Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Prosten Hallbeck förenade sig i Herr Bååths förslag till redaction af 55 §., och instämde Herr Prosten Öhrnberg i reservationen, angående köpares vittnes-gildhet, i fråga om försäljning af det brtjnvin han sjelf sig tillhandlat. af Herr fries: "Jemte det jag lill alia delar instämmer uti de åsigter Herrar Totties och Hallbecks reservationer emot 45 och 64 §§• innehålla, får jag serskildt reservera mig emot 34 §•, sorn förbjuder nyttjandet af 6:kans panna, till distillering under de månader, som bränvinsbränning r enligt Författningen, icke får utöfvas. Då man nied tillförlitlig visshet kan antaga, att med en sådan panna egentlig bränvinsbränning aldrig kan företagas, är tillåtelsen att den begagna året igenom, icke ledande till något svek, sorn motarbetar Författningens i allt öfrigt goda syftning. Uti ett större hushåll , der hehofvet af distilleradt bränvin kanske kunde vara betydligare, medhinnes icke gerna att med denna lilla panna på 3 a 6 månader, utan ett idkeligit distillerande, till hinder för andra angelägnare hushållsgöromål, förse sig med hela behofvet för 12 månader, och jag vidhåller på sådan grund mitt påstående, att en sådan distilleringspannas begagnande året om, må nu, likasom förr, alltid vara medgifven dem, som i öfrigt äro till bränvinsbränning berättigade och derföre beskattade för året." STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835. Bev-i tamt Allm. Besv. och Oecoiii-Utsk» Vt litande N:o g. i N:o g. Antom till Exp, Utsk. den 9 Febr. Utlåtande, i anledning af Herr Friherre Knorrings och Riksdags-fullmägtigen Lars Larssons från Elfsborgs Lärt motioner, om upphäfvande af den medgifna tullfria införseln fran Norrige till Sverige af br-änvin m, m.
— Att betalningen erlades, efter öfverenskommelse, antingen i Svenska BancoSedlar, genast efter verkställd lefverering, eller i Hamburger Banco, i hvilket sednare fall Banco-Styrelsen förbehöll sig högst 6 månaders tid till liqvidéns verkställande; med anmaning derjemte till Utrikes vistande Speculanter som gjorde anbud att uppgifva ett ombud med hvilket Banco-Styrelsen finge aftala hvad som för öfrigt kunde linnas lämpeligt för transactionens befrämjande. I följd af denna annonce erhölls, inom den utsatte terminen, allenast ett anbud af Grosshandlaren Severin Wigert, hvarigenom han velat utfästa sig, att under innevarande år lefverera 700,000 R:dr Silfver efter 3 månaders derom förut skedd tillsägelse, likväl så att bans skyldighet att lemna Silfret inskränkte sig tili Junii, Julii eller Augusti månader. — De öfrige vilkoren voro: att för hvarje post som lefvererades, skulle lemnäs honom Banco-Stjmelsens Obligationer till lika belopp i Hamburger Banco, ställde till Sedelhafvare!! att sednast sex månader derefter infrias; att han, om hail så funne för godt, dessutom skulle erhålla 128 skill. BancoSedlar för hvarje Silfver - Riksdaler, att återlemnas då Obligationerne infriades ; att skillnaden emellan Svenske Silfver-Riksdaler och Hamburger Banco, jemte kostnaden för Silfrets införskaffande, skulle godtgöras honom med 6 skill. Svenskt Banco för hvarje Riksdaler: att dessutom honom förbehölles 5 procent såsom provision och till bestridande af öfrige kostnader; och sluteligen, att om Banco-Styrelsen ej inom elen 3o nästpåföljde Maji gifvit Wigert tillkänna att Silfret börtie Iefvereras, Contractet ansågs för annulleradt och han erhölle såsom skade-ersättning 2 procent på den contralierade Summan.
Ständers upmärksamhet, med hemställan, huruvida det må anses lämpligt och nödigt, att hos K. M. i underdihet anhålla, antingen om uphörande af en åt underordnade myndigheter updragen rätt, alt stadga vitén eller ansvar, eller ock i annat fall, om en sådan Nåd. förklaring af det här anförda stadgandet i Landshigelnstruktin, att tillämpningen deraf bestämdt inskränkes till de fall, der ansvar för öfverträdelse af ekonomisk författning finnes påbjudet, men kan för tillfället behöfva alt förhöjas; hvarigenom äfven blir tydligt, dels att tillfälle för de underordnade myndigheterne till konstruerande af brott försvinner, och dels att uteslutande af de fall der allmän lag stadgat ansvar, icke bemyndigar till ingripande i lagstiftningen öfver de ämnen, som till allmänna lagen höra, ehvad derom finnes ansvarsstadgande eller ej.» 168 Den 6 April. Men 1?. o. Ad. har icke häråt velat lemna någon upmärksamhet. Det är dock farligt att icke akta lagstiftningsrätten och domaremakten; den sednare är ställd, minst sagdt, emellan statsmakterne, att vårda något högre: rättvisan sjelf. Och jag mera fruktar än älskar dessa Tegnérs ord: »Ett domaresäte var den första och det blir den sista Thron», så vida de afse statsinrättningen. Det är derföre jag icke velat inrymma domaren denna thron, och första gången då frågan här förevar yttrat: Hvarje vän af ordning, frid och allmän säkerhet, önskar öfverensstämmelse mellan Regering och domaremakt, mellan domaren och den som skall verkställa hans beslut. Derföre är det nödigt, att lagarne blifva bestämda och ofelbart till efterrättelse giltiga, och således, att regeringsmakten icke går längre i sin lagstiftning eller öfverlåtelse åt andra att för tillfället stifta lagar, kallad delegation, än den har rätt eller, m. a. o., träder Ständernas lagstiftande makt för nära. Att sammanblanda lagskipande och verkställande makt har ock alltid ansetts betänkligt, och hvad lnslrukt:n i denna rigtning stadgar, hade ock bordt hafva sin del af Ständernas lagstiftande granskning, för att icke tala om annat mera som den innefattar.
Härigenom blef för Riket och Medborgare en stor besparing till andra nödiga inrättnir.gar; och kan Götha HolRätts-hus blifva användt till Magasin, när Götha Canal blifver färdigoch till dess, ett. KronoMagazin för Spannmål, eller hvad Regeringen för bäst finner — kanske ett Arbetshus eller ock Barnhus-inrättning. Begärdes på Bordet. 141 Den 5 Maj. e. m. Vidare uppläste Herr Reenstjerna fölä jande : I en tid, då Penning-löntagarne, med så mycket skäl, klaga öfver deras otillräck-; liga bergning, då från sjelfva Thronen Riksens Ständer blifvit uppmanade att förbättra deras villkor, bör man kunna hoppas, att detta onda snart blir afhjelpt, äfvensom att Riksens Ständer ej mera tillåta den obillig-* het, som Staten hittills gjort mot hvarje Embetsman, då af en utlofvad och anslagen lön en icke obetydlig del, under namn af Afgift till Kongl. Maj:t och Kronan, blifvit återtagen. Indelte Löntagare hafva visserligen ej skäl att klaga öfver för ringa löner, om också, som stundom inträffar, de accordera sig till sina sysslor ganska dyrt} ty förhål* landet blir i alla fall, ehvad ändringar nu kunna ske med Penning-löntagare, alltid förmånligare för den Indelta. Men äfven häf behandlar Staten sina Embetsman , enligt min tanka, på ett sådant sätt, sorn emellan enskildta kanske icke kunde anses rättvist} ty, t. ex. vid en sysslas tillträdande täger man af en Embetsman: 1:0 Två så kallade Liggmånader af hans lön j 2:0
Härtill hafva Utskotten blifvit föranledda af Borgmästaren i Örebro, Herr Alunds motion, deri anföres: att sedan Författningssamlingen började utgifvas, hafva hvarken Rådstufvuoch KämnersRätter eller Iläradsliöfdingar i flera orter bekommit Arstrychet. Städernes Magistrater och Häradshöfdingarne hafva väl i stället bekommit hvar-sitt exemplar af FörfattningsSamlingen, men denna skall någon gång hafva kommit ganska sent. Rätta förhållandet är följande. Enligt gällande Författningar (Uunzli-PresidentsEmbetets tryckta Kungörelse den 26 November 1807) skola de städer, der Hall - io8 Den 21 April e. ra. och KämnersRätler finnas, erhålla 5 exemplar, alla de öfrige 3 exemplar af Jrstrycket; oberäknade de exemplar, som skola uppläsas i städernas kyrkor. Häruti har genom FörfattningsSamlingen någon anuan förändring icke blifvit gjord, än den, att för hvarje stad ett exemplar af förenämde antal af Arstrycket afgått i utbyte för ett exemplar af FörfattningsSamlingen. Således erhålla städerne, utom ett exemplar af FörfattningsSamlingen, de förstnämnde 4 exemplar, de öfrige 2 exemplar af Årstrycket. Det är besynnerligt, huru staden Örebro, under en tid af mer än 4 år, kunnat sakna sine 4 exemplar, som skola tilldelas den från LandsContoret derstädes; men säkert är äfven, att om Herr Borgmästaren Ålund h ärom gjort erinran i rätter väg, så hade rättelse ofelbart inträffat. Emedlertid lär denna felaktighet i Årstrycks-utdelningen, som råkat inträffa samtidigt med utgifvandet af Svensk Författningssamling, icke lämpeligen böra läggas denna sednare till last, då hon med Årstrycks-utdelningen icke har något att skaffa. Jag har visserligen icke något att erindra dervid, att Utskotten yrkat rättelse i Samlingens långsammare utdelning, i händelse den ägt rum. Måhända torde det vara nyttigt, alt Rikets Ständer hos Kongl.
Riksdag och på då anförda skäl egde rum, föreslår Kongl. Maj:t nu Rikets Ständer: 1:o att till Kongl. Maj:ts fortfarande disposition må, för behöfvandes undsättning vid inträffande missvext eller felslagen skörd, öfverlemnas, så väl den hos Rikets Ständers Riksgälds-kontor och på Kongl. Ränte-kammarens räkning i Rikets Ständers Bank innestående behållning af undsättningsmedel, som hvad genom återbetalningar å meddelade undsättningslån kan inflyta; 2'0 att, af de sålunda till Kongl. Maj:ts förfogande ställda medel, en summa af högst Ett Hundra Femtio Tusen Riksdaler Riksmynt må, under tiden för nästa statsreglering, få begagnas till undsättningar, utan återbetalnings-skyldighet, åt sådane behöfvande, som icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättnmgs-anslag, hvilka dem tilldelas: börande dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande fattige och arbetslöse personer beredes sysselsättning och möjlighet att genom eget arbete förtjena sitt uppehälle; 3:0 att ofvan omförmälda tillgångar för öfrigt må användas endast till ränlefria låneunderstöd med bestämda återbelalnings-terminer och mot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Majit god känd säkerhet; 4:0 att; så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen skola för de behöfvande beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag; samt 5:o att, de för undsättningar vid missvexler och felslagna skördar afsedda medel böra, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta verk att det sålunda emottae-na beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål Kongl. Majit tillhandahålla. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL. ,/. .4. Gripenstedt. Kungl.
T)å detta förslags syfte är, att få beredningar indelade öfver hela riket, finner jag det högst märkvärdigt, att man vill borttaga den öfver-rätts pröfning, som hittills egt rum. Min öfvertygelse är, att, för den händelse en sadan förändring verkställes, det skall komma att uppväcka en allmän förtrytelse inom hela landet och att man skall anse sig hafva förlorat en ganska vigtig rättighet, som man hittills egt. Jag anser derföre att bev:s-komiténs åsigter i detta fall äro fullkomligt välgrundade, och får föreslå att R. o. Ad. behagade i st. f. denna § antaga 75:te §:n uti bev:s-komiténs till K. M:t afgifna underd. betänkande. Hr v. Koch: Komitén har uti förev:de hänseende föreslagit en medelväg. TTtsk:t åter har ansett sig hora tillstyrka, att inga besvär öfver pröfms-komiténs beslut må fä anföras. Ehuru, på sätt jag förut nämnt, komiterade ansågo sig hafva gått en beskedlig medelväg medelst framställning af sitt förslag i ämnet, finner man dock att äfven den i deras förslag ifrågaställda inskränkning i klagorätten åstadkommit en stor skrämsel, både att Kronan icke skulle få, hvad den borde hafva, samt, å andra sidan, att icke den skattskyldige skulle fä klaga så mycket han behagade, då nemi. hans afgift icke blifvit förhöjd. Man har ansett äfven detta vara en betydlig inskränkning i don skattskyldiges rättigheter. Man kan icke undgå att medgifva, att det bör vara gagneligt, att någon enhet gör sig gällande derigenom, att alla Den 18 Maj f. m. 237 dylika, mål kunna på ett ställe komma att pröfvas; och då äfven komitén ovedersägligen understödt. en sådan åsigt, anser jag mig höra frångå den tanke, jag förut i ämnet yttrat, samt medgifva, att hädanefter eller åtminstone under nästa sfatsregleringsperiod klagan må som tillförene ega rum. Tåg instämmer således uti det af Gr.
Oin det vore tänkbart — och det kan visserligen vara en möjlighet — att banken icke skulle kunna invexla sina sedlar med silfver; så mäste vi betänka, att dessa , sedlar dock äro skuldsedlar, ställda på silfver, och alt de mäste sorn silfver gälla, samt att Ständerne derföre måste skaffa valuta på hvad sätt de än kunna finna lämpligt, i händelse valutan i banken vore försvunnen. Jag yrkar således, nied afseende på den stora vigten för realisationens bestånd och för vår credit, så inom som utomlands, att icke det minsta tvifvel måtte kunna uppstå, att ju dessa sedlar äro att anse som representativer af silfvermynt, och att silfver endast utgör vårt nu var. mynt. På dessa grunder önskar jag, att redactionen mätte antagas. Hr Lefren, Joh. Pehr: Jag tillstyrker bifall till förslaget, och anser Ständerna vara skyldiga, att, sedan de gjort en bankrut vid förra riksdagen, de nu förklara, genom antagande af denna paragraf, atl de lägga alla de band, sorn äro möjliga, på sin egen beslutande rätt, så att de icke för framtiden kunna vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom man endast går till Tumbi, i stället för att skaffa sig silfver för att inlösa sina sedlar. Jag hehöfver ej vara vidlyftig, utan uttrycker endast den önskan, att förtroendet till realisationen icke måtte störas, så att vi ej regrediera, utan gä framåt och hälla hvad vi Jofvat, och vidtaga alla de åtgärder, sorn i mensklig förmåga stå, för att förhindra en förnyad bankrut. Jag tillstyrker antagande af förslaget. Frih. Cederström:
Fr i 11 e rre Jkerh jelin _, Poppius_, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim_, Stats-Secreteraren Gripj Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, i enlighet med förut falladt beslut, upprältadt Förslag till Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående frågan om Båtsmanshållets jemnare fördelning Städerne emellan; och läcktes Kongl. Majit, uppå Sluts-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde Förslag gilla, och befalla, att Nådig Skrifvelse, i enlighet med detsamma, sådant det finnes vid detta Proloeoll bilagdt, skulle till Rikets Ständer i vanlig ordning expedieras.. Ex Protöool!» G. A. Sebell. 3* Kongl. Mojas Nådiga Proposition Ar o i5. Ankom i afskrift till Exp. Utsk. d. i3 Febr. kl. le f. m. KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående lindring i vi/koren för begagnandet af det utaf Rikets Ständer till återuppbyggande af Staden Rörås anslagJie låneunderstöd. Gif ven Stockholms Slott den 8 'Februarii tSii.f. Uti en till Kongl. Maj:t ingifven skrift hafva innevånarne i staden Borås underdånigst anmält, hurusom vilkoren för det af Rikets Ständer vid sisla Riksdag lill återuppbyggande af nämnde stad anslagne låneunderstöd icke vore lämpade efter stadens innevånares förmåga att desamma uppfylla.
Vid sådana förhållanden har den obilligheten, för att ej säga orättvisan, förefallit mig mycket tydlig och klar, att den, som till följd af sina bättre kunskaper och undervisningsskicklighet i något visst ämne, fått förordnande att under C å 9 års tid fullgöra en ordinarie lärares alla åligganden, äfven om han dervid ådagalagt den aldra största skicklighet, ej får åtnjuta samma lönetur, som extra lärare och duplikanter och då detta missförhållande ej kan hafva tillkommit annat än derigenom, alt rätta förhållandet emellan dessa lärare ej blifvit rätt tydliggjordt för Utskottet, vill jag nu fästa uppmärksamheten derpå och föreslå: att Rikets Ständer måtte tillerkänna extra ordinarie lärare, hvilka såsom vikarier tjenstgjort under läroverkens omorganisationsperiod från 1849—■ 1858, samma förmåner i fråga om uppflyttning till högre lönegrad, som vid sistlidne riksdag blef beviljad åt extra lärare och duplikanter. Stockholm den 22 November 1862. A. W. Uhr, från Nerikes län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Olof Pehrsson från Gefleborgs län, om befrielse från bevillning för Krononybyggare, som åtnjuta frihetsår. Gällande Bevillnings-förordning innehåller uti artikeln II § 2, att bevillning skall erläggas af innehafvare, '''för Kronohemman och Kronolägenheter, hvilka besittas med åborätt”. Då stridiga meningar uppkommit, huruvida i följd af detta stadgande, äfven Krono-nybyggen, som åtnjuta frihetsår, böra åläggas bevillning, samt olika åsigter i detta afseende, vid olika Taxerings-kommittéer också gjort sig gällande, så har jag ansett ett närmare bestämmande härutinnan vara af behofvet påkalladt. Enligt föregående Bevillnings-förordning, hafva Krononybyggen ansetts icke vara bevillning ålagde, ehuru deruti förekommer, att bevillning skall erläggas af Kronohemman samt alla andra hemman och lägenheter.
Den l7 Juli. 3ro innehafvare af §p!'u-slagtningen och i sin rörelse förbundne till efterlefnad af taxor , vid hvilkas upprättande Laddfmannens rätt och häfta ej alf id rådfrågas. Hvad som i sednare tider ytterligare bidragit att förlänga och föröka Jordbrukarens förlägenhet i denna del, är utan tvifvel den concurrence vid dylika varors afyttrande, soto blifvit Finland under förut gällande vilkor, i anseende till Tull-afgifterna i Svenska hamnar, rpedgifven , äfven sedan detta Land Upphörde, att ly a under Sverige. Före denna tid ha e vanan, ätt ifrån nämnde provins hämta V icfualie-varor och kreatur för Hufvudstadens och kus orternas behof, tagit så öfverhand, ätt Lacugårdsskptseln i de sistnämnde råkat i Verkligt förfall. Innehafvarne af större egendomar funno i synnerhet för sig beqvämligt och äfven förmånligt, att i närbelägna Städer försälja bety ligä foder qvantiteter, samt att köpa sina förnödenheter af Victualier ifrån Finland. Sa länge detta sistnämnde var en Svensk provins, Uppkom af detta forfa ande endast en indirect gkada för Riket, Nu deremot lider Fäderneslandet ®n dubbel förlust, den directa af Banco sedlarpes utvandring och unde-balance i handeln, änpu mera ökad genom de missbruk, att Ryska produeter un !er namn af Finska, o h således fmot enahanda Tull-afgtfter, hit inkomma, samt d<?n indirecta af den inhemska Ladugårds-sköt$e|ns försvagande.
Runt lill uppförande af kapell—byggnad och anskaffande af kapellpredikantsboställe i Augerums församling i Blekinge; 8:o Kontrakts-prosten Källström, angående anvisande af 88,000 R:dr till uppförande af nytt skolhus i Fahlun; och 9:o af Doktor Sandberg, om ersättning af statsmedel till Komministersbostället Riddaretorp för dess afgift till en båtsmansrote. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet Komminister Lexells nu afgifna motion, om anslag af 141,000 R:dr lill löneförhöjning för Komministrar och Kapellpredikanter, jemte med anledning deraf i Ståndet afgifna yttranden; och skulle Högloflisa Stats—Utskottet anmodas all, så fort ske kan, företaga denna motion till behandling. Prot.-Utdrag den 26 November iS59. 75 S. I). Remitterades lill Lag-Utskottet i Ståndet vackla motioner af: l:o Prosten Sondén, om ändring af ansvarsbestämmelsen i Kyrkolagens 15 Kap. 24 § och Giftermåjs-balkens 12 Kap. 1 §; och 2:o Prosten Lindberg, med förslag till ändring af föreskriften uti Kongl. Förordningen den 15 Juni 18 18, angående skyldighet för person, sorn vill träda i annat gifte, alt, för att blifva vigd, förete afvittring efter förra makan; och skulle till Lag-Utskottet åtfölja de med anledning af dessa motioner i Ståndet nu afgifna yttranden, hvilka jemväl till en del hade afseende på Professor Sundbergs, till be mälda Utskott den 23 dennes öfverlemnade motion i samma ämne. S. D. Remitterades till Lag-Uiskotlet Kyrkoherden Ternströms motion, alt de böter, lagen utsätter för första och andra resan lägersmål, icke må erläggas till kyrka utan lill Socken-nämnd. S. I).
St:r, att hos K. M:t anhålla, det täcktes K. M:t i nådigt öfvervägande taga, huruvida det icke för landtrnäterigöromålen vore lämpligt att, till mera ordnings vinnande, länen indelades uti vissa landtmäteridistrikt, till den fördelning emellan tjenstgörande landtmätare, landtmäteri-styrelsen kunde finna till ändamålets vinnande tjenligast att föreslå. Gr. Mörner: Mot förslaget att hvarje landtmätare skulle få sig tilldeladt visst distrikt, måste jag på det högsta protestera. Den frihet, man nu har, att utse den person, man önskar, till förrättningsman, och att icke vara ovilkorligen pligtig att underkasta sig den behandling, som en tilläfventyrs mindre förtroende egande landtmätare kan vilja låta en vederfaras, synes mig vara af allt för stor vigt för att utan fullgiltiga skäl bortkastas. Äfven synes en sådan distriktsindelning kunna vara till föga fromma för arbetenas fortskyndande. Då man vet huru det tillgår vid förordnanden till landtmäteri-förrättningar, och att understundom landtmätaren sjelf icke dervid är overksam, eger man under nuv:de förhållanden åtminstone någon förhoppning att han, efter erhållet förordnande, skall göra sitt bästa för att bringa förrätt - 398 ' Ben 16 Maj. ningen till slut. Blir han ensam herrskare inom sitt distrikt, kommer allmänheten i beroende af hans välvilja or.h barmhertighet, utan att hafva korrektivet att kunna vända sig till en annan förrättningsman. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. af Ugglas: För min del hyser jag samma tvekan om ändamålsenligheten af denna förändring som af siste värde talare blifvit uttryckt, och då jag icke kan anse annat än att detta förslag måste stå i sammanhang med åtgärders vidtagande i allmänhet till landtmäteriets upphjelpande, men förslag härtill icke kan från K. M. inkomma före nästa riksdag, och tiden först då synes vara inne att fatta beslut i ämnet, anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts hemställan.
Dä han som Justitiä - Ombudsman äger tillse att alla Lagar efterföljas, mätte wäl Tryckfrihets-författmogcn derunder wara inbegripen. Uti 21 A lemnaJustitiä - Ombudsmannen rättighet att sig till biträde antaga sä mänga skicklige och 4703 Den Zo October. och redligt personer som kunna anses nödwändkge. Här anser jag det tillägg döra göras, att dessa personer bordt wara lika qualificerade nied deni, som han äger uppdraga att mot Embetsman talan föra: Säda»t wore förenligt mcdhanS egen säkerhet, och lemna» be bein, som wid Acadcmiernc eller pä annat sätt med kostnad och möda förskaffat sig skicklighet, ytterligare ett säkert tillfälle att gagna med sina kunskaper, alt ännu mera utweckla dem, samt tillika ärhälla en för» modcligen obetydelig ersättning och uppmuntran för de, ras flit och arbetsamhet, att dana sig lill skicklige Eill» -etsmä». 2 Moment, sista § anser jag nog obestämd bä här sägcs: Nedlägger Justitiä - DmbudSinannen af högst wigtiga och gällande skäl sin befattning rc. Det beror sälcdes af honom att ester godtycko pröfwa desia högst wigtiga och gällande skäl. Han kan säledeS enär han sunne sig i enskildt afseende befogad att nedlägga sin beställning, uppgif» iva hwad skäl han behagar, hälst ingen swärighe» lä» rcr förekomma att gifwa sina skäl utseende af högst wigtiga, emedan beha ord icke synas innefatta nägon tydligare föreskrift, wid detta tillfälle än wid andra, !>ä man icke behagat anse dem annorlunda än sälvin obestämda och cgenwillig tydning underkastade. Männe derföre icke denna Justiliä - Ombudsmannens rättighet att nedlägga sitt Embete borde tydligare bestämmas? Uti z Mom. af samma § finnes ett ord som fag twifiar är uti Swensta Spräkct adoptcradt, ätminstone icke i tvär Lagstyl, Suppleant.