Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt icke förneka denna lära, vore ej nog, i fall förbudet anginge utspridande af villfarande lärosats. Då borde man ej allenast erkänna den rena evangeliska läran; utan man borde äfven hålla i helgd kyrkans lärobyggnad. Man kan ej sägas förneka Guds heliga Ord derföre, att man annorlunda förstår något ställe deri, än kyrkans lärare det tolkat; men man kan onekligen, med erkännande af det gudomliga Ordets myndighet och sanning, hämta derifrån en lärosats, hvilken af alla kyrkans lärare förkastas såsom en villomening. Äfven detta har varit utan inskränkning förbudet, och är ännu ej tillåtet annorlunda, än i tryck. Endast förnekandet af sjelfva Ordet (den rena evangeliska läran) är ännu ej ens i tryck medgifvet, ulan alltid och ovilkorligen förbudet. Utan denna hufvudgrund, vore religionsfriheten ingen. Kyrkan åter, om den ej ägde annan lärobyggnad, vore ej en kyrka. Äfven med den största religionsfrihet i statens kyrkoförfattning, kan dock icke denna omsorg om kyrkans renhet umbäras. Om äu staten tillåter offentlig utöfning af alla möjliga religioner; så blir dock inom hvar för sig en tillsyn öfver dess renlärighet nödvändig. I den kyrka, staten vårdar, måste staten äfven vårda renlärigheten. De öfriga kunna sättas i tillfälle att sjelfva vårda den, om ej staten vili dermed dem biträda. Ty en kyrka, ensam eller i fri sammanvaro med andra, hvad skall den vara, om ej en förening till gemensam gudstjenst enligt 52 R. St. Just.-Ombudsrn. Ernb.-Berättelse för år 4849. sin tro, om ej en anstalt, der troende i denna tro undervisas, uppbyggas af en gudstjenst efter sina lärobegrepp? Om ingen vedertagen lära funnes, och ingen troende visste, att den gudstjenst, han besöker, erbjöde honom en undervisning och en andaktsöfning, åt hvilka han kunde öfverlemna sig, utan att förargas, i stället att uppbyggas; då funne han ju i kyrkan ingen ting af hvad han der söker.
Stallmästaren och Löjtnanten Carl Emil Hahr måtte undfå en årlig pension af 300 R:dr R:mt, till stöd hvarför blifvit nnfördt, att Hahr, som efter år 1848 erhållet afsked Irån Stallmästarebefallningen vid Krigsakademien å Carlberg, den han, emot arfvode, under 27 års lid förestått och sedermera vunnen anställning vid Tullverket, numera nära 57 år gammal vore i anseende till mångårig, af Läkare bestyrkt, sjukdom, oförmögen att försörja sig och en åldrig, jemväl sjuklig, hustru, helst den obetydliga pension, han, i egenskap af f. d. Förste Beridare vid Kongl. Hofstallet eger uppbära, lill stor del mäste användas lill läkarearvode, inköp af medikamenter och till förnöjande af de kredilorer, åt hvilka Hahr för 12 år sedan nödgats afstå sin egendom ; och hafva med afseende å hvad sålunda förekommit Rikets Ständer medgifvil, ali en årlig pension af 300 R:dr. R:mt å Allmänna Indragningsstalen må för bemälde Hahr uppföras. 59:o. Hos Rikets Ständer har blifvit anlördl, hurusom Skolläraren Jonas Reuter under en tid af 40 år med outtröttligt nit eguni sig åt uppfostrings-väsendet och under denna verksamhet ådagalagt utmärkta förtjenster, hvilka vore i hela landet allmänt kända och syntes påkalla äfven Rikets Ständers uppmärksamhet, saint göra honom förtjent af erkänsla från Statens sida, helst hans numera uppnådda ålder af 64 år gjorde ett understöd för honom verkligen behöflig!; och har alltså blifvit föreslaget, alt Skolläraren Reuter mätte af Rikets Ständer hugnas med eli årligt anslag för sin återstående lifstid.
Ifrån 1 Borgare-Ståndet 1 liar Utskottet erhållit * återremiss å dess, un• déri N:o 121, afgifne Utlåtande,. i anledning af vackt : motion om arfyoden till Städérnes-Rådhus-Rätter för deras befattning med tullinålV. Mén sorn, enligt till Utskottet ankomne Pfotocolls-utdrag,. berörde Utlåtande blifvit bifallet af Presteoch Bonde-Stånden den 2 samt af Ridderskåpet och; Adeln den 5 innevarande månad* anser Utskottet, till: följd af >y5 . Riks dags-Ordningen,. denna > fi åga vara afgjord, och kan således dermed; icke taga : någon i vidare befattning,. Stöckkblm i den >27 - Junii; 1834 Stut s-V t skottets Mern, N:o 184. 3 N:o 184. Ankom till Exp.-Utsk. den'4'Julli. Memorial j i anledning af erhållen äterremiss på Stats-Utskottéts Utlåtande N:o i3i. Ifrån Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återremiss å dess, under N:o i3i, afgifne Utlåtande, i anledning af vackt motion om Statsanslag till en stängsel omkring de vid gamla Upsala Kyrka varande fyra ättehögar. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-utdrag, berörde Utlåtande blifvit af de öfrige Irenne Riks-Slånden bifallet den 2 innevarande Junii, anser Utskottet, lill följd af ^5 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den 27 Junii 1834* Ankom till Exp. Utsk. d. 4 Junii kl. 2 e. m.
Redan vid början af innevarande riksmöte öfverlemnades, genom remisser från Riks-stånden, lill Stats-Utskottets handläggning dels en af Kongl. Majit den 28 November 1856 tili Rikets Ständer aflåten Nådig Skrifvelse, i anledning af gjord underdånig framställning om Statens medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen melian Köping och Hult, dels ock af enskilda medlemmar utaf Riks-stånden afgifna motioner och anföranden rörande nämnde jernvägs-anläggnings understödjande eller inlösande af Staten; öfver hvilka frågor Utskottet, uti sitt under N:o 62 afgifna Betänkande, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, förklarat sig vilja särskildt utlåtande till Rikets Ständer afgifva. Då Stats-Utskotlet, i följd häraf, nu går att meddela sitt yttrande i detta ämne, får Utskottet till en början i ett sammanhang redogöra för innehållet af saväi högstberörde Nådiga Skrifvelse och enskilda motioner, som de öfrige i afseende å denna fråga Bill. till B. St. Prof. 1856—1858. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 20 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 260. sedermera gjorda framställningar och ansökningar, hvilka under loppet af Riksdagen konunit Utskottet tillhanda. Hos Kongl. Maj:t hade Direktionen för “Kongl.
Debet. år 1§4% år 1§43 Uppbörd: Från Kongl. Förvaltningen af Sjö ärenderna 800: 1,100: — —• •— Credit. Utgift: Hushyra 250: 250: — Summa 806: 40. — 1,195 Uti denna Expeditions räkenskaper för åren 1842 och 1843 afföras: det förra året 60: 32. och det sednare 253: — ”till af Kongl. Maj:t kända behof.” Vid berättelsen, angående Kongl. Stats-Kontorets räkenskaper och förvaltning, hafva Revisorerne uttalat sin öfvertygelse rörande sådana slags dispositioner, och få nämnde yttrande (pag. 31—32) här åberopa. — 160 — Af clet vid 1834 och 1835 års Riksdag, för iståndsättande af försvarsverket till sjös, beviljade extra anslag, 100,000 R:dr, hvilket ingått i Kongl. Förvaltningens af Sjö-ärenderna räkenskaper hafva till 1843 års slut anordnats: För fregatten 2. så att vid 1843 års slut deraf återstodo „ 9,888: 22. 10. R:dr 100,000: Följande extra anslag för iståndsättande af försvarsverket till sjös hafva vid 1840 och 1841 års Riksdag blifvit beviljade och uti Kongl. Förvaltningens af Sjö-ärenderna räkenskaper redovisade: Stats-anslag. Utgift till 1813 Behållning, ars slut. Sistnämnde behållning, 4,683 R:dr 30 sk. 9 rst., har, såsom icke behöflig för det åsyftade ändamålet, blifvit återlevererad.
Kamraten lär de unga älska fosterlandet och allt ädelt och godt. Kamraten är en alltid påpasslig och trofast vän. Många svenska lärare ha också berömt Kamraten för dess goda och för ungdomen väl lämpade anda! Kamraten är ingen småbarnstidning, utan är afsedd får den uppväxande ungdomen i åldern intill 18 år. Kamraten utkommer med två sextonsidiga nummer i hvarje månad. Som en antydning om Kamratens innehåll anföra vi endast innehållsförteckningen för dess senaste nummer, som utkom den 15 maj. Detsamma innehåller: Lofdag i maj; ett skolpojksminne af J. P. Winkler. Pingst; poem af Julius Sturm. Dagens stjärna; af K. S. Hldn. Hvad Jean en syster göra för sina bröder? af Elsa. Amatörfotografi; för Kamraten af N. A. Langlet. Med illustrationer. Afventyr i fjärran västern; af William Kingston. (En spännande indianföljetong med illustrationer!) Den finske gossens bragd; af C. W. B. (Från kriget 1808 — 9). Den unge naturaliesamlaren: att bereda djurskelett. Med illustrationer. Farbror Frans; berättelse för Kamraten af T. S-n. Trefliga handarbeten för flickor: ett nytt slags broderi och konfirmationsgåfvor. Med illustr. Prenumeranternas brefvexling. {Innehåller en mängd intressant tankeutbyte mellan de unga, om deras skolföreningar, om deras studier, om deras samlingar, experiment och lekar) Prenumeranternas afdelning. (Innehåller bidrag från de unga prenumeranternas pennor, denna gång en liten nätt dikt: » Älska din moder! ») Intressanta tankeuppgifter, nya slags gåtor IDUN 1893 m. m. (På denna af delning™ utdelas pris af goda böcker till de unga läsarne.) Ja, detta var ett enda nummers ungefärliga innehåll. Det är ju icke så litet! Viljen I glädja edra unga och gagna dem tillika, så prenumereren nu genast för deras räkning på Kamraten från april månads början till årets slut med kr. De skola icke nog kunna tacka Er Böhmiska därför! folkbilder. Tecknade för Idun af Sigrid Elmblad. Förlorad.
Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoell Ekonomie-Utskottens under den 8 dennes meddeldte samt sistlidne Pleni-dag uppläste och på bordet lagde Utlåtande öfver de hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande af den 1 sisth Maj öfver åtskillige väckte motioner om Tull-Verkets styrelse och Förvaltning, med de dermed gemenskap ägande ämnen, fann Hedervärda Bonde - Ståndet för godt att Utskottens ifrågavarande Utlåtande bifalla, med tillagd önskan att Kongl. Majit täcktes i Nåder till den Kommitée som enligt de nu vid påstående Riksdag antagne allmänna grunder för en förändrad Reglering af Statens Embeten och tjenster, skall i detta ämne afgifva ett fullständigt förslag, låta öfverlemna, att derjemte yttra sig om en förändrad Reglering af TullVerkets organisation. S. D. Enär nu åter föredrogs sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomleUtskottens den 8 dennes afgifne„ på bordet hvilande Utlåtande öfver de anmärkningar, som inom 6j2 Prot.
I detta sistnämnda beslut, såsom en följd af den lydelse, Ståndet lör § 47 antagit, inbjöds Höglofliga Ridderskapet och Adeln jemväl vördsamt och vänligen att instämma. S. D. Prot.-Utdrag den 12 Oktober 1860. 825 S. D. Sedan Borgare-Ståndet numera behandlat Allmänna Besvärsoch Ekonomi-VIskottets Betänkande N:o 161, i anledning al Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med det al Kommilterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag, angående Kommunal-styrelser, lades lill handling arne meddeladt utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 19 sistlidne September, genom hvilket Borgare-Ståndet var till instämmande i Bonde-Ståndets beslut i denna fråga inbjudet. Den 12 Oktober. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. 1). Efter föredragning af såväl Bevillnings-Ulskottets Memorial N:o 46, med förslag lill de formulärer, som böra bifogas den af Rikets Ständer vid innevarande riksdag beslutade nya Bevillnings-stadgan, som ock Högvördiga PresteStåndets genom Protokolls-utdrag N:o 488, i ämnet gjorda inbjudning, beslöt Ridderskapet och Adeln, med afslag å samma inbjudning, att godkänna ofvanberörde formulärer, med de förändringar i afseende å formulären N:ris 7 och 15, att. de uti förstherörde formulär under rubriken af bevillningsberedningen upptagne kolumner skulle blifva alldeles lika med dem, som äro upptagne under rubriken af taxeringskommittéen. samt att, i stället för de under rubriken inkomstbevillning uti formuläret N:o 15 upptagna tvä kolumner, skulle under nämnde rubrik intagas de fyra kolumner, sorn förefinnas uti formuläret N:o 9; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att biträda hvad Ridderskapet och Adeln sålunda beslutat. S. I).
» Jag har tyckt mig se ut öfver hela godset, » fortfor hon, » — och jag h a r sett trefna, nybygda stugor med burgna, glada invånare — jag har sett små flitiga skolbarn arbeta i flere slags slöjdskolor och läroanstalter — j a g h a r sett små nätta ålderdomshem för utarbetade gubbar och gummor titta fram på de löfrika uddarna och jag har sett ett stort, väl inrättadt sjukhus där längst framme på backen. » » Det är inte utan, att också jag stundom haft liknande syner, » inföll ban rörd, » — men det är nog mycket långt till den dag, då de alla kunna bli förverkligade. Ett stort gods far sällan väl af sin ägares frånvaro, såsom ofta fallet varit med detta; och det fordras kapital för att iståndsätta det. — » » Och ett sådant ha vi till att börja med i juvelerna! — Och vi b a många flere: ungdom, hälsa och arbetskrafter, kärlek till saken och en god vilja — för att icke tala om det outtömligaste af alla: förtröstan på Guds hjälp till framgång! — Tror du inte, » tillade hon med ett af sina vanliga hastiga omslag från allvar till ett lekande sätt, » — • att juvelerna då skulle kunna föra välsignelse med sig igen? Och tror du inte, att om då » Järnfrun » någon månskensnatt irrar omkring i tornet och från fönstret får se sina kära juveler glänsa emot sig i denna nya skepnad — tror du inte, att hon då i harm och förskräckelse skulle ta till flykten, så långt, att hon aldrig mer skulle komma tillbaka? » » Jo, det tror jag bestämdt! » utropade han och slöt henne i sina armar, 5och jag vet, att den tgoda ande », som nu regerar i slottet, i stället kommer att » gå igen » i välsignelse! » » Och du skall då aldrig sakna familjejuvelerna? » frågade hon med en sista skymt af oro.
Jag är derföre just ej emot inbjudn. till PresteSt., angrde vilkoren för Riksg.- contrs upplåningsrörelse; men då man nu äfven vill sträcka denna inbjudn. till de öfriga 2:ne RiksStm, så nödgas jag protestera deremot. Jag tror, att vid detta tillfälle det isynnerhet är olämpligt att inbjuda BnndeSt. att förena sig med R. o. Ad., enär R. o. Ad. ännu ej kunnat förmås fatta sitt beslut i anledn. af en omkring 1 månader på bordet hvilande inbjudn. från BondeSt., rör:de en för detta Stånd högst vigtig fråga. Då för öfrigt BorgareSt. redan inbjudit Presteoch BondeSltn att i afseende på nu ifrågavar. ämne förena sig med delta Stånd, så och enär BorgareSt. icke lärer ansett det löna mödan att aflåta samma inbjudn. till R. o. Ad., torde det ej heller löna mödan att inbjuda BorgareSt. att instämma i R. o. Ad:s härutinnan fattade beslut. Gr. von Fersen, Hans: Jag vill ej tvista om lämpligheten af inbjudnrr; men då den af mig väckta fråga hvilat så länge, att prot.utdr. öfver samtl. RiksStms beslut redan lill StatsUtsk. inkommit och föranledt handläggning, återtager jag den. Gr. v. Forsens ifrågavar. motion, såsom af honom sjelf återtagen, ansågs böra förfalla. Hr'Rosenblad, Bernh.: Hindrad af opasslighet att bevista öfverläggningen den dag, då BancoTJtskrs betänk. N:o J07 återremitterades, får jag anhålla, att följande anmärkntr måtte få åtfölja återremissen. De afse dels hvad sorn inneliålles i Utskrs förslag och dels hvad der saknas. A. Anmärkningar vid Utsk:s förslag (efter dess nummerordning). 1:0 "Att äfven för den händelse — —■ — 1664 års m y n t f o t."
Föredrogs Stats-Utsk:ts den 1 och 4 dennes bordlagde Utlåt. N:o 126, i anledning af väckt motion ang:de frånträdande af kronans rätt till återlösen af de s. k. Trippiska hemmanen i Halland. Hr von Koch: Till representantens ledsamma pligter hörer att någon gång nödgas yttra sig rörande ämnen, hvilka han icke så grundligt, som önskligt varit, hunnit genomtänka. Det är uti en sådan ställning, som jag nu befinner mig, då jag skall yttra mig öfver Stats-Utsk:fs nu föredragna Utlåt. Jag har nemi. ännu icke varit i tillfälle att tillräckligt studera mig in uti förhållandet med dessa Trippiska hemman, utan måste yttra mig blott på grund af hvad Utlåt:t innehåller. Jag har dock i minnet, att jag för omkring 20 år sedan i Högsta Domstolen föredragit ett ärende angrde ett af nyssnämnde hemman, samt att jag då fann förhållandet i afseende å Trippiska godsen vara ganska inveckladt. Jag erinrar mig en ytterligare omständighet, med hänsigt hvartill jag icke kan bifalla detta Utlåt., nemi. förhållandet med de s. k. Schlegelska hemmanen, ang:de hvilka jag tagit något närmare kännedom, emedan den frågan är beroende på en K. M:s Nåd. Remiss, hvilken för närv:de hvilar hos mig. I afseende å sistberörde hemman, kan jag väl icke heller ännu afgifva något kategoriskt omdöme, men har dock inhemtat tillräckligt för att kunna säga, att jag hyser betänkligheter att lemna mitt bifall tdl den af Utsk:t nu gjorda hemställan — betänkligheter, hvilka äro tillräckliga för mig för att yrka återremiss på detta Utlåt. Jag skall i korthet antyda skälen. På 1600-talet var temligen allmänt, att kronan afhände sig sina hemman. Sådant skedde dels genom gåfvobref, dels genom ovilkorliga salu-afhandlingar, dels ock genom alhandlingar med återlösningsrätt.
Liten och knubket klent barn med anlag för engelska sjukan big, rödkindad och mörkögd var hon, med en m o u c n h den yngre led af ett ledsamt utslag. Och som aldrig var allvarsam och en liten trubbnäsa, Ellen var så uppoffrande, och dessutom är det som var oemotståndligt humoristisk. Hon var i ju alltid så mycket bråk med småbarn, till och mitt tycke en riktig liten idealunge med en unmed om de äro friska, så mycket mera då, naderbar stor portion förnöjsamhet och en förmåga turligtvis, när de af sjukdomen äro mer än vanligt kinkiga. Alla dessa upplysningar lämnade att sysselsätta sig med tusen små lekar, som gjorde att hon mycket sällan hade tid att vara missoss herr Hansson, medan vi sutto och väntade på nöjd och vid dåligt lynne. Också var hon tydhans fru. ligen den sol, kring hvilken, mer eller mindre omedHvad jag fann henne förändrad, då hon slutlivetet, allt i hemmet tycktes röra sig. Och ehuru gen kom in! Visserligen hade hon aldrig utmärkt jag såg, att alla möjliga hänsyn togos till hennes sig för någon strålande hälsa, men så medtagen trefnad och välbefinnande, har jag ännu aldrig hade jag ej väntat att finna henne. Hon var mahär sett det fjäskande och bråk som man ofta, vid ger och blek och det låg öfver hennes ansikte en närmare bekantskap, kan iakttaga i hem, där ett drag af oro och ögonens röda kanter talade barnen äro hufvudpersonerna. om ihållande nattvak. Hon sade sig vara mycNu satt den unga damen som bäst och njöt ket glad öfver att vi kommit, och samtalet rörde af att se den fina gula sanden rinna ut mellan sig snart om den gamla kära skoltiden. Men de utspärrade tårna på hennes små bara fötter, under allt detta föreföll det, som om hennes tanka att k ä n n a oss stolta öfver h e n n e. hon må ha varit hur b l y g s a m Och som — helst, 1 S r Se S:t professor Eriks Ernst Almqvists intyg å Tekn. Till landsorten m o t Fabrik, efterkraf. flaskorna. Stockholm. A l l m.
Staa $uSbönber, fd' i ©tdberne forn pd Sanbef, fiola d ben bag-, förn tia Mantals. ocb ©fattflrifning utfdtteS-, fjelfve eller genom onibub ftg infinna ocb tia ©fattflrifvaren aflemna be uppgifter, forn i .Romin** gens SefaflningSbafvanbeS bdrom utfdrbanbe Jlungörelfé föreflrifveS. tDefje uppgifter, forn tmefaflt författas, fiola noga upptaga afla be perfoner, forn tia hvars ocb enS buSbdfl b^ra, meb utfdttanbe af namn, dlber, mer efter minbre arbetSförmdga, brddligbet, 0. f. v.; dfven flaa hefidmt utfrpdaS perfonenS ämbete, Sjenfi eller befattning, ben rörelfe, ndring efler banbtering ban ibfar, bans gafiigbeter, 2Berl ocb Snrdttnin* gar, famt dnbteligen be hoS en hvar 6oenbe #preSmdn, efler anbre, bmilfa befiutom,. för ftg och fttt foll, dro pligtige, att enabanba förteckningar ocb uppgifter aflemna* ©amma flplbigbet dligger od görmpnbare, i affeenbe pd fina 9ttpnb<» lingar ocb befjas ©genbom, famt ©tpreSmdn af Solag, SCerf ocb 3n« rdttntngar, outrebt ©ter&buS, efler unber concourS varnnbe So, för ben. ©genbom, en hvar af bent förvaltar ocb. vdrbar.. Strt. lif. §. 45* 45 Omogen ocb minbre flrifFunnige Snvdnare t ©tdberne dga att munbtligen mebbela befja uppgifter §. 45.
Är det jag, som lekt och vuxit upp här? Som trott på Gud och känt mig trygg och stark i medvetandet om mina fasta grundsatser? Nu ha de alla störtat i grus under mina fötter. VIGGO. Tag vara på dig sjelf och tag vara på framtiden! LOUISE. Det fins ingen framtid. När jag tänkte på att stanna här i kylan alltid tänkte på, att år skulle komma och gå, utan att jag fick se honom höra hans kära stämma att dag skulle glida bort efter dag, utan att så mycket som ett bref förde bud mellan honom och mig då såg jag, att de dagarne och de åren icke skulle synas mig värda att lefva. För mig fans hvarken glädje eller skönhet ingenting annat än en oändlig tomhet Då skref jag. Jag vet inte hvad. Men det darrade nog mellan raderna min fruktan att bli glömd. VIGGO. Huru länge är det sedan du skref? LOUISE skakar på hufvudet. Jag vet inte om jag väntat länge eller kort. Jag vet inte om dagarne mist sin längd eller om de icke längre ega något slut ... tiden har blifvit något formlöst, som flyter i ett ... jag vet blott att tomheten är evig. Tystnad. VIGGO sakta. Om han nu ber dig komma? LOUISE. Jag skulle lyda honom blindt om han också bad om mitt lif. VIGGO stryker med handen öfver hennes panna. Jag skall inte pina dig med några råd. Men du är exalterad nu. Kanske skall du se annorlunda på allt detta, se'n dina nerver kommit i ro. Från förstugan höres ett lätt buller: ett par galoscher, som tagas af och en paraply, som stötes mot golfvet. Strax derefter knackar det på dörren och kamrer Möller kommer in. KAMRERN bugar sig. Jag har tyvärr inte kunnat komma ifrån förr än nu, men jag ville ogerna försaka nöjet att personligen få lyckönska fröken Louise på födelsedagen. LOUISE räcker honom sin hand. Tack, herr kamrer. Tack för blommorna. Det var så snällt. KAMRERN. Åh för all del, det ... ^Helsar på Viggo.^ God dag, Viggo Pihl! Jag hörde just, att du var kommen det blir ju ett kort besök, denhär gången? VIGGO
Majoriteten inom Utsk:t bestämde sig egentligen för borttagandet af försegling å brån vinsredskap med anledn. af ett begärdt yttrande i frågan, afgifvet af Byråchefen, Exped.Sekret:n Nycander, af det innehåll, att det ej vöre af särdeles vigt att bibehålla stadgandet i denna ifrågav:de artikel; men jag, för miu del, skulle likväl tro att, örn t all enkel redskap skall bibehållas oförseglad och kunna gå ur liand och i hand, såsom en annan vara, skall allmogen äfven lätteligen blifva förledd att utöfva smygbräuning, något som man likväl bör söka att förekomma. En värd talare har yttrat att den, som vill öfverträda författningarne, ej lärer afhålla sig derifrån af den orsak, att försegling å bränvinsbrännings-redskap är påbuden. Jag för min del skulle 484 Den 30 Mais. likviil tro motsatsen. Är nemligen redskapen oförseglad, kan en person lätteligen föranledas att begagna densamma, emedan han cj kan tro, att det är förenadt med något svårare ansvar. Men han betänker sig säkerligen väl innan han bryter en försegling, emedan blotta förseglingen är något, som i det yttre genast tillkiinuagifver, att begagnandet af redskapen, efter förseglingens brytande, måste vara förbudet och innebära en förbrytelse. På dessa och de af Gr. af Ugglas och Hr Reutersvärd anförda skäl får jag anhålla om återremiss af denna fråga. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Riks dagar sedan eller när den nu gällande bränvinsförfattningen utfärdades, torde R. o. Ad. påminna sig att det beslöts att bran vinspannorna skulle af Staten inlösas, derest egarne sådant önskade; men att på en del orter, dervid jag hört särskildt utmärkas norra delen af Stockholms Län, ganska få bränvinsverk aflemnades, emedan innehafvarne ansågo, att de vid nästa Riksdag troligen skulle åter få rättighet att begagna småpannorna mot lägre afgift.