Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan kärlek yttra de, sorn ej vilja medgifva Konungen samma andel i lagstiftningen öfver Banken som den, Han redan har i stiftfipqet af al)ipän civil-, criminaloch kyrkolag, och som ingen satt i fråga att betaga Konurigen, till desto större säkerhet för det dyrbaraste en medborgare äger. Tror någon sitt hufvud sitta mindre fast mellan skuldrorna derföre, att Konungen deltager i den lagstiftning, som skyddar det? Ingalunda! Tvärtom minnas Svenska medborgare med fasa åren 17/p oc^ r7^6, den tid, då de ädlaste liufvuden föllo under de enväldiga Ständernas bödelsyxa. Sådant har ej tiroat, sedan Konungen delat magten med dem. Hvad vi hafva fredadt och säkert, lif, ära, religion och fast egendom, det är det, sorn skyddas af en mellan Konung och Ständer lika delad lagstiftning. Hvad som är osäkert, det är penningen, öfver hvjlken R. Stråda 4 H. <9 i/t6 Den n Mars f. m. aliena. Viljen J hafva säkerhet äfven i detta fall, så gifven ock .Konungen samma andel i lagstiftningen! — Sådan är meningen med den föreslagna §:n, och derföre röstar jag för hans antagande. Hr Sölf ver berg, Magnus Didrik, hade inlemnat ett anförande, så lydande: Då Constit.Utsk:s sedan sista Riksdag hvilande förslag till ändring af 72 §. Reg.F. nu till afgörande förekommer, anhåller jag att få yttra min åsigt i ämnet. Jag delar icke någon fruktan för vådor i framtiden, såsom följder af den nya redactionens antagande, hvilken bestämmer Konungens och R. St:s gemensamma garanti för Banken. Erfarenheten och det nära till ■§■ sjunkna sedelmyntets värde bevisa ostridigt, att R. St:s ensamma garanti varit ett tomt ord. Jag tror deremot, att om Konungens garanti dermed förenas, Regeringen ikläder sig en moralisk förbindelse att upprätthålla det representativa myntets värde, samt att Konungen, i följd deraf, med sitt veto gör alla myntförsämringsåtgärder omöjliga, som i en framtid hos R. St. kunde komma i fråga.
Då Utskottet gick att å nyo öfverväga frågan om och på hvad vilkor destillering borde tillåtas, framställde jag det förslag, att destillering såsom särskild näring ej borde få utöfvas med mindre panna än af 21 kannors rymd, och att denna näring företrädesvis borde vara förlagd i städerna, der upp sigten derå ej kan vara svår, men endast undantagsvis tillåtas på landet, der möj ligheten och således frestelsen till underslef är större, hvarföre jag också yrkade, att den, som erhållit tillstånd att å landet drifva sådan näring, skulle sjelf bekosta kontrollör. Sedan Utskottet emedlertid, i afseende på grunderna för destillerings-rättigheten, kom att, genom omvexlande majoriteter vid omröstningarna, fatta åtskilliga beslut, sorn voro gynnsammare för näringens bedrifvande på landet, än i städerne, uppkom svårighet att uppställa de reglementariska föreskrifterna så, att majoriteten kunde med dem åtnöjas. Häraf förklaras den besynnerliga företeelse, att tvifvelsutan flertalet af Utskottets medlemmar genom reservation uttrycka sin missbelåtenhet med de angå-, ende destilleringen fattade besluten. För min del medgifver jag desto hellre, att förslaget kunnat blifva bättre, om grunderna för destilleringens utöfning blifvit annorlunda beslutna, som jag sjelf hade, såsom jag här ofvan nämnt, förslagit andra grunder.; men respekterande de under diskussionen varmt försvarade anspråk, som landtmannen icke utan skäl kan anses ega att ej se sina interessen tillbakasätta, har jag fogat mig efter majoritetens åsigter och, efter bästa förmåga, sökt att i det nu framställda förslaget få inlagda sådana föreskrifter, som böra betrygga samhället för missbruk af den tillstyrkta destillerings-rättigheten. Jag kan i allt fall icke dela den temligen allmänt yttrade farhågan, att destilleringen såsom särskild näring skall lemna särdeles tillfälle till underslef. Man bör ihågkomma, att för tillverkning af bränvin fordras mäsk och kärl att bereda och förvara den uti, och att bränvinsbränning ej kan verkställas, utan att lemna residuum drank.
Kammar-kollegium och der godkändt, tjena till efterrättelse och tillämpas i den mån, rotar blifva vakaida, eller derförinnan, om vederbörande sig derom förena; hvarjemte Utskotten hemställa, att uti samma underdåniga skrifvelse må intagas underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder anbefalla Statskontoret att låta de i följd häraf uppkommande kostnader af under hand varande statsmedel förskjutas, för att sedermera, i de årliga liqviderna emellan Statsoch Riksgälds-kontoren, sistnämnde verk till ersättande påföras. Beträffande åter det af Riksdagsfullmäktigen Wasmuth framställda förslag, att båtsmanstorp, då det skall nybyggas, må förläggas på annan rote-intressents mark, der hemmansegarne kunde derom öfverenskomma; så finna Utskotten, som äro öfvertygade derom, att, derest samtlige rote-intressenter äro ense samt båtsmännens rätt ej förnärmas, något hinder emot en sådan förläggning af toipet vid hvarje serskildt tillfälle icke lärer möta, det likväl vara betänkligt, att derom föreslå något allmänt stadgande. På många ställen har redan vid Indelningsverkets upprättande blifvit taget i beräkning, att en viss rotedel skall bära den större tungan af torpet, hvarföre den ock blifvit lindrigare roterad; på andra har vid laga skiften serskildt afseende blifvit fästadt på plats för båtsmanstorpet; och i allmänhet kan antagas, att, om torpet utgjort en serskild tunga för den rotedel, hvarå det varit beläget, måste en förflyttning af detsamma till en annan rotedel förorsaka en förminskning uti denna sednare egendoms värde och således menligt verka på eganderätten till densamma, utan att medföra annan allmän fördel, än en opåräknad vinst för den rotedel, hvarpå torpet förut stått, alltid beroende derpå, om detta är uti så förfallet skick, att det måste ombyggas. Af dessa skäl tillstyrka Utskotten, att detta förslag icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 17 Juli 1851. Slatssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Disk.
Fråga om serskildt ändring i ett eller flere Landskaps Valstadgar kan ej väckas pä Riksdag, utan att förut, på sätt denna Grundlags §. 3o föreskriiver, Konungen och vederbörande Landskaps-ting hafva fattat sammanstämmande beslut. Constilutions-Utskottets Betänkande blifve då infordradt, och för hvardera Kammaren serskildt föredraget. Förkastar endera det till Riks-församlingen öfverlemnade förslaget, förlalle frågan. §. 62. Till stiftandej ändring eller upphäf vande af Lag eller Lag'bud, som i §. 8j Regerings-Formen omtalas, fordras sammanstämmandet af Konungamagten, och antingen båda Kamrarne, elfer den gemensamma *på en Riksdag. Mom. 2. Konungens beslut kan föregå och förslaget genom Dess Proposition till Riks-församlingen öfverlemnas; Konungen kan genom Skrifvelse uppmana Riks-församlingen alt yttra sig öfver uppgifven Lag-förändring; frågan kan väckas genom ett eller flere Landskaps-tings skrifvelser till Riks-församlingen af Justitias-Ombudsraannen uti dess redogörelse för Bil. till CoristitutionsU t skottets Memorial, N:o 5 o. 37 Lagskipningens tillstånd i Riket, och slutligen .äfven af enskildt Riksdagsfullmäglig eller Riksdagsman. Lag-Utskottets Betänkande är i alla dessa händelser det, sorn infordras bör; derefter beslute först Öfre Kammaren och sist den Nedre. Hvardera kan låta målet för den Riksdagen förfalla. Öfre Kammaren kan, med eller utan ändring, antaga Utskottets förslag; Nedre Kammaren biträda den Öfres beslut, eller uppskjuta målet och öfverlemna ett ändrings-förslag till sistnämnde Kammares pröfning. Godkännes ej detta, afgöre gemensam Kammare. Mom. 3. Hvad som af båda Kamrarne är antaget, eller af den gemensamma beslutadt, anmäles hos Konungen och blifve genast gällande
Den af Utskottet angifne upptäckt af smärre afvikejser från gällande Rättsformer, med olika behandling af lika mål, är i min Den i8 J u I i i e. m. tanka, ett så ytterligt bevis på bristande skicklighet, att jag, i anseende till hvarje medborgares mera eller mindre beroende af Regeringsmagtens ekonomiska lagskipningsrätt, anser Rikets bästa ovilkorligt kräfva, att Rådgifvare, hvilka i allmänhet kunna tillvitas afvikelser från gällande Rättsforrner, böra ifrån utöfningen af deras magtpåliggande förtroende kall skiljas, eller Rikets Ständers önskan derutinnan åtminstone frambäras, på sätt 107 §. medgifver; men som jag föreställer mig, att undanlag likväl härvid måtte gifvas, likasom det af Utskottet blifvit antydt, att en Ledamot af StatsRådet reserverat sig emot öfverträdelse!! af 34 §. RegeringsFormen; så anhåller jag, att ConstitutionsUtskottet måtte bestämt uppgifva, mot hvilka Föredragande och StatsRåd i synnerhet den tillvitelse kan göras, att hafva afvikit från gällande Rättsforrner , med olika behandling af lika mål; eller hvilka i synnerhet underlåtit, att emot en sådan lagskipning göra föreställningar, hvadan jag äfven i sådant afseende yrkar åtterremiss af Utskottets Memorial. Såsom den mest talande af alla anmärkningar emot Konungens Rådgifvare, anser jag den af Utskottet uppgifne, att Konungens Rådgifvare undeidåtit att understödja sådane af Rikets Ständer, eller deras Commilterade, i underdånighet gjorda framställningar, hvilka, efter Utskottets öfverlygel - 328 Ben 18 Ju lii e. m. se, ej inneburit något stridande mot Constitutionella principer, eller mot rättsoch billighelsgrunder. Jag anser det icke vara möjligt, att tillvita Konungens Rådgifvare någon större oskicklighet, än att motverka sådane framställningar ifrån Folkets ombud, hvilka stödja sig på Constitutionella principer, ej mindre än å rättsoch billighcts-grunder.
Maj:ts nådiga bepröfvande anmäldte; men äfven, om desamma vinna Kongl. Majlis nådiga bifall, erfordras, på sätt ofvan är omförmäld t, elt ökadt statsanslag för dessa förrättningars förtsky ridande, om de dermed afsedde fördelar skola förr än i en oviss framtid kunna beredas åt de trakter af Länet, hvarest de samfällige skogarne, i anseende till aflägsenheten icke kunna, genom behörig tillsyn af tillförordnad tjensteman fredas från den förödande misshushållning dermed, hvaruti allmogen, eller egentligen flere löse personer blifvit inledde afen del Irädvaruhandlande eller deras utskickade. I öfrigt vore det äfven på det högsta önskvärdt, att, för ett skyndsammare uppnående af ett bland ändamålen med dessa storskiften, något penningelån af allmänna medel kunde blifva tillgängligt, med småningom skeende amortering på flere år, för att begagnas af de jordägare, hvilka, i de af flere små lägenheter samman - 15 salle besulenlieter, innehafva hufvudnummern, men sakna utväg att utgifva lösen for de mindre jordlotterne, då sådan 20 år efter storskiftets slut i någon socken skall erläggas, så att med vei kställigheten af föreskriften derom, redan flerestädes måste anstå, i följd af en del utaf allmogens i dessa socknar oförmåga att dertill anskafla penningar. Utaf de i tabellen upptagne hemman och lägenheter äro Kongl. Majrt och Kronan tillhörige mantal, en mjölqvarn och ett fiske, hvar förutan -f-j-f-f hemman Lil 1 tiora fromma stiftelser. De i förra tabellen upptagne, oskattlagde, bebyggde torp och lägenheter hafva under dessa åren icke undergått någon förändring. I Länet äro 14 posthemman samt 36 gästgifvaregårdar och 16 skjutsombylesställen. Det förut uppgifne förhållandet emellan sjelfaganrle jordbrukare och arrendatorer fortfar alt vara såsom femton till en, äfvensom arrendenas beskaffenhet och landlböndernes utkomst är oförändrad. Statsbidrag
Hepartements-chefen, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt anförde: “Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts genom diktamen till Stats-Råds-profokollet den 27 sisflidne Januari ro ig nådigst gifna uppdrag, att, efter inhemtande af nödiga upplysningar, underställa Eders Kongl. Mqj:ts nådiga pröfning förslag till Proposition angående erforderlig förhöjning i anslaget till Kongl. Majtts hofhållning, får jag nu, sedan fullständig kännedom om hithörande förhållanden blifvit mig af Kongl. Maj:ts hof-förvaltning meddelad, detta nådiga uppdrag i underdånighet fullgöra. Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 70. 3 “Såsom Eders Kongl. Maj:t redan sjelf behagat tillkännagifva, har den sedan lång tid tillbaka oförändrade anslagssumma, sorn är anvisad till Kongl. Maj:ts hofhållning, icke varit för sitt ändamål tillräcklig, utan hafva, i följd häraf, för denna förvaltning brister uppkommit. Dessa brister för de år, som förflutit sedan Eders Kongl. Majus thronbestigning, jemte den ansenliga brist, som af lätt förklarliga skäl uppstod under den tid af nära två år då Eders Maj:t såsom Regent förde riksstyrelsen, med särskildt statsanslag derföre endast lråu Norrige, utgöra nu tillsammans ett belopp af omkring 800,000 R:dr R:mt. “Så långe en dylik balans qvarstår i hof-förvaltningens räkenskaper är det klart, att det vanliga anslaget blir ännu mera otillräckligt än eljest, och den första omsorgen synes mig således böra vara, att omförmälda brist måtte blifva, så fort som möjligt, godtgjord. Att verkställa detta på en gång, torde emellertid vara förenadt med svårigheter, och jag anser derföre lämpligast, om liqviden fördelades på tidrymden från och med innevarande år intill slutet af nästa statsregleringsperiod, eller på de fyra åren 1863—1866.
Om fattande af ett scrstiidt Uistott, till granstande af Instruclionen för Banco-Utstotttt. IG, p. »6, 17, 2l, 2Z, Angäende de wid sista Riksdagen upptagne och behandlade, men uopffjutne frägors ytterligare hwilande samt ftrstlidt Utstött i detta amne. i. B. P.-8, Z5, Z6, ;8. prols. Protocolls-Utdrag; Riksens Ständers, Om Nämnd, i afseende pä Walet af en Efterträdare till Sweriges Krona. I. B. p. 55, ch, 57. Angäende H. F. H. Prinsens af konto Lorvo urkorandr till Sweriges Kronprins. I. Om Electsrcr till waljandc af Riksens Ständers gullin». Ombudsman och dest Suppleant. I. K. p. 20», 208, Z4L, z;o. Angående förre Riksdagsmannen 7»" jnsson? förwaltande af Gullers Danielssons Fullmägtigstap i Banken. I. BP212. Om Talmannen i-srs Olssons, samt Riksdagsmannen 6r,. elers Danielsson» och kekr ^ncierrsons ytterligare blbehällande wid de dem uppdragne Banco Fullmägtigstap. BP. 406. Anmodan till samtelige Utstotten, att, framför allt annat, afgifwa deras yttranden öfwer de wigtiga ämne», stur röra Financerne, Bewillningen och beswarandet af Kgl. Majits Nädiga Propositioner, l. B. p. ^02. Angående Riksdagsmannen O-celherg» ställande under laga tilltal. I. Om Högsta Domstolens Ledamöters bibchällande wid Riksens Ständers förtroende. I. B. P520. Om Wal af Committerade till Tryckfrihetens wärd. B, P5;^. Ang. Riksdagens afflutande. II. Om en Mcdailles prägling, till äminnelsc afThronföljarewalet.
I öfrigt håller jag före, att om anstalterne vid fångföringen och vården derunder äro behörige, samt ansvaret för dem, hvilka dermed hafva befattning eller äga att vaka deröfver, vore strängt och vid förefallande tillfällen tillämpades utan skonsmål, så borde ej de svåra följder för allmänna säkerheten uppstå, som befaras af fångars osannfärdiga bekännelse och deras deraf föranledda kringforslande. Men som genom sådan falsk angifvelse Kongl. Maj:t och Kronan tillskyndas kostnad, samt allmogen ökad skjutsningstunga, och onekligt är, att under forsling brottslingar ofta undkomma, hvarigenom de sättas i tillfälle att begå nya brott, vill jag dock medgifva, att bestraffning må följa den falska angifvelsen, endast bestraffningen blifver lämpad efter denna quasi-förbrytelses beskaffenhet. I detta afseende kan jag likväl ej godkänna den af Utskottet gjorde tillämpning af 36 §. 17 Cap. RättegångsBalken, emedan der förutsattes, att brott verkligen blifvit begånget och icke, såsom nu är fråga, att det tvärtom i sjelfva verket ej ägt rum. Med antagande af hvad Utskottet tillstyrkt, skulle möjligen en enfaldig häktad person, tubbad af andra, kunna origtigt på sig bekänna ett 374 Den 3o Mart e. m. brott, för hvilken bekännelse lian skulle komma att lida högsta kroppsplikt och lifstidsfängelse, ett straff, alltför strängt för en lättsinnighet, som i moraliskt afseende icke tål jemförelse med det brott förenämnde person A sig bekänt men icke föröfvat, och för hvilket lagstiftaren stadgat straffet. Den oformlighet skulle ock derigenom uppkomma, att om en häktad förbrytare bekände på sig gerning, som han ej begått hvarå dödsstraff borde följa, han, enligt 5 §. i3 Cap. MissgerningsBalken, der kroppsstraff i ty fall efter omständigheterne föreskrifves, skulle beläggas med ett lindrigare straff, än om han orätt bekänt på sig ett mindre brott.
17 las till understöd för Blekingska Båtsmanshållet, efter Reglemente, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande borde i underdånighet föreslå; och har Kongl. Maj:t, som sålunda för Sin del i Nåder ansett den yrkade jemkningen i Blekingska Båtsmanshållet böra tillväga bringas endast genom en på ofvannämnde sätt förändrad liqvidation af reservoch öfverskolts-räntorne, velat så väl deröfver, som angående dispositionen, till understöd för samma Båtsmanshåll, af nyssberörde nya Båtsmans-nnmer, inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande, samt i öfrigt, i sammanhang med förevarande fråga, i Nåder tillkännagifva, dels att Kongl. Maj:t funnit förhöjning uti vacance-afgiften i Blekinge för ledige Bålsmans-numer af gamla stammen, utöfver de 8 R:dr, hvarmed sådan afgift hittils utgått, icke lämplig, minst innan de rustande kommit af tillskotts-räntornes förhöjning i åtnjutande, dels ock att på Rotehållarne och Båtsmännen sjelfve borde ankomma, att med hvarandra afgöra om sina inbördes rättigheter och skyldigheter i allmänhet, men alt beträffande de vilkor, som antingen leda sin grund från Indelnings-Verkets natur eller afse Båtsmannens tjenstbarhet och angå torpet samt beklädnaden och utredningen, de i desse ämnen redan utkomne Författningar borde äfven framgent lända vederbörande tili efterrättelse.
R:dr för år, så att Skol-styredsen måst hos Stockholms stads Drätsel-kommission göra framställning om årlig tillökning med 2,000 R.dr af det från stadens medel utgående hyresbidraget. Af dessa och andra orsaker hade skolan största behof af ny lokal, som erbjöde erforderligt utrymme, och medgåfve undervisningens planmessiga ordnande. Styrelsen, som ansåg enda nivägen alt erhålla en sådan lokal vara nybyggnad på en rymlig och välbelägen plats, erinrade tillika, att, om ändamålsenligare lokal för skolan finge medelst nybyggnad anskaffas, den vigtiga fördelen skulle kunna dermed förenas, att den nya byggnaden jemväl kunde, ulan betydlig tillökning i kostnad, inrättas och användas för alltmera af behofvet påkallade offentliga utställningar af inhemska industrialster; och hemställde Styrelsen, att densamma finge gå i författning om uppgörande af ritningar och kostnadsförslag till ny skolhusbyggnad, beräknad, med hänsigt till det jemt tilltagande antalet elever, för undervisning af om möjligt ända lill 300 qviniiga och 1,000 manliga lärjungar, samt jemväl afsedd att användas för allmänna industriutställningar, till hvilken framställning Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 9 November 1861 lemnade bifall. Styrelsen uppdrog sedan åt sin ordförande, Öfversten m. m. C. Stål, att, i samråd med skolans föreståndare, besörja undervisningsplanens utarbetande samt upprättande, i öfverensstämmelse dermed, af ritningar och förslag till nybyggnaden; hvarjemte Styrelsen anmälde att bland tomtplatser, som för den föreslagna nybyggnaden ifrågakommit, ingen ansetts lämpligare an den vid Mäster Samuelsgalan, emellan Öfre och Nedre Bangtänderna, i qvarteret Beridarebanan belägna, som nu innehafves af Landtbruks-akademien, hvilken icke heller förmodades vara obenägen att upplåta denna tomt, derest Akademien, vid nybyggnadens utförande, finge sitt behof af nödiga lokaler lillfredstäldt, dervid, bland annat, påräknades en större lägenhet för utställning af landlbruksredslcap.
Enär Herr Danckwardts anförande innehåller flere olika principer med dem i Kongl. Majrts Proposition, äfvensom det tycks gå ut på att icke öka grundräntorne, kan jag ej annat än tillstyrka återremiss, och skulle gerna se, att en förändring kan ske i enlighet med Kongl. Maj:ts Proposition, om en sådan förändring är öfverensstämmande med vår Lag. Herr Gyllenswahn, Henrik, anhöll, att ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare få hvila på bordet. Herr von Vegesack, Ernst, instämde häruti. Och skulle i anledning häraf, berörde Betänkande, jemlikt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare hvila på bordet. Å nyo föredrogs Stats-, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 29 sistiidne September under N:o 79 afgifne, och den 19 derpåföljde October e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt fråga örn förändrad grund för Prrestationers utgörande af hemman. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, anhöll, alt få veta, hvad beslut de öfrige RiksStånden fattat, angående detta Utlåtande. Riddarhus-Secreterare upplyste, alt, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, Högvördige PresteStåndet och Välloflige BorgareStåndet bifallit Utlåtandet, men Hedervärda BondeSlåndet återremitterat detsamma. Uppå derefter gjord framställning, blef Utskottens berörde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln godkändt. Grefve von Fersen, Hans, anförde skriftligen: Som jag var frånvarande den Plenidag, då Ridderskapet och Adeln lill pröfning företog Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande N:o 153 om ytterligare åtgärders vidtagande dels till befordrande af den inhemska bästculturen, dels till lättnad vid remonterings-skyldighetens fullgörande; får jag nu vördsammast reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut att bifalla nämnde Utlåtande.
Majit täckts förklara vara Dess yttersta Nådiga vilja: Att Kongl. Majit dervid befunnit Sig uti Högönskelig Välmåga, och att det skedt med berådt mod och i bägges vår gemensamma närvaro, det varder härmed intygadt. Stockholm den 10 Februarii 1814* H. H. von Essen. Fredr. Gyllenborg. (L. S.) (L. S.) *34 Deri 9 Februarii» 181S den 7 Februari» är detta Testaroem. te öppnadt och uppläst, » näryaro af de Män^ det tleröfyer författade Protocoll upptager, CARL JOHAN Oscar, Fredr. Gyllenborg. Peder Anker. Joli, Aug. Sandels. Jac. Axel Lindblom. Lars Olsson. Lars von Engeström. H. H. von Essen, E, Ruuth. Carl Fr. Landberg, G. af Wetterstedt. J. G. Turdfjaell. Att förestående afskrift är med Höga Originalet ]ika lydande intygar J. G. Turdfjaell, Tillförordnad Just iti$-Canceller. Vi CARL JOHAN, med Guds Nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Vendes Konung &c. &c. &c. Gore vetterligt: Det Vi med den mäst vördnadsfull erkänsla enaottage de gåfvor, som innefattas uti Högstsalig Hans Kongl. Maj:t, Vår Högtälskade oförgätlige Herr Fader CARL XHLs den 10 Februari» 1814 upprättade Testamente, och förordne sorn följer? 1:0 Den försegling, som blifvit åsatt hvad »Slottet tillhört Högstsalig Hans Maj:t,Vår Högtälskade Herr Fader, skall ofördröjligen brytas Den 9 Februarii. och allt hvad som finnes i Contante Penningar genast öfverlemnas till Vår Högtälskade Fru Moder, Hennes Maj:t Enke-Drottningen. Inventeringen skall sedan företagas, och man skall hos Hennes Maj:t Enke-Drottningen anhålla, att Hennes Maj:t täckes välja allt hvad som kan vara Hennes Maj:t convenabelt.