Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Bonde Ståndet d. ao f Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Stats-regleringen i allmänhet, och med 'öfverlemnande af Riks-Staten förär 1824 och följande åren, intill nästa Riksdag. S. A. K. Riksens Ständer, som nu mera pröfvat och afgjort alla de frågor, hvilka, antingen i följd af E. K. M:ts Nådiga Propositioner, Skrifvelser och Remisser, eller genom särskilda motioner inom Riks-Stånden, under detta Riksmöte, förekommit, i afseende på Stats-regleringen, få, med anmälan, i ett sammanhang, af de förändringar, som dervid egt rum, nu till E. K. M. i underd. öfverlemna den af Riksens Ständer upprättade Riks-Stat för år 1824 och följande åren, intill cästa Riksdag, Bihanf till Rikt-St. IOSdt Sam!, t B. 8 114 Underdåniga Skrifvelserl \ Stats-Werkets Inkomster hafva räknade och upptagne, på sätt, som Ordinarie Inkomster till Penningar . 1,273,284: 32» — hvartill kommer; Indraget Ränte-hö och Ränte-halm, som förut gått till Kongl. Hof-Stallet, utgörande 9,757 Rdr, som är vordet utfördt till jemn summa - — - 10,000: Numer-Lotteri-medel: Behållen inkomst - 60,000; Tillgång till Werkets Stat 53,560: . - n?’*6o: 125,56o; Indelde Räntor i Kronovärde 755,435: 41:11. då dessa minskas med Kronovärdet å ofvanstående Räntehö och Ränte-halm 568: 3S9.
Som jag ju omnämnde, syntes vår älsklings krafter på temmeligen god väg, att under en noggrann vård återvända, äfvensom hennes unga sinne med ovanligt intresse redan började fästa sig vid hvarjehanda henne omgifvande föremål, isynnerhet sådana, hvilka vittnade om de kära syskonens stundeligen mot henne iakttagne uppmärksamhet, hvarföre hon till ock med under stilla vänlighet och tydligt nog, för att tillfredsställa de små, någongång sågs sysselsatt med betraktandet af, än en nyligen fabriserad liten docka, än en fin teckning öfver hennes älskade Liljedahl, copierad af Leontine, ifrån blotta minnet, än en liten af Adolf förfärdigad, i papperssegel och pärtmaster utrustad barkbåt, hvilken af den älskade systren nödvändigt först skulle beses, förrän densamme i den yngre brödrens sällskap, kunde uti gårdsputtarne proberas; hvaraf allt, med ett ord, vi, hennes öfriga omgifning, med största tillfredsställelse emotsågo den alldrabästa utgång; då i går på morgonen lilla Adolf med ett af glädje strålande anlete plötsligt i hennes rum inträder, medbringande en grön qvist, den han skälmskt gömmer under sin sourtout, men närmande sig Rosa, med den mest förnöjda mine sagta nedlägger på hennes kudde. Rosa hade knapt sändt en blick på den välmenta gåfvan, hvarigenom den älskeliga brödren trodde sig förorsaka henne en så ren glädje, förrän hon, under ett högt utrop, likblek neddignar mot hufvudgärden. Jag ilade i ögnablicket till, för att efterse anledningen till den så oförmodadt inträffäde olyckan, då en murgrön, ja Emilia, verkeligen en frisk och herrlig murgrönsqvist var det föremål, som till min stora bestörtning här mötte mina ögon.
Men dä jag anfört hwad som enligt min öf» wertpgelse billigheten fordrat; är det en pligt att äfwen uppgifwa de skäl hwarföre jag uti BewillningsUtskottet icke kunnat instämma uti pluralitetcnS tanke rörande den stadgade afgiftcn för Carackerer. I fall Caracterer skola anses säsom wedermälen af Konungens Näd för werkcliga förtjenster, spnes mig akt de böra befrias ifrän all afgift. Om här skulle finnas en Man, som uti en längre tid, pä ett förtjenstfullt sätt deltagit i Allmänna ärendernas förwaltning, uppoffrat stg för fine medborgares wäl, alldrig sökt nägon annan belöning än den hans samweteS wittnesbörd honom lemnak genom mcdwetaadet af uppfylda pligter emot ett kärt Fosterland, om denne man fluteligen skulle se sig ihägkommas, om Regentcn wille wisa honom nägot prof af sin egen och Nationens tacksamhet, om dertill saknadeS andra tillgängar än en kittel, i sig sjelf endast ett namn, men som erhöll ett wärde genom det sätt hwarpä det gass, genom den person som det emottog: om, säger Den 10 Octsber. 4037 säger jag, samma man, skulle derföre anses skyldig betala Bcwillniug, om denna honom wisade tacksamhets-gärd, denna bllöning, derigenom förwandladeS till ett straff, kan sädant anses billigt? Skulle »ägon inwäuda att det är ofta Personer utan wcrkeliga fbrtjcnstcr, som söka att erhälla Caracterer, att dylika titlar merendels anses säsom en stämpel pä dcn rika fäfängan och odugligheten: att Staten ätminstonc bör draga nägon nytta af därstapcn, sä kän jag icke bestrida att mänga missbruk hitintills ägt rum, men under en rättwis Konungs styrelse böra de hädanefter upphöra.
Jag medgifver att större Odlingar obe tydligt blifvit företagne, hvartill egenteliga anledningen bör sökas i det högst otillräckliga lånebiträde af 10 Rtdr på Tunnelandet, som för sådane företag hittills blott fått utgifvas, ehuru, till befordran af en vidsträcktare och mera allmänt nyttig Odling, detta biträde snarare bordt vara större, än då mindre Odlingar verkställas. Om lånen äro lämpade ef-. Bihang till Riks, St. Fröt, 1S23 <ue Sami. &■<> 27 413 Banco-ZJts&ott.ets Betänksnden. ter behofvet, hvilket i allmänhet galler då 40 till 50 P*:dr per Tunneland rnedgifves, iir jag öfvertygad, att en omtänksam hushålla» re, sora ej af oförutsedda olyckshändelser träffas, i anseende till de goda vilkor, sorn vid Odlingslånen äro fästade, bör med förmån för sig och det allmänna kunna fullborda en Odling, orri hvars tjenlighet och framgång sakkunnige synemän med honom instämt. I händelse ökade försträckningar för Tunnelandet skulle medgifva,? till större odlingar, tror jag äfven dessa mer än hittills skulle företagas, och det med samma fördel, som jag förmodar händelsen i allmänhet varit med de mindre Qdlingaffie. Man liar anmärkt, att ändamålet med desse lån ej blifvit uppfyllt, och att lånemedlen i stället att användas på Odlingar, utgått till betalning af skulder. Detta, har måhända någon gång inträffat i de orter; der penningebrist efter FiiialDisconternes indragning förledt låntagarne till utvägar, , som för ögonblicket afhjelpt deras förlägenhet. Men ännu har icke lagligen blifvit utreöt, att Odlingar, hvarpå lån utgått, blifvit åsidosatte utom arne, på hvilka 19 morn. i 1819 års Kongl, kungörelse blifvit lämpad. Om den från Banquen ut. gangne summa för ögonblicket användts tili andra ändamål, men Odlingen antingen förr eller efteråt genom andra tillgångar blifvit tillvägabragt, så måste det för saken vara likgiltigt.
Anckarsvärds åsigter i denna del; men uppskjuter med en vidare utveckling deraf. En värd talare, H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, har yttrat, att den samfällda valprincipen vore att betrakta såsom eli tveäggadt svärd, som, huru man än behandlade det, skar åt båda sidor. Nåväl, mine Hrr! om då ett sätt är upptäckt, som betager detta tveäggade svärd dess farliga egenskap att skära åt båda hållen, 8 H. 15 114 Don 11 Mars f. m. och blott lemnar den goda egenskapen att vara nyttigt, när det är väl fördt, bör väl då della sätt förtjena att klandras? Jag tror snarare, att man bör tacka de personer, som rycka oss ifrån vårt nu iråkade dilemma. — Här har blifvit yllradt med en slags förebrående ton, att delta förslag vore att jemföra med det, som framställdes af absolutismens förfäktare i Frankrike. Detta mätte till en början visa, att det icke är farligt för conservatismen. Men jag bestrider ännu en gång, att det var absolutismen, som der uttalade dessa grundsatser; det var verkligen den constit»tionella monarkiens förfäktare emot democratien och republiken. Samme värde ledamot, sorn framställde denna anmärkn., har äfven sagt, att tiden för concessioner vore förbi. Detta är detsamma, som att säga, att fred i denna vigtiga fråga får icke uppslå i Svea land, och jag skulle hafva önskat, alt en så beskaffad stridshandske icke bade blifvit framkastad inom detta rum. som nu egentligen borde uppfylla den äldre och erfarnare kammarens plats; erfarenheten talar icke så. Jag tror mig vara skyldig, att ännu en gång upptaga lill besvarande hvad en värd ledamot af detta Hus yttrat, till följd af ett genmäle, som jag tog mig friheten göra i går emot hvad han då i temligen hårda ordalag uttalade öfver oss, som önska att på något sätt komma till målet i representationsfrågan. Han yttrade, att förändringar i samhällsskicket äro att betrakta såsom revolutioner, och att de som sträfva derhän, måste alltså sträfva till en revolution.
Mig veterligen, finnes inom den Svenska värfvade arméen icke något reg:te, som ej har egen kasern, med undantag af Svea artilleri. Det måste vara för en hvar tydligt, af hvilken vigt lör truppens moralitet och den goda ordningen det är. att manskapet har någon trefnad i sitt hem, och derigenom kan undvika det förderfliga kroglifvet. Ratteri-cheferne nödgas nu hyra in sitt folk hvar de kunna komma åt, och det låter sig icke göra utan betydliga uppoffringar. Skulle icke detta anslag beviljas, blifva de också säkerligen tvungna att uppsäga sin passevolance och öfverlemna åt K. M. och kronan att sjelf draga försorg om truppens inqvartering. Jag anhåller derföre, att R o. Ad. måtte bifalla K. M:s framställning i fråga om en ny kasern för Svea artilleri-reg:te, utom i hvad densamma rörer platsen för byggnaderne, i hvilket 326 Dtn 26 Mar» e. m. afseende det torde få bero på framdeles inkommande, af K. M. gilladt förslag. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Denna fråga har varit väckt allt sedan 1840, men alltid förfallit af brist på medel, som det har hetat. Men man måste dock besinna, af hvilken ofantlig vigt den är för manskapets moralitet och tjenstbarhet. Vi veta, att fattigvården belastas och längelserna befolkas till betydlig del af personer, som förut tillhört värfvade arméen, och ehuru förhållandet i detta afseende blifvit något bättre på sednare tider, är det dock långt ifrån godt. Vid artilleriet har man isynnerhet kunnat mindre göra, just af brist på lokal; och det är väl nu R. St:rs skyldighet att icke lemna denna vigtiga fråga vind för våg. K. M. har upprepade gånger äskat anslag för ändamålet, och någon gång borde det väl äfven i detta fall blifva slut på den gamla visan om att medel fattas. Jag anhåller således, att det ifrågav:de anslaget måtte beviljas. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Under nu ifrågavarande fem år bar någon ny jordebok icke upprättats; men den år 1825 författade, äger ali den fullständighet sorn lärer kunna önskas. Med det nya Räkenskaps-Formulär, hvilket allt sedan år 1821 följts, sorn är både enklare och redigare, äro KronoHandlingarne nu af en tydlighet och fullständighet, som för det allmänna och enskilta medför all säkerhet. Under de sednare Fem åren hafva 20^-5L:dels Krono-Hemman blifvit till skatte inköpte, samt dessutom 7 st. Krono-Lägéhheter utan mantal; hvarförutan Krono-Parkerne: De Dödas Lott och Maglehems Kongsohra äro skattlagde och uppförde, den förra lill | och dén sednare till 2 -~g mtl. eller tillsammans 2^| mtl., hvarmed Länets Hemmantal alltså blifvit ökadt; I öfrigt äro under samma tid med behörigt tillstånd anlagde: Tullmjölqvarnar 16 med tillsammans 22 par stenar Sågqvarnar ... 1 Stampverk 4 Lädergarfverier . 5 Pappersbruk ... x Och utgöra de tillkomne Räntorne 24 tunnor 5§ kappar Råg, 27 tunnor 1 | kappar Korn och i penningar 7 R:dr 26 sk. Banco; hvaremot 4 st. Sågqvarnar äro nedlagda: Den vid fogade Tabellen utvisar i öfrigt de förändringar i Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar, som sedan sist afgifne Femårs-Berättelse ägt rum. Jordens skiftande grannar emellan har de sednare åren fortgått, äfven i skogsbvggden, der man i början knappast trodde sådant kunna verkställas. ;v. Sedan i8o3 års början hafva i detta Län enskiftats 1,189 ralb med en jordrymd af 202,447 tunneland odlingsbar och 142.696 tunneland till odling otjenlig mark, deraf 478 mantal, med 83,746 tunneland odlingsbar och 85,341 tunneland lill odling oduglig jord, blifvit skiftade under de år, för hvilka denna Berättelse aflemnas.
Under tiden måste en kvinnlig familjemedlem af en föregående generation berätta, på det äkta konstnärliga, stilla, episka sätt, där berättaren själf försvinner, för att göra alla de romantiska släktoch ortkrönikorna samtida, lefvande, förfärande och förförande. Och medan man, under stirrandet på eldens lekande tungor, lyssnade till den lugna, lidelsefria stämman, då vaknade kanske för första gången aningen om lifvets tragik, om lidelser, förtärande som eldslågor, om känslor, hvilka icke af stora vattuströmmar kunna utsläckas. Brasan glöder aldrig så gyllenröd som i sådana skymningsstunder, utom när två människor blicka in i den, under drömmen att bli lyckliga genom hvarandra, och när den flammar som glädjebloss från härden i ett nytt hem. Den religiösa kult, fäderna ägnade härden lika väl som altaret, har egentligen aldrig upphört i våra nordliga bygder, där elden under en pulsens hvi din' Tor Hedberg. manhänger. De nordbor åter, hvilka ej bland sina käraste barndomsintryck hafva brasan — och dessa stackars människor blifva i kaminer nas dagar allt flera — dessa nordbor hafva ingen ersättning. De blifva, om icke sämre, så doek alldeles afgjordt fattigare än de, hvilka äga denna heliga eld bland sina minnen. Under dessa funderingar öfver brasan hade jag glömt min egen, hvilken föranledt dem. Skörnade lågo träden i kakelugnen, färdiga att vid den lättaste beröring falla i sär som rödglödande kol, hvilka snart skulle kallna till en handfull aska, enda återstoden af hvad som en gång var den fina resningen af en glänsande hvit björk, som speglat sin mjälla vårgrönska i en insjös yta; öfver hvars vajande grenar sommarmånens ljusa floder runnit; som på ängens höstdäfna tufvor strött skurar af gyllengula löf; på hvars fina, af rimfrostens silfver omspunna kvistar vinternattens stjärnor hängt som blåblixtrande juveler. Stackars björk! All din fägring, all din kraft, all din rikedom, hindrade icke, att yxan sattes till din rot, och att sågen gjorde dig till ved!
I Nådigt Bref till Kongl. Kammaroch Bergs-kpllegierna af den 13 April 1847, och efter vederbörandes hörande, hade dock Kongl. Majit, enär erfarenheten visat, att, åtminstone under dåvarande förhållanden, jordegendom svårligen kunde få inköpas till så lågt pris, att alkastningen deraf motsvarade inkomsten af köpeskillings-kapitalet, användt i låneväg, synnerligen då köparen icke vore i tillfälle att sjelf bruka jorden, utan måste densamma utarrendera, ansett den ifrågavarande fondens utlånande mot ränta i allmänhet vara den genaste och lämpligaste utvägen lill ernående af det med fondens bildande afsedda ändamål, hvadan ock Kongl. Majit, med anledning af Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga framställning, pröfvade skäligt i Nåder förklara, att tills vidare och intill dess passande egendom kunde för fondens räkning komma att inköpas, för hvilken åtgärds tillvägabringande i stadgad ordning Bergslaget borde omfatta första lämpliga tillfälle, fondens nuvarande kapital, tillika med hvad som vidare årligen inflyter genom silfver-afsättningar, räntor m. m., må hos Bergslaget få innestå emot ränta aj sex för hundrade; att, derest Bergslaget icke skulle linna sig uti, att fondens medel på sagde vilkor bibehålla, de då borde genom Grufve-rättens försorg utlånas emot säkerhet'af inteckning i jordegendom inom halfva taxeringsvärdet, med föreskrifven laga ränta till minst 5 procent, och med bestämmande af högst 6 månaders ömsesidig uppsägningstid, samt att, sedan försök blifvit gjorde att på sistnämnda sätt fä fondens tillgångar förräntade, den del af fonden, för hvars utlånande emot inteckningssäkerhet tillfälle kunde för längre eller kortare tid komma alt saknas, mätte hos Bergslaget innestå emot ränta, ej understigande fern procent.
O. förevar till af görande, yrkade jag alt 114:de §:n R. F., för så vidt den innefattade något, som rörde R. o. Ad., måtte utgå, emedan jag befarade, att kollisioner eljest skulle uppstå. Så har redan skett. Utsk:t har nemligen i detta inom. föreslagit, alt icke någon till säte och stämma å Riddarhuset berättigad medlem af R. o. Ad. må kunna förmenas att dess sammankomster bevista. Detta stadgande har en nödvändig och naturlig grund i 114:de §:n R. F., ty utan tvifvel är det en orimlighet att i en grundlag säga: du har rättigheter, så heliga, så dyrbara, att, icke Konung och representation gemensamt kunna beröfva dig dem, meri Den 7 April e. m. låta möjligheten att bevaka Jessa rättigheter bero på en regementschefs eller annan förmans tillåtelse. Så länge 114:de §:ti It. F. qvarstår, är det således nödvändigt, att R. o. Ad:s ledamöter kunna besluta öfver sina angelägenheter, utan att från deltagande deri kunna förhindras af någon. Men, å andra sidan är Riddarh.-Ordmn en lag, gällande endast för R. o. Ad., och kan icke upphäfva något annat lagstadgande, och jag har i dag lutt starka anledningar att antaga, alt morn:!, sådant det nu är aflättadt, icke kan vinna K. Vid sådant förhållande skulle det ligga närmast till hands, att utbyta det af Utsk:t föreslagna stadgande mot ett annat, enligt hvilket vid de tillfällen, då privilegiifrågor förekomma till afgörande vid Ad:s öfverläggningar, ingen eljest berättigad skulle kunna förmenas att deri deltaga, och detta stadgande skulle vara fullt tillräckligt, i händelse sådane frågor endast kunde bringas under adelsmötets behandling på grund af framställning från K. M:t, och man således på förhand kunde veta, om dylika frågor skulle förekomma. Nu deremot kunna motioner i dessa ämnen väckas af enskilda ledamöter, och vi befinna oss således i en återvändsgränd, der man möter svårigheter hvart man vänder sig.
Det är således, i följd af begreppet örn Contractet, hvilket måste angå bestämbara ämnen, oell kunna controlleras, sorn jag bestridt möjligheten deraf. Det har äfven blifvit åberopadt, att Contracter stundom ingås emellan Husbönder och Tjenstehjon. Huru vill man. val contrahera om hvad slags mat och dryck en Tjenare skall erhålla 365 dagar om året, och så vidare? Det visar blott ytterligare , att ideén är orimlig. För öfrigt har man såsom exempel framställt Boktryckeri-IIandtverket. Det är likväl ostridigt, att Boktryckerier äro olika organiserade med Handtverken; de ligga helt nära Manufactur-Inrättningarne, hvilka alla hafva någon rapport sins emellan. Det är omöjligt, att på förhand bestämma eller begära, att en Lärling skall, på 5o6 Den f2 November f m. viss gifven tid, kunna inhämta fullkomlig kunskap i något Handtverk , såsom redan förut är anfördt. Möjligheten att bibringa en sådan färdighet förutsätter andra omständigheter än som genom Contract kunna bestämmas. För den som ej gjort sig reda för buru Husbondemagt skiljes ifrån annan magt lärer icke heller blifva lätt att_fatta ideen af Stat. Hetta införande af contracter medför skadliga verkningar i allmänhet: nemligen omöjlighet att ge föremålet bestämdhet; omöjlighet att controllera verkställighet af hvad som måste lemnäs obestämdt, samt upplösning af stående form utan substitut. I öfrigt må ej härmed vara sagdt, att icke Contracter kunna uppgöras emellan Lärling och Mästare, i afseende på vissa andra förhållanden men icke om lärotiden. Det rätta är, att de må gälla sorn möjliga, men icke såsom lagstadganden. Friherre Cederström: Förslaget, alt genom contracter bestämma lärotiden, innebär alldeles icke den tydning man velat gifva deråt, att Gossen inom denna tid skall vara utlärd, utan blott en rättighet att under en viss tid lära hos viss Mästare. En verkelig omständighet, som gör detta nödvändigt, är, att det ofta handt, att en mästare funnit en yngling äga mer än vanlig fallenhet.
Maj:ts nådiga Utslag har blifvit meddeladt den 5 sistlidne Juli på de underdåniga besvär Justitie-Ombudsmannen, enligt Berättelsen till Riksdagen 1856, (sid. 96), anfört öfver Kongl. Götha Hofrätts den 26 förutgångna Februari gifna Utslag angående åtal emot Rådstufvurätten i Wenersborg för dröjsmål med domböckers afslutande samt utslags afkunnande; och är Hofrättens öfverklagade Utslag på det sätt ändradt, att, enär ådagalagdt vore, att flere af ifrågakomna till Råhstufvurättens pröfning öfverlämnade mål icke blifvit handlagda med den skyndsamhet, som bort äga rum, och afseende icke kunde fästas å hvad Borgmästaren till sitt urskuldande anfört, fälldes denne, för berörda försummelse samt hvad honom blifvit af Hofrätten till last fördt, att böta etthundra daler Silfvermynt med Femtio Riksdaler Riksmynt. Uti Justitie-Ombudsmannens Berättelse till Riksdagen år 1856 (pag. 68, 70 samt 98) amförmäles ett åtal emot Borgmästaren i Thorshälla, föranledt deraf, att Justitieombudsmannen vid inspekterandet af Rådstufvurättens i nämnda stad Arkif undeF embetsresa den 13 Juni år 1853 funnit Domboken för år 1852 ofullständig i så måtto, att på flerfaldiga ställen luckor blifvit lemnade för ouppsatta mål och ärenden. Såsom förut finnes omförmäldt, hade Borgmästaren i sin förklaring påstått, att den af Justitie-Ombudsmannen anmärkta ofullständighet i 1852 års Dombok vid uppgifna tiden skulle bestått deruti, att Domboken icke varit till slutet paragraferad, avslutad och underskrifven, men att eljest protokollen öfver alla sistnämnda år vid Rådstufvurätten handlagda mål då varit uppsatta, ehuru luckor kunnat på ett eller annat ställe uppkomma, enär målens olika beskaffenhet någon gång fordrat, att ett sednare protokoll mäst tidigare än ett föregående uppsättas.
Stenberg: B. I. 304, 307, A. 307. — —, angående afskrifning af åtskilliga derstädes upptagna diskont-lån, äfvensom af derstädes balanserade öfver-räntor å dylika lån: B. I. 304, 307, A. 307. — i Malmö, angående afskrifning af tvänne derstädes upptagna diskont-lån: B. I. 304, 307, A. 307. — —, angående afskrifning af dess återstående fordran hos förre Kamererare!) E. P. Lindstedt: B. I. 392, 457, A. 457. — —, i fråga om årligt understöd för extra ordinarie Kontorsskrifvaren derstädes C. G. Lohman: B. I. 521, A. 555. 135 Låne-kontoret i Wisby, angående afskrifning af åtskilliga derstädes balanserade fordringar: B. I. 521, A. 555. Läkare, angående förändring af föreskrifterna rörande deras edsförpligtelse: B. VI. 393, 441, A. 441; E. VII. 93. — vid arméen och flottan, angående deras pensionering å Allmänna Indragnings-Staten: II. 309, 345, R. 345. (Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). Läkare-attester och embetsmanna-ed, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 17:de kapitlet 1 Balkeri, samt om ändring i föreskrifterna rörande —: B. I. Läkare-korpsen, i anledning af väckt motion om rättelse i gällande föreskrifter beträffande ersättning åt medlemmar af nämnde korps efter rese-reglemente och för inqvartering: B. II. 209, 233, 236, A. 237, E. 324. Läktaren i Riddarhus-salen, angående utdelning af billetter i och för tillträde till densamma: 1. 4.