Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare hade Utskottett för de två under gjutet jern befintlige rubrikerne, ”Hällar öfver 14. tums tjocklek, samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket”, samt ”Hällar af 1j tums tjocklek och derunder till och med 1 tuni, lod och lödjor till 'vigter af 1 skeppunds vigt stycket och derunder till och med ' skeppund”, föreslagit den förändring i redactionen , aLt Hällarnes tjocklek blefve bestämd till 2 turn i stället tor ij. tum, hvilket Utskottets förslag Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden gillat, men Ridderskapet och Adeln lemnat utan afseende. I de tullbestämmelser åter, som för berörde rubriker hittills varit gällande, har någon ändring icke blifvit föreslagen, utan skulle dessa äfven för de sålunda till deras lydelse förändrade rubrikerna tillämpas, nemligen å den förra rubriken 4 R:dr 24 sk. inforselsluli per Skeppund stapelstadsvigt och förbud mot utförsel , saint å den sednare 6 R:dr införselsoch 2 R:dr uLförselsaigift skeppundet.
Halland, Bohus Län oell Vestergötland ? flå en vidsträckt Skärgård åt sjösidan omgifver Staden, hvars innebyggare nära sig med fisk, och hvilka under denna handtering högst illa medfara små. sedlarne, dem staden sedan får mottaga,/ lärer af allt detta sammanlagdt, oberäknad! handels-rörelsen, nogsamt finnas, att behofvet af omvexlingen skall uti Götheborg vara, näst Stockholm, störst i hela Riket, och så stor, att man icke skäligen bör ålägga Räntmästaren, som, enligt hvad Kgh Stats Contoiiet vidgått, förut har mer att göra än i flera andra Län, denna skyldighet utan någon ersättning, helst den gör det till ett behof för honom att dertill hålla en medhjelpare. Då man derjemte äfven besinnar hvad deri dagliga utvexlingen af - små-sedlar uti Binquen, af hvilken Stockholms Stads innevånare nästan ensamt draga fördel, kostar samma Verk, förmodar jag det finnas billigt, att någon penninge-ersattning lemnäs ifrågavarande Räntmästare för sin möda med omvexlingen af Banquens små-sedlar. Man kan visserligen invända, att Banquen irigen fördel häfver afen sådan anstalt, utan endast kostnad, men derpå lärer skäligen kunna svaras, att förhållandet är enahanda i Stockholm, och att hvad som finnes rätt och billigt å ena matte ock vara det Banco ' tskottets Betänkanden, 105 å andra stället. Jag är öfvertygad derom, att Banquen årligen vinner på sina sedlar derigenom, att en hop gå förlorade eller blifva så åtgångne, att äfven Banquen icke inlöser dem. Det kan icke vara meningen att befordra denna vinst, hvilket folket da skulle på sin bekostnad bereda. Snarare är det en billig pretention, att det mynt vi hafva, då det icke är metalliskt och således lätt förderfvadt , må utan svårighet kunna utbytas innan det bl ifver odugligt, och det på dens bekostnad, sorn utgifvit detsamma.
Älskaren gick hem, lade sig rak lång på ryggen, platserade en uppslagen bönbok öfver sitt bröst och svalde en dosis gift. Medelst ett snabbt och förståndigt användande af magpumpen lyckades man emellertid rädda hans lif, o. s. v. Dessa intressanta fakta, vederbörligen pepprade och saltade, förstås, dukades upp i Ti ?nes följande morgon. Skummande af raseri öfver att på detta sätt ha blifvit gjord till föremål för allmänt åtlöje, svor vår Don Juan att hämnas.Han väpnade sig med en skarpladdad revolver och lät alla menniskor förstå, att antingen skulle redaktören gifva honom fullständig upprättelse — eller dö. Han rusade upp på redaktionsbyrån, lät det nummer af tidningen, hvari » förolämpningen * stod att läsa, fladdra framför Storey ’ s ögon och ropade med rynkade ögonbryn och af vrede darrande stämma: » Herre, jag önskar veta, hvem som skrifvit den här skand alartikeln! » Storey betraktade honom från topp till tå och svarade: » Hvad angår det er, hvem som skrifvit den Der är dOrr ’ n! » Den unge mannen försvann. Ett sådant mottagande hade han icke väntat sig. Sannolikt hade han gjort sig beredd på diverse förklaringar, ursäkter, bedyranden och mera sådant, som slutligen hunnat leda till ett återtagande af. det skrifna. Det oiftsägliga förakt, hvarmed hans framställan möttes, bragte honom, i förening med Storey ’ s kalla likgiltighet, helt och hållet ur fattningen — och äfven han försvann utan att yttra ett ord. I de dagame dugde det ej heller, att minsta tillstymmelse till feghet röjde sig på en tidningsbyrå. På hvaije pul-pet lågo laddade eldvapen, och vid dörrame stod alltid vakt ... Abraham Lincoln föll för lönnmördarens kula. Öf-verallt i verlden hissades amerikanska flaggan på half stång; sorgen var djup och allmän. Afven Times deltog deri och gjorde ingen hemlighet af sin harm öfver ill-bragden. Dess ledande uppsatser från den tiden andas alla mera uppriktig förtrytelse, mera konstlös sorg än någon af det motsatta partiets tidningar.
Härigenom tror jag mig hafva ådagalagt, att det äfventyr, som Staten Aan komma att utsättas för, om detta Utsk:s förslag bifallen, är intet eller åtminstone så ringa, att det icke kan lagas i betraktande, såsom något medel att öfverskyla en balans, enär beloppet icke kan öfverskjuta 20 ä 30 r:dr. Hvad åter angår behofvet af denna förändring, så visar det sig för dem, som hafva handlagt sådana ärenden, huru särdeles olägligt det är för de vittnen, som hafva sina bostäder något aflägset, från det ställe, dit de blifva kallade, alt utbekomma hvad de skola hafva. Dertill fordras först ett utdrag af Häradsrättens prot., hvilket måste karteras. Sedermera fordras undersökning på vittnets bekostnad, huruvida någon tillgång hos parten finnes. Derefter skall prot-.sutdraget eller utslaget och undersökningsprot. anmälas hos K:s Bef:h:de och först der, kan sedermera ersättningen utbekommas. Detta är förenadt med tidsutdrägt och kostnader, så att ersättningen vanligen knappast blifver motsvarande de utgifter, vittnet måste göra för ersättnings-beloppets utbekommande. Ersältningarne blifva sålunda förspillda för vittnet och utan gagn för någon menniska. Då nu sådana missförhållanden, upkomna genom bristfälliga och föga förutseende författningar, lätt kunna rättas, så böra de i min tanke undanrödjas, och det år della som StatsUtsk., efter hvad jag tror, i detta fall har sökt åstadkomma, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då StatsUtsk. uti förevar:de betänk, hemställt, att R. St. ville uti und. skrifvelse anhålla, att K. M. läcktes, för verkställigheten af beslutet i nåder meddela de föreskrifter, som af omständigheterna kunna påkallas, så synes mig, att den förste värde talaren borde kunna vara temligen lugnad i afseende på sina farhågor för möjligen upkommande balans hos en eller annan upbördsman.
— Jag tror att det skulle föga bata den eller de, som 'nu äga ett Ångfartyg, ätt sedan, eller efter de bestämde årens förlopp, få betala fulla afgifter, då förtjensten i anseende till flera medtäflare troligen vore minskad, och derföre kan jag ej annat fin I Den 17 NoTCmber e. ra. na, fin att afgifterné nu böra stadgas ; och i sådant lall skail jag be att få göra en mo difieation i Utskottens förslag, så att i stäl let för halfva Lots-' och Båk-afgifterne en dast halfva Lots-afgiften borde betalas, men Båk-afgiften helt och hållit uteslutas. Å detta mitt förslag anhåller jag om Herr Gref» vens och Lundt-Marskalkens proposition, Herr P e r e s w e t o f f, Morath A 11 d e rs Wilhel m :Jag är i det mästa förekommen af Herr von Hohenhausen i hvad jag ämnade yttra, dockskall jag anhålla att få tillägga några ord: Ångfartyg äro ej i behof afBåkarne, och således vore det orätt, att de skola betala afgifter för hvad de ej behöfva begagna. — I allmänhet betjena Ångfartyg sig ej eller af Lotsar; men det kan likväl inträffa, att de behöfva sådalie, och derföre finnér jag skäl deruti, att Ångfartygen betala halfva Lotsafgiften, hvilket dock är det högsta man med skäl kan ålägga dem. Herr Ri b en, C a rlSWi Ih e 1 m: För min del tillstyrkerjjag bifall å Betänkandet sådant det nu är. — De båda sista^Talarné måtte hafva af benämningen Lotsoch Bå k - a fg i f t bil fvit förledda till ett ganska förlåtligt misstag. Lotsoch Båk-afgift är namnet på en afgift, som erlägges i Tullkammaren^ och hvaraf Lotsarne lå ingen ting. Den afsigåler, som af Fartyg till Lots erlägges, kalt Den 17 November e.m; las helt enkelt Lots-penningar, och derom är här icke fråga. Friherre Cederström:
Maj:t, att vederbörande måtte i JNåder förständigas, att hädanefter, då någon annan uppföres på förslag än den, hvilken efter tour och a nelen nite dertill är närmast berättigad, orsaken till ett dylik t förbigående uppgifva och bifoga nämnde förslaget; äfvensom att den, hvilken förbigås, vid samma tillfälle må erhålla en lika lydande communication derom. Fi 'ån Högv. Prestc-Ståndet. S. D. Remitterades till C onstitutio msUtskottet; Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om upphäfvande af io3 §. Regerings-Formcn och 64 §• Riksdags-Ordningen m. m. Prötocolls-Utdrag. 13 69 Frän Vällojl. Borgare-Ståndet• S. D. Remitterades till Co nstitu tion s-Utskottet: ' * b Kongl. Majrts Nådiga Proposition af den 17 dennes, om upphörande af io3 §. Regerings-Formen, och 64 §• Riksdags-Ordningcn nl. m. Från Ilögv. Preste-Ständet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Pastor-Primarii Doctor Wallins Motion, om ersättning af Riksdags-kostnaderne, för renovation af Storkyrko-Församlingens Orgelverk. Från Ilögv. Preste-Ständet. S. D. Under öfverläggningen, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 56o, rörande Pension åt förre Justitise-Ombudsmanncn in. m. Friherre Mannerheim, blef en af Professor Fröberg, i sammanhang dermed, väckt Motion, om anslag lill högre Lön för Riks-Ståndens Riksens Ständers Justilia?- Ombudsman, till Stats-Utskottet Remitterad. Den 31 Oct. 1323. ’ Från Vällojl, Borgare-Ståndet. S. D. Remitterades till Banco-Utskottet:
Redan före 1734 års lag hade likväl det gamla vadsältet kommit ur bruk, så alt, likasom nu sker i enlighet med berörde lag, parten blott vädjade och Domaren tog vadepenBih. till R, St. Prot. 1844■> 7 Samt, 1 Afd, 18 Höft, 1 Lag-Utskottets Betänkande, N;o 61. ningarne, ehvad domen fastställdes, eller icke. Men lika litet som vadet, betraktadt från dess ursprungliga betydelse, är förenligt med nu rådande åsigter i afseende på förhållandet emellan Domare och Parter, lika litet synes den förändring, som i denna del egt rum, böra leda till omförmälde afgifters upphörande. Utom att ingå i forskning angående orsakerne till berörde förändring, anser sig Utskottet endast böra erinra, att dessa afgifter för närvarande, i sjelfva verket, ej kunna betraktas annorlunda, än såsom en vedergällning för de skriftliga hänvisningar till talans fullföljande, som meddelas den vädjande, derför domaren icke lärer vara mindre berättigad till ersättning, än för annat hans lika beskaffade expeditionsbesvär. ° Från sådan synpunkt bedömde, firo afgiflerna hvarken obilliga eller öfverdrifna. Då en hänvisning från Häradsoch Kämners-Rätt medför ringa besvär, kräfva deremot de föreskrifter, som böra meddelas den , som vädjar mot Lagmanseller Rådstufvu-Rätters dom, mycken noggrannhet och sorgfällighet, emedan den vädjande har flere omständighetei att iakttaga för&rättigheten aLt få saken af högre Rätt bedömd, om hvilket allt vadebeviset måste innefatta fullständig underrättelse; och härefter aro oftanämnde afgifter lämpade. - Om, på sätt äfven blifv.t anmärkt, dermed jemväl kunde förekom mas, det saker utan fog dragas från den ena instansen till den andra, så synes häri ligga ett ytterligare skal för åtgifternes bibehållande, enär det skäligen icke kan påslås aLt något obilligt band å rättsökande dymedelst biifvit lagdt, helst den fattige utan afgift äger påkalla högre
Den stund man då lyckades, att öfvertala Representationen till upprättande af Fonder, hvilka alltid genom de framtida lindringar de erbjuda, hafva en lockande sida, eller tfjz Stats-Utskottcts Betänkatiden. sitt öfvertyga den samma, att Riksgälden bör och kan ökas, hvilket äfven, såsom för tillfället ej uppoffring fordrande, har en sådan; den stunden behöfver man endast tre Stånds bifall, för att, utan afseende på Folkets framtida bördor, utan tanke på besparing af en fåfäng pragt och ståt, utösa allmänna medel för ögonblickliga utgifter. Den stunden, ingriper man, obemärkt men dock betydligt, på folkets rätt, att sig sjelf beskatta, Och fast än man ej hittills betänkt denna sak, fastän vårt Samhälls-fördrag ej förutsett den, förtjenar den likväl, just derföre så mycket större uppmärksamhet, hälst under en tid, der man ser förhastade opinioner begynna alt yrka Statsskuldsättnings-Systemets inblandande i Statshushållnings-Systemet: ett System, som våre Grundlags-Stiftare behandlat såsom den Grekiske Lagstiftaren, hvilken icke nämnde Fadermord derföre, att det ej borde tänkas möjligt; ty säkerligen skulle, de, om de hade trott dess tillgripande ifrågasättas, Utan i och för sjelfbeståndel, hafva fordrat samma vilkor för des antagande, som för åtagandet af Skatt, emedan denna är en bestämd följd deraf. Man synes utgå från den grundsatsen, att Saltpetter-Fonden bör tillgripas, emedan den eljest kunde dragas undan Ständernas disposition. Jag kan ej inse huru detta skulle blifva möjligt. Jag kan väl Stats-Utskottets Betänka/iden. 47^ tillika mig en Styrelse, som felar: ty det iir menskligt; men jag skall aldrig tänka ' mig Styrelsen, som omoralisk, likasom jag ej vill, den så skall tänka sig någon af de andre Statsmagterne. Jag dömer efter min egen känsla. Den har ännu aldrig missledt mig vid bedömandet af Svenskt och Svenskar: jag kan, såsom Svensk representant, falla, men ej frukta; och minst af allt fruktar jag, att Sveriges Ständer skola förglömma, att de äro Ständer.
Den 17 Juli till och med Capitains boställen äro från extra roterings-skyldighet fritagne; hvarföre ock nödigt är, ätt genom benämningen af Regementsofficers Stabsboställen utmärka, hvilka de boställen äro som böra afgiften erlägga, hvadan redaetionen kommer att blifva följande: Äfvensom Regements Ojficers-Stabs-boställen , intilldess att extra rotering af dem utgöres etc Vid 6 Mom. i denna §., angående den Arrendatorer ålagda afgift för brukningen af andras hemman, har Herr Grefve Henning Gyllenborg anmärkt, att då Bevillning utgöres af ägaren till hemmanet, borde i en tid, då Landtbruket lider och tarfvar hjelp, detsamma icke betungas genom särskild afgift af Arrendatorn, hvarföre ock Herr Grefven yrkat att arrendators afgiften borde försvinna. Likasom andra personer blifvit ålagde afgift för den rörelse och näring de idka, samt arbetsfolk å Landet och i Städerna, i anseende till den förtjenst de genom deras arbete sig förvärfva, och hvilken sednare afgift Herr Grefven sjelf, såsom förut är anteknadt, för Arbetsfolk i de större Städer ansett böra höjas; så har Utskottet lika litet nu, som Riksens Höglofl.
Spelkort äro satte till 30, men Vifitkort till 50 procent. Det tyckes således, som man ville gynna importen af spelkort mera än af visitkort, Mesftng står till 100 procent, men under rubriken metall slår compofttion af koppor och andre metaller till 25 procent. Messing är likväl ej annat än en composition af koppar och tenn. Silfver oarbetadt får tullfritt införas, och betalas 25 procents utförsel! ull; men om det år gammalt och brnkndt, sä får det tullfritt inoch utföras. Om det är nnjntadt får det tullfri! införas, men är förbudet till utförsel. Detta anser jag aldeles orätt. Jag tror att hvar myntbar metall bör få föras både ut och in tullfritt. Samma förhållande är det med koppar. Jlantar. 100 procent är en olämpligt hög tull på deras införande. Ganska riktigt har Herr Friherre Cederström anmärkt, att om det är en Den iS Augusti {. ni. Nationalförlust, *tt få in dem, måste det vara en vinst att blifva af med dem. S*mma är förhållandet med vraktjära. Sva/vel ar satt sill 100 procents införseltull, tnen den förädlade producteo Svafvelblomma endast till 5o procent. Rått focker kostar 10 a 20 procent i införsel, men förädladt eller toppfocker endast 30 procent. Det är då naturligt, att aldrig något rått socker skall inkomma , och att således våra Sockerbruk skola upphöra. Täcken af aila andri slag än af Bomull och Siden kosta 50 procents införselstull, men filtar blott 30. Nu är likväl filtar ett slags täckej följaktigen om man kallar dem för täcke, så får jag betala 20 procent mera än annars. Vax kostar det gula endast 10, men det hvita 25 procent. Orsaken härtill kan jag förmoda vara den, att det sednare är en förädlad vara. Men hvarföre gula Vaxljus skolakosta 50 och hvita endast 30 procent i omvändt förhållande emot råmsterien , är mig svårare att begripaHvad
Yid sådant förhållande trodde motionären det vara tid att söka sätta en gräns för diet öfverklagade onda, i anseende hvartill han föreslagit, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med anhållan om en förändrad lagstiftning i förevarande ämne, hvarigenom alla inre spärrningsoch karantäns-anstalter blefve absolut förbjudna och hamnarne i stället lingö sig ålagdt att, så snart kolera-sjukdomen i landet utbröte, på ett ändamålsenligt sätt ordna sin sjukvård, samt vidtaga mått och steg till åstadkommande af renlighet inomoch utom hus, samt. beredande af varma kläder och en sund kraftig föda åt den fattigare och för sjukdomen mest utsatta delen af folket. Uti denna motion hafva herrar Schwan, fVaepn, Ekholm, Maechel,. Palander, Ekenman, IVa Henberg. Tjernberg, Asker, /Vijk, Öhrström,.
Ofvanberörda Utlåtande, innefattande hemställan, alt räntan å Irenne stycken lån, för hvilka förre Handlanden M. J. Bergelin hos Banko-diskoutverket häftat, måtte eftergifvas och afskrift as, under vilkor, att Bergelins sterbhusdelegare, inom sex månader efter erhållen del af heslutet derom, till Banko-diskonten inbetalade ifrågavarande låns nuvarande kapitalåterstod, med tillsammans 432 r:dr 8 sk. banko, är, enligt Utskottet tillhandakomna Banko-Utskottets Memorial, N:o 55. 7 protokollsutdrag, bifallet af Ridderskapet och Adelil samt Bonde-Ståndet, men återremitterad t af de öfrige 2:ne Riksstånden, på grund af framställning utaf åtskillige ledamöter inom Preste-Ståudet oell en ledamot inom BorgareStåndet derom, att, med afseende å de ömmande skäl, som blifvit till stöd för motionen anförda, samt enär öfrige fordringsegare i Bergelius sterbhus förklarat sig villige att afstå från alla anspråk på betalning, derest Bankodiskontens fordran eftergifves, afskrifning jemväl för ofvan upptagna kapitalskuld måtte få äga rum. Då Utskottet likväl, till förmån för Bergelins sterbhusdelegare, föreslagit eftergift af ali å skulden sedan år 1821 upplupen ränta, samt den pä banko-diskonten belöpande utdelning af sterbhusets tillgångar finnes vara tillräcklig till gäldande af nämnde Verks kapitalfordran, vid hvilket förhållande Bergelins enka kommer i tillfälle alt draga fördel af de eftergifter, öfrige borgenärer kunna henne bevilja, har Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att berörda Utlåtande redan blifvit af tvänne Riksstånd bifallet, funnit sig böra vidblifva hvad deruti är vordet tillstyrkt; på grund hvaraf Utskottet ånyo underställer Rikets Ständers bepröfvande den tillstyrkan, som Utlåtandet N:o 35 innehåller. Stockholm den 20 Juni 1851.
(Se Bilagan N;o 6): Lades på bordet. Herr Gripenvaldt, Augujt, hade inlemna! ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N;o 7). Lades på bordet. Herr Rosenblad, Bernhard, anförde skriftligen : (Se Bilagan N;o 8J Herr Rosenblad tilläde derefter mundtligent Denna plans föremål skulle vara att gifva fasthet och trygghet åt all enskildt ägande rätt, och detta är troligen också allas gemensamma önskan, ehuru delade våra åsigter om medlen, och äfven våra begrepp om hvad, som nu verkligen utgör denna ägande rått, kunna yara, Dessa olika åsigter och begrepp måste Den x Martiu 7 för att medelst conilicten kunna åstadkom'tna ömsesidig upplysning och derigenom frambringa det sanna och råtta, hafva en gemensam punkt, der de kunna mötas. En Sådan finnes endast i en fullständig, ämnet omfattande plan, denna må för öfrigt vara utgången från hvilken synpunkt och under ledning af hvilken åsigt som hålst. Materialierne till en sådan plans uppgörande, äga Statsoch BancoUtskotten, men dessa Utskotts constitutionella förhållanden tillåta dem ej, att opåmint afgifva densamma. Statsutskottet åger blott att föreslå hvad det anser Statsoch Riksgåldsverkens behof fordra. BancoUtskottets rättighet sträcker sig visserligen till att föreslå de medel och utvägar, Utskottet anser befordra Bankens förkofran och dess sedlars inlösen med reelt mynt, men vid dessa isolerade föremål stannar den. Således måste frågan om den af mig föreslagna plan väckas ino«r Stånden. Detta har föranledt min motion. Jag anhåller vördsammeligen, att den må blifva liggande på bordet, och förbehåller mig rättighet, att vid dess återupptagande få anföra mina individuella åsigter i ämnet, Lades på bordet. Herr af Ekenftam, Israel, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N:o g.) Lades på bordet; 8 Den I Martu. Grefve Mörner, Carl, ar förde skriftligen: (Se Bilagan N;o 10.)!
Styrelses åtgärder vidtogo, är det också derifrån, som den teckning jag bör uppdraga, egentligen skall taga sin början. Sverige, före denna tidepunkt, igenom en enväldig Konungs oklokhet fördt till branten af undergång, kände så mycket lifligare angelägenheten, att, vid införandet af en ny sakernas ordning, grunda Nationens framtida trygghet uppå Nationens frihet. Denna anda sträckte sig äfven till nästan alla delar af den inre och yttre Statshushållningen; och Rikets Ständer, sorn upphäfde Landttulls inrättningen, som bcgärte hufsvisitationernas afskaffande, som vid sjötullens reglerande anhöllo om frihet till införsel af vissa till dess förbudna artiklar, dels såsom blefrie igenom förändrade ornsteindigheter oumbärliga, dels såsom varande af den beskaffenhet> att det hittills mot deni gällande förbud icke uppfyllt ändamålet, utan fast mera föranledi till lurendrägerier y som uti Förordningen af 6 April 1799 om lurendrägeri och tullförsnillning funnit flera stadgande förekomma, hvarigenom, vid tillämp-> jiingen, olägenheter, lidande och kostnader de godsägande oundvikligen tillskyndas, och som derföre ansågo högst nödvändigt att denna Författning måtte i flera delar rättas, samt anhöllo om tillsättande af en Comité , som skulle öfverse denna och andra dermed gemenskap ägande Författningar, och hvil* ken Riksens Ständer förmodade skulle, såsom orden lyda, låta sig angeläget vara, tilt undanrödja alla sådana stadganden, hvarigenom utlänningar hindras, alt till handels idkande besöka Svenska hamnar, Rikets Ständer , säger jag, förenade sig äfven uti den af Oeconcmieoch BesvärsUtsitottet, i anledning af flera Städers yttrade åstundan om en lika nederlagsfrihet som Götheborg , föreslagna underdåniga anhållan, att Kongl, Majit täcktes, med nådigt afseende d Sveriges förmonliga läge för transitohandel med de omkring Festcrhafvet, Östersjön och Bottniska viken belägna öfriga Riken, lemna nederlagsoch upplagsfrihet utaf utländskt gods ät de Sta - Den 28..
Nidderskapet och Adeln under detta Riksmöte dccreterat, inmhällcr det enda möjliga och rätta Der» 11 Aprik. 339 rätta wilkoret för siik ätgärd, r hwilkct fall icke utur» aktlätas ma, att all Rikets iord, der sä tarfwaS, ä n»o warder refwad, och efter förekommande omständigheter skattlagd, hwarmeo en billig och jämn fördelning i ulstpldar winnes och stprka för Staten beredes. Men dä för det närwarande uppoffringar för Statens bestånd tarfwas, wore deremot ester min tan, ka att proponera: 1:o Dct hwarje oroteradt Mantal, undantagna sä, dana, som med wista förestrcfne utffpldcr beswäras, sä» som fnwillig afgift ärligen erlade ifrän 8 L 10 kill och med 16 Nd. allt efter hemmanets godhet, akt af Kongs. Maut anwändas till Wärfning och uppsättning af manskap, säsom med Wärmlands Jägare och Lreukrisica Regementet tillgått, hwilka troupper säledes, icke frän Jordbruket och Wergwerken ensamt uttagna, skulle som öfwade och tilldanade krigsmän, under wiZ» sa tider wara Landtrulturen npttige, hwarjemte de nä, ringar, som icke widkännas roteringsbeswäret komma atc deltaga i kostnaden till nämde uppsättning, hwar, till Herrar Lfficcrare af den Fäderneslandet sä wäl förtjenta Finsta Arnwen torde wara att päräkna: kun, vandes destlikes under tiden goda gewär förfärdigas samt beklädnadsoch Utredningspersedlar till förberörde behof anskaffas.