Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Bostaden. — Handarbeten. — Bakning. — Huskurer. — • Efterrätter. — H varjehanda. — Läkarerad. — Frågor. — Svar. G, D J O. För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre Pisnos tagas i utbyte. OBS. Ständigt lager af F l y g l a r från Bluthner och PianinOS från G. Schwechtens berömda fabriker. flUST. PETTERSSON k Komp., 38 Regeringsgatan 38. Uff~ Flyglar, Tafflar och Pianinos från J. G. M a l m s j ö. [35] B I TTngdomsnumret af * ö 1 En ung flicka af god familj önskar p k a n d i n a v. komma i ett bildadt hem på landet under sommaren för att undervisa i H är nu alldeles utgånget och kan ö franska språkels talande och läsande I ej vidare erhållas. Deremot återemot fritt vivre. Svar till » A. H. », står ännu ett mindre antal ex. af Tidningskontoret, Klarabergsgatan 27, Stockholm. [187] det rikhaltiga Plats som kassörska, kontors-eller skrifbiträde eller ock som sällskap önskas af ett fruntimmer af bättre familj. Svar till » L. », Norrköping, p. r. Red. Senap, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Beefsteaksauce. Soja, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. Min nya priskurant öfver rikhaltiga förråd af alla slag plantskoleartiklar är nu utkommen och tillsändes franko. Helsingborg i september 1888. N. F. Jensen. K o k b o k! Pä Fahlcrantz &amp; C:os förlag har I nyligen utkommit i hvarje välordnad bokhandel, ä 1. Kyrkog. Allm. T. [190] afseende fästadt på billig matlagning af Köksmästare. Denna billiga kokbok af en af vårt lands förnämsta praktiserande \ kockar innehåller beskrifning på mer än ett tusen anrättningar. BiUig! w • &lt; / 3. CO a 8 CO ^ o £ B? U ^ ~ P r i s: inb.
De antogos i början endast under kommenderingar i fält och voro vederbörande Belälhafvares och Chefers handsekreterare, men bicfvo sedermera ständige tjenstemän och anställdes äfven såsom rättegångsskrifvare vid Krigsrätterne. I början hade Auditörerne blott aflöning, men fingo, såsom ständige tjenstemän, tre Mönsterskrifvare-indelningar samt ytterligare försäkran att, vid domare-sysslors tillsättande, varda befordrade. Vid löneregleringen 1833 förlorade de sina boställen och fingo, de fleste, enligt stat 500 R:dr Banko eller 750 R:dr R:mt i lön, hvilket ännu fortfore. Då det afgifna förslaget om ny lönereglering förhöjde en andre Kapitens lön från 750 R:dr till 1,200 R:dr Runt, förökade det deremot Auditörens blott från 750 R:dr till 900 R:dr och till 750 för dem, som förut vore lönade med ett mindre belopp;—en jern - 8 Sammans. Slatssami Allm. Besv.- och Ekon.-tltskoltcts Betänkande A’:o 36. förelse, som syntes föga uppmuntrande för en jurist, helst om i betraktande togs att militärens studier och förberedande tjenstgöring voro slutade så tidigt, att de erhöllo lön af Staten vid 20 års ålder, men att sådant med Auditörerne i allmänhet inträffade snarast vid 30 års ålder, hvartill komme att militärcrne avancerade tili högre löner, medan Auditörerne det icke gjorde, åtminstone inom arméen. Motionären föreslog derföre följande förändringar: l:o. De nuvarande Regements-auditörerne ställas på indragnings-stat, med bibehållande endast af den på stat anslagna kontanta lönen. — Härigenom vunnes till en början en besparing af deras andel i öfverskottet af utarrenderade boställen, hvilken besparing kunde beräknas till 10,000 eller 12,000
Fersen. R. o. Ad. har genom antagandet af 2:dra och 3:dje punkterna i de föreslagna tullbevillningsgrunderna sagt, ”att alla råämnen, hvarå erforderlig tillgång inom landet saknas och hvilka äro föremål för inhemsk förädling, må införas emot låg tullaFgift,” samt ”att sådana råämnen, hvilka äro föremål för landets egen produetion, beläggas med en, relativt till de i föregående punkter omnämnda råämnen, högre införseltull.” Då denna artikel kan rubriceras under båda dessa punkter, har Utsk. sökt följa en medelväg genom tullens utsättande till 1 r:dr. I förra betänk, föreslogs 1 r:dr 8 sk.; men deremot gjordes af Hr Commercerådet Wijk anmärkn., i följd hvaraf Utsk. fann skäligt föreslå denna visserligen icke betydliga nedsättning. Jag yrkar propos. till bifall å sednare betänk., eller tullens bestämmande till x r:dr. Utskrs yttrande bifölls. Ljus. Hr Stuart: Äfven här får jag tillstyrka ogillande af den tullförhöjning, Utsk:s förslag innehåller. Utsk. har nemi. för ett LÄ talgljus, hvilket i värde är upptaget till 5 r:dr, föreslagit en tull af 3 r:dr 16 sk., och således nära 75 proc. af värdet, oaktadt Tullcommitte'en tvärtom ansett den nuvar. tullen för denna vara böra nedsättas till 1 r:dr 32 sk. Jag anhåller om propos. till bibehållande af den tull, nuvai'. tulltaxa bestämmer, eller 2 r:dr 24 sk. Gr. von Fersen: Jag anser mig skyldig upplysa, att orsaken, hvarföre tullen på ljus förhöjts, varit den, att en ljusfabrikant afgifvit en calcul, hvarigenom visats, att det icke voi’e någon uträkning att drifva denna fabrication, såvida icke tullen förhöjdes, i anseende till talgens dyrhet och den import, som, i följd af tractaten med Finland, kan ske från Ryssland. I anledn. deraf har Utsk. frångått Tullcommitteens tillstyrkande och förhöjt tullen.
N:o 84, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens Fjerde Hufvudtitel. 14:de punkten, Wermlands FälfjägareReg:te, och 15:de punkten, ArtilleriReg:tena. Utsk:ts i dessa punkter gjorda herastallanden biföllos. 16:de punkten, Ingeniörkorpsen. Mom. litt. A. Utak;ts hemställan bifölls. Ilen II April e. na. Morn. litt. B. Hr Björnstjerna, Johan Magnus: Vid granskning af de motiver, Utsk:t anfört såsom ledande till afslag a den af K. M. gjorda framställning om upsiittande af' ett nytt sappörkompani, finner man, att Utsk:t erkännt behofvet af dylika trupper, men föreställer sig, att den indelta arméens manskap kunde lämpligen användas för det, slag af arbete, som är afsedt att af sappörtrupper utföras, och att således någon ytterligare tillökning i numerär icke erfordrades. Det är också utom tvifvel att dessa landets barn, sora ega fallenhet för krigareyrket och från barndomen varit vana vid laudtraauua-arbeten, kunna på sådant sätt användas, om de blott erhålla tillräcklig öfning; men denna är också alldeles oundgänglig, emedan handterandet af den oviga och tunga materiel, som sappörtrupper hafva att sköta, fordrar skicklighet, händighet och styrka. Det skulle dock låta sig göra att för da angifna ändamålet använda indelta arméens trupper, om denna armée verkligen bestod af så stort antal, att man kunde undvara någon del af stammen; men så är icke förhållandet; antalet af stamtrupper är ganske ringa i jemförelse med den beväring, sorn måste bland dem uptagas, och det är klart att under ett krig måste proportionen blifva ännu ofördelaktigare, emedan då naturligtvis en stor del af stammen går bort och lemnar luckor, som måste fyllas med beväring.
Det är en likhet, som rent i detta slag utaf poesi, den lika ledigt som ärtan oeh blommors kalkar och ha hedersplatsen alltjämt förvillar, trillar, fågeldrillar däri. Och så hvarendaste en i kören vill se sin visa, förstås, i tryck; man skickar in den till redaktören, och guld och ära man väntar förren oeh undrar blott, hvad han ger per styck. Jf. y. lycka. JJLEIM. Ej västanvindarne hör hon hviska, men rotting smattrar i hvarje hörn. Och medan pigorna, mattor piska, så får hon roa sig med att diska, om jag skall skvallra för redaktörn. Och hon ska städa, och hon ska stöka, oeh hon sket fakta från tu till sju, och där gå herrarne lugnt och röka, men, ack, nog borde de få försöka, hvad det vill säga att vara, fru. Ja, kung oeh snart bestämma, att också de få sin dryga del; nu gå de bara och kinka hemma, oehfrzun ser ut som en » fågelskrämma », och » hela bråket * är hennes fel! så kommer sorgen, vanlig sak; i papperskorgen, kan gå i borgen, ingen smak. Jag sträfvar icke så högt mot Pinden, min visa saknar allt broderi af fågelns drill oeh af västanvinden, och därför kanske jag kan få in den, just för dess brist uppå poesi. En husmor kan icke prisa våren oeh får ej lyssna på näktergaVn, ty knappast vintern blir letgd på bären, förren utaf pälsarne ryka håren, ifall man icke får bukt på mal ' n. Och xutan husmor det bara slarfvas, som Iduns fruar så väl förstå, och barnens kläder behöfva skarfvas, ja, öfverallt hennes händer tarfvas och hennes öga i hvarje vrå. må J a g borde nog ej så svårt mig grufva, ty våren kan ju ha sitt behag, men när en stackare dras medsnufva, så bli ej känslorna just så ljufva, helst när man ständigt ska gå i djrag. Dock ej förutan allt hopp jag klagar, det skall väl ljusna ändå en gång; ibland jag drömmer om gröna hagar, där jag skall vandra i sommardagar, och kanske dikta en bättre sång.
Då Ståndet ändock sådant påyrkade, förklarades öfverläggningen, jemlikt föreskriften uti nyssnämnde 55 8 hvilande, och blef ärendet hänskjutet till Konstitutions-Utskottet, hvilket det skulle åligga, att, inom åtta dagar efter erhållen del af protokollet, inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen. S. D. Föredrogos följande Stats-Utskottets Utlåtandeo: N:o 238, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 151, angående extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Landtförsvars-Departementets handläggning: l:a punkten, momenten: Litt. d. Ståndet lät bero vid Utskottets anmälan. Litt. e. Under vidblifvande af sin förut fattade mening härutinnan, beslöt Ståndet, för sin del, att för hvartdera af nästkommande 3:ne.år måtte anvisas, till anskaffande af nya gevär, en summa af 66,666 R:dr 32 sk. banko. Litt. f, g och h lades till handlingarne såsom icke erfordrande någon Ståndets åtgärd. 2:dra punkten, momenten: Litt. a. Med vidblifvande af sin förut fattade mening i förevarande fall, beslöt Ståndet att till fortsättande af Carlsborgs fästnings-byggnad för nästkommande år skulle anvisas en summa af 30,000 R:dr årligen, Litt. c, lades till handlingarne såsom icke erfordrande någon vidare åtgärd. 3:dje punkten, sednare momentet. Det af Utskottet i detta moment förordade anslaget afslogs. I öfrigt lades Utlåtandet till handlingarne. N:o 239, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 158, angående extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Civil-Departementets handläggning.
Ständer redan beviljat för sex till sju dylika persöner vid andra Utskott, som vanligen, under förra Riksdagar, ägt ett mindre antal Betjening än Bevillnings-Utskottet, får Utskottet äfven lika vördsamt anmäla, att det funmit sig i oumgängeligt behof af biträde, med sådana uppgifter och Gal culer, Den % Juli. 39I euler, sorn måst hämtas från de i RiksgäldsContoiret befintliga Räkenskaper och Handlingar; hvarföre Utskottet anmodat den för insigt och skicklighet i dessa ämnen utmärkte och allmänt kände ÖfverCornmissarien D. Ek, att i sådant afseende tillhandagå, hvilket uppdrag han äfven till Utskottets fullkomliga nöje, med icke ringa uppoffring af tid och moda, fullgjort; och anser Utskottet sig derföre böra för honom anhålla om en discretion af fyrahundrade R:dr Banco. Hvilket till Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den i Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Carl Stellan Mörner. Olof Bjurbäck. På Vallöf!. Borgare-' På Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Nils Limnelius. Joh. Magn. Wessing; Henr, Christ. Zaar. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 20 Vallofl. Borgare-Ståndet den 3 Hederv. Bonde-Ständet den 2 Vördsamt Memorial! Till Banko-Utskottets Utlåtande har Höglofl. Ridderskapet och Adeln under den 19 sisth April 392 Den a Juli.) April behagat remitterat ett Memorial af Herr Kammereraren C. F. Stråle; hvaruti af flera anförde considerationer yrkas: 1:0
Däromkring dansade vi alla och sjöngo alla slags gamla jul visor, som vi hade lärt oss i skolan. Därefter fördes vi till de långa skolborden, som nu voro betäckta med hvita dukar och strå- lade af ljus. H ä r lågo julgåfvorna: tre, fyra saker i hvar hög, med en lapp som angaf namnet på den, åt hvilken de voro ämnade. Med en ofattlig ömhet och omtänksamhet hade vår lärarinna tagit hänsyn till hvart af barnens smak och fallenhet. Man skulle kunnat tro, att hon gissat våra innersta tankar. Där fanns naturligtvis inga dyrbarheter, men en förvånande omvexling och en rikedom i uppfinningsförmågan af alla de olika småsaker, hvarmed vi lyckliggjordes. N ä r hvar och en hade funnit sina gåfvor, började lekarne, — Susette höll mycket på gamla traditioner, och hennes kunskap om alla slags glada och uppfriskande jullekar var outtömlig. Också tyckte hon mycket om, ifall något af barnen kände och föreslog en ny lek. Utklädningar och öfverraskningar af alla slag utgjorde också en del af glädjen, och jag minns särskildt en jul, då jag själf och en annan liten flicka blefvo fångade i trappan af Susette, måste kläda af oss våra kläder och klädas ut till två små tomtar msd grå blusar och dito underkläder, röda toppmössor och lyktor i händerna. Den andra flickan, som skulle föreställa den äldsta tomten, fick dessutom ett långt skägg af lin, som jag minns att jag var glad att slippa. Dessa julfester voro så innehållsrika, att de starkt täflade med den riktiga julaftonen hemma. Den enda lärarinna, som var närvarande, var Susette själf. Icke ens skolans rektor, » professorn », som vi endast kallade | 1890 honom, som då och då gjorde ett inspektionsbesök i skolan, fick lof att visa sig vid dessa glada tillfallen. A l l a andras närvaro skulle ha lagt ett band på vår glädje och frihet, hvaremot vi alltid blefvo i vårt allra bästa lekhumör, när Susette stod i spetsen. Ibland bjöd hon en klass i sänder hem till sig i den lilla våning, där hon bodde med sin gamla mor. Hufvudnöjet bestod då i att » laga mat », som småflickor j u ofta svärma för vid en viss ålder.
Sedan jemväl Länsstyrelsen och Kammar-kollegium sig i ämnet utlåtit, samt af handlingarne i öfrigt inhemlats. alt loiten N:o 1, hvarför någon nedsättning i räntan blifvit sökt, tillhörde hemmanet Refia; att sökandernes nyssberörda uppgift, angående fördelningen af vissa lotter mellan flere egare, vore med verkliga förhållandet öfverensstämmande; att fidelar af lotten N:o 2 vore odlade till åker och de öfriga fidelarne bestode af jemn skogsmark, bevext med gran; alt af lotten N:o 10 donu ifrågavarande jVtdelarne likasom A;del af N:o 11 samt af N:o 13 88,50 qvadratref, eller omkring 14 tunnland, likaledes vore uppodlade till åker, ehuru å dessa likasom öfriga lägenheter, hvilka, med undantag af N:o 2, helt och hållet saknade skog, jordmånen, såsom bestående af fin mager sand, icke vore tjenlig till annat än skogssådd; äfvensom att de räntor, lägenheterna hade sig ålagda vid skattelörsäljningen bestämts lill följande belopp, nemligen: för N:o 2 lill 7 tunnor 26 kappar , lör omkring 42 tunnland, „ 59 6 55 3 59 5 55 ?! » $8 „ n 55 7 55 4 59 3f 59 » » 31 „ 59 99 8 „ 6 59 14 59 » 45 „ 55 99 9 99 9 99 21 99 M H 83 „ 59 99 10 59 10 55 30i 55 hvadan och då lör ftpdelar nedsättning redan skett till 20 kappar, ränlebeloppet för återstående ^idelar utgjorde 1 tunna 20 kappar lör en areal, omkring 7 tunnland, tl „ 9 tunnor 31 j kappar, eller, efter nedsättningen för x9ö:delar till 22| kappar för återstående Aidel nära 1 tunna lör en areal, omkring 7 tunnland 31 kappland; Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Iun 504. - go6. Ziz. - ;r;. Apr. plena plenorum, Masi sii. 8^> Iun. 606. Dec. HL?. Ian. 90Z. Febe. z. 591. 1417. Plena, Niddcrstapcts och Adelns, om bestämmande af deras längd, Mars 537. psmmerfte Xegementerne, D^c. 1273. portratt, Landt-Marskalkcns, Apr. 1202. kössö, Grefv e Arviel Loir, yttranden, Maji 1Z9. Iul. 488. kössö, Friherre Ösel Henrie, (Hfwersten), yttranden, Iul. iL5. ;2 . kosse, Friherre Carr klenrie; yttranden, Iun. 865. Ian. 809. von kost, Majoren Olof lsoob och Capitaine» C.irl Axel lUinAel adopterade och introducerad?under denna Ätts namn och Nummer, Ian. 466. postbetseningcn i Stockholm, om löneförbättring för - -, F br. 1Z24. iz7si. Postinrättningen, om dest förbättrande, Sept. 6z. 20;. Pottaska, calcinera-, om lämxelig Sjötull dera, Mars 913. premier, se Ullpremier. prefcriptidns-li-, för Aläkenffaper som till Kammars 96 Register. Nattens granskning inlemnas, Apr. s5z.' Maji 1060. io66. io8r. presentation, Riksens Ständers för H. K. H. AronPrinsen, Ian. 996. presidentsoch vice Presidents-Embeten, om forestagen indragning deraf, Oct. 426;. 4)08.
Någon, ehuru icke betydlig, minskning, i Länets folkmängd inträffade under missvext-åren 1828 och 1829 genom utflyttningar, som dock af förestående synes hafva blifvit mera än ersatt. Ifrån och med i83o, då 6 ymnig skörd erhölls och Sädespriserna voro höga, har Provinsen åtnjutit god årvext och hör folkökningen tillskrifvas den samma i förening med den fred och lugn riket åtnjutit, ty inga nya eller särdeles utvidgade näringar hafva hvarken i Staden eller på Landet uppkommit. — Landtmannen var under omnämnde aine missvextår uti stort betryck, till betydlig del ökadt genomen högst ringa fiskfångst, hvartill ytterligare kom, i följd af 1829 års långvariga vinter, under hvilken communicationen med fasta landet var hämmad ända till nära medlet af Maj månad, den störrsta penningebrist, som i mannaminne kunde erinras funnits på landet; allmenhetens penningetillgångar hade blifvit uttömde af förra årets missvext. Skogs-efecter betalades icke lill hälften af deras vanliga pris, och allmogen utarmade hvarandra genom lagsökningar för de minsta penninge-summor. Dessa år anhängiga skuldfordrings-mål på Lands-Cancelliet uppgingo till nära fyra gånger det belopp som vanligen inträffat. Redan år 1827 hade kornskörden slagit felt, men den åtgärd som af min företrädare vidtogs att till påföljande vår, införskrifva det erforderliga qvantum af tvåradigt utsädes-kom från Skåne hvilket af allmogen på utlysta dagar directe hämtades från fartygen, tillskyndade allmogen fördelen af ett lindrigt pris nemligen 5 R:dr Broo per tunna. Framlidne Landshöfdingen af Klinteberg bade på anmodan besörjt akkordet härom med handlande i Skåne.
250 g, angående det Enkeoch pupill-kassan vid Riksgälds-kontoret tillerkända understöd har redan förut blifvit af Rikets Ständer godkänd. 251 §, angående tjensters bestridande vid inträffad ledighet eller laga förfall samt Enkeoch pupill-kassans rätt till uppkommande lönebesparingar; 252 §, angående aflöningen vid erhållen tjenstledighet för enskilda angelägenheters besörjande; 255 §, angående anslags utfärdande för återbesättandet af lediga tjenster; 254 §, angående upprättandet af förslag i sådant afseende; 255 §, angående hvad som fordras för att till tjensteman vid Riksgälds-kontoret varda antagen; 256 §, angående befordringsgrunderna vid detta verk; 257 §, angående rättigheten för Riksgälds-kontorets tjenstemän att innehafva tjen ster i andra verk; 258 §, angående de i ofvan uppgifne §§ intagna stadgandens tillämpning vid återbesättandet tills vidare af de tjenster, som under tiden intill nästa riksdag blifva lediga; 259 §, angående varning eller suspension för tjensteförsummelse; 260 angående tjenstemans afsättande; 261 §, angående tjenstemans skiljande från verket för brottsligt förhållande; 262 angående vaktbetjents entledigande; 265 <§, angående behandlingen af mål, rörande tjenstemans elier vaktbetjent* suspendering eller afsättande; 264 §, angående upphörandet af extraordinarie tjenstemans eller vaktbetjents tjcnstgöringsrätt; 265 §, angående grunden för de vid Riksgälds-kontoret anställde tjenstemans och vaktbetjentes pensionering; 266 §, angående vilkoren för hela lönens åtnjutande såsom pension; 267 §, angående beräkningsgrunden för lönerna understigande pensioner och Slats-Utskollels Memorial, M 378.
Om remiss till Bevillnings-Utskottet anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Fredrik von Strokirch. 94 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Af Herr Dalman, Wilhelm Predrik, om ändring i lagstadganden rörande bysätlning. Då genom en förändrad och redan i verket trädd konkurslagstiftning der tillräckliga utvägar blifvit beredda för att, ulan något särdeles besvär eller omgång, förmå en tredskande gäldenär att uppgifva sina tillgångar, torde tiden vara inne att äfven afskaffa det både förhatliga och ändmålsvidriga tvångsmedel, som för sådant ändamål qvarstår i vår lagstiftning, nemligen bysättning, en qvarlefva från de nu lyckligtvis försvunna tider, då fordriogsegares rätt till gäldenärens egendom förblandades med rätt öfver hans person. Af sådan anledning och med hänvisande i öfrigt dels till Lag-Utskottets Betänkande i ämnet, N:o 41, vid 1860 års riksdag, dels till Rikets Ständers vid samma riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet aflåtna skrifvelse, N:o 176, anser jag mig böra motionera, att, i öfverensstämmelse med det af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden vid nämnda riksdag fattade beslut, Rikets Ständer må för sin del besluta en författning af följande lydelse: »Med upphäfvande af de, angående borgenärs rätt att erhålla bysättning å gäldenär, i särskilda författningar meddelade föreskrifter, så vidt de stå i strid med nedanstående, förordnas som följer: Finnes ej, vid utmätning hos gäldenären, full tillgång till gäldande af skuld hvarför betalningsskyldighet honom ålagd är, eller finnes uppgifven tillgång tvistig, eller kan den, för annan orsak, ej straxt till betalning i laga ordning användas, då skall bysättning gäldenären åläggas, der borgenären det äskar, och gäldenä ren ej gitter hos Kouungens Befallningshafvande eller vid domstol, å tid, som dertill honom föresättes, med ed styrka, att han ej eger annan tillgång än hvad uppgifvet är.
Sedan ynglingen, enligt trollkarlens föreskrift, nattetid begifvit sig till en hednings grafvård och der framtagit brefvet, blef han hastigt förd till en ort, der Satan, omgifven af sina englar, satt på en thron. Ynglingen afsade sig skriftligen dopet och svor sin nye herre tro och lydnad. Men efter en tids förlopp ångrade sig den förvillade och bekände för den helige Basilius hvad han gjort. Biskopen bad för honom i 40 dagar; när derefter dagen var inne, då Satan, på grund af den gjorda öfverenskommelsen, skulle hemta sitt byte, hade biskopen ställt ynglingen i midten af sin bedjande församling. Satan infann sig; det blef en strid emellan honom och biskopen – en strid som fördes, under det folket med händerna sträckta mot höjden anropade Gud om bistånd, och som slutade dermed, att förskrifningen föll ur djefvulens klor och sönderrefs af biskopen. Den ofvan nämnda Theofilus hade likaledes lemnat Satan en förskrifning på sin själ, hvilket aktstycke den heliga jungfrun dock på hans ifriga böner återstälde till honom, hvarefter han, varnad af hvad som skett, förde ett heligt lif och blef en sankt Theofilus, innan han lade sina ögon tillsamman. Dessa första sagor om skriftliga förbund mellan djefvulen och menniskor sluta, som man ser, med syndarens räddning; icke så de sednare. Erinra vi oss nu, att det var en af kyrkan predikad trossats, att alla magiska och underbara gerningar, som icke förrättas af prest och i Jesu namn, få sin verkningskraft genom djefvulen; att denne förlänar sina anhängare magt öfver naturen och att demonerna såsom ”incubi” och ”succubi” söka och finna köttsligt umgänge med menniskorna46, så upptäcka vi redan i de första kristna århundradenas föreställningssätt elementerna till Medeltidens hexeri-verld.