Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
23ft och tillstyrkte äfven att en särskild skrifvelse för de norra länen skulle till K. M. afgå. Men då frågan förekom in pleno, gjorde sig den åsigten gällande, att man ej borde begära en partiel förändring för en liten del af riket, då möjligen samma olägenhet kunde förefinnas på flera andra ställen. Då man således ansåg att något i frågan borde göras, beslöts att så ställa skrifvelseförshiget, att K. M. blefve oförhindrad att taga saken i sin helhet i betraktande, om han skulle finna för godt, och sedan låta utarbeta förslag till sättet lör sakens bringande i verkställighet. Man har sagt, att om äfven kronotioendeoch hemmansränte-upbörden blefve öfverflyttad på kronofogdarne, skulle likväl alltid qvarstå för regementsskrifvarne upbörden af vakansafgifter och bostadsarrenden. Detta är en sanning, men jag vill fästa npmärksamheten på att det förra slaget af dessa afgifter är en skatt, som är hvarje hemman af ålder påförd; de sednare af mig nämnda, nemi. vakansafgifterna och bostadsarrendena, sirö afgifter, som bero på särskilda kontrakt arrendatorn och regementsombudet emellan. Dessa liqvider upgöras alltså ej på särskilda upbördsstnmmor, utan betalar arrendatorn ofta arrendesumman hemma hos regementsskrifvaren. Man har äfven satt i fråga de svårigheter, som upbördslängdernas upgörnnde skulle åstadkomma. Nu upgöras dessa af häradsskrifvarne. Regementernas sktdle komma att upgöras af regemementsskrifvarne; deri ligger åtminstone inga oöfvervinnerliga svårigheter. Vidare har det blifvit klandradt, att Utsk:t så lösligt behandlat denna fråga och ej afgifvit något förslag för dess verkställande, Detta stödjer sig på en olika npiattning om huru Ständernas verksamhet bör vara inrättad. Jag har den olyckan att tro, att Ständerna ej böra allt för mycket ingå i detalj, utan, åtminstone vid förändringar af en mer genomgripande natur, låta K. M. genom sin embetsmannakorps utarbeta förslager och sedan underställa dem li.
Med de mål, Konungen då Själf afgör, förhålles på det sätt, som 8 § stadgar. Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och Befallningar, utom i Kommando-mål, skola, för att blifwa gällande, wara försedde med Konungens underskrift och kontrasignation af wederbörande Föredragande, som ware answarig, att de instämma med deröfwer förda protokoll. Alla föreskrifter och erinringar om werkställighet af utfärdade beslut må af Departements-Chefer omedelbarligen kunna till wederbörande expedieras. Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut wara stridande emot denna Regerings-Form, göre han derom i Stats-Rådet föreställning; yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, ware det då den Föredragandes rättighet och pligt, att sin kontrasignation derå wägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt Embete, hwilket han icke må återtaga förr, än Riksdagen hans förhållande pröfwat och gillat. 1809: Kungsgårdar och Kungs-Ladugårdar med dertil lydande hemman och lägenheter, Krono-Skogar, Parker och Djurgårdar, Kronooch Stall-Ängar samt Lax-Fisken och andra Kronans Fisken samt Kronans öfriga Lägenheter, må Konungen icke utan Riksens Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfwa, eller på något annat sätt, Kronan afhända. 1: o. Riksdagen eger gemensamt med Konungen magt att stifta allmän civiloch kriminallag äfvensom kriminallag för krigsmagten och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva. Ej må Konungen utan Riksdagens samtycke, och icke Riksdagen utan Konungens, någon ny lag göra eller gammal afskaffa. Frågor härom må i Riksdagens Kamrar kunna väckas och skola, sedan Lagutskottet deröfver blifvit hördt, af Riksdagen afgöras. Beslutar Riksdagen för sin del någon ny lag eller gammal lags upphäfvande eller förändring, aflemnas förslag derom till Konungen, som inhemte Statsrådets och Högsta domstolens tankar deröfver, och, sedan Han Sitt beslut fattat, meddele Riksdagen antingen Sitt samtycke till dess åstundan eller Sina skäl att det vägra.
För sänkning af sjöarne Solgen, Ass-sjön, Hafraviks-sjön samt Ingarpsoch Kopparps-sjöarne m. fl. inom Södra Wedbo härad af Jönkö- pings län 48,000 23. „ sänkning af sjön Tysslingen och Svartån i Örebro län • 100,000 24. „ aftappning af sjön Hästefjorden i Sundals hä- rad på Dalsland 100,000 Transport 1,432,500 — 1 Stats-Utskottets Memorial N:o 225. 27 § och. morn. i det nya reglementet Lån. för Riksgäldskontoret. R:dr. ö. För sänkning af Lida-ån, 126,0000 R:dr, deraf under nästa statsregleringsperiod 46,000 -T. § 141. Till godtgörande af de kostnader för laga skifte å boställen, hvilka af boställshafvaren mäste gäldas i , 150,000 — Summa 1,628,500 — Under Åttonde ffiiifvudtiteln. § 147, mom. 5. Till uppförande af nytt läroverkshus i Halmstad 25,000 6. „ dito af ny byggnad för gymnastiklokal m. m. vid läroverket i Calmar 40,000 — 7. „ dito af dito för dito vid läroverket i Umeå . 25,000 — 8. „ uppförande af nytt läroverkshus i Fahlun 40,000 — 9. „ dito af dito i Sala 12,000 — Summa 142,000 — •28 Stats-Utskottets Memorial N:o 225. Sammandrag af de vid innevarande riksdag för jernvägsbyggnad erna beviljade anslag och lån. § och mom. i det nya reglementet för Riksgäldskontoret. 166, mom. 1. 2. 3. 4. 5. A) För Statens jcrnvägsbyggnader.
Som uti de skuldförbindelser, hvilka till Banken utgifvas för lån emot pant af jern, och andra vågförda effecter, Banken, på grund af stadgandet i 5 § af det under den 14 Juni 1800 stadfästade Banko-Reglemente, blifvit förbehållen rättigheten att, efter sex veckors uppsägning, infordra sådane lån, men denna föreskrift icke är vorden serskildt upptagen uti sedermera utfärdade Banco-Reglementen, har Utskottet, till undanrödjande af all tvekan för framtiden, huruvida Fullmägtige må ega att, då sådant anses nödigt, begagna ifrågavarande uppsägningsrätt, med bifall till Under-styrelsens, af Fullmägtige biträdda, hemställan, uti omförmäldte afseende afgifvit det förslag, som punkt. ll:o innehåller. Början af punkt. 12:o öfverensslämmer med 161 § efter någon deri gjord redactionsförändring; i mom. litt. c af nämnde §, hvilket, såsom ofvan är uämndt, igenfinnes uti punkt. 10:o, har blifvit införd föreskriften uti mom. litt. d, med det förtydligande, som, upptaget i 22 § af Utlåtandet, N:o 27, blifvit af Rikets Ständers godkändi; hvarjemte sistberörde mom. erhållit den lydelse, mom. litt. e af 161 § innefattar, med iagttagande af Rikets Ständers beslut, i afseende på bestämmandet af ett maximum för hvarje gren af Bankens utlåningar. <4 Banco Utskottets Memorial, lYo 64- Föreskriften uti puukt. 13:o återfinnes i 17 § af Utskottets under N:o 44 afgifne Utlåtande, hvilket i denna del blifvit af Rikets Ständer gilladt. Hvad i puukt. 14:o och 16:o blifvit föreslaget, grundar sig på Utskottets, af Rikets Ständer bifallna, framställning i 7 § af sist åberopade Utlåtande; och stadgandet uti 165 § af 1841 års Råneo-Reglemente är uti punkt.
Inträffar jäf, som i Rätlegångs-Balken för domare sägs, för så många ledamöter i Domkapitlet, att det förthy ej domfört är eller beslut fatta kan, eller finnes det nöBih. till II. St. Fröt. V856—1858. 10 Sami. 1 J/d. 2 Band. Supp!. 24 186 Exped it io n s - U Is k o Hets Förslag• lill underd. Skrifvelse, N:o 238. digt, att förordna annan ledamot i stället för den, som laga förfall fält, må Kapitlets ojäfvige eller förfallolöse ledamöter, som när äro, bland de män, hvilka, efter hvad nu sagdt är, kunna i Domkapitlet silla, tillkalla så mångå, sorn erfordras att löreskrifvet antal fylla. § 6. Domkapitel sammanträde, så ofta ärendena det fordra, och minst en gång hvarannan vecka. § 7. Alla från Domkapitlet utgående expeditioner skola underskrifvas af Ordföranden och kontrasigneras af Notarien. § 8. Hvad i 4, 6 och 7 §§ stadgas, galle ock, i hvad tillämpligt är, för Konsistorierne i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifvet finnes. § 9. Denna författning skall lända till efterrättelse från den första Maj 1859. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla ; och framhärda Rikets Ständer etc. Stockholm den 25 Februari 1858. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 Febr. 4858.
RättegångsBalken, hvarigenom Domstol är öppet lemnadt, att för vanvördligt yttrande eller skrifsätt ålägga en part högre eller lägre böter efter godtfinnande, borde så förändras, att pröfningen om ett yttrande, vore vanvördligt eller icke, borde tillhöra en högre instans pröfning, hälst i nuvarande förhållande det vill synas, att Domaren dömmer i sin egen sak. Ytterligare får jag, till styrka för hvad jag framställt, åberopa förhållandet i mål, som röra skogsåverkan, hvaruti hvar och en landtman känner hvad kostnad och besvär fordras, för att freda sin skog för tillgrepp, då dessa ännu i allmännare omdömet anses innefatta ingen eller föga brottslighet, samt att, när omsidor någon blifvit förvunnen att hafva huggit en stock eller ett vedlass, ersättningen och plikten äro så ringa, att derigenom icke ersättes kostnaderne för bevisning med vittnen m. m., särdeles som det större vite för åverkan, 234 Den i5 December e. m. sora Domstolen, jemlikt 10 Cap. 5 §. ByggningaBalken, äger att förelägga, icke, såsom kanske vara borde, tillfaller sakägaren, utan Kronan, samt detta oaktadt Ulslags-lösen stundom fordras till högre belopp, än den obetydliga ersättning, sora blifvit jordägaren tilldömd. Slutligen får jag yttra den öfvertygelse, alt Utslags-lösen icke borde äga rum i rättegångar med Kronan eller sådane parter, som icke sjelfve erlägga Utslags-lösen, hälst rättegångar med Kronan af Dess ombud vanligen fortsättas kostnadsfritt till högsta instansen, och enskilde, hvilka såsom parter måste dit medfölja, icke äga att der fordra ersättning för rättegångskostnad, som i rättegångar enskilde emellan kan fordras och erhållas. Med afseende å hvad jag nu anfört, för att styrka billigheten af mitt yrkande, föreslår jag, att Utslags-lösen icke må äga rum, der jemlikt författningarne Stämpel-afgiften icke fordras, men i en annan väg vederbörande ersättas: Anhållande jag, att detta påstående må till pröfning af vederbörligt Utskott remitteras. Lades på bordet.
– Ett hus är stort, mycket större än de andra. Jag ser en man. – Följ honom! – Han går fram och tillbaka. Han är rädd och ond. Han väntar på någonting. – På hvad? – Jag vet inte. Jo, nu vet jag! Klockan slår, han väntar på lådan! – Hvad för en låda? – Jag vet inte. Han tänker blott på lådan ... lådan! Mediet hoppade förskräckt till. – Vidare! Fortfar! – Det exploderade. Det kom från lådan O, min Gud! Fabriken brinner! Han skrattar! – Hvem skrattar? – Mannen. – Hvem är han? – Nog nu! afbröt häftigt en röst från salongen. Konsul Brauner var likblek. Mediets mästerliga framställning hade i början fullständigt duperat honom. Ty för honom stod fenomenet fullt förklarligt enligt hvad han kände till om den hypnotiska vetenskapens teorier. I samma ögonblick som Francisco vände sig från honom till Danielsson, kommo tankarne på eldsvådan med det sjuka samvetets hela kraft öfver honom. På eldsvådan tänkte han, när mediet på hypnotisörens befallning fixerade honom. Voro teorierna hållbara, så måste alltså hans tankar efter hypnotisörens vilja öfverföras på det fullkomligt neutraliserade mediet. Och då Brauners tankar omfattade eldsvådan i sin helhet och de dermed sammanhängande omständigheterna, måste mediet i de minsta detaljer kunna relatera hela händelsen. Liksom de flesta brottslingar var Brauner vidskeplig. Han intogs af en förfärlig fruktan och kände sig liksom förstenad på sin plats. Mediet, denna förfärliga menniska, kunde ju genomtränga ens innersta tankar. Det skulle ju när som helst kunna förråda honom. Han gjorde förfärliga ansträngningar för att beherska sig och hans blickar sökte ofrivilligt Danielssons, bönfallande om råd och hjelp. Men Danielsson syntes om möjligt ännu mera förfärad än han sjelf var. Denne hade rest sig upp. Hans öfverkropp lutade starkt framåt liksom om han dragits till mediet af en oemotståndlig makt. Åsynen af medbrottslingen utöfvade en egendomlig verkan på Brauner. Han påminde sig ögonblickligt dennes ord: »Akta er, herr konsul, akta er! Nu är jag den starkare af oss båda!» Skulle Danielsson hafva någon del i detta uppträde?
Herr Revisions Secreteraren Friherre Boye: att Judarne i allmänhet äro icke allenast icke nyttige, utan deremot verkligen skadlige för Sverige, hvaiull såsom skäl anföres deras särskildta Nationalitet och dess naturliga påföljd till skiljaktighet i National - interesse; att Judarne gifta sig inom sig sjelfva, samt midt ibland oss lefva och dö främlingar till allt hvad som rörer vårt allmänna väl; att deras Religion alagger detn att för bröder anse blott medlemmar af deras egen Stam; att sjelfva det löftet deras Religion, såsom belöning framställer, att en gång återfå deras fordna Fädernesland, stundligen påminner dem, att de dessförinnan äga blott vistelseort; samt att de säle - D*n 8 Juni. således utgöra en Nathan 1 Nationen, och att derifrån uppkommer en mängd af orsaker till ett särskildt interesse, afvikande från Landets allmänna; att Juden icke personligen deltager uti väre fäderneslands försvar; att de, med få undantag, sysselsätta sig med importhandel, eller inre handeln med importerade varor, men icke hvarken med exporthandeln eller med företag till varutillverkning; hvaraf följer, att oss Svenskar åligger både omsorgen, förlaget och arbetet til! åstadkommande af den produetion, hvilken skall ej allenast i exporten betala Judarnes import, utan äfven åtgå till deras underhåll och till samlande af den förmögenhet, sorn en gang erhållen, också stadnar inom dern , for att med dem eller deras barn utgå. Riksdagsmannen Eric Svensson från» Bohus Län: att Judarne väsendtligen bidragit att ägga och underhålla Luxen och genom öfverdrifna importer, bestående till det mesta af öfverflödsvaror, förorsakat pennrringevärdets förfall; att de, utan att vara förbundne till Lärooch Tjensteår, äga frihet att här idka handel, samt att de aldrig deltagit i fäderneslandets försvar. Riksdags - Fullmägtigen Jacob Ersson Elfstadius från Stockholms Län anmärker äfven: att härvarande Judar i synnerhet bidragit att sprida den hos Svenska Nationen nu rådande smak för yppighet oell öfverflöd. Vice Den 8 Juni.
Exe. föreslagit. ltopades ja. Till följd häraf började föredragningen med »Utsk:ts hemställan rörande artikeln alabaster. Denna hemställan bifölls; hvarefter föredrogos och biföllos Utsk:ts förslag ang:de nedannämnde artiklar, nemi.: Antimonium, Assa foetida m. m., Band, Bayerskteller Tyroler-beck, Bilder, Blommor, Blomster, Bokspån, Bronspulver, Bränvin och Sprit, Bärsaft, Böcker, Cigarretter, Dukar m. m. IJtsk:ts hemställan angtde artikeln Eisk. saltad Sill. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag har i afs:de å denna artikel vid flere föreg:de riksdagar yrkat tullfrihet. Eörh:det var likväl då uti så fall olika, att Staten, efter mitt förmenande. vid nämnde tillfällen kunde efterskänka den för denna artikel inflytande tullinkomst. TJti närvarande tidpunkt är likväl förh:det sannolikt icke sådant, isynnerhet som frågan om andra skattelindringar, hvilka torde vara mer af behofvet påkallade, jemväl är å bane. — Af dessa skäl kan jag för narv:de icke medgifva borttagandet af införsels-tull å denna artikel, ehuru jag dock för en framtid vill hålla denna fråga öppen. Det kan i öfrigt icke vara rättvist, att på samma gång som artikeln smör är tullfri, bibehålla införseltullen på sill, såvida nemi. icke särskilda omständigheter mellankomma; och sådana anser jag nu vara för handen. Det gifves ett ytterligare skäl, att för närv:de bibehålla denna införselstull uti det sig företeende förhållande, att arbetslönerna nu, iföljd af de stora allmänna arbetena, äro ganska höga, så höga, att de kunna sägas hafva hunnit en nästan onaturlig grad. Under en sådan period kan den prisförhöjning, som vållas af bibehållandet utaf ifrågav:de införsels-tull, lättare bäras; men som berörde förh:de måste antagas vara abnormt, blir deraf äfven en gifven följd, att denna införsels-tull bör borttagas, när Statens tillgångar sådant medgifva. Hr von Ehrenheim, Per Jakob:
Desta Punkter äga med hwarandra ett offiljagtigt sammanhang, och hafwa Riksdags,Fullmäg, tigarne Swen Persson fran Christianstads Län och Abraham Larsson fran östergöthland, desta ämnen rörafide, med särjkildte Memorialer till Bon, de-Ständct inkommit, deruti den förre yrkat en stadgande skyldighet för Insockne Frälse,Hemman, att, lika med Krono, Hemman, deltaga i Hall, ochReserveffjuts, sä »väl som Kronoffjutsningar för alla Trupper och deras förseende med qwarter under marscher, och att deltaga i Tingshus och HäradsfänKelsers uppbyggande och widmagthällande m. m., samt den sednare yttrat den tanka, att, sä länge ftyldkghetcn att skjutsa widlädar Jordbrukaren, fy, ves billigheten fordra; att all slags Jord, den mq hesta af Säterier, Rä- och NörS-Hemman, Frälse, eller Militie, Boställen, hör deruti deltaga sa i Staden, ssm pa Landet, utan allt undantag vä) wkd alla påkommande ttllfaven, efter tour och ordning; hwilka Memorialer blifwit till Allmänna Beswärs, vch Econsmie-Ukffottet remitterade, hwaröfwer bemälte Utffott med dest Betänkande till Riksens Högtoflige Ständer inkommit.
„ Fredrik August Forssbeck från Östergötlands län, angående åtskilliga ändringar af Kong). Förordningen den 18 December 1863, om vilkoren för bränvinstillverkning. „ August Danielsson från Norrbottens län, om anslag för anläggning af väg från kustlandet vid Piteå till Arvidsjaurs kyrka. „ August Danielsson från Norrbottens län, om anläggande af nybyggen på Kronans marker inom Norrbottens län, m. m. N:o 209. „ August Danielsson från Norrbottens län, om utfärdande af förbud mot utförsel från Norbottens län af plank och bräder under viss bredd, m. m. N:o 210. „ August Danielsson från Norrbottens län, om ändring af nu gällande stadganden i fråga om vilkoren för klyfning af hemman. „ August Danielsson från Norrbottens län, om anslag för anställande af en särskild distriktsläkare i Neder-Luleå socken. „ August Danielsson från Norrbottens län, om ändring af 10 § i 12 Kap. Ärfda-Balken. „ Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län, om ändring af mom. 1 i § 13 af Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864. „ Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län, om utfärdande af ny skiftes stadga. „ Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, att den emellan Kongl. Maj:t och Hans Majit Fransmännens Kejsare afslutade handelstraktat icke måtte af Rikets Ständer godkännas, samt nu gällande tulltaxa med vissa uppgifna undantag oförändrad bibehållas. „ Nils Petersson från Calmar län, om anslag för anläggande af en jernstambana från Wexiö till Carlskrona och Calmar. „ Nils Petersson från Calmar län, om nedsättning af antalet båtsmän inom Södra Möre härad emot erläggande af vakansafgift, m. m. N:o 218. „ Jonas Jonasson från Kronobergs län, om anslag för anläggning af en jernstambana från Wexiö till Carlskrona och Calmar. „ Jonas Bergström från Stora Kopparbergs län, om anslag till lön åt en länsman i Ludvika socken inom Grangärdes tingslag af samma län. „ Jonas Bergström från Stora Kopparbergs län, om låneanslag för an läggande af en jernväg mellan Frövi och Falun. 14 Förteckning å Motioner i Bonde-Ståndet N:o 221.
Fredrika-Bremer-Forbundets bok-komite ' har &amp; f veil i &amp; r utfort sitt nyttiga, maktpiliggande varf a t t granska och sofra for barn och ungdom afsedd litteratur. Forlaggarna hafva son1 vanligt tillstallt komitdn de pB deras ' resp. forlag utkomna bocker, en i Br sardeles rikllaltig samliag. Bockerna, grupperade efter deras lamplighet for olika kldras, aro frainlagda till phseende tillilm ined de af koinitdn ntarbetade forteckninga~m. A t t vid valet. bland den brokiga n h g - fald, soin julmarknaden erbjnder, knnna f % pirakna samvetsgranna r i d torde for a31a dem, som inse vikten af a t t endast god ocli suad lektyr bjndes nngdomen, vara ovarderligt. Utstallningen a r afgiftsfritt tillgSnglig b Fredrika-Bremer-For-. bundets byri, 54 Drottninggatan, kl. 11-4. Från Fredrika-Bremer-Förbundets Bokkornite. Brkn Nordens fonitid. Fornnordiska sagor, bembetnde yii svenska af A. Ekemanlz. JIed originaliceckningnr af Jeijmj A7gsfrOwtStoopendanl. Pris: hiifiad 4] w., inb. Den intressanta och vardefiillr. hok, r i här hrtfva gliidjon anmala, innehåller nio fornnordiska nagor, niindigon: T ' olsiingaimes saga, Hervors och Heidreks saga,. Fritjof den djarfves saga, Rolf Krakes och hans kampars saga, S o m a Gasts saga, R a p a r Lodbroks och hans söners saga, Jomsvikingarnes saga, Styrbjörns saga, Sials saga. T i: tro oss ej öfverdrifva, d&amp; vi pistå, att dessa gamla välkanda sagor ej föriit upptritdt i en så prydlig och tilltalande svensk drakt, som den de nu blifvit iförda.
Att Lagens olämplighet blifvit af Rikets Ständer erkänd, då de under denna Riksdag upphäft densamma; hvadan det sista offret för densamma torde böra erhålla ersättning, om icke för all den orättvisa Lagen tillfogat andra, åtminstone för den det sjelft erfarit, helst en dylik fråga lyckligtvis ej mera kunde uppstå, (af Wingård, Tegner, Bexell, Spiering Att uppenbart, vore, det Herr AdtlerStam ej varit vållande till sitt missöde* då de Författningar, hvilka, i afseende på Köpeskillings-liqviden, bordt lända honom till efterrättelse, varit i den grad tvätydiga, att ej mindre Svea Hof-Rätt än nedre Justitiae-Revisionen ansett honom hafva fullgjort hvad honom ålegat, då deremot Kongl. Moj:ls Hö gsta Domstol, genom en motsatt Författningarnas tolkning kommit till det Domslut, att köpet ogillades och ny Baneo-auction skuHe anställas; af hvilken Författningarnas tvätydighet Rikets nu församlade Ständer funnit sig föranlåtna att genom ny Lag förekomma dylika menliga följder och stadga, huru med försäljning af Bankens Fastighets - panter och liqvider Banco-Xjiskottets Utlåtande N.-o 8y. y derföre skalle för framtiden förhållas; och att följaktligen det borde vara Statens åliggande att upprätta en Medborgare, som fallit ett offer för Lagens tvätydighet eller ofullsländighet. (Kleman Att det vore den mest klandervärda inconsequence, om, liksom ångrande hvad man en gång beslutat, man ville förneka sig tillfället att, genom icke fyllest en skillings uppoffring af hvarjes andel i Bankens behållna vinst, godtgöra ett lidande, som Uppstått genom den Författnings tvätydighet, man ansett hafva åstadkommit så mycket ondt, och den man alltså aflyst. (Olof Mathiasson Att förlåtligt’ vore, om Herr Adlerstam ej, lika med Högsta Domstolen, fattat meningen af en Författning , om hvars rätta förstånd sjelfva Domstolarna hyst olika begrepp; och syntes derföre rättvist, att något understöd af Banken honora tillerkändes, (Nils Månsson).
Uti det af Utskottet uppgjorda, här ofvan omförmälda förslaget till författning angående stämpling af tidningar samt andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar, hvilket härjemte till Rikets Ständers pröfning och fastställelse öfverlemnas, har Utskottet ansett sig böra föreslå förändring af de uti 10 § i nu gällande författning intagne stadganden såväl om tidningsstämpelns valörer, som rörande beräkningssättet för papperets storlek. Enligt nu gällande föreskrifter skall hvarje tidningsnummer, tryckt på halft ark, eller derunder, förses med en röd stämpel till Vedels öres belopp; från ett halft lill och med ett helt ark med en stämpel till s/16;dels öre; deröfver till och med 1V2 ark 3/g:dels öre; o. s. v.; och skall med halft ark förstås papper, hvars yta innehåller 150 qvadratdecimaltum. Dessa föreskrifter hafva vid tillämpningen å brochyrer, hvarom stadgas i 3:dje mom. af nämnde §, medfört tvekan om hvad med uttrycket ark vore att förstå, Bih. till R. St. U Haft. 4 Éevillnings-Ulskotlets Betänkande M 22. enär papper numera kan tillverkas af en ganska betydlig storlek. Dessutom har mot beräkningsgrunden förekommit, att beskattningen varit allt för stor för mindre tidningar i förhållande till de större, enär afgiften icke utgått i någon jemn progression i förhållande lill den tillökade storleken. Utskottet, som anser tjenligt att, då papperets storlek beräknas efter qvadratdecimaltum, afgiften jemväl bestämmes uti 10:dels ören, har sökt finna någon sådan beräkningsgrund, hvarigenom, utan synnerlig förhöjning eller förminskning uti den inkomst Staten för närvarande af tidningsstämplingen kan påräkna, decimalräkningen kunde i afseende å tidningsstämpeln vinna tillämpning.