Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till och med den, som ej förstår italienska, skall känna den egendomliga analogien (att det varit någon litterär beröring emellan den gamla medlemmen af Academia della Crusca och Bellman är ju mycket osannolikt, ehuruväl Karl Mikaël kunde italienska) af de få rader jag citerar som afslutning på denna skiss af Bellmans ställning till andra länders vitterhet. Det gäller t. ex. följande uppräkning af Bacchi instrument, dryckeskärilen: Quelle tazze spase e piane Son da genti poco sane Caraffini Buffoncini, Zampilletti e borbottini, Son trastulli da bambini. Eller följande öfver en sjöfärd till Brindisi: Oh bell’ andare Per barca in mare Verso la sera, Di primavera. Ariannuccia, vaguccia, belluccia, Cantami un poco, e ricantami tu Sulla Mandola la cuccurucù, La cuccurucù, La cuccurucù, Sulla Mandola la cuccurucù, o. s. v. Bellmans stora period, hans egentliga litterära blomningstid, infaller under frihetstidens sista och den gustavianska tidens första decennier. Bellmansdiktens så länge osäkra kronologi är visserligen ännu alls ej i detalj klargjord, men Richard Steffens skarpsinniga undersökningar hafva dock gifvit dess stora linjer, visande att skaldens guldålder inföll under denna tidsrymd, och att äfven inom denna den första hälften till och med 1775 är hans lifskraftigaste skaparperiod. Bellman vore icke en äkta svensk lyriker, om ej hans alstring fallit samman med ungdomen och den första mandomens öfverfyllnad af blod och känsla. Edv. Bäckströms vackra och vemodiga ord om de svenska syrenerna: De blomma hastigt och de vissna länge, hafva gällt mer än ett svenskt skaldelif. I stort sedt gälla de också Bellman – ehuru han, tack vare sin naiva själsläggning kunde längre än många behålla sin ungdomlighet, det ungdomligt friska, intagande och älskvärda i sitt väsen.
Denna Schola under-, hålles väl till en del genom anslag å Nion; de Hufvudtiteln, till ett belopp af 2,800 R:dr och, till en annan del eller uoo R:dr, utur Fahlu BergslagsCassa; men som dessa tillgångar från Inrättningens första början befunnits otillräcklige, har BruksSocieteten meddelat densamma ett årligt understöd af 3300 R:dr, hvarigenom Scholans sammanräknade tillgång för året nu utgör 7,300 Ridt; och då härifrån afräknas 1600 R:dr Stipendii-medel, är för berörde Schola återstående en årlig inkomst af 5600 R:dr, hvarmed måste bestridas: 1:0 Underhåll af Byggnader m. m.; 3:0 Aflöning till ärne beständige och fem tillfäilige Lärare; 3:0 Årliga Resekostnader för Lärarne och Stipendiaierne; 4:0 Aflöning för Vaktmästare och Handtlangare; 5:0 Dito för en Bokhållare; 6:0 Inköp af Böcker och Journaler; 32 Stats^ samt Allni. Béäv.ö Oec.-Utsk. Utl.N-.ö t öl 7:0 Jnköp af Chemiska Apparater och Materialier, uppgående till minst 1200 R:dt årligen; 8:ö Dito af köl, v&l och ljus; 9:0 Utgifter för större practiska försök; I ö:o Dito för inköp af Rit-Instrumentfir, Papper och Markscheider-IustrUmentef, Samt lilo Dito för Dito af Physiska och M*. thetnatiska Instrumenter. Och som icke någon af dessa Utgifter kunnat undvikas, samt behofven visat sig öfverstiga tillingarne, har följden deraf varit, att undervisningen icke kunnat blifva så vidsträckt och fullkomnad, som vederbördt, enär Lärjungarne, i saknad af bade Apparater och Lärare, icke sjelfve fått lägga hand vid de ämnen, som bordt afhandlas.
Men om härifrån afräknas följande poster, hvilka synas icke kunna komma att gravera Utredningen, nemligen: 1:0 Tre proCents Reverser och Banco-Attester af enahanda egenskap med de förstnämnde, hvilka icke, inom praescriptionstiden blifvit till inlösen upvisteR:d 10,323: 38. 5, 2:0 Actie-Capitalet med innestående utdelning derå , . , 100,588:' r -0 r 110,961:38.5. Återstår skuld, som ovillkorli gen måste betalas « . R:d. 684,353:3o. 3. Tillgångarne den 3o Sept. 1822 upptagas till ett belopp afR:d. 1,024,626:39. 1. Men om härifrån afräknas förluster, hvilka på nedannämnde poster anses uppkomma, nemligen : j:o Förlust på Utlåningen, enligt Ombudsmannens beräkning . R:d. 395,832:6.7. 2:0 Likaledes på den så kallade Cassa-skulclen . 376,500: - 3:o F. d. Directeurerne pålörd ersättning för Dou - Transport 7,72,332:6.7. 1,024,626:39.i. 472 Riksens St cinders Transport 772,332:6.7. 1,024.626:39.1. bletteochTriplette Assignationerne . ii,66o:~- 4:o Provisionel! beräknadt mindre värde på Egendomen Rönneholm, än hvartill denna Egendom efter Inköpspriset är upptagen 4>ooo: — .-i.—;— 767,092: 6.7. Återstå, såsom tilis vidare säkre Tillgångar
De borde, jemlikt äldre kyrkomötens beslut, hållas årligen i hvart stift af Biskopen med Clerus; och härpå grundas de sladganden, som angående Prestmöte äro gifne i 25 Kap. af 1686 års ännu gällande Kyrko-lag. Uti samma Kap. stadgas, att Prestmöte skall i hvart stift årligen hållas både med Kyrkoherdar och Kapellaner samt fortfara i tredagar; att dagligen bör förrättas Gudstjenst; att under de första två dagarne bör disputeras "antingen öfver de iheses, som af prteside äro lörfattade och i ConBih. till II. st. Prat. 1853—54. 7 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43. sistorio öfversedde, eller någon Artikel i Augsburgiska bekännelsen, eller ock någon Auclore locorum comraunium,” samt oreras, allt på bestämda tider, för hvilket ändamål Biskopen bar alt vid hvart tnöle för det kommande utse prteses, respondenles och opponentes jemte den, som orera skall; samt alt på tredje dagen undersökning skall företagas om försam lin - garnes tillstånd i hela stiftet, i hvilket afseende livar prost skall inlemna skriftlig berättelse oin hvad som i hans prosteri, sedan sista möte, förelupit, och särskildt om de mål, dem lian ”ej fördristat sig alt algöra och utreda;” hvarefter det åligger Biskopen alt utdela råd och förmaningar i af* seende på prestembelels värdiga och samvetsgranna handhafvande. Af Kongl. Cirkulärbrefvet den 13 Oktober 1G96 finner man ock, alt vid prestmöte bör förekom ma ”examen oell repetition; och det har äfven varit öfligt, att,i_vid dylika möten, anStälles förhör med det lägre presterskapet i de ämnen, hvarom de företrädesvis böra ega kunskap.
Exp. April II. 3. Konungens Svar, Junii I. 316. — om jemkning och utbyte inom Wedbo och Tossbo Härader af Elfsborgs Län, Dec. 586. Mars I. i38, 146, i52. — om en ny Commissions sättande i Skåne för granskning af de vidtagne åtgärder i och för Extra Roteringen derstädes, samt indragning af Indelta Aromen, Jan. I. 54» 472, 652. Maji II. m. Junii I. 817, 649. Junii II. 6. Exp. 3a6. — om Extra Roteringen i Nora, Lindes och Ramsbergs Bergslager, Jan. I. 68, 653. >— om förändring vid Westerbottens Regemente i, Mars II. 245, 281. April I. 164. — om jemkning vid Westerbottens Regemente i, Mars II. 445- April I. 19, i63, i65, 184. Konungens Svar, Junii I. 316. rom jemkning i Jemtland af, Maji I. 265, 282 367. Maji II. in. Exp. 292. Konungens Svar, Junii II. 568. Rothlieb, Carl Fredric, yttranden, Nov. 23. 25. April I. 64. Maji II. 267, 336. Junii I. Konungens Svar, Junii II. 5o8. Rudbeck, Friherre Pehr Alexander, yttranden, Dec. 297, 486. Jan. Rusthållare, om upprättande af en samling utaf de författningar, hvilka bestämma rättigheter och skyldigheter för, Jan. I. 36g, 675, 676. Jan. II. 245; se vidare Oeconomiska Författningar. Ruuth, Hans Exc. Grefve Eric, yttrande, Dec. 76. Rydström, Lars, Häradsskrifvare, om utbekommande af innestående pension, Jan. II. 432. Konungens Svar, April II. 106.
Under förutsättning att den af Utskottet föreslagna nedsättning af införsel§ 10. tullen å bomullsgarn varder medgifven, hemställer Utskottet, att den i nuvarande 10, men blifvande 9 §, till 12 öre för 1 skålpund bomullsväfnad af garn, i finhet af N:o 32 eller deröfver, efter Engelsk beräkning, nu medgilna restitu tion vid utförsel måtte, i öfverensstämmelse med tullsatsen å ofärgadt bomullsgarn, bestämmas till 10 öre. Nuvarande 12 § innefattar stadganden rörande de provisions-qvantiteter, /». sorn, afse (Ida för förbrukning om skeppsbord under den tid ett fartyg lossar eller lastar, äro befriade från tull; men Kongl. Majit har, med anledning af en i ministeriel väg gjord framställning, att utländsk skeppare, som till riket ankom - 68 Bevillnings-Uiskoltett Belänlcande N:o S. S IS, me, måtte frikallas från den i nämnda § af taxe-underrättelserna meddelade föreskrift rörande ovilkorlig förtullning af hvad som öfverstiger de för besättning och passagerare bestämda qvantiteter af vissa varor, hvilka såsom skeppsprovision medföras, genom nådigt Bref af den 11 Oktober 1861 förklarat, att skeppare å sådant från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, som omedelbart ånyo användes för utrikes fart, må. då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar medhafver vin, bränvin, kaffe och risgryn i större qvantiteter, än ifrågavarande § såsom hans förråd i utlastningsorten bestämmer, vara berättigad att öfverskottet å märkrullan till återutförsel upptaga, hvarefter detsamma bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenligt rum ombord å fartyget förvaras, till dess skepparen åter afseglar, då den kontroll iakttages, som i 45 § Tull-stadgan för recxportgods finnes föreskrifven; och hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen ansett ett dylikt stadgande böra under ifrågavarande § intagas.
Maid i underdånighet anhålla, att undersökning måtte företagas, huruvida och i hvad nion de 1111 gällande knekte-contraeten medföra större skyldigheter, än sorn genom de primitiva eontraclen voro bestämde, samt i hvad nion roteringsskykligheten, knektehållet, beklädnadsoch mötes-passevolancen hårdare trycker jordbruket nu, emot de skyldigheter, sorn ålågo detsamma enligt de primitiva knekte-contraeten, äfvensom att en sådan utredning måtte blifva nästkommande Rikets Ständer förelagd. Detta allt, jemte de Utskottet af Grefve v. Fersen lill upplysning i? ämnet serskildt meddelade handlingar, har Utskottet tagit under öfvervägande, och får till en början förklara, det Utskottet icke trott sig, i anledning deraf, böra ingå uti någon noggrannare undersökning om de olikheter, som kunna förefinnas emellan nu vällande knekte-contract, och de för sådane contract af Konung Carl XI stadgade allmänna grunder och föreskrifter. Utskottet, som sålunda inskränker sig till besvarande af de-utaf Grefve v. Fersen gjorde framställningar 0111 beklädnadsoch mötes-passevolance-afgifl ennes förvandlande, från ett Rotehållare na ensamt drabbande, till ett för alla Samhällets medlemmar gemensamt bidrag, får, i afseende härpå, yttra, det Utskottet medgifver, att de med roteringsbesväret förenade kostnader äro ganska dryga; och att önskligt vore, det lindring deri kuncle beredas, utan att andre samhällsclasser derigenom blefve öfver Rofvan betungade; men då Utskottet, under närvarande förhållanden, såsom ersättning för den minskning, hvilken skulle ifrågakomma i Rotehållares berörde bidrag, ejkan uppgifva annan tillgång, än att ingående Eevillningen i motsvarande nion okas, och hvilken utvägäler Utskottet, i närvarande tidpunkt, anser vara mindre lämplig för ett ändamål, som ej är oundgängligt, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Grefve von Fersens ofvanberörde motion.
Jag hemställer, huruvida icke en sådan propos. kunde förena våra skiljaktiga meningar, emedan Constit.Utsk. i sådant fall vore oförhindradt att inskränka eller utvidga principen så mycket eller litet, Utsk. funne för godt; och då jag dessutom fruktar, att icke något resultat vid denna riksdag kan tillvägabringas hvarken genom den ena eller andra propos:n, skulle det innefatta ett ädelt och hedrande bevis på R. o. Ad:s fosterlandskärlek och aktning för folkets rättigheter, att R. o. Ad. genom sin majoritet uttryckte den tanka, att icke blott vissa kaster elier corporationer skola hafva rättighet att välja .medlemmar af Representationen, utan att de skola väljas af Svenska folket under sådana garantier, som genom särskilda bestämmelser kunna stadgas. Frih. Ehrenborgh: Jag begärde egentligen ordet i anledn. af ett yttrande af Hr Hjerta, som hänvisade till ett af Constit.Utsk. afgifvet betänk, i afseende på riksdagarnas förkortande. Jag bör gifva tillkänna, att då Constit.Utsk. i förevar. betänk, ansåg sig icke kunna framlägga någonting annat än den allm. principen, att Stånden, sådana de för närvarande äro formerade i classfördelningar, skulle vara den egentliga typen för Representationen, men Utsk. inom sig ej kunde blifva ense om ett helt och sammangjutet förslag, bygdt på denna grund, ansåg Utsk. sig likväl bura fraiu 14 H. Den i3 Octo ber e. m. lägga någonting, som skulle stå i harmoni med den af Utsk. uttalade principen. Till denna harmoni hörer, såsom Utsk. trott, ett förslag, som snart kominer att ventileras af R. o. Ad., och mahanda icke kommer att vinna R. o. Ad:s bifall, nemi. ett försök att på en annan väg bereda orepresenterade medborgare ett medelbart deltagande i Representationen genom Landtständer inrättande. Dernäst trodde Utsk. sig i samma anda böra förelägga R.
Denna köpeskilling af antingen 80,000 R:dr på en gång eller 225,000 Il:dr Banko, fördelade på 50 år, hade E. h‘. M:ts Befallningshafvande, i ämnet hörd, ansett alltför dryg, under förmälan all Hägg till de årliga bevillnings-laxeringarne icke ens uppgifvit behållningen af hela sin rörelse på långt när vara så betydlig; äfvensom och då, enligt 1854 års taxerings-längder, Hägg angifvit kalkugnens värde till blott 3,000 R:dr, samt Taxerings-kommittéen förhöjt detsamma från 6,000 R:dr, hvartill det förut varit upptaget, lill allenast 10,000 R:dr B:ko, Kammar-kollegium, i algifvet utlåtande, funnit Häggs uu gjorda försäljnings-anbud icke kunna antagas; — varande för öfrigt af så väl E. K. 216 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 99.
Och ehuru man nu icke vill medgifva qninnan någon frihet vid ingåendet af aftal om äktenskap, så är det dock märkvärdigt, hvilka stora fordringar man Den 25 Ja n ilar i f. m. sedan i allmänhet upstiiller för henne. Hon skall vara sin roan till hjelp, till råd i allting. Hon skall kunna viii förestå sitt hus. Hon skall kunna viii upföda sina barn; men —, med alla dessa fordringar —, huru har man väl stalt till, att den ogifta qvinnan skall kunna utbildas till alla dessa egenskaper. Man ger henne en falsk, flärdfull och förfelad upfostran; man håller henne i det strängaste beroende, och slutligen, då det blir fråga om det vigtigaste steget uti hennes lif, då säger ruan nej, och våldför på detta sätt, hennes heligaste rättigheter. Att råda öfver sin person, är dock en oförytterlig frihet, en egendom, som icke bör kunna fråntagas henne; och att låta sådana missförhållanden i afside å qvinnan fortfarande ega rum, är att behandla henne efter den Orientaliska eller den gamla Franska roel hoden. Flertalet af Svenska qvinnor hafva icke någon annan egendom än sin person, och hvarföre skall man då icke lemna dem frihet att åtminstone deröfver förfoga. Särskildt hvad allmogen i vårt -land beträffar, så är den ogifta qvinnans ställning inom denna klass vanligen sfi af egennyttiga giltomannaberäkningar insnärjd, att en reform företrädesvis från denna synpunkt högeligen är af behofvet påkallad. Vi veta, att reformen angille qvinnans myndighet inleddes af vår djupt saknade, sist hädangångne Konung. Min öfvertygelse är, att denna reform kommer att utgöra ett af de vackraste minnen från hans tidehvarf, och att lagen af d. 15 Juni 1858 skulle icke ens förändras, utan blott fullständigas derigenom, att hans son och efterträdare nu finge fästa slutstenen vid det påbörjade verket. På dessa skäl röstar jag för antagande af Fiih. Armfelts reservation. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Armfelt:
» Hur kunde jag skratta o c h prata o c h ha roligt, hur kunde jag, när jag är så olycklig, så grufiigt olycklig? Hvart skall jag taga vägen? Hvart skall jag taga vägen? » — Den lilla svarta bollen skakades af snyftningar. Herr Birger satt stum o c h såg på henne. Den hastiga öfvergången från skratt till gråt bragte åter fram hela hans blyga tafatthet. Men tårarna stannade af lika hastigt, s o m de sprungit fram. Tatjana reste sig o c h samma allvarliga, långa, smala flicka, hvilken för en timm e sen trädde in i rummet, stod nu åter där framför h o n o m o c h såg på h o n o m m e d förgråtna, matta ögon. » Adjö » — sade hon — » tack för allt, — allt! » H o n höll hans hand ett ögonblick i sin, så gick h o n m o t dörren, stilla, allvarlig s o m hon kommit, m e d den nötta fiollådan i ena handen, det blå knytet i den andra. » Hvart skall ni gå? » » Jag vet icke! » » Det är mörkt där ute, Tatjana! Farligt att gå ensam nattetid på Österlånggatans gränder. H v a d skulle morfar säga, o m han visste. att. » K. Dramatiska teatern, Den hederlige skollä- » Morfar! » Det klang så vekt från hennes läppar, raren W i e d e m a n n har gift sig — i sitt andra flämtande som i en hviskning. gifte — m e d en fattig adelsfröken, som en tid » Tatjana! stanna här i natt! Stanna här! » bortåt bott i unge baron v o n Röchnitz ' hus. Den Han gick fram o c h tog ur hennes viljelösa varmblodige baronen har, fastän själf nygift, vihänder, liksom han gjort en gång förut, den lilla sat sig betänkligt efterhängsen m o t den unga nötta fiollådan och det blå knytet. Och åter satte fröken Elisabet, o c h då AViedemann erbjuder h o n sig stelt, ytterst på soffkanten.
Jag får nämna, att i sk. 6 r:st. betalas för hvarje matlag, och att afgiften så32 H. i5 Den i3 Julii f. m. ledes icke utgår efter i r:st. på personen, ty sällan äro 18 personer uti matlaget. Dessutom ingå ej dessa penningar till Statsverket, utan till Consistorierna för att af dem till anvisade behof användas. Det beslöts på Riksdagen år 1624, att Djeknarne icke skulle få gå omkring i orterne, och sjelfve uppbära understöd, och sedan hafva de i allmänhet icke gjort det. Deraf finnes, att Djeknepenningarne icke ingå uti Stats-uppböröen, och att således det egenteligen är Häradsskrifvarne, som med deras redovisande få besväret. Jag värderar visserligen den omsorg man hyser om minskningen i deras besvär, men tror ej, att den är värd 5,800 R:dr. Jag upprepar således min anhållan om proposition till bifall å Utlåtandet. Herr von HartmansdorffAugust: För min del skulle jag vilja bidraga till hvarje förändring i uppbörden, hvarigenom sättet förenklades, men ingalunda till sjelfva afgiftens upphörande, så länge erforderliga tillgångar för Statens angelägna utgifter brista. En besynnerlig motsägelse finnér jag deri, alt på samma gång StatsUtskottet förklarar sig sakna behöfliga medel, och • andra yrka Bevillningens nedsättning, man vill tillstyrka att afskaffa gamla utskylder, öfver hvilka ingen besvärar sig. I detta serskildta fall är motsägelsen så mycket större, som Konungen i sin proposition om lä - Den r3 Julii f. m. roverken uppgifvit, att en summa af 168,000 R:dr erfordras, men StatsUtskottet endast beviljat 60,000 R:dr. Då man ej kan gifva mera än f af hvad som i detta angelägna hänseende behöfves, så synes tiden icke vara inne, att afskaffa en gammal utskyld, Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet. Herr Bråkenhjelm?
P. ig3, 376, 411. Nov. 2 A. P. 141 • — till Stockholms och Malmö Barnhus, angående. KronoUppbördsstämmor, om upphäfvande af böter för förfallolöst uteblifvande från. Kronoutskylder, angående rättighet att med Spannemål utgöra en del deraf. KronoUtskylderne, angående deras debitering och qvittering m. m. Sept. 2 A. P. ' 4oo, 5x5, 526. Nov. P. 86. Kronprinsen, Hans Kongl. Höghet, angående dess förmälning. Kronprinsen, Hans Kongl. Höghet, angående dess förordnande till Ordförande i Regeringen under Kongl. Maj:ts resor till Norrige. Kronprinsessan, Hennes Kongl. Höghet, om en Deputation vid dess ankomst till Haga. Junii P. g, 3o, 428. ■— angående Enkesäte för, i händelse Hennes Kongl. Höghet blefve i Enkostånd försatt. Julii P. io36. Aug. Kröning, Hennes Majit Drottningens, angående. Dec. P. .822. Kungelf, om återupprättande af en Trivialskola uti. Kungsgårdar och Boställen, angående Allmogens arbetsskyldighet vid särskilta. April P. 59, i32, 226. Kungsgårdar, angående väckt fråga om försäljning deraf under skattemannarält. Jan. Sept. 2 A. P. 337. Kungsskjutserne, om den äfventyrliga hastigheten vid. April P. 342, 376, 442> Maji P. 48. Kungörelser, Landshöfdingarnes, om insändande till JustitiaeCantzleren och Justitia?- Ombudsmanen, af alla som röra allmänna 193 och enskilta rättigheter och skyldigheter. Kungörelser, Landshöfdingarnes, om befrielse för KronoBetjeningen från deltagande i kostnaden för tryckningen deraf. April P. 60, 199, 23a. Dec. P. 101.
Allmänna Jndragnings-Staten, med en nedfättning af 57,937: 2: io. har blifvoit beflämd till 248,280l ©tat&^fBerfetö behof @umma £X:dr 9,698,190. 9vilégä(dé*<£ontoretö årliga behof häfme SfBi fålunda berälnat, att då deg enhilda utgifter för åren 1835 tia och med 1839 uppgå, efter afdrag af deg egna oberoende in* £ranöport 9i:dr 9,698,t9o. £ranépert 3ldr 9,698,190. fomfter, till 4,625,122: 14: 6., häruti inbe# gripne 200,000 31:dr till årlig ränta och amor* tigement för den upplåning af 2,000,000 9v:dr, forn till 1834 år6 flut ägt runi; få erfordra^, till betäcfande af förjlnämnde fumma, fördelad på fem år, ett årligt anflag af onifrtng Dv:dr 922,000. htoilfet belopp ollila innefattar ett ferflildt anflag af 200,000 0v:dr årligen, till ränta och amoriifjement för den upplåning, font hä* daitefter lan lomma att af 31ifögäldé*€onto* ret voerfftällaö. derjemte beljöftoeé för den af Dg meri* ftällda €ptra @tgté»9veglering ett famman* rälnadt belopp af .
Directionen öfver Dykerioch Bergning^ Compagniet samt Förvaltningen af Sjöärcnderne häröfver hörde, hade med vitsordande af Westbecks utmärkta förtjenst vid verkställdte bergningar och förbättringars uppfinnande i methoden, hvilket beredt honom en gåfva af 2000 R:dr af Compagniets tillgångar och dess belöningsmedaille, i underdånighet hemställt, om icke då hans uppfinningar i denna del, skulle medföra betydlig nytta genom deras allmänna kännedom och personers inöfvande i sättet att dem använda, Kongl. Majit skulle i nåder täckas, för Westbeck anslå en viss årlig summa att af honom få uppbäras, enrot skyldighet, att ej mindre uppgifva denna bergningsmet hode, än ock i behandlingen deraf undervisa j hvarjemte Förvaltningen af Sjöärendcrne förmält sig hafva in' äixuat, att Westbeck sjelf uppfunnit nya och af andra ännu åeke begagnade instrumenter, med hvilka han 79°
De kunde ej köpa den med egendomarne, efter de primitive säljarne sjelfve ej ägde den; de kunna nu ej förvärfva den, utan att alle frälse-innehafvare inträdde i samma rätt, hvilket Constitutionens grunder göra till en omöjlighet. Utan tvifvel skall Nationen genom denna omständighet sakna ibland sina Representanter mångå förtjente och upplyste män, och en 78 Coust. Utsk. Betänkanclcn. betydlig del af Rikets bäst odlade jord blifva orepresenterad; men sådan är den olyckliga följden af uteslutande rättigheter, och , i trängseln af medborgerliga anspråk, måste det allmännaste intresset vinna. Emedlertid kan man säga, att, om frälse jord i ofrälse händer ej är representerad, så äro privilegierne det genom de många innehafvare, som äga röster i Stånden; och hvilken som sätter mer värde på Representations-rätten än på privilegierne, äger frihet att återlemna dem åt samhället, att låta skattlägga sin jord och utan hinder njuta den rätt, som 15 §. Riksdags-Ordningen stadgar. Privilegierne äro emedlertid ett stort och bekymmersamt hinder emot enhet i jordens representation; och de tider torde ännu vara långt borta, då upplysning och patriotism stiga nog högt för att nedlägga dem. 2:0 De så kallade Ståndspersoner, sojii äga Krono-, Krono-Skatteoch Frälse-SkatteJord. Constitutionen känner ej flera än 4 Stånd, och flera behöfvas ej för att representera allt, hvad under någon synpunkt bör i Representationen ingå. Den 15 §. i Riksdags-Ordningen har ej gjort andra undantag ibland Hemmansägare, som kunna till Riksdagsmän af Bonde-Ståndet väljas, än att ej hafva hört till ett annat Stånd eller någon beställning i Rikets tjenst innehaft. Om således all Krono-, Krono-Skatte, och Frälse-Skattejord har rätt att i Representationen deltaga, så är det ett intrång i denna rätt, att göra något annat af - Coust. Utsk. Belänkanden. 79 seende på innehafvarens person, än det Grundlagens bokstaf föreskrifver.