Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
å 6:te hufvudtiteln, Utflyttningshjelp efter laga skiften 45,783: 99. Odlingshjelp ra. ra. för krononybyggare 3,702: 81. Skrifmaterialier och expenser, ved in. m 18,815; 71. Reseoch traktaraentspenningar 18,638: 26. Omkostnader för Kontroll-verket 3,865: 48. Skogsplanterings-kassan, ersättning för hemmansräntor Och arrenden ra. ra. 4,118: 25. Lyshållning m. fl. utgifter för Kronans publika hus i Stockholm 7,560: 18. Uppköp af ved för Wisby s. k. krono-kalkugn 347: 10. Reseoch traktaraentspenningar 1,314: 70. Skrifmaterialier och expenser, ved m. m 1,022: 93. å 8:de hufvudtiteln, Särskilda förslagsanslag för Kleresiet .. 571: 31. Farsoters och smittosamma sjukdomars botande 1,184: 51. Fattigvården i allmänhet 17,567: 47. Skrifmaterialier och expenser, ved m. in 8,837; 51. å 9:de hufvudtiteln, Wadstena Krigsmanshus-kassa 10,651: 42. Liqvid med liiksgiilds-kontoret å öfverskott och besparingar samt brister: Öfverskott å stats-verkets inkomster 3,084,544: — Besparingar å förslagsanslagen 225,055: 35. Reservation å anslaget för Skogs-institutet, lägre skogsskolor samt öfrige till skogs-staten hörande tjensteraäns aflöning, jemlikt Kongl. Efter afdrag af: Brister å stats-verkets inkomster 1,065,850: 21. Dito å förslagsanslagen 1,121,628: 91. Ersättning för mistad rättighet till forsellön 62,653: 6.
Den syftning, hvari jag nyttjat ordet giltighet, var den enda, hvari detta ord mig veterligen kan nyttjas, och hvari det uttrycker egenskapen att gälla. »Jag kunde icke,» hade jag sagt, »föreställa mig, att man skulle åberopat en handling, hvilken man icke för gällande ansett» — och svårligen kunde väl detta tagas i annan bemärkelse, än att jag trodde Konungens Rådgifvare hafva ansett de två Ståndens mening vara såsom ståndsbeslut gällande. Att densamma i annan händelse icke bordt hos Konungen åberopas, var min icke otydligt angifna tanka; och denna grundade sig derpå, att om oftanämnde förbehåll (de två Ståndens mening) ej mer varit gällande, detsamma ej heller kunnat anses för de två Ståndens ännu fortfarande mening, utan hade bordt antingen vara genom förstärkt Utskott upphäfvet, eller ock betraktas såsom af de två Stånden sjelfva frånträdt. Om nu så var — att någon de två Ståndens gällande mening ej mera fanns — då insåg jag ej heller, hvad som i en sådan fanns att åberopa. Men om ock, i följd af en sådan ogiltighets erkännande, det kunnat läggas Svaranderna till last, att hafva inför Konungen åberopat, och följaktligen tillstyrkt afseende på en handling, den de åtminstone efteråt funno icke vara giltig eller icke hafva bordt gifva anledning till deras klandrade rådslag; så kunde dock för ett lagligt åtal icke läggas annan grund, än verkliga förhållandet; och huru detta af mig betraktades, är hvad jag näst ofvanföre redovisat. Ett annat föremål för mitt tvifvel på remissens åsigter var det deri uppgjorda förslaget att genom en, Regeringsåtgärd afhjelpa bristen af ett Rondeståndets beslut om valsättet för detta Stånds deputerade vid markegångssättning. För att nu framlägga skälen till detta mitt tvifvel, böra remissens ordalag följas. Det heter, att »Bondeståndet hade vid dess beslut om inskränkning i antalet af dess deputerade icke aktat nödigt att i afseende på deras utnämnande närmare förordna; och således måste Ståndets förut gifna föreskrift i ämnet fortfarande tjena till efterrättelse». Denna förutsättning, att
Visserligen kan man å andra sidan invända, att den summa, som till arbetets fullgörande erfordras, sedan man nyss förut omnämnt ett anslag af 100,000 R:dr b:ko från Stats-verkets sida, torde i allmänhet så tydas, som Utsk. verkligen åsyftat; så att jag anser icke det anmärkta redaktionsfelet vara så hetydligt, att det ensamt borde grundlägga en återremiss, ulan det är blott i förening med den af Hr Bildt åberopade omständighet, som jag finner förenämnde, till större tydlighet ledande och derföre äfven i sig sjelf nyttiga redafetionsförslag böra föranleda punktens återremitterande. Om jag nu återgår till ärendets egentliga innehåll och syfte, så måste jag, emot Frih. Klinkowström, som ansett kanalen medföra mindre gagn för orten, åberopa en auktoritet i ämnet: Sty relsen för Vägoch Vatten-byggnader, som uttryckligen förklarat, att detta företag ”otvifvelaktig! skulle åstadkomma stor nytta för Eskilstuna stad och omgifvande ort”. Hr Ribbing har förmenat alt detta utlåtande icke skulle äga nog bindande kraft, i anseende dertill, att det icke blifvit af K. M:t 8 H. .36 562 Den 29 Juni e. jn. infordradt. Della kan jag icke falla. Slyrelscns utlåtande mäste väl alltid, i sak, blifva af samma innehåll, ifrån hvilket håll dess utlåtande än begäres; dess yttrande bör således hafva lika stort vitsord. Följaktligen skulle jag nu, såsom SlalsUtsk., anse mig kunna biträda elt bifall, derest icke de anmärkmr blifvit gjorda i forraelt hänseende emot redakt:n, hvilkas befogenhet jag måste erkänna. På grund häraf vill jag icke motsätta mig en åter-remiss.. Frih. Raab:
Det kan dessutom tilläggas, att möjliggör man qvinnorna en bättre ekonomisk tillvaro, så arsannolikheten för lättsinniga äktenskap mindre, an nu, ciå en qvinna alltid mer betänker sig på att uppgifva en iiågorlunda dräglig ekonomisk tillvaro än en usel, och det ar då heller icke osani~olikt, att niången qvinna kan niedföra .i äktenskapet en sparpenning, som kan bli af största nytta och betydelse vid familjekriser och olyckor af ett eller annat slag. Med allt dettabör det emellertid an en g h g betonas, att det iiaturligtvis icke ar meningen att förneka, att hustruns eko-. nomiska biträde delvis karc vara skadligt för familjelifvet, för hemmet och för barnens uppfostran. Men man måste ihågkomma, att liksom detta biträde redan till en stor del tages i anspråk inom samhallep bredare lager, så kommer det, i följd af den riktning hemlifvet, s k o m ofvan utvecklats, i vår tid faktiskt hartagit, att städse blifva allmännare, naturligare och ekonomiskt nödvändigare. Nar nian derför vill bemöta fordringen på qvinnans tillträde till förvarf genoni att hänvisa till de gifta qvinnorna, så kan man sålunda å andra sidan - så som de ekonomiska och sociala förh5llandena iiu en gång äro och som de utveckla sig - peka på en rad af lyckliga nionient, i hustruns lika tillträde till förvarf, och man måste i hvarje fall för den gifta qvinnan fordra. ett så regleradt, ändamålsenligt och fruktbärande arbetssätt som möjligt. 78 Till och nied om förhiillandet derför var sidalit. att man var saker på, att hvarje qvinna, som hade uppnatt lagens minimi-älder för giftermål, 16 år: eller som var fullvuxen och fullfärdig nog till att blifva hustru och moder vid en ålder af 20 år. från den dagen inträdde i äktenskapet. och lcfde tillsammans med sin make ända till sin dod, så borde det oaktadt qviiinans fria tillträde till och utbildning för de olika förvärfven med styrka hafdas både af allmänna och isynnerhet. hvilket i denna framställning är hufvudsynpunkten, af ekonomiska liansyn. De invändningar mot qvinnans utbildning till förvarf.
För det andra måste ni lägga bort allt kaffe och alla de laxermedel, ni brukat. För det tredje får ni icke äta het mat eller smaka på maten direkt ur grytorna. Den måste kallna först, så att den bara är ljum. » » Hvad skall jag då äta? » » På morgonen, synnerligen när ni känner benägenhet till sura och heta uppstötningar, dricker ni ett glas kallt (dock icke iskallt) vatten med en half tesked karlsbadersalt uti. Ät sedan hvar fjärde timme på dagen, t. ex. kl. 8, 12, 4 och 8. — Kl. 8 dricker ni te med en skorpa utan grädde och blott en sockerbit. Därjämte får ni äta något gelé eller någon fruktkompott. Kl. 12 äter ni buljong med ett rått ägg uti samt en smörgås, eller också i brist därpå en portion ox-, lameller magert svinkött med spenat eller blomkål samt vidare väl kokt frukt eller en fruktkompott. Kl. 4 äter ni såsom på morgonen och kl. 8 såsom på middagen. När ni blir bättre, kan ni få taga hälften mjölk till teet. Om ni vaknar på natten och känner er hungrig, får ni äta några skifvor kallskuret kött. » » Får j a g inte äta potatis? » » Nej, hvarken potatis eller mjöleller grynrätter och endast obetydligt bröd. — Känner ni benägenhet för sura uppstötningar, oaktadt denna diet, eller är magen fortfarande trög, dricker ni ett glas vatten, också på kvällen med en half tesked karlsbadersalt. Hjälper det ändå inte till afföring, åtminstone hvarannan dag, så må ni begagna vattenlavemanger, men ej taga in några laxermedel, hvarmed ni troligen redan mycket förderfvat eder mage. » » Huru skall jag koka buljongen och geléet? » » Här är föreskrift på det. Lyd nu mina råd riktigt en tid, så kanske ni snart kan få mera frihet, men ni får aldrig mera äta hvad som helst. » Doktorn lemnar patienten ett papper; hvarpå hon, djupt nigande, ehuru med en förvånad min, afiägsnar sig. På papperet stod att läsa: Närande buljong tillredes sålunda: Då köttet om morgonen hemkommer från slaktaren, delas det i två portioner. Den ena portionen innehåller alla senor, ben och de delar, som när
Nere vid tjärnen, där jordtorfvan så småningom blifvit bortsköljd, stodo dessa rötter upp ur vattnet, bara och krokiga och underbart vridna om hvarann. Det var en oändlig massa ormar, som på en gång velat kräla upp ur tjärnen, men trasslat ihop sig och blifvit stående. Eller det var en mängd mörknade skelett efter drunknade jättar, som tjärnen velat vräka upp på land. Armar och ben krökte sig om hvarandra, de långa fingrarna gräfde sig ned i själfva klippan efter fäste, de ofantliga refbenen bildade hvalfbågar, som uppburo uråldriga träd. Det hade dock händt, att de järnarmar, de stålhårda jättefingrar, hvarmed granarna höllo sig fast, gifvit vika, och af en väldig nordan hade en gran förts i en vid båge från bergskammen ned i tjärnen. Med toppen före hade den trängt djupt ned i den dyiga bottnen och blifvit sittande. Nu hade fiskynglet en god tillflyktsort mellan dess grenar, men roten stack upp ofvan vattnet, liknande ett mångarmadt vidunder, och dess svarta rotgrenar bidrogo att göra tjärnen stygg och skrämmande. På tjärnens fjärde sida sänkte sig bergen. Där förde en liten skummande ström bort dess vatten. Innan denna ström kunde finna den enda möjliga vägen, måste han söka sig fram mellan stenar och tufvor och kom så att bilda en liten värld af öar, somliga blott en tufva stora, andra bärande ett tjogtal träd. Här hvarest de kringstående bergen ej skymde bort all sol trifdes äfven löfträd. Här stodo törstiga, grågröna alar och glattbladiga pilar. Björken var där, liksom den kommer tillstädes öfverallt, där det gäller att tränga undan barrskogen, och häggen och rönnen, de två, som pläga kanta skogsängarna, fyllande dem med doft och bekransande dem med fägring. Här åt utloppet till fanns ock en manshög vass-skog, som förorsakade, att solljuset föll grönt öfver vattnet, såsom det faller öfver mossan i den riktiga skogen. I vassen funnos öppna platser, små, runda dammar, och där flöto näckrosor.
Nov. e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 11, ang-.de väckt fråga om lindring uti kronobrefbärings-skyldigheten. Undert. t. f. Ridd.secret. upplyste, att detta utlåt, blifvit återremitteradt af BondeSt., men någon underrättelse om målets behandling af de öfriga RiksSt:n ännu icke till R. o. Ad. inkommit. R. o. Ad. biföll Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms utlåt. Föredrogs Ridd.Utsk:s d. 30 sistl. Nov. e. m. på bordet lagda mern. N:o 16, ang:de Hr Lagerheims, Lårs Magnus, motion om förändring af 22 § Ridd.Ordn. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att detta betänk, måtte fä ytteiligare hvila på bordet och att det mätte blifva satt i slutet på listan, efter de angelägna betänka), som nu från Utsk:n inkomma, på det att riksdagens gång måtte så mycket som möjligt fortskyndas. Vi hafva i dag sett, att R. o. Ad. kommit till beslut i många mål långt sednare än de öfrige RiksSt:n, och olägenheterne deraf torde vara i ögonen fallande. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt, att alla de mål, som gemensamt med de öfrige RiksSl-.n böra afgöras och hvarpå riksdagens gång beror, så fort som möjligt till pröfning förekomma, hvaremot det kunde anstå 3 eller 4 plenidagar med sådane enstaka mål, som tillhöra R. o. Ad:s enskilda afgörande. Frih. Raab, Adam Christian förenade sig med Frih. Palmstjerna. Frih. Cederström, Jacob: Jag kan icke rätt instämma med Frih. Palmstjerna, emedan hans framställning är obestämd. Jag anhåller, att målet måtte sättas sist på föredragningslistan, och dermed slut. 342 Dea 11 December e. m. Frih. Raab: Frih.
Det vigtigaste steg i denna rigtning är ostridigt det, som skedde genom Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845, i afseende på makars och barns rättigheter. — Derigenom erhöll nemligen den i stads-rätten förut antagna grundsatsen om jemlikhel i rättigheter emellan makar till gemensam egendom och emellan broder och syster till arf tillämpning jemväl efter lands-rätt; och derigenom lick äfven landsrättens stadgande rörande morgongåfva vika för hvad derom efter stads-rätt gällde. Så utplånades ur lagen de bud, som ej öfverensstämde med en nyare tids rätts-åsigter; och den utvidgning, som skedde af den grundsats, hvilken i denna del hyllades af den yngre samt i flera hänseenden om en högre kultur vittnande stads-rätten verkade på samma gång till rättvisa och enhet i lagstiftningen. Men om än rättvisa och billighet skulle bjuda alt, på sätt motionären ifrågasatt, vidare fortgå på samma bana, så låter dock sådant sig svårligen verkställas hvad ärfd jord å landet angår. Arfvejords-begreppet, ehuru ej i sin fordna stränga betydelse, qvarstår nemligen ännu i lagen, der slägtens företrädesrätt till sådan jord ännu är bevarad; och så länge detta eger rum, kan giftorätt i dylik jord ej komma i fråga. Annorlunda är deremot förhållandet med förvärfd jord. På den har släglen ej några ovilkorliga anspråk; och för giftorättens utsträckning till samma jord synes rättvisa och billighet tala. Det är likväl Utskottet ej obekant, att såväl Uag-kommitléen som Lagberedningen utgått från en motsatt princip. De hafva betraktat äktenskapet, hvad egendoms-förhållanden beträffar, såsom ett vanligt bolag, i hvilket icke de ömsesidiga insatserna må sammansmälta, utan allena lörkofringen bör blifva gemensam, samt i följd deraf icke medgifvit giftorätt i annan fast egendom, vare sig å land eller i stad, än den makar under äktenskap förvärfva.
Abonnementskorl, gällande för 8 besök; kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. Hvarje söndag nytt program. IDUN 1890 19 ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher gratis åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. saker skickas mot efterkraf och få returneras (dock genast) mot Alla fraktkostnaden. Dubbelt porto torde medsändas. Prisfrågor I — III. Af samtliga till Redaktionen insända frågor, afsedda att införas å vår vanliga afdelning för » Frå- gor och svar », komma vi hädanefter att utvälja till hvartannat nummer tre, hvilka vi numrera i särskild följd med romerska siffror. För de det bästa och mest uttömmansvaret frågor, å någon af dessa tre hvilket insändes inom 14 dagar efter En eller tvänne unga flickor eller yngre damer, som for undervisning böra vistas i Stockholm, kunna därstädes erhålla inackordering i familj, där god omvårdnad kan utlofvas. Närmare meddelas af Bokhandl. A. d ' AubJgné, Drottninggatan 8 0. [1392] E tt stort, möbleradt rum, utsikt åt Mälaren för ett eller två fruntimmer, med eller utan inackordering. Äfven kunna lektioner fås i finare handarbeten, konstväfnad, knyppling, träsnideri, musikm.m.Garfvarg. Enkef. Norberg. af tio förbehållande oss kronor, att på öfligt sjitt få efter godfinnande begagna oss af äfven ej belönade skrifvelser. Vi göra här de tre t e r m nedan [1385] I I. Kan någon gifva en liten fingervisning i konsten alt åstadkomma en verkligt god och prydlig bädd, frän synpunkterna af en svind och bekväm sömn såväl som rent estetiska fcrrdringar? Elna. K A P P - F A B R I ö Vesterlånggatan K Direkt från Hankow (China) importeradt, oförfalskadt T e af 1889 års skörd, i flere utsökta, aromatiska och prisbilliga qvalitéer. Försäljes packadt i bleckburkar, kartonger och silfverstanniol genom Specerihandlarne.
Enligt hvad ofvanberordt år, blef, under den 6 Maji i8i5, Nådig Instruction utfärdad för de Comiterade, sorn borde verkställa den år 1802 beslutna fördelningen af Alfvaren, hvilken årliga Instruction bland annat, i 8:de Punkten, innehöll, att, för hvarje till uppodling tjenlig!; Tunnland, en viss årlig ränta af 1,2,5 till 4 kappar Afradsspannmål borde utsättas, efter vissa föreslagna, högst 10, frihets-år; samt att sådan jord, sorn vore till odling alldeles oduglig, skulle erhålla en, efter beskaffenheten lämpad, lägre beskattning, att utgöras efter ett, högst 2 frihetsår. Under det, i följd häraf, Taxerings-arbetet år i8i5 började och fortgick, anhollo Fulimägtige från öland, vid sistnämnde års Riksmöte’, i underdånighet hos Kongl. Maj:t, att den anbefallda delningen, i anseende tili de olägenheter den för landet medförde, måtte, i verkstål - 6 Statssamt Allm. Besv.- o. Oec.-Ulsk. Bet. iF'.-o 106. ligheten, få upphöra; men erhöllo, under den T5 Augusti samma år, det Nådiga Svar, att den underdåniga ansökningen, såsom stridande mot en stor del af Öns Invånares önskan , icke försenade afseende. Comiterade inlemnade derefter, den 6 April 1816, underdånig berättelse ora; förrättningens afslutande inom Ölands Norra Mot, och Kongl, Maj:t tåcktes, i Nådigt
N:o 93, i ani. af väckt motion om revision af nu gällande landshöfdinge-instruktion. Den 14 Mars f. m. 91 Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag vill icke trötta det Höglo!!. Ståpdet med att uppläsa min reservation, utan vill endast i korthet framlägga min uppfattning af saken. När 1855 års landshöfdinge-instruktiou utkom, väckte den onekligen en viss uppmärksamhet. Man ansåg att landshöfdingarne genom densamma skulle erhålla en förut icke vanlig magt. Man förespeglade sig att de skulle förvandlas till en slags satraper, omgifne af en mängd på deras godtycke beroende embetsmän, som endast hade att fullgöra deras befallningar, vare sig de vore helsosamme eller icke. Också väcktes vid riksdagen näst efter instruktionens utfärdande en mängd motioner, åsyftande dess upphäfvande. Dessa motioner förkastades väl, men allmänna opinionen mot instruktionen var så stark, att BorgareSt. aflat till K. M. underd. framställning i ämnet. Instruktionen sattes emellertid i verket och man började finna att den arbetade särdeles väl. Ingen af de påpekade vådorna inträffade; tvertom upphörde den slapphet och den långsamhet, som dittills förlamat de kraftigaste landshöfdingars ansträngningar. De lägre tjenstemännen blefvo nitiska och de högre platserna, som man trott icke någon vilja söka, eftersträfvades af skickliga personer. Då nu instruktionen visade sådant resultat, minskades också oviljan mot densamma dag från dag. Visserligen återkommo riksdag efter riksdag motioner i ämnet, men dessa motioner vunno allt mindre gensvar, och vid denna riksdag är det blott en motionär af Bonde-St., som framställt förslag i ämnet, och eget nog har han endast fästat sig vid en enda §, den 66:te, men för dennas skuld anhållit att hela instruktionen måtte omarbetas i folklig anda. 66:te §:n medgifver landshöfding rättighet att suspendera landssekreterare och landskamererare, icke allenast för grofva tjenstefel, utan äfven för mot landshöfdingen visad »vanvördnad.»
I st. f. att följa det gamla sättet att först afstå hvad man af andras förslag gillar och sedan framlägga sitt eget, har Utsk. som sagdt är först indelat motionerne i 4 hufvud-kathegorier, hvilka dock hafva det felet att icke fullständigt omfatta hvad motionärerne framställt, och af dessa bifalla endast hvad inom den sista innebålles, hvarigenom alltsammans blifvit hoprördt i st. f utredt och åtskilligt af hvad motionerne framställt lemnadt obesvaradt. Äfven har Utsk. till det yttre icke iakttagit den vanliga formen att sätta sitt förslag något inom margen. Att under öfverläggning i saken följa denna oregelbundenhet i upställningen, måste jag i likhet med Frih. Raab och Hr Hjerta anse medföra trassel, som bäst undvikes genom att föredraga Betänlct i sin helhet. Emellertid för att icke vara i okunnighet om huru frågan i de öfriga Stånden blifvit behandlad, får jag anhålla att Hr Riddar!).Sekret, derom täcktes lemna uplysning. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Efter min upfaltning är det nu ifrågav:de Betänk:t så upställdt att svårligen någon enda punkt kan undgå att blifva återremitterad. Om Betänlct föredrages punktvis blir det mycket förr afgjordt; ty annars kan discussionen blifva så lång att vi få stanna här en del af natten. För att komma till ett resultat i denna sak, så anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på att Betänk:t punktvis föredrages. Gr. Sparre: Att jag icke på något sätt velat tvinga R. o. Ad. gå in på förslaget om vägpengar, det torde vara tydligt deraf att jag reserverat mig mot denna punkt. Hr Ribbing har vidare klagat öfver upställningen af Betänk:t. Det är Hr Ribbing* åsigt; jag åter anser upställningen vara lämplig, ehuru Den 2 Maj. 435 jag deri kan hafva orätt. Ilvad åter angår den omständigheten att raderna icke äro dragna inom margen, så är det redan genom en rättelse anmärkt.
Jag hemställer likväl, om det icke lätt later sig göra för LagUlsk. alt, på grund af dessa anmärkn:r och upplysningar, göra nödiga förändringar i förslaget. Mine Hrr! det är nu 30 år sedan Lagcomiteen väckte denna fråga, och 16 år sedan Ständerne första gången hos K. M. begärde att dessa räller må försvinna, utan att något dervid blifvit vidgjordt! Nu då man har förslag lill förändringens verkställande, då man har förhoppning att saken skulle kunna gå fram, dä framställer man betänkligheter alt antaga det, och sokcr alt draga ut på långmål. Bättre vore, enligt min tanka, att nu vid denna riksdag afgöra saken och icke för någon obetydlighets skull låta saken bero till en kommande tid, utan söka att vidtaga den förbättring, som är till hands. Jag yrkar åtcrremiss. Hr Gunther: Jag vill endast med några få ord besvara Frih. Ifaahs sednaste anförande. Så väl Frih:n, som Gr. Spens hafva sökt ådagalägga, att det icke vore så farligt med målens öfverhopande i holrätterne, när man beräknar siffrorne rätt, och när man tillika måste medgifva, alt många af de mål, som nu gå till lagmansrätten, icke skulle komma till hofrätten, ifall de direele borde dit ingå från häradsrätt. Men mine Hrr! vi böra besinna, alt det är omkring 5000 mål, som årligen vädjas lill lagmansrätterne, ehuru endast 3000 der fullföljas. Skillnaden utgöres således af de mål, deruti man endast söker tidsutdrägt, hvaremot det visar sig, att de af mig förut beräknade 3000 målen äro af den beskaffenhet, att man på allvar söker ändring i första instansens beslut, och att de sålunda skola komma alt fullföljas, ehvad andra instansen blifver lagmansrätt eller hofrätt. Enligt mine värde motståndares eget medgifvande, böra af dessa 3000 mål minst 1600 anses hafva hittills stannat vid lagmansrätternes beslut, och således omkring halfva antalet.
Aska, Pott-: raffinerad och kalcinerad 1 lisp. 8 10 skepp:d Bly, oarbetadt 1 skepp :d — 20 150 kannor Bränvin: Cacao 1 skålp. 2 1000 skålp. Caffe 1 skålp. — H 400 skålp. Canel och Cassia Lignea 1 skålp. 3 1000 skålp. Corinter 1 skålp. 1 1400 skålp. Cochenille 1 skålp. Garn, bomulls-: o färga dt 1 skålp. 3 150 skålp. färgadt, Turkiskt rödt 1 skålp. — 1 — 2000 skålp. Gryn, utom af Spanmål 1 skålp. — i •i 10 skepp:d Hampa, häcklad 1 skepprd 10 100 lisp. Ingefära, torr 1 skålp. 1 Förslag till Tull-Taxa. 41 Minimi-qvantiQvantitet för Transitotet för kreditTransito-afgifafgift. upplaget. tens beräkning. Banko. Ljus: talg1 lisp. — 2 4 300 skålp. vax-, gula 1 skålp. — r 4 300 skålp. hvita och spermaceti Mandel 1 skålp. —- — 1 1000 skålp. Olja, Bomeller af Oliver 1 skålp. 1 2000 skålp. Hamp1 skålp. i 800 skålp. Peppar, alla slag 1 skålp. 1 2000 skålp. Plommon, Cathrinoch Sviskon 1 skålp. 1 Y 2000 skålp. Pomerans-knoppar och Skal 1 skålp. i 2000 skålp. Sirap, Socker1 skålp. i Socker: 1800 skålp. Mascovad, eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetes samt hvitt pudersocker 1 skålp. — x 1200 skålp. Krossadt Lumpoch Havanna-Terres 1 skålp. 1 1200 skålp. Topp-, Candioch Kak1 skålp. 1 Spanmål, omalen.: 100 tunnor Korn 1 tunna — 2 4 150 skålp.