Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rudbeck har till en början anfört såsom exempel huru denna fråga blifvit behandlad vid 1800 års Riksdag, då minoriteten skall beslutat att bibehålla den gamla flyttningstiden, hvaraf Friherren velat hämta stöd för den sa t, sen, att denna flyttningstid ej skall vara den bästa. Jag lemnar denna slutledning i sitt värde. Ridd. o. Ad. Pr. IV. Band. 21. 52* iDen i5 d/rt/i c. m. De skäl som i öfrigt blifvit anförde af Grefve von Platen och Herr Tham, äro hufvudsakligen desamme, som blifvit upptagne i de till Utskottet remitterade motioner och uti Betänkandet besvarade, nemligen, att Midsommar skulle vara den tjenli,gaste flyttningstiden, i anseende till dagarnes längd, vägarnes godhet, lin odlingen, brännvins-bränningen, m. m. Jag anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en generelare åsigt af ämnet. Det är helt naturligt, att hvad sjelfva flyttningen angar, det icke gör något till saken, huru länge på dagen solen är uppe, emedan det går lika bra att färdas sedan solen gått ned, en klar höstnatt. Hvad lin-odlingen beträffar, så betviilar jag, att flyttnings-tidens förändrande kunde i detta afseende medföra någon fördel, Linet som sås vid Midsommars-tiden hinner väl att skördas innan den 24 Oetober, men icke fullt beredas. Det synes ock vara alldeles likgiltigt, om preparationerna förrättas af andra, endast det sker under noggrann uppsigt. Angående ■olägenheten, som skall uppkomma deraf, att kreaturens utfordring börjas af en person, som ej har interesse af att med sparsamhet förfara; får jag förklara min öfvertygelse vära den, att der ej husbonden sjelf efterser huru utfordringen besörjes, lärer den omvårdnad förgäfves väntas af ett tjenstehjon, vare sig gammalt eller nytt, hvilken deremot alltid är en följd af lemnad tillsyn. Jag anser således älla dessa skäl icke föranleda till ändring af hvad Utskottet föreslagit. Man har framställt
Äott c/e/r / Decer-röe/' ?§^o. Uti en till Kon^l. Usj:t skläten sliiisvelse sk elen 22 8i8tkörklutne ^u»u8ti, lrskvs Kiliet8 8tsnder, sk uppgifven snlednin^, i underdäniAliet snliällit, stt rgkeii8lisp6rns kör cien, under nsmu sk ^Ve8ter8otten8 lle^6ment68 lds8tis^sre8 8^vsdron8-kond lrildsde 'Ls88s, lrvilkeu kli!iet8 8tsnder sn8ett ut^örs8 sk 8tst8- verket tillliörsnds medel, mätte, i liklret med rsk6N8ligp6rns rörande ökri^s 8tst8-medel, vards till lliket8 8tänder8 lrädanekter 8smmsuträdgnde Iiev!80- iei'8 ^rsn8lii>inA ökver kemnade, äkveugom att, kör den lrsudek8e, att ikrä^satsllde köisudrinx; i orAsni8stioiien sk ^Ve8terl)otten8 I^ält^gAgre-IleAements kortksrsucie sn8sc;68 vara sk 8elrokvet pslisllsd, I^on^l. IVIajrt täekte8 derom till k>ket8 8tsnder aklsts ^ädi^ 1^iopo8ition, pä det att, i 8ädant kall, detta ärende, liviiket snAin^e en kra^a orri körandrinA uti Iudelnin^8-verket8 irukvudZrunder, mätte kunos, i e»H»I»et meck 80 § kleAerinA8-ibormen, ak XonZI.
9 Ben ur &etoher #. m. porteT och diverse annat, för en summa af 189 R:dr Banco; i förening hvarmed Directio1 nen äfven i betraktande tagit, det med sjelfva Strandvallen på Östra sidan om berörde Brygga varande förhållande, hvilket, genom den i flere afseenden skadeUga åverkan som vattnet gör på denna, utan någon betäckning, af tid efter annan, för Byggnadernes säkerhet verkställde utfyllningar, tillkomne Strandvall, visat behofvet af en sådan betäckning derföre, medelst en stenmur, som utan någon serdeles betydlig kostnad kunde komma att motsvtra den, hvilken å Westra sidan om Bryggan redan med så mycken fördel blifvit uppförd, och i'likhet hvarmed, denna Stenmur skulle bereda ett snyggare bruk af den uppfyllda platsen, än det hvartill dea nu gagnasj men ehuru RiddarhusDirectionen sålunda för sin del insett vigten och nyttan af desse förbättringar, och äfven trott att de med mindre svårigheter, och följagteligeo med mer* besparing kunde verkställas i ett sammanhang, än om de serskilt, eller Bryggan först såsom visserligen den angelägnaste, och Stenmuren framdeles såsom i och för sig sjelf mindre angelägen blefvo uppförde, utan att dervid beräkna den större fördel, som annars för det he* la otvifvelaktigt uppkomme, dels genom det stöd sorn muren gåfve åt Bryggan, dels af det utrymme, sorn betydligen skulle lätt* murlägningen serdeles under och invid Bryggan, i fall den icke vöre först uppförd; så har likväl Directionen i anseende till både vidden af desse förbättringar och den föga tillgång Rid - Den S7 Octobcr e. nti dårhusets Gassa för närvarande dertill lemnar, ansett sig icke böra på eget bevåg ingå i några närmare anstaliter till deras verkställighet, utan att förut hafva begagnat tillfället af Höglofl. Ridderskapets och Adelns närvaro, till erhållande af dess egit förordnande i detta ämne; och då RiddarhusDirectionen således nu får vördsammeligen anmäla berörde förhållande, samt utbedja sig Höglofl.
13) intagna uppgift å de förändringar, som genom utbetalningar å förut erhållna eller utgifvaudet af nya lån under deri tid den afgifna berättelsen Omfattar, inträffat i sammanräknade beloppet af Riksgälds-kontorets fordringar för låneunderstöd till enahanda eller likartade föremål, hafva Fullmägtige ansett sig böra här meddela nedanstående ur räkenskaperna hemtade upplysningar om dessa lånefordringars förändrade kapitalbelopp vid 1859 års börjau och 1861 års slut: Stuts-Utskottet* Memorial N:o 3. 15 Riksgälds-kontorets fordringar för lån till kyrkobyggnader och kyr koreparationer, som vid den förra tidpunkten utgjorde R:dr 218,476: 54. uppgingo vid den sednare till „ 245,100: 60. Pordringarne för lån till läro verks byggnad ers reparerande eller uppförande utgjorde, vid 1859 års början 9,216: 52. och vid 1860 års slut „ 125,879: 40. Dito för lån till nedbrunna städers eller stadsdelars återuppbyggande, vid 1859 års ingång Rdr 1,406,017: 71. och vid 1861 års slut „ 1,283,029: 45. Dito för lån till tomtregleringar inom städer, som varit hemsökta af eldsvådor, vid 1859 års ingång Ti:dr 118,519: 50. och vid 1861 års slut 111,628: 99. Dito för lån till hamnsamt, kanaloch sluss-byggnader eller till åars och segelleders upprensning, vid 1859 års början R:dr 883,736: 27. och vid slutet af år 1861 „ 972,333: 25. Dito för lån till brobyggnader, vid 1859 års början „ 123,027: 39. och vid 1861 års slut 179,794: 7.
Utskottets förslag innehåller, att om, någon person antingen vid de anteckningar, då Landt-Marskalken förer ordet, eller vid dem, som ske inför Riddarhus-Utskottet, anhållit om inträdespoliett, men blifvit en sådan förnekad, så äger han, att äska förhållandets anmälande af Ordföranden hos Ridderskapet och Adeln in pleno. Då nu i denna §. Landt-Marskalken omtalas, så skulle det vilja synas, som han borde göra denna anmälan inför Ståndet, men som han, enligt den nyss antagne redactionen, icke deltagit i beslutet, tror jag, att det bestämdt bör utsättas, att den äldste Ledamoten i Riddarhus - Utskottet skall för Ståndet in pleno en dylik anmälan göra. Herr von HohenhausenJag har ingen ting deremot, att äldste Ledamoten i Rid - Den g November. 3i3 darhus-Utskottet skall för Ridderskapet ock Adelil anmäla frågan om den person, som blifvit förnekad inträdespollett; men jag kan ej inse, att det någonsin kan förnärma Jj a 11 (1 t~Ma r s k a 1 k ens rätt, att göra en dylik anmälan, enär han, såsom Ordförande vid anteckningen, vägrat en person pollet på den grund att Genealogien är ofullständig; dock är det möjligt, att Grefve Cronhjelms förslag är det bäst passande, och derföre bar jag ingen ting emot, att det antages. Grefve Cronhjelm: Jag torde hafva otydligt yttrat mig. Min mening är den, att §:s stadgande, att, ”enär en person, vägrad inträdespollett, äskar, att anmälan derom skall ske bos Ridderskapet och Adeln in pleno, en slik anmälan skulle göras af Ordföranden hos Ståndet,” sålunda borde förändras att en dylik anmälan bör verkställas af äldste Ledamoten i Riddarhus-Utskottet. Herr von Hartmansdorff: Jag torde i. anledning häraf få föreslå följande redaction: äska förhållandets anmälande af Riddarhusutskott et s äldste Ledamot &c. Herr von Hohenhausen :
Den eller de, hvilka uti Pluralitetens beslut, som med eller utan votering blifvit fatiadt, icke instämdt, må det uti intet fall kunna förvägras, att låta sin särskilta tanka i Protocollet anteckna, samt densamma hos de öfrige Stånden anmäla. 43 §• Då votering eller val förrättas skall, varde först de §§. af denna Riddarhusordning, hvilka voteringssättet angå, uppläste. Derefter anmode Landt-Marskalken 6 Ledamöter 493 Den 05 Junit. sf Ridderskapet och Adeln, att jemte sigvid bordet sitta, och 4 af dem att anteckning föra, så väl öfver dem, hvilka rösta, som öfver dem hvilka vid första uppropet sig icke infinna. Upprop förrättas af RiddarhusFiscalen, enligt anteckoingslistan. De som å en och samma Bänk sin anordnade plats innehafva, träde inom skranket, när deras Bänks nummer uppropas, och hvar och en framlägga vid upprop af dess namn, en lyckt sammanrullad sedel på det pappersark, sorn hålles af en Ledamot vid bordet När Bankens upprop är siutadt, lemne de, som den tillhöra, skranket åt nästa Bänks Ledamöter; och må ingen annan äo den som till förevarande Bänk hörer, under påstående'’ val eller votering vara inom skrän, ket, ej eller någon stå i skrankdörren eller framföre skranket, med mindre han hörer till den Bänk som uppropad är, hvarå Riddarhus. FibCalen noga och allvarsam tillsyn hålla bör, hvadan honom älven ovilkorligen åligger att vid alla val och voteringar tillstädesvara. 44 §• Vid alla val och voteringar skola tvenne upprop ske på sätt, att så snart första uppror pet slutat är, de sorn sig dervid icke infunnit, enligt de deröfver förde anteckningar, andra gången uppropas. Den som sig ej infinner:, när andra uppropet för hans Bänk verkställes, håfve sin rätt au rösta den gången förlorat. 45 §.
Icke lefva våra Landsfiscaler af sina capitaler; icke förslå deras beslagareandelar. Hvaraf lefva de då? blir ju den fråga, hvars besvarande styrker mitt anförda klander af inrättningen. Jag har i första rummet begärt Landsfiscalernas lönande. Erfarna Embetsman se i dem för den juridiska magten nyttig controll å den executiva. Detta lemnar jag derhän och anmärker blott, att så, som controllörerne aro, mäste ju controMen blifva. Mitt tillfyllestgörande skal att vilja hafva Landsfiscalerna bibehållna, om de lönas, är att de öka antalet af lagens väktare och af allmänna magtens män. Dennas materiella medel tåla i Sverige icke minskning; fastmera tarfva de betydlig förstärkning. Men allt ändamål förfelas med fiscaler, som lemnäs i nyssbeskrifna belägenhet. Den 4 Mars f. m. *9 Mina Herrar! allt sorn rörer vår Landsstyrelse kräfver vår sorgfälligaste omvårdnad. Hvar är hos oss den beväpnade styrka, som i öfriga stater bildar liksom ett nät öfverlandet? Vår fåtaliga värfvad»? Arine' garnisonerar på några punkter af våra kuster; och innan indelt vapenstyrka hinner behörigen uppbådas, kan mycken Kronobetjening vara ihjelslagen och läne-residenset sköfladt. Hvarmed upprätlhålles då ordning bland vår befolkning? hvad skyddar enskild och allmän säkerhet i vårt land? hvilka äro hos oss allmänna magtens materiella verktyg? lo, en oftast obevärad länsman för liera socknar! och denne länsman understödd af några oftast lytta och lam-a fjerdingsman! Och när denne länsman är en valfrejdad och lask karl, går han in i den ursinnigaste folkhop och fängslar våldsverkarna och afför dem, och menigheten blottar hufvudet och låter lagen taga sin rätt. Och månne det är bland ett vekt, försagdt folk detta sker?
Saft ©genboms roärbe. e »i Remman, Sägenbeter, 2Ber? oft 3nrättuingar m. m. 3 5 £> s7 ■ö »-£ 3 § o* © c Slfgift. ■ö +-t 1 *0* 3 <r © Slfgift. ■e © •ö> s1 © Slfgift. *-S 2-c3 O <A. pS o ©timma faftftäUb fSeroillning. SPröfningfrSommittéeng anmärtningar. (12) S5i0. till SK. ©t. Cjenjtemän, jemte Remman od? Hägenbetec/ af bwilfa eganöeratt^afgift id?c erlägges i n. H. ©oden för är 18 * Snfomfl af 95oftäUc od) JCjenfl Slfgift» berdt-' nitid. 5 £>en ©fattftplbiged 9?amn od> Garacter. ts tS cu i «■* »-t 93oflällSöennnan, Cdgenljeter, SEBerf od) ^inrättningar. 8 3 '“t S§ o & w r-t © 3 3 c ■£? s’ <y~ 3 Ö 3P 1 £> •g» 5 ©■ 3 ti8 *zr o O; tits o rt SP O: r> ri» <£> r* c* r-S >o -t ö vs* •Ö ♦-t O o r* O « 1» £areringg-'£ommittéens anmdrfningar. fp fp r** éftrcriicn 91. 9?. rcib 91. 91. Regemente. Cöjueuings^angt), fcwauuti upptcdnae voäufcet af Äungegavöau famt utauuenöeua&e Ztoonofcemntan od; £ägent;creu, fou l; vo t It’a egande* u<kts
Programmet upptog äfven, såsom naturligt var, » Sång öfver Tegnér » samt dessutom hland annat den erotiska dikten » Främlingen i Peru » äfvensom » Niagara » med Herman Sätherbergs svar och Nyboms tack och återovar.sidan icke glömmas, att man ännu lefde i den tegnérska efter * klangstiden och att man med glädje i Nyboms sångmö igenkände ett barn af den tegnérska anden, till hvilken det jn hörde att älska en prunkande bildrikedom, som det den tiden knapt föll någon in att någonstädes finna öfverlastad, äfvensom en af högsta välljud kännetecknad form, som betraktades såsom en oeftergiflig fordran äfven hos skalder, som, i saknad af Tegnérs snille, icke förstodo att dermed para klarhet och ctfup i tanken. Så slog då Nyboms lyrik i allmänhet mäktigt an, och skulle den icke göra det måhända mer än annorstädes i Wexiö, der för ännu jemförelsevis fä år sedan grafkullen uppkastats öfver Frithiofsskaldens stoft och der hans verksamhet och hela person ännu lefde i friskt minne? Helt visst. Åtgången på biljetter till soarén var också synnerligt liflig, trots det för den tidens förhållanden temligen höga priset, 1 Rdr Rgs, och på soarédagen var Nybom, då nyss anländ till staden, i ett förträffligt lynne och beredde sig med omsorg för sitt uppträdande, äfven hvad hans yttre menniska angick. Dertill hörde äfven att varda q vitt ett temligen gammalt stubbskägg, som missprydde hans haka. » Jag söker en Figaro i ert älskvärda Sevilla », sade han till en på gatan mötande vän, » hvar skall jag finna honom? » Svaret vardt en axelryckning, åtföljd af den upplysningen, att Wexiö liksom de flesta välbestälda småstäder ända till för kort tid sedan varit nog lycklig att ega en skäggskrapare, men att denne nu för alltid utbytt rakfatet mot lyran, korteligen debuterat som skald, oh, ja, gjorde anspråk på att helsas som skaldekonung.
Statsverkets tillstånd och behof samt af enskild motion i ämnet gjord upmärksam på missförhållandet emellan tjenstemänneus i Kongl. General-Landtmäteri-kont. löneförmåner i jemförelse med dem uti andra allmänna Verk, har jag, dels af Öfver-Direkt:s-Embet:s vid Landtmäteriet underd. förslager till löneregleringen för Verket och dels annorledes gjort mig om förhållandet noga underrättad, och dervid vunnit den öfvertygelse, att detta missförhållande icke undanrödjes genom lönetillökning endast åt några få bland Verkets embetsoch tjenstemän, utan att ifrågakomma för andra, som deraf Den 3 1 December f. m. 323 - hafva minst lika stora behof. I följd häraf, och då General-Landtmäleri-konl:s betydenhet såsom adminislratift Verk tilltagit i mon af jordbrukets utveckling och egoskiftningens deraf föranledda starkare fortgång, har jag funnit mig befogad till den vördsamma anhållan, att vid pröfning af redan väckta förslag om lönetillökning för vissa tjenstemän j inom General-Lantmäteri-kontoret, R. H. St:r mätte utsträcka denna pröfning lill samtlige tjenslemännen i nämnda embetsverk; i hvilket afseende mig torde tillåtas, att till någon ledning för omdömet, i ett sammanhang meddela följande uplysningar: l:o). Ofver-Direktören äger nu, utom boställe i Verkets nyligen utvidgade hus, motsvarande omkring 1000 R:dr ärligen, en kontant lön af 2,152 R:dr. K. M. har för honom föreslagit en tillökning, dels såsom lön och dels såsom extra tjeustgöringspenningar, af 1,181 R:dr 16 sk., hvarigenom hans inkomster, bostället oberäknadt, skulle komma alt upgå till 3,333| R:dr. 2:o). Landtmäteri-Sekreteraren har 1,074 R:dr i lön. Deruti har K. M. täckts föreslå en tillökning af endast 126 R:dr, hvarjemte hans hittills innehafda ljusmedel skulle iudragas.
Under denna tid, i alla händelser alltför kort vid jemförelse med Betänkandets och Förslagets storlek och vigt, hafva dels nödig läsning af andra vigtiga Betänkanden rörande bevillningen, elementar-läroverken, m. m., dels sammanträden i Borgare-Ståndet, dels ock slutligen kroppsligt illamående hindrat mig att i afseende å den mängd beslut, i hvilka jag varit och fortfarande är af annan mening, än Utskottets majoritet, fullständigt utveckla skälen för min särskilda mening; hvarföre jag ock ansett föga ändamålsenligt att uppräkna dessa beslut. I följd af allt detta är denna reservation hvarken fullständig, ej heller i öfrigt, i afseende å form eller innehåll, sådan, som jag önskat. Moliver na i SS eltin /•' a et tlvi. uppsätta af Utskottets Sekreterare, innefatta, i deras förra och alSmäilimre dels l:o) en ganska kort anmälan 2:o) en, jemförelsevis till föremålet, äfven mycket kort historisk “öfversigt” om den allmänna svenska brottmåls-lagstiftningens utveckling från 1734, och om åtgärderna för dess befrämjande eller förarbetena till ifrågavarande förslag. Derefter kommer en jemförelse mellan då antagna och nu föreslagna strafflag, hvilken jemförelse rörer ej blott det formela, i 3:o) uppställning och 4:o) språk, utan ock det materiela eller innehållet, i afseende å 5:o) brottens karakteriserande och 6:o) straffsystemet, till hvilket sednare äfven hänförts 7:o) latitudsystemet, i anledning hvaraf en derom väckt motion besvarats; och har slutligen 8:o) valet af hittills bibehållna straffarter motiverats.
Vi ha sett gubbarne, en hygglig syn! HALLMAN. Något måste göras ... Du måste från Sverige ... men först måste du ut från den kungliga Humlegården. Just det, och sedan... (Mel. " Jag helsar dig fredliga flagga. ") Och sedan jag drager mot söder, Der drufvan så svällande glöder, Der grönskande evigt är jorden, Der icke som här uti norden, Hvar blomma förbytes i snö. Som kinden på blomstrande mö. Der tärnan med kolsvarta blickar Der sången sitt fosterland har. Man der i boleron sig svingar, Blott kärlekens lågor mig skickar; När tonen, den lifvande, klingar, Tills sansen man knappast har qvar! HALLMAN. Der hemlängtan griper ditt sinne, Der saknaden visar ett minne Ty gyldene prakten i söder, Af allt hvad du lemnat i Nord. Den bleknar för känslan som glöder Hos Nordbon för fädernes jord. KEXÉL. Den jord som sin son har förskjutit HALLMAN. Hon helar hvad en gång blef brutit Och öppnar ånyo sin famn. KEXÉL. Då rörd till dess hjerta jag vänder, Om jag ej i främmande länder Har döende sjungit dess namn. (de omfamna hvarandra.) Se så ja, din erketok, har du inte narrat mig till att bli helt hjertnupen... Du är så god och låter bli att slå accorder på de der veka strängarne på mitt hjertas lyra... Jag tycker inte om molltoner, förstår du. Jag går nu fram till rotundan för att söka dig skygd hos den hederlige krögarfar ... Försigtighet nu bara, kom ihog det. KEXÉL. Och jag springer efter min olyckskamrat... Stackars gosse ... han är så bedröfvad, men det är godt gry i honom; han blir med tiden en af guldgossarne hos allas vår moster Barbara. HALLMAN. Glöm ej hvad jag sagt: var försigtig Adjö så länge (går). KEXÉL. Var lugn du! Trettonde Scenen. KEXÉL, sedan TVENNE POLISKARLAR.
Skulle vi nu åter minska tillgångarna för att uppfostra våra söner, eiler för afl gifva deni medel i händerna att, i händelse af fnräldrarnes frånfälle, sjelfve förskaffa sig den uppfostran de behöfva såsom embetsman, så fruktar jag att följderna blifva ganska ine nr liga för fäderneslandet. Jag skulle deremot tro, att allt hvad vi kunna göra för att skalla tillgångar för våra söner att förvärfva sig en fullständigare bildning, skulle verka fördelaktigt, så vijl på fäderneslandet j det hela, som på individerna deruti, hyarifiån ruan icke får utesluta qvinnan. Ja» hör jemnt och har under hela min lifstid, vid raisonnementer bland unga karlar utan tillgångar, då de dels måste depensera, dels depensera utan behof, hört det ganda ordspråket; det skall en rik flicka bptala. Jag tror att sådana speculationer icke äro nyttiga, hvarken för qvinnan eller mannen. Jag tror att om man är i tillfälle att välja sig en hustru lill följpslagerska i lifvet, ulan afseende på hennes förmögenhet, så är det bäst. Verkan af att hopa mera förmögenhet hos qvinnan och minska den hos mannen blefve också vid äktenskap densamma som nu, att ju mera qvinnan liar, ju förr blir hon gift, och den fattiga får gä ogift. Voro nu alla qvinnor mindre förmögna, så skulle man icke tänka på den der förmögenheten så mycket, utan blott valja hustrun för hennes egenskapers skull, och en qvinna, viri uppfostrad, beheifver för att blifva maka icke mycket penningar, örn mannen har någorlunda, så att han kan berga sig, eller fått en sådan uppfostran, att han blir eftersökt så - 94 D e a a September c. m. som tjensteman, och kan med sin lön förvärfva sin bergning. Jag vill icke vara vidlyftigare i delta ämne, då derom förut så mycket här blifvit ordadt. Till följe af hvad jag sagt, lärer ingen misstaga sig om min tanke; men jag måste dock förklara, att jag öfverensstämmer med dem af Husets ledamöter, som önskat att Utsk:s betänk, ej måtte bifallas. Hr von Troil, Emil:
Efter derom af Direktionen för Svenska Aktie-bolaget för jernvägen emellan Köping och Hult i underdånighet gjord ansökning och med afseende ä hvad Styrelsen för Allmänna Vägoch Vatten-byggnader, uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande, anfört, har E. K. M:t, medelst Nådig Proposition af den 1 nästlidne Juni, föreslagit Ri - 224 Expedilions-Utskottets Pörslag till underd. Skrifvelse, N:o 106. kets Ständer, att ett års förlängning af den tid, sorn, i sammanhang med beviljandet af Statens garanti för detta jernvägs-företag, blifvit stadgad för arbetets fullbordande och banans öppnande till allmän trafik, måtte, utan rubbning af de genom oktrojen nämnde bolag tillförsäkrade förmåner, varda bolaget medgifven, dock under vilkor, att vägbanan från Örebro till Köping, jemte erforderliga lokomotiver, fullbordas inom den förut bestämda tiden eller 1855 års slut. I anledning häraf hafva Rikets Ständer tagit kännedom ej mindre af Direktionens för ifrågavarande Aktie-bolag ofvanberörda underdåniga ansökning, än äfven utaf det öfver densamma från Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vatten-bjggnader afgifne underdåniga utlåtande; hvarvid Rikets Ständer, så väl i betraktande af hvad detta utlåtande innehåller, som med afseende å öfriga vid ärendets pröfning förekomne omständigheter, funnit skäligt att, i öfverensstämmelse med hvad E. K.
Den, som känner vår östra grannes financiella ställning och dess ofantliga förluster under sista kriget, synes mig kunna utan förmycken förmätenhet hoppas, att den furste, som nu der regerar, icke har håg eller anledn. att komma öfver oss som en röfvare och angripa vårt land. Jag tror, att ingen kan vara så enfaldig, att han föreställer sig, det vårt land är nog försvaradt genom stående arméens utkommenderande eller en eller 2 klasser Den 6 Juli e. m. 11S bevärings uttagande, ty om faran kommer, betiöfvas ganska väl alla 5 klasserne och kanske mycket deröfver. Det är således icke i följd deraf som jag tror, att man bör bifalla Utsbs förslag, utan på grund af hoppet, att vi icke hafva att befara något krig af vår östra granne under ännu några år. Dessutom veta vi alla, att den fordran gjort sig gällande, att försvarsverket bör grundas mera på fast beväring, att sjelfförsvarssystemet skall göras mera nationelt, att den militäriska andan införlifvas med nationens ungdom, och att man skall så ställa till, att dess öfning till någon del må kunna försiggå på tider, då ungdomens arbetskraft ieke behöfves på annat håll. Sålunda låter sig förklaras, hvad som eljest förekommer såsom en gåta, såvida det icke är en dikt, att t. ex. i Schweitz en försvarsstyrka af 160,000 man reguliera trupper och ett lika antal landtstorm kunna uppsättas af en befolkning af 2,500,000 menniskor, och att detta icke kostar mera än jaf hvad det kostar i ett par angränsande stater med lika befolkning. Det synes mig tydligt, att någon annan förklaringsgrund härför icke finnes, än att den militäriska undervisningen ingår i den Sclnveitziska befolkningens bemlif, och att den åtager sig en del nf de kostnader som nu erläggas till staten, samt att dessa kostnader icke uptagas i budgeten.