Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
i ett angränsande rum, då pigan bad mig stiga in i förmaket, medan hon » anmälde mig för frun ». Det var ett mörkt, dystert rum, med kall källarlik luft och en lukt af parfymerad tvål, samt för öfrigt utstyrdt med en viss godtköpslyx, förenad med den stereotypa » stil » som härstammar från tapetserareverkstaden. Nu först gaf jag akt på, att detta rum låg åt Af Ave. norr. Och här stodo krukväxterna, men inne igentligen borde ofvanslående signatur uti rummet sågs ej en skymt af blomsterprakten, bytas mot gamla konsulinnans namn, blott blomsterpinnar, stammar och afvigvända ty det är hon, som förtäljer detta; men då örtblad. hon med stor energi betackar sig för » förEn äldre dam, hvars moderna promenaddräkt fattarinneäran », så måste jag signera den lilla tycktes ha blifvit påsatt i stor brådska, ty verklighetsbilden. lif banden hängde lö^a under koftskörten, kom Jag var för några år sedan stadd på hemin; det var husfrun (jag kan ju kalla henne fru färd från en fotvandring i Dalarne, då jag Ellen, liksom min värdinna plägade göra), helt oförmodadt stötte på min gamla vän i och jag uppgaf mitt ärende. Hon tycktes en första klassens väntsal; hon hade tillbringat blifva obehagligt öfverraskad, men svarade det mesta af sommaren vid en af våra brunnsdock med en viss tillgjord glädtighet, att det och badorter, och då vi nu fingo ressällskap var grannen midt emot, som plägade hyra ut ett par timmar, innan våra vägar åter skildes, rum, och lät mig förstå, att hon nådigt förlät meddelade vi hvarandra något af hvad vi en främlings misstag. sett och upplefvat under vår sommar vistelse Jag bad om ursäkt och ville gå, men fru på skilda orter.
Frölich, huruvida han icke ville så ställa sin begäran, att vi få bestämdt tillfälle att yttra oss, huruvida vi instämma eller icke instämma i Hr Frih. o. Landtnäs åsigt att vägra bifall lill hvad Utsk. framställt. Gr. Frölich: Jag har begärt ordet, för att, i likhet med Hr von Hartmansdorff, göra den anmärkn. emot Hr Frih. o. Landtmts framställning, alt jag icke trott den hafva varit i enlighet med 55 §:n Reg.F:n, och att således framställningen bör blifva sådan som Hr von Hartmansdorff yttrat och jag ursprungligen menat. Jag får tillkännagifva, alt jag icke förbisett den omständigheten, att genom den utgång, denna votering möjligen kan få, frågan blir hvilande till dess Coust.Utsk. kommer att yttra sig deröfver; att sådant föranleder till tidsutdrägt med stalsregleringens afslutande, som, efter hvad jag yttrat, mycket strider emot min önskan, och hvilken troligen delas af alla, men att jag dock, på det alt R. o. Ad:s ledamöter må få tillfälle och tid alt närmare besinna effecten af sitt beslut, hellre utsätter mig för det moraliska ansvaret för en sådan tidsutdrägt, än att se följden blifva sådan, att det icke står i detta Husets makt att förekomma den. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, del han föreslagit alt contra-proposm skulle blifva: ”Vinner nej, yrkar R. o. Ad. att propos. framställes, det Ståndet måtte medgifva att votering finge äga rum; men om denna icke öfverensstämde med Gr. Frölichs mening, så anhöll Hr Landtm , att Grefven måtte uppgifva hvilken contra-propos. han äskade. Gr. Frölich: Det är icke endast emot contra-proposm utan äfven emot ja-propos:n, som jag anhåller alt få göra anmärkning.
Om man nu lägger eti jernväg till Upsala i den sträckning som Komitéen föreslagit, så skulle trängen förmodligen blott kunna med en timme komma fortare än ångbåtarne. Lägges deremot vägen på sätt Utsk. föreslagit, blir afståndet blott 6 mil, och man kan således på två timmar komma från Stockholm till Upsala. Frih. Baab har ytterligare sagt, att många andra landsorter torde vara mera förtjenta af jernvägar än denna, t. ex. Småland. Jag betviflar icke att Småland möjligen behöfver en jernväg bättre än Upland; men nu är ingen jernväg föreslagen genom denna provins, oeh det torde icke vara skäl att fortsätta de bedröfliga strider som fördes i går med att tvista om banor som icke blifvit föreslagna. Vidare har Frih. Baab yttrat, att derest, som det blifvit föreslagit, Universitetet i Upsala kommer att flyttas till Stockholm, blifver en jernväg mellan dessa begge städer ännu mindre af nöden. Detta är dock en sak som jag anser tillhöra en långt aflägsen framtid, och då jag för min del är öfvertvgad, att, utom med några få undantag, Universitetet kommer att qvarblifva i Upsala, och denna stad således genom en jernväg kommer att bilda en slags förstad till Stockholm samt sålunda ett sätt finnes att lösa den onaturliga söndring som f. n. äger rum mellan hufvudstaden och Universitetet, så kan jag icke finna detta af Frih. Baab anförda skäl i någon mån böra verka till afslag å den ifrågav:de punkten. Gr. Liljencrantz har yttrat, att af denna bana endast den ringa del af Stockholms län, som den komme att genomlöpa, skulle hämta någon nytta. Den värde Gr:n torde härvid ieke hafva menat den af Utsk., utan den af Komitéen föreslagna banan. Jag begagnar tillfället att, med anledn. af denna anmärkn., fästa upmärksamheten på att den hufvudsakliga nyttan af denna jernväg just är att flytta hela det centrala Uplands rika kornbod på två timmars afstånd från Stockholm och Saltsjön, i st. f. att man nu behöfver 6 timmar på ångbåt. Det är ingalunda så ovigtigt, att flytta den rika provinsen nästan omedelbart till lastage-platsen. Gr.
Deremot fruktar jag, att om man särskilt nämnde detta, men icke något annat UndervisvingsVerk, en StatsSecreterare skulle kunna blifva tvähågse, till hvilka Undervisningsverk medlen egentligen borde användas; åtminstone skulle han lätt kunna förledas att anse Carlberg såsom det hufvudsakligaste. Herr Printzensköld, Axel: På det man må kunna ordentligen granska det af ExpeditionsUtskottet afgifne, men af Ridderskapet och Adeln återremitterade, förslag till underdånig skrifvelse, anhåller jag, att detsamma måtte blifva uppläst. Undertecknad Riddarhus - Secreterare: Ifrågavarande förslag finnes ej att tillgå i RiddarhusCantzliet. Det afskickades, med påskrift om den beslutade återremissen, lill i34 Det) 7 Januarii e. lii. PresteStåndet, så snart Ridderskapets oell Adelns beslut derom var fattadt. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag befarar icke, hvad Friherre Cederström finner så vådligt, att, genom användande till Carlberg af en del af detta anslag, en StatsSecreterare skulle, som lian säger, ställa sig under ConstitutionsUtskottet. Men då Rikets Ständer funnit billigt att nämna Carlberg, såsom förtjenande uppmärksamhet af Ständerna, instämmer jag i saken så mycket mera, som Carlberg icke allenast är en Tillämpnings-skola, ulan äfven en Elementar-skola. Herr von Hartmansdorff, August: Af ExpeditionsUtskottets Memorial har Ridderskapet och Adeln förnummit, att tre Stånd godkänt ExpeditionsUtskottets förslag, sådant det är.
M e n för för akvarellmålare (» The Institute of Painters in att detta skall ske, kräfves det människor m e d Water Colours ») hade öppnat sina vackra, rymliga salar vid Piccadilly för en talrik publik, som inbjärta för nöden samt med tro pä o c h intresse finner sig därstädes mellan kl. 8 och 9 på aftonen. för dessa asylers välsignelserika arbete. Ett Sen till, att Idun med Modetidning Som vanligt tillfrågas man vid ingången till fördylikt intresse och en dylik tro kan man vissta salongen om titel och namn, hvilka ljudligen finnes h o s alla e d r a b e k a n t a! bostad på statens straff-fängelse; andra åter arbeta på att upptaga dem, som kanske annars skulle blifvit gängse kunder i fängelserna. direkt sann praktiska förebygga unga. En rösträttsförenings-soaré. London i maj. mänt måste allpresident Anna Fleetcood-Derb D e t är svårt grefvinna eller friherrinna. D e n förra uppfattningen behärd ä r tillika, l å n g t före d e flesta andra, länder, rarna i en grosshandelsfamilj L. M e n fransmännen uppfatta hela var f ö d d grefvinna E. b y g g n a d, h v a r p å ä n n u v å r tid arbetar, utan taga i h o p m e d männens för att få äfven dessa att h a hunnit till visshet o m, huru den rätteatt passa in i den ideala framtidsgemenskapen. * * ligen b ö r afslutas. in p å rätta stråten, det är d e s. k. » fröken mamsell femmes savantes, detta » précieuses ridicules ». * Fröken Fries har ej deltagit i kongressen. De franska tidningarna misstaga sig. Red. Fén R e d a n k l. v i d 9-tiden börja a m a z o n e r n a komma: hertiginnan och åtföljd a f de Castellane, d ' Uzés i full galopp grefvinnan ste ryttarinnor, fru morgontidiga. laren d a g a r efter bort.
Maj 1847, angående fattigvården i riket äro gifna, lära kunna lör sådana fall tillämpas, Utskottet, enär, efter dess tanka, de af motionären öfverklagade oordningar och missbruk sålunda kunna genom noggrann efterlefnad af hvad ofvanåberopade författningar stadga, förekommas och rättas, anser sig ega skäl hos Rikets Ständer vördsamt föreslå, alt förevarande motion icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februari 1848. Bi/t. till B. St. Östlund & Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 42. \ i\:o 42. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Mars, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om rättighet för Rotehållare, så vul vid Soldatsom Båtsmans hålle t i Helsingland, att sjelfve disponera de så kallade Uddemantals eller Udderöks-kassorna. 0 Frän Hederv.
M. icke allenast infevk nöt wändighe-en as o^a de be«parl'ngar, som r Statens urgrmr kunna äga rum, Utan äfwen rrodr indragningar r EinbekS och lienstemonna Staren kunna bltfwa sa mycket mera möjstge, som de allmänna Arenderna. i ameende ri>I Rikets förlust af Finland och Pomern, twifmels uran torde kom, rna att t mcnswarande förhållande atlaga och följakt igen tar'wa ekl mindre antal EmbelS och tienstemäa till derab behandlande, Men Den z Iariuarlk. 19 Men da kill utrönande L hwilka delar af ds kill Rlks-Styrelfen hörande, werk och Stater, en sadan inskränkning kan och bör äga rum, erfordras mangfaldiga och granaga undersökningar, samt en noggran pröching as 7lrenvcr,>eS och WerkenS beskaffenhet, jemre en fullständig kännedom af alla de författmngar, ordningar och grunder, hwarefter 7frenderae pä sina behöriga ställen böra hanteras, hofwa Riksens Schäder funnit att Sta s blstkottst, af mangfasjdiga a-rdra göromål öfwerhopadt, icke möjligen kan hofwa alt påräkna sa tang kld, soin ärfordras för ekt 'orvejs af den widd och omfattning som detta, och derför?, till ändamalsts säkrare winnsche, trott sig böra hös Eder Kong! Majt härmed i underdånighet anhaua, ber käckas EK M, l Näder förordna en (5.'Mmichas niuffe, dristige och kunnige män, hwilka singe sia uppdraost, att med iagragande af de grunder, !om E, K M. u i jörberörde Dest Nädiga Proposition, uppglstvit, urard »a en fuliständiq pchn i detta ämne, den E. K. M sedermera, ester Nådig pröfning torde täckas lära till »verkställighet befordra.
Sålunda äro till »undervisningsanstalter för bergsbruket» å Riksstaten uppförde allenast 7,500 R:dr, hvarjemte Kongl. Maj:t af tillgängliga medel tills vidare anslagit 1,600 R:dr till förhöjning i föreståndarens och andre lärarens vid Bergsskolan lönevilkor; hvaremot landets öfriga näringar i detta hänseende blifvit mera gynnsamt behandlade. De årliga statsanslagen, oberäknade deri vid innevarande riksdag äskade förhöjningar, ut göra nemligen: för Landtbruks-institutet vid Ultuna 12,000 R:dr, för Landtbruksinstitutet vid Alnarp 18,000 R:dr, för 25 lägre Landtbruksskolor i länen tillsammans 96,000 Rdr, för Teknologiska Institutet 55,500 R:dr, för Chalmersska slöjdskolan i Göteborg 13,500 R:dr, för de Tekniska elementarskolorna samt Söndagsoch Aftonskolorna i Eskilstuna och Stockholm tillsammans 68,000 R:dr saint för de nio Navigationsskolorna i Riket tillhopa 43,100 R:dr; hvarförutan under de sednare riksdagarne blifvit till byggnader för sådana undervisningsverk anvisade be tydliga belopp, såsom vid Ultuna landtbruks-institut 196,040 R:dr, Alnarps d:o 182,500 » (hvartill komma vid innevarande riksdag begärda ytterligare 100,000 R:dr), för Teknologiska Institutet 480,000 R:dr och för Svenska Slöjdföreningens i Stockholm varande söndagsoch aftonskola 300,000 R:dr. Kongl. Maj:t anser det derföre lika litet med ett rättvist afseende å bergsbrukets billiga anspråk, som med Statens värdighet förenligt, att frågan om bergsundervisningens ordnande än vidare undanskjutes.
Maj:t likwäl behagar i -ffrädcr förklara sin wilsta, at derntinnan inhämta N..?enS Ständers utlåtande, sa torde et äkeröswer» lemnande til Konungens Välbehag icke wara at rätte, ligen swara mot denna Kongl. MajstS wilsta, uran kwattom, at alldeles försätta frägorna un samma ställning, hwarutinnan de ivor» innan Kongl. Mai>' dcm til Rikstnö Ständer rcmiirarLk. Jag öfweriemnar t ödmjukhet detta kwiswelsmal til Högiost. Rrdderjlapets och Adelns u> Mistande; men för egen del anstr jag mig böra inga i ek nrtryckeligt förklarande öfwer de ämnen, hwilka blifwit hit reminLr-säe; och bifaller hrvad OsLoncinis-Utffotiet uti nu förevarande Z» samt uti dem, hwilka blifwit ater hemställde, tilstyrkt, iden säkra öfvertygelse, at Kong!. Majit ända, sK i dek ena som andra af desta ämnen gör del bästa vch rättaste. 27. §. upläsies. En och annan tycktes önska ak af Stadernas Jnnewanare icke blott bakare Mille wara berättigade lil Skjuts frän Stadens Gästgifwaregård. Herr von ingeström, Jonas, ansag behörigt at en i Staden bofast man ej ägde rättighet lil GästgifwarcMutsen, men trodde ej sädan Skjuts böra kunna andra förnekas. Grefwe Lrrämkclt, k^reärie Ocorz. Orsaken til inskränkningen i rättigheten lil StadSfkjutö är at alik det lösa vack, som sins r Städerna, bruka taga Skjuts frät» Gästgifwaregården. Herr tZ^IIsnacHer, Lamuel Jacob. I 176L arS Förklaring är kydeligfn sxplicsraär, ak Gästgifware-Skjuts fran Städerna icke bör wägras andra än dem, som göra korrta resor utom State!,.
Sparre föreslagna förändringar; men att när R. o. Ad. derpå svarat ja, Ståndet antagit mom. a) sådant det var i utlåt, intaget, med de tillägg, som deri af Frih. Sprengtporten och Gr. Sparre blifvit yrkade. H. Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. behagade inbjuda de öfriga Stånden att instämma uti R. o. Adis i detta ämne fattade beslut. Ropades ja. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskins d. 5 och 9 dennes pä bordet lagda betänk. Nio 30, i anledn. af väckta frågor om ändring i stängselförfaltningarne. lindert. Ridd.secret. tillkånnagaf, att detta betänk, blifvit afslaget af Presteoch BondeStm samt bifallet af BorgareSt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då tvenne Stånd redan afslagit detta betänk., så lärer denna fråga komma att förfalla. Jag anser det icke eller vara af den beskaffenhet, att det bör bifallas. De skäl Utskin hemtat från äldre förhållanden, som nu skulle förnyas, anser jag icke tåla någon granskning. Det torde likväl vara öfverflödigt att nu ingå i en vidlyftigare discussiou i detta afseende, enär frågan i alla fall är förbi. Ett af de skäl Utskin begagnat till stöd för sitt förslag, är det af BondeSt. vid 1815 års riksdag yttrade skäl. Detta skäl är temligen vederlagdt genom 11 reservationer af BondeStis ledamöter i Utskm, då hela personalen består af 16. Utskin säga föröfrigt, att den nya lagen vore mera bestämd. Om man läser 3 § torde man likväl icke kunna instämma häruti, enär, om stängselgrunden belöper sig till 500 famnar, det skall bero på särskild pröfning vid hvarje förrättning, huru mycket som skall afkortas för hvarje hemmansdel. Vid de flesta tillfällen torde den sträcka, som skall stängas, för ett helt obemedladt mantal belöpa sig till 500 famnar.
Hvad sedermera beträffar de qvinnor, som så blifvit upfostrade, så, derest de icke skulle vilja inträda i äktenskap, står det dem ju alltid fritt att blifva skol-lärarinnor. Jag tror derföre, att det är ett 618 Den 23 November f. m. allt för inskränkt mål för Staten, att blott åsyfta bildandet af lärarinnor, och jag anser, att man redan vid första början af en sådan vigtig angelägenhet som denna, bör gifva den en sådan riktning, att normai-skolor inrättas för upfostrande af qvinnor till husmödrar. Jag ber fördenskull att till alla delar få förena mig med den värde motionären, utom i det afs:de, som innefattas i följande uttryck af motionären: »att R St.:r måtte bevilja ett årligt anslag af 6,000 Rdr Rmt, för inrättande i Stockholm af en normal-skola för flickor, och derjemte besluta, att hädanefter ingen qvinna må öpna någon läro-anstalt, eller betjena vid enskild undervisning, som icke blifvit behörigen examinerad och godkänd, samt att hvarje enskild läroanstalt för unga flickor skall stå under närmaste skolstyrelses speciella tillsyn.» Jag tror, att en sådan föreskrift vore att gå nästan för långt. Den skulle göra ett ingrepp i möjligheten att fritt verka i och låta denna fråga utveckla sig. Jag anhåller således om propos. på bifall till ifrågav:de motion, med följande förändring: »att R. St:r måtte bevilja ett årligt anslag af 6,000 Rdr Rint, för inrättande i Stockholm af en normal-skola för unga flickors upfostrande till husmödrar.» Hr Bildt, Didrik Gillis: Motionären har föreslagit, dels inrättandet af offentliga skolor för flickor, på flere ställen i Riket, dels, ifall detta skulle medföra allt för stora kostnader, en normalskola i Stockholm, der skickliga lärarinnor kunde bildas. De motiver, som föranledt motionärens framställning, hafva sedermera här blifvit af honom både fullständigt och talande framställda.
Med anledning af hvad härvid förekommit tillstyrker jag i underdånighet: att ehuru en fullständig tillämpning af den för Rikets allmänna ElementarLäroverk sednast utfärdade stadga icke ännu hunnit genomföras, förändringen af Krigs-Akademiens organisation likväl, om deråt gifvas nödiga öfvergångsmodifikationer, nu bör kunna företagas, och att Kongl. Majit således måtte, med ändring af vissa förut gällande stadganden, anbefalla en ombildning af berörda läroverk, grundad på följande bestämmelser: l:o Krigs-Akademien förändras till en militärisk tillämpnings-skola för bildande af alla vid Arméen och Flottan behöflige Officerare. 2:o Denna tillämpnings-skola, som erhåller namn af Krigs-Skola, indelas i tvenne klasser, nemligen : en landthlass (motsvarande KrigsAkademiens nuvarande III:dje och IV:de landtklasser) för bildande af Officerare för Arméen, och en sjöklass (motsvarande Krigs-Akademiens nuvarande III:dje och IV:de sjöklasser) för bildande af Officerare för Flottan: Bil. N:o 3 till Kongl. Maj-.ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 15 3:o Undervisningen inom sjöklassen fortgår tills vidare i öfverensstämmelse med förut i afseende härå gällande föreskrifter. 4:o I afseende på inträdet i landtklassen skola följande bestämmelser till efterrättelse blifva gällande: a) Den inträdessökande bör hafva blifvit till H. II. Nattvard admitterad. b)
N:o gg. Ank. till Ex, Tttsjx. den 22 Sept, kb 4 e. m, Utlåtande, i anledning af Fabrikören A. L. Baldins ansökning om eftergift af upplupne räntor 3 s:ne Lån i Banco-Disconten. Hos Utskottet har Fabrikören A. L. Soldin uti ingi fyen ansökning, anhållit om eftergift af upplupne räntor å a:ne från Banco-Disconten utgiftte, under loppet af år 1827 lill betalning förfallne lån, det ena upp - Bih. till R. St. Prot. 1840. 6 Sami. 1 Afd. 28 Haft. 2 Banco-lJtskottets Utlåtande} N:o gg. taget af Soldin å i,5oo R:dr, mot Fabrikören J. G. Hammarboms borgen* och det andra upptaget af bemälde Hammarbom å 2,100 R:dr, emot Soldins borgen; erbjudande sig Soldin att, derest denna ansökning bifalles, till fullo inbetala ifrågavarande låns återstående capitalbelopp, på sådant sätt, att hälften deraf erlades 2:ne^ månader och återstoden g månader eftter vunnen kännedom om .Rikets Ständers, i anledning häraf, fattande beslut. Utskottet har af handlingarne inhemtat, att Soldin, före lånens förfallotid, till sine borgenärers förnöjande afstått all sin egendom, och att Hammarbom, som varit Syssloman i Soldins concurs, från hemorten afvikit, medtagande ej allenast sina egna, utan äfven Soldins massas väsendlIigaste tillgångar, utan att någon underrättelse om Hammarboms vistelseort sedermera kunnat erhållas, förr än helt nyligen bestämd uppgift meddelats, att han innevarande år aflidit i Hamburg, samt att Discont-Verkets fordringar för desse 2:ne lån, hvilka blifvit bevakade uti Soldins och Hammarboms concurser, efter 183a års Revision, blifvit, såsom osäkre, inom linien förde.
Den allmänna Rättvisan hoppas jag skall vara tillräcklig grund för behjertandel och bifallet af hvad jag yrkat, så mycket mer, som, i händelse någon så förmånlig BruksEgendom finnes, hvars verkliga värde stiger lika eller högre, än hvartill den, efter 1815 års BevillningsFörfattning, kan taxeras, sådant, efter den af mig yrkade Principe, kommer Staten till godo, och endast de njuta lindring, hvilkas BiuksEgendomar hvarken hafva det värde, blifvit betalte eller kunna betalas, efter den hittills följda Taxeringsgrund. Att detta Memorial måtte remitteras till BevillningsIJlskotlet och communiceras de öfrige'Respective Stånden, derom änhålles ödmjukast. Lades på bordet. Grefve Posse, Claes Fredric: Min tanka har visserligen ej varit att upptaga Ridderskapets och Adelns tid genom någon serskilt framställning: Jag hade endast ämnat att, i anledning af Friherre Wrangels i förra Plenum upplästa Dictamen, anföra några ord.. Vid det tillfälle, då samma Memorial skulle remitteras, men då ämnets beskaffenhet fört mig längre, än att det såsom Anmärkningar endast kan anses, och det möjligen, i anseende till Ben 5 Januarii. 545 den i dag utlöpande Motions-liden, sltidle kunna invändas, att det, elium omrörande redan väckta ämnen, likväl innehölle någon ny fråga, så har jag ej trott mig böra tveka alt begära Ridderskapcls och Adelns öfverseende för några ögonblick. Hvarefter Grefve Posse uppläste följande: Den fråga Friherre Wrangel framställt uti sitt, den 3o December 1817, och uti Ridderskapets och Adelns Plenum, den a dennes upplästa och på Bordet lagda Dictamen: Huruvida Nationen inom sig känner verkningarne af lyckligare tider? — har gifvit mig anledning att utbedja mig tillstånd, alt med några ord. få framställa Rikets ställning, sådan den för niig visar sig, samt i anledning deraf framställa några Förslag.
Gr; Sparre har omnämnt en sådan förseelse, då man kör för hardt med en annans häst; detta låter visserligen ganska lindrigt; men örn man, genom att bryta ett ben af honom, gör honom oduglig, torde del vara ett ganska groft brott. Dylika förbrytelser äro icke utan exempel, och hvad jag tror mig kunna förutse är alt, om Utskrs förslag vinner bifall, skola de ingalunda blifva sällsynta. Gr. Sparre: Hr Cederschiöld har talat om förskingring af anförtrodt gods; men den värde talaren medgifver väl dock att detta brott är ett tillgrepp och att det fördenskull har alldeles samma karakter, som stöld, eller att jag antingen sjelf behåller eller också bortgifver något, som icke tillhör mig. Nu har Hr Cederschiöld sagt att om lagens stadgande i fråga om det brott, som här är i fråga, skulle förändras, skulle det inträffa, alt en tjenare, som slår benen af husbondens bäst, icke blefve straffad såsom tjuf. Men om en främmande person slår benen af en häst, så bestraffas sådant icke såsom stöld, utan såsom en våldsgerning; är det då lämpligt att en sådan olikhet i bestraffning skall finnas för en tjenare och en främmande person, att för samma brott den förre straffas såsom tjuf och den sednare såsom våldsverkare. Ar sådant rimligt, och bör icke lagstiftaren följa rim och reson, såsom man säger? Man kan visserligen stadga ett jemförelsevis högre straff för det ena brottet än för det andra; men man får icke bestraffa en och samma handling såsom olika brott. Vill jag således straffa det, att man förfar en annans egendom, såsom stöld, så måste jag jemväl straffa alla möjliga dylika brott på samma sätt, och hvarje tjenstehjon, som förfar, om än alldrig så obetydligt, af sin husbondes egendom, bör då anses såsom tjuf. Men detta har jag icke hort alt någon påyrkat, och tilläfventyrs torde man icke heller göra det.