Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som vill, att uti den underdåniga skrifvelse, som Rikets Ständer rörande regleringen af utgifterna under Riks-Slalens Femte Hufvud-Titel komma att afgifva, Rikets Ständer måtte anhålla, att de å densamma anvisade medel icke må användas till nybyggnad, förbyggnad eller svårare reparation af linieskepp, i vidsträcktare mon, än fatt de redan under byggnad eller reparation varande skepp fullbordas, voterar, Ja; Den, det ej vill, voterar, Nej. Vinner Nej, kommer frågan om en dylik anhållan att förfalla. 10:0 Ulskottels tillstyrkande uti 6:te punkten af utlåtandet, N:o 38, att anslaget lill Flottans underhåll och nybyggnad må uppföras oförändradt, sådant det i sednast fastställde Riks-Stat finnes bestämdt, eller med 588,497 R:dr 28 sk., hvaraf för Stockholms och Götheborgs Stationer minst i85,ooo R:dr, har af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit bifallet, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet förklarat, att dispositionen af detta anslag öfverlemnas till Kongl. Majrts Nådiga pröfning, utan att någon fördelning deraf emellan Flottans serskilda Stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg af Rikets Ständer beslutas. I anledning af dessa Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, föreslås till votering i Förstärkt Stats-Ulskott följande Proposition: Den, Stats-TJtskottets Memorial, N:o 133. 9 Den, som vill, att anslaget till Flottans underhåll och nybyggnad bestämmes till 588,4.97 frdr 28 sk., hvaraf för Stockholms och Götheborgs stationer minst 185,000 R:dr, voterar, Ja; Den, det ej vill, voterar, Nej. Vinner Nej, öfverlemnas dispositionen a! detta anslag till Kongl. Majrts Nådiga pröfning, utan att någon fördelning deraf emellan Flottans serskilda stationer af Rikets Ständer beslutas. 11:0
Förhållandet är så, att en ung dräng vid 18 års ålder arrenderar ett tunnland jord, och sätter potatis derpå. Vid 20 års ålder gifter han sig, och är vid 3o år fader för xo barn. Så snart potatisen slår felt, svälter han ihjäl med hela sin slägt. Canton Bern i Schweitz visar äfven en bedröflig erfarenhet i detta afseende; för circa 20 år sedan klyfdes alla Allmänningarne, och deltes ut tunnlandsvis åt Nybyggare; af dessa uppväxte en generation, hvilken vid den år 18 18 inträffade missväxt, dels svalt ihjäl, dels nödgades emigrera lill Amerika. Intet jordbruk kan äga bestånd utan i större massor, och en sådan obegränsad klyfning bär i Sverige skulle slutligen göra alla jordbrukare lill torpare och trälar. För min del ahtyrker jag alldeles Utskottets Utlåtande. Herr Cederschjöld: I anledning af den siste värde Talarens yttrande utber jag mig blott få erinra, att den fara han velat före - Dea ir November f. tu. ia5 spegla Ståndet, i afseende på hemmansklyfningen, icke hör lill detta ämne, emedan det tydligt står i Utlåtandet, att brodern skall hafva optionsrätt. Dessutom får ju efter närvarande Lag systern en mindre del, och hemmansklyfuingen blir derigenom så mycket större. Jag kan föröfrigt icke tro, alt hemmansklyfningen leder så rakt till slafveri och despotism, som man låtit påskina. Jag får i detta fall blott åberopa Dalarne, der hemmansklyfningen från urminnes tider varit obegränsad ; och jag hemställer, om icke denna orts innevånare äro de, som kanhända hafva den starkaste frihetskänslan, och åtminstone mer ån en gång visat sig såsom ett stöd för Sveriges frihet i farans stund. Herr Crusenstolpe: I anledning af Grefve Björnstjernas anförande, får jag äran yttra, alt jag lika litet som Herr Grefven älskar despotismen, och icke eller befarar, att någon tror mig hysa democratiska tänkesätt. Beträffande de af Herr Grefven framdragna exempel, så hoppas jag, att potatisskörden i Sverige icke skall lägga något hinder i vägen för en lika arfsrätt emellan bror och syster.
KrigsCoIlegium lydande serskilta Cassors räkenskaper hafva 1825 års Revisorer anmärkt, att fordringar, som härleda sig ifrån längre tid tillbaka, ännu balancerades; hvarjemte 1827 års Revisorer anmält, att så väl i desse Cassors som K. KrigsCollegii Departementers räkenskaper förekommit dulike balancer, som afskrifvits ett föregående år, då det K. Bref, som dertill berättigade, först i ett påföljande års handlingar igenfunnits. Oberoende af det utlåtande, som, efter verkställd Revision af desse Cassors räkenskaper för år 1826 kommer att af Utskottet afgifvas, hemställes nu: det R. St:r hos K. M:t i underd. anhålla om nådig föreskrift till K. KrigsCoIlegium om berörde balancers skyndsamma utredning; samt att, på sätt Revisorerne föreslagit, låta upptaga afskrifningar först uti räkenskaperne för det år, då K. M:t desamma i nåder beviljat. Betänkan cl en. Förvaltningen af SjöÄrcndcrne. Ang:de Upphandlings-auctioner för Kronans räkning. (R. B. 1827 p. 99—274.) 1827 års Revisorer hafva meddelat, det K. M:t, enligt Nådigt Bref d. 5 October 1824, icke funnit skäl bifalla den af R. St:r vid sista Riksdag i underd. begärde förändring i afseende på publika Uppphandlingsoch Entreprenade-auctioner, att sedan mundtliga anbud blifvit gjorda och innehållet af de skriftliga blifvit tillstädesvarande speculanter kungjordt, derefter, i händelse något af de sistnämnda funnes understiga det lägsta mundtliga, utropet borde fortsättas, och, sa vida ytterligare underbud inträffade, det minsta af dem blifva gällande och med klubbslag bekräftas, men, i annat fall, rättigheten till lefveransens fullgörande tillslås den, som förut mundtligen eller skriftligen uppgifvit det lindrigaste priset.
Man har i så måtto missförstått mig att jag icke klagat; jag har sagt, att man klagat. Jag hemställer till de värde Ledamöterne, om det är riktigt, att under det opinionen så starkt yttrar sig utom oss, handla rakt emot den. Man kan ej tjena tvenne Herrar på en gång; den, som vill vara Riksdagsman, måste under tiden upphöra att vara Embetsman. Man har 37 H. 3 * Den 10 Augusti f. m. yttrat, alt Embetsverken skulle stanna. Då jag kastar raina blickar här omkring mig, ser jag de fleste RegementsChefer och Landshöfdingar här församlade. Embetsverken stanna icke derföre. Landsliöfdingarne hafva sina Embeten, som i deras ställe förrätta tjenstcn. Jag bar äfven begagnat i min ringare skala denna utväg, och en vicarius gör tjensten för mig. Denna utväg är icke allenast den enda rätta, utan äfven den enda möjliga. Den siste Talaren har såsom bevis för sin mening åberopat exempel från juridiken. Den ger äfven styrka åt min sats. Den, som ej öfvervarit föredragningen af ett mål, har väl ännu aldrig tilltrott sig att kunna deltaga i beslutet, mindre blifvit derom anmodad, då Rätten thy förutan varit domför. Herr af EkenstamIsrael: Ehuru reservant i denna fråga inom Utskottet, har jag likväl dröjt, att yttra mig, troende att denna discussion skulle blifva kortare än nu skett, och mitt yttrande öfverflödigt. Jag ansåg att skälen, för och emot, voro förra gången så tillräckligt utredde, att litet eller intet var att tillägga; synnerligast talades då om möjliga surpriser, derigenom att de närvarande voro af annan mening, an pluraliteten, såsom hufvudsakligt motiv för andra uppropets bibehållande. Alla skäl synas mig nästan vara så omsagde, att intet af vigt är att repetera. Jag skulle dock haf - Deri 10 Augusti f. in. 2 1 va några småsaker att tillägga. Att borttaga andra uppropet, vore efter mintanka, en orättvisa emot de bänkafdelningar, som först vötera.
Inom öfrige 24 städer hafva de skjutsningsskyldige antingen vägrat allt bidrag, eller ock underlåtit att i fråga derom afgifva bestämda yttranden. Jemte nu omförmälde, af de skjutsningsskyldige på landet och i städerna afgifna yttranden, hafva åtskilliga upplysningar, hvilka till ledning vid ärendets behandling funnits behöflige, blifvit genom Läns-Styrélserna Komitén lemnade; Och anser sig Komitén här böra meddela, hvad dessa upplysningar gifva vid handen rörande dels den hittills vunna erfarenheten om jernväg strajikens inverkan på skjutsåtgången i grannskapet af jernvägarne, dels ock längden af de till skjuts indelade vägarne moni hvarje län samt dennas förhållande till arealen och folkmängden. J förra hänseendet inhemtas rörande södra jern vägsstambanan, som <)m Jern~ för trafiken öppnades från Malmö till Lund hösten år 1856, och från Lund till
Vid behandlingen af Utskottets Betänkande Nio 20, hade Bonde-Ståndet beslutat, »att, bland undantagen i § 8, eller på annat lämpligt ställe, borde införas stadganden om sä beskaffade lindringar, som uti § 145 af gällande Bevillnings-förordning förekomma, sä vidt skälen för dessa lindringar icke äro eller blifva under ingående statsregierings-period undanröjda»: och hade nämnda Ständ inbjudit de Öfriga Riks Stånden att i detta beslut 6 Bevillning*-Utskottets Memorial N:o 39. sig förena. Ehuru denna inbjudning icke af något Riks-Stånd antogs, beslutade dock Ridderskapet och Adeln, vid behandlingen af § 91 i Förslaget till Bevillnings-stadga, hvilken § angår afkortningarue, att till Utskottets ytterligare pröfning öfverlemna frågan om lindring 1 utgörande af bevillningen för inbyggarne i Näsgårds och Vester-Bergslags fögderier af Stora Kopparbergs län. I anledning häraf har Utskottet uti Utlåtandet N:o 34 (sidan 18), på anförda skäl, yttrat, att Utskottet funnit sig icke ega anledning att, på grund af Bonde-Ståndets beslut samt Ridderskapet och Adelns återremiss. någon åtgärd tillstyrka. Vid detta yttrande har Ridderskapet och Adeln »låtit bero» och har detsamma af Preste-Ståndet blifvit bifallet samt af Borgareoch Bonde-Stånden lagdt till handlingarne. Dä sålunda måste antagas, alt sistnämnda Stånd vidblifvlt sitt i ämnet förut fattade beslut, lärer följande omröstning böra verkställas: 6:o. Den som, i öfverensstämmelse med Utskottets af tre
Hvad de andra indirecta beskaltningstitlarne vidkomma, är Bevillnings-Ulskotlets göromål, om de till sina serskilda summor ä priori bestämmas, dermed föga eller ingen annan, än att, så godt man kan, söka individera de beslutade summorne inom hvarje serskild titel, så att det påräknade beloppet måtte kunna utgå, och ej brist deruti uppkomma; och må mig förlåtas att våga påslå, att en sådan slags quatuor speciespaachin torde icke behöfva beslå af fyratioätta Ledamöter, 'valde frän serskilda och sä vidt möjligt är frän alla Rikets provincer (3i §. Riksdags-Ordningen). Lagenligt synes Stats-Utskottets s. k, Inkomst-Betänkande ej böra upptaga och befatta sig med några andra intrader än Stats-Verkets ordinarie inkomster. Utgifts-Betänkandet innehåller hvad Staten för dess bestånd, fortgång, förkofran och nytta kan tarfva. Differencen emellan dessa summor blir Statsbristsumman, som genom Bevillning skall fyllas, och grunderne för denna Statsbristsummas fördelning är det, sorn detta Bevillningsutskottets nu afgifne Betänkande hade bort innehålla. Hade detta varit fallet och t. ex. Bevillnings-Utskoltet för R. II.
Det hela deraf torde också kunna utmärka, att saken mera betraktats såsom en pensionsanstalt för sig, än som något egentligt uttryck af R. o. Ad:s utmärkande förtroende; och jag tror fast, att R. o. Ad:s interessen i Ridd.-Direct. skulle både varmare och, om möjligt, äfven renare, i afseende på nitet, handhafvas, om det motsatta af mig åsyftade förhållandet inträdde. *44 Den i Mars e. m. 3:o DS vården af Riddarhuset med dess archiv och handlingar i sjelfva verket tillkommer den af R. o. Ad. aflönade Ridd.-Cancelli-personalen, och således något R. o. Ad:s individer angående ändamål, utom förvaltningen af de välgörenhetsanstalter, som förefinnas, numera icke existerar att af Direct. bevakas, torde förhållandet, att genom arfvodens utdelande förringa värdet af R. o. Ad:s förtroende, vara så mycket olämpligare, som betalning förden directionella förvaltningen af dylika fattigoch välgörenhetsanstalter annorstädes aldrig sättes i fråga ; men om sådant undantagsvis anses böra äga rum inom Ridd.-Direct., blifver det dock alltid i sin ordning, alt stiftelserna sjelfva bekosta de för deras förvaltning erforderliga umgälder. Jag anhåller, att denna min motion måtte till Ridd.- Utsk. blifva remitterad. Lades på bordet. Hr Stråle, Nils Wilh., hade inlemnat följande ?.:ne memorial: 1:0 Då correctionsinrättningen på Långholmen år 1825 inrättades, framstod såsom ett bland de ändamål, som hufvudsakligen dermed åsyftades, nödvändigheten att erhålla en närmare erfarenhet, huruvida arbete å correctionshus vore såsom straff i Sverige användbart, eller icke. En ny brottmålslag var under utarbetning, och dervid skulle troligen komma ifråga att afskaffa eller åtminstone förminska de nu brukliga kroppstraffen och i deras ställe införa sådant med arbete förenadt fängelse, som i andra länder syntes med framgång hafva blifvit såsom straffmedel begagnadt. Numera är förslaget till den nya brottmålslagen färdigt och bland de föreslagna straffarterna framstår det correctionella fängelsestraffet såsom det mest använda.
Riksdagsoch Revisions-kostnader, med förslag till stadganden i Riksgälds-Kontorets Reglemente angående de med ordinarie stats-regleringen gemenskap egande utgifter samt de på Kontoret anvisade kreditiver och derifrån utgående riksdagsoch revisions-kostnader, aflöningar m. m., äfvensom angående Riksgälds-Kontorets inkomster samt uppbörden af dit ingående bevillningsmed flera medel: R. V. 662, 665, A. 665. Riksdags-Berättelse, Riddarhus-Direktionens, angående: B. II. 91, 108, 151, A. 151, 154. Riksdags-Beslutet, justering af Expeditions-Utskottefs förslag till ingress och §§ uti —; N:ris 1—5, III. 239; N:o 6,111.517, 520; IV. 40; N:o 7, IV. 635; N:ris 8—15, V. 702; N:ris 16—22, V. 704, 705; N:ris 23—30, V. 705, 706. —, angående meddelande åt Expeditions-Utskottet af Kongl. Maj:ts Svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagna förändringar i Trvckfrihets-Förordningen, för att iakttagas vid nämnde besluts uppsättande: IV. 211. Riksdags-handlingar, angående anvisande af arvode för befattningen med deras mottagning, vårdande och utdelning: B. V. 541, 544, A. 544. Riksdags-kostnader, Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns, angående godtgörande deraf; motion af Grefve Arvid Posse: se Motioner. Riksdags-kostnaderna, angående deras bestridande af RiksgäldsKontoret: B. I.
Genom bifall till Siats-Utskottets Memorial N.‘s 2 och 16, är redan afgjorflt, alt aflöningen skall beräknas från och med antagnings-dagen , till och med den dag, då tjenstgöi ingen upphör; och erfordras således icke, på sätt i Borgare-Ståndet blifvit ifrågaställdt, någon ytterligare föreskrift i detta hänseende; och förfaller på grund häraf jemväl den i Preste-Ståndet yttiade farhåga, att, genom bifall till Utskottets förra förslag, Rikets Ständer förbundit sig att intill Riksdagens slut ovilkorligen bibehålla och aflöna hela den i nämnde förslag uppräknade personal. Då Stals-Ulskottet grundat dess förslag till arfvoden, i ett för allt, åt den vid Stats-Utskottet biträdande Kamereraren samt åt en Notarie vid Revisionen af Kongl Commerce-Collegii Cassör, på kännedomen af de göromål som desse Tjenstemän haft sig ålagde, och, hvad den förre angår, honom ännu åligga, samt på jemförelse af hvad vid föregående Riksdagar blifvit be viljad t, kan Utskottet icke, till följd af det i Borgare-Ståndet gjorda yrkande om dessa arfvodens nedsättning, frångå sitt förra förslag, utan hemställer ånyo, att Ka mer erarens; arfvode må i ett för allt, under hela Stati-Utskottets U;hhande A';o 3oi. 5 Riksdagen, bestämmas till 1,200 R:dr , samt omnämnde Notaries — lill 200 R:dr. Utskottet vidblifver äfven sitt förslag om aflöning till Hemliga Utskottets Caneellie, och får, såsom ytterligare skäl dertill, uppgifva, alt detta Utskottets Secreterare, äfven före Utskottets första sammanträde, lärer derför varit sysselsatt, och att, vid föregående Riksdagar, t vänne Carmel lister varit anställde med 180 R:drs aflöning hvardera, då nu åter blott en Canuollist finnes, för hvilken Stuls-Utskottet tillstyrkt endast 15o R:dr.
St:r borrttagas eller förändras utan Konungens sanction, har, vid pröfningen af Utskottets Förslag, rörande den i5 Inkomst-Titeleu Krutoch Saltpeter-Försäl/ningsrnedel, beslutadt, under den förutsättning, i afseende på Konungens sanction, som af ConstitutionsUtskottets Utlåtande bestämmes: att den af Hemmanen nu utgående Salpetergärd kommer att försvinna bland Statsverkets Inkomst-Titlar, och att, i stället, uti StatsRegleringen upptages ett deremot svarande Anslag, till SaltpeterNäringens bestånd och bedrifvande, jemte uppköp af Saltpeter; Betänk anden, N:o i5g. g till följd hvaraf förfölle Utskottets tillstyrkande, att Saltpetergärden af Hemmansegare skulle lösas med penningar; Två Stånd hafva således stannat emot Två i frågan om den nu utgående Saltpetei gärdens fortfarande eller upphörande. Så vida något af de respective RiksStånden, som om gärdens upphörande beslutat, icke finner lämpligt att detta sitt Beslut frångå och öfvergå till den mening de arne andre RiksStånden yttrat, så att, genom 3 Stånds Beslut, saken på detta sätt afgjord varder; får derföre Utskottet, med tillkännagifvande, att gärden, utgörande omkring i6,5oo Lisp. Saltpeter, efter 7 R:dr 24 sk. p:r Lispund., uppgår till circa 123,7Öo R:dr årligen, vördsamt föreslå: att, jemnlikt 69 §. Reg.Formen och 3o §. Riksdagsordningen, Omröstning anställes af Förstärkt Statsutskott öfver efterföljande Proposition: Den som bifaller att Saltpetergärden, som till 5 lif af hvarje helt Hemman nu finnes bestämd, skall än vidare fortfara; och att denna gärds inlösande med penningar, till enahanda pris, hvarefter Kronan uppköper all bevisligen inom Landet tillverkad Saltpeter såsom StatsUtskottets utlåtande i Bilagan Litt.
Jag tror, att till ledning för omdömet öfver detta betänk, hade det varit nödigt att veta, till hvad belopp Stockholms stad får vidkännas inqvarteringskostnad för en garnison, af hvilken Stockholms stad, i min tanke, ej på långt när skördar den motsvarande nytta, som uti K. M:s nåd. propos. synes ligga till grund för inqvarterings-skyIdigheten för städerna i allmänhet; och efter hvad jag tror mig veta, så är detta inqvarteringsbelopp för Stockholms stad öfverdrifvet högt. Det förekommer mig sannerligen tänkvärdt, att då Slaten bekostar caserner för trupperna, Stockholms stad skall besväras med underhållet af dessa caserner, och jag hade också ön-r skaf, att Utskm yttrat hvad som egentligen förstås med servicen, som här omtalas bland stadens inqvarterings-åligganden. Utskm föreslå vidare, att för befäl, som ej har någon trupp, nemi. för Lifbevärings-reg:tet, Landtförsvars-departementets commando-expedilion, Topographiska corpsen och Artilleri-staben, ej mindre sjelfva bytesmedlens, än servicens bekostande må af det allmänna öfvertagas. Här förekommer äfven, att jag ej vet hvad Utskm mena med servicen af en inqvarterad corps, sorn ej har trupp, om ej dermed förstås sängkläder och möbler. Sedan föreslå Utskm , alt till bestridande af dessa kostnader må uppföras ett förslagsanslag; men jag förstår ej på hvad grund ett så beskaffadt anslag kunde uppföras till ett förslags-anslag, då dessa corpser och stater äro tillräckligt kända, att sjelfva inqvarterings-beloppet kan uppföras. Ett förslags-anslag hunnar alltför stor latitud att bestämma anslaget efter godtycke, och de 1200 r:dr, som nu äro föreslagna för inqvartering och service, kunde i sådant fall lika lätt uppstiga till 48,000 r:dr På denna grund anhåller jag om återremiss.
Är öppna havskuster emellan skall man ta landvägen och skjutslega för en häst betalas kontant. § 27 Lotsofficerare har tillsyn på kasar och sjömärken, om fyrarna tänds i rätt tid samt om lysningen förrättas både de som sköts privat och de som sköts av kronan. Han skall till distriktschefen anmäla alla nödvändiga reparationer på båtar, byggnader och sjömärken. § 28 När kasar och sjömärken vilka bör underställas allmogen skall repareras vänder sig lotsofficeren till kronobetjäningen. Han skall tillhålla vederbörande vilka pricknings skyldigheter som åligger. § 30 Vid de lotsstationer där Kongl Maj: t och Kronan bestått lotsbåt, skall noga uppsikt hållas att den sköts. § 31 Lotsofficeren skall granska lotspengarna för varje lotsplats och göra sammandrag för hela året samt rätta eventuella irrningar. § 32 Lotsofficeren i Stockholm uppbär alla lotspengar för utoch ingående fartyg till Stockholm och alla närliggande lotsplatser Detsamma gäller för Göteborg. § 33 Dessa lotspengar fördelas av lotsofficeren, särskilt för varje lotsplats. Förteckningar på alla fartygs namn, djupgående görs så att man kan utläsa hur många fartyg som passerat. § 34 För övrigt åligger lotsofficerare att med redlighet och nit befrämja allt vad som kan lända till Kongl Maj: ts och rikets tjänst samt lotsinrättningarnas bästa och förmån. Artikel V Lotsars skyldigheter i allmänhet § 35 Ingen ålderman, mäster eller sekundlots får tillträda tjänsten eller lotslärling förrätta lossning utan att de avlagt trohetsoch tjänsteed. Denna ed avläggs inför sittande rätt i staden eller inför lotsofficer i tullkammare på landet. § 36 Det åligger varje lots att visa aktning för sina förmän och noga efterkomma deras befallningar. Den som förbryter sig straffas enligt krigsartiklarna. § 37 Lotsar skall i vilket ärende de än befinner sig på sjön, vara försedd med lod och lina, så att han kan undersöka farledernas djup och för att vinna kunskap om bottnen. De skall vidare undervisa andra om förhållandena. § 38 Skulle man upptäcka något okänt grund, skall detta rapporteras till distriktschefen, som ser till att upptäckaren får belöning.
Ringa är den konst att med öfverspända ideer, beskugga det oskyldigaste, det nyttigaste förslag. Ingen lärer vara okunnig om de olyckor och rysliga händelser, hvilka stundom inträffat genom hazardspel; och jag delar fullkomligen öfvertygelse!! om £skadlighoten af sådane spel LngVtskottets BctHnhamitn. *333 enär de uppstiga till öfverdrift; men ock alL genom öfverdrift, det mäst gagneliga kail blifva högst skadligt och fördöinmeligt. — Hemställandes dock lill hvarje oväldig och fördomsfri, om lämpligheten af denna jemförelse. —. Hazardspelare i deras egentliga bemärkelse afvända sin hog från allt annat gagneligt, från ali nyttig omtanka, samt förslösa tiden och deras penningar vid spelborden under dryckenskap och hvarjehanda utsväfningar.—• Och månne följden af ifrågavarande inrättning kan befaras blifva enahanda? Nej det är icke ens tänkbart-—-och hvad tid bortslöses väl derigenom att man skriftligen eiler personligen begär en eller flere Lottsedlar på den fastighet som efter en stadgad plan kommer att försäljas. —• Tvärtom torde inrättningen äfven i moraliskt afseende kunna medföra gagn och nyttig impuls. — Mången, som nu förslösar tid och penning på spel, spectacler, värdshuslefnad och andra flygtiga nöjen, hvilka aldrig kunna vid mogen eftertanka skänka honom någon ljuf tillfredsställelse, torde återföras till det Beslut, att använda sin tid mera gagneligt och sitt egande mer eller mindre öfverflöd på penningar, alt stundom inköpa några Lottsedlar och sålunda under det han försöker sin egen lycka, derigenom åtminstone i sin mån bidraga, att förhjelpa behöfvande likar ifrån deras ofta utan eget förvållande genom qförutsedda händelser iråkade förlägenhet. *334 Lagutskottet! BttHnkandtn.
A. -Accisoch Bakugnspengar, om ersättning till Städerne för deras andel i; se LandlTullsoch Accisstadgan. Additament till RiksActen emellan Sverige och Norrige; se RiksAct. Adelsfane-Regementet, angAende indragning deraf, Jan. II. 174. Adelsvärd, Friherre Eric Reinhold, yttranden, Junii I. 376, 38a. Adlerbeth, Friherre Gudmund Göran, yttranden, Dec. 135. A pr. II. 388, 446- Maji II. 16. Adlerbeth, Jacob, yttranden, Jan. I. 223, 622, 625. Mars I. 93. Mars II. 274. Adlerbrandt, Thure, och Wetterstedt, Niclas, om utbekommande af en kronofordran, Jan. I. 227, 563. Jari. II. 5. Apr. Exp. Junit I. 535. Adler, Salvius, RiksRåd, Friherre, om utbekommande af en utaf honom i lifstiden ägande kronofordran, Jan. I. 280. 4 Adress, Tacksägelse, till H. M. Konungen, H. K. H. KronPrinsen och H. K. H. Hertigen af Södermanland, Nov. 33, 3g. tillägg deri, Nov. 4°- Dee. 8i. — till H. K. H. KronPrinsen och H. K. H. Arfprinsen med beslut at den sednare må föra Rikets Styrelse i händelse af K. Maj:ts och H. K. H. KronPrinsens sjuklighet, Jan. II. 3. Aflöning till Ståndsoch UtskottsCancellierne, se Ordförandes. AfradsSpannemål och KronoTionde, om rättelse i sättet för lefverering deraf; seKronoTionde. — om vissa föreskrifter i afseende på ett lättare utbekommande utaf den af bortarrenderad jord blifvande, Jan. I. 282, 566. Jan. II. g. Apr. I. 145.