Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Troligen fann Utsk. anmärkningarna grundade; men Utsk. sade derom ingen ting, utan blott, att all beredning af ett mål borde ske vid första riksdagen. Derföre tilläde Utsk. RiksStm anmärkningsrätt; men längre gick det icke. Frågan är då nu, hvad med anmärkn. förstås. Å ena sidan skulle man vilja förstå den så, sorn kunde anmärkntr framställas mot hela grundlagen, så snart ändringsförslag i någon punkt inkommit. Å den andra sidan åter skulle anmärkntsrätten lätt blifva tillintetgjord, om man tillämpar 81 § i sin ytterlighet. Jag anser altså, att man å ingendera sidan har något att förebrå hvarandra, långt mindre skäl att påstå, det Utsk. förverkat något förtroende. För min del anser jag, att då frågan är om val emellan ett otydligt och ett klart lagbud, man helst bör hålla sig till det sednare; och jag tror, att grundlagen bör så tillämpas, att när Utsk. är af den öfvertygelse, att det anser sig icke böra framlägga det förslag, Ständerna begära, så är Utsk. skyldigt vidblifva sin tanke, I denna fråga anser jag Utsk:s öfvertygelse vara oriktig, och jag är ledsen, att Utsk. icke kunnat förmås öfvergifva den. Men då så är, har man intet annat att göra, än att låta dervid bero; hvadan det förevar, memor. altsä endast bör läggas till handlingarna. Hr Dalman: Jag hade hoppats, att sedan Frih. Boye expectorerat sig, något vidare försök icke skulle ägt rum att vederlägga den åsigt, hvartill jag hörer, och som Ståndets majoritet redan vid flera föregående tillfällen förklarat utgöra sin; men då två talare utförligen och från olika synpunkt upptagit ämnet, kan jag icke underlåta att bemöta dem med ett svar. Hr v. Hartmansdorff har talat om ofördragsamheten och otåligheten hos RiksStm. Jag deremot skulle tro, att man snarare borde förebrå dem ett alltför stort tålamod mot Utsk., då man erinrar sig, huruledes RiksStm först, sedan de på alla möjliga sätt sökt öfvertyga Utsk. om dess misstag, såsom det yttersta medlet nödgats
Men den olyckliga conjunctur för afsättningen af vår förnämsta exportvara, jernet, hvilken redan började år 1842, kunde, i samband med den samtidigt mer och mer tilltagande penningeoch credit-bristen, icke undgå att ega inflytande på Canalfarten, likasom på nära all rörelse inom Riket. Det vore dock en för framtiden lofvande iagttagelse, att, ehuru det af dessa orsaker serdeles ofördelagtiga året 1843 ingick i beräkningen af medelafkastningen under de sista 5 åren, denna dock med nära 50 procent öfverstigit den för förutgående qvinqvennium. Detta visade den naturliga benägenheten lill rörelsens tillväxt på Götha Ganals inre fart. Denna tillväxt kunde och borde likväl i högre grad påskyndas. Det största hindret för en skyndsammare tillväxt i Canalfarten voro de å densamma lagde afgifter. Dessa utgingo å varor efter classer, sålunda att för hvarje 1000 alnar Canalsträcka (hela Canallängden antagen till 164,000 alnar) erlades för Irsta classens varor 6 runstycken, för 2:dra classens 4, för 3:dje classens 3, för 4:de classens 2, för 5:te classens 1 och för 6:le classens ett halft runstycke Banco för hvarje Skeppund Victualievigt. För större beqvämlighet skuld vore Canalen deld i 16 districter, för hvardera af hvilka erlades afgift såsom för 10,000 alnar. Taxan kunde icke, Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o i3j. utan Bolagets medgifvande, nedsättas. Men bolaget hade begagnat dess rätt att medgifva partiella nedsättningar, serdeles vid befarande af ett större antal Canaldistricler. Eburu billiga dessa afgifter i sig sjelfva voro, gjorde dock Canalens stora längd, alla af bolaget beviljade lättnader oaktadt, att, då hela Canalen eller flere districter beforos, afgiften blefve kännbar för i förhållandet till värdet mera tunga varor. Sålunda vore för hela Canallinien afgiften å 1 Sk© Stångjern Stäp. vigt 40f sk.
Hvad angår yttrandet, att det vore intressant för Svenska Folket, Den 9 Mars f. m. 35 aLt vetn, hvem som yrkat ifrågavarande ansvar, så vet jag, lika väl sorn någon annan, att det snart blir kändt, hvad man här säger; och får erinra mina motståndare, alt det icke är blott öfver mig, utan äfven öfver dem och deras handlingssätt, som allma »helens och efterverldens dom hvilar. I hänseende till mina afsigter, fruktar jag cj denna dom, ehuru bristfälligt eller svagt mitt framställningssätt må befinnas. Friherre Ehrenborgh: Jag har endast begärt ordet, för att framställa till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, om ej återremiss skulle tillåtas.' Jag har redan hört en Ledamot förklara, alt, om ej återremiss beviljas, äskar han votering. Jag får yttra den mening, att det för ett sådant fall väl vore bäst, alt återremittera Betänkandet, på det Utskottet kunde komma i tillfälle att söka vederlägga de Talare, som funnit nödvändigt att vidtaga andra lagstadganden i stället för dem man borttagit. Jag har ej missförstått Herr von Hartmansdorff, Han synes åsyfta, att lagar ej finnas, som bestämma straff för de fall han omtalt. Jag delar fullkomligen bans mening, att straff för sådane full böra finnas, och jag tror också, att de redan göra det i våra nu gällande Lagar, Jag anser det vara möjligt för LagUtskottet, att försöka öfvertyga äfven Herr 3» 36 Den 9 Mars f. m. von Hartmansdorff derom, och jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adelil visar mesta aktning för de personer, som gjort anmärkningarne, och sparar bäst tiden för sig sjelfve, derigenom att tillåta återremiss, hvarmed intet förloras, utan tvärtom det kan vinnas, att Betänkandet återkommer i det skick, att anmärkaren äfven möjligen finner sig tillfredsställd. Herr Hjerta:
Om man granskar det Stats-Råds-prot., som är bilagdt den Kongl. Proposm, finnér man, att frågan, huruvida förste Landtmätarne ega rätt att för sina embetslokaler erhålla nödigt vaktmästarebiträde från Landskanslierna, ännu är beroende på K. Föredraganden för civilärender säger nemligen: »I sammanhang med frågan om ersättning åt förste Landtmätare för icke blott nödiga skrifmaterialier inköp, utan äfven städning och eldning af Landtmäteri-kontorets rum, får jag i underdånighet anmäla, att på Eders K. Mits Nåd. pröfning ännu är beroende en af Öfver-direktören vid landtmäteriet den 19 September 1862 gjord underdånig framställning, huruvida icke nödig föreskrift kunde vederbörande läns-styrelser meddelas, att låta den vaktbetjening, som är anställd vid Landskanslierna och Landskontoren, jemväl betjena förste Landtmätaren vid städning och eldning i Landtmäteri-kontoren och med annan upppassning, som nämnde tjenstemän i och för tjensten oundgängligen behöfva » Jag kan väl förstå, och erfarenheten har i d3g visat det, då tre Landshöfdingar deruti yttrat sig, att frågan rörer Konungens Refh:de personligen och deras löner, men jag anser det icke vara skäl att uti frågan lätta något beslut, förrän K. M:t afgifvit sin resolution på den af Ofver-direktören för Landtmäteriet gjorda framställning, hvadan jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Lagerstråle, Henrik Gerhard: På sätt Frih. Klinckowström anmärkt, var vid allåtande af K. M:ts Propos. den af Landtmäteri-direktören gjorda framställning beroende på K.
Rörande åter hvad Amiralen Cederström ytt. rat, om att Konungen skulle föreslå Lagen iill Svenska Ständerna och Norriges Storthing, så anhåller jag upplysningsvis få nämna, att den Lagen är nämnd i Norriges grundlag, och är angående den vid en Thronledi^het, i fall af behof, nödige Commiteén. Uti sitt betänkande om grunderna för den blifvande Riksacten har ConstituticnsUtskottet sökt ihågkomma alla de mest tninutieusa detailer, för att förekomma all oenighet. Den i Norriges Grundlag nämnde Lag är ju således inbegripen i den af Riksens Ständer föreslagna tillupprättande Riksacten och kan icke särskildt till Ständernes antagande af Hans Maj:t Konungen proponeras. Friherre Boye, Ludvig, uppläste följande: Den vördnad jag är skyldig åt det Stånd, hvaraf jag har den äran vara Ledamot, ålägger mig såsom pligt att här anmäla, det från Trycket utkommit 2:ne Smädeskrifter, som, till innehållet, äro det arga vanvettets raseri. För de yttranden jag här afgifvit i 2:ne allmänna ämnen, det vill säga, för utöfningen af mitt Riksdagsmanna-kall, har jag blifvit af en äreskändare anfallen, i min egenskap af Riksdags.- Den 16 Maj 457 man, Embetsman, Maka, Far och Medborgare. Aldrig har Folkrepresentationens helgd och säkerhet blifvit hos någon dess Ledamot mera djerft eller mera våldsamt ofredad; och aldrig har ett brott af denna beskaffenhet mera påfordrat Ständernas uppseende, än detta, emedan den mer eller mindre allvarsamhet, som lemnäs åt dess beifrande och bestraffning, ovillkorligen skall ensamt bestämma allmänna öfvertygelsen om den mer eller mindre säkerhet, som Riksdagsmannen i Sverige nu för tiden äger för sin yttrande rätt.
På grund häraf och då Svenska arméen numera bestode af redbart folk, bland hvilket den sanna disciplinen borde vara grundad på aktning, tillgifvenhet och förtroende för befälet, men, der allt sådant saknades, icke kunde uppehållas genom fruktan för kroppslig pina, hvilken dessutom aldrig kunde förbättra, men oftast plägade förhärda den felande, hafva motionärerne yrkat, att Rikets Ständer måtte Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o ii. 3 inför Kongl. Majit uttala den åsigt, att bibehållandet af prygelstraffet är oförenligt med civilisationens kraf i närvarande tid samt i underdånighet begära dess borttagande ur alla de författningar, efter hvilka detsamma hittills kunnat ådömas. Herr Ridderstad har derjemte uti en särskild motion hemställt: natt krigsmanskapets bestraffning för mindre förseelser måtte förblifva hädanefter sådan som hittills och verkställas på enahanda sätt; samt att straffklasser måtte upprättas inom regementena och, i händelse af behof, straffkompanier för hela arméen, till hvilka alla de, som nu dömas till prygel, skola afsändas, för att der, allt efter brottets natur, kortare eller längre tid aftjena straffet.» Dessa motioner, jemte de vid remisserna inom de särskilda Stånden afgifna yttranden, hafva blifvit öfverlemnade till Lag-Utskottets behandling, men i anseende till ärendets beskaffenhet och jemlikt 43 § Riksdags Ordningen, varit föremål för Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets öfverläggning; och får Utskottet härmed öfver samma motioner meddela utlåtande. Redan då fråga väcktes om organisation af allmänna bevärings-manskapet, fästa des uppmärksamhet vid de special lagar, dem hvarje medborgare under loppet af fem år skulle lyda; och, till följd af Rikets Ständers derom gjorda underdåniga framställningar, förordnade Kongl. Maj:t, att krigslagarne skulle öfverses och granskas.
Skillnaden emellan twenne i anseende til födseln olika medborgare-claier Frälseoch OfrälseHtanden. Z-.oSkillnaden mellan de 4 afdelningarna i blationLl-KepresLntauonen, i hwilker sista fall FrälseciL88en ensam Utgör en afdelning, 2ldels-Ståndet, och Ofrälse-Ligren innefattar trenne afdel^lingar, presteBorgareoch Bonde-Gtänden. Det ar för hwardera af dessa fyra RiksStand som tid efter annan Akter blifwic utfärdade, hwilka äro kända under namn af Stånds» krivilegier. Under förutsättande at man allmänt erkänner ordet privilegium betyda ukestutande förman, wil jag nu bjuda til ät ådagalägga med hwad riglighec och redighet detta ord privilegium, äfwcnsom ordet Stand, i dessa Akter finnas nyttjade. Til en början mä anmärkas, at wara såkallade Ständs-privilegier innefatta ej allenast stadgande» tilerkännande förmåner, utan ock, hwad sällsammast är, stadgande» ej tilcrkännande förmaner. Af den förra Liesen »rom de fa coust,'- tutionella rättigheter för Standen såsom delar af KepresentLtionen, hwilka rättigheter böra hafwa, och hafwa, sitt särskilta och rätta rum i wära Grundlagar, innefattas i Stånds - privilegieru-i uteslutande'förmaner af twenne stag, personliga och oeconomissa; och ännu et annat stag förmåner icke uteslutande, utan gemensamma för alla Medborgare i Staten. Kän - r24§ Den 29 Mars. Kännemärket pä de uteflutande personliga förmänerna är, at de njutas för blotta ledamotsskåpet af en witz Medborgare-Llass: ver ar, för Der man är Adelsman, LcclesiaRtik-person, Borgare eller Bonde; ar man om dem kan sbsolme säga: jag ager dem.
Denna 5:te punkt är i detta afseende högst vigtig. Herr Cederschjöld har yrkat, alt upplåningen måtte ske endast i den mohn medlen behöfvas till utlåning, på det penningarne ej måtte ligga räntelösa. Äfven jag instämmer i behofvet af åtgärder till förekommande af förlust genom medlens innestående utan ränta, och Utskottet har också velat förekomma det, då Utskottet föreslagit lånets upptagande på terminer, helst 3 å 4- Men då upplåningen bör, så vidt möjligt är utan hinder för lånets erhållande, rättas efter behofvet af utlåning, synes mig bäst alt antaga Herr Lefre'ns förslag, att åt Fullmägtige må öfverlemnas att med långifvarne öfverenskomma om lämplige terminer, då lånet bör lefvereras. I annat fall blifver det omöjligt att jemka lefvereringen, så att Den 4 Mars. ej förluster af oförräntade medel uppkomma, helst man ej kan förutse och beräkna möjligen inträffande händelser, som kunna hafva inflytande på utlåningen. Hvad åter angår Friherre Kantzous förslag, synes mig meningen dermed aldrig varit annan, än att, om t. ex. lånet beviljas med 96 för roo, och lefvereras i 3 terminer, så lemnäs derföre 3 reverser, hvardera på 3a procent med ränta från lefvereringsdagen. Jag skulle tro upplåningen komma att tillgå på det sätt, att sedan anbud inom föreskrifven tid blifvit gjorda, alla desse brj'- tas vid samma tillfälle, och pröfvas, samt att det i afseende på rabatt och ränta förraonligaste antages, så vidt det öfverensstämmer med Rikets Ständers beslut. Sedan uppgÖres fördelningen af lånet till lefverering på vissa terminer, och Obligationerne utställas särskildt å den summa, sorn vid hvarje termin skall lefvereras, med ränta derå från lefvereringsdagen. Jag instämmer följakteligen i så väl Friherre Kantzous, som Herr Lefréns förslag, och anser det af Herr Cederschjöld åsyftade ändamål härigenom fullkomligt vinnas.
Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. 8. D. Biföllos ttedannämnde Uag-Utskottets den 13 April på bordet lagde Memorial, af den 22 och den 30 Marst • 1:0 Angående en af Herr Borgmästaren Kjellander yrkad författning, om rättighet for Magistraterna att förrätta Bouppteckningar efter i Städerna aflidne personer af hvad Stånd de Vara maj 2:0 Angående en af Herr Reutersköld, Carl, väckt fråga, ora en Uag, som skulle sätta alla förbindelser, så val uti Pennirige-Tiansactioner, sorn handel, i likhet med vaxlar. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. S. D. Remitterades till Det Särskildta Utskottet. Ett Memorial af Grefve Mörner, Carl Stellan, angående tillsättande af ett särskildt Utskott, för Hen 17 April. för att behandla frägorna om pennin.ge-ställnin?en, cm industriens upphjelpande, ocii om öfverflödets hämmande. Ett Memorial af Hans Excellence Herr Grefve Ruuth, Eric, om tillsättande af ett särskildt Utskott för att föreslå'medlen till inskränkande af öfverflödig import, och i sammanhang dermed öppnandet af en l åneinrättning pä fast egendom till tredjedelen af dess värde, hvarigenom myntstocken skulle jemnt hållas vid samma belopp, sorn den var vid 180g och .1810 årens Riksdag. Ett Hietainen af Friherre* Höije, Rudvie, i anledning af nästföregående Memorial. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. S. D. A nsåg Högloft.
1 följd häraf hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat! lio alt, med undantag af Calmar slott med dertill hörande vall och graf, Grimskär, samt den till begrafningsplats föreslagna del af Skansjorden, alla öfriga Calmar f. d. fästning tillhörande vallar, jordar och lägenheter må till Calmar domkyrka med full egariderält för everldliga tider anslås och upplåtas, dock med tillåtelse att till Calmar stad öfverlåta eganderätten, såväl lill de staden omgifvande vallar med deri befintliga eller dertill hörande lägenheter, som ock lill de mindre jordstycken, hvilka ä upprättad karta betecknas med Niris 114 hälften, 114 a, 115 a, 11(5,251 lill och med 256, allt emot årlig afgäld till domkyrkan af så stort belopp i spanmäi eller penningar, som för närvarande utgör dessa lägenheters afkastning; och 2io att af den så kallade Skansjorden må till Calmar stads-samt slotts-och landsförsamlingar, för anläggning af ny begrafningsplats, kostnadsfritt upplåtas sex tunnland tjugofem och sex tiondedels kappland, enligt å förenämnda karta utstakad plan; samt 3:o alt såsom ersättning för de af ofvanberörda fästningsvallar och lägenheter bärfiytande arrendeoch hyresmedel, som hitintills ingått till Krigskollegii forlifikationsafdelning, ett årligt anslag af Eli Tusen Sex Hundra Femtio riksdaler riksmynt lör innevarande och nästkommande 2me år anvisas att från Riksgäldskontoret, enligt E. K. Mits nådiga disposition, utbetalas. Jemte anmälan om dessa beslut, fä Rikets Ständer hos E. K. Mit i underdånighet anhålla, dels att. örn någon del af de uti förestående morn 1 och 2 uppgifna jordar och lägenheter skulle anses erforderlig för Krigs-kollegii förvaltning eller för andra allmänna behof. E. K. M:t mätte, pä sall i dylika fall tillförene iakttagits, vid upplåBih. till li. St.
Lro torst under innevarande är fullbordade, bvsrkore densamma uti 3:djo ^.ldelningen» underdZniga betänkande endast kkkvit omnämnd, säsom erfordrande ett 5tats-bidrag «k ^,ooo b:dr tili undersökningsrnez fortsättande oek kuilbordande. ^laodeisku-sr Fromr i Örekro kar krän början bekostat, ock nu älven käti! fullborda dessa undersökningar. d» s, k) Lostnsden kor dessa 3:ns canai-leder är korst innevarande är, genom Lksken kor rnedlersta Lanai-districtet, beräknad oek en serskild Icblä, jemte ekartor, sammandragne i mindre »esla, K. r ak samme District-klbd blifvit vkver (lanai-s^cstemet 1 medlerst» delen ak Sverige upprättad, sorn inom Kort krän Stsugrakvsriugs-tr^ekeriet utkommer, för att meddela /tllmä^keten nsrmsre kännedom om detta sistern. g) Vti 3:djs ^kdelningens betänkande är, pä Arund ak Kongl. kdapts Nädiga brek akden 9 Mais r838, för denna sluss-aniäggning antecknadt amorterings-anslsg ä 3,000 It:dr p:r är. sedermera kar planen innevarande Zr blifvit omarbetad, ock arbetskostnaden, som förut var calk^lerad till 60,000 Ikdr. är, enligt nu köljtia metkoder ock principer, beräknad till §5,ooo b.dr. klanen alser nu att anlägga sluss-leden pä östra sidan ak
Stat erhålla en Pension af 200 R:dr B:co. (R:gs-A.) Af Motionairen är, till stöd för den föreslagne pensionen, anfördt, att, genom Majoren Friherre Gripenstjernas till BancoUtskottet ställda ansökan om eftergift af en dess äldre ränteskuld i BangoDiscontVerket, samt BancoUtskottets, i anledning deraf, afgifna och af R. St:r bifallna Betänkande N:o 116, till R. St:rs kännedom kommit det högst utblottade tillstånd, 6oq StatsU tskottets hvari nämnde Friherre, sista ättlingen af en slägt, som i nödens stund för Fäderneslandet gjort de största uppoffringar, — vid 70 års ålder sig befinner; och att, i afseende på Gripenstjernska Slägtens uppoffringar för Fäderneslandet, Motionairen trott sig böra hänvisa till 1810 års RiksdagsHandlingar, då en pension blef den ännu lefvande Friherre Gripenstjernas jSyster tilldelad. Äfen sorn denna motion, hvilken blifvit framställd efter den stadgade motionstidens förlopp, icke står i pågot omedelbart sammanhang med den af R. H. St:r Majoren Friherre Gripenstjerna beviljade eftergift af dess länteskuld hos BancoDiscontVerket, utan angår ptt nytt ämne, sorn, vid sådant förhållande, emot stadgandet i 56 §. Riksdagsordningen, icke kan tili pröfning af R.. H. St:r innevarande Riksdag upptagas; så har Utskottet funnit något annat dervid icke vara att tillgöra, än att sådant vördsamligen anmäla, Den 8 Mars i83o, N;o 428. Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, i fråga om fördelningen af det mindre Creditivef, till de dermed enligt 63 §.
Glasbruksägare, angående lån för, uti ManufacturDisconten. Sept. P. 202. Sept. 2 A. P. 43,85. 166 Glasoch Porcellaines-förares, med fleras, obehöriga kringstrykande m. m.s angående. Aug. 2 A. P. 255. Sept. P. 161,206. Gottlands Hemmansägare, om befrielse för att underhålla Lastagebryggor vid de på ön varande landthamnar, samt de för Tullbetjeningen inrättade StrandridareBoställen. Nov. P. 3q5. —• om befrielse för, att in natura lefverera SkatteTjära; se Tjära. Granskning; se Revisorer. Greiff, Johan Ludvig, yttranden. Dec. P, 58o. B. 82. Grenna, om en ny Årsmarknad derstädes. Mars P. 97. B. 467. Junii P. 120. Gripenstedt, Jacob, yttranden. Febr. P. 277. B 148. Mars P. 79. B. 204. Junii P. 531. Julii P. 1034. Gripensvärd, Fredrik Adolph, yttranden. Mars P. 3. B. 3. P. 5r7. Gripenwaldt, August, yttranden. Mars P. 6. B. 25. Gripsholms KungsLadugård, om upplåtelse af en derunder lydande lägenhet, Tegelhagen kallad, Julii P. 894, 1086, ii32; Aug. P. 1010. GrufvehjcJpen, Extra, angående föreslaget 167 tipphäfvande deraf. Aug. Grundelstjerna, Axel Wilhelm, yttrande. Mars P. 520. Grundlagar, Rikets, och andre Författningar, om lämplige medel till ett allmännare spridande deraf. Sept. P. 870. Grundlagarne, om förordnande af Deputerade till uppsigt öfver deras felfria tryckning. Dec. 2 A. P. 4°7* Grundlagsfrågor, de hvilande, angående. Junii P. 119.
Ett stycke af denna berättelse, meddeladt genom en vän som äger den fullständig, sprider ett klarare ljus, än man hittills haft, öfver Thorilds rättegång och de dervid verkande krafterna. Efter att hafva talat om den slapphet, hvarmed Öfverståthållare-ämbetet var behäftadt under Contre-Amiralen Modees förvaltningstid, dess benägenhet för ”den såsom otjenlig förut afskaffade demokratiska styrelsen”, och de invändningar Liljensparre såsom Underståthållare fåfängt gjort, fortfar denne: ”Som derå icke något afseende gjordes, så trodde jag min undersåtliga pligt fordra, att härutinnan respectera min Öfverhets vilja och befallning; om den också ej var enlig med min öfvertygelse. Dock tog jag från denna stund ingen del i Stockholms stads styrelse, vidare, än hvad angick Executions-verket och Politi-väsendet. Detta sednare fordrade också en oafbruten verksamhet, då, efter den nye Öfverståthållarens tillträde, sjelfsvåldet och frihets-andan syntes få mera luft, och mera, än förr, förråda sig både i tal och allmänna papper. Jag hade, såsom redan är sagdt, sökt göra Hertigen uppmärksam på dessa skrifter, och gjorde det vid mina enskilda rapporter nästan dagligen; då en Nördensköld, en Philipson och flere andre författare företogo sig, att fälla nog dristiga omdömen öfver åtskilliga politiska ämnen, och äfven öfver Svenska regerings-sättet. Men Hertigen ansåg den af honom Allmänheten tillåtna frihet, att genom trycket få säga sina tankar, mera helig än sjelfva regerings-lagarne; och jag erhöll icke ens tillåtelse, att i tysthet varna dessa sjelfsvålds-skribenter. Derigenom liksom uppmuntrades de i sin djerfhet; som ändteligen gick så långt, att de vågade uppenbarligen klandra Högstsalige Konungens regementsförvaltning, och framlägga för Allmänheten sådana satser och afhandlingar mot Konungamakten och det Monarkiska Regeringssättet, att en främling snart hade kunnat inbilla sig, att Stockholm blifvit försatt midt i det demokratiska Paris. Svärmaren drömde, att Sverige omöjligen kunde blifva lyckligt, utan att följa Frankrikes exempel.