Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Slåndet skulle, med antagande af samma förklaring, vilja på vilkoret ingå, i hvilket senare fall voteringen blir öfverflödig. 756 Prot. Vidi\ d. 4 Nov. 184°- Behandlingen af Stals-Utskottets Utlåtande Nio 345, fortsattes i nästinträffande plenum. Från II e d e r v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande N:o 110, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet Nio 41, angående föreslagne vilkor och iagltagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om embetsmäns rang, och upphörande af Fullmagters meddelande å Titlar utan motsvarande tjenstebefattning, beslöt Ståndet, som i öfrigt vidblef sitt i anledning af Betänkandet N:o 41 fattade beslut, aLt Rikets Ständer må förnya deras vid sisllidne Riksdag till Kongl. Majit framställda underdåninga begäran, det matte vid återbesättande af lediga tjenster inom Postoch Tullverken, Kongl. Majit täckas, då såsom sökande sig anmälte, dels sådane, som inom Verket lill ryggalagt en långvarig och berömlig tjenstebana, dels andre, sorn för denna tjenstgöring voro alldeles främmande, företrädesvis fästa Nådigt afseende å de förres billiga anspråk. Och skulle respective Med-Slånden vänligen inbjudas att i detta beslut med Bonde-Ståndet sig förena. S. D. Enär det väckt Ståndets uppmärksamhet och vittnar om den mindre drift, hvarmed Riksdags-ärendena i allmänhet nu handläggas, att, under någon tid ett ovanligt ringa antal af Utskotts-Betänkanden till Riks-Stånden inkommit; beslöt Ståndet, för sin del, det skulle Expeditions-Utskottet anmodas att låta påskynda tryckningen af de Belänkanden, Utlåtanden och Memorial, som till samma Utskott äro eller framdeles blifva aflemnade.
Den n a m d a loneforhojningen vid Rikstelefon lar emellertid endast g a l a for Stockholms station. Att den rarit valbehoflig dgrstades tro vi oss ha visat, men siikerligen Br detta ej mindre hiindelsen vid en stor del a£ Rikstelefons ofriga stationer. Att lonerna diir iiro mycket olika iir naturligt. Detta beror dels daraf att Rikstelefon ofvertagit ' en del enskilda bolags ledningar och d % begagnat deras afloningssiitt, dels diiraf att Rikstelefon och Allmanna telefon vid en del stationer anvanda samma telefonist. en del stationer iir telefon ej heller oppen hela dagen. Att lonevilllroren emellertid iiro slmre i r a e t s ofriga stader an i Stockholm Br oss ual bekant. ' C ' i rilja endast ptipeka att i Gefle, diir 8 telefonister anviindas, lonen iir 30 kronor pr m h a d och i Goteborg, diir 22 telefonister tjiinstgora, likaledes 30 la. pr mHnad. I Enkoping iir den 30 kr., Falkoping 26 kr., Helsingborg 30 kr;, Hernosand 30 kr., Jonkoping 30 kr. och Skofde 30 kr., allt f i ~ r full arbetsdag. PA flera af de narnnda orterna finnas lagre lonegrader och de ofvannamnda utgora de hogsta. I detta samband borde vara pb sin plats att redogora for telegrajisternas tjanstgoring sbsom telefonister, en tjanstgoring, hvarom ej ett ord finnes namndt i det reglemente, efter hvilket telegrafisterna arbeta, och hvarofver klagan bland telegrafisterna ar allmiin, men utredningen d&amp;af skulle blifva allt for vidlyftig. Vi vilja blott fasta nppmarksamheten vid det pdkostande for telegrafisterna, synnerligen de iildre, att nodgas afst8. frhn en del af sin bostad, dd telefonapparaten insattes i telegrafr~mmet, dar expeditionen for bbda sarntidigt slzall skotas.
Bor Banquen öfvertaga och genant inlösa Disconternes utelöpande Sedlar , eller böra dessa Ver k behandlas såsom enskilte Concourser ?. Men då Högloflige Bancooch SiutsUtskotten icke synas hafva besvarat denna båga på ett sätt , sorn är fullt tillfredsställande ; utbeder jag mig få vördsamligen framställa de åsigter, jag funnit vid ett samvetsgrant och oväldigt bedömmande af detta grannlaga och'vigtiga ämne. Men innan jag går att undersöka Höglofl. Utskottens Förslag, må det tillåtas mig fästa Högloflige Ridderskapetg och Adelns uppmärksamhet vid följande frågor: ”Är dessa Discon”ters fall en vanlig Concours, med hvilken ”hvarken Regering eller Riksens Ständer sig ”befattat? har allmänna förtroendet till dessa ”Penningeverk någonsin kunnat stiga till en ”sådan höjd, om ej Nationen velat eller trott Den 17 Martil, /. m. 4d ”att både Regering och Ständer tagit en så nä”ra del i dessa Penningeverks bestånd, fortfarande och förvaltning? Är en Nations förtroende till sin Regering och sin Representation ”af ingen vigt och inga påföljder? Och om det”ta förtroende är vigtigt, vore det icke vådligt ”att störa det och .gäcka Nahonens förhoppningar ?” Så länge ingen mägtar med skäl bevisa motsatsen, tyckes nu varande innehaf-; vare af dessa Disconters Sedlar böra hållas skadeslöse. Man invänder: Riksens Ständer hafva aldrig garanterat dessa Sedlar; men om så Vöre, fordrar ej National-åran, allmänna Crediten och redlige Medborgares välfärd att de inlösas? Hvad äro Riksens Ständer annat än Nationens Fullmägtige, skyldige att verkställa Nationens önskan? De äro icke dess Förmyndare; utan måste handla efter den Fullmagt, Nationen frivilligt och af förtroende, och att de skola utföra dess talan, gifvit dem. Har nu Nationen , jag menar Majoriteten eller den , som ägt och äger Penningar, ansett dessa Sedlar såsom ett gående Mynt , gällande i handel och vandel , man och man emellan ?
Slutligen får jag fästa upmärksamheten på den siste värde talarens yttrande att frågan vöre förfallen; om så är förhållandet, är det väl olämpligt att aflåta en inbjudning. Jag fortfar med mitt yrkande af afslag å motionen. Efter först till bifall och sedan till afslag å Gr. Sparres i fråga v:de förslag framslälde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, blef förstnämnde propos. förnyad och ropades nu starka Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Cederschiöld begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den som vill att, på sätt Gr. Erik Sparre föreslagit, Borgareoch BondeSCn skola inbjudas att instämma i R. o. Ad:ns beslut att bifalla LagUtsk:s Utlåt. N:o 53, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s Den 16 December e. m. 321 Utsk:s Betänk. N:o 42, öfver K. M:s Nåd. Propos., ang:de ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej ; vinner Nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnde förslag till inbjudning. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 20. Nej — 26. Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter: PresteSt:s den 12 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 435, innehållande inbjudning lill instämmande i PresteSt:s vid pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 167 fattade beslut om förhöjd pension för LandsSekret. O. H. Förberg; samt BorgareSt:s samma dag bordlagda prot.-utdrag N:o 468 innehållande inbjudning till instämmande i BorgareSt:s, äfven vid pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt.
Hvarjemte Utskotten tillstyrka Rikets Högloft. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit, med upplifvande af Kongl. Förordningen den 37 April 1706 med de ändringar, som i senare tider deruti egt rum, låta förständiga vederbörande att öfver efterlefnaden af samma Författning hålla noggrann hand och att tillika uti de fribrefsböcker, som årligen till vederbörande Embetsverk och Bevillningsoch Lag-Ut skottens Betänkande t N:o i5. 3 tjenstemän' utdelas, införa de uti nämnde Förordning Befintlige hufvudsakliga föreskrifter jemte nu föreslagne bötesbelopp. Vidkommande slutligen Lars Rasmussons motion om fribrefsrält för Länsmän, så, enär uti 6 punden af nyssnämnde Kongl. Förordning finnes stadgadt, att Kronans uppbördsman oell andre betjente, som äro berättigade att åtnjuta bref-frihet, i följd af fribrefs-specificalionen och serskilda Resolutioner, uti sådane ärenden, som kunna vara publike, njuta frihet för postporto på sådant sätt, alt Postförvaltaren vid årets slut återbetalar, hvad» enligt vederbörligt qvittence och verificerade Förteckningar, under det förflutna året i postporto blifvit erlagdt; och Kongl. Öf ver-Post-Directionen jemväl genom Circulaire-Bref till samtlige Pöstinspectorer i Riket af den 17 Mais 1812 förordnat, att Postförvaltare är ”skyldig utan serskild vedergällning fortställa embetsoch tjenslemäns jemte publika Verks lösbref i embetsärender”, samt dessutom Kongl. Circulairet till samtlige Konungens Befallningshafvande af den 4 Dec. i83o, upplifvadt genom Kongl. Circulairet den 13 September i 834 , förmår, att Krono-bref-bäringen skall utgöras hvarje vecka, dock ej mera, än högst två gånger, och på de dagar, Konungens Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, utsätta, anse Utskotten, alt
St. i önskningsväg hos K. M. i und. anhålla om afskaffande, ju förr dess hellre, af samtliga Landsfiscalstjenster. Jag anhåller om remiss af denna motion lill StatsUtsk. 2:0 Jag föreslår en författning, genom hvilken lönen för Pastorernas Adjuncter bestämmes att alltid vara en i denna författning fastställd del af pastoratets kända inkomst. Jag anhåller om remiss af denna motion till Allm. Besv.- och OeconomiUtskottet. 3:o Jag föreslår, att, till transporterande och förvarande af fångar, den i dårhusen och correctionsinrättningarna kända och bepröfvade s. k. tvångtröjan måtte införas och användandet, i detta ändamål, af de s. k. handklåfvarna afskalfas. Jag anhåller om remiss af denna motion till LagUtsk. 4:o Jag föreslår revision af allmänna Lagen, Straffbalken, 5 Cap. 3 och 8 §§., lydande derhän, nemi. d. 3:dje, att ”häradsfogde, länsman, eller then i staden thertil satt ”är (att spöstraff verkställa låta) äger magt at näpsa then med ”spö, som straffet med flathet verkställer;” och d. 8:de: ”Kj ”må böter utsökas af bönda, ther han ej förmå them betalda utan hemmanets förderf eller ödesmål; ej eller af then, ”sorn lider theraf brist på födo och uppehälle; utan umgäl”le then brott sitt med kroppen.” — Jag anhåller om remiss af denna motion till Lagutskottet. Dessa 4 motioner lades på bordet. Hr Klingstedt, Gust. Fredr., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Tull-Verket: tillökning i dess aflönings-och orakostnads-stater 80, 214» 25o, — 35 — Betis Nir Tunelds Geographie: anslag för inköp af vissa exemplar deraf , 5i. Tygstats-Compagnie: inrättande deraf och anslag till ett sådant 81, ai5, 25o, a63. Täflingsöfningar, pris vid sådane, angående 109. Törnebladh, C., Justitias-Ombudsman: motion om löne-ersättning 71. V. Uddevalla: låneunderstöd, angående 7$. Ull-culturens befrämjande: anslag derför 1 £>4» _29°* Ull-Discont-fonden: fortfarande anslag till dess förstärkning . ibid, U.lricsdahls Slott: stats-anslaget derför 79- Underhåll af häktade personer i städerne • • 236. Understöd: för Militairer vid f. d. Finska Armeen 89. „ „ nödlidande i Bohuslänska skärgården i 272, 307. Undervisnings-anstalterna i Riket: anslag dertill ^®8, 221. Undsättningar: medel derför vid svårare missväxter 355, 4°6. Undsättnings-skulders liqviderande, angående 297, 35g. Universitet: se Academie. Uppbördsman, Krono-: aflöning för städernes 80. Uppbördsstämmor: förändring i tiden och minskning i antalet . ii3. „ förändring i tiden derför 4^8. Uppfostringshjelp: fördubbling i missväxtår af den för Westerbottens Nybyggare !02« Upprensning af norra inloppet till Gefle 101. Upsala Universitet, se Universitet. Ättehögar: stängsel deromkring 13r, 184• Uppsägningsrätt till leverering in natura, angående 41*}. Utflyttningar: understöd för sådane genom Talmanstafllarnes indragning Utgifternes för Riksdagen bestridande genom Riksgälds.-Contoret . 3.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utskits ifrågavide hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dertill svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följide voter:s-propos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 7 gjorda hemställan, att stämpel å bouppteckningar må bestämmas till en fjerdedels proc. af behållningen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ofvanberörde hemställan. » Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 38. Nej — 19. § 6, rubriken: bouppteckningar, första meningen. Godkändes. Den 8 April f. m. 503 Utsk:ts hemställan om befrielse för stämpel å bouppteckningar, som visa mindre behållning än 1,000 rdr, samt § 6, rubriken bouppteckningar, andra meningen. Bifölls och godkändes. Utsk:ts hemställan om befrielse för stämpel å bouppteckningar för efterlefvande makes giftorätt i boet. Hr von Koch: Jag medgifver att Utsk:t bär har rätt i grundsats, men jag fruktar att de svårigheter, som möta vid dess tillämpning, äro nästan oöfverstigliga. Jag tror derföre att, om man vill gå i denna riktning, det längsta man kunde komma, vore att låta procm utgå endast af halfva boet, om någon efterlefvande make finnes. Då emellertid vid denna riksdag så många andra nedsättningar redan äro och äfven framdeles torde blifva beslutade, hemställer jag, om det icke kunde vara skäl att ännu något dröja med denna, som skulle komma att föranleda svårigheter i flera afseenden. Jag yrkar således afslag å Utsk:ts framställning i denna punkt. Frih. Rappe:
Jag vet t. ex. för några år sedan, då handelsvågen Ilig emot England, och mycket silfver i följd deraf gick utur den Engelska Banken, att dess directeurer gjorde ganska betydliga uppoffringar för att upprätthålla cursen och, efter hvad mig är temligen säkert bekant, gingo dessa uppoffringar, med det enda huset Heine i Hamburg, upp till 1,700,000 mark. När en bankdirection, som består af enskilde intressenter som den Engelska, kan göra sådana uppoffringar för alt upprätthålla cursen, hvilka minska intressenternes dividend, så hemställer jag-, om icke en nationalbank älsa mycket mera skyldig att göra sådane uppoffringar. Således får jag för min del tillstyrka den framställda principen, ehuru jag icke kan smickra mig med sä stora förhoppningar af dess följder, som man deraf väntat sig. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag delar icke deras tanka, som gjort Ulsk. en förebråelse, för det alt delta betänk, kommit för bittida, och alt man ej dermed väntat till dess Utsk. kunnat inkomma med utlåt, rörde Bankens rörelse i dess helhet. Snarare kunde man lägga Utsk. till last, att detta betänk, kommit för sent. Hade det kommit i somras och heslut i ämnet då blifvit falladt, hade Banken kunnat uppköpa befintliga vexelöfverskott, och derigenom befrämjat de dubbla föremålen, alt, från en onödig consumlion och till ökadé krafter för framtiden, undanrycka dessa vexelbehållningar, och tillika alt derigenom, om ock i ringa mån, minska den fortgående indragningen i landets penningerörelse. Men nu är årstiden så långt framskriden, att föga skeppning och sjöfart mera återstå för i år, och således kunna de vidtagande besluten nu endast afse framtiden. Det är med rättigheten till vexelköp och försäljning, som med sä många andra frågor i vårt land, all man vid dem fästat 212 Den 13 November f. m. mera vigt än de förtjena.
Akt esker ilsta en ny §. införes af innehåll: att Jttstitiä-Ombudsmanncn bör lämna Justis riä-Cancollercn underrättelse on-. de mål loin genom honom bliswa anhängige gjorde; hwarjämke Ridderfkapcr och Adeln besiök, der skulle hos Hans Kongl» Maj:r en underdånig anhållan göras, att lamma skyldighet l afseende pä Justitia-Ombudsmannen mätte Jnstitiä-Caneclieren alaggaS. s:dra g:dje och yrde §. §. skulle aldeles utgå. IO Z. bifölls, med den förändring, akt orden: eller efter Iustitiä-DmbudömannenS hänwisning/ skulle utgå. I 11 §. gjordes den förändring, art i stallet för orden: lVarder den af Nongl Maj t anbZ^ fald, I8L4 Den 28 November. fald/ sättes: Sedan den af LongiMajt blifwit anbefald. 17 §. bifölls, med den förändring att hela momentet: — hwarjännc sä beskaffade fanglistor, som de, hwilka Konungens Justitiä Canceller tillställas, äfwen till Justitiä-Ombuvsmannen af wederbörande fiola insändas, utgör. Likaledes gillades och bifölls hwad Constitutions-Utskottet i Dest detta förflag äkföljande Betänkande förcstagir, rörande bestämmande af tiben, ? warifrän Justitiä-Ombudsmannens befattning borde taga fin början, till den 6 ststledne Junii dä RegeringSFormen antogs; och dä Nidderffapet och Adeln äfwen biföll att Justitiä-Ombudsmannen kommer att erhälla en Expeditions-Stat, efter det af ConstitUkions-Utffoktct först upgifne förslag, med tillökning af en Waktmästare, beslöts art sragan om denna Stars aflöning, jämte öfrige för denna Expedition nödiga medels anslående lil.' Siats-Utskor.'et skulle remitteras.
Jag tror följaktligen lagstiftarens mening hafva varit, att om någon af de uppräknade personerne ”döljer för Konungen någon af Konungens embetsman eller främmande makters sändebud, till följd af dem uppdragne kall, bevisligen meddelad vigtig underrättelse” etc.; ty det kan bevisas, att en sådan underrättelse blifvit dem meddelad, men det kan icke bevisas, att någon har med uppsåt fördöljt densamma, enär sådant kunde hafva härrört af glömska. Del är blott med anledn. af denna anmärkn., som jag anhåller om älerremiss af denna §, och beklagar ali i denna lag så ofta förekomma, icke blott ”bevis - Den 2 November f. m. 33 visligen fördölja” utan äfveu ”uppsåtligt och bevisligen fördölja”, hvilket allt är så ofantligt svårt att bevisa. Örn Utsk. derför kunde utfinna någon annan redaction, hvarigenom dessa ord kunde helt och hållet uteslutas, så tror jag att lagen skulle vinna derpå. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Den nuvar. 7 § ålägger ansvar endast för ”Statsministern för utrikes ärendena eller Hofcancelleren eller den Statsrådsledamot, Konungen i dennes frånvaro tillkallar”; den nu föreslagna 7 § ålägger ansvar såväl för dessa embetsman (med undantag af Hofcancelleren), som äfven för ”den af Statsrådets ledamöter, som enligt Reg.F:s 11 § är närvar, då miuisleriella mål inför Konungen föredragas och anmälas;” och hr således enligt den nya § ansvar utfästadt för den Slatsrådsledamot, för hvilken ansvar icke var i den gamla § afsedt. När man tager i betraktande denna Statsrådsledamots göromål vid det ifrågavar. tillfället, så torde man lätt finna, att det enligt den nya redactionen honom ålagda ansvar, icke egentligen svarar mot den befattning han för tillfället innehar. Den 11 § Reg.F. säger: ”Statsministern för utrikes ärendena tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närvaro af någon annan Statsrådets ledamot. Ar Statsministern frånvar., loredrage den Statsrådets ledamot, som Konungen äfveu i della fall tillkallar”. Således hr det
1 anledning af denna anmälan hade Consistorium efter hållen öfverläggning genom flesta rösterna fattat det beslut att kalla Magister Munck af Rosenschöld till inställelse och förhör, hvilket ock ägt rum, dervid Ordföranden underrättat honom, att Consistorium af förekommen anledning funnit nödigt att, i afseende på hans förhållande till tidningen »Fäderneslandet,» af honom begära några upplysningar; hvarefter, och utan att 143 lemna den sålunda tilltalade vidare del af de mot tidningen förekommande anmärkningar, följande frågor blifvit framställda och af honom besvarade: 1:o. Huruvida tidningen vore tryckt på Munck af Rosenschölds tryckeri; — hvarpå svarades, att Consistorium kunde se det uti tidningen, samt att Munck af Rosenschöld icke vidare inläte sig härpå. i:o. Huruvida han vore författare till de artiklar uti tidningen, under hvilka hans namn funnes undertecknadt; — hvarpå lemnades det svar, att Rosenschöld såsom Roktryckare och Publicist ansåge sig ingalunda subordinera under Consistorium Academicum, utan under den del af våra grundlagar, som kallades Tryckfrihets-Förordningen och under de domstolar, som deruti nämnas; hvarföre han ansåge Consistorium Academicum obelogadt att någon inqvisition med honom i det fall, som den nämnda frågan åsyftade, hålla eller dom öfver honom fälla. 3:o. Om Munck af Rosenschöld genom afsändande med posten, försäljning eller på annat sätt spridt exemplar af ifrågavarande tidning; — till svar hvarå den tillfrågade åberopade sitt till näst föregående fråga afgifna yttrande. 4:o. Om Munck af Rosenschöld hade något vidare i afseende på sitt förhållande till tidningen Fäderneslandet att inför Consistorium anföra; — hvarpå han gaf nekande svar.
Det står nemi. i uppenbar strid med hvad motionären i sin motion föreslagit, nemi., att de allmänna öfverläggningarne ej skulle ega rum förr, än Utskms betänkin till ltiksStm hade inkommit och första gången hon dem blifvit bordlagda. Jag fortfar i min vördsamma anhållan om afslag å motionen. Hr Stjernsvärd: Det är endast för att besvara en af Gr. Lagerbjelke mot mig gjord anmärkn., som jag begärt ordet. Jag ber att få fästa den värde Grins upmärksamhet derpå, att det nära nog aldrig är fallet, att ett dylikt betänk, första gången behandlas af Rikets 4 Stånd, utan oftast kommer återremiss att föregå, i hvilken händelse det vanligtvis blir den förseglade sedeln i StatsUtskrl, som kommer att afgöra frågan. I sådant fall anser jag, att dessa allmänna öfverläggningar, som skulle komma att ega rum, innan Utsk:n ännu i frågan yttrat sig, kunde för desamma blifva till nyttig vägledning vid beslutens fattande, och hoppas jag, om mitt förslag bringas i verkställighet, att vi snart skola komma att erfara, hvilka gynnsamma resultater detsamma skulle medföra. Sedan ölverläggningen härefter förklarats fulländad, framstälde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, propos. å bifall till Hr Stjernsvärds itrågavide förslag, och sedan dervid svarats starka nej, jemte många ja, gjordes propos. å förslagets afslående, samt besvarades med starka ja, blandade med nej; hvaruppå H. Exc. förklarade den sednare proposm vara med öfvervägande ja besvarad. Hr Stjernsvärd: Ehuru det kan synas något djerft af mig, att hoppas vinna en votering, sedan sådane personer, som Gr. Lagerbjelke och Frih. Cederström upträdt som motståndare af mitt förslag, så anhåller jag icke desto mindre, att votering måtte komma att ega rum. Uplästes och godkändes följande voter.prop.:
Då uppskattar man värdet af sanna, naturliga föreställningar och tänkesätt samt af den lycka, som ligger uti att kunna finna glädje i enkla, lätt tillgängliga nöjen, i stället för att söka den i berusande och raffinerade förströelser. Dessa förströelser, som så snart framkalla öfvermättnad, ehuru de alltjämt alstra begär efter nya, mera eggande nöjen och njutningar. Och undan för undan betaga dessa nöjen och för — 3 — ströelser sina offer förmågan att hämta vederkvickelse i och nöje af det åstnndade; slutligen njutas de blott såsom ett slags opiat mot ledsnaden och tomheten. En dylik sinnenas och lefnadslustens depravation är ett öde, som hänger dubbelt hotande öfver den ungdom, som fostrats i veklighetens och lyxens sköte. Men ofta är det — såsom nämnts — icke njutningslystnadens demon, som kommer människorna att uppoffra ett lugnt oberoende, utan det är skenet, fåfängans demon, som drifver dem att påtaga en förnedrande boja. Hvilka Moloksoffer frambär icke den långa raden af fåfängans martyrer och dårar dagligen och stundligen på flärdens och lyxens altare. Hvilka lidanden och umbäranden ålägga sig icke många af dessa skenets olyckliga slafvar blott för att uppehålla en framstående samhällsställnings bleknande nimbus, en ihålig elegans och ett tomt prål? Om denna uppfinningsrikedom och dessa hjältemodiga offer för skenets uppehållande bringades en bättre och tacksammare sak, o m de t. ex. gjordes för vinnande af verkligt välstånd i stället för framställande af blott det skenbara — hvilket annat utseende skulle icke världen då kunna få? Men vore de allmänna begreppen om sant mänskligt värde icke så konstlade och förskrufvade, som de äro, och fäste icke världen en så oerhörd vikt vid det yttre, som den gör, utan förstode den att värdera naturlighet, enkelhet och måttlighet, så funnes icke detta långa följe af beklagansvärda formalister och slafvar, som blindt följa det föredöme, världens rike och mäktige gifva. Dessa stackars narrar, som villigt och hjältemodigt förneka sitt lifs lugn och en enkel komfort för att tillfredsställa de fordringar, som de anse att världen och deras lefnadsställning kräfva.