Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, samt då rothållarne vid öfriga indeldta regementen icke vore förbundne att tillhandahålla underbefälet husrum och ved samt mulbete för boskapskreatur; då denna vid Helsinge regemente ännu bibehållna inrättning icke för hela regementet, utan blott för tre compagnier deraf, egde rum; då under-officerarne vid nämnde regemente sedan år 1833 erhållit förbättrade löner, till enahanda belopp med vederlikar vid öfriga regementen; då saknaden af boställen för dem motsvarades af ett störrre anslag i indeldte räntor eller i contant; samt då ej mindre rege ments-chefen än committerade till verkställande af 1833 års lönereglering ansett den här ifrågavarande boställsförmonen af så ringa betydenhet, att den icke i samma reglering blifvit till något värde antagen, har Kongl. Majit, på dessa skäl, JO Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåt., N.-o 36. funnit rättvist, att de bostäder, jemte ved oell mulbete, som af rothållarne under Forssa, Delsbo och Jerfsö compagnier af Helsinge regemente sedan år 1728 blifvit, icke i föLjd af indelningsverket, utan såsom frivilligt åtagande, åt underbefälet vid dessa compagnier tillhandahållna, må, i den mon nu tjenande eller före innevarande års slut blifvande under-officerare, som af desse förmoner vore eller komme i åtnjutande, från sina beställningar afginge, småningom indragas, till lindring för de rothållare, hvilka af dessa pnestationer funnes betungade; dock som den under den 18 November 1766 i Nåder meddelade ytterligare stadfästelse, år 1728 års förening rothållarne och under-officerarne emellan, blifvit utfärdad, med anledning af Rikets Ständers Kammar-Ekonomi-Utskotts vid 1766 års Riksdag derom gjorda underdåniga anhållan, ville Kongl. Maj:t i Nåder föreslå Rikets Ständer upphäfvandet af 1728 års ofvan omförmälde stadgande, såsom, efter införandet af 1833 års lönereglering vid indeldta armeen, icke förenligt med den, till grund för samma reglering, lagda princip, af lika löneförmoner för hvarje grad inom samma vapen.
Hvad angår den nu föredragna punkten, så beklagar jag att Utsk. icke gått så långt i sitt tillstyrkande i fråga om presterskapets underhållsskyldighet, som motionären önskat. Utsk. har likväl i någon mån sökt förekomma de ständiga tvisterna mellan socknemän och deras själasörjare. Jag anser likväl att man genom detta förslag gjort början med att lösa dessa svårigheter och anhåller derföre om bifall till detsamma. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att Hr af Silléns anförande, jemte det deri såsom ny motion uptagna förslag, hvarom Hr Gr. o. 446 Den 20 Juli. Landtm, efteråt skulle göra särskild framställning, innefattade yrkande om afslag å den nu förevide punkten, hvarå Gr. Sparre deremot yrkat bifall; samt hemställde derjemte om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt. Ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, framställde sedermera, att Hr af Sillens anförande i öfrigt innehöll ett såsom ny motion framställt yrkande, att Pastorerne, efter nuv:de Pastorers ålgång, må blifva ålagdt att sjelfve bygga sina hus; men att frågan derom, på sätt Gr. Sparre anmärkt, redan var afgjord genom R o. Ad:s bifall till Utsk. i förev:de Betänk, pag. 5 gjorda hemställan; samt att, vid sådant förhållande och enär Utsk:s afst.yrkande eller ett Stånds afslag å en förut väckt motion naturligtvis ej kunde berättiga väckandet i samma ämne af en ny motion enligt 5 6 §:n Riksd:sOrdn:n, om också det nya förslaget vore i någon mån atvikande från det förra, Hr Gr. o. Landtm, funne sig förhindrad att framställa propos. å Hr af Silléns begäran att få sitt anförande såsom ny motion remitteradt till Utsk. De öfrige punkterne af förev:de Betänk, blefvo utan discussion af R. o. Ad. bifallne. Föredrogs Hederv.
—« om undersökning i afseende på möjlig nedsättning af Skeppsumgälder å Svenska Fartyg. XL. i3o. — angående inrättande af en låne-anstalt, till förmån för Tackjerns-tillverkare i Riket. XL. i3o. ■— med anhållan, att den nu gällande Taxa för Expeditions-lösen måtte varda i allmänhet öfversedd. m. m. XL. i3o. — angående Kamereraren G. A. af Sillens underdåniga ansökning om åtnjutande af full Revisors-Iön, ifrån den tid hans vid f. d. Allmänna MagazinsDirectionen inhebafde Revisorsbeställning indrogs. XL. i3o. — angående af Kronofogden C. J. Lagercrantz i underdånighet sökt nedsättning af arrendet för Kronohemmanet Berga. XL. 100. —■ angående af Capitaine!! O. Hammardahl i underdånighet sökt nedsättning i arrendet för Kronohemmanet Edeby. XL. i3o. — angående C. A. Karlbergs underdåniga ansökning, dels om fortfarande af beviljad nedsättning i arrendet för Kronohem - j82 manen Hogsta och Lambarudd, dels ock om minskning i arrende-afgiften för hemmanet Norrby. XL. i3o. Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, angående begärd upplåtelse af en byggnadsplats å Eskilstuna KungsLadugårds ägor, för Österoch WesterRekarnes Lazarettsoch Curhus-Inrättning. XL. 13o. — angående tvänne Låns öfverflyttande på den af ManufacturDisconten till förlagslån anslagna fond. XL. 131. —- i anledning af åtskilliga framställda omständigheter vid granskningen utaf Postverkets förvaltning. XL. j3i. — angående CanzliStyrelsens Handcassas förflyttning till RiksgäldsContoret, i händelse af förenämnde EmbetsVerks upplösning. XLI. ii8. — om förändring af Stadgandet i Kongl. Placatet den 27 Augusti 1723, angående vilkoren för Bergbruks anläggande. XLI.
St:r beviljat anslag till ett visst ändamål, och 2 Stånd anslagit ett högsta belopp, ett Stånd ett medelbelopp, samt ett Stånd ett minsta belopp eller afslagit allt anslag så var genom 3 Stånds beslut afgjordt att R. St:r ville lemna minst medelbeloppet och derföre har votering blifvit anstäld endast emellan det högsta beloppet och medelbeloppet. På samma sätt då 2 Stånd anslagit ett minsta belopp, ett Stånd ett högsta belopp IX IL 32 498 Den 18 November. och ett Stånd ett medelbelopp, så ansåg Utsk. det vara genom 3 Stånds beslut afgjordt att anslaget icke tick blifva högre än medelbeloppet och således har voter. blifvit anstäld endast emellan medelbeloppet och det minsta beloppet. Om slutligen ett Stånd gifvit ett högsta belopp, två Stånd ett medelbelopp och ett Stånd ett minsta belopp så ansåg man det vara afgjordt genom 3 Stånds beslut att anslaget icke fick blifva mindre än medelbeloppet, samt likaledes genom 3 Stånd att anslaget icke fick blifva större än medelbeloppet; hoc est att medelbeloppet vore B. Strrs beslut. Man må säga hvad man vill om denna tolkning, men conseqvent, är den utförd och gammal häfd har den för sig. Jag anhåller om bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Paykull: Jag vill blott anmärka att Grundlagen med afsale på denna fråga, vid innevrde Riksdag fått en något förändrad lydelse, och dess nuv:de lydelse synes mig gifva anledn. till frånträdande från den praxis som förut blifvit iakttagen vid upställande af voter:spropos:r. Gr. Lagerbjelke; Den af den siste värde talaren omnämnda Grundlags-förändringen består deri att Stånden erhållit rätt att antaga StatsUtsk:s förslag, med ändringar, utan att för sådant ändamål behöfva återremittera detsamma. Men denna Grundlags-förändring har alldeles icke omändrat hvad som finnes föreskrifvit angide de tillfällen då voteras skall inom de förstärkta Utskm. Då härefter Hr Gr. o.
Dessa hafva, såsom Statskontoret upplyser, i medeltal under de tre åren 1858—1860 utgjort 1,539,122 Ridr: men då åtskilliga väsentliga förändringar i sista stämpelpappersförordningen blifvit vidtagna, angående hvilkas verkningar i afseende på beloppet ännu ingen erfarenhet vunnits, anser Kongl. Majit, att denna inkomst ej bör beräknas högre än hvartill densamma af Rikets senast församlade Ständer under enahanda förhållanden upptogs, eller till E) Bränvinsaf'giften. Medelbeloppet under de tre åren 1858— 1860 af denna inkomst har, efter hvad Statskontoret upplyser, utgjort allenast 6,366,099 R:dr, deruti inberäknade omkostnaderne för kontroll, uppbörd och redovisning; men härvid bör likväl iakttagas, att under hela denna tid ett i vissa delar väsendtligen olika beskattningssystern emot det nu gällande egt rum, enär afgiften för bränvin, tillverkadt i mindre brännerier under samma tid utgick efter ett på förhand beräknadt belopp, då deremot för närvarande allt det bränvin, som produceras, efter uppmätning underkastas beskattning. Ar 1861, då detta nya beskattningssystem först tillämpades, utgjorde statsverkets behållna inkomst af bränvinsafgiften 8,040,706 Ridr, oberäknadt omkostnaderna, hvilka uppgingo till 422,205 Ridr 34 öre, eller tillsammans brutto 8,462,91 1 Ridr 34 öre, och under innevarande år kan, på grund af den bränvinsbränning, som redan egt rum, och de anmälningar som skett, bruttoinkomsten med säkerhet uppskattas till mer än 8,700,000 Ridr. Då nu under vanliga förhållanden icke någon väsentlig minskning i bränvinskonsumtionen, och således ej heller i produktionen, torde vara att förvänta, anser Kongl. Transport R:mt R:dr 14,000,000 1,500,000 1,300,000 16,800,000 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Med begagnande af den i l:sta mom. af 57 §. i Banko-Reglementet Fullmägtige lemnade rättighet, att, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång finnes oundgängligen nödigt, kunna på Pensions-stat förflytta en tjensteman, som af ohjelpligt sjukdomstillstånd eller afgjord oförmögenhet är förhindrad att vidare gagna Verket, oaktadt lian sig ej om afsked anmält, samt i sådane fall, anordna hela lönen såsom pension, ehvad de foreskrjfne lefnadsoch tjensteåren äro uppnådde eller icke, äro af Fullmägtige på Bankens pensionsstat förflyttade, den 18 Juli nästlidet år, Kommissarien Sal. Thurdfjell, som då mera upphunnit 70 års ålder samt den 17 Juni detta år, Contorsskrifvaren D. L. Nåthberg, hvilken, enligt vederbörligt läkare-betyg, vore och 8 för alltid blefve oföi’mögen, att fullgöra sin tjenste-befattning; och som Revisorerne funnit dessa åtgärder vidtagne i öfverensstämmelse med hvad BankoReglementet i förevarande fall stadgar, hafva Revisorerne för deras del, icke haft något att emot desamma erinra. Om bildandet af en Enkeoch Pupill-Cassa för Diskont-Verken m. fl. §. 9. I följd af det uti §.
Detta oaktadt har Ulsk. uti sednare betänk, vidblifvit sitt tillstyrkande, att en generel skrifvelse skulle utgå till samtliga de förvaltande verken, ehuru Utsk. uti detta sednare utlåt, tydligen och bestämdt upplyst, att det endast är K. Förvaltningen samt Convojcommissariatet, mot hvilka anmärkn:r äro riktade. Dessa anmärkntrs beskaffenhet känner jag icke, emedan StatsUtsk. icke upplyst oss om desamma, och vi kunna således icke pröfva hvarföre deri föreslagna skrifvelsen skall afgå i afseende på de nämnda verken, och ännu mindre hvad de öfriga angår, mot hvilka någon anmärka, icke förekommit. Jag hemställer, om det vid sådant förhållande är passande, att med en sådan skrifvelse besvära K. M. och tillika förorätta de embetsverk, hvilka icke gjort sig skyldiga till sådana förseelser, hvarom skrifvelsen skulle handla. Jag tillstyrker derföre afslag på denna punkt i betänk. På begäran af Gr. Horn upplästes ufven 5i:sta punkten i utlåt. Gr. Horn: Utan alt vilja tillstyrka R. o. Ad. att in stämma uti StatsUtsk:s förslag till und. skrifvelse i denna punkt, vill jag blott upplysa, att StatsUtsk. icke, såsom Frih. Gederström trott, hufvudsakligen fästat sig vid (vänne förvaltande verks misshushållning. Sådant är icke förhållandet. Jag tror, att i sista skrifvelsen tydligen tillkännagafs, alt det var det sätt, hvarpå dessa verk bemött R. St:s revisorers anmäi kn:r, hvarvid Utsk. fästat sig, och att Utsk. velat förekomma den missbelåtenhet bland allmänheten, som skulle blifva en följd deraf att en sådan förnärmelse mot R. St:s delegerade revisorer lemnades oanmärkt. Dessutom har en af R. o. Ad:s ledamöter, sorn sjelf varit förvaltande chef, medgifvit, att malversationer kunnat äga rum, fastän icke i så stor scala, sorn i andra länder, och Utsk. torde således hafva varit till anmärknln icke obefogadt.
Statsmakterne vidtagit åtgärder för kommunikationernes lättnad, har äfven nytt lif och nya näringsgrenar upstått, och jag tror derföre att detta är ämne, hvarpå man icke kan lägga nog mycken vigt, då det af R. St:r behandlas. Då jag nu är inne på att besvara de anmärkn:r, som för 8 16 Den 4 Januari f. m. dagar sedan gjordes, kan jag icke underlåta att Ujitäga ett yttrande, sorn då fälldes af en värd talare, hvilken eljest understödde motionen, Hr Bibbing. Han sade nemi. att Skåne låtit anställa sina undersökningar utan all kommunikation med den inom Småland för samma ändamål tillsatta komité, äfvensom att Jönköpings län väntat sig att de Skånska länen skulle hafva velat hålla till godo med de inom Småland insamlade medlen. Dessa yttranden visa mig tydligen, att den värde talaren icke haft tillfälle att taga kännedom om den vidlyftiga skriftvexling, som jag å Skånska jernvägsdirektionens vägnar underhållit icke blott med Jönköpings läns jernvägs-komité, utan äfven med ledamöter af jernvägs-direkl:ne inom de öfriga iäuen. Hr Ribbing hade i sådant fall bordt inse, att under loppet af denna skriftvexling både mitt enskildta och hela Direkt:s bemödande gick derpå ut, att visa vigten af medels insamlande till verkställande af undersökningar på det att vi skulle kunna vid denna Riksdag för R. St:r framlägga en fullständig plan med åtföljande undersökningar ända till Jönköping, och jag tror mig härigenom hafva i någon mån bidragit till dé subskriptionslistor, som Hr Ribbing omtalat, genom hvilka inom Jönköpings län en summa af 6,000 R:dr sammanskjöts. Jag beklagar, att då härigenom således både inom Jönköpings och andra län det första steget redan var taget, man icke förde saken lill slut och genom dessa medels ändamålsenliga användande satte sig i stånd att nu för R. St:r framlägga fullständiga undersökningar ända till Jönköping.
Finns det några visiter i verlden, hvilka förtjena att göras, så är det visst nyårsvisiterna, vid hvilka till och med några utan hjertlighet frampladdrade ord helgas af den enkla och sköna inre tanke, af hvilken de äro ovärdiga representanter. Men är hjertligheten med, då hafva nyårsvisiterna ett än högre värde. Det kan visst vara bra att, då man vill slippa nyårsvisiterna, sammanskjuta någonting till förmån för fromma inrättningar, nödlidande m. m., men det ginge ju an att göra visiterna, och ändå hjelpa nödlidande m. m. Dessa tankar äro dock icke mina egna, utan v. Degens. Och jag upptecknade dem, liksom de varit mina egna! Magister v. Degen hade icke rest bort, utan han var på gårdagens dans. Anade han, att jag, om jag vetat att han skulle infinna sig der, alldeles icke skulle kommit dit. Utspridde han ett sådant rykte endast för att föra mig bakom ljuset? Blott mig? kan han äga en sådan gissningsförmåga och skarpsinnighet? Jag måste medge, att han i natt visade sig från en fördelaktig sida. Två danser dansade han med mig, den andra och kotiljongen. Och när någon nu tog upp mig, visade han sig glad och sade engång, liksom han alls icke erinrat sig den förra balen: det fägnar mig, att äfven andra menniskor dela smak med mig. Ett sådant smicker misshagade mig ej. Vid supén kom jag oförmärkt att bli indragen i ett samtal med fyra à fem personer. Då märkte jag, huru han, full af finhet, understödde mina anspråkslösa yttranden, huru han behändigt förde mig till det rätta igen, då jag på fruntimmers vis ville flyga öfver till ämnen, som egentligen icke hörde till saken. Ja, han förklarade så väl meningen af hvad jag sagt, att jag rodnade öfver att hafva sagt någonting så vackert, att jag kommit fram med så sköna idéer. Allt detta gjorde han med en sådan låtsad likgiltighet eller opartiskhet, att jag tror ingen annan märkte det än ... jag. Ja visst tyckes han vara en ovanlig menniska. Men kan han älska mig? Ville han godtgöra, hvad han förra gången brutit? Jag tror det sednare, men jag vill icke tro det förra.
4 Sami. 1 Afd. 23 Häft. ö 42 Stats-Ulskoltets Utlåtande JVs 66. gående till 8,700 R:dr, utdelas i årliga pensioner å ISO R:dr, enligt de i stiftelseurkunden föreskrifna grunder. 3:o Arméens ackordsamorteringsfond, bildad i ändamål att inlösa och amortera officers-ackorderna inom arméen, på sätt Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1833 föreskrifver, samt förvaltad enligt reglementet deo 3 Juli 1840; varande fondens återstående skuld i utelöpande 4-procents-obligationer för närvarande 2,737,600 R:dr, hvilken skuld är beräknad att, enligt fastställd amorteringsplan, vara inbetald år 1886; hvarjemte Direktionen meddelat, att samtliga dessa fonder, hvilka, så till inkomster som till utgifter, äro af skiljaktig beskaffenhet och till en del för olika ändamål afsedda, förvaltades afskilda från hvarandra och redovisades uti särskilda räkenskaper, som granskades dels af Kammar-rätten och dels af arméens egna Revisorer. Hvad särskildt beträffade arméens enskilda enkeoch pupillkassa, ansåg Direktionen att densammas förvaltning, till följd af dess organisation i samband med pensionskassan, blifva särdeles betungande, om, vid den ifrågasatta öfverflyttningen af pensionskassan till Statsverket, enkeoch pupillkassan skulle förlora förmånen af den kostnadsfria förvaltning, gemensamt med arméens pensionskassa, under förutsättning hvaraf den stiftades och till följd hvaraf den hittills kunnat, ehuru de sednare åren med endast ett ringa årligt öfverskott, fullgöra sina förbindelser mot delegarne utan deras betungande med alltför höga afgifter. För öfrigt förmodade
Utsk. har då ansett, att enär laga fasta å Ekolsund af Hr Seton förvärfvats, samt lian under 49 års tid varit i ostörd besittning af egendomen, skulle det vara en rubbning af äganderättens helgd att nu göra ingrepp deri, om icke just i sträng juridisk mening, åtminstone inför det allmänna rättsbegrepp, som finnes i hvarje menniskas förnuft och hjerta. Om sta - i48 Den 4 Juli. ten nu skulle vilja tillvinna sig en enskild besittning, som under så lång tid varit oqvaldt af den enskilde utöfvad, vore detta en åtgärd, hvilken blefve så mycket förhatligare, som ändamålet dermed endast vore att bereda statscassan en penningevinst. Ur denna synpunkt harUtsk. behandlat frågan och kommit till det resultat, som Utsk. enstämmigt tillstyrkt R. St. att antaga. Det mäste, efter mitt omdöme, visa sig kränkande för äganderätten, om man nu skulle börja åter upplifva reduetionsväsendet, som för i5o år sedan tillfogade så många enskilda ett oförtjent lidande. Det skulle i detta fall finnas så mycket mer kränkande, som alla i lag föreskrifna mått och steg blifvit af den enskilde vidtagna för att till oklanderligt bibehållande befästa, hvad han ansåg sig ärligen hafva förvärfvat. Det är dessutom bekant, att köparen till Ekolsund uppoffrat eller skänkt betydliga capitaler till Gustaf lil sålunda, att han först lant honom penningar och sedan uppbränt de derför utfärdade skuldsedlarna. Härvid har likväl Utsk. ingalunda fästat sig, utan endast afsett den grannlagenhet, som alltid och särdeles af en statsmagt bör iakttagas, då äganderättens helgd är i fråga. Om man äfven skulle kunna tilladvocera sig en lumpen penningevinst, skulle denna snart försvinna, då det kränkande i sältet, på hvilket man åtkommit den, skulle qvarstå för samtid och efterverld. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag anser betänk, icke tillfredsställande upplysa ämnet.
— Jag anhåller, ali StatsUtsk. måtte så förändra sina tillstyrkanden, att anslagen blifva årliga, utan afseende på den lid, som förflyter intill nästa riksdag, och dessutom att i afseende på fängelsebyggnaderna inga anslag, utöfver hvad Konungen äskat, må komma i fråga förr, än hvad Han begärt lill försvarsverket blifvit af Utsk. tillstyrkt. Jag anhåller om återremiss. Hr af Uhr, Gustaf: I aflidne öfversle-lieutenant Nordevvalls tid var jag jemte honom kallad till en comité för gevärstillverkningen vid Eskilstuna. Denne förtjenstfulle man ansåg bestämdt, att Eskilstuna icke var något tjenligt ställe för gevärstillverluiingen, och att den borde vara vid Husqvarna, och jag vet, att intet nit sparades för att upplysa aila förhållanden. Var nu Husqvarna rälta stället för gevärslillverkuingen redan den tiden, huru mycket mera måste det icke vara det nu, sedan det genom storn förbättringar har kommit längre än förr, då det genom Götha-canal kan co mimmi cera med alla kuster, och då vid Wettevns strand anlägges en fästning Carlsborg, som förmodligen blir en depot för ammen. Den tiden kände jag närmare förhållandet med gevärsfabrikationen i Eskilstuna; jag vill nu icke bestämdt uppgifva förhållandet, men kan, om så behöfves , närmare uppgifva det. Det är likväl säkert, att, med undantag af ganska få gevär, måste hela årets tillverkning casseras. Det måtte då vara nedslående att veta, alt stora summor användas i Eskilstuna 17 H. 4» 33o Den a5 November e. m. på gevärsfabrikalionen, under det ntt folket vid Husqvarna, der gevärsfabrikationen är en folknäring, saknar beställningar och arbete. Under sådana förhållanden tror jag det icke vara rätt att bevilja stora summor för Eskilstuna. Jag vill blott tillägga, att om man linge gevär derföre att man anslår penningar, så skulle det icke vara så illa bestäldt , som det nu är med armeens materiel, emedan det icke är brist på penningar, som gör, att vi icke hafva gevär , utan brist på administration.
Om Bankens Deposit-rörelse. §. 6. I Banken skall en hvar äga, att emot afgift och på bestämd tid insätta: Aktier ^ Obligationer j Vexlar, Köpebref j Kontrakter och Skuldför skrifningar af alla slag; Guld och Silfver i plantsar eller mynt; ädla Stenar3 Smycken och Klenodier. §• 7- Afgiften skall högst beräknas till | procent om året, af det värde, hvartill depositionen uppskattas. Den erlägges förut för hela tiden och tillfaller Banken, om ock deposition dessförinnan uttages. §• 8. Ingen deposition emottages, som ej minst är värderad till 1000 R:dr, eller på kortare tid än 6 månader. §• 9- Depositionen anses förnyad på 6‘ månader, blott derigenom, att den ej behörigen uttages, och återbekommes då ej förr än afgiften blifvit erlagd för hela den tid, som den i Banken varit öfverstående. §• Depositionen skall förseglas och omslås i inlemuarens närvaro, sapit Depositions-be - Den 28 November e. m. 6o5 vis till honom aflernnas, hvilket likväl ej får ställas till ordres och ej transporteras. §• *'■ Banken ansvarar ej för depositionens uppskattade välde. Banken förhinder sig att återställa depositionen oförändrad. Banken befattar sig ej med bevakning eller inkassering af förskrifningar, som der äro deponerade. § I2- Banken fordrar, att inlemnaren sjelf tecknar sitt namn, samt sätter sitt sigill i Depositions-diarium; äfvensom vid uttagningen depositionen qvitterar. §. i3. Banken belånar depositioner af Guld och Silfver, på sätt vid Låne-Banken, 4;de Afdelningen, vidare bestämmes. Om Bankens Penningrörelse. §• *4- Bankens Penningrörelse bedrifves af YexelBanken och Bankens kassor. \ 606 Den 3.8 November e. m. Vexel-Banken. §• i5. VexelBanken emottager insättningar af kontanta penningar på räkning, hvarpå sedan kan assigneras.
Lånets förfallotid, för att ”dessförinnan de för prolongationen er”forderliga åtgärder må hinna vidtagas*” 6:0 ”Uti den Obligation eller Skuldförbindelse, som Låntagaren till Banken af”gifver, och som alltid ställes på jenida 10 R:drs:tal, måste vilkoren för ”Länets erhållande och återbetalning ”vara utstakade, äfvensom panten 110- ”ga specificerad samt upplags-stället ”uppgifvas.” 7:0 ”Varorna böra vara brandförsäkrade och ”Policen deröfver bifogas den afgifvan’ de Skuldförbindelsen.” Banco-Utskollets Betänkande N:o 52. lot 8:0 ”Försummar Låntagare att 14 dagar ef”ter förfallotiden inbetala Lånet, eller ”att i föreskrifven ordning derå söka ”prolongation, eger Banken rätt att genast, och utan Låntagarens hörande, ”försälja Panten, på sätt Banken lämpli”gast finnér, antingen på offentlig auction eller under liand, samt af för”säljnings-summan godtgöra sig Capital, ”Räntor och omkostnader; men det ”möjligen blifvande öfverskottet tillstäl”les Låntagaren emot qvitto.” 9:0 ”Räntorna för dessa Lån bestämmas lill ”5 procent,” 10:0 ”Låntagaren må ega rätt att, äfven före ”förfallodagen, Lånet liqvidera; dock, ”om detta sker inom loppet af första ”månaden, erlägges i alla fall