Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksmynt. 103,750 12,000 16,500 421,500 Summa R:dr j 553,750 — Uträkning å de ökade kostnader, sota antagas komma att Postverket tillskyndas, om postcrncs befordran å vissa vägar (bipostvägar) skall komma att ske genom skjutsentreprenörer mot åtnjutande derför af I 11:dr i hästoch \ öre i åkdons-lega per mil. Al' det, sammanlagda miltal, efter en häst räknadt, intill är 1859 inrättade posterne (paketposterne undantagne) tillryggalagt, hafva de ordinarie poster, som befordrats med Posthemmansskjuts, tillryggalagt 214,149 mil. Öfrige ordinarie poster, som fortskaffats dels med gästgifvare-, dels med betingad skjuts 156,179. Efter af Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den 19 November 1858 fastställd lega för postföring af Posthemmans innehafvare och efter uträknade medelbelopp af de olika legor, som för poster, hvilka med betingad eller gästgifvare-skjuts fortskaffas för närvarande utgå, antages berörde antal postförde mil komma i skjutskostnad och åkdonslega att bibringa Postverket en årlig utgift: Efter A Lega Ärlig kostnad. Miltal. per mi). Riksmynt Riksmynt. öre. R:dr.
Att det åter är revisorernas rättighet att anställa en sådan granskning, synes af 9:de mom. i löreskrifterne för samtlige förvaltande verken med afseende på revisionen. Här heter det: »och skola de öfriga förvaltande verkens räkenskaper med dertill börande verifikationer, protokoller och handlingar likaledes revisorerne tillhandahållas, då de af dem äskas». Då det sålunda är en skyldighet för de förvaltande verken alt tillhandahålla revisorerne alla sina protokoller, så är klart att revisorerne ega rätt att taga kännedom äfven om alla Den 14 Januari e. m. 157 de mål, i hvilka ledamöterna varit af olika mening. Det är för alt underlätta revisorernes arbete i och för granskningen af »dessa digra, i omfång och mångfald årligen tilltagande» handlingar, som denna hemställan blifvit gjord. Revisorerne kunna visserligen anställa 10 å 12 biträden lör alt söka reda på hvad som kan vara anmärkningsvärd!; men jag kan icke inse, hvarför R. St:r skola betunga staten nied ytterligare utgifter, då den föreslagna åtgärden tyckes leda till målet, utan att åstadkomma lörökade kostnader. En talare, sorn är landshöfding, har sagt, att det skulle medföra ett särdeles stort besvär att lemna den ifrågasatta uppgiften. Sjelf tillhör jag ett af de förvaltande verken i hufvudstaden, och under loppet af hela sistlidna år har icke, så vidt jag kan erinra mig, en enda fråga förekommit, om hvilken ledamöterne varit af olika mening. För detta verk åtminstone kan det icke vålla något besvär att lemna de önskade uppgifterna; — men för den händelse att det verkligen skulle medföra något större besvär för läns-styrelserne, så hemställer jag, att R. St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla, det täcktes K. M. i nåder vidtaga sådan åtgärd, att R. Sl:rs revisorer erhålla uppgift på de inom förvaltande embetsverken i hufvudstaden hand* lagde, årsredogörelsen rörande frågor, vid hvilkas afgörande olika meningar förekommit. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.; Den olikhet, Hr Cederschiöld funnit mellan revisorernas framställning och StatsUtsk:ls Utlåt., har jag icke kunnat upptäcka.
Transport derdånighet anhållit, aLt Eders Kongl. Maj:t skulle af Rikets Ständer äska en Tor ändamålet erforderlig ökning i detta anslag. I öfverenstämmelse med denna Förvaltningens underdåniga skrifvelse, hvilken jemte åtföljande handlingar torde till Rikets Ständers Stats-utskott la öfverlemnas, får jag i underdånighet tillstyrka, att det för det afsedda ändamålet mätte begäras ett förslags-anslag att, under förut bestämda vilkor för utgåendet, få på ordinarie stat uppföras med högst Förhöjd aflöning åt Handtverksoch Timmermans-staten: Anledningen till min underdåniga framställning derom är hufvudsakligen behofvet af att få förbättra denna stats vilkor, att arbetare med någon duglighet kunna bibehållas i Kronans tjenst. För detta ändamål skulle denna personals antal till någon del reduceras 5 men dä endast derigenom icke nödig tillgång vinnes, alt åstadkomma ett nöjaktigt resultat, skulle en förhöjning i anslaget för Flottans underhåll för detta ändamål erfordras af Och torde till upplysning i ämnet få till Rikets Ständers Stats-utskott öfverlemnas den plan till reglering af dessa stater som för behofvet af denna framställning ligger lill grund. Förhöj dt portionspris åt Båtsmansuppför dringen: Alla försök oaktadt, har det icke lyckats att med den nuvarande portions-skillingen af 6 sk. banko, utom brödet, gifva den, ofta till strängt arbete på stationen använde båtsmannen, tillräcklig föda. Eders Kongl. Maj: t bar derigenom blifvit föranlåten alt, till afhjelpande af detta missförhållande, tillfälligt böja portionspriset, hvarigenom således en inkräktning fött göras på hufvudtitelns redan förut knappa tillgångar. Principenligt vore visserligen, att, då staten är pligtig alt, under båtsmannens uppfordring, förse honom med föda, en viss stat bestämdes, hvilken oansedt priserna på proviant, borde in natura utgå. Såsom en medelväg emellan denna för staten kostsammare ocb den närvarande, mot båtsmannen obil Transport - 641,856 42,000 2,933: 686,789: Konni. Majlis Nåd.
Betan - LtftUtskotttts Betånknnden. hände N:o 92 besvaradt; så enär de sam* ina, i allt hvad, uti nämnde Betänkande, icke redan blifvit upptagit, innehålla an* inärkningar, att åtskil iga ämnen, hvilka, enligt Riksens Ständers för deras Justitise» Ombudsman utfärdade Instruktion, iskola varit föremål för JustitiEeOnbudsmannens ÅmbetSolnfattning, och till Riksens Ständers kännedom uti AmbetsBerattelserne således bordt framställas, blifvit derifrån helt och hållet uteslutne, och, enligt den Uti 33 §. af Riksdagsordningen bestämda gråns för LagUtskottets befattning, Utskottet icke tillkommer någon granskning af det sätt, hvarpå Justitieombudsmannen beStridt sin Ämbetsförvaltning; alltså anser Utskottet sig icke böra, öfver de gjorde anmårkningarne något vidare yttrande afgifva. För Utskottets stgärd återstår således endast, att, elter föregången granskning, meddela utlåtande öfver de af Herr Friherien och Justitieombudsmannen omför* mälde Lagförklaringar, hvilka sedan sist* lidne Riksdag blifvit af Kongl, Majit ined* delte. Ibland desSa äro upptagne, Kongl, Förordningen den i junii 1819 •» angående Sättet huru förfaras skall, med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Rikert Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra 3 och Kongl.
Ilisd. »en 19 ^NZ. 1844, II. 10 k. m. K0K6K. A4^d:p8 ZVdr/ZA or /d'0/)0§Z/E //// Zt'Z/e/^ .5/eZ//r/e,', z K/r/ec/-7,>rAtt/' E /d>d/nZ/-Z/rAZ e/vätt,r/»A«/' /,«- ^>7»/' oe/, /?n^/nZZZ^-/?<?Ae/??M^Mor tt/r de/' // /A'
Man fattar, då man ser henne, hvarifrån hon vid sitt första möte med Goethe – hennes gud och universum – tog modet att hoppa upp i hans knä, där gråta, le och, utmattad af själsrörelse, slutligen – somna! Här ser man Corona Schroeters bild, men ingen sådan lär ens tillnärmelsevis göra rättvisa åt hennes utomordentliga, sydländska skönhet, de strålande bruna ögonen under fint penslade ögonbryn, det svallande mörkbruna håret kring det ovala anletet med den ädelt mjuka munnen. Mest hänryckte hon dock samtiden genom sin majestätiska växt med dess fullkomliga harmoni och gratie i hvar linie och rörelse. Ett vittnesbörd om denna fullkomlighet finnes i Goethe-museet, en gipsafgjutning af hennes hand, hvilken, om det ej vore för det obeskrifliga något, som röjer naturen, skulle kunna anses bruten från antikens härligaste Venusstod. Denna hand är den kvinnliga motbilden till afgjutningen af Goethes manligt ädla hand, med de ytterst känsliga fingerspetsarna, som komma en att förstå, när han säger sig »fühlen mit sehender Hand». Ett annat porträtt visar Corona sysselsatt med målning, en talang, hon allt mer utbildade, då hon efter amatörteaterns upplösning stannade i Weimar. Hon förblef där en rik insats i dess själfulla sällskapslif samt utdanade yngre krafter för scenen. Corona dog ogift 1802 och var till det sista en trofast vän af den diktare, hvilken – i bådas ungdom – målade hennes mest oförgängliga bild: Als eine Blume zeigt sie sich der Welt: Zum Muster wuchs das schöne Bild empor, Vollendet nun, sie ist’s und stellt es vor. Es gönnten ihr die Musen jede Gunst, Und die Natur erschuf in ihr die Kunst. So häuft sich willig jeder Reiz auf sich Und selbst dein Name ziert, Corona, dich, Sie tritt herbei. Seht sie gefällig stehn! Nur absichtslos, doch wie mit Absicht schön.
Med afseende å Professor Cronstrands förtjenster såsom lärare vid Carlberg oell då de ringa löneinkomster, som under lians tjugonioåriga tjenstetid voro med nämnda befattning förenade, ej beredt honom tillfälle att sörja för sin familjs framtida bergning, hafva Rikets Ständer ansett billigt att Cronstrands i torftiga omständigheter efterlemnade åldriga enka hugnas med något understöd af allmänna medel och funnit skäligt att på allmänna indragningsstaten för Professor Cronstrands enka, Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landqvist, låta uppföra en årlig pension å 300 R:dr. 62:o Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar är vordet erinradt, hurusom Kyrkoherden i Tillinge och Svinnegarns församlingar af Upsala stift, Professor Sven P. Agren, hvilken år 1861 aflidit vid en ålder af 74 år, af denna tid tillbragt mera än hälften vid Kongl. Krigs-Akademien, såsom lärare i lefvande språk, historia och geografi, samt att lian år 1825 kallad att vara ledamot i den Komité, som fick sig uppdraget att granska tillståndet af rikets undervisningsverk och deri föreslå behöfliga förbättringar, verksamt bidragit till genomförandet af nyare tiders skolsystem. Då emellertid nu hans efterlemnade enka, vid en ålder af 66 år, med tre faderoch moderlösa minderåriga dotterbarn befunne sig i en bekymmersam ekonomisk ställning, har, med jemväl fästadt afseende å det stora gagn Professor Ågren i lifstiden gjort sitt fädernesland under en långvarig och rastlös lärarebana, blifvit föreslaget, att Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, måtte tilldelas någon årlig pension ; och hafva Rikets Ständer, som inhemtat att Professoren Ågrens bo, enligt bouppteckning, vid hans död häftade i skuld för ett belopp af 5,813 R:dr 51 öre, funnit skäligt att å Allmänna Indragningsstaten låta uppföra Professoren Sven Petter Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension af 500 R:dr. 63:o
IJlskottet, som funnit detta förhållande grundadt på Hufvud - Boderne, har vidare inhämtat, att nyssnämnde hos Norrska Post-Verket för år 1815 inneståen de surt).na - 31,610.’ 6. — ökat sig för år 1816 med - 44,888: — 6. samt för år 1817 med 46,621: 4. 6. Summa R:dr 123,119: 11. — Härledande sig denne fordran från Svenska Post - Verkets förskott till Norrske Brefs förskaffande öfver Sverige; Och har Kgl. Majit, enligt Bref till härvarande Kongl. Post-Directionen, af den 30 nästledne December, beviljat Norrska Stats - Verket ytterligare anstånd med inbetalningen häraf till detta års slut, under förväntan likväl, att sådane anstalter vidtagas, att afven derförinnan liqvid härom må kunna uppgöras i fall omständigheterne sådant möjligen medgifva; hvarjemte Kgl. Majit i Nåder funnit nödigt härvid fästa det uttryckeliga vilkor för framtiden, att Norrska Sfats-Verkets skulder och förbindelser af ofvananförde egenskap, ifrån och med innevarande års början, i den mån de månadteligen tillkomma, ofelbart blifva vid medlet af hvarje påföljande månad liqviderade. Vid sådant förhållande har Stats-Utskottet ansett någon åtgärd härutinnan icke vara att vidtaga för närvarande; men, då skäligt synes, att Norrske Stats-Verket, så framt ej betalning erlägges af omfönnälte dess skuld 123,119 Rldr 11 sk. inom den af Kongl. Maj:t i Nåder utstakade tid af detta års slut, betalar laglig Rän - StatS'Vtskottets Betankanden'. 1703 ta dera från den (tiden; så hemställer Utskottet om icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna lämpligt, att derom hos Kongl. Majit i underdånighet anmälan göra, till vidtagande af den utväg, som i detta hänseende i Nåder pröfvas äga rum.
Tillåt mig att presentera för er min dotter Sonjas fästman, sade Ivan Sergejevitsch’s upprörda stämma. Vid universitetet. Så ungefär berättade mig Sonja detta dramatiska uppslag till sitt egendomliga äktenskap. Föräldrarna förläto och kort efter – i oktober 1868 – firades bröllopet på Palibino. De nygifta reste till Petersburg, där Sonja strax genom sin man infördes i de politiskt intresserade kretsar, till hvilka hennes längtan redan länge stått. En väninna, som sedan kom att stå henne mycket nära, beskrifver det intryck hennes personlighet vid denna tid gjorde på följande sätt: »Ibland alla dessa politiskt intresserade fruar och fröknar, mer eller mindre härjade af lifvet, gjorde hon verkligen ett alldeles egendomligt intryck, och hennes barnsliga utseende förskaffade henne smeknamnet: »den lilla sparfven». Hon hade nyss fyllt 18 år, men såg mycket yngre ut. Liten till växten, smärt, endast ansiktet tämligen fylligt, kortklippt, kastanjebrunt, lockigt hår, ansiktet utomordentligt rörligt och uttrycksfullt, i synnerhet ögonen, hvilkas uttryck oupphörligt växlade och stundom var spelande vaket, stundom djupt drömmande, i hela uttrycket en egendomlig blandning af nästan barnslig naivitet förenad med ett stort tankedjup. Hon vann alla människor genom den omedvetna charme, som utmärkte henne vid denna tidpunkt af sitt lif, gamla och unga, herrar och damer, voro alla lika intagna af henne. Ytterst naturlig i sitt sätt utan en aning om koketteri, tycktes hon alls ej märka den hyllning, som omgaf henne. Hon tog ej den minsta vård om sitt utseende eller sin toalett, hvilken var den enklast möjliga, t. o. m. med en viss tendens till oordentlighet, som hon sedan alltid bevarade. I sammanhang härmed berättade nämnda väninna följande lilla karakteristiska drag: »Jag minns huru en gång, kort efter vår bekantskap, medan vi samtalade mycket ifrigt om något ämne, som uppfyllde oss båda (vi kunde öfver hufvud vid denna tid icke samtala annat än ifrigt) Sonja hela tiden sysselsatte sig med att långsamt lösrifva garnityret på sin vänstra klädningsärm, hvilket hade lossnat något, och sedan hon helt och hållet löstgjort det kastade hon det på golfvet såsom något alldeles öfverflödigt, som hon var glad att vara af med.»
M:t måtte till Rikets nästsammauträdande Ständer aflåta nådig framställning af enahanda innehåll med nyssbemäida förslag, samt tillika underdånigst hemställt, dels alt, till undvikande af de hinder, som ny utarrendering af Skansjorden och öfriga lägenheter på vissa bestämda år kunde lägga i vägen för deras användande till omförmälda ändamål, E. K. M:t mätte i nåder medgifva, att med utarrenderingen finge anstå, intilldess hufvudfrågan blifvit i nåder prölvad och afgjord, dock med förbindelse för Domkyrkorådel att under tiden ansvara lör de arrende-afgifler, som af lägenheterne ulginge, samt dels all den genom nådiga Bielvet den 27 Augusti 1844 Calmar domkyrka medgifna rättighet att af lästningslägenhelernas afkastning årligen uppbära 500 R:dr banko måtte ytterligare förlängas lör vissa år eller intilldess den i underdånighet väckta frågan om samtliga dessa lägenheters öfverlålande lill domkyrkan kommit under nådig pröfning. Denna ansökning förordades till alla delar af E. K. Mits Belallningshalvande i länet; äfvensom Krigskollegium och Chefen lör Ingeniör-korpsen, i ämnet hörda, hufvudsakligen tillstyrkte bifall till det väckta förslaget, dock med det förbehåll, alt 4:de Hufvud titeln, sorn genom utarrenderingen af berörda fästnings vallar och lägenheter hade en ärlig inkomst af omkring 1,050 Ridr banko, derför erböile fullt motsvarande ersättning. — Vid ärendets föredragning den 23 Oktober 1855 behagade E. K.
x/. ^</,v,g a/ ^/ oroeo/Zor ö/^Er ^'»nncs-^/ en^s,^ ?nVet m/o> //n/,x Mr/.-r KoM?rA6/r r Lr^rkr-Ädc/et d ^/ott den 2 kemöe/' /§////. Kär varande: llans Kxeeltenee 3nsti tire-8 tats-Nin is tern, Herr Driberre Hans K x eo Ilon oo 8tats-Mni8terli kör Dtribes Xrendena, Herr l^rikeiie ///ee/ 8tat8-kLden: lrilierre »Ä«§^ unn //o/xro/,^ biilierre /^o^ro/r^ Drilierre ^Vorde^/a/^ 3V//r>l'rsto//x' ^ oell ' '°'' briberre 6///6/?A/a»ar. (lbeken för Dinsnee-Depaitementet, 8tats-llLdet uppläLte till justering ett. i öfverensstämmelse mell Kongl. Nsi:ts under den v November 1841 meddelade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Naj.ts lVädiga 8brifvel8e till ll drots 8tänders 8tats-I7ts!rott, angående DäradLslrilfvarep ./ 24 ^.0 siissllsnäe slän ä4onld sli^lcliAliet stt ersätts olistiAt ssliortscle ^i'ono-ntssvlllei.
De äro ju sjelfve fullmyndige personer, som sjelfve kunna bära ansvaret, om de underlåta fullgöra hvad dem åligger. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 23 Februari. 301 nämna alt inkastandet af en befolkning af 1,100 nya trosbekännare bland ett lika antal krisina på en och samma ort lärer väl icke vara för de sednare särdeles förmånligt och att de förra i alla fall aldrig kunna inmänga sig bland de kristne. Den som vill, inser delta skäl. Att påståendet alt den Mosaiska nationen uteslutande är fallen för handel, innebär enl. min åsigt hvarken någon skymf eller någon beskyllning, ulan jag tvertom anser det vara en sanning och derföre synes det mig så mycket lämpligare alt Judarne hänvisas till stapelsläderne. Jag har icke haft något emot att de större upsläderne äfven uplålits åt dem; men jag kunde inom Utsk. icke göra denna åsigt gällande och som jag bar för sed att nöja mig med hvad jag kan få, Öfvertygad att jag i annat fall möjligen kan få intet, gjorde jag icke några särdeles ansträngningar för genomdrifvandet af min åsigt. Denna sed har jag följt vid deltagandet i Utsk:s arbeten. Många ledamöter hördes ropa på propos. Fr.ih. af Ugglas, Curt Gustaf: Jag ber om ursäkt att jag oaktadt ropen på propos. anhåller om några ögonblicks npmärksamhet. Hedan för 14 år sedan uttryckte Sveriges hädangångne Konung den åsigten, alt tiden vore inne att lemna Judarne medborgerliga rättigheter. Denna grundsats måste likväl gifva vika för omständigheterna. Den har sedermera icke blifvit uttalad annorstädes än vid våra Riksdagar, men der har den alltid höjt sin stämma, hvilken, jag är derom öfvertygad, icke kommer att tystna förr äu den gärd af rättvisa, som dermed åsyftas, blifvit vunnen.
I detta hänseende hade Herr Presidenten icke något att tillägga hvad i den skriftliga förklaringen blifvit anfördt, och öfverlemnade till RiksRätten att bedöma hvad afseende derå lagligen borde fästas. 3:dje frågan. Då Herr Presidenten föregifvit, att hans och Herr ExpeditionsSekreteraren Bergii underskrifter å ifrågavarande handling tillkommit 217 för att bestyrka densamma, vore meningen dermed, att handlingens utfärdande af Hans Maj:t Konungen och Dess namnteckning derå skulle bekräftas af Herr Presidenten och Herr ExpeditionsSekreteraren såsom vittnen? Svar. Enär handlingen icke utgått från StatsRådet, kunde Herr Presidenten ej se, att ändamålet med dess undertecknande af Herr Presidenten och Herr ExpeditionsSekreteraren Bergius vore annat, än att de såsom vittnen skulle bestyrka handlingens riktighet. I sådant fall, huruledes eller hvarigenom vöre detta förhållande uti sjelfva handlingen antydt? Svar. Herr Presidenten åberopade hvad förklaringen härutinnan innehåller, och öfverlemnade till RiksRätten att deraf draga den slutföljd, som vederborde. 5:te frågan. Enligt hvilka grunder ansågo Herr Presidenten och Herr ExpeditionsSekreteraren sig kunna meddela ett sådant bestyrkande? Svar. För de tankar och omdömen, Herr Presidenten vid tillfället hyst, ^odde han sig icke skyldig att redogöra. Den framställda frågan, hvarigenom en sådan redogörelse blifvit Herr Presidenten affordrad, fann han följaktligen inqvisitorisk och undandrog sig att afgifva vidare svar derå. Herr Justitieombudsmannen erinrade i anledning häraf, att han med den nu gjorda frågan haft för afsigt, icke att inqvirera Herr Presidentens uppsåt och tankar, men att erhålla redogörelse för Herr Presidentens åtgärd. Denna fråga kunde emedlertid vidare utvecklas. Herr Presidenten hade nemligen i förklaringen yttrat, att han, jemte Herr ExpeditionsSekreteraren Bergius, uppå anmodan af II. E. Herr Grefve af Wetterstedt i lifstiden, med sitt namn bestyrkt meranämnde handling, och Herr Presidenten hade nu velat tillägga denna åtgärd egenskapen af ett vittnes betyg. Sådana betyg borde grunda sig å hvad man sett eller hört.
Från det Hedervärda Bonde-Ståndet har till Statssamt Allmänna Besvärsocfi Oecono»nie-Utskottens gemensamma utlåtande blifvit öfverlemnade af nedannämnde Riksdagsf-ullmägtige väckta Motioner, om Krono-Brefbärings-skyldigheten och deruti yrkad lindring, nemligen ; Af Olof Jansson från Calrnare Län, sorn föreslagit, att, då ersättning i penningar gifves för Hålloch Kronoskjuts samt Postföring, en lika förmon måtte beviljas jemväl för KronoBrefbäring , så alt för hvarje så kalladt Krono-bref, som fortskaffas, en skälig betalning måtte af Allmänna medel beviljas i för » hållande till vägens längd och den skyndsamhet, som vid brefvets fortställande måste användas. Bih, till Riks-St. Prot. I« 14 -.de H.t. 2 StatS‘SamtAllm;Besv.b. Oec. Utsi. Uti. N o 58.' A£ Petter Pettersson från Jönköpingg llän, sora yrkat, att Krono-brefbäringen måtte antingen betalas med penningar eller ock^ i likhet med hvad Postoch Lotshemman är beviljadt, godtgöras genom lindring i något annat motsvarande onus 5 helst intet antag-1 ligt skäl kan uppgifvas, hvarföre ett Kronoeller Skattehemman, som vid allmän landsväg är beläget, skall mera betungas än andra mera aflägse derifrån varande hemman, A£ Anders Håkansson från Elfsborgs Län, som, i anseende dertill, att Brefbäringsskyldigheten är en bland de mest tryckande bördor för de hernmans-iboer, hvilka dertill äto anslagne, begärt, att någon lindring der-’
Gyldenstolpevinton j hufvudsakligen af samma innehåll med den af Friherre Silfversköld emot UtskotLets beslut afgifne reservation, men med det tillägg af Grefve Gjrl - Stats-Ut skottets Utlåtande N:o 170. • 3 dcnstolpe, Jet lian ansåg ganska lämpligt, alt ett sammandrag upprättades på den årliga tillverkningen och åtgången af krut, men utan alt beliållningarne ifiåu föregående år deri upplagas, då Revisorerne eller Rikets Ständer icke hafva hellof af alt. vela, luiru mycket Krut som finnes, men väl alt tillse det förråden icke må förminskas genom öfverdrifven försäljning, har Grefven, tili vinnande af en sådan control, ansett ett sammandrag, i den form lian föreslagit, vara ganska nyttigt. Mot Ulskollets i senare punkten gjorde hemställan, har inom Borgare-Ståndet af Ilerrar Waern 3 NormanHesslera. fl. blifvit anmärkt, att frågan så mycket mindre borde förfalla, som tid nu vore att öfvergå ifrån det monopolium, sorn af Kiornin innehafves och ulöfvas i afseende på Kruttillverkningen i Riket, och alt denna tillverkning må blifva mera fri samt af den enskilda industrien beroende. Och har, med anledning häraf, blifvit föreslaget, ali Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att förnyelse af Krullillverknings Gontraclena ej mätte ske vidsträcktare eller annot lunda än i den nion nödvändigheten det fordrar för erhållande af Krut, och sålunda Kronans monopolium minskas i den raon enskilda tillverkningen uppslår ulan beroende af Kronan; hvarjemte äfven blifvit i frågas lii 11 <11, alt Salpeter borde få lill Riket införas, enär det 1111 fastställde pris af 7 R:dr 24 sk., hvartill Salpetern per Lisp. af Kronan inlöses, är alldeles för högt, då den i Finland kan erhållas för 3 R:d r, och alt om tillverkningen af Salpeter här i Sverige icke kan åstadkommas för samma pris, bättre vore. att