Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty penninge - tillgången kan icke ersättas genom Silfver och Guld, enär dessa metaller äro blott en vara , icke en gång om de myntas, emedan de ändock blott utgöra en vara, sedan Banken erhållit ett Monopol att fournera bytes-medel åt Nationen, samt invlsnings-rätten äfven blifvit så betydligen inskränkt. Det tyckes vara en oumbärlig följd af rörelse-capitalets förminskning, att penninge-brist uppkommer. Denna åstadkommer för enskildte svårighet att uppfylla sina förbindelser, samt miss-credit , som åter tillbaka åstadkommer penninge-brist. Alt äfven ert obetydlig indragning af penningar måste åstadkomma stockning och aftyning i rörelsen, visar sig äfven i England, och vi hafva last det i några de storsta Banqeurers yttrande uti en Comité^, hvilket äfven finnes tryekt i Stockholm, ehuru det nu är ur Bokhandeln Rdd, och Ad, Prof. 10 Br*a, AFd. 5 Den 17 November f. m. utgånget. Der anföres , att elen gldraminsta förminskning nöd vito digt mäste hafva cn sadan följd, och äfven der medfört den, ehurti hlolt 3 millioner af 70 blefvo indragne utaf pappersmynfet; och oaktadt man bunde ersätta detta genom guld och silfver, samt medelsiden friaInvisnings-rälten som der är tillåten. Jag vet väl, att hvad jag nu yttrar icke kan hafva något inflytande på Ridderskäpets och Adelns beslut, men då det kanske är sista gången jag talar i delta ämne, anser jag mig pligtig' att tala i deras sak, som genom sådana åtgärder blifvit förstörda till sin förmögenhet, och måhända äfven till sin moralitet. De fleste, som hafva mest orsak att klaga härutinnan, finnas icke och kunna ej finnas här. För att närmare ingå i detaillerne, viii jag erinra, att Diätont-Directionen haft sig af Ständerne uppdragit att utlåna öfver 7 millioner, om säkra Låntagare funnits. Deremot blefvo af denna summa öfver 2 millioner icke utlånte, hvartill, såsom orsak uppgafs, bristen på säkerhet hos låntagare.
Utskottets Betänk anden. fullständighet, och tillika uti generel Öfversigt framställa verkningarne på cirkulerande sedel-stockens qvantitet, utaf de vid förra Riksdagen, rörande Banco-Verkets förvaltning fattade speciell a Besl ut, grundade pä den då antagne hufvud-princip, att sedel-stocken skulle permanent hvarken ökas eller minskas, utan blifva oförändrad i rörelsen, så att hvad som på ena sidan inginge, skulle åter för anviste ändamål utgå; har Banko - Utskottet låtit för den förflutne tiden utur Banken afslutade Räkenskaper utdraga, och för öfrigt genom approximativa Galculer uppställa, en omständlig redovisning öfver Banco-Verkets hela rörelse från den i Januarii 1818 till och med innevarande års slut, då verkan af Rikets Ständers vid senaste Riksdagen tagne dispositioner om Banco-Verket, upphör. Dessa Tableauer upptaga: ilo Arliga öfverskottet af Bankens influtne Ränte-Reveniier efter deraf bestridde omkostnader åren 181S, 181g, 1820 och 1821. 2:0 Huruledes så väl detta öfverskott, sorn de under berörde fyra år influtne Capita!-afbetalningar jemte andra disponible medel, på särskilde vägar åter utgått, enligt med hvad Banco-Verkets afslutade Räkenskaper utvisa, rörande den såkallade Vexel - Banco - Skuldens eller Banco-Sedelstockens ökade eller minskade belopp vid hvardera årets slut. 3:0 En Recapitulation till vinnande af lättnad och förkortad öfversigt; 4:0 En på pioymonella beräkningar grun - liana) Uiskottets Betänkande!!. 9 dac! Calcul , huru förhållandet i förenämde hänseenden vid innevarande 1823 års slut, under en orubbad sakernas gång, bör visa sig; och 5:0 Ett General-Öfverslag, sorn på grund häraf upptager totala förminskningen afBancoSedelstocken allt ifrån 1818 års början till nyssnämnde tid, så nära sorn densamma nu på förhand kunnat calculeras.
Det är ett serskildt öfverseende af Hr Gr. o. Landtm, att tillåta honom det; men jag hemställer till R. o. Ad. om det är skäl för Ståndet att göra likaledes. Jag tror, att vi böra hålla oss Den 17 Juni. i 13 oss till den fråga, sorn är föredragen. Frih. Cederström har emedlertid här framställt åtskilliga skäl för sin åsigt, till hvilkas bekräftande han häfver, likasom vissa prester, slagit i predikstolen, till den kraft och verkan sådant kan medföra. Han har sagt, att en rigtig uppfattning af grundlagens ordalydelse skulle hindra ali tvist om denna frågas behandling. Om grundlagen i detta fall vore tydlig, så hade, utan tvifvel, ingen skiljaktighet uppkommit emellan talmännen för denna gång, och då hade troligen icke heller vid föregtde riksdagar de. tvister inträffat, som dä egt rum. Det är just till förekommande af den tidspillan, dessa tvister skulle medföra som jag gjort denna framställning. R. o. Ad. ser af bordslistan, att vi på bordet hafva frågor om allm. bevilln., hvilka måste snart afgöras, om bevilln:s-förordn:n skall kunna utfärdas, likaså frågor om bankens lånerörelse, hvilka äfven mäste ofördröjligen afslutas om riksdagen skall kunna snart bringas till ända. Vi veta icke hvarthän det kan leda, om denna sak nu skulle tagas till öfverläggning, men förmodligen derhän, att detta plenum ginge förloradt för de skyndande ärendena. Jag hemställer derföre ånyo, att R. o. Ad. behagade bifalla den vördsamma anhållan, jag gjort och att Hr Gr. o. Landtm. mätte derpå göra propos. Dä nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o.
Träder Enka, eller annan qvinna, som tilla stånd till handels idkande vunnit, i gifte, ma det henne ej vägras, att äfven sedermera, med mannens samtycke och under deras gemensamma ansvarighet, handeln fortsätta, enär de en sådan sin föresalts hos Handels-Societeten och Magistraten tillkännagifva; dock må, utan att särskilde af Magistraten pröfvade skäl dertill föranleda, en sådan frihet ej ega rum, då fråga är orri ägtenskap med någon , sora i annan borger-: lig näring sjelf ingått. §• 4- Utlänning, som här i Riket Burskap vunnit och vill detsamma uppsäga, åligge, så vida han ej dessförinnan i sex år Borgare varit och borgerliga utskylder vidkänts, att med utgörandet deraf för den återstående tiden fortfara. §• 5- För Källarmästare och Vinskänkar kommer att gälla hvad i allmänhet för vinnande af Burskap på Handel är stadgadt. / §. 6. Föröde af Judiska Nationen, som hädanefter vilja ingå i handel , galle ej mindre de i Förslag 439 Henna Författning föreskrifna allmänna vilkor, än hvad angående deras Handels-rättighets inskräkning till vissa Städer, samt i öfrigt är eller kan varda särskildt förordnadt. §• 7- Handlande, som uppsagt sitt burskap, vare olretaget att detsamma åter tillträda, dä han ho» Magistraten sig derom anmäler, och erlägger vanlige Burskaps-afgifter. §■ 8. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL VID Urtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1834 och 1835. TIONDE SAMLINGEN. 3 Sits underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit m. m. jemte Riks dags-Beslutet. -«~»iuarqcr. N:o i.
Häri låg den storartade segern, för hvilken ett högtidligt te deum uppstämdes alla rättrogna parlamentarister till fröjd och gamman. » Hör, hvilken storm af rop! Hvad vållar fröjden, som brosar jublande från man till man P » Så kan man ock med skäl fråga vid dessa segerhymners uppstämmande för en så likgiltig saks framgång. Det är visst ingen likgiltig fråga, detta säga vännerna af det parlamentariska styrelsesättet, det är tvärtom en stor » principfråga », som det gäller. Här var det visst fråga om en eller annan half million på trafikmedlen — nej bakom denna fråga låg en annan stor fråga, det gälde nämligen ingenting mer eller mindre än » tilläggsbevillningens vara eller icke vara » det var denna » hufvudfråga », som här vann den der ståtliga » af-görande segern. » Man kan någorlonda förstå, hur listigt de herrar och män räknat ut, som här satte sig på tvärn. De tänkte i en handvändning göra hela tilläggsbevillningen obehöflig och detta var en stor olycka, för hvilken vi borde söka bevara oss. De knipsluga herrar, som arrangerade detta » kombw nerade anfall », hade räknat ut saken på följande fiffiga sätt. Om vi nu kunna ställa så till, att beräkningen af jernvägs-trafikmedlen höjes med en half million, så blir tilläggsbevillningen icke vidare af nöden för att fa statsverkets debet och kredit att gå ihop, men detta strider helt och hållet mot vår nyförvärfvade parlamentarisms hufvudstycken, åf hvilka det första bestämmer att tilläggsbevillningen skall utgå, vare sig den behöfs eller icke. Man kan sålunda förstå, hvilken kolossal vigt • måste vara fästad dervid att detta vådliga attentat afvändes och till all. lycka så » stod ock regeringsmajoriteten orubblig ». Så räknade i sin vishet Dagens Nyheter ut, men dess mer sansade och förståndigare ministeriella kollega på vest * kusten var af en annan åsigt rörande betydelsen af denna utbasunade stora och lyckosamma » hufvudbatalj ».
Emellertid, och då de sista fem åren nästan öfverallt inom Länet foderafkastningen varit dels knapp dels af mindre godhet, har denna brist måst afhjelpas med hackelse af halm, bergmossa samt aspbark, hvilken sednare helst vintertiden aftages och torkas; dock, och i anseende till fjälltrakternes större bördighet i gräsväxten, är ladugårds-afkastningen i Länet ej blott tillräcklig för behofvet, utan äfven lemnar ett betydligt öfverskott tili afsättning å södra orter, ehuru i detta afseende ofta och med skäl kläms, att Allmogen, icke . i. i. O ' o ' nöjande sig med den måttliga, men säkra vinst, som skulle beredas den genom föryttring af dessa slags varor uti de delar inom Länet der egna tillgångar derå icke äro tillräckliga, drifvcs af hoppet om en högre vinst till utvandringar till Rikets södra orter, der ofia inträffar, att de måste med förlust af både tid och vinst försälja sing förråder. Af skäl, dem jag i min förra underdåniga Berättelse haft Nåden anföra, äro de till fårafvelns upphjelpande i Länet vidtagne åtgärder föga krönta af någon framgång. Racen är blandad, Svensk, Tysk och Spansk, äfvensom å några ställen finnas får af Isländsk race; och är ull-afkastningen ungefärligen motsvarande behofvet inom hvarje Socken. Mer än fåret synes getkreaturet vara inhemskt för Landets fjälltrakter. Belåten med knapp och dålig vinterföda, till det mesta bestående af tallris, förser geten det fattiga hushållet med mjölk, af öfverskottet hvaraf tillredes en slags välsmakande ost; och skulle dessa djurs okynniga natur att förstöra den ömtåligare delen af skogen ej uppkasta betänkligheter, huruvida nyttan af dem uppväger den skada och de olägenheter de medföra, skulle dessa djur i långt större antal, än finnes, uppfödas och kringspridas. Deremot är hästen förnämsta föremålet för bondens omsorger, såsom en följd hvaraf dessa husdjur, i allmänhet af Norrsk race, väl underhållas och skötas, och äga ett utmärkande företräde icke så mycket i storlek och prydlighet, söm icke mera uti styrka och ihärdighet.
Herr Grefven och LandtMarskaL ken har på ett hederligt sått gått oss till mötes, och jag tror vår pligt vara, att antaga detta sått; men skulle det icke antagas, och skulle derefter hända, att Herr Grefven och LandtMarskalken ger åt 107 §. en verkställighet, sorn strider emot det beslut, som under Herr Grefver.s och LandtMarskalkens eget Ordförandeskap blifvit af Ståndet fattat, så blir jag den första som protesterar deremot, såsom emot hvarje lagstridighet. Jag har nu yttrat mig. men utber mig att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade icke misskänna min varma högaktning för dess person, samt att Herr Grefven och LandtMarskalken ville påminna sig, att jag emot min vilja varit till detta yttrande så till sågandes framtvingad genom för mycken brist i delicatesse hos Friherre Cederström. Uppå derefter af Herr Grefven och LancliMarskalken förnyad proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, det ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial borde tills vidare ytterligare hvila på bordet, hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann nödigt gifva Constitutions-Utskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, det Utskottet måtte tilt Ridderskapet och Adeln inkomma med närmare upplysning om in - 534 öm* ij Julii J. m. nehållet af Grefve Posses till Utskottet ingifne anmärknings-skrift. Herr Grefven och Landt Marfkalkén tillkännagaf, att ConstitutionsUtskottet, vid slutet af dess sistlidne gårdag i öfrigt pröfvade Memorial N:o 2g, i följd af Stats-Råds.Protocollens fulländade granskning, anmält fem så kallade särskilte omständigheter, likväl med bestämdt förklarande, att ingen anmärkning dervid kunnat eller bordt göras; i följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarfkalkén hemställde, att denna ConstitutionsUtskottets anmälan, som icke erfordrade någon åtgärd, måtte läggas tillhandlingarne. Bifölls.
Det är alltLUNDELL. SUNDIN. SANDBERG (förtrytsamt). Som om inte det vore nog! Sådana rackare! kas af en nattmössa. Som om bror borgmästarns öron kunde täcQVIDING. Den som sofver, syndar inte, säger gumman. Är det herrarnes mening, att vi skola tåla ALLA. LUNDELL. att bli behandlade på detta vis? Nej, nej, visst inte etc. Ha ha ha! borgmästaren, som får ta åt sig nattmössan. Men egentligen är det bror SUNDIN. sta'n, kanske? Nå än hela sta'n, då? Hör inte bror till SUNDIN. LUNDELL. Det är sant. Sådana lymlar! berg sitter orolig, och lyssnar ibland vid dörren till höger). LUNDELL. Men så kom då fram med vårt förslag. (Sand GRANQVIST (sakta till Lundell). ställa till ett sällskapsspektakel till förmån för de brandskadade. SUNDIN. QVIDING (till Granqvist). GRANQVIST (argt). Hvad säger herrarna! Om äfven vi skulle Jo, det skulle qväsa dom! Förlåt, men hvar ä' dom skadade? Lite här och lite der. (Fogligt:) Förmodar jag. Tackar så mycket, men jag menar: hvar bor EK. QVIDING. dom? varor och fårafvel. Rår inte för att man har läst sin Svenska historia. LUNDELL. ALMÉN. Skanör ligger i Bohuslän, säte för vestgöte SUNDIN. Vi äro således eniga i hufvudsak. Nehej, knäfveln. Hvad behöfva vi bry oss om, hvad de der säga; vi ha inga affärer med dem. LUNDELL. ALMÉN. Men en misshushållning. Jaa, knäfveln! Onödiga utgifter bli alltid LUNDELL. bestridas af inkomsterna. Blir det sedan något öfver, så skicka vi det till de brandskadade. Blir det inte, så kan vi ingen råd. Vi ha i alla ALMÉN. Farbror vet inte, hur det går till. Utgifterna fall gifvit ett sällskapsspektakel. Så går det till. Hm hm jaså. Ja, det förändrar saken.
Dessa skola alltså utan undantag presenteras till inlösen ”på angifna orter i Tyskland. Detta har för det första sin grund deruti, att ”låneöfvertagarnes och Fulltnägtiges önskningar härutinnan föllo i hvarandra: de ”förres, emedan de ansågo försäljningen af obligationerna säkrare och hastigare ”kunna försiggå i Tyskland; de sednares, dels emedan liqvidationsförvaltningen ”hade blifvit synnerligen invecklad, dels ock af andra skäl. Till dessa höra, ”att Fullmägtige företrädesvis önskade befordra spridningen inom landet af 4-J”procents-obligationerna, och särskildt dessutom för Riks-banken underlätta för”säljningen inom landet af de för dess andel i lånet till densamma öfverlem”nade obligationer, så snart denna försäljning enligt kontraktet, får vidtaga. ”Att icke desto mindre försäljning af premie-obligationer härstädes egt rum. det ”utgör en spekulationsaffär, som icke hade kunnat förekommas genom något i Stats Utskottets Utlåtande N:o 22. 21 ”kontraktet deremot intaget förbud, äfven om goda skäl derför bade funnits, dä ”hvad som köpes i Tyskland ändock kunde säljas i Sverige.” »Huruvida slutligen det aleatoriska, som genom de till premielånen hö”rande olika vinstbeloppen åtföljer deras system, borde utgöra en anledning för ”sig nog vigtig, att alldeles tillbakavisa så beskaffade lån, är en fråga, hvars »besvarande i väsendtlig mån beror af subjektiva åsigter. Mångfaldigt olika, ”sorn dessa kunna vara, kunna ock omdömena om saken på sådan grund utfalla ”mycket olika och iklädas till och med mycket till känslan talande uttryck.
CII pligt ocli icke uppfostras, sasoni ännu i dag sker, till liknöjdhet för dess enklaste kraf eller i den öfvertygelsen, att sjeliForsalrelseii på detta soni på andra omraden ar siirskildt för qvi~iiiaii pligten quaiid m6me.m Hur långt ocli i Iivilka motsatta riktningar denna asketism drifves, ar fast otroligt. så - for att taga blott ett par exem-: inses det ju inom den förnäma eller rika verlden vara pel en pligt afvcii för iildre personer att offra sig sjclf och sin lidsa för siillskapslifvets alla fordringar, ocli detta ännu nar iiöjct förvaiidl: its till leda. Iiioni arbetcts verld iter betraktas det s9soiii bci~iidransvardt, nar en lärarinna eller en kassör lefver p half kost ocli arbetar iifven oni nätterna för att satta sin bror i tillCillc att följa sin smak för krigaryrket, eller för att tillit; ^ en syster att leiiinri ett anspr.4kslöst praktiskt yrke, Iivari Iiou ar duglig, ocli i stället I5ta henne egna sig i t en s9 kallad diögrc * bana, för hvilkcn hon föga passar. Att man inför sådana ocli andra förhållanden har pligter till sig sjclf, Iivilka, ocksil de, kunna Slägga försakelse af hvad som vore oss kärt eller angenämt, det hafva l i ännu ej fått klart för oss.
Hvarefter Friherre Wrangel munteligen förbehöll sig, att efter erhållne nödige upplysningar, huruvida LandtbruksAcademiens Cen - Den 5 Januarii. 249 tral-verkstad uppfyller sitt ändamål eller icke, få, i senare fallet, äga öppen rätt, att sina tankar i detta ämne framställa, Lades på Bordet. Herr Stjernschantz, Johan Abraham, uppläste följande: Vördsamt Memorial! Uti ett Tidehvarf, då billigheten alltid utgjort en så väsendtlig del af grundvalen för Höglofl. Riksens Ständers bedömmande, och då man med så mycken nit sökt att bereda utkomsten för hvarje Löntagande Man i Staten, af hvad Glass han än månde vara, vågar jag tro, det ej bör anses orätt handladt, om jag, såsom den enda härvarande Officer af Nerikes Regemente och i Chefens frånvaro, såsom dess närmaste man, önskar fästa uppmärksamheten på det usla tillstånd, de i Nerike varande 474 Man af ofvannämilde Regemente iråkat, jemförd med den öfriga delen af det Indelta Infanteriet, genom den, dem i Kongl. Maj:ts Nådiga BcklädnadsFörordning af den 9 December 1812 ålagda skyldigheten, att mot en årlig SlitningsPenning, beräknad efter 780 slitningsdagar, hålla sig sjelfva med LifMundering. Enligt 1686 års KnekteContract för Regementets i Nerike Indelta 474 N:r, som förut 250 Den 5 Januarii. utgjorde Irenne Compagnier af f. d. Nerike och Wermelands odelade Regemente, jemfördtmed Kongl. Brefvet den i3 Maji 1689 oc^ Kongl. Resolution den 3 Junii 1690, hafva Nerikes Soldater, utan någon rättighet till Torpställe, blott till nödiga Husrum å serskilt Bostad eller i Rotehållarens egna Hus, i årlig Lön: endast 2 Tunnor Råg, ett vinterlass Hö om 4^ Lispund, jemte 2:ne Tjog Halm, samt oförvandlade 25 Daler Kopparmynt i Contant
Förordningen den 24 Maj 1825, angående Sveriges och Norriges handelsförhållanden, skall alltsedan berörde tid tillräckligt hafva visat den menliga inverkan, densamma haft på Rikets Städer i allmänhet och i synnerhet på Städerna vid vestra kusten, emedan de båda Rikenas olika lagstiftning förorsakat, att de Svenska Städerna omöjligen kunnat concurrera med de Norrska i pris på de utländska varor, hvilka för Sverige blifvit ett nödvändigt behof, och hvilka alltså, likasom bränvin, i större quantiteter till Sverige landvägen inkommit, utan att Svenska Statsverket deraf erhållit någon tull, hvilken deremot ensamt tillfallit det Norrska; hvarföre motionären förmält sig så mycket heldre uppmanad att påyrka nämnde Förordnings upphäfvande, som förtullning af utländska varor, hvilka transporteras från det ena till det andra Riket, icke skall vara tänkbar, emedan en vara, som blifvit förtullad antingen i Norrige eller Sverige, icke skall tåla att ytterligare få vidkännas half tull utöfver den, som blifvit erlagd uti det Riket, hvartill varan först varit införd. Från Hederv. Bonde-Ståndet: 3:o Af Riksdagsfullmägtigen David Andersson från Hallands Län, som andragit, att, då det under de sednare åren visat sig, att jordbruket i Sverige redan vunnit den tillväxt, att utskeppning af spanmål under de sednare åren varit möjlig till ett icke så obetydligt belopp, samt det är att hoppas, det ett ändamålsenligare statshushållningssystem i framtiden skall sätta jordbrukaren i den bättre belägenhet, att han ännu mer kunde draga fördel af jorden samt ©ka dess afkastning, vore det, i motionärens tanke, äfven af vigt att börja Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskottets Betänkande, N:o 83. tänka på afsättningsorter för den spanmålsproduction, som kunde uppkomma utöfver landets egne behof.
Utlåtande, i anledning af Kongl. 3Jaj:ts Nådiga Proposition om medels anvisande till fortsättande af Carlsborgs Fästningsbyggnad är 1840. (U. A.) Enär det af Rikets Ständer vid näsllidne Riksdag pä 3:dje HufvudTiteln, till utgående i fem år, nied ^:del årligen, anvisade anslag af aSo.ooo R:dr för Carlsborgs fästningsbyggnad med år 18 3 q upphört, samt, i följd deraf, några medel för nämnde behof under innevarande år ej voro tillgänglige, har Kongl. Majit, uti Nådig Proposition al den i5 sistlidne Januari, af den anledning, att fästningsarbelel å Carlsborg icke kunde afbrytas, emedan brist på sysselsättning för den der förlagde Pionnier-corpsen deraf skulle uppkomma, begärt, att, utom de i Kongl. Majlis Nådiga Proposition örn Stats-Verkets tillstånd och behof för nämnde föremål äskade, och för liden af nu förestående Statsreglering beräknade, utomordentliga anslag, serskildt måtte anvisas, till fortsättning af fästningsbyggnaden vid Carlsborg, och sysselsättande af Pionnier-corpsen under år 1840, en summa af 5o,ooo R:dr. Då fortsättningen af fästningsbyggnaden vid Carlsborg utgör ett vilkor för möjligheten att under årets lopp lämpligen sysselsätta den derstädes förlagda Pionnier-corpsen, får Utskottet, som tagit noggrann kännedom af de arbetsplaner, hvilka, med afseende å byggnadsarbetet, blifvit för innevarande år upprättade och Utskottet på begäran meddelade, dervid Utskottet, ej funnit anledning Lill sådane anmärkningar, som skulle kunna föranleda till inskränkning i årets anslagsbehof, tillstyrka Rikets Ständer, att för innevarande år, och, utan afseende å de beslut, som framdeles kunna af Rikets Ständer fattas, rörande ifrågavarande fästningsbyggnads fortsättning, bevilja det af Kongl. Maj:t i ofvanberörde ändamål i Nåder äskade anslag, af 5o,000 R:dr för år 1840, att utaf Riksgälds-Contoret utbetalas.
Att Statswerkets närwarande tryckande belägenhet, i förening med Rikets betydeliga sä ut som inlansia skuld, fordrar begagnandet af alla möjeliga utwägar till indragning och besparing i Statens utgifter, derom har StatsUtskottet, under utrönandet af Statswerkets inkomsters och utgifters werkeliga belopp samt deras förhållande mot hwarandra, wid mer än ett tillfälle fatt en grundad öfwerlhgelse. — Men ehuru stora Statens behof än kunna wara, och ehuru mindre förmänlige utsigterne än kunna »visa sig, till winnaude af ett regleradt Statswerk utan nya bördor för Rikets gemensamma Inbyggare, har dock Utskottet icke sett sig tillständigt, att göra nägot afseende pä sädane förslag, som synts leda kill rubbning af nägot Ständs eller Medborgares i Lag och Privilegier förwarade rättigheter; Och sädane har Den 7 November477 Ul stoltet funnit de gjorde förslag vin indragning af BistopsÄmbeten. StatsUrstottet har ej anfelt det tillhöra desi åtgärd, att härutinnan förestå någon förändring, om än deras Löner pä det ena stället skutte synas rundeligare än pä ett annat, dä BistopsÄmbeten ärv sanctionerade uti Presterstapeks 114 L af Regeringsformen stadsästade Privilegier. Men deremot har hos StatsUtstottet den fråga blifwit wäekt, huruwida det stulle kunna förenas med Religionens wärd, Lärowerkens upprätthällande och Kyrkoärendernas jenina och obehindrade gäng, att BistopsÄmbeten, wid inträffande ledighet, pä 0- bestämd lid hötlos varancé, samt akt desamma Ämbelen ätföljande Löner och inkomster, emedlertid ingingo till S atens Casia, till nägon lättnad och understöd för Statswerket i desi manga och tryckande behof.