Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förra anmärkningen har vedan varit föremål för discussion inom Utsk., som varit ganska benäget att ändra det uttryck, sora förekommer i den gamla och äfven i den nya redactionen blifvit bibehållet, nemi. ”husbehofsbrännerimedlen, ” hvilket Utsk. ansåg olämpligt, om Utsk. icke fruktat, att tidpunkten icke skulle vara inne att göra det under denna riksdag, enär här, måhända mera tydligt än någonsin, uttryckt sig en mening för husbebofsbrännirigen, hvilket föranledde Utsk:s fruktan, att ett redactionsförslag med den anmärkta förändringen icke skulle komma att till grundlagsenlig behandling antagas. Detta var enda skälet inom Utsk., som gjorde, att förändringen icke skedde, för hvilken Utsk. i allmänhet och jag enskild var ganska mycket böjd. Jag opponerar mig således icke emot, alt Utsk:s inemor. återgår till Utsk., i händelse Ståndet förenar sigom den anmärkning, Hr Stuart framställt. Den andra anmärkningen, att der rättare borde stå chartae sigillatoe-m e d I e n än afgiften, är af så ringa vigt, att om §:n i alla fall icke skulle undergå ändring, någon återremiss i anledning deraf icke borde äga rum. Den sista af Gr. Horn gjorda anmärkningen har icke varit föremål för discussion inom Utsk. Jag erkänner, att den har mycken vigt; men jag hemställer till deri ädle Gr. sjelf, om en så stor förändring i grundlagen borde af ConstitUtsk. föreslås, innan frågan såsom princip mera varit föremål för Ståndens bedömande. Jag tror, att den princip, som Hr Gr. vill hafva consignerad i grundlagen, och hvilken jag för min del gillar, bör först vara uttalad inom Representationen. Sker det, om man inom Stånden förenar sig om sådana anmärkningar, som innefatta, att tullen på spannmål bör vara fix, tror jag, att Utsk. med beredvillighet skall gå Ståndens önskan till mötes. Den frågan har likväl varit så mycket con testerad, att det torde vara nödigt, att principen inom
Nämnde föreskrift blef först med bestämdhet uttalad genom Kongl. Förklaringen angående lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, som röra klander å fast egendom, samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas, af den 14 Maj 1805. Redan förut funnos visserligen föreskrifter i enahanda syftning; men man synes hafva derå fästat mindre uppmärksamhet, med afseende å uppfattningen att lagfartens egentliga betydelse var bördemäns uppmanande att inom viss tid göra sina anspråk gällande. För en sådan uppfattning kan äfven åberopas att lagfarten eller egendoms ollentliga uppbjudande infördes då skyldigheten för den, som ville sälja sin arfvejord, att hembjuda den åt fränder, upphörde; men, utom det att flere stadganden i gällande lagstiftning utmärka, som skulle 1734 års lagstiftare velat inlägga i lagfarten en mera omfattande betydelse, hafva, på sätt antydt blifvit, sednare lagstiftare dermed iörenat ändamål och verkningar, hvilka gjort ett iakttagande af ifrågaställda föreskrift för rätts-säkerheten nödigt. Rättigheten att genom klander återvinna fastighet, som olagligen blifvit rätter egare afhänd, ansågs, på grund al 10 kap. 1 § Jorda-Balken, vara till tiden obegränsad. En egendom kunde således under flera generationer gå från man till man, hvilka alla dertill egde laga lang; men visades att den en gång blifvit olagligen afhänd rätter egare, egde dennes arfvingar återtaga egendomen. Den osäkerhet i fastighets besittning, som häraf var en följd, gal anledning till 1805 ars ofvanberörde författning. Den utstakade nemligen en gräns för rättighetens utöfning; men på samma gång ansåg man nödigt att, så vidt ske kunde, för framtiden undanrödja anledningarne till klander och såmedelst befordra den säkerhet i besittning af fastighet, som utgjorde författningens syftemål.
Doldt af parkens blodröda och bjärtgula löfvärk drömde i nedströmmande månljus sommarpensionatets gamla hvita hus. Mellan cypressernas och acasiornas stammar skymtade en hvit Apollo Belvedere och en gulbrun kronhjort och långt borta, lika trollgubbar, åkerns kvarglömda majsskylar. Men under valnötsträden grönskade gräset vårfriskt, på en buske skälfde en öfvermogen purpurros, och kring rabatterna lyste blå och röda hyacinter. Där verandan med platt tak och grofva joniska pelare och de söndriga golfbräderna nära jorden, stod som ett hus för sig själft, påminde den om en klassisk ruin. På det låga fotsteget hvilade träläjon, snarlika knähundar, men utefter murkna pilastrar dallrade i månstrålarna vissna Jungfru Marie skålar. Det var stilla och så ljumt som i maj. Årets härliga julväder hade lockat de af pensionatets gäster, som ej ägde anförvandter på nära håll, att kvarstanna öfver hälgen i Maryland. Efter att i dag hafva stigit sent upp från middagsbordet, där änder — de ryktbara Marylandsänderna! — ananas och ettersura jordgubbar gifvit en liten försmak af morgondagens fäst med kalkon och plumpudding, begaf man sig in i bottenvåningens låga, hvalfliknande salong, fyld af en svag mosslukt. I spiseln falnade glöden från en stockeld och golflampan upplyste rummet med ett grönt, mildt sken. Det starka ljuset utifrån kom lågorna inne att värka löjligt bleka och dock var det allt för praktfullt, att man skulle nännas täcka för fönstren och verandadörrens glas. Men sällskapet började småningom erfara på sig själft en återvärkan af denna rummets oroliga ton. Hvilken underlig julafton! Icke full sommar som i Florida, där man går barhufvad och klädd i tunnt, tunnt siden och plockar famnen full af ljusa rosor. Icke vinter och snö likt i Kanada. Icke var man hemma, men icke heller fullt borta. Damerna — det var uteslutande damer — slogo sig ned i gamla djupa skinnstolar eller på braskuddar kring spiseln. Aftonen ägde ju intet särskildt program, man skulle sitta där och som vanligt språka några timmar, innan natten kom.
SD. Till Protocollet anförde: Herr Hjerta, G. att §r 180g desto heldre bordt, i stället fiir 178g, tagits till grund vid bestämmandet af tiden för skattläggningens upphörande å Husbehofsqvarnar, som det var genom 180g års .Regeringsform Svenska folket fick rättigheten att beskatta sig sjelft, samt äldre missbruk i den vägen här ej borde komma i fråga. Herr Huldberg: Då skattläggningen af Husbehofsqvarnar synes mig till sin grund orättvis, påstår/ jag att befrielsen derifrån icke må räknas från någon viss tid, utan komma alla när som heldst skattlagde dylika qvarnar till godo; erne. dan det är icke först från år 1789 man bör började att'göra rättvisa. Herr Nordstr öm: att häri reserverade sig emot flertal de grunder Utskotten i denna fråga 38ä Stats-Ufskottet* Betänkanden. fastställt, samt anhölle att få skriftligen inlemna sin reservation så lydande: linder förklarande af den lankan, att ganska indifferent är frågan om bevillning bor åläggas Husbehofsqvarnar särskildt eller i och vid hemmanet, såsom i bägge fallen detsamma, kan jag icke förena mig deruti, att vid eftergift för framtiden af all, äfven enlgit gällande Författningar och i laga ordning, ålagd skatt för Husbehofs mjölqvarnar, året 1789 skall utgöra en gräns, hvarutöfver denna jag må kalla återgåi g för framtiden af hvad som lagligen är påbudet, verkstäldt och flere åren utbetad, icke får sträcka sig derföre, att samma år den 4 April gifne Konungaförsäkran uti z §:n säger, att de å hemmanen gjorde skattläggningar och tiondesättningar skola i evärdeliga tider ega bestånd' och aldrig någon ändring eller rubbning deruti tillatas. Icke utan mycken tvekan om rättsprincipen för beslutet i det hela, hvarom vidare 'åberopas Kongl. KarnmarCollegii, till följe af4Kongl. Maj:ts befallning, den 16
2:dra punkten anser jag sakna föreskrift om den arbetsordning, som bör vara iakttagen. 3:dje punkten. Intendenten vid Militär-kontoret. Lönen bör kunna nedsättas till 1,000 R:dr. 6:te punkten. Kommendanten i Stockholm innehar annan tjenstelön och bör således kunna vara belåten med 1,800 R:dr. 9:de punkten. Till Sjukhuspredikant är anslaget 300 R:dr lön; denna lön, ehuru obetydlig den också är, anser jag ej vara behöflig att utgifva, enär regementenas prester icke skäligen böra kunna behöfva ett sådant biträde för själavården äfven inom sjukhusets lokal; mot 8, 17, 19 och 31 punkterna;» af Anders Eriksson från Elfsborgs län, vid 1 punkten; vid 17 punkten; af GustaJ Larsson från Stockholms län, som instämde uti de af Matts Pehrsson från samma län afgifna tvenne reservationer. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Hör till Stats-Utsk., år 1857, Uti. N:o 71. 1 Tub. N:o 1. Landtforsvars-Departementels Kansli-Expedition. Nuvarande Kongl.' Maj: t Stnts-EiAflöning Ljuslöresla| penningar. Tillökningen i Expeditionens anslag hlifver således 13,842 R:dr. bih. lill b. St. Tab N:o 2. Ki •igs-Kollegium. Kongl. Stnts-UtNuvarande Majit föreskoltct föreaflöning. slagit aflö- slår Ridr Ridr R:mt ning. Kuli Rimt. Ruut. 9,000 Presidenten (åtnjuter nu 3,000 Ridr arfvode af särskilda medel.) General-Fält-Tygmäslarcn (njuter lön å Generalitctots Stat.) 3 Nuvarande aflöning lt:dr H:int. Kongl. Magt föreslagit aflö- ning R:dr R:uit. Stats-Utskottet föreslår R:dr K: ni t. Stockholms Förråd.
Allmänheten stall snart fälla domen om dem, som det, ta förtroende misbcnkat, och dem, hwilkas redlighet och mod böra hedras; och der har endast warit inför denna Domstol, jag welat framdraga Rikets Ständers Ombud, öfwertygad art, sedan rafstnis ögonblick inträffar, bör ädelmodet styra alla wära företag. Grefwe körner, Larl Labrwl. Da det war en allmänt kand sak att Realisationen af RiksgäldsSedlarne blifwit werkstäld twärremot igoo ars Riksdags - Beslut, war det äfwen min önskan att alla till detta mål hörande handlingar skulle framläggas för Riksens Ständer, saint Fnllmagtige inkomma med sin förklaring öfwer skälen hwar-ore de afwikit ifrän Riksens Ständers föreskrift. Alla dessa handlingar är o nu inkomna. Der är en klak sak att Fnllmagtige handlar twartemor Riksens Ständers Beslut. Men wi böre påminna Ost deras belägenhet: de erhöllo Konungens befallning, hwari de z Sländcns Beslut äberopsdes. Detta Beslut kände ej Fnllmagtige. De svarade att det ej instämde med de uttryckeliga förestrifker De af Riksens Ständer emoktagit; men sadant war uran werkan. Jag bekänner art jag hade önsta! att de förnyat sine föreställningar och gjort dem an kraftigare. Men dä en magtagande Konung befaldc, och De ej fiugo lägga för Allmänheten sill förhållande war Deras - Den 22 November. nZr ras belägenhet swär. En wägrad lydnad emot Högsta Magten, hade kunnat hafwa följder, hwilka man cj kunnat beräkna. Desnuom när dernll kommer att den förcffrisne Reatisations-plancn war af natur att cj kunna Utföras, tror jag der wara Ml atc wid detta tillfälle med Fullmägtige ej pä det strängaste förfara. Äi skillige hördes begära proposition pä Friherre
Beritt elser. innehades, komme alt af StatsContoret utaf nionde lrufvudtiteln till CommerceCoIIegium utbetalas; Af den 19 Julii 1815, hvarigenom Dixecteuren J. A. Printzensköld, i afseende på hans Mechaniske Bomullsspinnerioch VäfveriInrättning vid Tidedahl i Skaraborgs Län berättigas att, med vilkor det han årligen styrker det tillverkningarne vid ifrågavarande Fabrik blifvit ökade , få utaf ManufacturDiseonten , i vanlig discontväg, under fyra års tid , uppbära 6000 R:drs lån, utöfver den rättighet han, lika med andre Fabriksidkare, äger i nion af sine tillverkningar; af den 27 September 1 8 1 5 , hvarigenom ProtocollsSecreteraren G. M. Stuart, till fullbordande af en vid hans egendom Sölje i Vermeland påbörjad SpegelglasFabrik, tillägges af ManufacturDiscontens BesparingsFond ett förlags-lån af 10,000 R:dr, emot laglig säkerhet i hans fasta egendom och 4 procents ränta samt skyldighet att om tvenne år från det han lyfter medlen, afbetala årligen en sjettedel af lånet, hvilket således inom sammanräknade åtta är skulle vara återguldit, samt att emedlertid styrka det Fabrikslnrättningen af honom fortsättes och drifves; Af den 6 November I816, som lemnat Fabriksldkaren H. W. Hummel rättighet att, till utvidgande och kraftigt bedrifvande af hans BomullsSpinnerilnrättning, Kullen kallad, i Elfsborgs Län, och med villkor, det han årligen styrker a't tillverkningen vid Fabriken blifvit ökad, få, efter hand , af ManufacturDiscontFonden , emot godkänd säkerhet, i vanlig Discontväg, under sex års tid uppbära 12,000 Ridrs Lån, utöfver don Rik.r. St. Reviiorers Berättelser. lånrättighet han, med andre Fabriksidkare, i rnon af sine tillverkningar äger; Af den n Januarii 1815, hvilket bifaller Majoren Ad.
Stånd, som består till så stor del af militärer. Jag bekänner att jag har alltför flyktigt granskat denna K. Propos., hvilken endast några få dagar hvilat på bordet, för att kunna genomgå densamma i detalj. Likväl anser jag mig icke kunna undgå att yttra några ord i ani. deraf. Der framstål* les först den vigtiga principen, — den, som år den våsendtligaste af alla i detta nya förslag, — att, nemi. det skulle vara tillåtet för hvarje bevåringsyngling, som sådant önskar, att få för en viss summa lösa sig från utgörandet af bevåringspligten samt vapenöfningarne, dock mot förbindelse å hans sida. att, i händelse af infallande krig, kunna upfordras till tjenstgöring. Jag kan icke neka, att det förefaller mig motbjudande att kunna med penningar lösa sig från att försvara sitt fädernesland. Då jag likväl vet, att en stor del af andra länder antagit detta system, som obestridligen har den förtjensten att erbjuda tillräckliga inkomster för Statsverket, att bestrida öfning för beväringsmanskapet i allmänhet, vill jag icke motsätta mig detsamma, ehuru jag finner det — jag uprepar det — motbjudande för min känsla, att på detta sått bevåringspligten skall kunna fullgöras. Hvad jag dock icke tror vara riktigt år, att använda de penningar, som härför inflyta, att bilda en elitkorps af beväringsmanskapet, för att deraf utsöka befäl. Detta är det allra vigtigaste. Vi prisa med skål vår indelta Armé och föreställa oss, att i den ligger det egentliga stödet för vårt försvar. Detta år obestridligt.
1) Jag skulle tro att på boklådor eller hos de forgyllare, som ha butik, sådant Concen r t erad GÖRERI S T Ä N D I G T EDRA. - UPPKÖP af W^MMMMMMW Stockholms förnämsta h 0S Handskfirma 45 VESTERLÅNGGATAN. — STUREGATAN 5. 24 SÖDERMALMSTORG 24 PRISKURANT Å HANDSKAR, för hvilkas hållbarhet ansvaras: Kul. 4-knapps med breda silkessömmar kr. d:0 5 snör-knäppen » » » d:o 4 tryckd:o (nyhet!) » » d:o Herrhandskar, 2 tryck-knäppen (nyhet!) Order från landsorten mot efterkraf. skulle kunna lata sig göra. Men underhandla alltid personligt. 2) Hos » Handarbetets Vänner »; dessutom sker sädant ofta i våra vanliga butiker, men en allmän regel är att Ni alltid får ge ifrån Er en viss — olika — procent. Ebon Hoi. Till 26 del. fm, ljus honung tagas 209 del. vatten, helst mjukt åvatten, eller dyl. Däraf slås först 157 del. i en kittel, då man med ett i en sticka skuret märke anvisas, buru högt vattnet når, därefter islås de 52 återstående del. vatten samt honungen däri och hopkokas till nämnda 157 del. märket på stickan. Vätskan skummas väl ocb noga, till dess allt skum upphör. Då tillsättes en hten » knäppnäfve » god humle. Sedan det nu tillräckligt inkokt — alltså till märket på stickan — slås det uti ett alldeles rent träkärl, fritt från osmak. Under det vätskan kokar, tages god Öljäst, hvarpå slås vatten, så att det bäska af går; låter den något stå att sjunka. Då mjÖdet håller c:a 1-1° C. värme och sedan vattnet å jästen afhällts, tagas 4 skedblad jäst, som väl omrör es, och blandas i mjölk, hvarefter alltsammans väl öfvertäckes och ombindes samt får så stå på lagom sval plats i 2 dygn.
Beträffande först det geometriska tunnlandtalet af den odlade jorden och den naturliga ängen, så ligger det i sakens natur, att någon fullt tillförlitlig uppgift derom under närvarande förhållanden icke kunnat eller kan vinnas. Afven under förutsättning, att vederbörande skulle vilja med ali möjlig noggrannhet afgifva de begärda upplysningarna, låter detta sig dock icke göra, emedan de för sådant ändamål nödiga data ej sällan äro dem sjelfva obekanta. Enda utvägen att i detta hänseende komma till någon visshet vore naturligtvis att genomgå kartorna öfver samtliga hemmanen i länet, derest sådana, angifvande det närvarande förhållandet, funnes. Men dels har ett ganska stort antal hemman endast gamla kartor, efter hvilkas uppgörande betydliga förändringar i ägofördelningen ägt rum, dels saknas dylika kartor helt och hållet för hemman, som icke ännu blifvit skiftade. Häraf följer, att de uppgifter, som i förevarande hänseende kunnat erhållas, äro att anse endast såsom mer eller mindre approximativt angifvande verkliga förhållandet *). Tab. Litt. a. Emellertid hafva, med stöd af de upplysningar, som genom Ibushållnings-Nämnderne erhållits, de ifrågavarande arealerna af odlad jord och naturlig äng beräknats enligt hvad tab. Litt. A. å motstående sida utvisar. Då dessa uppgifter emellertid, såsom nämndt blifvit, äro af beskaffenhet att blott kunna anses såsom ungefärligen angifvande dels den odlade jordens vidd inom olika trakter af länet, dels förhållandet emellan denna vidd och ängens areal, har äfven en annan väg blifvit beträdd för att, såvidt möjligt är, kontrollera dessa uppgifter och komma till ett åtminstone någorlunda nöjaktigt resultat. För sådant ändamål har från härvarande Provins-landtmäterikontor infordrats ett sammandrag öfver alla de ägorymder, som inom länet undergått laga skifte.
Ja', den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, förblifver gällande införselstull oförändrad. 51:o Den, som gillar Utskottets förslag, att å Vejde bestämma 3 rst. Wejde. införselstull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bibebålles gällande införsels-afgift 12 sk. lispundet. a) om kontrapropositionen. 52:o Den, som till kontraproposition i bufvudsakliga voteringen antager Fernbock. Ridder skåpets och Adelns samt P reste-ståndets beslut, att å Fernbock, raspad eller malen, bibehålla 4 sk. införsels-tull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages till kontraproposition Borgareståndets beslut att nedsätta denna införsels-tull till 2 sk. skålpundet. Bih. lill n. St. rrut. 1S47 & 1S48 5 Sami. i Afd. 14 lläft. 5 34 Bevillning s-utskottets Memorial, N:o 23. b) i hufvudsaken 53:o Den, som bifaller Utskottets förslag att å Fernbock, raspad eller malen, nedsätta införsels-tullen till 3 sk. skålpundet, röstar Jer, den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages (Usta altern.) Ridder skåpets och Adelns samt Preste s t ån dets beslut, (2;dra altern.) Borgare-ståndets beslut. 54:o Orleana. Den, som godkänner Utskottets, af Ridder skåpet och Adeln, Preste och Bonde-stånden gillade förslag, att införsels-tullen å Orleana må förblifva oförändrad, eller 3 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages, i öfverensstämmelse med Borgare-ståndets beslut, å Orleana 2 sk. införsels-tull per skålpund. 55:o Smaltz.
N:o 248, ang:de rättighet för Dahls häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark. Gr. Lagerbjelke, Gust.: De, som haft verklig rättighet till antingen skogsfång eller mulbete eller båda delarne å kronans allmänningar, hafva vid dessas reglering i st. f. sina gamla rättigheter fått vederlag genom under full äganderätt tilldelad mark; och de som ingen ersättning fått, hafva endast varit sådane, hvilka ingen laglig rättighet haft, utan njutit sine förmåner på grund blott af gunst och nåd samt gammal vana. För den händelse nu alt ifrågavar. häradsboer ej hafva ägt någon laglig rättighet — och motsatsen är ingalunda i motionen ådagalagd — så Olifver den af Utsk. föreslagna und. skrifvelsen ganska olämplig. För den händelse åter, att en sådan deras rättighet verkligen förefinnes, men af misstag icke blifvit iakttagen, så torde icke motionsvägen vara den rätta, utan böra häradsboerne då gå raka vägen till Konungen. I ingen händelse således är denna'skrifvelse lämplig. Att R. St. i oträngt mål ingå med skrifvelser till K. M., är att nedsätta R. St:s värdighet; hvarföre jag för min del vörsammasl anhåller, att R. o. Ad. måtte afslå detta betänk., och det så mycket heldre, som R. o. Ad. flera gånger vid denna riksdag af samma skäl afslagit dylika förslag. Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: Under detta ärendes behandling i Utsk., förevisades der åtskilliga bref, hvaraf det sednaste af år 1812, tillerkände så väl Lysings som Dahls häradsboer rättighet till utsyning på Ombergs kronopark, emot vilkor att de skulle betala den efter hälften af markegångspriset. Vid den reglering af kronoparkerna, som sedermera skedde 1828—29, bevakade väl Lysings häradsboer sin rätt och vunno ersättning i en måse för hvad de miste i skogsfång och mulbete å Ombergs allmänning; men Dahls häradsboer åter försummade att vid detta tillfälle bevaka sin rätt, hvadan de ock förlorade den utan någon slags ersättning i måsen.
Rike, som ej kan delas eller afhändas, förenadt med Sverige under en Konung, och hvars Regerings-Form är inskränkt och ärftligen Monarkisk. 2 §• Thronföljden skall vara rätt nedstigande och agnatisk, sådan som den finnes bestämd i den af Svea Rikes Ständerbeslutna och af Konungen antagna Successions-Ordning af den 26 September 1810. Bland Thronföljare skall räknas äfven den ofödde, som strax intager sitt rum i arfföljden, så snart Han efter Fadrens död födes till verlden. När en Prins med arfsrättighet till Sveriges och Norriges förenade Kronor födes, skall hans namn och födelse-stund tillkänn a gifvas inför nästinstundande Storting, och i dess Protocoll antecknas. 3 §• Är ingen arfsberättigad Prins till, och Thronföljareval i bägge Rikena skall anställas, skola allmän Riksdag i Sverige och Storting i Norrige till samma dag Bilaga till Mern. Konungen, eller, derest Thronföljareval under Thronledighet inträffar, bägge Rikenas lagligen varande Interims-Styrelse, skall inom åttonde dagen efter den dag, då Riksdagen i Sverige å Riks-Salen blifvit öppnad och Storting i Norrige lagligen constitueradt, på samma dag å bägge ställen aflemna Propositionen om Thronföljden. Vill Svensk Riksdagsman sin motionsrätt om Thronföljare utöfva, skall han vara förbunden, att densamma inom denna bestämda tid begagna. Svea Rikes Ständer och Norriges Storting skola derefter bestämma valdagen; men ej sednare än den I2:te dagen efter den för Propositionens aflemnande faststälde termin skall ovilkorligen Thronföljarevalet förrättas. Dagen före den, som sålunda blifvit faststäld till Svea Rikes Ständers och Norriges Stortings Thronföljareval, skall, så väl af Svea Rikes Ständer som Norriges Storting, väljas den Committé, som får sig uppdraget att, derest Svea Rikes Ständers och det Norrska Stortingets val skulle falla på olika personer, sammanträda och med bägge Rikenas Representanters rätt, genom omröstning, valet på En person bestämma.