Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med dessa föreskrifter, hvilka Kollegium ställt sig lill noggrann efterrättelse, och enär Kongl. Majit ej eller sedermera förklarat, att något serskildt eller annat ändamål, än medlens förräntande, borde vid utlåningen afses, hade Kollegium vid låns meddelande ansett låntagarnes personliga ställning böra komma i betraktande endast så Lill vida, som den vore af någon vigt för säkerhetens bedömande. Kollegium hade också sökt iakttaga alltsom kunnat betrygga från förlust å utlåningen; ett förhållande, hvilket vitsordades deraf, att ingen dylik förlust inträffat och icke ens någon anmärkning med hänsigt till säkerheten förekommit; anmälande Kollegium slutligen, att utaf de tvenne lån, som under någon lid innehafts af personer, anställde inom Kollegium, vore det ena, efter uppsägning å låntagarens sida, redan till fullo inbelaldt, och utgjorde det andra, eller det ännu oguldna, ett belopp af i5oor:dr. Jemte nu anförde upplysningar, har Utskottet ansett sig böra meddela, att sistberörda lån, hvarför räntan är förskrifven till 5 procent årligen, skall efter 2:ne månaders föregången uppsägning återbetalas. Med hänsigt till innehållet af ofvanåberopade nådiga bref och då det deruti uppgifna ändamål med omförmälde behållningars utlånande ingalunda förbisetts eller åsidosatts vid meddelandet af de lån, hvarom nu är fråga, samt, hvad säkerheten beträffar densamma, enligt revisorernes förklarande, icke gifvit anledning till någon erinran, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att revisorernes anmärkning rörande dessa 2:ne lån må förfalla. 1 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 161. 23 io:o Angående redovisningen för det till instrumenter och böcker m. m. för nuvigalions-skolorna berit jade serskildta anslag. (i845 års rev.-berättelse sid. 17; Kommers-kollegii utlåtande sid.
N. v Hur mycket talas och skrifves ej om och mot nutidens ungdom, hur fordrande, hur bortskämd den är — men hvar söka roten och upphofvet om ej i föråldras vaghet, i föräldrafåfänga? Oeh den ådagalögges ej minst vid valet af julgåfvorna. Hvarje far, hvarje mor, ja, alla vilja ju så gärna glädja de små, men må det blott ske med urskilnning! Föräldrar finnas, som icke kunna neka sina små någonting; önskningar, som knappt kunna uttalas, skola uppfyllas, deras barn skola ha fullt ut lika dyrbara julgåfvor som andras, utan afseende på olika tillgångar. Här borde modern vara förståndig och ej genom svaghet och eftergifvenhet lägga grunden till framtida bekymmer, ty barnens anspråk skola med all säkerhet stegras år från år. De kära små förstå ju ej faran, det är ju själfklart, men föräldrarne böra göra det och med förstånd förebygga ett farligt ondt, som i annat fall förr eller senare blir slutföljden och både deras och barnens straff, nämligen oförnöjsamhet och otack. W Hvarje afton kl. mellan 6 och 9 är det varma, upplysta hemmet redo att emottaga de flickor, hvilka, i saknad af egna hem, längta efter en plats, där de, med sina arbeten, under åhörande af god fängslande lektyr eller samtal och någon gång musik finna afledning för ett » utelif », som verkar enerverande och förslöande, då det blifvit till vana. H ä r erhålla de äfven på kvällen för en afgift af 10 öre sitt te. Och till sist låtom oss alla, stora och små, gamla och unga, komma öfverens om att med tacksamma hjärtan mottaga, hvad kärlek, vänskap eller erkänsla låta komma på vår lott, samt göra hvad vi kunna, för att glädje och frid må mötas i allas våra hem! Personer med mindre tillgångar böra akta sig för att köpa en mängd billiga, snart sagdt onyttiga presenter, nyheter för dagen, som kanske rätt snart ställas undan för att icke » stå och skräpa ». Hvad har egentligen nyttan eller glädjen varit med allt detta?
St. skolat E. K. M. i underdånighet tillkännagifva. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 467 Uppf. o. godk, lias Ridd. och Adeln d, 16 Mars, i83o. Prés tv-Stå lidet d. 17 Rorgare-Ståndetd 17 Ronde-Stånaet d, 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifve^ sej. angående Assignering på Ranken, S. A. K. Sedan hos R, St. åtskilliga frågor blifvit, väckta om ett närmare bestämmande af grunderna och vilkoren för Assigneringar på Banken, än sorn innefattas uti K. M:ts Nådiga Kungörelse af den 19 Augusti 1789 jemförd med de äldre Kongl, Förordningarna, angående böter och ansvar för Öfver-assignering af den 27 Mars 1780, den 17 Maji 1740 och den 10 December 1741* så, och med gillande af de åsigter, hvilka från Banco-Utskottet blifvit yttrade, att det skulle lända till hvarjehanda olägenheter för Exp.-Utsk. Förslag till lind. Skri/v, N.-o 4^7- 27 allmänna rörelsen, om emot Assigneringar på Banken sådana svåra och bindande stadgar uppställdes , hvarigenom invisningärs utfärdande, i afräkning å derstädes nedsatta fonder, blefve hämmadt och förhindradt; hafva R. St. deremot, å en annan sida, ansett vigtigt, att Allmänheten på allt upptänkligt sätt betryggas emot Assigneringsrättens möjliga missbruk. Enligt det beslut, hvaruti R. St. öfver dessa frågor stannat, lemnäs de i sådant hänseende förut gifna , här ofvan åberopade Författningar på det hela oförändrade , under förklarande: att den tolknings-grund , som vid tillämpningen af Högstberörda Kongl. Kungörelse af den 19 Aug. 1789 blifvit, hos Banco-Styrelsen, i ett mål af dylik beskaffenhet, följd, och genom E. K.
Må vara att enskilda representanter, och ibland dem äfven jag, klandrat, att deras anföranden stympas, orätt upfattas, men ett Utsk. bör väl iakttaga den grannlagenhet att icke framkasta dylika saker som icke kunna bevisas, såsom t. ex. att tidningsredaktioner ofullständigt och ensidigt uptaga hvad för dem mindre behagliga personer anföra. Mina yttranden på detta rum hafva ofta blifvit stympade och origtigt upfaltade, men jag har aldrig framställt den tanken, att sådant skett afsiglligt, tvertom har jag härledt det från referenternes origtiga upfattning, då de icke varit i tillfälle att rigtigt höra. Det måste ligga i lidningsredaktionernes interesse, att, så vidt möjligt är, få referalerna fullständiga, hvilket bevisas deraf, att de representanter, som afgifva sina yttranden till tidningsredaktionerne, få dem fullständigt införda, och derföre ser man ofta, alt personer, sorn yttrat sig kort, hafva i tidningarna långa yttranden, en förmån, som endast kan beviljas dem, hvilka underkasta sig samma besvär. Allt detta motstånd, hvarje förslag i samma riglning som min motion rönt, påminner mig om en talare, hvilken yttrade, att han bad Gud bevara både sig och sina barn och barnabarn ifrån att en tidningsreferent skulle återgifva hans yttrande här på detta rum. Då det emedlertid är af stort värde, att réferenterne rätt upfatta och återgifva våra yttranden och de af Utsk. för sitt afstyrkande anförda motiver äro af en högst egen beskaffenhet, anser jag Betänk, böra återremitteras till Utsk. för att frågan der må komma under förnyadt öfvervägande, dervid Utsk. torde taga i betraktande den af mig vid motionens remitterande föreslagna utväg nemi. att från Sekreta Utslcs rummen bereda en upgång till en läktare i fonden af salen. En annan utväg finnes äfven, bestående lil H. ' 16 242 Den 31 Januari. deri alt man anbringar flyglar pä hvardera sidan om nuvar:de läktaren, hvilka för prydlighetens skull kunna förses med jerngaller.
Hos Ridderskapet och Adeln har Friherre Haab, A. C., uti väckt motion, anfört hurusom, till följd af den i nyssberörde § förekommande bestämmelsen, alt bränvinstillverkning i sammanhang med pressjäst-beredning vore underkastad samma inskränkningar, som annan hränvins-tillverkning, pressjäst-fabrikanterna under 10 månader af året afhölles från alt draga någon nytta af det vid jästberedningen blifvande residuurn, hvilken olägenhet borde afhjelpa»; men derjemte nödigt vore, att, vid lossandet på detta hand, söka förhindra att å pressjäst-fabrikerna bränvinslillverkningen gjordes till hufvudsak; med anledning hvaraf motionären föreslagit, det mätte bränvin liela året om få tillverkas af den mäsk, som afskummades till press jäst, lik viii emot 16 sk. högre skatt, än under tillåten tid, för hvarje kanna 6-gradigt bränvin, som erhölles, samt under de kontroller och öfrige vilkor, hvilka för tillverkning af bränvin i större brännerier kunde varda föreskrifne; förklarande motionären derjemte sig hysa den åsigt att, om tullen å utländska spritdrycker komma alt blifva högre, än den af motionären nu föreslagna tillverknings-afgift, denna sednare borrie derefter rättas. Då Utskottet har sig bekant, alt den tillförene åtskilliga personer beviljade rättighet alt idka bränvins-bränning, för beredande af pressjäst, ledt till ganska betydliga missbruk, samt det ingalunda synes vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, alt genom lagstiftningen gynna, en eller annan liränvins—tillverkare med särskilda undantagsförmåner, som för flertalet af näringsidkare kunde medföra ganska betänkliga olägenheter, anser Utskottet sig böra hemställa, att Friherre
Deremot, om upprorsmäns lif spillas, så ligga de, efter Svenska och alla andra borgerliga lagar, og i llda. De äro således icke i onödan spillda utan rättvisligen. Den frågan, sorn här varit föremål för öfverläggningen, nemi. om uteslutande af åtvarningstecknet genom trumma eller trumpet, torde naturligtvis af R. o. Ad. blifva medgifven, äfvensom R. o. Ad. lärer finna att den s. k. nedanstående varningen endast en gång behöfver Ijudeligen kungöras. Om den icke blir afliörd och åtlydd, så är lagen gifven för att bestämma de åtgärder, som skola vidtagas, för alt genom vapnen åstadkomma den följd, sorn åsyftas, H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Genom att alltför noga reglementera lagstadganden af denna beskaffenhet förlamar man dem. Utsk. reglementerar nu, att tecknen det vapnen blifva brukade skolä gifvas med trumpet eller trumma; mendet har förbisett, i>o att vi hafva stora landsträckor, på hvilka ingen trumma eller trumpet finnes; i:o att jägare hafva intetdera, ty de bruka horn, hvilkas tecken icke blefve lagliga, sedanlagen uttryckligen sagt trumma eller trumpet; och 3:o att om trumslagaren eller trumpetaren blifvit qväst, så finnes i compagniet eller i sqvadronen ingen musicus, som kan bruka hans instrument, hvilket också kan få skavank; i hvilka båda fall befälhafvaren blifver urståndsatt att låta gifva lagliga tecken. Vill man så noga reglementera lagen, hvi då icke föreskrifva också hvilka trumslag och trumpetmelodier skola såsom laga tecken anses? — Samma gäller om den vigt jag här hort fästas vid ordställningarna i den varningsformel, som skall uppläsas, innan vapnen få brukas — liksom vid den i alla fall bullersamma naturen af sådana uppträden, och vid ansliflarnes omsorg att förekomma all verkan af myndigheternas lugnande bemödanden, de varnande någonsin hörde ett enda ord af varningens prosa.
St:r medgåfves, endast komme att gälla för det belopp hvarmed fonden, efter 1854 års slut, kunde tillökas, och således, under den närmaste framtiden, blifva af föga betydenhet, men deremot alla beräkningar i den af Direktion föreslagna och af R. St:r godkända planen derigenom blifva rubbade.» Vidare: att Staten ägde grundade anspråk att icke behöfva vidkännas några ytterligare upoffringar för Hjelmare kanal och slussverk samt dess framtida underhållande, och att någon fullt betryggande säkerhet emot Statsverkets framtida anlitande i detta hänseende Dan i December f. m. 239 icke fanns förr än underhållsfonden upnått ett sådant belopp, att erforderliga reparationsoch byggnadsarbeten kunna af dess samlade räntebetalningar bestridas.» Då R. St:r vid 1840 och 1841 årens Riksdag godkände och fastställde den föreslagna planen för ifrågav:de fonds samlande, under en tidrymd af 100 år och till ett belopp af öfver Två mill. R:dr b:ko, stadgades, bland annat, att fondens medel borde göras fruktbärande efter en »lills vidare» till 5 proc. bestämd räntefot, synes tydligen af detta »lills vidare» att, hvad räntefoten beträffar, dess bestämmande då till 5 proc. icke var, såsom ger, eli uttryckligt vilkor, utan tvärtom antyder detta »lills vidare», att förändring af densamma redan då var förutsedd såsom möjlig och behöflig.
Ständer anvisat! att utgå af öfverskotten å Stats-Werkets inkomster för år 1822 och följande åren, livilke öfverskott, efter afdrag så väl af denna Summa, sorn af hvad till E. K. M:ts Nådiga disposition för Försvars-Werket är anslaget med a33,553 Rldr 16 sk. komma Riksgälds^Contoiret lill godo; hvaremot bemäldte Con-, 2,442: 33. — 7,5oo: 4,234: 8. — 5,ooo: —■ —. JJnderdaniga Skrifvelser'. toir bör hålla Stats-Werket tillhanda hvad som för denna sistnämnde anvisning å öfverskotten möjligen kan sakna tillgång. För öfrigt och efter det Riksens Ständers Revisorer, vid deras sammanträden sedan sista Riksdag åren 1820 och 1822, enligt hvad deras afgifne Berättelser vid handen gifva, genomgått och granskat Stats-Werkets Räkenskaper och Förvaltning till och med för år 1820J har till Stats-Utskottets enahanda åtgärd blifvit öfverlemnad den för år 1821, enligt af Riksens Ständer nu mera gillad methode, upprättade Eikshufvud-Bok, tillika med öfrige till årets redovisning hörande Böcker och handlingar; varande förhållandet med Statens Inkomster och Utgifter för samma år äfvensom Förvaltningen deraf uppgifvet och ådagalagdt uti den af E. K. M:ts och Rikets Stals-Contoir aflåtne underdåniga Berättelse, som finnes fogad vid E. K. M:ts Nådiga Proposition om Stats-Werkets tillstånd och behof.
Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar C ari Marner J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndetc vägnar vägnar H. Schwan Lars Olsson h. t. Talmän. n. v. Talman. Uppläst hos Samtelig^ Riks-Siånden den 7 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Då Riksens Ständer besinnat, att möjligtvis inom den tid, som för Lagtima Riksdag är bestämd, den händelse kunde inträffa, att Hans Kongl. Höghet Arf Prinsen Oscar,.till befästande af sin Att, och ett af hela Svenska Folket efterlangtadt stadgande af. Dess bibehållande på Sveriges Den 7 Julii SverigesThron, inträdde i äktenskap, hafva Riksens Ständer i likhet med den åtgärd, sorn vid Riksdagen år 1809 och 1S10 vidtogs * trott sig böra bestämma ef. summa, sorn i händelse af Rikets då varande Throtlföljares förmälning, kurlde vara att påräkna för den tillökning i Dess Hofhåll3 ningskostnader, som derigenom skulle Uppkomma. I följe deraf, och sedan Riksens Ständer tillstyrkt deri förhöjning i Hans Kongl. Höghet Ärf Prinsens Hofstäts Summa* att den ifrån nästa ars början kommer att utgöra 50*000 R:dr» hafva Riksens Ständer bestämt ett nytt anslag af 25,000 R:dr, att, om Hans Kongl. Höghet före nästa Riksdag skulle sig förmäla, då uppbäras ärligen, jemte ofvannämnde Hofstats-Summa, eller tillsammans 75,000 R:dr; hvilket beslut Riksens Ständer härmedelst i Underdånighet till Eders Kongl. Maj:t velat öfverlemna.
Ar det nu skäl alt, då uppgifterna äro så vacklande hos dem, som gör förslaget, R. o. Ad. skulle antaga det? Jag anser följaktligen saken vara af beskaffenhet att böra lika litet bifallas för framtiden, som för det närvar:de, hvarföre jag hemställer alt R. o. Ad. måtte afslå densamma. Hr Rosenblad: Den anmärkta skillnaden i summor är obeskrifligen lätt förklarad, och det hade varit ganska lätt att finna för Hr von Hartmansdorff, som sitter temligen nära mig, om nemi. han hade behagat höra på hvad jag sade. Jag upplyste ur de tabeller, som äro komiterades betänk, vidfogade, att Kronan såsom Fahlu kungsgårdshjelp erhåller 165 r:dr 34 sk. i penningar och 643 lass ved samt 277 stockar. Komiterade hafva deremot i sjelfva betänk, tillsamman med de 165 r:dr 34 sk. sammanfört äfven veden och slockarne, beräknade efter markegångsvärde, hvilket då utgör de i betänk, upptagne 1,465: 13. 7. Jag omnämnde hvilken betydlig eftergift i bevillning Staten gjort för erhållandet af denna servitut, och jag påstod att det är Statens 11* 164 Den 8 September e. m. lätt alt genom eftergift af servituten återtaga eftergiften i bevillningen. Delta är hvad jag velat ånyo anföra. Frih. Palmstjerna: Hr von Hartmansdorff behagade säga, alt den, som gjort förslaget, gjort det vacklande. Då det är jag som gjort förslaget, anhåller jag om R. o. Ad:s uppmärksamhet, då jag ännu en gång lar ordet för att visa det förslaget alldeles icke är vacklande.
Hvad säger hon? K AROLINA . Vet du af, att du talar till gammalt folk? Minns ni, när ni var statare på herrgå'n och L ENA ( sätter stäfvan ifrån sig ) . J AN A NDERS . bodde i samma stuga som vi? Jag var inte större då än som så. Men jag minns'et ändå, som det var i går. För vi hade hvar sin drickestunna som vi skulle samsas om, och de stod i källarsvalen. Och för hvar eviga dag kom mor min och sa': Jag kan inte begripa, sa' hon, att vån dricka tar slut det? Vi åt ändå i samma kök. Och en dag hade så fort, och deras räcker mycket längre. Minns I mor min varit först ute efter dricka, och då passa hon på och fäste en knappnål under svickan till drickestunna. Ja. Och så gick I, Karolina, ut och kom tillbakers med halfstopet fullt åf dricka. Och Jan Anders skulle ta't till munnen. Men som han drack, så blef han så ful i syna som en kalkon. För han hade satt knappnålen i halsen. Och se'n mig, när jag var liten, och skurit åf seldonen på hästen. I har sparkat våran katt och plockat dess har I varit som vargar efter oss. I har knuffat bränsle i vår skog. I har gjort allt ondt, som finns på jorden för att äta ut oss och skämma oss inför andra människor. Och nu kommer I och ljuger ihop det här sista också. Jag vet nog, hvem som sig, och hvem som skulle skjutas med salt. är tjufkona, och hvem som skulle ha länsman på Men Lars Anders. ­ 26 ­ jag säger't inte. För det är jag för god till. Men Adjö. ( Ut till vänster. ) så mycket kan jag säga, att inte är de långt borta. Sjunde scenen. DE FÖRRA. Utom LENA. J AN A NDERS . tösen. Det var dalern till käft, som det sitter på den K AROLINA . Hon är mor sin opp i dagen. Å ja, fadern kan också, när han sätter till. Inte minns hon den där historien med drickesK AROLINA . J AN A NDERS . tunna. Det är en evig osanning.
Genom vederbörande forstmästares försorg hade nemligen skogen om våren blifvit upprensad samt vindfällen m.m. upplagda i talrika, stora hopar. Dessa förbrändes nu. På uddar och höjder, i djupa dälder och å de många små holmarne rundtomkring uppflammade hundradetals lifliga eldar, som i den mörknande natten trollikt framskimrade mellan de höga och smärta stammarne i barrskogen på hvardera sidan af vägen, speglande sig i de tysta vattnen som öfverallt framglittrade i djupet. Här och der framskymtade skugglika gestalter, karlar som sågo om eldarne. Det var en tafla af tjusande effekt, en stund af herrlig och hängifven naturbeundran. Jag råder alla älskande par att besöka denna förtrollande sköna trakt, allrahelst i Augusti månad under månljusets glansperiod... Här afbrötos mina poetiska betraktelser. Vi voro vid Pungasalmi sund och skulle bestiga färjan. Min reskamrat var vid sitt sardoniska lynne och släckte mina högstämda känslors entusiasm med följande komiska, men sanna historia. Å Pungaharju-"hotelet" finnes nemligen en "anteckningsbok för besökande", der dessa i likhet med hvad som är plägsed äfven å andra renommerade ställen kunna få inskrifva sina namn jemte "icke opassande" anmärkningar. Jag hade också sett en sådan bok, men det var till min reskamrats stora förargelse en ny och saknade alldeles anmärkningar. I den gamla boken skola nemligen ha funnits många verkligen intressanta namn, men också allehanda slags vidunderliga känslautgjutelser, på vers och prosa, dels dåliga originaler, dels origtigt använda citater och ännu oftare stympade plagiater, en rar samling af intyg på mensklig fåfänga och narraktighet. Der skola Alexander Dumas' och Lamartines namn ha prunkat, tyvärr skrifna med samma handstil som den föregående antecknarens äkt-finska namn. Dumas har emellertid, vid sin resa i norden, verkligen besökt såväl Imatra som Pungaharju och Walamo.
Hvad åter vidkommer den andra slutsatsen, tillåta sig Fullmäktige erinra, att just den omständigheten, att sådane bestämmelser, oaktadt de så långt framskridna öfverenskommelserna, ännu i sista stunden framställdes nogsamt bevisar, huru liten betydelse ett preliminärt program om lånevilkoren i sjelfva verket skulle egt, enär en affärsman, så länge han ej genom sin underskrift är vid ett aftal bunden, ofta kan, med ständigt aktgifvande på de mångfaldiga förhållanden, som inverka på handeln, penningställningen och krediten, finna sig föranlåten antingen att i dag uppställa vilkor, dem han någon dag förut icke hade anledning att begära, eller ock frånträda den förberedda affären. Uti sin andra anmärkning föra Herrar Revisorer Fullmäktige till last, att desse »inlåtit sig i underhandling med Generalkonsuln Heinemann såsom uppgifvet ombud för ett s. k. cousortium, bestående af tyska bankirer, utan att Heinemann genom aflemnad fullmakt visat sig i sådant afseende behörig». Herrar Revisorer se deruti en »väsendtligt bidragande» orsak till tidsutdrägten med lånets afslutande, ett låneöfvertagarne beredt tillfälle att oupphörligen framkomma med nya fordringar, m. m. d. Det skall utan tvifvel förefalla mången såsom något eget, att samme Revisorer, som nyss förut tillräknat Fullmäktige såsom en svår försumlighet, att de icke öppnat underhandlingar om lånet, innan de ännu dertill erhållit behörigt uppdrag och fullmakt, nu förebrå Fullmäktige, att de inlåtit sig i underhandling derom med en man, som uppgifvit sig vara ombud för andra, utan att han derpå företett fullmakt. Visserligen äro Revisorerne oförhindrade att göra hvilka anmärkningar och slutsatser, de finna för godt; men icke utan allt skäl torde man dock kunna fordra, att de ej må oriktigt och förvri det framställa rent faktiska förhållanden, ehuru dessa till sin rätta beskaffenhet framstå i de till Revisorernes granskning öfverlemnade handlingar.
Lärdomsskolor; se Tjenstårsberäkning. Lärfterj bomulls-spånad och vadmalsväfnader; prcemier derför; se Mannfactur-medel. crq cd B Ridd. 0. PresteBorgareBondeAdelli. Ståndet. Ståndet. Ståndet. Läro-Verket yid Artilleriet; se Hufvud-Titel, Tredje, pag. 14. Löftesman, som borgat såsom för egere skuld? om bestämmande af viss tid för fullföljd af hos Konungens Befallningshafvande emot honom skedd lagsökning ,,,,,,,,,,,, Svar på återremiss , ,,,,,, Kongl* Maj.ts Nådiga Svar i ämnet , , Löjas Silfververk; angående detsamma ,,,, t - s, Sv?r Pä återremiss ,,,,,, Lonefordrctnr liqvid om aflidne Doctor Collins, , , Löneförbättring åt Stercotypcrings-Förcståndarcn i Banken, Myntproberare» G* A. Broling , t , , , Löneevsättning: om sådan till Capitahierne Sjöbohm och Tilosius.samt Lieutenanten G* M* Härd ,,,,, Svar på återremiss , „ r till Justitiae-Omhudsmanncn’r se J ustitiae-Ombudsma 11 n e nr j> till Amiralitets-Kammar-Rådet _ . Strandberg ,,,,,, Lönings-afgijter/ se Corn min i s t r a r, Löningssättet: om förändring deruti för Presterskap pet på Gottland Lönereglering för Lif-Gardes-Rcgementena; se Anmärkning 2 och 7.. Lösen för dagsverken till Wisingborgs Kungsgård y se Wisingsö* , , Ekskog? se Anmälan ro5. Lösningsrätt i stad? se TcstaraeiUsfrihct* M. Magasinsbyggnader i hufvudstaden och landsorter ne ; se Anslag 59 och 60; Hufvud-Titel, Åttonde.