Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vanskligt torde äfven vara att hos den talrika illa aflönade och ofta vid unga år antagna Länsmanna-personalen städse förutsätta den omdömesförmåga och det skarpsinne, hvilka kunna vara erforderliga vid de rätt brydsamma fall, sorn ej sällan vid utmätningar å landet och synnerligast vid liqvider, angående utmätta fastigheter förekomma, utan lärer lämpligast vara att hädanefter, såsom hittills, låta af Kronofogdens kännedom om Länsmannens förmåga härutinnan bero, huruvida sådant uppdrag må denne sednare anförtros; och då hvarken den ersättning för försumlighet vid utmätningens verkställande inom rätt tid, hvilken genom Kongl. Förordningen den 21 Mars 1835 blifvit bestämd, eller säkerhet genom ställd uppbördsborgen, på sätt hos Kronofogdarne förefinnes, skulle tillgodokomma dem, som orri utmätningars verkställande anlitade Länsmännen, men ett lernnart tillstånd, att med berörde uppdrag vända sig direkte till Länsmännen, kunde medföra den öfvertygelse och det anspråk, att allmänheten skulle bos Länsmännen ega samma säkerhet, som nu hos Kronofogdarne, anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att motionen ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Januari 1857. Reservationer af: Herr J. Bodell: 1 betraktande af: att
Högloflige Ridderffapet och Adeln mäste samfälldr kunna lika wäl döma om malek, som llcspeLUvs StandetS äcpukeracls Ledamöter enskilldt, hwilke ukomdest ogerna torde willja utmärkas för Beslut, som kunde wara andra Stand obehagcliga. Herr Killberg, ^rsöric Orrn. Min tanka har ej warit at utlåta mig i hnfwudsaken, om preliminair fragan endast söretoges. Jag kanner ganffa wäl, sedan ;o ar tilbaka, Böndernas åstundan at komma in i Känguru. Det skulla särna mig om de satt mera förstånd pa sadana saker sedan den tiden. Jag hör åberopas, at i Kancn-Ordniugen star Riksens Ständer, och dcc ar ganska riktigt; men det har alltid sa warit, at när Tre Ständ besluta får det Fjerde följa med» Jag kan för min del ej annat förestå än at detta malct remittera til kanco - Utskottet at inkomma med sir utlakande. Herr krintssnstcölck, (larl. " Ehuruwal dek Hcdcrwärda Bonde-Ståndets bördsrätt til andel i Lznezu-n härleder sig fran sä uråldrigt elam, at man nästan kunde anse katalierns förlorade; wantar jag ända at Herr Grefwen och Landt-Marffalken och Högloflige Rid« derskapet och Adeln pä Hederwärda Bonde-Grandets ansökan gör et rättwist afseende. Alla tilfällen som för Högloflige Ridderffapet och Adeln yppas, at närmare sammanbinda förtroligheten och wänffapen med detta RikS-Stand, aro wiflerligen angenäma, emedan de bidraga til upfyllandet af allas war önffan. Jag wagar derföre tilstyrka, at Hederwärda Bonde. Skändet sär pä
R:dr R:mt. Antal. Skiftade mantal. Skiftade qvadratrefvar. Oförmedlade. Förmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Åker. Äng. Odlingsmark. Arfvodet till Landtmätare och Gode män samt hela beräknade utgiftsersättningen äro upptagne för de under året fastställda skiftena; hvarjemte anmärkes, att beräkningen af Gode männens arfvoden är ofullständig, emedan denna utgift för de flesta skiftena ej finnes uti arfvodesräkningen införd. 2. Att beräkna arfvodet och hela beräknade utgiftsersättningen för under hvarje år afslutade laga skiften möter stora svårigheter, ty dels äro skifteshandlingarne ej alltid uti Provins-Landtmäterikontoret redovisade, utan antingen hos Pörrättnings-Landtmätaren eller Domaren, och dels kan ett afslutadt men ej fastställd! skifte undergå förändringar, hvarigenom kostnaden, så till Landtmätare och Gode män som för utflyttningar m. m., blir betydligt olika med hvad som vid skiftets afslutande blifvit beräknadt. Stockholms Län. SPARBANKER. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 0» B P p. ~ w ET. cd £ P* O: f°. CJ ^ c? O: sr ^ C CD pj Pj cd A f del g a r n c Sparbankens benämning och stiftelseår. cd crq p CD a> ~- P E g. re'’» o" a aq s S B'”" 1 w insatt belopp i E:dr E:mt. uttaget belopp i E:dr E:mt. F meddelade. A. NORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTKYCKÄEE. BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIELA STATISTIK. imj Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser. Ny Mjd. LANDSHÖFDINGE-EMBETETS UTI UPSALA LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖR ÅREN 1856—1860. 1.
Majit och Kronan utgjorde den derutaf utgående rättigheten oell förmådde detsamma behörigen i gång hålla; och förklarades härvid att innehafvarne icke behöfde drifva bruket starkare än skogarnes vidmagthållaude och varornas afsättande kunde tåla, samt de sjelfve funne deras räkning vid; dock borde alltid så mycket svafvel finnas i förråd, som till Kronans tjenst kunde påfordras, för det pris, som redan kunde vara eller framdeles blifva faststäldt. Beloppet och priset å det svafvel, innehafvarne vore skyldige att till Kronan årligen aflemna, bestämdes år 1766,' det förra till 156{- skeppund och det sednare till 9 Ridr 32 sk., samt är intaget i den nu gällande Kongl. Resolutionen den 5 September 1815, hvarigenom privilegierna af åren 1649, 1680 och 1712 blifvit för eu af Henrik Barkhausens och Casten Feifs desceudenter, nu mera aflidne General-adjutanten Friherre S. C. Åkerhielm och hans arfvingar bekräftade. Dessa vore således de skyldigheter, med hvilka det fordna kronobruket Dylta af do nuvarande egarue innehafves; hvarvid af Kommitterade tillädes att dessa skyldigheter icke genom Kongl. Majits härförut åberopade Dom af don 7 Juni 1841 undergått någon förändring. Kronans stämningspåstående gick nemligen derpå ut, att då Dylta svafvelbruk alltifrån dess första anläggning varit Kronans tillhörighet, som aldrig med äganderätt blifvit afstådt, utan endast med nyttjande-, och besittningsrätt upplåtet åt Friherre Casten Feif och dess descendenter, men General-adjutanten Friherre Åkerhielm tillhandlat sig -Adelar i bruket, samt förre innehafvarne sålunda sålt hvad de icke egt och derigenom afhändt Kronan dess lagliga tillhörighet, dessa transaktioner måtte förklaras ogiltiga, tillika med Härads-rättens derå meddelade fasta, och Kronan återställas i dess fulla egandeoch dispositionsrätt till svafvelbruket och grufvan, med dertill lydande Kronans tillhörigheter.
Cronhjelm i något yrkande derom, att en und. skrifvelse i öfverensstämmelse med 107 § måtte beslutas. Jag har icke yrkat det, men har trott, att med den anledning, som af Frih. Cederström blifvit uppgifven, en propos. derom kunde Framställas, och jag har icke satt i fråga, att den kunde komma att besvaras med annat än nej; men på det sätt, som Frih. Cederström uppgifvit, har Ståndet likväl åt sig bevarat beslutanderätten, hvilket jag tror vara i öfverensstämmelse med grundlagen. Jag beklagar blott, att Ståndet ej fått någon ledning för sitt beslut genom Utsk:s yttrande; men då Utsk. icke lemnat någon utredning, nödgas Ståndet Den 3o Jani e. m. 4i9 på egen liand fatta beslutet. Jag qvarstår vid min anhållan, utt Hr Gr. o. Landtm, malte göra propos. till det ena helanius läggande till handlingarna samt afslag å det andra, och derefter, huruvida 11. o. Ad. anser Rikets väl kräfva, att någon und. skrifvelse till K. M. afgår, angående entledigande af den Statssecret., sorn undertecknat det sednare K. brefvet i detta ämne. Gr. von Fersen, Hans: I anledn. af de betänk:n, som äro föremål för öfverläggningen, vill jag ej yttra mig. Jag känner ej ifrågavar. ämne mer, än genom hvad dessa bctänkln innehålla, Jag liar hvarken varit i tillfälle ntt genom undersökning af Statsrådets prot. inhemta eller i sqvallerväg erhållit underrättelse derom. Det är endast i anledn. af Hr Cedersehjölds nu väckta motion samt derföre, att Hr Dalman begärt, att den må läggas på bordet, som jag begärt ordet. För mig synes, att om den kommer att blifva lagd på bordet, har den redan vunnit en handläggning, sorn ej bör lemnäs andra motioner än de, som kunna upptagas, och jag anser Hr Cedersehjölds motion ej kunna upptagas.
I slutet af December månad förlidit år, dä en sådan liten båt, mindre än en vanlig roddarbål, förolyckades under dess fart af 11 mil, på hafvet, gingo 3 menniskolif förlorade, med post och bref och paketer med inneslutne stora penningesummor. Det är således hög lid på alt något göres äfven frän Slatens sida för att bereda en säkrare kommunikation emellan fasta landet och Gottland. Eli förslag är redau upgjordt, nemi. att ett ångfartyg af endast 20 hästars kraft skulle verkställa poslföringen under vintertiden, men actiebolaget derför har ännu icke bildats. Denna sak är emellertid af högsta vigt för Gottland, och jag hoppas att 11. o. Ad. behjertar hebofvet af regulier kommunikation med denna provins, hvilken, ehuru icke en af de största, dock med afseende å dess naturförhållanden är af största vigt för Sverige, och att Ståndet följaktligen understödjer den und. skrifvelse, som i detla betänk, är föreslagen. R. o. Ad. biföll förevar, utlåt. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskrs d. 24 nasti. Maj och d. 13 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 97, i anledn. af väckt motion om förändrad beräkning af Konsuladafgifter m. m. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskts den 28 nasti. Maj och d. 13 dennes på bordel lagda ullåt. N:o 102, i anledn. af återremiss olaf betänk. N:o 39, angide Fjerdingsmans-befaltningen. Gr. Mörner, Carl Göran Dellof: Då detta ämne förra gången förevar inom detta Stånd, tog jag mig friheten yrka afslag å Ulsk:s då gjorda framställning. Den förändring, som betänk. under dess förnyade handläggning rönt, innefattar, enl. min åsigt, ingen förbättring. I det förra betänk, var åtminstone skyldigheten utsträckt till alla hemman och lägenheter på landet.
Deremot syntes liden påkalla den reform , att en serskild reglementarisk stadga varder gilven för handtverksarbetare och fabriksfolk. c) Att den tid, för hvilken en Gesäll må, elter Utskottens förslag, städslas, eller tre månader, vore för inskränkt, helst uppsägelse bör, enligt hvad i Handtverks-Ordningens 5 Art. 5 förekommer, ega rum två månader före flyttningen. Enär nu en Mästare icke kan, under loppet af en enda månad, lära känna Gesällen tillräckligt, för alt bestämma och i orlofssedlen uttrycka ett tillförlitligt omdöme om hans egenskaper, och ofta infallande flyttning underhåller de oordentligheter , man haft för afsigt att undanrödja ; borde alltså Gesäller, i likhet med Lags. Allm. B t sv. o. Otc. Utsk. Uti. N:o 71. 23 andra lagstadde Tjenstehjon, icke få städslas för mindra tid , än 6 månader. d) AU, som Lärlingar vanligen äro , då de inträda i handtverk , omyndige, emedan de eljest skulle vara för gamla att genomgå läroåren , och handtverkerierne merendels besättas med den faUigare classens barn, det vöre fara värdt, att om, såsom Utskolien, pag. i5 och 16, föreslagit, contract emellan Mästare och lärlingens målsman ensamt skulle ligga till grund för lärotiden , kunde barn blifva af hårda, vinningslystna eller tanklösa målsmän och föräldrar, bortaccorderade för flera år, än Skrå-Ordningen föreskrifver, eller sora för handtverkets inhemtande erfordras. e) AU Utskotten stillatigande förbigått den al en värdig Stånds Ledamot väckta frågan, rörandeså kallade Gesallherbergen, hvilkas afskaffande är yrkadt vordet, under förnyad framställning af de utsväfningar och oordentligheter der skola föröfvas.
Det heter der, pag. 9: 332 Den 22 November. »Om således Folkskolans första åliggande, det att göra den för alla nödiga undervisningen tillgänglig för alla, ännu icke med någon allmännelighet kan fullgöras förmedelst roteskolor af det slag, som här förut beskrifvits, så måste ändamålets ernående tills vidare sökas förmedelst det andra slaget af Små- eller Hemskolor, nemi. s. k. Ambulatöriska skolor, derest icke hela skolområdet är så inskränkt, att ett ändamålsenligt ordnande och användande af socknens fasta skola gör tillfyllest.» Sådant kan förhållandet vara i Malmöhus län och i städerne, men icke i vårt i allmänhet glest bebodda land. För att nu komma till det mål, »en undervisning, tillgänglig för alla», som Gr. Rudenskjöld i sin sednare skrift upställt, ett mål, som till en del redan är upnådt, der man försökt med småskolor, är det nödvändigt att göra några förbättringar i vår skolstadga, och jag har derföre funnit mig föranlåten att väcka den motion, som jag nu anhåller att få upläsa. I ett land, der lagen stadgar, att undervisning och upfostran från barndomen skall meddelas åt alla, gifves knapast någon fråga, så egnad att tilldraga sig gemensam upmärksamhet, som den ang:de de allmänna bildningsanstalterna, och hvarje samfundsledamot, har bort i mer eller mindre mån, af dem gagnas. Andtligen beror ock hela samhällets välfärd i framtiden på den handledning, som lemnäs ungdomen. Vid de förändringar, som genom K. M:s Nåd. Kungörelse d. 29 September 1853, skett i 1842 års skolstadga, och hvarmed omisskänneligen varit åsyftadt att lätta och befrämja undervisningen i hemmen, eller i s. k. små skolor, har dock bibehållits stadgandet, att i hvarje församling bör finnas minst en, helst fast skola med vederbörligen vid ett seminarium godkänd lärare.
Jag anser att LagTJtsk. bordt stanna härvid och att således hvarken 2:dra §:n, som inskränker rättigheten att bortgifva arfvejord till endast skyldeman, eller den 3:dje §:n, som gör inskränkning i afseende på bördköpt jord, — böra godkännas. Om likväl dessa §§ skulle komma att erhålla plats i den nya lagen och vinna praktisk tillämpning, önskar jag att få fästa upmärksamheten på en i min tanke ganska vigtig omständighet. Enligt nu gällande lag har testamentsrätten varit vidsträcktare i afseende på bördköpt jord än arfvejord ä landet, enär den i afseende på den sednare varit alldeles ingen, hittills har det varit nemligen aldeles förbudet att bortgifva arfvejord å landet. Men efter det förslag som Utsk. framställt, om det går Den 25 Februari e. m. 573 igenom, skulle förhållandet blifva alldeles motsatt, hvilket jag icke kan tro vara LagUtsk:s mening. Jag vill åskådliggöra detta genom ett exempel. Om någon för 20 eller 30 år tillbaka fått i arf en fastighet på landet, som då var värd 20,000 R:dr, men hvilken egendom genom förändrade förhållanden nu erhållit ett värde af 100,000 R:dr och om densamma vore intecknad för 20.000 R:dr, sä återstår ett egendomsvärde af 80,000 R:dr. Antag nu att makarne voro barnlösa, så skulle, enligt 2:dra §:n i Utsk:s förslag, den som ärft egendomen, ega rätt att åt sin maka uplåta besittningsrätten af denna arfvejord på lifstid. Denna maka erhåller således inkomsten pä ett kapital af 80,000 R:dr. Men huru blir väl förhållandet efter 3:dje §:n? Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Dea 22 December f. m. 301 propus:!) föreslås, oell hvilken, elter min tanka, vöre mera skadlig än gagnelig för sakens befrämjande. Hr S i I f v ers t ol pe, Fredr. Otto:
453 Majit Befallningshafvande, som derom skulle till allmän efterrättelse kungörelse utfärda; men lägre betalning, än den ofvanforesiagne, ma icke kunna åt någon levererande emot dess vilja gifvas, och ej heller högre af någon levererande fordras, utan att Bruks-ägaren, på sätt ofvan berordt 'är, sådant niedgifvit. 4:0 Att lumpors insamling bör af den lagligen tillförordnade lumphandlaren verkställas, antingen uti öppen bod uti någon af de inom det honom anvisade district belägna Städer eller Marknadsplatser, eller ock under resor i Orten, men under hvilka resor honom skulle vara strängeligen förbudet, att hustru, barit, eller andra personer med sig fora. 5:0 Att, till beredande af erforderlig tillgång gå lumpor för Bankens pappersbruk, Stockholms Stad måtte blifva det åt nämnde Bruk anvisade district till lumpors insamlande, hvarest Banken allena må äga tillstånd att lumpor upphandla; och skulle detta icke emot behofvet forsla, borde Herrar Banco - Lullmägtige äga att hos Kongl. Majits
Redan stadgade och ständigt tilN växande förhållanden emellan städernas och landets bebyggare gåfvo insteg och fart åt industriens och handelns befordringsmedel. Myntmetallerne blefvo snart alla andra värdens mätare; jemväl Siatens och Furstens anspråk och rättigheter mättes dermed, äfvensom jordegarens tjenstbarheter. Detta är utan tvifvel orsaken, hvarföre consumtionseller tull-afgifterne blifvit i Spanien så öfvermåttan höga. Man kunde ej der låta Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 427 de directa utlagorne och jordegarnes tjenstbarheter växa i den mån som statens behof växte. Af samma orsak voro också feodalrättigheterna mindre fryckände uti de Galliska länderne, söder om Loire, än norr om denna flod; och feodalsystemet i allmänhet antog en strängare charakter alltefter ländernas aflägsenhet ifrån den äldre odlingens medelpunct. Belgiens och Englands folk, bland hvilka, förr än hos andra af Germaniskt ursprung, näringsflit och handel uppblomstrade, voro ock de förste hos hvilka de directe utskyldernas tyngd lättades, genom tillåtet friköpande från statens anspråk. De Scandinaviska folkslagens historia visar den olikhet emot deras, hvilka sedermera förentes uti det så kallade Tyska riket, att de förra aldrig ville tillerkänna Länsherre-rättigheten åt andra än statens representant — Kronan. Feodal-subordinationen var derföre aldrig så förödmjukande här, som i länderne söder om Östersjön, men deremot blefvo de omedelbara tjenstskyldigheterna, som till Kronan eller den beskyddande Öfverlänsherren utgjordes, mera betungande här än annorstädes. Vårt feodalförhållande eller Kronans obegränsade anspråk på jordegarnes biträde har upphört.
Jag kan ej ingå på den halfmesuren att tillåta en del konstapparater, såsom t. ex. mäskvärmare, men förbjuda en vidare utveckling af dem, och jag kan ej fatta, hvarifrån Utskrn fått rättsgrund för detta sitt förslag. Jag tror dessutom det vara Konungens rätt att föreskrifva hvilken slags panna man får begagna, och att det endast tillkommer Representationen att beskatta den; och icke hade jag trott, att man i834 skulle hindra sådana förbättringar, hvarigenom man minskar förbrukningen af skogseffecter, samt sparar tid och arbetskraft. Må man sätta ner panneymden i den mån, man med bättre apparater kan tillverka mera brännvin, men må man icke förbjuda konstfärdighetens vetenskapliga utveckling; och när man tillåtit mäskvärmare, må man då påminna sig, att då dessa först begagnades, voro de en stor förbättring för sin tid, ehuru de nu utgöra en ringa, i förhållande till en större utveckling af yrket. Jag anhåller, alt dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Utskrns betänk, vid återremissen, samt begär, att Utsk. ville besinna, huruvida i den babyloniska förbistring, hvaruti frågan nu står, man icke lättast och bäst koniiue tillväga med att blifva vid hvad som finnes. Gr. Horn, Claes Fredr.: Utan hopp, att under närvar. förhållande något rationelt skall kunna åstadkommas, liar jag framställt min tanka om det möjliga; men jag tror, att äfven detta möjliga skall blifva omöjligt, och jag vill ej begära, att dessa åsigter må göra sig gällande. Jag vill således öfvergå från all principenligt klok tanka om en ordentlig reglering af brännvinsfrågan, tills begreppen fått utbilda sig och vi genom en ledning från Regeringen kunna komma lill något klokare och mera utveckladt, än hvad som kunnat ske denna gången. Jag skulle tro, att något annat nu ej är att göra, an att qvarblifva vid i83o års författning orubbad, emedan jag anser, att den minsta rubbning, man deruti gjorde, vore endast att förvärra saken. Jag betviflar, alt de sammansatta Utsktn i något fall kunna motsvara, hvad nationen af dem kan fordra.
Sföajtt, af bet roib förra Svifébagcu för görfroaré-rocrfets iftånbfättanbe beroiljabe ejetra anflag, för för froaret till fjöé bifponerat en fumma af 378,000 9f:br; nemligen: till Sfybyggnab af 2:ne ångfartpg 150,000: b:o af en fregatt 110,000: transport 260,000; transport 260,000: till uppföp af eferoirfe 80,000: — b:o af 36 ft, 24 &:gc kanoner, till kanon?jollar 15,000: — bro 17 ft. 72 Sf:gc (Tammer mcb tillbehör *, 11,000: — bro 12 ft. 12 E:.ge 2anbgigningé?canoner 5,000: — bro 940. ft. ©ranater mcb branbrör j 7,000: 378/000*. ”knligt afgifroen utrebtting erforbraé lifroäl till förråbené ytterligare complettering: för 180 ft. 30 7Z:gc dammer för ©fepp ocf) cn froår fregatt 80,000: —- 40 ft. 24 U:.ge bito till 3kfero;gätgåcös?fartyg .. 15,000: — anjfaffning af biucrfe fulor 60,000:: 1,500 ft. kanotvlåfar -. 9,000: — fftybyggnab af 2:nc ångfartyg meb iftacfjtncri 200,000: -—- — bito af jern.-ciftcrncr 10,000: — förbättring od) utroibgning af karlscrona roarf 30,000: — 4 ft. kanon?
Beträffande den i Stockholms stations hufvudbok intagna redovisningen för Götheborgs depot, hafva Rikets Ständers revisorer anmärkt, att vid Götheborgs depot icke finnes någon särskild hufvudräkning eller »för år» å särskilda titlar afslutad räkenskap; hvadan och då den nu granskade räkenskapen för depöten innefattat kassajournaler för 4:de qvartalet år 1858 samt l:sta, 2:dra och 3:dje, qvartalen 1859, med deröfver vid Stockholms station upprättade tvenne, summariska sammandrag, samt någon fullständig redovisning således icke funnits för utgifterna under ifrågavarande år vid depöten, det ock för Revisorerne varit omöjligt inhemta, huru och på hvad sätt anslaget för året blifvit användt. I anledning häraf får jag underdånigst upplysa, att redovisningen för Götheborgs depot är upprättad i enlighet med föreskrifterna i Kongl. Maj:ts under den 10 Oktober J854 för fjenstgöringen vid depöten fastställda reglemente, i hvars 5:te §, bland annat, 40 — 314 — stadgas: »att inom en månad efter hvarje qvartals slut skall till Stations-befälhafvaren »öfversändas redogörelse för det nästförutgångna qvartalets utbetalningar, upprättad »efter det formulär, som gäller i afseende på fartygs-befälhafvares redovisning för me»del till sjöexpedition, hvilken redogörelse af stationens Revisor granskas och sedan »ingår uti stationens kassaräkning; börande all kontant inkomst och utgift vid depöten »betraktas såsom förskottsvis gjord för Stockholms stations räkning». Häraf följer, att någon sådan särskild hufvudräkning eller för år på särskilda titlar afslutad räkenskap, som Revisorernes anmärkning åsyftat, icke kan finnas hvarken vid depöten eller härstädes för depötens räkning. Orsaken dertill att endast Irsta, 2:dra och 3:dje qvartalernas redogörelse för depöten inga i löpande årets räkenskaper för stationen, ligger uti den af Kongl. Förvaltningen af sjöärendena den 30 November 1852 meddelade föreskrift, att räkenskaperna skola med kalenderår afslutas.
Hl n lande bade libväl 8tal8-d'idniugen genonc inboni8lerne8 olillräebligbet iräbal en abnlcl, 8om päballade 8ei'8bilda, ikrän början iebe beräbnade, blilrag; oeb Kongl. Naj:l kann törden8bu11 redan är 1836 8ig köranlälen alt bevilja lidningen etl ärligt an8lag ak 5,200 Kalr, mol8varande arrendel lill 8ven8ba ^eademien. Krkarenbelen onder de föregående arén ädagalade emedlertid, all 8lat8-d"idningen8 ebonomi8ba be8länd iebe bunde genom della analag lrelr^gga8; oeb dä lillgängar kör didningen8 vidare nnder8lödjande jemväl 8abnade8, bealöl Kongl. Naj:l, bnkvudaabbgen 8ä8om en följd barak, uppaägning ak okvannämnde, med 8ven8ba ^beademien akalnlade, eonlrael, all upp - Kong?. IV.O -/§. 3 Iiöra med är 1841, bvarester ^.eademien sbulle ega att, utan sersbildt understöd, ombesörja utgikvandet as den ollieiela tidningen, med de vilbur oeb under iagttagaiule as <le förbindelser, som uti Keademiens omsörmälda privilegium bonas bestämda. Kör att bomma derbän, att ansvaret för ben ollieiela Didningens redigerande äterginge till 8vensba Keademien, erfordrades doeb, att de sbulder, som blisvit Lsambade under den ticl, 8tats-1idningen varit genonr eontraet mod 8vensba Keademien ölverläten till Kegeringens disposition, blesvo likviderade.