Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu trampas de andra två tramporna ned och en käpp trades emellan trådarne strax bakom skeden och en annan under, där trådarne skilja sig. Till en ruta böra således blott l:sta och 2:dra, till en annan 3:dje och 4:de tramporna trampas ned; att detta blir rätt märkes straxt af att trådarne stiga turom glest och tätt i hvarannan ruta; så att dä t. ex. röd ruta skall väfvas skola trådarna härtill trampas i kors och plockas under pinnen och pä samma sätt med den svarta. Likväl måste till hvarje ruta de båda färgerna turom slås in, d. v. s. lika många trå- dar efter hvarann af hvarje, beroende pä garnets grofiek. Tramporna måste äfven härvid bytas från l:sta och 2:dra till 3:dje och 4:de; och tvärtom. A f röda vinbär beredes ett godt vin på följande sätt, som af ven med fördel lär kunna användas vid vinberedniug af blåbär och lingon. 800 gr.) pudersocker. Bären vridas och saften röres - med sockret till detta är smält, då det hälles på ett ankare, helst vinankare, som fy lies med kallt vatten och därpå lägges på ett torrt ställe för att jäsa. Sålänge det jäser upp ur sprundhålet, skall det dagligen fyllas med kallt vatten. När det alldeles upphört att jäsa, täppes ankaret väl till och lägges på " ett torrt och frostfritt ställe, där det får ligga orördt till slutet af februari eller början af mars, då vinet tappas på flaskor, korkas och lackas eller gipsas samt lägges ned. Boj. Jag tror, att edra täcken skulle bli trefligast, om ni väfde säkallad bottenväf, ty då kommer inslaget att synas mer på rä- tan; dessutom är sådan väf mycket starkare. Till ränning tror jag bäst passar mörkblått eller rosenbrunt. Denna sjuklighet, ofta kallad » kalfpest », uppträder dels sporadisk dels till utseende epidemisk, och kalfvarne dö vanligen utan försköning 3:dje eller 4:de dygnet.
På Conslit.Utskts vilja beror det, om grundlagsändringsförslag någonsin skola inkomma till RiksStrn; och om hvar och en representant gjorde ett förslag och alla IliksStin deråt önskade framgång, berodde det dock på pluraliteten inom Constit.Utsk., huruvida förslagen komme att hvila eller förfalla. Denna myndighet har lagstiftaren nedlagt hos Constit.Utsk. derföre, att lian icke ansett det nyttigt att vidtaga hastiga förändringar i grundlagarna. Jag medger, att detta Utskrs förfarande, att föreslå en massa af grundlagsförändringar, icke står tillsammans roed min öfvertygelse om den grannlagenhet, hvarpå man äger anspråk hos en så beskaffad delegation af Representationen; men att gå än längre och låta Stånden directe framställa hvilka förslag som helst, vore ännu vida vådligare, och jag tror, att man, med iakttagande af lugn i öfverjäggningen, ofelbart skall komma att inse, att Constit.Utsk. icke lagligen kunnat handla annorlunda, än det gjort, Hr Lagerhjelm: Förekommen af flera talare, vill jag endast lemna ett svar i anleda, af den anmärkta ofullständigheten i Utskrs betänk. Mig veterligen har icke Utsk. förbigått handläggningen af någon punkt Utaf de gemensamma anmärkningarna; men alt betänk, i alla fall blifvit kolt, fastän öfverläggningarna i Stånden varit långa, derom vill jag icke ingå i förklaring. Det hör också icke hit. Frågan är blott, huruvida Utsk. yttrat sig öfver de delar, deri Ståndens meningar varit skiljaktiga. Detta visar sig säkrast genom jernnförelse emellan det förra betänk., de dithörande yrot.utdrtn med Ståndens anmärkn:r och det nu förevar, memor. Ikl* Dpn x December, Gr. Frölich, Da v.: Jag anhåller få säga några ord för ätt, om möjligt, söka rubba den fixa ide, som synes vilja ytterligare rotfästa sig i Constit.Utsk. i fråga om tolk-» liing af grundlagen, sedan detta Utsk. ombytt personal och isynnerhet ordförande.
I afseende å senare momentet, hafva Utskotten, på sätt Embets-Verken jemväl anmärkt, trott meningen: "hvilka äro hemma hos fadren” kunna gifva anledning till missförstånd, och derföre böra uttryckas sålunda: hvilka under tiden äro boende i föräldrarnas hemvist; äfvensom Utskotten ansett, att hustru och barn väl må medgifvas den förmon, under mannens eller fadrens frånvaro uti Rikets tjenst, att bibehålla samma husrum, de under mannens eller fadrens hemmavaro med honom delat, men deremot icke tillgodokomma inqvarteringspenningar för längre tid, än desse mannen personligen eller såsom ogift skulle tillhöra. Vid §. io Huru inqvartering beräknas för dem, som råka i krigsfån genskap, torde allenast behöfva anmärkas, att denna §. bör rättas, i öfverensstämmelse med den förändring, som föregående §. kan komma att undergå. Den uti §• ii* Angående huru inqvartering beräknas för permitterad, föreslagna tid af ett halft år, torde i enlighet med hvad 4 Siatssamt Allm. Besv.- och Oecon -Ulsk. Betankande N.-o /[7. vid §. 5 blifvit yttradt, böra minskas till 3 månader, såsom i 1720 års Inqvarterings-Ordning är stadgadt. I öfrigt hafva Utskotten vid detta Cap. ej funnit något att anmärka. II. Cap. Om sättet huru ständig inqvartering skall utgöras. Detta Cap. innehåller 2:ne alternativ, hvilka afse, det järsta, den händelse, att Staten besörjer örn erforderliga byggnader, och att inqvarteringen kommer alt med contant bestridas; samt det andra, det fall, att på inqvarteringsgifvarnes eget val får ankomma, att utgöra inqvarteringen in natura eller i contant.
Men hon drog inte undan sin arm, och när de skiljts åt, och Karl Johan blef ensam, var han så glad, att han hvisslade för sig själf, medan han skyndsamt följde gångstigen hemåt. Men det var inga kärleksdrömmar, som uppfylde honom. Han tänkte på, när han nästa gång skulle tala med Pehr Ohlsson. Och om aftnarna tog Karl Johan ofta båten och rodde öfver till Nämdö. Karl Johan gick och tittade på Sophie, så ofta de träffades, så att Sophie blef ond och slog efter honom och sa’, att han var otäck. Men det var bara för roskull, tyckte Karl Johan. Och se på henne, måtte han väl åtminstone få. Det kunde inte en gång Pehr Ohlsson neka honom. Karl Johan var i det hela vid ett utmärkt humör hela sommaren. Han var lika glad, antingen solen sken, eller det rägnade, och när han stod vid disken, skämtade han med gummor och flickor, så att ingen människa kunde tro, att det var samme Karl Johan, som förut hade stått där så smal i ryggen och alvarlig i mungiporna. Men den, som var allra mest förvånad, det var Jönsson. – Jag tror pojken har fått ett arf, sade han för sig själf och sköt läpparna öfver hvarandra, i det han sneglade på Karl Johan. Och det var inte fritt, att Karl Johan hade blifvit liksom litet rakare i ryggen och litet mindre ödmjuk. Det kom sig af, att han började känna sig säker både emot Gud och människor. Därför hade han också glömt bort att läsa i Skriften, och han blandade inte längre in några bibelspråk i sitt tal. Men den, som inte var glad, det var Sophie. Hon gick hela sommaren omkring som en strykrädd hund, hvilken kryper för alla människor. Skygg hade hon altid varit och rädd för folks prat. Men hvad hon nu gjort, syntes henne så oförväget, att det aldrig kunde föra godt med sig. Och hade det inte varit för Karl Johans skull, hade hon önskat sig döden många gånger. Inte hade hon behöft vara så ängslig annars, ty ett barn kunde nog fadern förlåta henne. Det skulle ha blifvit bröllop och vigsel för henne som för andra, och hur snart det sedan blef barnsöl i huset, det angick ingen människa. Men det här var värre. Ty det var gjordt för att trotsa fadern.
Till upprors stillande må krigsmanskap användas, dock ege det ej å upprorsmän vapen förr bruka, än Konungens Befallningshafvande eller, i hans frånvaro, Borgmästare eller Polismästare i stad och Kronofogde å landet eller de, som deras embeten förrätta, låtit höja ett åtvarnings-tecken. och dervid tre gånger kungjort nedanstående varning, då ej upprorsmän så hastigt till våld öfvergå, att den å stället varande civila myndighet linner faran så trängande, att våld förr med väpnad hand afvärjas måste. Lag samma vare ock då upplopp sker och deltagarne i det upplopp öfvergå till våld å person elier egendom. För anledningen till bibehållande af de utur Criminal-Lag-förslaget hemtade bestraffningsgrader har jag i min förra reservation redogjort.” Af Gerr 1legardt, som instämt med Herr Lagergren. Riksdags-fullmägtige Sahlström, von Zweigbergh, Zetterberg och Johan Andersson, hvilka åberopat Zetterbergs vid förra Betänkandet fogade reservation. STOCKHOLM, Egméns och Granbergs Tryckeri, i84 »• Lag-Utskottets BetänkandeN\o 183. 1 N:o 183. Anis. till Exp. Utsls. den 23 Mars 1841, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om ändringar i Kyrkohagen.
Därtill skall jag gärna medge ', att ni har fått se ett mycket misslyckadt prof på effekten af min uppfostringsmetod. H a n brukar vara så snäll annars, lilla Ferdinand. — Å h, det är en liten rar gosse, fast han tycker om att råda sig själf. Men nu skall jag begagna mig af er tillåtelse och säga, hvad jag menar med mitt måste. N i hade så fullkomligt rätt i era invändningar mot den blinda lydnaden, den absoluta underkastelsen, indresserad med ris och rotting. Barn kunna blifva totalt förstörda af en sådan behandling. Antingen så, att deras viljekraft förslöas, deras mod och lifslust lida afbräck, eller också, hvilket kanske är ännu vanligare, att hårdhet och trots bli uppfostringsresultatet. Och dock är det j u så nödvändigt för en människas både fortkomst i världen och förmåga att blifva lycklig, att största möjliga mått af kraft och mod bevaras, och att sinnet hålles friskt och varmt och öppet. N i ser således, att den slafviska lydnaden inte i mig har någon anhängare. Så ofta det är möjligt, tror j a g man bör gifva barnet skäl för det ena och det andra och i allmänhet med kärlek och förstående söka vinna dess fulla tillit. V i äro således, ni och jag, af alldeles samma åsikter. Men skälet, hvarför jag ej kan förlika mig med den blinda lydnaden, vet ni hvad det är? J o, det är, att barnet på den vägen aldrig lär sig det starka, det afgörande » du måste », utan hvilket en människa är ett redlöst flarn på lifvets ström. Med andra ord: detta » måste » är en inre makt, som skall uppbyggas hos barnet, men som sannerligen icke befodras till växt och utveckling genom ett despotiskt: » lyd, då j a g befaller! » Barnets lydnadsplikt härrör tydligen inte däraf, att det är den svagare parten. Barnet skall lyda sina föräldrar, därför att fiöräldrarne — det är förutsättningen — bättre förstå hvad som är rätt och inte vilja förmå barnet till annat än det som är rätt.
Stats.Utskottet har tagit detta uti öfvervägande, och som, jemlikt Bevillnings-Förordningen af den 28 April 1810, de nu ifrågavarande utgifter skola bestås af Kronans eller allmänna medel, så och enär desse kostnader tillkommit i och för Bevillningen, anser Stats - Utskottet det också vara mest lämpligt, att desamma utaf Bevillningen godtgöras; hvadan Stats Utskottet får vördsamligen tillstyrka, att, på sätt Herrar Fuflmägtige föreslagit, de summor, hvilka utaf Riksgälds-Contoirets medel blifvit använda till Skjuts och Tractamente för Ledamöter uti BevillningsCornpromiss-Rätter, men uti Räkenskaperna till ersättning balanceras, må afskrifvas, och att hvad till sådana uppgifter utaf andra medel tilläfventyrs kan va*ra anticiperadt, efter vederborandes derå meddelande uppgifter, af RiksgäldsContoiret återbetalas; hvilket Riksens Högtofl. Ständers bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 6 På Höglofi. Ridderskapets På Högvörd. Prest - och Adelns Ledam. vägnar Carl De. Géer - Ståndets Ledarn. vägnar Gustaf Mur ray i På *32 Den 11 Maj'. På Vallöf]. Borgare. jStåndets Ledam. vägnar Carl Fr, Landberg. På Hederv. BondeStåndets Ledam. vägnar Jon Jonsson, C. Sylvan. Upplåst hos Högt. Riddersk. och Adeln d. II Maj. — _ Hogv. Prest-St. d. 22 _ ' — —* Vällofl. Borgaré-St. d. 22 —- — —■ Hederv. Bonde-St. d. II — Vördsamt Memorial. Genom särskildta till Hederv.
Stats-ZJtskottets Betänkdnderii *9? Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående Medlen till den Jöreslagite Inrättningen af en Bergverks -Schola. -Efter det Statssamt Allmänna Besvärsoch1" Ekonomi-Utskotten under den 26 sisth Mars afgifvit gemensamt yttrande öfver Herr BruksiPatronen N. Mitanders Memorial om verkställigheten utaf den yid föregående Riksdagar ifrägastäldte Inrättning af en BergverksSchola samt dervid tillstyrkt Riksens Ständer att förnya Heras vid sista Urtima Riksdagen härom hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorde anhållan; Så har Stats - U tskottet erhållit Kongl, Majus Nådiga Remiss af den 7 i denne månad utaf åtskillige Handlingar i detta ämne, sorn upplysa - att, i anledning af Riksens Ständers d. 11 Julii 1815 aflatne underdåniga Skrifvelse angående berörde Sc.holas inrättande, har Kongl. Maj:t först infordrat Dess och Rikets BergsCollegii underdåniga yttrande samt derefter it serskildte Comrnitterade uppdragit, att densamma matte under benämning af Bergs - Institut anläggas i Fal\iun, och att dervid måtte anställas Professorer och Adjuncter, som skulle gif, va undervisning uti Vetenskaperne, som omfatta Bergshandteringen , samt för öfrigt beräknat d» härvid erforderliga kostnaderne för Byggnaden 25 a 30,000 R;dr, till inköp af Instrumenter, Machiner och Redskap m. m. 5000 R:dr samt Bihang till Riks.St, Prat, titj-tgtS, adc SamU N:r tis ifg *9* Stats-Vtskottets Bettini anden. till Böcker och Skrifter 1500 å 2000 Rltlrt hvarförutan årligen till Lärarnes Löner, Sti* pendier och Bese-penningar samt underhållskostnader skulle åtgå 7,600 B:dr, utom tillök» ning för Spannmålen under Lönerne.
Sedan Stats-Utskottet ansett nödigt att behandla förenämnde motion gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande; och få Utskotten vid besvarande deraf anföra: att utom de allmänna Lagsamlingar, som efter Kongl. Maj:ts befallning, blifvit utgifne, serskilde samlingar af Landtmäteri-författningar, på enskilde personers föranstaltande, tid efter annan utkommit, såsom Enagrii samling, den af Justitiae-Rådet Backman och Revisions-Sekreteraren Faxe år 1837 utgifna sammanfattning af allmänna stadgariden, angående skiftes-verket i riket, jemte samling af Kongl. Maj:ts utslag i åtskillige mål, till upplysning om skiftes-författningarnes rätta förstånd och tillämpning, samt det af LandtmäteriAuskultanten Björck nyligen från trycket utgifna sammandrag af Förordningar, Instruktioner, Bref och Cirkulärer, angående LandtmäterieUoch Skiftes-verket i Riket; genom hvilka Lagsamlingar och enskilde personers arbeten det af motionären antydda behof i förevarande hänseende synes hufvudsakligen vara afhjelpt; att förste och andre landtmätarne i länen re - 14 Siatssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 5. dan ej blott hafva bestämde löner, å stat uppförde, utan äfven äro berättigade såväl att erhålla pensioner från Civil-Statens Pensions-Inrättning, som att vid dertill bestämd ålder blifva uppförde å Allmänna lndragnings-Staten; samt att ehuru Kommissions-Landtmätarne icke äro att anse såsom ordinarie tjenstemän, likväl åtgärder blifvit vidtagne och medel af Rikets Ständer anvisade, i ändamål att till förmån för desse tjenstemän och borgmästare i städerna utom Stockholm, bilda en Pensions-anstalt, hvars organisation för närvarande arpa Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende.
I detta afseende har älven träffats aftal med direktionen öfver allmänna barnhuset om intagning å denna inrättning, för fattigvårdens räkning, af ett bestämdt antal barn årligen, emot erläggande derför af viss afgift, hvilken till 1855 års slut utgått med 120 R:dr för hvarje barn; hvarjemte, uppå förenämnde delegerades framställning, barnhuset, tid efter annan, föranstaltat om ulackordering å landsbygden af värnlösa barn öfver 6 års ålder, emot ersättning af lältigvårdsmedlen - 53 Enligt öfverenskommelse mellan Öfverstyrelsen för H. K. H. Prins Carls uppfostrings—inrättning för fattiga och vanvårdade barn, å ena, och Stadsnämnden, å andra sidan, har berörde inrättnings vid Tjärhofsgatan å Södermalm belägna och till inrättningens så kallade afdelning för vanartiga barn begagnade fasta egendom, med alla dertill hörande inventarier, blifvit den 4 Januari 1852, under full äganderätt, till Stadsnämnden öfverlåten, mot förbindelse för Nämnden, å hufvudstadens fattigvårds vägnar, ibland annat att, från och med samma dag, allt framgent vidmakthålla en anstalt för vård och uppfostran af minst 34 vanartige och vanvårdade barn, tillhörande Stockholms kommun; varande, i sammanhang härmed, Stadsnämnden, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 17 Oktober 4851, berättigad att, från och med 1852 års början, till en förbättringsanstalt för vilseförd ungdom, uppbära och använda de till Prins Carls uppfostrings-inrättning förut anslagna så kallade raspo'ch spiunhusmedel. Den af Stadsnämnden sålunda öfvertagna inrättning, hvilken, benämnd: Stockholms stads uppfostrings-inrättning för vanvårdade barn, blifvit ställd under gemensam styrelse med allmänna arbetshuset, har sedermera efter hand utvidgats, så att densamma för närvarande lemnar utrymme åt 68 gossar, eller dubbelt sa stort antal, som det, hvarför den ursprungligen var afsedd.
Propos., angrde jord-afsöndring från Carlbergs kungsgård lill utvidgande af Stockholms stads nya kyrkogård, samt plats för ett dödgräfvare-boställe derstädes; JU 249, om beviljande af en gratifikation åt Ofver-Koramissarien N. A. Fredin, för af honom upgjordt förslag till formulär för Rikshufvudbok; Den 26 A ugusti. 141 Statsoch Bevillnings-Utskotten; JM 11, i anledn. af väckte motioner ora den personliga skyddsafgiftens användande för kommunala behof; JM 12, i anledn. af väckt fråga om krono-brefbäringens bekostande af postmedlen; JM 13, i anledn. af väckt fråga om nedsättning i afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt indragning af Konvoj-Komissariatet och öfverflyliande af dess göromål på Kommers-Kolhm; Bevillnings-Utskoltet: JM 25, i anledn. af Vällofl. BorgareSlts ålerremiss af 29:de och 32:dra §§:na uti det vid Belänk. JM 4 fogade förslag till Bevilln:s-Stadga; Lagsamt Allra. Besvärs och Ek on.-U tsk ot t e n : JM 20, i anledn. af väckte frågor om ändring i de ang:de fattigvården i Riket gällande föreskrifter; Allm. Besvärs och Ek on.
En sådan läromethod är alldeles motsatsen till den som nu för tiden följes i Upsala, der högst få studerande bevista de juridiska föreläsningarna, hvilka ej heller bestå i något annat än ett ständigt genomgående af några Collegier, dem de studerande skola lära sig snart sagdt utantill och hvilka ofta innehålla redogörelse för en mängd särskildta författningar, såsom t. ex. barnmorske-regledet, af hvars inhämtande man ej har något egentligt gagn i det praktiska lifvet. Det är visserligen ganska lyckligt, att, på sätt erfarenheten visat, många jurister, när de inträdt i det praktiska lifvet, sjelfva ersätta bristen i deras akademiska undervisningoch att man således kan besätta domareplatserne med någorlunda dugliga personer, men detta lyckliga förhållande skulle utan tvifvel hvila på en säkrare grundval, om den akademiska undervisningen blefve bättre och mera egnad att i de studerandes sinnen alstra ett lefvande intresse för rättsvetenskapen. Jag tror, att dertill ej finnes något kraftigare medel, än Universitetets flyttande till liufvudstaden. Till följd af den större upmärksamhet, hvarmed lärarnes förehafvanden här skulle följas, blefve de utan tvifvel tvungna Ben 15 Juli f. m. 335 att i sina föreläsningar inlägga mera vetenskaplighet samt att begagna en lämpligare undervisningsmethod. Hvad särskildt det juridiska studiet beträffar, så tror jag, att de unga juristerne här, likasom i Norrige och Danmark, i sådant fall skulle äfven efter examen fortsätta sina studier och sålunda förena teorien och praktiken, till bådas fromma. Jag föreställer mig, att Utslc. tagit allt detta jemte mycket annat förut anfördt i ett alldeles för flyktigt öfvervägande, hvarföre jag förenar mig med dem, som yrkat punktens återremitterande. I afseende på den stora frågan, eller hela Upsala Universitets förflyttning till hufvudstraden, vore det högst önskligt, att It. St:r vid denna Riksdag åtminstone komme till det resultat, att de till K. M. framförde en begäran om frågans utredning, så att man vid nästa Riksdag kunde erhålla en fullständig framställning om de svårigheter som mötte förslaget samt om sättet för deras undanrödjande.
utjFplber till bronan fijTa året. $ar för någon borgenär*? fortran löP egentom blifvit i laga ortning i mät tagen od> fatt i allmänt formar, eller unter utmätntngémäné förfegling, njute otd l)an rätt till betalning utur ten utmätta egenbo* men, äntå att ten ej före €oncurfené början gunnit fäljaé, eller ur gältenärs? bo uttaga*?. $ar unter anflagötibett fafT egentom blifvit fålt, efter tf)t) i 16 §. fägs?, f>afve ocT intecfningéägare rätt att fin fortran Ipfta.” §. 49. *2Bi ijafve föreflagit odj ^ongl. S3iaj:t i 9?åber bifallit, att ^ongl. Q3tefvet till dpof* odj Öfversätter ten 2 9Tooember 1786, hvarigenom tet, uti 19 (£ap. 3 §. $}ijjgermngé*$8alfen, ftabgate anfvar för <3Baftfarl, font af förfummelfe eller vangömmo (Täpper fånge lös?, i få måtto varit jfärpt, att tenna förfeelfe ovilforligen (Tall met fpö (Traffaö, Fommer att till all fraft od) vergan uppföra. §. 50. (2öi Ijafve jemväl beflutit od) dFongl, SS7aj:£ bifallit, att, met uppfäfvante af ^ongl. §örorbningen ten 5 SSTaré 1746 famt iFongf. brefven ten 23 2lprtl 1752 od) ten 10 SlugufTi 1784, ”ten, font olofTigen brpter upp antraö bref od) terutur tager penningar eller pen* ningevärte, tttpcfet eller litet, fall ftraffaé fåfom för inbrottöjTölb; arbete oid bertill vit bronan*?
maj: t med en anmälan om de gagnande verkningar, som i andra land visat sig af der öfliga stora landt-bruksförsamlingar och hemställde, att tillfälle måtte beredas Sveriges landtmän, att, till vinnande af personlig bekantskap med idkare af deras gemensamma yrke, samt för utbytande af kunskaper och erfarenhet, få samlas till allmänt svenskt landtbruksmöte under loppet af år 1846. Till bestridande af dermed förenade kostnader begärdes ett statsanslag, förslagsvis upptaget till 1000 r: dr b: co. På denna hemställan följde den 11 juni 1845 kongl. maj: ts svar, hvari det begärda anslaget beviljades, hvarjemte åt landtbruksakademien lemnades i uppdrag att företaga nödiga åtgärder i och för mötet. Sedan stadgar för de framtida mötena blifvit den 7 jan. 1846 af kongl. maj: t fastställda, öppnades det första allmänna svenska landtbruksmötet i juli 1846 i Stockholm. Till diskussion vid detta allmänna möte, som besöktes af 676 mötesdeltagare, hade fram stalts 56 frågor och den med mötet förenade utställningen omfattade 46 djur och 54 andra föremål. Mötesomkostnaderna belöpte sig till 3,600 kronor. Sedan böljan sålunda var gjord, höllos under de fyra nästföljande åren möten hvarje år. Efter denna tid och intill 1871 höllos de i regel blott hvart tredje år, någon gång med endast två års mellanrum, och från 1871 hafva de hållits endast hvart femte år. Antalet mötesdeltagare aftog för hvarje möte från det första ända till det femte, som hölls i Örebro 1850, och utgjorde då endast 250, men har sedermera åter tilltagit, så att i det 14: e mötet i Norrköping 1876 deltogo ej mindre än 2,514 mötesmedlemmar.