Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Varande, till stöd för denna anhållan, af Direclionen hufvudsakligen anfördt: att, utom de åligganden och göromål, som vid Låncontorens inrättande, till följd af Rikets Ständers vid i8a3 års Riksdag fattade Beslut, blifvit för Lånecontoret och dess Direction utstakade, sedermera tillkommit en mängd nya göromål, till följd af de under Riksdagen åren 1828, 1829 och i83o ytterligare tillförordnade Discont-Afdelningar, ej mindre för u låningen å actier och publika papper, än ock till handeln och den större rörelsen; att derförutan ett serskildt uppdrag blifvit till Lånecontorens Direclioner öfverlemnadt, medelst liandhafvandet och vården af den beslutade invexlingen af gamla emot nya banco-sedlar, från och nied 8 sk. till och med 3 R:dr valeur och redovisningen derför; att likaledes det nya åliggande tillkommit för Directionen af Götheborgs Lånecontor, att af actieegare i Götha Ganal-Bolag emottaga actier i Bolaget i afseende på såmedelst beredd rättighet till talan vid Bolagsstämmorne, samt att öfver actiernes deposition meddela bevis och dem förvara, intill dess att de, med bevisens återlemnande, fordrades tillbaka, för hvilka alla tillökningar i göromålen, emot hvad de vid Lånecontorens primitiva inrättande blifvit uti då utfärdade Reglemente föreskrifvet, Directionen hittills icke åtnjutit någon godtgörelse. Enär, serdeles under nuvarande förhållanden, ali möjlig sparsamhet med Bankens medel måste iakttagas samt ökade anslag, för de af Motionairen uppgifne ändamål, destomindre synas vara af behofvet påkallade, som allt hittills icke saknats skicklige medlemmar af samhället, hvilka, emot de nu bestämda honorarier af årligen 666 R:dr 3a sk. för Fullmägtig ’ — •
Som StalsUlsk. 0111- förmäler, att särskild motion blifvit gjord, i anledn. af det K. bref, hvaröfver StatsUtsk. i detta betänk, yttrat sig; så får jag underställa Hr Frih. o. Landtnäs samt B. o. Ad:s bepröfvande, om det icke vore skäl att uppskjuta afgörandet af detta betänk, intill dess Statsoch Ekon.Utsktns gemensamma utlåt, i anledn. af förenämnda motion till Ståndet inkommit, i anseende till det sammanhang, som äger rum emellan dessa tvänne mål. Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, uppmärksamheten deruppå, att 49 §;n Riksd.Ordn. innehölle, det en sak, då den 3:dje gången förekommit, skall till afgörande företagas, hvarföre Hr Landtm, ansåg denna 5 hindra detta utlåt., som redan tvänne gånger varit bordlagdt, att vidare blifva liggande på bordet; men vore R. o. Ad. likväl visst icke förhindradt att fatta hvad beslut som Ståndet kunde finna tjenligt, och således äfven, om det så funne för godt, att låta bero vid Utskts utlåt., då Hr Landtm, icke funne något hinder, alt ju Ståndet, i anledn. af det betänk., som vore att förvänta öfver 16 II. 22 Den 7 November c. m. de i utlåt. N:o 331 omtalade motioner, kunde fatta hvad beslut, sorn dermed kunde äga sammanhang. Hr von Hartmansdorff: Jag har visserligen ingenting att invända deremot, att R. o. Ad. låter bero vid Utskts tillstyrkande i förevar, betänk., enär Utsk. hemställt, att den K. skrifvelsen icke måtte till någon särskild åtgärd å R. St:s sina föranleda.
Då numera den politiska representationsrätten för Ridderskapet och Adida upphört, torde Ridderskapet och Adeln äfven kunna anse sig äga större frihet att föreskrifva lämpliga vilkor för utöfvande af den representationsrätt, som för dess medlemmar ännu återstår; och billigtvis kan väl i sådant afseende fordras deltagande uti kostnaderna för Riddarhusets eller sjelfva samlingsställets underhåll. De, som härigenom skulle blifva ifrån utöf vaudet af nämnda rättighet uteslutne, torde hafva hvarken tid eller håg att deruti deltaga. Som allmänna uppbörden, dervid kapitationsafgiften äfven upptages, icke är afslutad i medlet af Felmia: i månad, har förenämnde, vid erläggandet af denna afgift fästade vilkor icke heller kunnat bestämmas för året näst töre sammankomsten, utan måst inskränkas till den tid, för hvilken redovisning öfver erlagda kapitationsafgifter vid sammankomstens inträffande blifvit af uppbördsmännen till Riddarhus-Kontoret afgifveu. Den härom i förslaget upptagna redaktion kan möjligen anses gifva anledning ifrågasätta, huruvida den, som blifvit adlad ett eller två år löre en sammankomst, kan få i densamma deltaga med mindre han erlägger kapitationsafgift för tre ar. Men, äfven om särskild föreskrift i afseende härå uti lii Idarhus-Ord ningen icke införes, torde väl uppenbart vara och vid tillämpnin gen äfven komma att iakttagas, det en sådan afgift icke rimligen kan erfordras för längre tid tillbaka, än densamma till följd af den fönläuade värdigheten bonit utgå. och att ett uteslutande itråu sammankomsterna af antydda anledning icke helter må ega rum.
Af det den Nådiga Skrifvelsen vidfogade, af Kongl. Majit åberopade, Statsråds-protokoll samt öfrige denna fråga tillhörande, Utekottet delgifne, handlingar inhämtas vidare, att Kongl. Krigs-kollegium, hvars yttrande häröfver infordrats, 6 Stats-TJlskollcls Utlåtande N:0 210. • uti afgifvet utlåtande förmält, det hinder icke möter för den till Landskrona fästningsområde hörande platsens användande tillsvidare på det af Fångvårds-Styrelsen nu föreslagna sätt, äfvensom att, vid ärendets föredragning inför Kongl. Maj:t den 3 nästlidne Juli, Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern, jemte det han fästat uppmärksamheten å det ytterst maktpåliggande deri, att för ofvannämnda straffängelse, numera beräknadt att inrymma ett stort antal lifstidsfångar, utväg bereddes till deras sysselsättande, i saknad hvaraf ändamålet med denna straff-anstalt väsentligen skulle förfelas, tillika upplyst, dels att den fabriksarbetsverksamhet, deråt tångarne, i följd af förra öfverenskommelsen med Grefve Lewenhaupt, fått egna sig, befunnits vara särdeles gagnelig, dels ock att arbete för fångar på enskild mans förlag i allmänhet vore att föredraga den, med betydligare kostnad förknippade och vid Landskrona-fängelset, af bristande utrymme, i allt fall icke utförbara sysselsättning för fångvårdens egen räkning, som för fångpersonalen vid åtskilliga andra fängelser i Riket måst tillvägabringas, hvarföre Herr Justitie Stats-Ministern, då tillfälle nu erbjöds att, med en jemförelsevis icke obetydlig inkomst för Fångvårds-Styrelsen, kunna hålla ej mindre än 300 lifstidsfångar i daglig verksamhet, förmält sig desto hellre biträda det väckta förslaget att med fångvårdens medel bekosta uppförandet af ifrågaställa byggnad, som utgifterna härför, enligt bestämmelserna i det föreslagna kontraktet, komma att fångvården successivt återgäldas.
Men ofrid ville professorn visst inte hafva, han lade sin hand faderligt på fru Hjelms axel, då de nu gingo in i förmaket. Medan kaffet dracks, blef det mer frihet, och tungorna löstes. Matilda började med ett visst intresse se sig om bland de närvarande och plocka ut individer. Hjelm kom fram till henne följd af en skinande, litet skallig herre i flottig sidenväst och svarta byxor, mycket nötta på knäna. — Professor Ivarsson — historia, presenterade han, och den tjocke mannen grep hennes hand med ett ansikte, som strålade, och började utgjuta en öfversvallande förtjusning öfver ett få ett bildadt fruntimmer — ett riktigt bildadt och fint fruntimmer — till skolan. — Och därför så — skulle vi inte — för det är ovanligt att träffa på så där bildade fruntimmer, ska jag säga lilla rara fru Hjelm — skulle vi inte — lägga bort titlarna? Hjelm skrattade så högt, han tordes, och Matilda såg alldeles hjälplös ut. Hon afskydde duskap med herrar — och den här! Var hon verklingen tvungen? — I bildningens namn — kör till! ropade Erik dämpadt muntert. Trion afbröts af ett fruntimmer, som Matilda just observerat. Hon var icke klädd efter det allmänna mönstret, plaggen hängde litet löst på henne, men detta värkade icke obehagligt. Ansiktet var rörligt och intelligent, pannan väl hög, håret stod ostyrigt ut åt alla kanter. Ögonen voro stundom barnsligt öppna men sågo, då hon icke talade, matta ut, och färgen på kinderna skiftade ofta. Hon var en ännu ung kvinna. Jag vet icke, om fru Hjelm lade märke till mitt namn, jag är fru Linde — det är ett stort nöje för mig, att vi fått fru Hjelm hit. — För mig också, det är då säkert, strålade Matilda upp, — orden kommo, som de föllo sig. — Bor herrskapet här? Inte här — men i Blue Point, en stad strax bredvid — tvärt öfver prärien — men det går så ofta tåg ... Hon såg sig härvid skyggt om och hade ofrivilligt sänkt rösten. Matilda fick ett hastigt intryck af, att denna kvinna icke tillhörde omgifningen, och hon lade sin hand på hennes i ungdomlig, litet trotsig sympati.
Å Anslaget till Lif Mundering för Indcldta. Infanteriet, hvilket Utskottet, med anledning af K. Mits Nåd. Proposition, efter beräkningen af 4 i stället för den förut antagne 3 års förbrukningstid, föreslagit till nedsättning, ifrån förra Anslaget 95,000 till 71,000 Ittdr, har yrkats ytterligare nedsättning, hos H. Ii. o. A. af Herr Grefve liom, C. F., som ansett, alt slilningstiden borde beräknas till 8 år, och alt en möjlig farhåga för mindre modern snitt å Munderingen, i fall slitningstiden förlänges, icke härvid bör lägga något hinder i vägen; af Herr Grefve Gyllenborg, J. H., som anfört: att Utskottet icke nöjaktigt gått R.
Jag skulle derföre önska, att förevarande mål finge hvila till dess alla de reglementariska åtgärder, vare sig i afseende på Seglationsordning, eller författning mot Lurendrägeri och Den 6 Junii f. ni Tullförsnillning m. m. hvilka blifva en följd af de grunder Riksens Ständer i afseende på Tull-bevillningen fastställa, till afgörande förekomma, ty om man i förväg ingår i bedömandet af denna fråga, lägger man möjligen derigenom hinder för de beslut, Riksens Ständer skola i hufvudsaken fatta. Grefve Lagerbjelke, Axel', förenade sig med Herr Tham. Friherre Cederström, Jacob: Först i afseende på den uppkastade frågan, huruvida förevarande ämne skulle hafva gemenskap med motionerne angående Näringsfriheten, torde jag få gifva tillkänna, att en sådan gemenskap dem emellan icke eget rum, ty Herr Cronii motion rörer endast SeglationsOrdningen. Det torde ej vara svårt att finna , det i händelse Handelsfartyg under femton lästers drägtighet finge med Utländskt gods besöka Svenska hamnarne, ali controil mot lurendrägeri på Rikets vidsträckta kuster skulle vara omöjlig. Dessutom är den uppgift , att Christianstads handlande icke skola kunna begagna Fartyg öfver femton läster, aldeles origtigt emedan det beror endast och allenast af Fartygens construction, om de kunna segla på grundare vatten. Men det är klart, att om det upplåtes åt de trafikerande att nyttja mindre farkoster, man slutligen kommer att för handeln använda båtar, då all con^ troll måste blifva overkställbar. Så länge ett prohibitift Tullsystem bibehålies, så länge man ej vill helt och hållet upphäfva all Tull, lära 62 Den 6 Juni i j, m, ej eller Handelsfartyg af mindre än 15 lästers drägt kunna komina i fråga , att få segla pä utrikes Orter och derifrån hemföra främmande varor. Herr Rothlieb, Axel: Jag anser den före varande frågan hafva så nära sammanhang med den åtgärd, som tillkommer BevillningsUtskottet, i afseende på TullTaxan m. m. att jag anhåller, det
©fattfaifning merfjlällb dr, mibfänncd lifmäl förre ^udbonben bet ^ förut flabgabe anfioar för beråd .^ronoutfalber, meb rdt» tigbet att ber före njuta erfdttning af ben, forn bern febermera unber äret antagit. i »o 7* ©fattfaifmaren md, tid erfdttning för ©ebetfeblarne, njuta får bmat ecb en, forn cj ofmerfiiger gern SKifdbaler, ©n ffidtng; ber åfmer tia od) meb gemtio EHtföbaler, Stod ffiaingar, famt för ©ebetfebel af dnnu bå* gre fumma, Qttta ffiaingar, rjmilfen löfen i ©ebetfebeln intaged. £ifmdl md mib anfmar fdfom för annat tjcnfefel, icfe mera dn €n ©ebetfebel utfdrbad för be utfalber, forn inom famina Sareringdbifirict ben ©Patt» falbige päfårad; dfmenfom fdrffilbte ©ebetfeblar icfe fd utfdrbad får fäbane Sjengehjon, forn d £udbonbenö förteckning blifmit upptagne. §. 108. SBib Sayertngd ©ommitte faa, jemte #drabdfatfmaren, dfmen i?ro* nofogben mara tiagäbed, att meb nåbige upplpdningar tidbanbagd; uteblifmer ndgon af bern, utan tibigt anmälbt laga fårfad, bote forn i 78. 5. flabgabt dr. dbronofogben dligger tiafe, bet hmarje fattfalbig, enligt Sayeringdmännenö beflut, behörigen bebiterad. går jiffran anfmare i öfrigt £ärabdfaifmaren. gårmena bege
($809 års Riddenkapets och Adelr.s Protocoller sid. 344), Jag hoppas således att man skall sakna ali anledning tili rättvisa, uti den ädle Grefvens anmärkning, att jag glömt innehållet af 4 §. Regeringsformen, och lemnar jag åt andra att utfinna med hvad benämning den ädle Grefvert sätt att nu för tiden tolka 4 §. bör utmärkas. Den 5 Maji e. m. 13 Jag önskade uppriktigt, att jag öfver denna del af ämnet icke hade att yttra något mera, men jag skulle mycket förebrå mig om jag med min tystnad syntes gilla och antaga den värde Talarens läror, åtminstone sådane som de blifvit framställde. Den ädle Grefven yttrar äfven, att man har glömt, huru det fullkomligen instämmer med Svenska menighetens önskan och tänkesätt, att Konungen -äger allena styra Riket; jag bestrider på det högsta denna uppgift, såsom stridande emot ali Historia om Svenska Folket. Det lärer blifva en absolut omöjlighet för hvilken Konung som helst att styra, utan genom Embetsman; den Constitutionella Konungen styr genom inför Lagen och allmänna omdömet ansvarige Embetsman; den allena styrande, det vill säga den allrådande, den Enväldige Konungen styr genom Embetsman utan annan ansvarighet än inför Despotens godtycke; och jag tror mig som Folkets Representant med säkerhet kunna på-i stå, att Svenska Folket aldrig länge fördragit att styras af en Konung, uti den mening, sorn jag anser vara den enda hvartill det, af den värde Talaren stympade Grundlagsbudet kan hänföras. Jag tror att det icke varit den värde Talarens mening, att gifva ett exempel af Grundlagstolkning, genom åsidosättande af conima och af punkt vid läsningen 5 men jag har bordt försvara mig för den tillvitelsen, att som Representant hafva glömt Grundlagen.
Lika bestämdt stadgar 3 och efterföl* jande §. att i alla tvisteeller så kallada Civila mål skall på Charta skrifvas hvad till Domstolar, Collegier och andra Rätter, ingifves eller derifrån expedieras. Efter min tanka, måste de nu på hela ark brukliga Chartors rätta bestämmelse va.-j ra att begagnas ej mindre till Skrifter och Afskrifter, hvilka i Rättegångs-mål till alla autoriteter ingifvas, än ock derifrån utgående expeditioner, Af erfarenheten känner jag följderna af ett annat behandlingssätt och missbruket, I stället för sex pappersark till Skrifter och Fullmagter i ett enda tvistemål, blir Acten 12 ark, hvaraf hälften är 6 skrifna Chartor ; att denna uträkning ej är öfver - 404 Den 11 Maj. e. m. drifven, skall visas uti Höglofl. Bevillning*» Utskottet med Handlingar uti ett i Residencet nyligen, vid Urtima Ting, förevaret Mål, der Acten består af 8 stämplade och lika många ark ostämpladt papper, endast till 2 Skrifter, 4 Bilagor och ett Anförande till Protocollet. Svårt blir ej att upplysa, det flera hundrade Ris Papper sålunda uian ändamål förstöras. Jag hemställer derföre völ dsamligen, ej allenast att i likstämmighet itied 1803 års Charue-Sigillatas-Förordning någon förklaring olver den nuvarande måtte bli stadgad, utan ock att en vidsträcktare tillgång till erhållande af Chartor på Landet måtte bli lemnad derstädes boende Rättsökande, hvilka då beqvämligare kunna både få och nyttja Stämpladt Papper, hellre än att hämta annat från Städerna. Hos Presterskapet, Kronofogdarne och Länsmännen borde Landtmannen äga tillfälle erhålla behöfliga Chartor. Redogörelse härföre hos Konungens Befallningshafvande i Länet blir hvarken svår eller betydlig. Till Bevillningsutskottet anhålles att detta mitt Memorial måtte bli remitteradt. Remitterades till Bevillningsutskottet. Den ii Maj e. m. 4°5 Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat följande: Vördsamt Anförande.
För det andra, när här är fråga om att återvända från oordning till ordning, bör man väl först vara öfverens om hvad som är lag; om Instructioner, utfärdade från Riksdag till Riksdag, stående i uppen32 H. g* D c u 9 J u 1 i i e. ra. bär strid med de lagbestämmelser, som gamla BancoOrdningen innehaller, skola fortfarande gälla, eller om man skall återgå till desse gamla BancoOrdningar, samt ålerupplifva hvad der står såsom lag. Bjuder denna lag, alt Rikets Ständer icke äga alt anordna mera på Banken, än den behållna vinsten, så bör man väl förut veta, huruvida, hvad som förr varit lag, skall åter gälla såsom lag, innan man talar om nya Creditiver. Herr Bruncronaj Gustaf Adolph> uppläste följande: Sammansatta Utskotten hafva tillstyrkt att bland andra Bankens fordringar de hos Allmänna Magasinslnrätlningen borde endast inom linien balanceras, det vill säga figurera uti räkning, utan att något deraf blifvit påräknadt, att någonsin komma Banken verkeligen till godo. Då genom sednaste liqvid med Ryssland likväl någon andel i den af Ryska Regeringen utbetalte summa belöpt sig på berörde Inrättning, torde fråga kunna uppstå, om icke samma andel rätteligen borde ingå lill Banken i afräkning på Magasinslnrättningens skuld. Utskotten hafva uppgifvit, att, genom stadgandet i 63 §. RegeringsFormen, stora Credilivet blifvit släldt å Banken, i öfverensstämmelse hvarmed Utskotten inrättat deras hemställan, rörande samma Credilifs Den g Julii e. rn. 133 utbetalning.
Förhållandet med dispositionerna å ifrågavarande anslag inhemtas af nedanstående 2.ne tabeller, innehållande, den ena, en specifik förteckning öfver utgifterna under förevarande revisionsår oeh, den andra, en summarisk framställning deraf från byggnads-arbetets början till 1857 års slut. — 191 — Iso Redovisning för inkomster och utgifter under år 1857s Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: Af stats-anslag 115.000: 8 Balans till år 1858: Credit. Utgifter: Summa 152,352: 7. 5. 2te Summarisk redovisning öfver anslaget till Nation al-iuusei-bygguaden, från byggnadsarbetenas början intill 1857 års sint: D ebet. Från och med år 1846 till och med år 1857 äro af anslaget lyftade 615,000: Diverse inkomster af hyresoch försäljnings-medel 12,881: 27. 9. Credit. Balans till år 1858: Summa 627,881: 27. 9. 1 ~ 192 - S 1- Kevisorerne anse sig böra hemställa, att, om och när medel af Rikets Ständer framdeles anslås till fullbordan af nämnde Museum, det vilkor dervid bör fästas, att, så vidt sig med fördel göra låter, arbetet må verkställas af Svensk materiel och af Svenska händer till inhemska konstskicklighetens befrämjande. Beträffande detta, ä nks-statens 8;de hufvudtitel uppförda anslag, stort 3,094 R:dr 8 sk., få Kevisorerne meddela, att större delen deraf, 2,094 R:dr 8 sk, blifvit anvisad till aflöning åt 3:ne fattigläkare och till medikamenter för fattige sjuke, i enlighet med hvad tillförene egt rum, samt att återstoden af anslaget, 1,000 R:dr, användts till medikamenter för Stockholms stads och läns kurhus, hvilken inrättnings räkenskaper dock icke blifvit till Revisorernes granskning öfverlemnade. Tili någon erinran från Revisorernes sida har räkenskapen icke föranleda
Förändringar är föreslagna i avseende på domstolarna antal och organisation samt inrättning av nya straffoch korrektionshus, som nödvändiga för lagens förbättring och lagskipningens säkra och skyndsamma gång. Erfarenheten har visat hur mycket åkerbruket och lanthushållningen vunnit genom de redan vidtagna enskiftes förrättningar. Den 24 juli 1812 utfärdades en förnyad förordning och enskiftes delning i Skåne och Skaraborgs län. För att underlätta utflyttandet för åborna kvarstår de förra anslagen på 10,00 riksdaler för Skåne och 6.000 för Skaraborg årligen. Konungen har i detta sammanhang beviljat vissa förmåner åt den som uppför hus av lera För att befrämja detta byggnadssätt, där sten saknas eller medför för dryg kostnad. För att bereda Öland förkovran och välstånd är flera anstalter gjorda med delning av utmarker och odling. Medel är anslagna. Kongl Maj: t har anbefallt en undersökning av den mosse i Östergötland, Dagsmosse kallad, vilken bör uppodlas för Kronans räkning. För de på Strömsholm, Dalby och Flyinge kungsgårdar inrättade stuterier är anstalter vidtagna för att befrämja verksamheten. Förordning om lagliga stängsel är utfärdad. Översyn av författningar angående besiktning och vräkning av tackjärn, stångjärn och manufaktursmide. Vårdslöshet vid tillverkning och utförsel av felaktiga och odugliga järneffekter må förekommas genom en förnyad förordning angående järnvräkeriet i landet. Den kommitté, som enligt ständernas vid 1812 års riksdag önskning, bör sysselsätta sig med granskning och utarbetande av mer lämpade ekonomiska författningar för civila och ekonomiska verk, har inte kunnat samla förslag och upplysningar till något helt. Sedan riksmötet har krigsmakten varit i aktiv tjänst både inom och utom rikets gränser. Denna tid har Kongl Maj: t varit i obruten omsorg om att förse dem med förnödenheter. En särskild utredning i allt som rör kriget skall föreläggas ständerna. Till följd av detta krigstillstånd har de allmänna regleringar i försvarsverkets administrativa grenar måst uppskjutas till lugnare tider. Kongl Maj: t utnyttjar tillfället att högtidligen erkänna sin höga tillfredsställelse och behag över tillgivenheten och det bredvilliga biträde undersåtarna visat. Rikets vinst på denna vilja och kraftiga medverkan ligger i uppenbar dager.
Det uti nu gällande Reglemente för Bankens styrelse och förvaltning intagna stadgande, att Tjensteman, som uppnått 70 års ålder, eller tjenat 5o år, är berättigad att för sin Öfriga lifstid uppbära hela lönen såsom pension, tror Utskottet böra fortfarande qvarstå;, hvaremot och då'Utskottet, vid föreslåendet af de numera utaf Rikets Ständer fastställde löner för Bankens Gom missarier, eller 2,000 R:dr för de äldre och 1600 R:dr för de yngre, förnämligast afsåg den med Commissarie-bestäliningarne förenade mödosamma och ansvarsfulla samt til! ersättningar stundom föranledande vården af Bankens redbarheter, har Utskottet funnit lämpligt alt desse embetsman, äfvensom de inom samma t jens tegrad varandfe och lill enahanda lönebelopp, i anseende till tjensternes trägenhet, uppförde personer, eller Banco-Secreteraren och Ådvocat-Fiscalen , bordfevid förflyttning pä Pensions-stat, före uppnådde 70 lefnadseller tiliryggalagde 5o tjenstår, la vidkännas den minskning uti pensions-beloppet emot öfrige tjenstemän, som af Utskottet är vorden tillstyrkt.
Då det likväl synes destomer vara med rättvisa öfverensstämmande, att de 2ine sistnämnde erhålla lika lön med Verkets öfrige Bokhållare, sons de eljest, med göromål af samma omfattning och lika betungande, som de, hvilka deras vederlikar inom Banken åligga, och med jemförelsevis ringare utsigt till befordran, skulle försättas i sämre belägenhet än desse senare , i afseende å det pensionsbelopp, de på ålderdomen kommo att åtnjuta, anser Utskottet, alt ordinarie lönen till de 2:ne yngste Bokhållarne vid dagliga expeditionen inom Kamererare-Conloiret bör bestämmas till 700 R:dr. Enär åter den Bokhållare, som besörjer Hufvudbokföringen vid Handel»» och Närings-Discontens samt Publika Pappersfondens lånerörelse jemförelsevis är den rr.inst betungade, samt hans göromål icke äro så, som expeditionstjensterne, inskränkte till viss bestämd tid för deras förrättande, har Utskottet funnit den gratification af s/jo R:dr, som för denne tjenstemans befattning är anslagen, böra, vid nuvarande innehafvarens afgång från tjens en» indragas, samt adon ingen för densamma nedsättas lill 700 R:dr i ett för allt. Oa g».a dl både ansvarsfulla och trägna göromål tillhöra den Bokhållare, som , jemte den så kallade Controll-bokens förande med dervid förenade collationer ing emot Depositions-Afdelningen, förrättar granskningen af Verkets öfverräntor, tior dock Utskottet, enär denne Bokhållare, oberäknadt gratificationen af izjo R:dr, uppbär arfvode för böckernes afslutande, samt Ijenstgöringen, en eller annan dag i veckan kail besörjas före och efter de vanliga expeditions-timmarne, att nämnde gratification kan nedsättas till allenast ico R;dr. Deremot har Utskottet icke kunnat undgå inse, att 3:ne Bokhållare inom Verket ega grundade anspråk att uti nu innehafvande aflöning erhålla någon, om ock ringa, förhöjning.