare bestämmande af HofRätts pröfning i underställde brottmål. Öfver väckt fråga om afskaffande af den i 4<3 och 4.Q Capitlen MissgerningsBalken föreskrifne Urtjufva-Ed. i3 H. i8 Den iG Februarii f. m.
Ständer icke förut gifva uppdrag åt några sina medlemmar, till en förberedande intermediaire behandling af detta grannlaga arbete, kan väl lagstiftande magten istan förebråelse och yttersta våda lemna ett sådant uppskof med ifrågavarande stora angelägenhet? Verkningarne af lagarnes ofvanbeskrifne ofog och grymhet äro redan kände; och hvarje dags dröjsmål med lämpelig rättelse häri, drager Skade blodsskulder och olyckor öfver samhället af de vilseförda, sorn i stället att försonas med detsamma och med s'g Den 23 Februarii, 1009 sig sjelfva, stämplade af outplånlig vanära, försättas i förtviflan. Af så påkallande och vigtiga bevekelsegrunder, utbeder jag mig friheten vördsamt få hemställa; om icke Lagutskottet kunde an-' modas att genast företaga omarbetandet af Straff-Balken , eller egenteligen af dess första Och sista capi el. Denna prreliminaira åtgärd, synes så mycket lättare kunna ske, utan rubbning af den för hela Lagverkets omskapelse uppgjorde plan, som redan vid 1815 års Riksdag lärer varit beslutadt att ofvan omförmäldd te straffsätt skulle afskaffas, hvari likväl allt sedermera icke minsta förändring ägt rum. Under förutsättande att de nu här gjorde an-; märkningar torde förtjena något afseende och behjertande, vågar jag således ödmjukast fö-j reslå. 1:0. Att ej någon innan föregången ran3 sakning och Dom må häktas, utan för andra resanqvalificerad eller svårare stöld, 3:dje gången enkel tjufnad, samt för rån, mord, eller annan sak som å lif går. Det förs ås dock af sig sjelf, att i de fall då lagen stadgar personlig inställelse vid hämtnings påföljd, men den anklagade icke hörsammar kallelsen, eller uppsåtligen från Rätten sig undanhåller, Domaren äger förordna att en sådan person mj| gripas och hållas i tjenligt förvar eller fängelse. Bil, till Ridd. o. Ad, Pr. 1 Band. 64 I®10
Likväl skola de högre klosterföreståndarne, som utgå ur den ingalunda bördsstolta munkhopen, föra ett mycket skrytsammare, mera vällustigt och stundom vanärande lif, än biskoparna. Under Joseph II sekulariserades en mängd kloster, men nya tillkommo åter under Frans I. Rikedom finnes endast i de gamla klostren och abbotsstiften, men Franciskaner, Augustiner, Kapuziner och andra tiggarmunkar skola hafva föga annat att lefva af, än de 200 Fl. och 12 skålp. snus, hvilka regeringen årligen består dem; ty numera tror just ingen på den salighet, som förvärfvas genom skänker åt munkarne. Andra ordnar, såsom de barmhertige bröderne, Elisabethiner-nunnorna och de barmhertiga systrarna (Soeurs grises), sysselsätta sig uteslutande med sjukas vård i egna, genom frivilliga gåfvor underhållna hospital, och stå derföre i stor aktning, uti hvilken äfven Prämonstratenser, Benediktiner samt Salesianeroch Ursuliner-nunnorna, som alla helgat sig åt ungdomens uppfostran, med rätta deltaga. Undervisningen i Österrike hvilar på de kända principer, hvilka kejsar Frans framställde i sitt yttrande: «Jag behöfver inga lärda män, utan blott goda undersåter». En stor del af de förmögnares barn, isynnerhet flickorna, gör sin uppfostran i klostren. Äfven vid de lärda skolorna, gymnasierna, 230 till antalet, äro oftast munkar och prester anställda såsom lärare. I dessa skolor, der det läres: religionskunskap, latin och grekiska, prosodi, retorik, historia, geografi och aritmetik, måste lärjungen dröja sex år. Sedan afgår ynglingen till Universitetet. Sådana finnas i Wien, Prag, Grätz, Lemberg, Ollmütz, Inspruch, Padua, Pavia och Pesth. Här studeras de två första åren geometri, naturlära, logik, moral, religionsfilosofi (?). Ett besynnerligt stadgande befriar de betalande eleverne från att lära allmänoch naturalhistoria. Kursen är sedan för jurister och teologer fyra, för läkare fem år.
Det är dessa, som i allmänhet innehafva nationens upplysning hvar i de ämnen, hvilka hans befattning tillhöra; och från deras kritik och forskning är det, som nationen förnämligast har att vänta de iakttagelser och anmärkningar, hvarigenom uppdagas bristerna i allmänna inrättningar, och anledning gifves till deras förbättrande. Men friheten i sådana ämnens behandling är icke nog tryggad, i fall det kan hända, att någon dylik inrättnings förvaltare, under hvars förmanskap en författare af så beskaffade anmärkningar befinner sig, kan under förebärande af förolämpning mot sig tillgripa disciplinarstraff och tillskynda författaren oberäkneliga olägenheter. Att eludera disciplinarmaktens utöfning emot tryckpressen, har för öfrigt ingen synnerlig svårighet, då dertill endast behöfves, att författaren förtiger sitt namn eller tinner någon annan, som lånar honom sitt. Endast den helsosama, önskansvärda verkan af offentlig heten uteblifver derigenom, att tjenstemannen ej kan i egen person uppträda och stå för sina uppgifter. Utvägar till försvar mot ohemult anfall kunna för förmannen aldrig brista, när han offentligen angifves; och hvarken hans myndighet eller hans värdighet lider af en oförskyld angripelse, hvars ofog kan på detta sätt ådagaläggas, när sådant befinnes nödigt. Deremot skulle den värdigaste, mest förtjente förman kunna skadas genom lömska rykten, uppdiktade af illvilliga underhafvande och kringspridda utan allt behof af tryckpressens biträde. Man vände saken huru som helst; jag kan icke inse, att det är genom tryckfrihetens bruk, som R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse lill 1856 års riksdag. 8 — 58 — våda för disciplinen uppkommer. Jag kan för öfrigt åberopa de anmärkningar i ämnet, som finnas i min sista berättelse. Hvad angår den särskilda inskränkningen af presterskapets yttranderätt i theologien; så har jag förut, nemligen i 1849 års berättelse, anfört exempel på de begrepp härom, som lagskjpningen företett.
Kamererare genast bör tillställa assignantesii eller dess ombud granskad räkning å den för samma år belöpande folie-afgift, hvilken, så framt densamma icke sist BaneO'Utskoltcts Utlåtande, N'.o 27. 51 inom Mars månad blifvit insatt i Banken och insättnings o attesten till Lane-Afdelningen aflemnad, skall å den på räkningen inneslående behållning afskrifvas. Och torde, så framt Rikets Ständer skulle denna hemställan bifalla, Rikets Ständer hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majrt täcktes, uppå Banco-Slyrelsens görande anmälan, i Nåder låta utfärda Kungörelse i ämnet. §• i5. (i843 års RevBer., pag. 2.4 och Banco-Fullmaktiges Berättelse, §. 3g.) Jemte anmälan om det förhållande, att Banco-Fullmäktige, i anledning af Sysslomännens uti en enskild persons concurs vid början af år 1842 ingifne ansökning, att, utan erläggande af folie-afgift, utbekomma det på hans, i eget namn, före cessionen öppnade räkning med Banken innestående saldo, förklarat, att ehuru, i ändamål att vinna befrielse från dylik afgift, någon serskild anmälan om upphörandet af assignering å denna räkning icke förut blifvit hos Banco-Styrelsen gjord, Fullmäktige likväl, enär upplyst vore, att nämnde person redan före den 1 Juni 1840 afträdt sin egendom till borgenärernes förnöjande, och behållningen å den af honom enskildt förut hos Banken öppnade läkning således allt sedermera egenteligen tillhört borgenärerne i hans concurs, samt concurs-massor, i löljd af stadgandet i i3p §. af Banco-Reglementet, äro för deras hos Banken på räkning inneslående medel från folie-afgift befriade, funnit skäligt bifalla Sysslomännens förrberörde ansökning, hafva Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hemställt, att nämnde §. i Ban“O-Reglementet måtte erhålla ett förtydligande, sorn undanröjde ali tvetydighet vid framdeles möjligen inträffande likartade händelser.
De missbruk, som wid fortsättning af KroNmRränneri-inrättningen, häldst de första arén inträffade, hwarken kunna eller böra förswaras, men med ihugkomst af förhällandet med denna inrättning, i det bela, mäste det wisserligcn medgifwas, at jordens odling til winnande icke allenast af mycken, utan ock strid och wigtig spannemäl, under denna tiden märkeligen tilltog, emed n dä tzandtmanncn icke såsom förut äfwentyrade bäde wacklande priser och stundom felande afsättning pä dess Spanmäl, han sämedelst fant en säker uträkning wid, at icke blott genom flit och arbetsamhet, utan ock med betydelige kostnaders anwändande söka updrifwa dess Sädesproduktion til möjligaste höjd. Detta oaktadt medqifwer jag likwäl, at enär Landtmannen yrkade äterfäendet af dess förra Husbehofsbrännings-rättighet, bifallet dertil, borde blifwa desto mindre betänkligt, som utom den derföre utfäste och betingade säkra afgift til Kongl. Drn 26 Julik. 471 Kongl. Majit och Kronan, ä ena sidan, dermed förenades inrättningen af Allmänna Krono-Spanmäls-Magasiner, genom hwilkas wederbörliga förwaltning, förberörde med Kronobränneri-Magasinerne äsyftade förcmäl kunde winnås, samt ä den andra genom Bränwinstillwerknings wettenssapens förkofran, under Kronobränneri tiden, det war til förmodandes hwad ocksä sedermera sig wisat, at nemligen Husbehofsbrännaren i allmänhet af desi Spanmäl, ffulle erhälla en högre Bränwinsafkastning än tilförene.
Palmstjerna utbreda sig öfver, att det är folkets män, som skola sitta i den kammaren och se efter huru Regeringen gör, och i allt följa densammas åtgärder, samt för öfrigt endast vara folkets män. Allt det der mina Hrr, när jag sammanför det med hvad jag hörde i förmiddags yttras emot Gr. Anckarsvärds förslag, att denna kammare skulle bestå af män, som voro alldeles sjelfständiga, troligen icke mindre ifrån den sidan än ifrån folkets, med ett ord sagdt, så beskaffade, att de skulle äga motståndskraft både mot folket och Regeringen — så ungefärligen tyckte jag alt det lät på Frih. Palmstjernas anmärkning i förmiddags; nu är det åter bara för folkfriheten och för folkets valda ledamöters inträdande i den öfre kammaren, som han ifrar — jag tillstår, att om vi på detta sätt skulle progressivt fortgå med ändring och väsendtlig modificalion af känslor och tankar, som hittills ansetts dels litet stationära, dels litet absoluta, så är hvarje minut, som discussionen här fortsattes, högst dyrbar och för Svenska folket högst fruktbärande. Jag gissar likväl, att det der icke står länge vid lag; ty när det är fråga om att attaquera ett annat förslag, så vet man väl hvad skäl man antager, men kommer det sedan an på att skrifva upp ett eget, så får man väl se huru mycken liberalism der finnes qvar. Jag hoppas, att Frih. Hamilton sjelf kommer att besvara de öfriga anmärkn:rna, som blifvit framställda under discussionen, och sålunda kan jag sätta mig. Frih. Hamilton: Hvad först beträffar de qvickheter, med hvilka ett par ledamöter hafva behagat hedra min ringa person, så är jag högst erkänsam för så mycken ära. Men i sak är jag skyldig söka svara så godt jag kan. Här har försl och främst gjorts den anmärkn., att den sifferuppställning, som medföljde mitt förslag, är oriktig. Jag erkänner detta till en viss grad, ty uppgifterna äro alternativa, och kunna således icke slå in, om man ställer siffrorna emot hvarandra.
Krigs-kollegii förvaltning ställda kassor och fonder år 1863. Regementen eller Kårer. Kavalleri: Lifregementets Dragon-kår... Dito Husar-kår ... Smålands Husar-regemente... Skånska dito Skånska Dragon-regementet Jemtlands Hästjägare-kår ... Infanteri: Lifregementets Grenadier-kår Första Lifgrenadier-regementet Andra dito Westgöta Regemente Smålands Grenadier-bataljon ... Uplands Regemente ... Skaraborgs dito Södermanlands dito Kronobergs dito Jönköpings dito Daldito Helsinge dito Elfsborgs dito Westgöta-Dals dito Bohus Läns dito Westmanlands dito Norrbottens Fältjägare-kår.. Westerbottens dito Kalmar Regemente Nerikes dito Wermlands dito Jemtlands Fältjägare-kår .. Norra Skånska Regementet Södra dito dito S:gr Ordinarie anslag. S:gr Diverse utgifter för indelta Arméen i allmänhet Å anslaget: Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena. Löneförbättringar för indelta Arméen. A Intendentsafdelningens andel i anslagit för försvarsverket till lands i allmänhet. Ä anslaget: Lifoch släpmunderingar för rothållsregementena. Extra utgifter. Ä besparingarne å riksstatens 4:de hufvudtitel. Kasernbyggnad för Smålands Husar-regemente. Ä Trosspassevolansfonden. Ä Volontärvakansmedels-fonden. Skånska Hypotheksföreningens, å 5 %, Stora Kopparbergs bergslags, å 5 % Wadstena krigsrnanshus-kassa. Arméens Ackords-amorteringsfonds, å 4 Mälareprovinsernas Hypotheksförenings, å Smålands m. fl. provinsers dito, å 4 %, ■■ Transport: Stora Kopparbergs bergslags, å 5 %, Militieboställs-kassan. Mälareprovinsernas Hypotheksförenings, å 4 Smålands dito, å 4 %, Skånska Hypotheksföreningens, å 5 %, Stora Kopparbergs bergslags, å 5 %, Invalidhus-f<onden.
Den enda-omständighet att i alla Utskott bör och mäste wara lika Boteringssätt, och att näqok rättesnöre icke kan eller bör i denna del tagas af bruket wid wära Domstolar, som äro och mäste wara helt annat än Utskott, synes i denna del göra tillfyllest. Jag hemställer säledes till Högloft. Ridderskapet och Adclns pröfning om icke omröstningen i alla Utstött, hädanefter som hitintills, bör ske Ständswis, och utbe» der mig deröfwcr Högwälborne Herr Grefwens och Landt» Marskalkens proposition. Friherre Nannerkeim, chmrs August, utbad sig att fä upplysa hwarförc icke Ukstottek kunnat förcsiä ett uniformt Dokeringssätt för Banco, Utskottet, med de öfriga Utskotten. När wid 1820 ärs Riksdag Bonde - Ständet erhöll röst i Banguen, skedde det med den skillnad mot de andra Ständen, att 4470 Den 20 October. attnär tvid Voteringar rwä Ständ stabnade emoktwä, dct Ständ, mcd hwilkct Bonde - Ständet hade röstat, ansägs hafwa förlorat. Nu har genom Riksens Ständers beslut Bonde - Ständcts röst i Banque» blifwit lika gällande som de andra Ständcns. Men innarr detta beslut blef till Constitutions, Utskottets ätgärd remitteradt, hade Utskottet redan till Riksens Ständer aflemnat sikt sista Betänkande rörande Riksdags - Ordningen. Utskottets utlätande rörande röstnings - sättet i Banque» wore dock sedermera inkommit, och Friherre dstsnnerkieim anhöll derföre, att det nu i sammanhang med denna § mätte till afgörande fä upptagas. Grefwe L^ilsnlrorZ, josian klenmnz, anförde till Protocollet skriftcligcn fölljande:
Hela donations-fonden, benämnd den Sjö— grenska apologist-fonden, utgör för närvarande ett kapital af Sextusen Riksdaler Riksmynt, hvars årliga ränta Trehundra FvratiotvåRiksdaler Riksmynt, ingår iden ordinarie lönen för en af Adjunkterne i Wexiö. 20:o högre elemeutar-läroverket i Jönköping. 1 tom nyss omförmälde donation, hvilken ursprungligen äfven afsåg Jönköpings skola, torde här böra nämnas den sä kallade Wisingsö-fonden, stiftad omkring medlet af 1000-talet af Riksdrotsct Pehr Brahe till inrättande af Wisingsborg^ skola. Nämnde läroanstalts fastigheter utgjorde vid pass fyratio mantal, af hvilka, enligt hvad Kammar-kollegii skrifvelse till Kanslers-gillet den 13 Oktober 1801) gifvervid handen, de flesta viii reduktionen hemfallit kronan, men blifvit såsom Kongl, donation vid skolan bibehållne; beträffande fem och trefjerdedels hemman hade icke kunnat utrönas, huruvida de borde anses såsom Konglig eller enskild donation, och blott i afseende ä ett enda vöre, enär samma hemman ännu är 1809 innehades under Wisingsö skola såsom frälse, otvifvelaktig^ att det från förbemälde Riksdrots och icke frän kronan tillkommit skolan. Genom Kongl. Brefvet den 4 September 1811 anslogs hela Wisingsö-fonden, med undantag ai tvänne hemman, att i förening med Jönköpings skolefond, användas till utvidgande af läroverket i nämnde stad, så att detsamma äfven kunde ”tjena till industri-skola, eller att lemna sådane ”ynglingar undervisning, hvilka ingå i handelseller närings-ståndet”. Inom Lunds Stift: 21 :o högre elrnientar-laroverket i Malmö. Till lärare vid denna skola hafva följande donationer blifvit gjorda, nemligen: af Borgmästaren Sören Kristensen, den 28 Juni 1647, Trehundra Daler, och af Mars Thomasen Böldick, den 10 November 1650, Etthundrafemtio
De besparingar som genom den allmänna Indragnings Staten kunde päräknas, haswa äfwen till sina ändamäl blifwit bestämda och indragningar pä Collegier torde hwarken wara att förwänta eller utan warsamhet böra yrkas. I alla fal! synes mig ett sädant anwändande af besparings-medel wara en flyttning emellan tillarne och om den killätes wel^jag ingen ting som hindrar, att i framtiden en Konung med Mindre wälwilja och ömhet för landets wäl, än tvär nu Regerande Nädige Konung skulle kun > na Den 22 Hebruanu r toz na reducera nägra Regementet och bygga ett Ope» råhus. Grefwt Norner ^ ^göljrti 6örsa; erindrade, att ett sävant anwändande af besparings-mevel, just genom de inskränkningar Friherre Nannerkeim i sist motion förestagir, wore omöjligt. Hans Epeellence Herr Ärefwe jkumst förenade stg med Grefwe förner oäi Friherre Nannerkeitn att tillstyrka den sörestagne ywe hufwud-titeln. Dest ändamäl, Landets upphsklpande, wore fa wigtigt, att Hans Ercellence trodde ingeli redlig Man kllnnä annat an dertill lemna sitt bifall. Hans Excellens wille allenast namna att twä flags besparingar wörö möiliga^ Den ena pä någon af hufwlld-titlarne i fall Mindre penningar skulle behöfwas an pä någon af dem af Riksens Ständer bliswit anslagit. Den andra besparingen skulle kunna Uppkomma af Bewillningen i fall ester dö nya Bewillnings. grundertra en större sumMa inflö e, än man päräknat. I döt sednate fallet hade det warit Stals - MstottcrS förstagatt de öfwörstjutande Medlen flulle till Stats-stuldens betalande anwändas. Friherre
Då Banken är en allmän inrättning, synes den äfven böra skydda den allmänhet, som icke förstår alt sjelf bevaka sin rätt, och som dessförutan skulle oskyldigt gå miste om sin egendom. Då man vet, huru assigneringen bedrifves, huru personer, som årligen assignera för i å 200,000 R:dr, kanske icke för dagen hafva större behållning än 2000 R:dr, men hela den öfriga massan utelöpande, såsom räntefritt rörelse-capital, utan annan afgift, än provision till Commissionairer, som postdagligen underrätta dem, huru Räkningen i Banken står; så njuta de så stora fördelar, att de väl böra få vidkän - -Den 9 April e. m. 153 nas något äfventyr, om de ej bättre bevaka sina affairer, än att behållning i Banken brister. Man har anmärkt, att det vore liårdt, om en Lag stadgades, hvarigenom man blott för 6o R:drs öfverassignering skulle förlora sin assignerings-rätlighet. Men summan kan likväl vara 6ooo, och man bör ej fästa sig vid den minsta summa, som kan komma i fragg. — Man har sagt, att det borde vara nog bibehålla de närvarande Författningarne, sådane de ärq, emedan erfarenheten visat att så få öfverassigneringar ägt rum. Likväl har BancoFullmägtiges pluralitet ansedt författningen i sitt nuvarande skick oförenlig med Bankens säkerhet. Det förslag till förtydligande, som BancoUtskottet uppgjort, är väl något strängare än Fullmägtiges, men det härleder sig dock från samma grundsats, att man ej bör hålla tyst med missbruken. Jag tillstyrker sålunda bifall å Utskottets Memorial. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Herr von Hartmansdorff torde ursägta, att en BancoStyrelsen tillhörande person, som stått i rak opposition mot hvad Bankens Commissariat och Herrar BancoFullmägtiges pluralitet i detta ämne beslutit, äfven nu tager sig friheten att yttra sig i samma anda. Genom Kongl. Kungörelsen den iq Aug.
Ani. till Exp.-Utsk. <lcn 11 November, 11. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af älerremiss å lietänkandet N:o 10, angående inrättandet af Navigations-Skolor, m. m. Vid föredragning hos Riks-Stånden , har detla Betänkande blifvit Högled. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Presle-Ståndet bifallet och af Hedervärda Bonde-Ståndet afslaget, men deremot åter remitter ad t af Vällofl. Borgare-Ståndet, der ålskillige anmärkningar emot Betänkandet blifvit gjorda, innehållande hufvudsakligen: att Utskotten, då de loreslogo de i Betänkandet omförmälde fem Navigalions-skolor , hvilkas ändamål skulle vara egentligen att meddela de högre kunskapsgraderne uti navigationen, och dertill hörande ämnen, förbisett behofvet äfven af lägre Skolor, der sjömän kunde erhålla deras första bildning; alt dtl antal af Navigationsskolor, som Utskotten tillstyrkt, vore alltför ringa, i förhållandet lill behofvet, enär de, som bodde aflägset från dessa Skolor, skulle i afståndet möta hinder för deras begagnande; att det derföre varit vida bättre, örn Utskotten, i stället för endast fem Na vigalions-skolor, föreslagit En sådan i hvarje vid sjökusten beläget Län, och tillstyrkt ett anslag af 5oo R:dr B:co årligen till hvardera, eller ock åtminstone ett större antal än fem Skolor, Statssamt Allm. Besi>.~ och Elcon.-TJtskotlens Utlåtande, IV:o 86. IJ Skolor, så alt afslåndet emellan dessa ej Liefve så stort, som vid det nu tillstyrkta förhållandet kommer att ega rum.