Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de fleste röstegande invånare i hvarje Stad, der jorden tillhör Staden, må det bero att, i den ordning, som uti hvarje Stad för beslut om Stadens inkomst eller utgift iakttages, bestämma, huruvida den bränvinsbränning, hvartill Stadeu efter värdet af de serskilda jordlolterne är berättigad, skall åt dessas innehafvare upplåtas, eller för Stadens gemensamma räkning utöfvas, och om bränvinsbränningen skall ske med serskilda pannor efter hvarje jordlotts värde, eller ock i ett eller flera sammansatta verk efter alla eller flera jordlotters sammanslagna värde; men i de Städer, der jorden är med eganderätt fördelad på Stadens invånare, må det ankomma på det beslut, sorn ibland dem af pluralitelen, beräknad i mon af jordvärdet, fattas; och i den händelse förhållandet är blandad t, skola enahanda grunder följas; likväl under förbehåll alt, derest Kongl. Majit ej, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan förordnat eller framdeles förordnar, 4 §• af denna Kungörelse skall tjena till efterrättelse, i afseende på den högsta pannerymd , som af sådane föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid utöfningen af Städernes bränvinsbrännings-rätlighel, iakttagas, att de bränneriet-, som hädanefter anläggas, varda utom Stadens stake* på lämpligt afstånd ifrån andra byggnader uppförde 8 §* Vid de årliga mantalsskrifningarne uppgifves så väl stället, hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, för hvilka bränvinsbränningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det Bcv. j I.agsamt Allm. Bes v.- och Oecon.
På knä vid hennes sida låg Ingeborg, skakande af snyftningar, under det hon klagande framstötte: » O, Gud! Hvad skall jag ta mig till? » » Mormor! mormor, ni får inte dö, fönän ni förlåtit mig allt ondt, jag gjort er! » » Mormor, hör ni? » Hon tog den gamla, slappa handen och tryckte den mot sitt ansikte, men släppte den åter, hastigt skrikande af förfäran: » Så kall hon är! Mormor är d ö d! Hvad skall jag ta ' mig till? » Då stod Nils vid hennes sida och uttalade sakta hennes namn. Vid första ljudet af hans röst sprang Hickan upp från sin knäböjande ställning, o c h i det hon afvärjande utsträckte handen emot honom, ropade hon med flämtande röst: » Ja, du vet bäst, hurudan jag varit mot henne, du vet bäst, hvilken usel syndig varelse jag är, och nu kommer du och dömer mig. » Med oändligt deltagande betraktade han den upprörda unga kvinnan och sade med djupt allvar: » Ja, jag v e t; jag hörde af mormor senast i går, att du varit den enda, som hjälpt och vårdat henne, och därför har hon alltid älskat dig och välsignat dig. Men säg mig nu, hvad har det kommit åt mormor? » Ingeborg hade åter vändt sig till den gamla, öfver hvars bleka ansikte hennes varma tårar föllo, och svarade med bruten röst: » Som hon satt, ropade h o n: » Kära barn, jag tror jag dör. » — Och nu — nu är visst mormor död. » » Det är kanske blott en svimning eller ett slaganfall, » lugnade Nils, » vi ska ' försöka få henne till medvetande igen. » Efter en stunds försök med kalla omslag, eau de Cologne, nervdroppar och dylikt lyckades det också: den gamla drog ett djupt pustande andedrag och såg sig omkring med en stirrande blick. Efterhand återkom dock medvetandet helt och hållet, och då hon igenkände Ingeborg, som stod lutad öfver henne, strykande hennes tinningar med uppfriskande medel, flög ett matt, men kärleksfullt leende öfver hennes läppar. Ingeborg ordnade sängen, hvarpå de hjälpte?
Ni behöfver i ert nästa bref inte högakta mig med att skrifva Er och Ni (med stora bokstäfver). Jag är nöjd med mindre. Ni skrifver ju gud (med litet g) inte sant? Ni som är en jakobin. P. P. P. S. Detta liknar ett väninnebref. Mellan modern och William var förhållandet oförändradt. Han besökte henne dagligen men någon förtrolighet fans det icke. Samtalet gick numera vanligen trögt; för att hålla det uppe måste hon berätta, ideligen och oupphörligt, om sig sjelf. Detta pinade henne men det var enda möjligheten att göra deras samvaro dräglig. William tycktes aldrig bekymra sig om huruvida det talades eller tegs och han bidrog sällan till konversationen, utom med en eller annan anmärkning, hvars kyliga hån oftast gjorde henne ondt. Gång efter annan föresatte hon sig att upphöra med dessa öppenhjertiga skildringar af sitt eget lif; men alltid greps hon i sista stund, när tystnaden hotade att bli tryckande, af en egendomlig ångest, som gjorde att hon andlöst kastade sig öfver ett ämne, det första som föll henne in, oftast ur sitt eget förflutna. En dag, då han tycktes vara vid tämligen godt humör, beslöt hon sig för att säga honom det rent ut och hon grep sig an mod det så snart han kom inom dörren. »I dag ämnar jag spela William Zimmermann», började hon skämtsamt. »Tyst och otillgänglig.» »Så-å. Hvarför det?» »Derför att jag är trött af att ideligen tala om mig sjelf. Nu kan det vara din tur.» »Det ligger nu en gång inte för mig.» »Tror du kanske att det ligger för mig? Och ändå har jag hållit på, dag efter dag, för att...» »För att ge mig ett godt exempel?» afbröt han. »Inte sant?» »Det vore i alla händelser icke för tidigt ifall du gentemot mig lade bort något af din förbehållsamhet.» »Det kan jag inte» han såg henne in i ansigtet med en viss skadeglädje. »Men du har ju tillfälle att studera mig.» »Hvad menar du?» Det kom hastigt och liksom andfådt.
Ständer begärd allmän jemnkning i den år 1811 verkställda extra Rotering äfven måtte öfvergå Provinsen Skåne, utan afseende på den derstädes för närvarande provisoriskt bestående ordinarie Rotering, hvilken sålunda upphäfves; men att, efter skedd och i laga ordning stadfästad jemnkning med hela extra Rotehålls-skyldigheten för 2,572 Nummer inom de 2:ne Länen, de extra Roteringsskyldige måtte Sockneeller Härads vis höras, hvar och en för sig, öfver den proposition att, emot erhållande af en tredjedels minskning i sin extra Rotehålls-skyldighet, åtaga sig det ständiga Knektehållet, sålunda till en tredjedel i numerära beloppet nedsatt; och att den, som från de utlysta sammankomsterna för detta ändamål uteblifver, lemnar intet eller vilkorligt svar, måtte anses icke hafva uppå förslaget ingått, utan alltså vilja förblifva vid den oförmedlade extra Roteringsskyldigheten; dock att under tiden den närvarande ordinarie Roteringen k om me att orubbad förblifva.” Detta R. o. Ad:s beslut blef, ty värr! icke R. St:s, emedan, innan Skånska Roteringsfrågan förekom på Riddarhuset, hade den redan förevarit hos de 3:ne andra Stånden, hvilka beslöto, att samtlige Skånes Rotehållare borde sammankallas och antaga ett af 2:ne föreslagna jernoknings-alternativer, och hvilka båda äro af den beskaffenhet, att de gifva Rotehållarne ökad anledning till missbelåtenhet; ty dels aflijelpes icke härigenom det öfverklaga,- de, obilliga förhållandet, att, vid det år i8i3 hållna sammanträde med de Roteskyldige, de derifrån frånvarande förklarades samtycka till den då gjorda propositionen rörande ständig Roterings införande, och dels på detta sätt det gifna löftet, att hvar och en, som antog nämnde proposition, skulle få -jtdels nedsättning. Lyckligtvis har Regeringen ännu icke låtit verkställa detta de 3:ne Ståndens vid förra Riksdagen fattade beslut; och begagnar jag derföre nu tillfället att såsom ny motion upptaga förutnämnde R. o. Ad:s vid sista Riksdag fattade enskilda beslut, under vördsam anhållan, det R.
I största ödmjukhet får jag härmed afsäga mig det af Hrr Elektorer tilldelade förtroende att vara Ledamot i BevillmsUsk., under vördsam anhållan, att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes jemväl följande af Hr Knylenstjerna, Carl Joh., inlemnade Mern.: Hindrad af enskilda angelägenheter att qvardröja i hufvudstaden, nödgas jag härmed afsäga mig min plats sorn Ledamot af Besv. o. Ekon.Utsk., anhållande dock, att vid min Riksdagsmannarätt få blifva bibehållen. Efter äfven härtill af R. o. Ad, lemnadt bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda till val af en le damot i Bevilln.Ulsk. i st. f. Hr Tham, samt en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Hr Kuylenstjerna. Föredrogs Hr Tersmedens, Nils, den 20 sistl. Maj e. m. på bordet lagda hemställan, att R. o. Ad. för dess del måtte besluta, att grundskailernes förenkling, sättet för deras utgörande och bestämmandet af den markegång, hvarefter räntepersedlarnes värde skall beräknas, böra utgöra ett sammanhängande helt, hvaraf ingen del kan' verkställas, utan i förening med de öfrige de larne af den ifrågavar:de .regleringen. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Man har i allmänhet svårt alt göra sig reda för ändamålet med den af Hr Tersmeden väckta motion. Visst är det sanni, att redan vid förra Riksdagen, R. o. Ad. bifallit StalsUtsk:s förslag, röi:de ej mindre den s. k. skatteföienklingen, än ett förändradt sätt för grundräntornas utgörande, jemte markegångssältningen. Höglofl.
Jag skulle således tro, att något binder för återremiss här icke möter äfven för den mest skuggrädda; ty förhållandet är, att den K. resolution, emot hvilken anmärkningen är riktad, är daterad d. 7 Nov. 1828, och riksdagen började d. i5 i samma månad, men Stalsråds-protocollens granskning vid den riksdagen tror jag icke för Ecclesiastik-expedittn sträckte sig längre än t. o. m. Oct. månad 1828, och då nuvar. Constit.Utsk. börjat sin granskning med d. ig Nov. samma år, uppstår en mellantid, som icke af någotdera Utsk. blifvit granskad. I anledn. af gårdagens nattplenum, och då hvilan jemväl uttagit sin ratt, har jag icke haft tillfälle att till ådagaläggande af detta förhållande uppleta Constit.Utskts descharge-betänk. vid sista riksdagen; jag anhåller derföre, att Ridd.Secret. måtte på R. o. Ad:s hord uppsöka detta betänk, och deraf uppläsa de rader, som utvisa, huru långt Statsråds-protocollens granskning då sträckte sig, hvarefter jag begär att ånyo få ordet. Utur Constit.Utskts mentor, JNto 36 vid 1828, 1829 och i83o årens riksdag upplystes, att dåvar. Constit.Utsk. granskat de i Statsrådet förda protocoll öfver ecelesiastikärenden från d. 20 Jan. 182 3 till d. 29 Oct. 1828. Gr. Cronhjelm t Det visar sig häraf, att granskningen af protocollen för Ecclesiastik-expedittn vid sista riksdagen ej sträckte sig längre än t. o. m. d. 29 Oct. 1828, och då granskningen af samma protocoll vid denna riksdagen börjat med d. 19 Nov. nämnde år, uppstår verkligen en mellantid af 21 dygn, som icke undergått någon granskning, och just under denna mellantid har den K. resolutionen emanerat, som är föremål för Riksdagsm. Bengt Gud - 4 Den t Juli f. ra, mundssons anmärkningsanledning.
För min del anser jag tillika, att här blifvit på ett fullkomligt tillfredsställande sätt ådagalagde vigten och nödvändigheten af att, isynnerhet i närvarande tid, vidtaga åtgärder till vinnande af en allmännare insigt i förevarande hänseende; och då jag härtill lägger, att den föreslagna summan 3,000 rdr icke i förhållande till ändamålet synes vara synnerligen afskräckande, anser jag mig böra yrka bifall till motionärens framställning. Frih. Liljencrantz: Här har blifvit anmärkt, att den förevarande frågan ej vore af så invecklad natur, att man behöfde afvakta K. M:ls Propos. i ämnet. Jag tillåter mig då att lästa uppmärksamheten derpå, att beloppet af ifrågavarande lön är hufvudsakligen beroende på omfattningen af den blifvande tjenstemannens göromål, och detta i sin ordning kan endast bestämmas genom den instruktion, som K. M:t kommer att för honom utfärda. Det torde derför icke vara lämpligt att bestämma lönens belopp, då man fullkomligt saknar kännedom om beskaffenheten och vidden af de göromål, som komma att blifva med tjensten förenade. Då jag sista gången hade ordet, yrkade jag, att beloppet måtte bestämmas till 2,000 rdr, i enlighet med Kongl. Sundhets-Collegii förslag, men som jag i detta mitt yrkande ej röna understöd, får jag förändra det tili anhållan om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih, Leuhusen, Frans Oscar: Ehuru jag ej vill för neka, att den ifrågavarande lärarebefattningen kan vara af ganska stor nytta, vågar jag dock hemställa, huruvida, då frågan om veterinärväsendets ordnande för närvarande är under K. M:ts pröfning, och någon Propos. derom följaktligen ej kunnat 630 Den 28 April f. m. lör nu församlade K. St:r framläggas, det ej är skäl att låta med beslut i denna fråga anstå till nästa riksdag, då en framställning i ämnet från K. M:t sannolikt är att förvänta. Ett ytterligare skäl till uppskof är, att vi ej känna på hvad sätt K.
Man finner häraf lätt, huru litet interesse Stockholms handlande i och för sin handel hafva utaf den Finska trafiken. Öppnandet af Södertelje Canal har varit en vinst för flera provincer* utom för dem vid Mäla - Bevillning^- XJukottets Betänkande N:o 4' ren och Stochholms handlande. Götha Canal skall ännu mera verka i samma syftning. Jernet har redan till betydlig del sökt vägen lill Götheborg, emedan det blifver der vanligen högre hetaldt. Denna stad med ojemförligt fördelaktigare läge för handeln, genom kortare afstånd ifrån de stora handelsplatserna och flera månaders längre årlig seglation, skall ofelbart i framtiden äfven blifva öfverlägsen uti importhandel, och dock aldrig kunna blifva en så förmonlig afsättningsort för Sveriges Östersjö-provincer, som Stockholm är. Af alla dessa anförda förhållanden är Finlands förlust och del nya jernberedningssället i England det enda, som skadar Riket. De öfriga lända till landets båtnad i det hela, och Stockholms enskilda fördel måste alltid vara det helas underordnad. Ej heller har jag gjort denna framställning, ensamt med afseende på ifrågavarande accisafgift, utan fastmera derföre, att jag tror det nyttigt, att Lagstiftaren icke uteslutande ser på dagens förhållande; det framfarna bör lika litet förgätas, sorn. det beräkneliga i i framtiden. Manga provincer önska inskränkning i Finlands handel på ITufvudstaden. Att det till en början under flere år , genom högre pris å alla derifrån hitkommande varor, skall verka menligt för Stockholmsboerne, är ©tvifvelaktigt, och skulle alltid göra det i afseende på veden, om dess import forbjödes, eller tungt beskattades, ty våra skogar behöfvas till vårt bergsbruk och våra smiden. Finland saknar det förstnämnde, och eger de' senare i mindre' betydlig scala. Då åtgärden emedlertid skulle leda till flere provincers förkofran, är jag långt ifrån att beklaga, om den inträffar? men billighet och rättvisa synas .äfven fordra, alt något göres till Stockholms förmon.
Majit, genom Nådigt Bref den 31 Januari 1835, förordnat, att torplägenheter skulle åt båtsmännen på Gottland uttagas i mån af uppkommande vakanser. torp-utläggningen väl fortgått, men icke alltid på ett sätt, att förbättrade vilkor för manskapet derigenom vunnits, enär vid denna utläggning skulle afsetts möjligaste besparing i kostnaderne för rotehållarne vid förrättnings-tillfället, och Kronofogdarne derför blifvit förordnade att i Kompani-chefens närvaro, stundom äfven ensamme, verkställa utläggningen ulan vidare biträde eller särskild föreskrift, hurudan jord borde uttagas; att detta åter haft till påföljd, att intill sednaste tid icke nog afseende fästats på lokalens beskaffenhet, utan många torp tillkommit, som dels varit till odling mindre tjenliga, dels till och med sådana, som icke ansetts löna mödan att uppodla, derom dessa lägenheters öfvergifna tillstånd flere år efter deras uttagande skulle bära vittne; och hade bemälde Kompani-chef af sådan anledning föreslagit, att hädanefter en Landtmätare jemte Kronofogden måtte förordnas att i Kompanichefs eller dess ombuds närvaro och med ändamålsenlig instruktion försedd, dels 8 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcts Utlåtande As 45. utlägga de ännu återstående båtsmanstorpen, dels verkställa syn å de nuvarande, mest öfverklagade torplägenheterna, föi* att kassera dem, som befunnos otjenliga, och i stället utse platser till anläggande af nya torp, der tjenlig jord dertill kunde förevisas. men att de hemman, för hvilka svårighet mötte att anskaffa tjenlig ängsmark, matie befrias från skyldigheten att anlägga torp, emot det att båtsmannen lemnades vederlag in natura för dess afkastning, hvarjemte Kompani-chefen framställt behofvet af särskild föreskrift huru med torpets skötsel borde förfaras då båtsmannen vore bortkommenderad.
Soja, Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborrade lock. Flere prismedaljer erhållna, och äro fabrikaten fullt jämförliga med de bä- sta utländska. Tillhandahållas bos hrr specerihandlare. Ett aptitgifvande, magstärkande vin, afsedt för convalescenter och svaga personer i allmänhet. Bekommenderadt af många hrr lä- kare. Pris för butelj kr 3: — hos [2327] * k &lt;ti ^ A i AitiA Fosfatpulver. Dietiskt medel för det uppväxande slägtet. Benbildande, Magstärkande, Blodrenande och i viss mån Blodbildande. Säljes a 1 kr. pr ask hos hvarje välförsedd Specerihandlare, samt i parti hos | H ö g s t e d t &amp; Co., Stockholm, 32 Begeringsgatan. Glasögon [J Pincenez, Teateroch Reskikare J m. m. af bästa kvalitéer hos J Fabrikör C. G. Collin, J 3 Storkyrkobrinken 3. j F i l i a l: 20 Fredsgatan 20. J [2358] I Colldén &amp; Lagrelius, [268C] 2 Hvarje Skottgränd Porslins&amp; Terracottamålning 2. husmoder, som sätter värde på att ™d hembakning erhålla goda småbröd och tårtor, spisoch knäckebröd, olika sorters limpor, olika slags karameller och glace samt god jäst m. m., m. m. bör insända 75 öre i frimärken till C. O. EkCarolina Gällstedt-Cronmann. (Med porblad &amp; Comp:s bokhandel i Vestervik, trätt). — Den försvunna solen; efter Ramon tillförlitlig de Campoamor af Göran Björkman. — Tala då portofritt erhålles en med din fästmö! Af Inga Schenfelt. [2167] dernt nomadlif; några omoderna varningsord till våra flyttningslystna damer, af Danied E — m. — Slutredovisning öfver till Iduns skollofskoloni insamlade medel. — Vinterträdgården i hemmet; prisbel.
Stenberg skulle lända till brottets fullständiga uppdagande; att I^andshöfdinge-embetetet ingalunda förbisett, att anledning till klander skulle i väsentlig mån kunnat förebyggas derigenom, att Stenberg under vistelsen i Danmark varit stäld under Svensk bevakning; men att, utom det att Landshöfdinge-embetet icke ägde att förfoga öfver medel för sådant ändamål, slik bevakning, då den skolat utöfvas i allmänt fängelse, blifvit af föga bety - n denhet, samt att orsaken till dröjsmålet med Stenbergs hemsändande till en del stöde att finna deruti, att Stenberg, som den 23 och 24 Maj nämnda år inför Köpenhamns Politioch Kriminalrätt aflagt bekännelse om sitt brott, lemnat osanna uppgifter rörande sedelplåtarnes förvaringsort och derigenom förorsakat nya polisundersökningar. I slutpåståendet lade Advokat-fiskals-embetet Landshöfdinge-embetet till last, att hafva, förr än genom ransakning vid vederbörlig domstol behofvet af förhör med Stenoerg inför Dansk myndighet blifvit närmare, än genom den af Landssekreteraren i Christianstads län hållnaa polisundersökning, utrönt, beslutat om Stenbergs öfverlemnade till Dansk myndighet; samt att deremot, vid nämnda besluts verkställande, icke i någon mån hafva sett Stenbergs lagliga rättigheter, såsom Svensk undersåte, till godo, i det han utlemnats till Dansk polismyndighet, utan att Svensk polisbevakning ens medföljt under forslingen, ehuru tillses bordt, att Stenberg icke förvarades i annorlunda beskafTadt fängelse, än sådant, som varit jemförligt. med det, hvari han eljest skolat i Sverige förvaras, äfvensom att i öfrigt de i Svenska författningar angående fångvården meddelade bestämmelser tillämpades; hvarjemte Advokat-fiskalsembetet, som ansett anledningen till dröjsmålet med Stenbergs återfordrande icke vara nöjaktigt förklarad, såsom grof försummelse betraktat Landshöfdinge-embetets underlåtenhet att förr, än som skett, återfordra Stenberg, — för hvilket allt Advokatfiskals-embetet påyrkat ansvar, efter grunderna i 1 Kap. 12 § Rättegångs-balken.
9 Likaledes har det visat sig, att barn äro mera blottställda för sjukdomen än fullvexta personer. Det torde väl i allmänhet få antagas, att hvarje fabriksidkare skall ej mindre anse såsom en moralisk pligt än äfven finna förenligt med sitt eget intresse att hafva en noggrann vård om sina fabriksarbetares helsotillstånd; men ä andra sidan torde, der underlåtenhet i sådant afseende visar sig, det vara ur synpunkten af allmänt väl angeläget att härom meddela nödiga föreskrifter. Rikets Ständer hafva äfven tillförene, i anledning af väckt förslag vid 1856—1858 årens riksdag angående vidtagande af åtgärder för befordrande af den allmänna sundheten, ansett en omfattande lagstiftning rörande sundhetspolis m. m. vara af behofvet påkallad och för sådant ändamål, i underdånig skrifvelse den 9 Mars 1858, anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta förslag till lag rörande sundhetsförhållandenas ordnande inom riket samt, sedan vederbörande deröfver blifvit hörde, i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer. I anledning häraf har Kongl. Maj:t för ändamålet i nåder förordnat en Kommitté, som den 17 Juni 1859 afgifvit förslag till lag i ämnet, hvarefter och sedan Sundhets-kollegium inkommit med infordradt utlåtande, detta ärende är på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende. — Uti nämnda förslag till Sundhetslag äro i 4:de Kap. intagne föreskrifter rörande handteringar, hvilka kunna vara för helsan menliga; och i Utskottets tanke torde lämpligast böra här införas de stadganden, som i afseende å tändsticks-fabrikationen finnas erforderliga.
15 mål, och som sig inslälll vid domstol belägen på minst tre mils afstånd från vittnets hemvist, hör, derest vittnet det äskar, och domaren pröfvar sådant skäligt, tilläggas ersättning af allmänna medel för dess resekostnad och uppehälle med högst 16 skillingar banko för hvarje dag, som i och för resan samt vistandet vid domstolen erfordras, -samt skjutspenningar för en häst fram och åter i de händelser, då den tilltalade antingen icke kan till ansvar dömas eller ock sakfäiles, men saknar tillgång att ersättningen utgifva; dock alt, om den tilltalade frikännes, och åtalet finnes vara utan skäl anstäldt, nämnda ersättningsskyldighet åklagaren åligger. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 25 Februari 1858 skedde genom Kongl. Kungörelsen den 23 Mars samma år den förändring härutinnan, att det afstånd af tre mil, som dittills utgjort vilkoret för ersättning af statsmedel, inskränktes till en mil.
Förkl. 40 Den af Förvaltningen meddeldta förklaring, i anledning af Revisorernes anmärkning, att vid Stockholms och Götheborgs Stationer upphandlingar vid åtskilliga tillfällen egt rum, utan alt desamma grundat sig på afslutade contract, bar Utskottet funnit lillfyllestgörande, hvarföre berörde anmärkning torde böra förfalla. § 41- (Pag. 73. Förkl. 40 Af Revisorerne är anmärkning framställd dervid, att af Lotsoch Fyrings-inedlen år i833 till Commendants-Embetet å Carlstens fästning förskottsvis utanordnats en summa af 117 R:dr 24 sk., ehuru det under nästföregående år till lika belopp meddeldte förskott ännu icke varit behörigen Stats-Utskottets Utlåtande, N.o y6. 15 redovisadt. Då likväl förhållandet i denna del blifvit af Förvaltningen nöjagligt förklaradt och berörde förskotter i i836 års räkenskaper afförde, lärer icke eller denna anmärkning till någon åtgärd föranleda. Extra Stats-Anslaget för Kungsholms fästningsbyggnad. § 42- (Pag. 78. Den af Revisorerne gjorde anmärkning, rörande aine gratificationer, hvilka af nämnde anslag blifvit Majoren C. F. Meijer och Capitainen J. G. Schander i Nåder beviljade till ett sammanräknadt belopp af 800 R:dr, har Utskottet funnit af Förvaltningen nöjagligt förklarad och tillstyrker således, att samma anmärkning må förfalla. Tull-Verket. § 43. Revisorerne hafva anmält, att det förut anmärkte förhållande, att vissa städer, serdeles gränsstäderne emot Norrige, hvarest tulluppbörden är ringa eller alldeles ingen, icke desto mindre äro försedde med en talrik tjenstemannapersonal, hvars aflönande fordrar betydlig utgift, under åren i832 och 1833 fortfarande egt rum.