Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 28 Junii f. m, *07 inskeppningen och Tulluppbörden under sistledit år, instämmer hufvudsakligen äfven med reäultatet af flere föregående års erfarenhet, och det är följakteligen utom all fråga, att i afseende på den synliga importen af varor i allmänhet, och således äfven i anseende till Tullintradernes belopp en högst betyddg skillnad verkeligen äger rum i Stockholm och Götheborg å ena och Rikets öfrige Stapelstäder å ahdra stefan, Om ordsaken dertill undersökea, torde man ej sakna skäl till den slutsats, att der handeln drifves i storf,der ingår ej i beräkning den olofliga vinst, sorn kan beredas genom afgifternas försnillning, men att deremot i de städer gom ej äga förmåga att underhålla reda och „ båtande handelsrelationer, med andre länder, rörelsens bestånd egenteiigen beror af möjligheten för de trafiquerande, att genom underslef vid varans införsel sättas i tillstånd att undersälja den större importetiren, som redligea förtullat sin vara, och genom denna utväg åtkomma en obehörig vinst på Statens och medborgares bekostnad. Huruvida -dylike miss-; bruk kunna, mera hädanefter än hittills, utestängas i ett land, hvars vidsträckta öppna kuster och skärgårdar alltid mäste göra äfven den mäst vaksamma tillsyn otillräcklig, är ea fråga, hvars besvarande torde hälst böra öfverlemnas åt den, som i allvarsamma ämnen anser det vara sin pligt, att heldre förtro sig It erfarenhetens vittnesbörd, än att låta utslaget få ankomma på en förmodad verkan af anstalUer, byggda på osäkra grunder och problematiska beräkningar.
Uti 4-de §. af Presterskapets Privilegier af är ,72; ar jemwäl stadgadt, att Presterstapet och Cmsistorierne bör wara efterlätit, att, genom utskickade, pä behörigt och beqwämlsgt satt hafwa rättmätigt och lagligt uppseende pä samma Konungs vch - D<n 10 Augusti. 2si5 och Prest - Tiondens utgörande och infordrande, sä att densamma till Kronan och dem rätträdigt och tidigt blifwer utgjord. Hwad Pastor bör tillkomma, kan således icke med billighet eller behörig sa, kerhet bestämmas, dä icke tillika ar ukröndt, utstakadt och gifwit, hwartill rätta Tionde - beloppet bör sig bestiga, deraf fördelningen sedermera stall ske, emellan Kronan och Past-rn. I sednare tider haren sädan grund icke blifwit iagttagen, hwaraf ej annat kunnat följa, än willrädighet och osäkerhet hos Tiondegifwarne, dä Presterstapet fordrat, hwad dest rätt ansetts tillhöra, men Kronans andel af Bonden deremot blifwit utgjord ester i äldre tider upprättade och för siere Orter tills widare antagne, samt till Kronans förlust alltid ländande Bonde-sättningar.
D IEGO mera lugn. E LVIRE . A LONZO med glädje. E LVIRE . Tala, för min skull! A LONZO med hopknäppta händer, till Elvire. E LVIRE . Himmel! Hvad tillstånd! Om ni har orätt, så ångra er. Pappa är god: han förlåter. Jag är oskyldig. E LVIRE . A LONZO . Pappa! Du hör, hon är oskyldig. Jag väntar deraf prof. A LONZO . D IEGO med tvungen ståndaktighet. 136 A LONZO , med bedjande röst, till Elvire. Min söta mam... jag vet ej huru jag får kalla er; men jag ville väl att ni... älskade mig, som jag älskar er, så gjorde ni pappa till viljes. Ack min.. min.. ömma barn? Hvad begär du? Du gråter, jag gråter... och pappa också! Detta tillstånd är för grymt, jag uthärdar det ej... Min son Elv... och du... du som jag ville, men ej kan nämna... Se allt hvad du öfvergifver Straffa oss ej längre alla tre! Se, pappa är äfven så rörd som jag! A LONZO till Elvire. D IEGO högst rörd. A LONZO . E LVIRE utom sig. Jag kan ej längre emotstå... Detta prof är för hårdt... Min son, du segrar. Hennes son? A LONZO med förundran. D IEGO . E LVIRE med ett skri. Hon har nämt dig... Allt försonas. Jag hennes son? A LONZO med glädje. D IEGO . E LVIRE tillsammans. Min son! Ja, omfamna din mor! A LONZO . Min mor! 137 D IEGO . Din tystnad är öfvervunnen af naturen: den ger dig igen en son, en maka! Ja, du är min son, mitt hopp, min tröst! Låt mig trycka dig i mina armar! E LVIRE . Se din son! Låt honom blifva en medlare emellan oss! Elvire! Du vet... D IEGO med ömhet men oro.
Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Välliirde, Äreborne, För ständige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män. Uti underdånig skrifvelse nf den 27 December sistlidet är håfven I, Gode Herrar och Svenske Män, hos Kongl. Maj:t, med begäran om Dess godkännande, anmält de frän sista riksdagen hvilanda och af Eder vid innevarande riksdag antagna förslag till förändringar och tillägg i rikets Grundlagar. Efter Stats-Rädcts hörande har Jag dessa förslag till pröfning förehaft och dervid funnit godt alt till följande lemna bifall, nemligen: om den ändring i 28 § Regeringsformen, alt till vissa beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska; om den ändring i 31 § Regeringsformen, alt äfven andra af städernas innevånare, an Borgcrskapet, må ega att deltaga i val till Borgmästare; om ändring i 39, 40, 41, 42, 43, 51, 91 och 95 §§ Regeringsformen, samt 4, 9, 10, 23, 26 och 41 §§ Riksdags-ordningen, rörande Riks-StyreBens förande i vissa fall; om redaktionsförändring i 85 § Regeringsformen; om redaktionsförändring i 90 § Regeringsformen; om ändring i 17 § 2 mom. Riksdags-ordningen, angående bestämmande af arfvode för Bonde-Ståndets Riksdagsfullmägtige; till R. St. Svar å Rikssalen. om ändring i 23 § 1 mom. Riksdags-ordningen, angående Ordförando i Borgareoch Bonde-Stånden innan deras Talmän äro förordnade; om ändring i 30 § 3 mom. Riksdags-ordningen, angående uteslutande af stadgandet rörande Förstärkt Stats-Utskotts handläggning af bevillningsfrågor; samt om ändring i 86 § Riksdags-ordningen, angäende inskränkning af tiden för motioners väckande.
Riksens Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 18 Julik. » Prest-Ständetl den >8 - * » - » -> Borgare-Ständet d. 18 - -> » Bonde-Ständet den 18 Starmögtigste Allernädigste Louung! anledning af hos Hederwärda Bonde - Ständer wäckt Motion, det Häradshösdingars rättighet att omedelbarligen granska Bouppteckningar, matte uttrvckeligen bestämmas, aswcnsom att den rätt, som i?o l ars Kongl. Bref dem meddelar, att tillse det endast skickelig? personer sig dermed ma befatta tydeligare borde utwecklas, samt att ingen matte äga en Bouppteckning förseglad till Domstol ingifwa, fä Riksens Sränder till Eder Kongl. Maul i underdånighet deras deröfwer fattade Beslut afgiswa. Riksens Ständer, som icke funnit skäl till ändring i de twenne förste puncterne, hafwa, hwad den tredje omständigheten beträffar, och dä de erkänna a ena sidan den nytta, som i följd af Kongl. Brefwet den 27 Maji isor, hwark stadgas, att inga andra än skickeliqe personer ma sig med Bouppteckningars förrättande befatta, Domarens tillsyn medför; och a den andra, att en skyldighets fullgörande, sa widt den blott later sig werkställas, genom dylika förrätningars granskning, owedersägeligen ar Domaren betagen wid förseglade Bouppteckningars ingifwande, funnit skäligt, att stadga, det ingen Bouppteckning hädanefter ma till Domstol förseglad inlemnas, »ch att således denna i 4 8. af s Cap. Arfda Balke» - 17*2 Den l8 Julik. ken grundade rättighet ma warda upphäswen; Hwklket allt I^ksenS Stander till Ederö-Kongl. Majus Nådiga Slaofästelse i underdånighet öfwerlcmna. Riksens
Kant fästade för öfrigt egentligen sin uppmärksamhet på känslan af det sköna och sublima, sådan den väckes af de för den yttre åskådningen gifna föremålen, men ej på den inre, andeliga skönhet eller sublimitet, som röjer sig i en sinnesförfattning eller själsbeskaffenhet. I sjelfva verket upphäfver hans åsigt af menniskans praktiska väsende, såsom innebärande en outplånlig strid mellan vår sinnliga och förnuftiga natur, sjelfva möjligheten af en sedlig skönhet i detta ords bestämda bemärkelse, tänkt såsom en frivillig harmoni mellan båda, hvaremot begreppet af en sedlig sublimitet visserligen är rådande i hela Kants praktiska filosofi, ehuru han ej särskildt reflekterade på detsamma i sin esthetiska Lära. Slutligen må ock anmärkas, att Kant blott i förbigående och på ett ofullkomligt sätt angaf begreppet om det Komiska, utan att deråt egna samma noggrannare undersökning som åt det Sköna och det Sublima; äfvensom han endast på ett ganska ofullständigt sätt framställde sin lära om den sköna Konsten i dess särskilda former, samt om Snillet såsom den produktiva kraft, hvilken uppenbarar sig i Konstens alster. Emedlertid, hvilka ofullkomligheter man ock i dessa och i andra hänseenden må tro sig upptäcka i den Kantiska åsigten, skall den dock, såsom utgångspunkten för en djupare inträngande Konstfilosofi, alltid bibehålla sin stora förtjenst och märkvärdighet. Den har i synnerhet i tvenne hänseenden utöfvat en vigtig inflytelse på Konstläran, nemligen dels derigenom, att den uppgifvit för Konsten ett annat och högre mål än sträfvandet efter det sinnligt angenäma och retande, och dels derigenom, att den gjort gällande begreppet om Konstens sjelfständighet, såsom endast åsyftande framställningen af det Sköna eller Sublima såsom sådant och för dess egen skull, hvarigenom den motverkat den förut ganska vanliga tentensen att underordna Konsten under något utom densamma liggande, genom ett högre eller lägre begrepp gifvet ändamål, samt att behandla den blott såsom ett medel till ett sådant yttre och för densamma främmande ändamåls uppnående. Ibland dem, som närmast efter Kant tillegnade sig och under nya modifikationer vidare utbildade hans esthetiska lära, intager utan tvifvel Schiller det förnämsta rummet.
Då skall man dela 48 med 20; eller om 1 Ti> kostar 5 'sk. eller 60 rst., hvad kostar 1 lod? Otaliga sådana exempel skulle kunna upställas det ena krångligare än det andra under det prisade gamla förhållandet och alla fullt så svåra som någon konflikt mellan decimalerna och det gamla. Dessutom bör man ihågkomma att den föreslagna Riksdalern med sina 100 ören later dela sig i |:ter och j:delar, så att svårigheten först inträder vid -|:delarne. Långt ifrån alt sålunda se någon olägenhet i decimalräkningens införande i myntet ensamt anser jag tvertom att det vore ett ganska godt sätt att börja sålunda så småningom och vänja folket vid denna räkning i myntet, innan den införes äfven i mått, mål och vigt. Om man sedan kanske vid slutet af denna Riksdag linge in en Kongl. Propos. för de sednare, så kunde denna, som i alla händelser ej vid denna Riksdag,sannolikt hade någon chance att förena allas meningar, förnyad vid nästa Riksdag med vida mera lätthet gå igenom än om allt skulle götas på en gång. Den 22 Februari f. ra. Jag sammanfallar mig! För deras räkning, som ej vilja någon förändring alls, derest de ej med ens få det aldra förträffligaste, d. v. s. i deras tanke: det Fransyska meter-systemet, eller såsom den yttersta möjliga eftergift, fordra åtminstone Decimal-systemels införande i alla grenar på en gång och med upgjordt vetenskapligt samband, har jag försökt visa, för det första: att det ej finnes något slutligt förträffligt, utan att menniskorna alltid hitta på något ännu båttre, och att således en delvis förbätt ring ej är att förakta; för det andra: att det är osäkert huruvida det så kallade vetenskapliga meter-systemet verkligen i sjelfva sin grund, vetenskapligen håller streck, samt ännu mera osäkert om det någonsin blir i praktiken inhemskt ens i sjelfva Frankrike. För det tredje har jag sökt visa, att, praktiskt laladt, sönderfaller det hela i lie systemer, hvilka ej ovilkorligen behöfva hänga ihop, nemi. ett för längd-, ytoch rymdmått, ett för vigt, och ett för mynt.
I Stockholm lärer afgif - 140 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 91. ten till fattigvården icke uppgå till mera än 0,85 R:dr per bevillningsriksdaler. Andra kommuners afgilter till kyrkor, skolor, m. m., tillvexa äfven för dem, som kunna betala, när en talrik ej betalande fattigbefolkning finnes. Det egna förhållandet förefinnes ock förmodligen endast i Blekinge, att jordegare, boendo hela året å landet, låter sig mantalsskrifva uti Carlskrona, när han äfven der eger fastighet, emedan kommunalafgifterna i staden äro lägre än å landet. En icko ringa olägenhet tillskyndas stundom rusthållare, som håller båtsman tillsammans med andra, derigenom att, om dessa icke kunna betala, utsökes allt af den vederhäftigc. Detta torde dock icke nu kunna afbjelpas. Då vi redan åberopat motionen N:o 181 och ytterligare nu hänvisa till hvad vid sista riksmötet (pag. 23 af allmänt Register öfver Bihanget till Rikets Ständers protokoll) derom blifvit yttradt, anse vi oss icke för närvarande behöfva säga mera till bestyrkande af vårt nu upprepade påstående, än att den jemförelsevis större fattigdom, hvilken länge funnits och ännu finnes i Blekinge, och den börda, som för dess afhjelpande tynger dess jordegare, nästan uteslutande härleder sig från båtsmansfamiljernas talrikhet. Vid sista Landstinget väcktes af ordföranden, Herr Grefve Wachtmeister, och bifölls enhälligt det förslag, att Landstinget skulle till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, att, i mån af nummerkarlars afgång och efter i hvarje fall af rotehållare!! skedd anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, vakansafgift måtte få erläggas i den mån Kongl. Maj:t täcktes bestämma. Huruvida detta beslut derefter föranledt någon åtgärd, är ännu okändt.
Och skulle äfven de rader, som här följa, lifligt erinra o m den runa, hvarmed en stor del af den öfriga pressen i dagarne ledsagat notisen om hennes död, så beror detta endast därpå, att sagda uppsats ordagrant var hämtad ur Idun, ehuru källan ej, som väl rättvisan fordrat, på minsta sätt angifvits. Leonilda Sjöström föddes i Stockholm år 1836 af en gammal sjömannafamilj; hennes fader, flaggskepparen vid flottan P. Sjöström, hade upprättat en privatskola för navigationselever, som var högeligen anlitad såsom kompletterande navigationsskolans kurser. Den gamle sjömannens undervisningsmetoder hörde dock ej till de modernaste, och när 1842 matematik infördes som obligatoriskt ämne vid navigationsexamina, stod han helt illa i stöpet: i detta nymodiga ämne saknade han alla insikter. HELLBERG. Nordling. Hofboktr. ll:te år g. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Utgifhingstid: hvarje fredag. Sjöström. Den unga dottern, ännu blott ett barn, blef hans » räddande ängel ». Hon hade tidigt visat största begåfning och intresse för faderns undervisning; nu inlärde den lilla på förunderligt kort tid såväl geometri som aritmetik och algebra, — och så förunderligt det än kan klinga — hon hade ännu icke fyllt tio år, när hon, den späda flickan, i faderns skola satt omgifven af sina första elever, tre skäggiga gamla sjö- kaptener. År 1855 öfvertogs skolan af Leonildas bror, ingeniör Edvin Sjöström; sedan de dagarne stod systern som medlärarinna troget vid broderns sida allt intill hans död, som inträffade i oktober 1890, och efter hvilken hon allena skött undervisningen.
Eller skall hela inrättningen blott åsyfta möjligheten eller snart sagdt säkerheten att bilda en riksförsamling, som alltid skall vara i opposition mot Regeringen? Ytterligare har man betagit Konungen den maktpåliggande rättighet, som jag tror att monarken i alla andia länder äger, utom i Norrige, nemi. den att kunna vädja till en annan representantförsamling. Häihar man bibehållit den Norrska ideén, som jag anser vara ytterst oriktig, nemi. alt de redan valda riksdagsmännen ånyo skola sammanträda till urtima riksdag. Såsom ett allmänt omdöme-får jag för öfrigt beklaga, att hela redactionen är rnisslvckad. På många ställen fruktar jag att ingen skulle med säkerhet kunna förstå meningen. Och om man också nu kan gissa dertill, i anledn. af allt hvad man derom hört ordas, så vågar jag dock påstå, alt det icke skulle dröja länge, innan kanhända ingen ville förstå de D c ii 19 April f. tn. i5j mörka orden på samma sätt, och man skulle snart få långa strider blott om tillämpningen af vissa §§. Om jag derföre också ville medgifva, hvartill jag är ganska benägen, alt 'vårt nuvar. representationssätt tarfvar väsendtliga förbättringar eller t. o. m. en mer genomgripande förändring; så kan jag för min del likväl icke gilla det förslag, som Const.- Utsk. nu uppgifvit, oell vet ingen lämpligare åtgärd alt dermed vidtaga, än att förklara detsamma oantagligt. Nu torde likväl någon säga : "alt ett förslag af Const.Utsk. icke får förkastas vid den riksdagen, då det afgifves, utan nödvändigt måste, 0111 än modilieradt, hvila till grundlagsenlig behandling vid kommande riksdagen.” Detta är en fråga, öfver hvilken man tvistat, 0111 ]ag rätt minnes, alltsedan 1828 års riksdag, då jag började bevisa, att ett Const.Utskts förslag, i öfverensstämmelse med grundlagens bokstaf och mening, äfven kunde förkastas vid första riksdagen. Uti livad jag nu i delta hänseende haft för afsigt att yttra är jag hufvudsakligen förekommen af hvad en värd talare Hr von Hartmansdorff anmärkt under förlidet Lördagsplenum.
Jag anhåller derföre, att en fråga i sender måtte framställas till afgörande; att R. o. Ad. först måtte bifalla, på sätt jag tror Hr Westfelt hafva tillstyrkt, att beräkningen af ångapparaters afverkningsförmåga må blifva nedsatt ifrån 100 till 5o proc.; och att, sedan Ståndet fattat beslut derom, vi först må komma till frågan om beskattningen, emedan den naturligtvis bör rättas efter den afverkningsförmåga, som man för ångapparaten beräknat. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då det blifvit hegardt att frågorna måtte åtskiljas, R. o. Ad. torde finna att nu först borde afgöras hvad R. o. Ad. ville antaga såsom utgörande ångapparaters afverkningsförmåga. Hr von Hartmansdorff: Jag vill ej särskildt yttra mig om afverkningsförmågan, emedan jag ej äger sakkännedom derutinnan; det är först då, när R. o. Ad. har bestämt densamma, som jag anhåller att få yttra mig om beskattningen. Gr. Hamilton: Äfven jag afstår intilldess R. o. Ad. bar afgjort den första frågan, men hemställer huruvida icke, efter frågan om ångapparalernes afverkningsförmåga, jemväl bör afgöras, huruvida Ståndet vidblifver sitt beslut om 4 classen, eller antager de andra Ståndens beslut om 5 classer, emedan delta lika mycket eller lika litet, som det andra, bör särskildt behandlas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, öm R. o. Ad. behagade antaga den del af Utsktns inbjudning, som angår instämmande med Pi esteSt. i beräkningen af ångapparaters afverkningsförmåga. Ropades starka ja, blandade med nej. Den 17 Mars f. m. 45 Då Hr^Landtm. förklarade, del lian Irol t sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Frih. Cederström votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition:
S. D. Uppå hemställan af Hans Excellens h r Friherren och Landtmarskalken biföll Ridderskapet och Adeln, att val ma förrättas nästkommande Lördag den 15 dennes till utseende af Ledamöter i den uti 103 § Rcgerings-Formen och 64 § Riksdags-Ordningen föreskrifna Nämnd, som eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas, samt Onsdagen den 19 dennes, till utseende at de Elektorer, hvilka, jemlikt 97 och 98 §§ Regerings-Formen och 63 § Riksdags-Ordningen, böra välja Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och hans Suppleant. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets, den 5 och 8 dennes på bordet lagda, Betänkande N:o 5, i anledning af väckt motion om antagande af ny allmän Givil-lag. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-Utskottets nedanrnimnde, den 8 dennes på bordet lagda, Betänkanden: N:ö 8, i anledning af väckt motion, angående förändring af grunden för beräkningen utaf det Magistrats-personer i städerna tillkommande arfvode för bouppteckningar; och N:o 9, i anledning af väckt motion om förändring af det uti 17 Kap. 16 8 Rällegångs-Balken föreskrifne formulär till vittnesed. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan . nämnde, den 8 dennes på bordet lagda, Utlåtanden: N:o 32, i anledning af väckt motion, angående upphäfvande af den med innehafvandet af färjeplatsernc Röhälla, Färjestaden och Fröbygårda på Olands vestra kust förenade uteslutande rätt att till Calmar öfverföra menniskor, kreatur och varor; samt N:o 33, i anledning af väckt motion, om förändradt sätt för uppbörd af kollektoch slamboks-medel.
Besvärsoch Ekonomi-Utsköttens Utlåtande, N:o 73, 11 och försörj ning bidroge, hade Rikets Ständer, sorn in lie mtat hvad i detta hänseende genom ofvanberörde Kongl. Bref af den 13 October 1812 och 28 October 1817 tillgjordt blifvit, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t i Nåder ville låta i de Län, der stridighet om {danpenningars utgörande ännu kunde uppstå, förständiga Dess Befallningshafvande att, i likhet med hvad under den 13 October 1812 blifvit i Nåder föreskrifvet, söka befordra frivilliga öfverenskommelse!- emellan stamoch utrotarne om de ifrågaställa förmonernes utgörande efter ortens förhållanden, contracter m. m., eller, der sådana öfverenskommelse!- icke kunde träffas, i Nåder påbjuda, att med soldatens afgång, den jord torpet utöfver Kneckte-contractet innehade, borde utläggas och till heminansegarnes disposition återgå, då all fråga om planpenningar utöfver kneckte-contractet derefter förfölle, utan rubbning af de mellan rote och soldat möjligen träffade öfverenskommelse!-.
St:rs Fullmige i Banken och Riksg.-sKont., valen ske serskildt till ordinarie Ledamöter och serskildt till Suppleanter, hvarigenom minoriteten alltid utestänges från möjligheten att bestämma huruvida den ene eller andre af dem, som uptagas på majoritetens lista, skall inträda såsom Ordinarie eller Suppleant, för sin del beslutit att lista mom. i 37ide §in Riddarh.- Ordnin skulle erhålla en i enlighet härmed förändrad lydelse, i följd hvaraf jemväl ett tillägg skett i 33idje §in. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 25 November 1854. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades ett prot.-utdr. för d. 24 dennes samt pleni-prot. för d. 29 sistl. Juli. I Föredrogs StatsUtsk:s den 24 dennes på bordet lagda Mern. J\s 357, med förslag till stadganden i Riksg:s-Kont:s Reglemente, ang:de anslagen till folkundervisningens befrämjande och de med ordinarie Statsreglering gemenskap egande utgifter m. m., äfvensom de å Riksg:sKont. anvisade kreditiver. Detta Mern. företogs punktvis till afgörande, och upslod dervid diskussion endast i fråga om den af Utsk. föreslagna 168:de §:n hvarom Gr. Lagerbjelke, Gustaf, yttrade: Slutorden i denna § äro lika lydande med hvad i Riksg:sKont:s nu gällande Reglemente finnes föreskrifvet. Dessa slutord lyda sålunda: ”samt att Fullm:ge, så vidt af deras tillgöranden beror, böra söka att emot den möjligen lägsta ränta erhålla de medel, som måste uplånas”.
Majits Befallningshafvande i Länet, som, sedan den rothållare, med ”hvilken utbytet eller roteflyttningen ifrågakommer, äfvensom ömsesidigt afnell tillträdande Soldaten eller Båtsmannen, då någondera numern icke är ”vacant, blifvit hörde, samt vederbörande Regementseller Corps-Chef jem”väl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, efter förekommande omständigheter ”och gällande Författningar, utslag i anledning deraf meddela; börande likväl ”dessa utslag Kongl. Kammar-Collegii pröfning underställas.” Då, genom ofvanåberopade Nådiga förordnanden, tydlig anvisning för den formella behandlingen af de i förevarande motioner omförmälde frågor, så vidt någon rubbning af indelningsverkets grunder med desamma icke åsyftats, blifvit meddelad, anse sig Utskotten ej kunna tillstyrka, att samma motioner, eller hvad i anledning deraf inom Hederv. Bonde-Ståndet anfördt blifvit, må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 3o Januari i845. Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o So. 3 N:o 5o. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att rothållarne i ”Kongsöhrs Län” måtte återbekomma tvänne tunnor kronotionde-spanmål, som af ålder varit dem till understöd i knecktehållningen tillagde. Hederv. Bonde-Ståndet har tiil Utskottens handläggning remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Carl Ersson från Westmanlands Län ingifvet memorial, deruti han anfört: att, på sätt 4 § i det med allmogen i Kongsöhrs