Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarförutan Herr Grefven, med hufvudsakligt instämmande i Herr Prosten Dedekindx derom väckta, uti förra Betänkandet upptagna och besvarade motioner, ytterligare erinrat om behofvet af gränsernas bestämmande emellan mål af criminel beskaffenhet, de der tillhöra Kyrko-Råds handläggning, och sådana mål, i hvilka Domaren anlitas bör; samt att, då, efter Herr Grefvens omdöme, det låge en uppenbar motsägelse i 1817 åis Författning, hvilken på ett ställe tillåter Kyrko-Råd att ådöma böter, arbete och stockstraff, och i 12 stadgar, alt Kyrko-Råd ej må befatta sig med egentliga lagbrott eller sådana mål, som tillhöra Domstols behandling, men alla lagbrott syntes kunna hänföras till benämning af criminela mål, bade Utskotten, till Författningens förtydligande i denna del, bordt uppgifva, hvilka criminela mål icke vore såsom lagbrott att anse; att det syn Bih. tillRiks-St.Prot. 1828 celi 1829, 7 Sami. 1 AJd. 3 Band. 5:tc Höft. 4 iG Lags. Allm. Btsv.- o. Otc.-JJtsh Uti.
Jemväl har hos Yällofl. Borgare-Ståndet Herr Hegardt föreslagit, att f. d. Lag-Comileens ännu lefvande ledamöter, Herr Expeditions-Secreteraren och Riddaren Richert samt Herr Advocat-Fiscalen och Riddaren Staaff, måtte anmodas att såsom Ledamöter i den af Herr Petré projeclerade Comité inträda Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har Bengt Gudmundsson från Hallands Län, efter alt hafva sökt leda sig till den slutsats , att Rikets Ständer vöre den Stats-magt, som först borde pröfva förslagen till Allmän Civiloch Criminal-lag, äskat, att Lag-Utskottet måtte tillstyrka Rikets Ständer, att bifalla dessa förslag, så att den nya Lagen mätte kunna träda i kraft ifrån, och med år 1843» då de nödiga förberedelserna för förändringarne af domstolsväsendet oclx fängelsesystemet förmodades kunna vara utförde. Innan Utskottet företager en undersökning af hufvudfrågan i des»a motioner, har Utskottet att utlåta sig öfver Herr Grefve Anckarsvärds förslag, om Lag-Utskottets förstärkning med visse ledamöter från hvarje Stånd för behandlingen af molionerne, att de nya lag-förslagen i sin helhet måtte redan vid denna Riksdag varda antagne. Län-Utskottets Utlåtande, N.o t/f.3. 13 Då Utskottet, af orsaker, sorn här nedan skola anföras, funnit någon fullständig granskning af lag-förslagen, i ändamål att dem nu antaga, icke kunna vid denna Riksdag ega rum, kommer val, i följd häraf, förslaget om Utskottets förstärkning för närvarande att förfalla; men detta förslag torde dock, så vidt det afser medel och utvägar att inom ett Rikets Ständers Utskott verkställa den slutliga handläggningen vid nja Lag-förslaget, förtjena uppmärksamhet. Den i Grundlagarne bestämda arbetsordning vid Riksdagarne , de invecklade formerne för discussioner och beslut inom de serskilde Riks-Slånden, och den långa omgången med hvarje meddelande
Skulle, på sätt den siste värde talaren förme nat, det skälet, att lärarne vore skickliga i sina kall, vara tillfyllestgörande för utverkande af anslag för det ena eller andra elementarläroverket, borde, i min tanke, nästan alla läroverk vara berättigade till erhållande af statsanslag, emedan det är en allmän känd sak, att lärarne, i fråga om lämpligheten i utöfvandet af deras lärarekall, äro vida mera framstående nu än de tillförene varit. Skulle denna omständighet läggas till grund för anslagens bestämmande, blefve sannerligen statskassan i allt för betydlig mån i anspråk tagen. Enl. min tanke bör man mycket strängt vidhålla den åsigt, att kommunerna sjelfva böra bidraga till underhållet af sina undervisningsinrättningar, och på den grund yrkar jag fortfarande på afslag å detta Utskits förslag, att Staten skulle mellankomma och ikläda sig desammas skyldigheter. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt II. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å StatsUtSkits uti 103:dje punkten af Utlåtit N:o 123 fram - Den 19 September f. ffl. 239 ställda och vidhållna förslag om anvisande af ett anslag å 70,000 rdr till upförande af en ny liiroverksbyggnad i Orebro; framställde H. Exe. först propos på bifall till berörde förslag, dervid svarades inånga nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på afslag å detsamma, då svaren utföllo med mångå ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre, Erik: Då It. o. Ad, vid de 2 föregide punk terna strängt vidhållit den åsigten, att Staten ej bör bispringa kommunerne med bidrag till läroverksbyggnaders upförande eller förbättrande, torde jemväl det i denna punkt framställda förslag böra afslås. Erih. Eaab, Adam Christian: Jag vill blott fästa Gr.
Ämnets vigt och den vändning, discussionen tagit, tvinga mig tiil en sådan framställning, så mycket hellre som BancoUtskts protocoll för den dag, då min förklaring afgafs, ännu icke blifvit justeradt och expeditionens hastiga afsändande till RiksSt hindrat mig från att förrän på lt. o. Ad:s bord erfara innehållet af den förklaring, jag skulle hafva gifvit och hvarigenom mina uttryck icke blifvit så alldeles riktigt reproducerade. Sedan debatten ang:de den K. propos. återlemnande en stund fortgått, och en aktningsvärd ledamot af Utsk., här närvarande, derunder yttrat, att det vore naturligt, att BancoUtsk. icke kunde behandla de egentliga lagfrågorna, yttrade jag mig ord för ord, som följer: "Otvifvelaktigt är, att den ifrågavar. propos. innehål”ler ämnen, som icke böra af detta Utsk. behandlas; men "jag hade önskat, att man kunnat undvika att återuppväcka "de strider, som blifvit tillräckligen förda uti Ståuden, och "jag får derföre förklara, att jag för min del ej finner nu"gon betänklighet vid att emottaga den nåd. propos. och "öfverlemna den till Finance-afdeJningen, med det tillägg, "hvilket äfven synes öfverensstämma med den nyssnämnde "ledamotens åsigt, att Afdelningen, med förbigående af hvad "sorn strider emot våra grundlagar, endast bör yttra sig öf"ver förslagets financiella delar.” Denna min framställning bestreds genast af flera personer ur den åsigt, att det icke Vore ett Utsk. tillstätidigt att sålunda stycka en K. propos., hvilken endast i sin helhet kunde komma under öfverläggning och afgörande. Ingen enda röst instämde i min åsigt. Jag tilläde då, "att jag icke kände det lagstadgande, hvarpå man ville stödja denna tanka; men om så vore, att propos. endast i sin helhet skulle behandlas och komma under omröstning med ja eller nej, vore jag nödsakad att. tillstå, att den ej borde af BancoUtsk. behandlas.”
Indi Räntor, i kronovärdi 33: 44. upptagna efter Markegång till samt Indelt Spanmäl, 2 T:r Bitr, å 6 R;dr tunnan l63 S:a Jordbruket, Handeln och Näringarne. l:o Skiften och Afvittringar . 2:o Otflytlningshjelp efter laga s För slags-anslag 3;o Vägar och coinmunicalioner 4:o Tillkommer: FörTrädgårds-Föreningcn 1,333; 16 - 7:o Hästafvelns förbättrande jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 879; 1. 7., upptagna efter Markegång till samt Oindett Spanmäl, 52 T:r 16 K:r, å 6 R:dr tunnan B:o Undervisnings-anstalter för Slöjderne 9:0 Befrämjandet i allmänhet af d:o . jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 79: 30., upptagna efter Markegång till • 1 10*o Undervisnings-anstalter för Handel ' goch Sjöfart 10,700; Tillkommer: FörNavigations-Skolorna i Wisby, Carlshamn och Hernösand, å 200 R:dr hvardera • 600:— Expeditions-Utskottets Forstag tilt tind. Skrifvelse, N:0 86. liro Befrämjandet i allmänhet af Ilande! och Sjöfart l2:o Undervisnings-anstalter för Bergs bruket 13;o Befrämjandet i allmänhet af d:o jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 2,263: 45. 4., upptagna efter Markegång till . • • • • • • • 14:o Fiskeri-näringens underslod 15:o Jordförluster genom Cunal-anläggningar, Förslags—anslag . jemte Indelt a Räntor, i kronovärdi 267: 24. U., upptagna efter Markegång till »arnt Indelt Spanmäl, 296 T:r 16 K:r, å 6 R:dr tunnan .
Nej, svarar Frih. Cederström m. 11. Ja svara alla de, som pä den förra frågan svarade nej. 3:dje frågan är den: Om ett grundlagsförslag kan förfalla, skall det alltid så göra, lika som förhållandet är med alla andra frågor, hvilka kunna förfalla, och om hvilka man ej får rösta i förstärkt Utsk.? Eller får det i grundlagsfrågor bero pä godtyckliga beslut för det ena eller andra tillfället, eller på tillfälliga pluraliteter; sä att man kan och får säga: frågorna A och R kunna begge förfalla, och A skall göra det, men B blifva vid lif, emedan vi så för godt linna. Haiman i grundlagsfrågor en rätt till godtyckes utöfning, hvilken man ej äger i annan lagstiftning, derom är nu tvisten. Skall ett grundlagsändringsförslag, som kan förfalla, nödvändigt så göra, titan förslärkt Utskotts pröfning, eller skall ett sådant afgöra om frågan skall förfalla eller blifva vid lif? 448 Den 28 Mars f. m. När grundlagen stiftades, så hade 56 §, såsom J väl veten, mina Hrr, icke något sednare moni. Då gällde om grundlagsfrågors behandling endast 8i § Reg.F. l:a mom. af denna § afhandlar huruledes grundlagsändringsförslag, väckte af riksdagsmän, skola behandlas, hvaremot det sednare mom. föreskrifver, huruledes grundlagsförändringar, som Konungen föreslår, skola handläggas. Jag torde få uppläsa hegge mom.5 de lyda så här: ”Denna Reg.F. samt Rikets öfriga grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, ulan genom Konungens och alla RiksSt:ns sammanstämmande beslut. Ej må frågor derom uti Ståndens plena väckas, utan anmälas de hos R. St:s vid hvarje riksdag valda Const.Utsk. Detta Ulsk., hvars pligt det vara skall att grundlagarna granska, äger rätt att hos R. St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga alt verkställa. R. St. må icke å den riksdag, då Etsk. någon sådan ändring föreslår, ulan först å den nästföljande, derom besluta.
— Stycket fr. o. m. orden Företogs till afgörande t. o. m. orden Herr Biskoppen Doctor Tingstadius anförde skrifteligen återfinnes i C. U. M. 1810-1815, sid. 452 ff. Den 28 Juli 1812 293 Härmed förenade sig Herr Doctor Wijkman, Kammarherren Silverstolpe och fl. Ledamöter. Herr Biskoppen, Doctor Tingstadius anförde skrifteligen: (införes)1 Frågor om ämnen, som höra till Rikets Ständers öfverläggningar böra utan tvifvel efter deras olika art behandlas. En del, såsom till exempel de, hvilka fordra Statsoch Bevillnings Utskottens beredande, äro af den beskaffenhet, att de hvarken tola uppskof till en efterföljande Riksdag, eller på något närmare sätt röra Riks Constitutionens grundpelare. För att derföre skyndsamt kunna om dem besluta, är den utväg, i fall af Ståndens skiljaktiga tankar, vidtagen, som föreskrifves uti 69 och 71 §§ af Regeringsformen, att de flesta röstandes mening af hvardera förstärkta Utskottet kommer att gälla såsom Rikets Ständers beslut. Af annan art äro de ämnen, som närmast röra RiksConstitutionens grund och derföre icke tola ett skyndsamt afgörande. Sådana äro Grundlagsfrågor, hvarom, i enlighet med Regeringsformens 81 §, visligen stadgas uti 75 § af Riksdags Ordningen, att till Grundlags stiftande, upphof rande, förändring, eller förklaring, fordras alla Riks ståndens sammanstämmande Beslut. Här kan, efter min tanka, ingen förstärkning af det Utskott, till hvars beredande målet hörer, ega rum, ej heller vara behöfligt; emedan, i alla händelser, ett stånds ogillande af den väckta frågan är tillräckligt för dess nedläggande. Skulle vid frågor af denna art skiljaktigheter i Ståndens meningar sig förete, af så ringa betydenhet, att de tola jämnkning; må en sådan verkställas igenom Deputerade af hvart stånd, under namn af jämnkningslltskott.
Jag tror derföre, att just för att befrämja ett sådant ändamål, som målskjutningars inrättande, måste man ställa så till, att jagten blir rik; och då afgiften är ringa, lär ingen neka att deruti deltaga. Jag har af sådan anledning uppgifvit maximum till i r:dr för ståndspersoner och hälften deraf för allmogen, så att ingen genom afgiftens höjd lärer afhållas från jagt; och jag tror, att när detta är maximum, skall afgiften, långt ifrån att motverka jagtens bedrifvande, väcka ny håg och nit för densamma. Ilvad man pa annat sätt söker tillvägabringa, blir endast för en liten tid och af föga inflytande. Jag erinrar mig, att i Frankrike, den enda gång, som politiska tänkesätt icke hade inflytande på beslutet, var jag uti Deputerade-Kammaren, då der företogos de grundligaste undersökningar i afseende på Asket, hvars utödande man befarade, och det var med största omtanka man sökte att dervid bereda den förnuftigaste hushållning för närvarande och kommande tider. Hvad jagten derstädes angår, så är den öfverallt ett nationelt nöje. Ilar är icke fråga om en afgift till slatscassan, utan till hvarje provins för att understödja de jagtcassor, som redan finnas, men icke förslå för deras ändamål. Jag vet således intet skäl, hvarföre man ej skall nyttja ett nyttigt medel till befordrande af en både i moraliskt och p Ii y si sk t afseende nyttig sak; ty jag anser oss vara i behof af andra nöjen än matoch spelborden och jemväl behöfva härdning för kroppen. Jag förnyar således min anhållan om återremiss af detta betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Till hvad Gr. v. Fersen yttrat till försvar för detta betänk, får jag tillägga, att med de bruk och vanor, som råda i de flesta af Sveriges provinser, isynnerhet slättlandet, skulle icke stå att förena sådana jagtlagar, som nu kommit i fråga. Det är ytterst få provinser, som sysselsätta sig med jagt; men jemväl de öfriga kunna vara i behof af skjutgevär för att utrota rofdjur af alla slag.
Den förstnämda kan dock, synnerligast som ung och rotäkta samt som äldre genom särskild behandling, blifva ganska tacksam. Utom terosorna hafva vi åtskilliga tehybrider, bourbon-, noisettoch remontantrosor, som kunna lämpa sig, några synnerligen väl till rnmsodling. (Några särskilda sorter nämnas ej nu, utan torde jag med mina läsarinnors tillåtelse återkomma dertill en annan gång.) Af stor vigt för en framgångsrik rosodling är I DU N blomkrukornas beskaffenhet. En af orsakerna till rosodlingens ringa framgång i fönsterträdgården torde vara den från växthusen tagna erfarenheten, att rosorna skola vattnas mycket litet. I boningsrum är ett dylikt förfarande tvärtom synnerligen skadligt. Växthusens med vattenånga mättade luft hindrar afdunstningen från växternas blad, hvarföre der må- ste sörjas för en riklig ventilation i krukorna. Här måste man använda porösa krukor, som tillåta afdunstning icke blott från jordytan utan äfven från sidorna. Men i boningsrum är förhållandet annorlunda. Hvar och en växtodlare har nog märkt olä- genhet af den här rådande torra luften. Som en gifven följd häraf uppstår en häftig afdunstning från bladen, dessa ställa i sin tur motsvarande fordringar på rötternas uppsugande verksamhet, och följden blir den, att jorden hastigt befrias från sin fuktighet. Begagnas nu den porösa, oglaserade krukan, som tillåter afdunstning äfven genom väggarna, uttorkar jordklimpen allt för fort, i synnerhet närmast krukans väggar, hvarest sugrötterna finnas. Dessa taga då lätt skada. Följaktligen passar för odling af rosor i boningsrum icke den oglaserade krukan, utan der är den glaserade krukan tjenligast. Färgen på den samma är ej af så obetydligt inflytande, som kanske mången tror. Lämpligast är den mörka. Skälen härför vill jag ej trötta med. Af hvad som sagts här ofvan torde hafva framgått, att om man vill hafva sina rosor i flor, så är ymnig vattning nödvändig. Få af våra rumsväxter behöfva så jemn fuktighet för sina rötter som rosen, och under knopparnes framkomst och utveckling kan en enda försummad vattning vara tillräcklig att tillintetgöra blomstringen.
”Detta outransakliga är att hon inbillat sig ha haft någon syn, vare sig af salig gubben, då hon skulle röra vid de gamla kläderna, eller af någon annan i den der inre helgedomen, der allt står såsom fordom.” ”Ts ... säg icke ett ord – gå in till sällskapet och låtsa för guds skull icke om någonting ... Men hvarföre ha lekarne och bullret derinne tystnat?” Med en ny undran inträdde båda och möttes af en rätt besynnerlig anblick. Alla gästerna stodo der, liksom de blifvit afbrutna midt i sitt nöje, i spridda grupper, talande ifrigt, frågande och svarande om hvarandra. Någon hade nyss berättat om ett skrik och en svimning och om en utklädd person, som, färdig före de öfriga, ensam velat tillställa ett gyckel. Men ingen visste reda på den utklädde personen, som varit så elak. Han hade flugit uppeller nedför någon af trapporna och skrämt någon, som varit uppe i ett af de öfra rummen ... Var det Juanna sjelf eller hvem i guds namn var det som skrikit och svimnat? ”Hvad i all verlden står på, mitt herrskap?” frågade Konkordia med högljudd röst, som nu fått stadighet. ”Nu på stunden träffade jag Juanna i barnkammaren, der jag lemnade mina små sömniga flickor.” Men då var det någon annan – ehuru det hade sagts att det bestämdt var Juanna. I alla fall borde den utklädda personen sökas fram Men ingen af de utklädda, hvilka, väckta till nyfikenhet, störtade in i salen i halfva eller hela kostymer, den ena med masken i hand, den andra med peruken bakfram, den tredje med halfmånen på ena örat, ville erkänna sig ha varit den person, som man sett springa i trappan, hvad som dock icke troddes, utan ansågs såsom en öfverenskommelse att icke förråda maskradens små hemligheter. Såsom vanligt vid dylika tillfällen uppstod nu en storm af frågor, förklaringar och motsägelser, allt under det dessa löjligt utstyrda och defekta menniskor vandrade fram och åter, redan gifvande sällskapet så mycken förlustelse att den förströdde det störande intrycket.
Och dessa associationer hafva ingalunda understödt jordbruket med amorteringslån, utan friskt diskonterat på korta tider och derigenom gjort sig sjelfva en vinst på 10 till 15 procent och deröfver. Man må försvara detta huru som helst; men säkert är, att det icke kunnat medföra den fördel för den mindre jordbrukaren som lån på en längre amorteringstid. Efter min öfvertygelse bör man för den skull icke förkasta eller tillintetgöra en god och nyttig anstalt inom Rikets Ständers Bank, utan i det stället gifva den en tidsenlig förbättring, som består deruti, att lån beviljas antingen till hela 1860 års tasce - Banko-Utskottets Utlåtande J\dt' 30. 11 ringsvärde, eller, med vissa försigtighetsmått, till hälften af det år 1862 åsätta taxeringsvärdet, dock, af lätt insedda skäl, icke åt någon läntagare till lägre belopp än 300 R:dr och icke heller till högre än 6,000 R:dr. Man säger: det är icke bankmessigt att uti en lånegren fastlåsa så många millioner uti 2! till 28 år. Men hvar inom landet skall den mindre jordbruksnäringen erhålla det understöd den behöfver på billiga vilkor, om icke i Rikets egen allmänna Bank? De enskilda bankerna göra det icke, icke en gång sådana associationer, som emot vida förmånligare vilkor blifvit hugnade af Rikets Ständers Bank med en försträckning, som också är fastlåst i 10 år och blir det utan tvifvel på 20, om icke ännu längre. Sådana lån gifva långsam och ringa vinst, och de enskilda bolagen måste förnämligast se pä sina aktieegares fördel och derför drifva rörelsen med oupphörlig omsättning af sitt låneförlag. Påståendet att ainorteringslånen emot inteckning i fastighet äro ovilkorligen ouppsägbara och orubbligen fastlåsta under en så lång tid, som omförmäldt är, tål också vid en betydlig justering, Enligt ordalydelsen uti hvarje sådan skuldförbindelse eller lånekontrakt, förklarar låntagaren med uttryckliga ord sig vara skyldig, att om Banken så fordra skulle, efter ett halft års förlopp återbetala hela skulden. Så förhåller det sig med den förmenta fastlåsningen.
antingen den bör blifva 100,000 Rdr, hvaraf 80,000 som lån och 20.000 som anslag, eller 100,000 Rdr endast såsom lån, hvilken sedermera i hufvudvoteringen bör sättas emot afslag å allt bidrag. Så har alltid hittills tillgått och jag ber att i det afseendet få anföra ett exempel. Då frågan om Professorslönenias-bestämmande var före, beviljade R. o. Ad. samt PresteSt. 4,500 Rdr, Borgareoch BondeStm 4.000. Det skulle således i hufvudvoteringen voterats mellan 4,500 oell 4,000; men R, o. Ad. hade gifvit sina 4,500 Rdr på det sätt, att 3.500 Rdr skulle utgå såsom lön och 1000 Rdr såsom löneförhöjning; PresteSt. åter sålunda, att 4.000 Rdr skulle utgöra lön och 500 löneförhöjning. Med anledn, häraf voterades först derom huruvida R. o. Ad:s beslut eller PresteSt:s skulle utgöra kontrapropos. i hufvudvoteringen, och sedermera voterades mellan de 4,000 som Borgareoch BondeStm beviljat och de 4.500, på det sätt gifne som kontraproposis-voteringen afgjord Således torde R. o. Ad. tinna, att StatsUtsk:* här npgifne voteris-proposir, hvilka helt och hållet utesluta PfesteStis mening, äro oriktiga och att man bör votera så, som min reservation utvisar, hvartill jag anhåller om R. o. Ad:s bifall, och detta så mycket mer som PresteSt., hvars rätt det isynnerhet gäller, antagit de af mig upställde votens proposu-. Hr Bildt, Didrik Gillis:
St. icke påbörda sig skulden till liknöjdhet i detta ämne, tillhör det dem således, att nu förklara deras önskan i de dertill hörande allmänna grunder. Det är tydligt, att tages saken ifrån en sådan sida, jag här har haft aran antyda, blifver de särskilde utsk:s-ledamöters arbete, som dermed få uppdrag, helt olika, än om dem skulle åligga att utarbeta ett lagförslag. Några enkla exempel torde göra detta bäst åskådligt. Mycket har blifvit taladt, mycket har blifvit skrifvet om otjenligheten af 1833 års författning om laga försvar: den ena har sagt, den är för sträng, den andia, för mild; men aldrig har till RiksSt:s öfverläggning blifvit draget, om hela denna lagstiftning angrde laga försvar, såsom den i Sverige blifvit utförd, vare sig sträng eller mild, är naturlig och ledande till samhällets utveckling och förädling. Ännu hafva icke nationens representanter yttrat sin mening, 0111 de anse medborgare, oför vunna till något brott, ja icke en gång af tadlet brännmärkte för sitt enskildta lefverne, behöfva andra medborgares skydd, derföre att de sakna annan förmögenhet, än sin arbetsförmåga, Det är icke min mening att nu åtminstone yttra ett för eller emot i detta ämne; jag har blott velat antyda, att här torde återfinnas ett af de vigtiga föremål, sorn af särskildta Utsk. torde behandlas och till R, St:s afgörande framställas. Comiteen har ock behandlat denna fråga, men icke endast till sin grund, utan ock till sin utveckling, såsom speciella lagbud. Följden har blifvit, att, då grunden resonerar om Jaga försvar, såsom någonting hvarken rättvist eller särdeles klokt, utveckligen dock ledt lill ett lags tift nings-förslag, bäde svårare att verkställa och mera hämmande, än de lagbud vi redan äga. Kunde detta blifva fallet inom comitéen, som dock icke bestod af så särdeles mänga medlemmar, huru mycket otroligare är det ej, Deu 12 Februari f, m. 3 25 att samtlige RiksStm skulle lyckas att i full conseqvens utarbeta ett detaljeradt lagförslag.
Nreaident, i afseende ^ä dels tillökt antal af Oedamöter ock dels Votariernes allonlug, föreslagit. 8äsom 8tats-L>oiltoret, i sin underdäniga berättelse om 8tat8-Verket, tillstyrkt, lV1aj:t täcktes töreslä Nikets 8tänder, att till inelia ldufvudtiteln öfversätta det beloj)^ at' 1,600 N:dr, 80m utgör (karolinska Institutets andel i Vionde Ilufvudtitelns anslag, 18,000 O:dr, för kikets Ilniversiteter; — genom Ilvilken förändring liela stats-bidraget för (karolinska Institutet komme att utgä a 8undket8-Lo1l6gii, nnllcc Mildra Ilufvudtiteln uppförda 8tat; k v aremot, enligt Xongl. Lrefvet den 15 October 1824, de ^a äundkets-Lollegii 8tat till lVledico-tkeologiska stipendier anvi8ade 2,000 ll:dr ärligen borde till lion,le Ilufvudtiteln foillvttas; oell sann Ivougl. lVlaj:t godt liäiiill lemna Vädigt lilia>1. Oa 8tats-6ontoret gifvit tillkänna, att, enligt k vad räkenskaperne utvisade, följande tillökningar 8kola ersordra8 i de till Mildra Oufvudtiteln körande allmänna förslags-anslag, nemligen: Vill LkartkL-8igillatss-Verket8 ntgister 4,000. " skrifmaterialier oell expenser 8amt ved oek ljus sor Ilikets Lolle gier med slera Verk 8,000.