Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle mycket, misstaga mig, och i högsta grad beklaga industrien i vårt land, om Skrå-Ordningen vore ett privilegium, som icke kunde rubbas utan alla fyra Riks-Ståndens och Konungens sammanstämmande beslut, och det är likväl endast utur denna synpunkt, som Slagtare, Bryggare och Bagare-Embetena eller städernas Borgerskap skulle ega rätt till protest emot en af Kongl. Majit, utan deras rådfrågande, medgifven handelsfrihet. Då nu, enligt mitt sätt att förstå den Kongl. Kungörelsen af den 24 Augusti, en sådan handelsfrihet redan är af Kongl. Majit medgifven, anser jag följaktligen den afgift, som, under namn af salu-aceis utgått, icke vidare böra drabba de Skrå-Embeten, som genom nämnde Förordning mista! sin uteslutande rätt och fördenskull ej i Riks-Staten beräknas af Herr De Besche: i den delen som Betänkandet rörer städernes salu-accis-afgift; af Herr Köhler likaledes; af Herr Halling på den grund, att han ansåg Utskottet bort uttrycka en förutsättning, huruvida Kongl. Kungörelsen den 22 December j8Ö2, som förordnar, att införseln af kött, bröd och dricka är tillåten i visse och hindrad i andre Rikets städer, ännu må anses vara gällande eller upphäfven genom Kongl. Kungörelsen den 28 sisllidne Augusti, om utvidgade rättigheter för Landtman att afyttra sine alster och tillverkningar, emedan, utan en sådan förutsättning, Utskottet icke bort inlåta sig uti något förslag om salu-accisen, hvars fortfarande eller upphörande helt och hållet beror på tydningen af högst åberopade bägge Kongl. Kungörelser, vid hvilkas jemförelse Utskottets Ledamöter varit af mycket delade tänkesätt om deras rätta tillämpning, så vidt de med salu-accisen stå i sammanhang. Med Herr Halling hafva sig förenat Herr Doctor Grenanderj Herr Doctor Grevillius samt Herr Prosten Hylander. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1834- Bevillnings-TJIskotUts Utlåtandt N.o 4o. i N:o 4o.
Betraktar man hvad sådana samhällsmedlemmar måste förlora i förmåga att försörja sig då de först måste för lifvets uppehälle föryttra lill underpris allt det lilla de äga, om de äga något, att sedan lida till hälsa och krafter af hunger och köld, så tror jag att man skall finna att samhället handlade i sitt eget intresse att rigta sin uppmärksamset mera åt detta håll för att der understödja; hvarigenom man sedermera skulle hafva mindre behof af anslag till räddningshus för vanvårdade barn. Samma förhållande är äfven vid husbönders åliggande att försörja sina tjenare. En sådan försörjningsutväg finnes icke för dem som icke hafva någon husbonde att anlita. Samma värde talare har, för att nyttja ett uttryck, som han sjelf begagnat om motionären, med en fras, som vittnar om den största tillförsigt, yttrat att det är ett ämne som aldrig kan tillhöra statens omsorg. Jag ber likväl den värde talaren att få påminna om hvad han sjelf citerat såsom en varning för oss, nemi. Englands exempel. Der anses denna omsorg verkligen till en ej ringa del tillhöra staten; men jag ber, i anledn. af den citation som den värde talaren gjort, att få draga i tvifvelsmål några af de facta, han citerat. Om den värde talaren behagat studera fattiglagarnes historia inom England, så skall han finna, att vid den nya fattiglagens införande på 1830-talet, hvilken fattiglag, derigenom att den ovilkorligen berättigade alla som hade deraf behof att vinna inträde på arbetshusen, likväl var långt mera frikostig, långt mera förutseende för de fattiges behof, än hvad här ännu är fallet, der rum ofta felas till deras emottagande, så inträffade det att äfven der i landet nämnde lag väckte en så allmän opposition att parlamentet slutligen måste göra den förändringen deruti, alt understöd nu äfven lemnäs utom fattighusen. Vidare har den värde talaren sagt att i England fattigafgifterna ensamt uppginge till öfver 8,000,000 L. sterling.
Ma den ewiga Försynen, mot bwllkcN meNniffan älskar att lysta sin tanka i wädans och bekymrets ögonblick, genom följderna af detta wal, som nu skall företagasbereda lucina och lyckliga tider ät märt skakade och sör jande Fosterland; mätte samhällets grundmar lar stärkas genom kärlek till Samfunds-Ordning och menniska-wäl, genom lagbunden frihet, sann Upplysning, och werksamma bemödanden för allt hwad som är ädelt, nyttigt och godt; mätte wär .äldriga och goda Konung sinna sig tröstad af Fäderneslandets lyckligare belägenhet, innan den dagen inträffar, att Han skäll insomna till ewighetens ro; och mätte wt sjelfwe, när wi för sista gängen trycka till wära hsman wära makar, wära barn, eller wära.,wänner, när de nedböja sina hufwuden Den LL Augusti. tzZ för att emottaga wär sista wälsignelse; mätte säger jag, odeir yttersta blick wi pä dem fästa, uttrycka wär öfweriygelse, att de skola räkna lyckligare dagar, än dem wi öfwcrlefwat. Härefter framställde Herr Baron och Ländt» Marskalken följande proposition: Bifaller Högloft. Ridderskapet och Adeln, l enlighet med Konungens Nädiga Propösition, och med de willor densamma innefattar, ätt Hans Fursteliga Höghet soll-ni ö-ipusr sulius Lernsclokte^ Firrste af PoNte-Corbo, antages och härigenom anses utkvrad titt Sweriges KroNPrins, och wär nuwarande Ällernädigste Konungs Efterträdare pä den Kongl. Swensta Thronen. Denna Proposition Klef bifallen medelst ett irenne gänger upprepat, starkt och enstämmigt Ja, ätföhdt af ett lifi.gt utrop äf Lefwe Konungen!
Jag ber dessutom att få nämna, att Utsk. föreslagit, dels att det minsta belopp bränvin, sorn i magasiner skulle få säljas, vore 60 kannor, delä att en utminuterare icke får afyttra mindre än en kanna; men R. o. Ad. har nedsatt det förra beloppet till 15 kannor och det sednare till { kanna. Det är gifvet, att då, enl. Utsk:s förslag, en minuterare icke egde alt sälja mindre än en kanna, afsättningen på ett utminuterings-ställe icke skulle kunna antagas blifva så betydlig som då minimum utgör J kanna. Afven detta anser jag utgöra ett skäl att sätta skatten lika för båda ställena. Derjemte torde man äfven böra taga i betraktande, att om 60 kannor hade varit det minsta belopp, som från magasiner fått säljas, hade utskänkuingsställena blifvit snart sagdt tvungna att köpa sitt bränvin från ulminuteringsslällena. Nu deremot kunna de få sitt behöfliga qvantum från de större handlande, hvilket återigen gör, att minuteringsställena, som, om de icke fått tillstånd att sälja under en kanna, måste hafva dragit en lägre skatt, nu böra åsättas lika skatt med utskänkuingsställena. Jag nprepar ännu en gång hvad jag förut sagt, att, så framt man vill undvika lönnkrögeriet pä landet, tror jag det vara nödvändigt att icke alltför mycket höja de afgifler, som för krogarne skola erläggas. Frih. Raab har vid ett föreg:de tillfälle yttrat, att han ansåge afgiflen vara för hög, samt att lian ville nedsätta kannetalet från 600 till 300. Jag anser, att man bör så litet som möjligt ställa så till att upgiflerna och beräkningarna blifva falska, samt att man bör antaga, såsom minimum, del kannetals-belopp, som rimligen kan anses blifva försåldt på utskänknings-ställena, hvilket icke torde vara 300 kannor, som icke utgör en kanna om dagen, utan snarare 600 kannor.
Deraf eller i öfrigt, utan föranlebanbe af några anmärfntngar, ^aperingömänö Sif), till St. ©t. ^rot. 1844 & 1845 j 10 ©ami. Se*vil[ttingö?SorotOmngett. Sa åtgärDer fatta, fall fJ3rotobollö#UtDrag, forn upptaget' ant broaD för befroärenS anföranDe bör iabttagas, utfärDaS od) De fattfplDtge behörigen DelgifmaS. Silla kppeDittoner, i föfjo af 93röfningS#kommitteenö bejlut, utgifmas foft# naDSfritt. §. 126. kongl. kammarrätten, forn är £>f®er*SDomjtol i frågor, f>tx>tlfa angå tillämpning af Denna författning, Då någon mill öfmerflaga konungens SSe# fallningSbafroanDeS bejlut, fall Derutom tillbomma, att enbaf upptaga ocb afgöra anmärbningar, forn, miD Dvcoifion af Dväbenfaperne, bunna förebomma mot Debitering, uppbörD od) reporoiSning af föerotllningömeDlen; ocb må befroär öfroer kammarrätten^ bejlut b»S kongl.
Jag tror icke, att en lagstiftande församling vid afgörandet af en sådan fråga, som den nu förevande, hör bygga sitt beslut på sä högst problematiska saker och så' djerfva slutsatser, sorn dessa Den 20 Maj e. m. talare framställt, .lag hoppas visserligen, att ladugårdsskötsel inom Opsala län skall hinna en högre utveckling än den f. n. har, men om så kommer att ske, är jag öfvertygad derom, att de, som använda ladugårdarnes afkastning i mjölk till smörberedning icke skola insalta smöret utan afyttra detsamma färskt till Stockholm, emedan det färska smöret gäller mycket mera än det salta. Man har sagt, att orsaken lill smörets stigande under de sednare åren varit uphäfvandet af den Finska traktaten. Hr Bildt har redan uplyst att, enl. tabellen, progressionen i smörpriserna under en längre tidrymd varit successiv och alldeles icke hastigt sligit under de år, som efterföljde traktatens uphäfvande. Händelsen är, Mine Hrr, att alla viktualie-varor, och isynnerhet sådana som smör och fläsk, stiga i pris, och jag tror alt om vi sträcka våra statistiska beräkningar tillhaka till tiden för 100 år sedan, vi skola finna, alt dessa varor, mera än alla andra, hafva successivt stigit i pris. Derföre anser jag det vara olämpligt att förvandla andra persedlar till smör och alldra helst för provinsen Opland, hvars deputerade, såsom kändt är, icke öfver frågan sig yttrat. Jag har redan nämnt till hvilken grad priset å smör i Upland under de 40 år, tabellen omfattar, stigit. Jag har hvarken skäl eller rättighet att uti en så beskaffad fråga, som denna, bygga mitt beslut på tomma förutsättningar, på en oviss förhoppning, att ladugårdsskötsel skall utveckla sig, i synnerhet då i betraktande tages det af mig omnämnda förhållande, att sådant icke kommer att hafva något inflytande å priset på salt smör i Upland. Jag vill icke hoppas, att R. o. Ad., på sätt en ledamot af StatsUtsk. tyckes antyda, skall vilja bestraffa
För öfrigt är icke tillfälle beredt för qvinnor att deltaga i denna undervisning och jag tror, att den värde talaren, som fästat upmärksamhelen uppå angelägenheten deraf, alt qvinnor af den fattigare folkklassen lemnäs tillfälle att förskaffa sig slöjdskicklighet samt erhålla arbetsförtjenst, för alt sålunda räddas undan prostitutionen, icke saknat skäl Tör denna sin framställning. Man har påstått, att det skulle vara ganska tillräckligt, om Staten understödde skolan med ett årligt anslag af 6,000 R:dr, samt att det vore kommunens skyldighet att tillskjuta hvad som derutöfver erfordrades, isynnerhet sorn Stockholms stad icke kunde betraktas såsom ett fattigt samhälle, det der, såsom f. n. vore fallet, icke hade råd att bispringa' skolan med annat än uplåtelse af lokal, hvilken dessutom vore otillräcklig. Jag tror ej att man bör betrakta saken ur den synpunkt, huruvida kommunen är rik eller fattig, och icke heller, huru stor folkmängden är, utan jag anser att man hufvudsakligen bör afse antalet af de elever, som äro i behof af undervisning. Vi finna då, att i Götheborg erhålla 60 ä 70, samt i Orebro omkring 100 personer undervisning på deras lediga stunder i dessa städers slöjdskolor, under det att i Stockholm icke mindre än 213 personer besöka skolan, hvilket antal ändock är en obetydlighet emot dem, sorn anmält sig till inträde. Det synes således vara af behofvet högt påkalladt, att ett ökadt anslag af R. St. beviljas. Utsk. har, på sätt Gr. von Platen redan anmärkt, tillstyrkt, att städer, der inga slöjdskolor finnas, skulle erhålla ganska betydliga anslag för sådana undervisningsanstalters inrättande, och det anslag, sorn blifvit föreslaget att utgå till Chalmerska slöjdskolan i Götheborg öfverskrider med 1,000 R:dr det belopp, som, enl. Utsk:s hemställan, skulle tilldelas slöjdskolan här i staden.
Hon hörde ånghästen flämta och stampa, det bar in i en mjuk drifva, den blef allt mjukare och mjukare, snöplogen mäktade ej längre sopa undan massorna. Hennes hjerta bultade i ångest. Utanför syntes ingenting annat än denna sky af hvirflande fin snö. Nu backade tåget – en käck signal och så framåt igen! Med onaturligt uppdrifven andhemtning pustade ångan, det lät nervöst, öfveransträngdt, så mattades dessa andetag och blefvo till långa utdragna suckar. Det blef tyst – alldeles dödsstilla. Icke en ryckning mer, icke ett ljud; endast en och annan vindil dref snön med ett knastrande ljud emot rutorna. Hon blef rädd. Det här var allvar, det här var värre än allt annat. Utan betänketid ryckte hon upp dörren. Hon stod i dess smala öppning, alldeles likblek. »Insnöade?» Det var allt, hvad hon kunde få fram. »Det ser inte bättre ut.» Den unge mannen slog ned fönstret och ropade an konduktören. »Vi sitta fast i en snödrifva», svarade denne på tillfrågan. »Får man komma ut?» Dörren öppnades, och resenären steg ur för att recognoscera. Efter en kort stund kom han tillbaka. »Vi komma icke ur fläcken», sade han, »lokomotivet har kört sönder, en karl skickas gående tillbaka till stationen, derifrån det skall telegraferas till Eslöf efter ett annat lokomotiv. Vi få troligen sitta här hela natten. Klockan är sju nu.» »Hela natten!» upprepade hon med förfäran. Han bad henne icke vara ledsen, han ville gå att söka rätt på någon bondgård, han skulle försöka att ställa allt på det bästa, bara hon ville låta bli att vara ledsen. Efter att ha varit borta rätt länge kom han tillbaka. Han fann henne uppkrupen i ett soffhörn, hatten hade hon lagt upp i nätet, och hon var så blek, att han nästan fruktade, hon skulle svimma. »Det är mörkt, det blåser ett herrans väder, och snödrifvorna äro så djupa, att man sjunker ned öfver knäna», rapporterade han; »det fins ett hus i närheten, men dit kan ni icke gå, ty snön är för djup, och dessutom sitta några karlar inne i stugan och spela kort.
Men då Utskottens pluralitet redan gifvit en annan redaction åt 8 §. af 12 Cap., än den Stadgan har, och derigenom förklarat, att skifte ej får öfvergå hela Skifteslaget, då icke alla delegarne sig om skifte förena, anser jag mig pligtig att för det fall, att Rikets Ständer skulle antaga och Kongl. Majit medgifva en sådan förändring af §., undertrycka detta mitt omdöme, och för en sådan händelse biträda den mening, som pluraliteten antagit äfven för 2 §. uti i3 Cap. Häruti instämde: Hr Grefve Posse j Arond; Hr Friherre Stjerncrona , D.; Pehr Pehrsson från Christianstads Län, och Olof Månsson från Blekinge. af Contracts-Prosten Nordin: De sammansatta Utskottens Förslag, alt 'Vin 5*7. till Lagoch Oecön.-Ulsk. 'Bet. IV.-o 8. 3 §. i i Cap. Skiftes-Stadgan skulle klifva oförändrad, synes mig betänkligt, åtminstone i afseende på Skogs-trakterne, t. ex. för Norrland, Småland etc. Jag tror, att, om Storskifte för in-egor blifvit fastställdt, det må förblifva, ,och icke kunna rubbas förr, än Byens eller Gårdens fleste delegare (efter hemmantalet) nytt skifte antingen begära eller bifalla. Det synes mig hårdt och orättvist, att en enda, Åbo, t. ex. på Tlg mantal, skall, för sin beqvämlighet, måhända någon gång af nyck eller af ovänskap, hafva rättighet att sätta en hel By i rörelse och oro, ålägga dem stor kostnad och tvinga dem ifrån deras tegar, tomter och täppor, som tid och vana gjort för dem kära. Förmynderskap äro visst goda, men endast der de behöfvas.
Se betänkandena N:is 12 och 26. VIII. B. 549. IX. A. 4, 32. U. 135. A. 159. U. 687. X. A. 333. E. 460. — N:o 31. i anledning af RiksStåndens olika beslut, i afseende å stämplade pappersafgiften. Se betänkandet N:o 13 och utlåtandet N:o 29. N:o 32. i anledning af Riksdagsfullmäktigen Matts Pehrssons från Stockholms län motion, angående nedsättning af personliga skyddsafgiften och denna afgifts användande till folkundervisningens befrämjande, IX. B. 3. A. 198. — N:o 33. angående de lill den blifvande nya Bevillningsstadgan hörande formulärer. IX. B. 215. A. 655. X. E. 485. ( 30 ) BevillningsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 34. med förslag till sådana förändringar vid en del af de i Utskottets memorial N:o 30, om sammanjemkning af RiksStåndens olika heslut angående tnllbevillningen förekommande voteringspropositioner, som af antagne inbjudningar funnits påkallade. — N:o 35. i anledning af åtskilliga uppskjutna och oafgjord,! frågor angående tullbevillningen. — N:o 36. i anledning af de beslut, RiksSlånden fattat, angående de i Utskottets memorial N:o 35 förekommande lullbevillningsfrågor. X. B. 356. A. 410. E. 460. — N:o 37. angående beräkningen af sjötullsmedlen, saluaccisen, poslmedlen, chartae-sigillatac-afgiften, husbehofsbrännerimedlen samt tidningsstämpeloch kortslämpelafgifterne. IX. B. 686. X. A. 3. X. E. 485. N:o 38. med förslag till bevillningssummans fördelning. X. B. 403. A. 412. E. 485.
LagUtskottets Utlåtande angående föreslagen vidsträktare rättighet jör Odlare till grannarnes biträde vid dikning m. m. ^Till Lag-Utskottet har Vällofliga BorgareStåndet remitterat det af Herr Borgmästaren J. H. Ekstrand dit ingifne Memorial, hvaruti af honom är vordet anmärkt, det jordägare, som vill anställa odling af kärr, måssa eller sidländt mark, utan att å egne ägor hafva aflopp för Lag Utskottets Betänkanden. 123 vattnets aftappning, skall för fullgörandet deraf finna sig hindrad, dels af angränsande jordägares ogenhet att tillåta vattnets afledning öfver deras ägor, dels af desses underlåtenhet att upränsa diken, bäckar eller åar, genom hvilka rätta vattuledningen ar gifven; I anledning hvaraf Herr Borgmästaren tillstyrkt en vidsträcktare rätt för odlare, så att desse må äga att, utan afseende på ägornes läge, blott att behofvet utaf vattuafloppet och rätta ledningen deraf äro bestämde, få den nödige gräfningen och ränsningen af grannarne med ali skyndsamhet värkstäld, äfvensom att Rättegångssättet, i händelse af tvist härom, må blifva förkortadt , i likhet med hvad Kongl. Förordningen den 9 Februari 1802, angående stängsel-skyldigheten, föreskrifver, och således rättighet för odlaren att, efter någon viss tid förut skjedd tillsägelse åt de angränsande, få förrätta gräfningen emot lega, må äga rum, åtminstone vid de tillfällen, då endast ränsning af dike eller å, där vattnets aflopp förut alltid varit, blifver i fråga, hvarvid dock, derest rättegång om legans återfående skulle upstå, odlaren borde åligga att bevisa behofvet af ränsningen och att den påstådde vattuledningen är det naturliga afloppet. Hvad således ar vordet föreslagit har hos Utskottet i öfvervägande kommit, hvarvid Utskottet funnit, icke allenast att det uti 6 Cap. 3 §.
December 1834» angående verk ställd granskning, dels af Krigs-Kollegii med derunder lydande Kassors redogörelser, och dels af räkenskaperna öfver Carl Gustafs Stads Gevärs-faktori för år i83i. i835 den 7 Februari föredragen; Och Rikets Ständers skrifvelse till Krigs-Kollegium öfverlemnad med Nådig befallning; alt, i afseende å Rikets Ständers i rasta punkten gjorda anhållan om slulliqvids infordrande för 1822 års krutförsäljnings-expedition till Medelhafvet, inhämta yttrande från Stats-Rådet m. m. Herr Grefve Löwenhjelm, som haft sig personelt uppdraget att besörja afsändningen och försäljningen af ifrågavarande krut, samt dermed sedan, jemte eget utlåtande i ämnet, till Kongl. Majit inkomma; alt öfver Rikets Ständers i 2:dra punkten gjorda anmärkning, rörande åtskilliga från Kronans förråd till Direktionerna för segelfarlen emellan Venera och hafvet samt öfver Götha Kanalverk, utan betalning inlemnade qvantiteter krut, underdånigt utlåtande, sedan bemälde Direktioner hörde blifvit, afgifva; och att, rörande den i 3:dje punkten gjorda anhållan om en inskränktare utdelning af bränvin åt Kronans manskap, äfvenledes sig utlåta. Om hvad Rikets Ständer anmält, rörande verkställd granskning af Carl Gustafs Stads Gevärsfaktoris räkenskaper, underrättades Direktionen af berörde Faktori. 1835 den 22 Juli åter i underdånighet anmäld; och då, uti den af Stats-Rådet m. m.
Sådant kan omöjligen antagas; ty dels var frågan om en ny och tillökad ständig rotering icke. väckt hvarken af enskild motionär eller af K. M.; den var således ej föremål hvarken för pröfning eller heslut; dels förekommer yttrandet om denna nya ständiga rotering endast såsom motiv uti en skrifvelse, som afhandlar ett helt annat ämne eller fråga om extra rotejemkningen och dels hade Ständerna afslagit Ulsk:s förslag om frälsejordens indelning lill ständigt knektehåll. Emedlertid utfärdade Regeringen år 1825 befallning till vederbönde alt sammankalla roteringskommissioner i alla län, för att upprätta längder icke blott öfver extra roterade hemman utan äfven öfver sådane, som, enl. komiterades omdöme, borde vara underkastade ordinarie rotering. Roterings-kommissionernes åtgärder att till ständig rotering indela förut oroterad jord verkade likväl ett allmänt missnöje, hvilket gaf anledn. lill en mängd motioner vid 1828—1830 årens riksdag om rättelse hvaraf resultatet blef en und. skrifvelse från R. St. af d. 28 October 1829, hvari R. St. i afseende å den ordinarie roteringsskyldighel, som komilerade föreslagit att utgöras af de hemman och lägenheter, hvilka förmentes enl. sin natur böra draga en slik tunga, anhöllo: ”att då, emot 73 och 80 §§ Reg.F:n, en sådan tillökning i ordinarie knektehållet icke kunde till någon verkställighet befordras, innan R. St. derom beslutat, den af komiterade föreslagna tillökningen i ordinarie knektehållet, genom en del kronoskatte samt frälsehemmans oeh lägenheters åläggande af ett ordinarie roteringsbesvår, derifrån de dittills varit befriade, såsom blott innefattande den förberedande åtgärd som af Rikets år 1823 församlade Ständer varit åsyftad, icke mätte till någon slags verkställighet befordras, innan R. St. efter emottagandet af K. M:s nåd. propos. fått tillfälle att sig derom utlåta, med den beslutande rätt, som vore R.
Föredrogos ånyo och biföllos Statsoch Bevillnings-utskottens utlåtanden: N:o 14, angående ersättning åt de personer, som förordnas alt, i egenskap af krono-ombud, öfvervara bevillnings-stämplingen å spelkort; N:o 15, i anledning af ifrågaställd ersättning åt skepps-ombudsmaunen vid Stockholms sjömanshus, J. S. Freese för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder; N:o 16, i anledning af väckta motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt örn meddelandet af närmare bestämmelser dervid; N:o 18, i anledning af väckt fråga om förändring i vissa delar af föreskrifterna för utgörande af mantalspenningarne samt folkskoleoch fattig-försörjnings-afgifter; och N:o 19, angående vackt fråga om restitution af för högt erlagd bevillning för qvarnar och sågverk m. m. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden och memorialer: N:o 177, i fråga om äskadt stats-anslag för inslåndsättande af de publika byggnaderna å ön S:t Barthelemy, äfvensom till förhöjning i aflönings-slaten för derstädes anställde tjenstemän. Hvad Utskoltet rörande förslags-anslags anvisande lill berörda ändamål, sid. 4, hemställt, blef af Ståndet bifallet, hvaremot förslaget, att Rikets Ständer måtte i underdånighet förnya sin vid sisth riksdag gjorda Ilih. till R. St. Trot. 1847 & 1848. 9 Sami. 52 410 Prot.-utdrag den 29 Maj ■i848. begäran, det läcktes Kongl. Maj:ts vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom ön S:t Barthelemys afträdande till någon främmande makt må anses kunna i möjligaste måtto påskyndas; Af slogs-, N:o 178, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, rörande ersättning till handelsoch sjöfarts-fonden för förskjutne medel till siafvarnes friköpande å ön S:t Barthelemy.