Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hafva de Jiarnagodset under samnad hand ; svare thc dd för förvaltning gen, en för alla och alla f ör en, och upp fylle allan skada ther then omyndige något ther af lidit: dock vare then ene ej skyldig, att umgälla then andras förseelse eller vårdslöshet, theri han ej tagit del eller sorn han ej för ek omma kunnat, eller att betala then del i skadan, som hos then andra kan brista. Then förmynderskap väl och troliga förestått, njute then lön och vedergällning, som Rätten profvar skälig, ulan han sig annorledes åtnöja later-,” förmodandes Utskottet den större tydlighet^ som anmärkningarne åsyftat, nu vara tillvägabragt. Stockholm den 27 October 1829. Laglltskottets Betänkande N.o 127. Ankom till Exped. Utskottet den 7 Nov. 1829. Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och ser skilde Författningars stadganden angående bysättning. H os Högloft, Ridderskapet och Adeln hafva i nedan örn förmälde Memorial, som, tillika med åtskilliga inom Ståndet deröfver afgifna och här jemväl kortligen upptagna yttranden, blifvit til Lag-Utskottet öfverlemnade, följande af Ståndets Ledamöter,' hvar för sig, anfört och yrkat: 1:0. Herr P. G. Cederschjöld, som aflemnat 2:ne serskilda anföranden , i det ena: att, om äfven, för allmänna creditens skuld, bysättning icke aldeles kan afskaffas,bra-: ket deraf likväl borde betydligen inskränkas. Det vore, efter Herr Cederschjolds tanka, onaturligt, att en gäldenär, som till borgenärerne afslår allt hvad han eger, ändock, skall kunna sedermera i häckte qvarhålla*, och rysligt, att detta qvarhållande kan till lifstiden utsträckas.
Fröken Emma Klint / berg, som i 32 år v e r k a t i sjukvårdens tjänst, h a r n u afgått från sin befattning som öfversköterska vid Sahlgrenska sjukhuset i Göteborg, hvilken h o n innehaft sedan 1871. Vid sitt för två år sedan inträffade 25-års-jubileum som öfversköterska vid sjukhuset mottog fröken Klingberg Patriotiska sällskapets stora guldmedalj. Sin rikaste belö- ning äger hon dock i de många lidandes tacksamhet, hvilka hon vårdat under de gångna åren. I d u n bragte redan år 1895 (i n r 18) den förtjänstfulla kvinnans bild och biografi. Karlskoga praktiska skola för kvinnor afslutade den 14 oktober sin 6:te lärokurs med 104 elever från skilda delar af landet. E n rikhaltig utställning af arbeten i huslig ekonomi, sömnad, väfnad, slöjd, glansstrykning och bokföring, utförda af eleverna, förevisades. E x a m e n förekom i bibelkunskap, svenska språket, hushållslära, räkning och sång. Praktiska skolan för män öppnas den l:sta november. Gustaf Bergströms 335 D U N 1698 40-års-jubi !eum som skådespelare firades i m å n d a g s kväll å Sö- dra teatern m e d en festföreställning, och don u t m ä r k t e komikern mottog därvid från en fullsatt och entusiastisk salong en d e n hjärtligaste hyllning — ett tack för de många oförgätligt glada s t u n d e r, h a n s konst u n d e r ett långt och plikttroget teaterlif beredt hufvudstadspubliken. Till program för sin hedersföreställning h a d e jubilaren valt d e n lustiga, för några år sedan gifna tyska farsen » Neckens dotter », d ä r h a n som den gemytlige kapitalisten Heinzelmann h a r en af sina m å n g a glänsande roller. Redan vid sitt första f r a m t r ä d a n d e hälsades h a n af d å n a n d e applåder och hyllande lager, och för hvarje aktslut upprepades sedan ovationerna i oafbrutet crescendo.
Jag medgifver visserligen, att en del af de betänkligheter, som jag framställde förra gången jag hade ordet, äro afhjelpta genom Frih. af Ugglas förslag, men då likväl i detta förslag framstår, som ett oeftergifligt vilkor, att det förslag, som K. M. skall komma att till R. St:r aflåta, skulle vara bygdt på att dessa räntor skola ingå till läns-styrelserna, för att derifrån till vederbörande utlemnas, och att uppbördssätt^ således blifver detsamma, som Betänk:t innehåller, så vidblifver jag mitt yrkande om propos. på afslag. Hr von Troil: Hr Frih. af Ugglas har i sitt första an förande visat att en återremiss ej skulle tjena till någonting, då Betänk:t redan blifvit af två Stånd bifallet. Af samma skäl anhåller jag att få motsätta mig Frihms förslag. Om detta förslag af R. o. Ad. antages, så skulle visserligen detta förslag komma till K. M. i en lämpligare form än den, hvari Utsk:t uppställt detsamma, men följden skulle likafullt ej blifva någon annan än en votering i förstärkt Utsk. Jag vidblifver mitt yrkande om afslag å Betänk:t. Den 11 Mars, 79 Frih. Alströmer, Oscar: Att denna förändring nödvändigt skulle föranleda omröstning i förstärkt Utsk. tror jag ej man behöfver befara, ithy att det är Utsk:ts skyldighet att först söka sammanjemka de olika åsigterna. För öfrigt är jag förekommen af Frih. af Ugglas och instämmer med honom. Frih. af Ugglas: Jag anhåller att, med anledning afhvad Hr von Troil yttrat, få förklara att, i händelse R. o. Ad. skulle bifalla det af mig framställda förslaget, så skulle, genom inbjudning till de andra Stånden, ett sammanstämmande beslut möjligen kunna erhållas. Gr. Mörner, Carl Göran: Den förändring i skrifvel sens ordalydelse, som Frih. af Ugglas föreslagit, tror jag för mm del vara mindre behöflig, då den, efter min uppfattning, redan ligger i Utsk:s Betänk.; men om denna framställda förändring anses trankiliserande och lugnande, så har jag ingenting deremot.
Majlis Befällningshafvandes inseende, jemte Öfver-Jägmästarens och’Jägeri-Beitjennigens närmaste uppsigt, samt användas tills vidare, i moa af tillgångarne, till understöd för skoglösa hemman, efter behörige anslag oell utsyningar; men, oaktadt möjlige åtgärder för desse skogars skyddande, genom bevakning af den till varande Jägeripefsonalen, vidtagas,; kunna åverkningar likväl icke förekommas, i inseende till den spridda oell ol.jenljga belägenheten af Jägeri-Betjeningens flesta boställen samt denne Betjänings i allmänhet vanlottade Ställning, relativt lill löningsvilkoren, andre orsaker oberäknade, som härflyta från local-förhåilanden och döt ringare folkets missaktning för ägande rätten till skog. Krono-Parkerne Halle och Hunneberg hoppas jag likväl skola kunna hädanefter skyddas: åtminstone har de hägg© sista1 årens, erfarenhet lemna t bevis på möjligheten deraf. ■ iL;i'J allmänhet är hushållningen med enskildas skogar, ehuru de vanligen bättre än allmänningarne kunna fredas från åverkan, alldeles icke sparsam. Ett omättligt1 svedjande, stark kohlning och mindre noggranbet vid förefallande hyggen, bidraga synnerligast till deras. för rninfchu ilig, jemte den inrotade, vanån, ali hällre bil bränsle nedhugga det friska väsande trädet,: än dertill använda det nedfallna. Skogsdöd wing: sker syllan, .obia än > mindre återplanlering elter fälld skog, i synnerhet uti Skogstrakter som inuehafvas af allmogen; och 31 äfven på allmännings-skogarne har svårigheten att, vid hittills varande omständigheter, införa sådan eller annan hushållning, gjort åtgärderne dertill nästan fruktlösa; dock bör man väl hoppas, att delta ändamål skall kunna efter hand ernås, genom ofvanförmälte vidtagne och vidtagande anstalter, äfvensom att, hvad enskilda skogar beträffar, det förbättrade hushållnings-sättet på Kronans bibeliållne
Riksens Ständer, sorn allt hvad i sammanhang med denna fräga förekommit, i noga öfvervägande tagit, hafva dervid blott trott sig böra till Eders Kongl. Maj:t framföra den underdåniga anhållan, att Judar hädanefter icke måtte tillätas till Riket inflytta och sig derstädes nedsätta. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och nnJ dersåter På Ridd. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner 3. A Lindblom h. t. Landtmarskalk. v* Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndeta vägnar vägnar II. Schwan. Lars Olssom h. t. Talman. n. v. Talman. Upp - JOen 3 Angustu Uppläst hes sam'(eliga Riks - St Suden d. 3 Augusti, Stormägtlgste' Allernådigste Konung t; Ibland åtskilliga till Riksens Ständer gjorda framställningar, angående de olägenheter, som åtfölja den nuvarande
Och skalken sén, som ock tåren bar, Den skulle du sett hur skälmsk han var! Och hörde du silfv er skr ätten. Som klungo på äng, i lund, Och såg du den näpna hatten, Som skuggade kindens rund? Der bodde ju sol likväl — • den drog Öfver fina drag hoar gång hon log. Vi lekte förnöjdt till samman Båd ' » röfvare » och » ta ' fatt », Och aldrig glömmes vår gamman Med rop och glittande skratt, Då jag var » häst », hon » dam », förstås, Och det gick i sken öfver kullens ås. Men Då Då Och Och Att skulle » familj » vi leka, blef hon med ens helt klok, kunde hon klappa och smeka trösta, når det gick på tok, alltid var det en sak så klar, hon var » mor » och jag var » far ». Thorolf. h il tes a t t. Skiss af H o i. fjjlflfet blef beramadt, att jag skulle taga dH^i » organisten » — organistexamen förstås, och till den ändan skulle jag söka att få lektioner i sång, harmoni, orgel och piano af stadens nye kantor, eller » direktör », som han allmänt kallades. Med sällspord beredvillighet gick han mina önskningar till mötes, och så skulle lektionerna taga sin början. Nu hör det visserligen till, enligt gammal häfd, att beskrifva » hjelten » i stycket, men det slinter jag djerft öfver, och du får låta dig nöja med att veta honom ega » gudomliga » ögon och ett par de » sötaste » mustacher. Den första lektionen ... o, den glömmer jag aldrig! Han skulle profva mig i s å n g. och nu är det så, att af röst eger jag ej ett uns. derför var jag en riktig stackare. Oaktadt mina nyss fylda sjutton år darrade jag som en skolflicka, under det mina ögon blefvo fulla af tårar. Då han så bad mig sjunga tonen, som han anslog, droppade der en hel liten flod på de hvita tangenterna. Förvånad såg han u p p. hur väl mins jag ej, hvilket ömt uttryck de » gudomliga » ögonen hade.
Aldrig blefvo de återfunna. Men ett rykte löpte snart kring landet, att kapten Lennart på Helgesäter skulle vara tjufven. Bondkvinnan hade aldrig kunnat förstå, hur ett dylikt rykte kunnat uppkomma. Var han då ej en god och hederlig man, denne kapten Lennart? Han lefde lycklig med sin hustru, som han först för ett par år sedan hemfört, ty han hade sent fått råd att gifta sig. Hade han ej numera en god bärgning af sin lön och sitt boställe? Hvad kunde locka en sådan man att stjäla gamla armband och ringar? Och än underligare syntes det henne, att ett sådant rykte kunde blifva så trodt, så fullt bevisadt, att kapten Lennart fick afsked, miste sin svärdsorden och blef dömd till fem års straffarbete. Själf hade han sagt, att han varit på marknaden, men rest därifrån, innan han hört talas om stölden. På landsvägen hade han funnit ett fult gammalt spänne, som han tagit med sig hem och gifvit barnen. Detta spänne var dock af guld och hörde till de stulna sakerna; det blef skuld till hans olycka. Men allt hade egentligen varit Sintrams fel. Den elake brukspatronen hade spelat angifvare och uttalat det fällande vittnesmålet. Det tycktes, som om han behöft skaffa undan kapten Lennart, ty snart därefter öppnades en rättegång mot honom själf, för den skull att det blifvit upptäckt, att han sålt krut till norrmännen under 1814 års krig. Folket trodde, att han varit rädd för det vittnesmål kapten Lennart kunnat afgifva mot honom. Nu blef han frikänd på grund af bristande bevisning. Gästgifvarmor kunde ej se sig mätt på mannen. Han hade fått grått hår och böjd rygg; han hade nog haft det svårt. – Men sitt vänliga ansikte och sitt muntra lynne hade han kvar. Han var ännu samme kapten Lennart, som ledt henne fram till altaret, då hon stod brud, och dansat på hennes bröllop. Han måste helt visst ännu stanna och prata med hvarje människa han mötte på vägen och kasta en slant åt hvarje barn; han skulle ännu säga åt hvarje rynkig käring, att hon blef yngre och vackrare dag för dag, och han skulle ännu en gång kunna ställa sig på en tunna och spela fiol för dem, som dansade kring majstången. Åh Herre Gud, ja!
Jag anhåller att §:n måtte erhålla den lydelse, som berörde förslag innefattar. Gr. Sparre, Erik: Äfven jag instämmer i det af Gr. Mörner här framställda förslag. Om man med Gr. Lagerbjelke säger, att det är oriktigt att pålägga en progressiv beskattning, så försvaras detta dermed, att man en gång utgått från den grundsats att, beskatta bankbolag till följd af den förmån, som är dem medgifven, samt ålägga dem någon högre beskattning, än andra industriella företag. Det må vara att undantag göras från den allmänna regeln i afs:de å banker; men som skäl derför har äfven Utsk:t sagt, att det är till följd af det privilegium, som dessa inrättningar ega. Hvad vilja deremot komiterade? Jo föreslå, att man skall lägga en särskild skatt på sedel-utgifningen. Men hvad är grundtanken i hela detta förslag? Att inkomsten skall beskattas! Hvarföre gör man då i denna enskilda punkt ett undantag från den allmänna regeln? Ett afsteg från den princip, som i allt öfrigt blifvit följd? Vi veta ganska väl, att härvarande enskilda bank, som befinner sig i centrum af rörelsen, der en stor mängd af Riksbankens sedlar finnes, rör sig mycket litet med egna sedlar, men har dock vida större vinst, än andra banker i landsorten, hvilka alltid måste hafva en stor massa egna sedlar. När jag då utgår från principen af inkomst-beskattning, är det väl rimligt, att den bank, som begagnar sedelut.gifningsrätten i mindre mån, skall betala lägre skatt, än den som begagnar den vidsträcktare, under det att den förras inkomster kunna vara många gånger större, än den andras. Vill man uprätthålla ett förslag, hvilket man ideligen säger grunda sig på inkomst-beskattning, så måste man väl konsequent genomföra detsamma. Hr Stuart har också ganska riktigt anmärkt, att filial-bankernas rättighet ätt utgifva invisningar på R. St:rs bank är lika mycket Den 22 Augusti e. m. 227 ett monopolium som det andra.
Jag hade önskat, lik de besjungna svanorna, simma och dricka förfriskning ur den lugna böljan. Under det jag glömde mig i åskådandet af allt detta, hördes kaptenens kommando: "fira ned jullen fyra man klara att gå i land." Då klappade mitt hjerta mellan fruktan och hopp, om jag skulle få följa med. Som galjon i fören fick jag hålla utkik; min önskan blef således uppfylld och vi kommo snart i land. En ny frisk grönska hade efter det sednast fallna regnet utspridt sig öfver marken. Många slags trän med utspruckna ljusgröna blad, i hvilkas skugga uppspirade tusende slags olika sorter blommor, fängslade mitt öga. De kringvandrande madamerna (månglerskorna), den ena öfverträffande den andra i skrikkonsten, oroade mig dock med sitt sjungande: "köb kirsebär, to skilling snär; köb reijor" m.m. Den ena var den andras echo. Jag åtföljde kaptenen öfverallt, och under vår vandring nådde vi snart Kongshaven. Mitt öga mötte der en frisk genomskinlig källa, som porlade upp vid foten af en åldrig ek. En dryck ur den sköna källan! tänkte jag, och räckte ut min vattentäta hatt samt drack en god portion af detta uppfriskande vatten, tänkande: då denna källas ådror ge lif åt jorden, kan det ej heller vara utan sin nytta för mig. Vidare fångade jag med min hatt silfverfjärilar, i tanke att dermed göra en present åt min Johanna, de glimmade som morgondagg på blommorna; och då trodde jag nog vet jag hvad jag trodde ... jo, att jag tyckte mycket om dessa fjärilar, betraktade såsom mina reskamrater... Kaptenen, som under mina reflexioner hunnit ett godt stycke före mig, röt med sin basstämma: "Hvad, fan pojke, hvad har du för dig?" Vid min öppna bekännelse smålog han, sägande "följ du bara mig, så får du lära dig känna staden." Då var det mig imellertid likgiltigt hvad hvart och ett ställe hette.
Då efter en förträfflig idé, som jag här sett hos Soden, en Bank kan tillika vara, och, då det dr nyttigt och önskligt, således genast bör tillika Vara ett VärdeförsäkringsContoir för Fastig, heter, och Försäkrings-summor alltid tjenlighet tyckas böra bestämmas till | af värdet, så vore blott af Landtegendomar, ofvanföre uppskattade till 160,000,000 R:dr i Silfver, eller 320,000,000 R:dr i Sedlar, utom alla hus i Städerna, och alla oräkneliga rörliga Effecter, den för Sveriges närvarande behof af Rörelse-capital så ofantligt öfverstora summan af 120,000,000 SpecieRiksdalrar, eller 240,000,000 i hädanefter credit-stadiga BancoSedlar uppgjord. Så stor denna summa ock är, så skulle Banken, väl med något bemödande men utan äfventyr och till mycket stora räntors indragande, till Ständernas anordnande kunna anskaffa så stor del Silfver sorn dertill behöfdes , och skulle kunna hålla dessa 240 Millioner Riksdaler BancoSedlar i evärdlig credit, jemngoda å 1 | lod med 288,000,000 lod Silfver, genom säkerhet i fastigheter och vettig tillställning med tillreds liggande Silfver och Guld, samt Contracter Om hastigt anskaffande af ännu mer ädla Metaller, Vexlar och andra mest gängse Den x 6 Maj. rörliga ting af mest efterfrågad! handelsvärde.
Till besvarande af dessa anmärkningar, anser Utskottet sig endast behöfva gifva anvisning å 19 Morn. i 2 §., af innehåll: ”att vid all egendoms - Den 17 Juli. 1449 doms värdering noggrannt afseende bör göras å jordmanens beskaffenhet , åbyggnad, belägenhet, afsättnings-tillfälle, förmåner och onera samt den möjligaste öfverensstämmelse iakttagas i anseende till värdet af lika beskaffade egendomar jemte ortens gångbara pris, så att någon egendom icke värderas lägre än den efter vederbörandes samvetsgranna pröfning kundekomma att gälla om den skulle försäljas.” Dessa reglor förmodar Utskottet i allmän* het vara tillämpliga till alla orter och mera säkra, än hvad annan värderings method som kunde föreslås , heldst locala omständigheter förändra beskaffenheten, och eii sådan method, ehuru möjligen användbar å vissa orter, likväl skulle sakna en rättvis tillämpning a andra. Vid 22 Morn. Angående Taxering af Bruk och Bergverk har Herr Hammarhjelm anmärkt, att vid sådana Bruk, der Smides-rättighet icke är inskränkt till något visst belopp, skall den stadgade föreskriften, att den tillåtne Bruks* tillverkningen bob beskattas och beräknas till lika värde som Kronans Harnmarskatts-pris, icke vara tillämplig, hvarföre ett ytterligare stadgande, ä de i öfrigt anförda skäl , blifvit föreslaget. Efter inhämtad upplysning 0111 detta förevetande, anser Bevillnings - Utskottet följande tillägg till 2 2 Mom. vid slutet, vara af nöden: De Bruk sorn äga oinskränkt Smides rättighet, skole erlägga Bevillning för Smidet efter beloppet af deras årliga tillverkning, hvilken af vederbörande Tjenstemän bör till dess verklighet vitsordas. 35 Mom. I anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets anmärkning om ansvar för den, som M50 Den 17 Juli, gom vid Berednings-Comitéen uteblifver med sin uppgift, antager Utskottet den i stället föreslagna redaction , salunda:
Kongl. Maurts Tal lill Rikets Ständer pä Rikssalen, wid Riksdagens öppnande -en SS Januarii 184». Walborne, Ädle och Wälbördige, Ärewördrge, Wördige, Wällärde Äreborne, Förftändige, Wälaktade, Hederwärde och Redlige, Gode Hervov och Swenske Män! Erettio är äro förflutne, sedan Swerige, nedböjde af motgangar, hwilka äro tecknade i folkens tideböcker, wande sina blickar till de män, som troddes äga kraft, att ej blott aterupplyfta Staten, men återskänka densamma det rum, den för ett tidskifte förlorat. För att wara rättwis och redligt tjena Fosterlandet, ma hwar och en i minnet Återkalla, hwad detsammas häfder förtälja. Da wi läse dem för sednaste halftannat arhundrade, stole wi upphemta nyttiga lärdomar. När Konung 6XKI. Xlii samtyckte, att öfwertaga Riksstyrelsens börda, räddade Han spillrorna af Sitt Fädernesland och förekom dest fullkomliga undergång. Den fred, som wänns med sa stora uppoffringar af folk och statler, blef föga waraktig. Efter twänne ars förlopp, wille en ftuktanswärd makt sträcka sitt walde äfwen öfwer denna del af Norden. LXllL. XIII afböjde ett dylikt öfwerherrstap. Nationens olyckor och Hans egna pligter förestrefwo icke blott Honom, meir Hans regering ett fadant handlingsätt. Utan härar, utan wapen-förrad, utan egna penninge-tillgangar, utan ett för tidernas swära kraf ordnadt krigswäsende, men stark af Försynens hägnande skydd, lifwade Han genom Sin wägran modet hos Sweriges återstående befolkning. Upptagen till Son af denna Konung, arftagare af Hans rättigheter, den främste bland Nationens försvarare, har Jag följt Hans statskonst, hwilken är sa nära förbunden med Brödra-Rikenas fortlefwande bestånd.
Jiaj:t, som har för afsigt att taga i särskildt öfvervägande de åtgärder, hvilka må finnas erforderliga för Domare-nästens afskaffande, härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, alt å Sjette Hufvudlitelns anslag till landsstaten i Westerbottens län uppföra lön på stat för Kronofogden i samma läns Lappmarker till det i ofvanberörda Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof såsom minimum för 4 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. X:o 42. Kronofogdar i allmänhet föreslagna belopp Tvåtusen femhundra Riksdaler Riksmynt: hvaremot så väl det från Åttonde Hufvudtitelns reservationsoch förslags-anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk nu utgående aflöningsbeloppet, 316 R:dr 32 sk. Banko, sorn den afgäld, hvilken under namn af Käst från invånarne i Lappmarkerne till ifrågavarande tjensteman utgår såsom godtgörelse för resor och uppbördsslämmors hållande, borde samtidigt med den nya lönens tillträdande upphöra: öfverlemnande Kongl. Maj:t derjemte till Rikets Ständers pröfning, om icke, i sådant fall, berörde anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk må, på sätt Kammar-kollegium och Slats-kontoret föreslagit, kunna nedsättas till 11,000 R:dr Riksmynt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCA R J. F. Fåhraeus. Utdrag af Protokollet Öfver Civil-År enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 21 November i856. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Stats-Minlstern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Gretve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist.
Jaså minnet, ännu! Nå då måste man ju in Och fader min kejsare och fader, skall du säga. struera henne. Hör, mitt barn, du vet ju att alla riksens furstar och ständer, regenterna och representanterna för alla Europas förenade folk, samlas här i dag för att hälsa dig välkommen. Den skepsis som tyvärr ännu råder bland människorna, trots det välhänseende utöfvat, har gjort att man vid ditt för görande inflytande du allt sedan din barndom i detta svinnande börjat tvifla på profetiornas sanning, hvarigenom min ställning varit allvarsamt hotad. Och när nu ryktet spridt sig om din återkomst, har det också 30 SANNINGENS VÄGAR funnits röster som yttrat tvifvel om du nu verkligen vore den rätta, förstår du. Nedrigheten har gått så ning. långt, att man tänkt sig möjligheten af en förfalskFÖRSTA HOFMANNEN. sådana tvifvel genast skola försvinna. Man behöfver ju bara se hennes höghet för att KEJSAREN (glad). Ja, inte sant, hon är sig alldeles lik. BIKTFADERN. till mig i klostret. Hon bär furstemärket på sin panna, man behöfver bara se henne för att förstå, att hon dotter. inte kan vara något mindre än den store kejsarens VERA. af Satanas. Jag tyckte tvärtom att ni sade att jag var dotter KEJSAREN. hufvudet.) Fix idé. Låtsa som om man inte hörde. blick ha vi alla suveränerna här. Jag hoppas du Hvad för något. (Med en blick på Salvator, pekar åt Det sade jag också strax då man förde henne (Till Vera.) Alltså, min kära Speranza, om ett ögonär beredd att tala till dem som sig bör du förstår så att de känna igen sin härskarinna, sin och allas vår Speranza. VERA. det till prins Salvator. Jag är Vera, jordens dotter. Jag är inte eder Speranza, jag har redan sagt ANDRA AKTEN 31 - KEJSAREN (till Salvator, pekande åt hufvudef). Så, så! Ren förvirring! Hvad ska vi då ta oss till, när suveränerna och sändebuden komma. Talar hon så till dem, äro vi förlorade. SALVATOR. det kan göra.