Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derigenom att jag så sent blifvit uppropad, kan jag underlåta att säga åtskilligt, hvarmed jag eljest skulle upptagit R. o. Ad:s tid. Jag instämmer med Hr Cederschjöld i fråga om sättet att gå till väga med anmärkningar öfver grundlagsförslag från Constit.- UtsL, och det emedan grundlagen förutsätter a:ne riksdagars sammanstämmande beslut i en fråga, innan deraf kan blifva grundlag. I den särskilda frågan, på hvad sätt detta ämne rätteligen bör föredragas, instämmer jag visserligen såvida med Gr. Horn och Frih. Ehrenborgh, att jag anser det i anseende till anmärkningarnas sammanhang vara för en och hvar nödigt att kunna tala öfver ämnet i sin helhet, då man yttrar sig öfver en eller annan särskild punkt, som af det helas uppställning beror; men deremot tror jag, att det för redigheten i öfverläggningen är nödigt att gå till väga § för §. Den r eller 5 § Reg F. gifver genast anledning att tala öfver ämnet i sin helhet, emedan man dessförutan ej lärer kunna yttra sig om det antal ledamöter i Statsrådet, som man anser böra finnas. Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa lill R. o. Ad:s godkännande och bifall, att betänk, linge punktvis föredragas; hvar och en likväl obetaget alt för den bevisning, han 0111 riktigheten af sina satser vill åstadkomma, kunna utsträcka sina anmärkningar till hvilken del af betänk., som han finnér nödigt upptaga. Frih. Klingspor, Maur.: Förskansa;! och skyddad bakom värnet af våra intrasslade former håller Styrelsen Den 6 Octoher f. m. dessa framför sig såsom en sköld, och på denna hamras oförfaradt af både vän och fiende. De kraftigaste huggen riktas dock af dem, som vilja bibehålla skenet af en opposition, den de i sjelfva verket öfvergifvit, ty de befara icke på detta sätt att såra personerna. Brian med stor embetsman naoch verldskännedom och mera sakkännedom än jag hafva redan utvecklat alla olägenheterna af vår nuvarande styrelse-organisation.
St:r gå att uti ifrågav:de ämne fatta beslut. Af alla dessa skäl instämmer jag med en föreg:de talare i begäran om återremiss, och anhåller, för så vidt denna beviljas, att Utsk:t ville taga under öfvervägande, huruvida ej de obligationer, som komma att utfärdas, om de också skola lyda på främmande myntsorter, böra tillika åtminstone innehålla en uppgift å det belopp Svenskt silfverspecie, hvartill de uppgå, för att kunna ligga till grund vid det tillfälle, då liqviden skall uppgöras mellan obligationernas innehafvare och Riksgälds-kontoret. Frih. af Ugglas, Gustaf: De summor, som för jern vägsarbetena erfordras, ställa sig nu helt annorlunda än förut. Enligt riksgäldsafdelningens inom Stats-Utsk:t beräkning och förslag, skulle endast omkring 29 millioner blifva erforderliga, af hvilka blott 22i behöfde upplånas. Inom Utsk:t uppdrefs summan till 33,700,000, hvaraf 25,888,000 voro anslag till stambanorna, oeh resten lånebidrag. Enligt ett sammandrag, som jag uppgjort öfver de numera fattade besluten, har R. o. Ad. beslutat lör stambanorna 28,101,000 rdr, samt i lånebidrag för andra banor 9,210,000 och derjemte har Ståndet återremitterat frågan om Wexiö-banan. Det sammanlagda beloppet af de utaf R. o. Ad. sålunda beviljade summor uppgår då till omkring 38 millioner, hvaraf till omkring 7,415,000 kunna beredas tillgångar, och såledas skulle 30 å 31 millioner behöfva upplånas.
Direktionen ansett mera lämpligt att mot borgen utlåna, att för en större del af dessa lån, Direktionen innehade särskild säkerhet i förbindelser, utgifna af åtskillige förmögnare personer, hvilka bestyrkt låntagares och löftesmäns vederhäftighet samt iklädt sig ansvarighet att för möjligen uppkommande brist hos låntagare och löftesmän hålla Filialbanken för sina fordringar skadeslös, hvar - — 37 — igenom Banken varit fullt betryggad för undgående af förlust, samt att Filialbanken icke under de fem år han varit i verksamhet fått vidkännas någon förlust. Då emellertid det anmärkta förhållandet vore fullkomligt stridande mot tydliga stadgandet i Filialbankens reglemente, hafva Fullmäktige den 28 sistlidne April anmodat Direktionen att för framtiden ställa sig samma stadgande till efterrättelse. § 42. På förekommen särskild anledning beslöto Banko-Fullmäktige den 28 Januari Filialbanken i innevarande år att dels redan då utse ombud till deltagande i den blifvande revisionen Uekingboig. af Filialbankens i Helsingborg förvaltning och räkenskaper för år 1863, dels tillika anmoda det utsedda ombudet att tillse, det Riksbankens säkerhet för lemnad försträckning till Filialbanken vore för Riksbanken fullt betryggande och förvarad på sätt det för Filialbanken gällande reglemente föreskrifver, äfvensom taga den kännedom af Filialbankens förvaltning och räkenskaper för nästlidet och innevarande ax-, som af omständigheterna medgåfves. Sistberörde del af det gifna uppdraget fullgjordes straxt derefter af ombudet, som den 20 Februari hos Fullmäktige anmälde, att han anställt inventeiäng af alla Filialbankens säkerhetshandlingar och dervid funnit, att Riksbankens säkerhet för den till Filialbanken lemnade låneoch kreditiv-försträckning vore, enligt af honom granskade handlingar, förvarade i brandfritt kassahvalf’ under vård af Riksbankens ombud, fullt betryggad. Vid den sedermera den 7 sistlidne Mars förrättade i-evision af föi-valtningen för år 1863 hai', så vidt den till Fullmäktige inkomna berättelse gifver vid handen, någon anmärkning icke förekommit. § 43.
Enahanda åsigt har äfven uttalats af Kommers-kollegium, som, till stöd derför, ytterligare anfört, hurusom utaf de personer, hvilka från sjömanshusen årligen åtnjuta understöd, den vida största delen, enligt Sjömanshus-direktionernas uppgifter, utgjordes af enkor och barn, så att t. ex. af det pensionsbelopp, som vid Göteborgs sjömanshus årligen utdelades, sjömäns enkor och minderåriga barn erhölle minst fem sjettedelar, då deremot blott en sjettedel utginge till manliga pensionärer; äfvensom att vid Gelle sjömanshus understöd meddelades åt allenast 20 styrmän och matroser, men deremot åt 69 skeppare-enkor samt 220 styrmansoch matros-enkor jemte deras barn; vid Calmar sjömanshus åt 34 sjöman samt 125 enkor och 20 barn; vid Westerviks åt 12 skeppare och sjömän samt 66 enkor och ogifta qvinnor af sjömansklassen, och vid sjömanshuset i Sundsvall åt 3 skeppare och sjömän samt 35 enkor med barn; hvarjemte Kollegium antydt att, då genom öfverflyttandet af sjömännens pensionering från sjömanshusen öfverskott å dessas inkomster antagligen komme att uppstå, derigenom en behöflig utväg bereddes till meddelande af understöd åt sådane i Bih. lill R. St. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 113. behof stadde fartygsbefälhavare och sjömän, hvilka icke fullgjort de för pensions er hållande från centralfonden föreskrifna vilkor. I betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt och då, i min tanke, all gratial utdelning ät behöfvande sjömän, hvilka icke uppfyllt de för pensions erhållande före skrifna vilkor, bör från ifrågavarande pensions-inrättning afskiljas och fortfarande, liksom understödjandet af sjömäns enkor och barn, tillhöra sjömanshusen, anser jag lästeoch plåt-afgifterna icke böra till förevarande pensionering disponeras.
5: — ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännayifvandet därigenom erhåller. Redaktionen af Idun. Skiss för I d u n af E. » D e t är e n historia, j a g skulle vilja berätta dig, Gunnar, » sade h a n. Rikstel. — Alltn. T e l. 1DUN le för första gången, ett stolt, gladt le p Q. e n d H e v i — lken sommar! — D e t gick år. Nu är dock bäst att gåtan lämna, På den en h v a r kan vara trött. TIDSFÖRDRIF: 9&gt; E3 Bidrag mottagas med tacksamhet. Gammal dam. Prokop. Logogryf. va BS S 2 e Jag vara kan rabattens prydnad, Men också ett djurplågeri, När djuret tvingas skall till lydnad För någons öfversitteri. Dock finnes jag uppå rabatten (Nu m e r a sällsynt det nog är), J a g s k r ä m m e r inte en gång katterj, Respekt för mig han icke bär. Men fick h a n a n d r a sorten pröfva, Likt långt förnämligare djur, Det vore annat än sig öfva Dels ligga på — dels ta sig lur. Härmed mitt hela är beskrifvet, Dess småord endast återstå, Och gåtan, kan man ta för gifvet, Sin lösning utaf dem skall få. CD S ra Två socknar, uti Dalom båda, Man finner u t a n stort besvär. 0 Sä Och en förrättning skön att skåda, Om den ej profanerad är. Namn på två fåglar uli l u n d e n; Den ena b r u k a r vanligtvis Med döfhet slagen bli den s t u n d e n Han ifrig är i sin kurtis. y \ Hvad ej är skäl att ägna dagen, 5 g Hvars afton ingen än h a r sett. hvad vi h a till vinst för magen. SS »! Så, Hvem på en sjöfart fart oss gett. 01 g, " Hvad eftersträfvas vid en skjutning Jj o C * ET « •8 9 t * På därtill afsedd lämplig p l a n? P Förvaringsrum för näsans njutning.
Sluteligen och i afseende på den tillsättning af ordet rifning, som Riksens Ständer i den föreslagne Författningens 12 §. funnit böra ega rum, hafva Riksens Ständer ansett, att derigenom än mera bestämdhet i uttrycket skulle åt berörde §. beredas. Med desse nu till deras motiver utredde och i det omarbetade Förslaget närmare uttryckte ändringar och tillägg, hafva Riksens Ständer för sin del gillat och antagit den af E. K. M., genom Nådig Proposition af den i8:de sistlidne Januarii, till Riksens Ständers granskning öfverlemnade Författning, angående ändring eller utdömande af vatten-verk, sorn genom uppdämning' skada jord, eller hindra dess odling, att hädanefter såsom allmän Lag gälla; anhållande Riksens Ständer i underdånighet, det E. K. MJ täcktes till förenämnde ändringar och tillägg lemna Dess Nådiga bifall, och Författningen derefter i sådant skick låta utfärda och allmänneligen kungöra. Riksens Ständer framhärda etc. Förslag. 3S7 Förslag lill Författning om ändring af vatten-verk, som genom uppdagming skada jord eller hindra dess odling. §. 1. Då vatten-verk, sorn lagligen tillkommit och af laga beskaffenhet är, våller uppdämning, hvaraf jord fördränkes eller odling af jord hindras, håfve Jordegare rätt fordra, att, under vilkor och på sätt här nedanföre stadgas, vattenverket ändras, eller flyttes, eller ock vattenledning göres, eller ock att verket alldeles utrifves. Ej må dock en sådan rättighet sträcka sig till vatten-verk, anlagde till bedrifvande af större Bruk och Bergverk samt större Fabriques-Inrättningar.
Der återigen bildning förefinnes, kan den ock lätt förvärfva det nödiga qvantumet af förmögenhet. Ehuru innehafvandet af förmögenhet således i och för sig sjelft ej är någon förtjenst, vågar jag dock tro, att den utan orättvisa är, i förening med en viss ålder, den enda praktiska måttstock för valrätt och valbarhet. Utan tvifvel förlorar Adeln mycket i politisk vigt genom antagande af det nya förslaget, men Adeln bör i första rummel se på det helas, statens val, och ej sin egen fördel. Jag tror att situationen kräfver att genast antaga förslaget, och derigenom undvika den split och oro, som eljest utan tvifvel blir en följd af förslagets förkastande. Detta är klokhet, ej fruktan. Största delen af de brister, förslagets motståndare tillvitat detsamma, äro inga brister, tvärtom förtjenster, utan hvilka förslaget ej varit antagligt. Mycket kunde vara att tillägga, men jag vill nu ej längre taga tiden i anspråk, utan förklarar, det jag, på anförda skäl och på grund af hvad åtskilliga talare för förslaget yttrat, ej vill åtaga mig ansvaret att förkasta detsamma, utan röstar ja för representationsförslaget. H. Exc. Ilr Frih. De Geer: Under den långa öfverläggningen i detta ämne hafva emot mig personligen blifvit rigtade åtskilliga anmärkningar, som jag, med afseende å det embete jag bekläder, anser mig icke böra med tystnad helt och hållet förbigå. Sålunda har blifvit sagdt, att jag till det Stats-Råds-prot., som åtföljde den Kongl. Proposm om representationens förändring, lemnat Konungen en oriktig uppgift, då jag anfört, att Riksdagarnes årliga sammanträdande vore en nyhet, hvars ändamålsenlighet »redan blifvit inom representationen så allmänt erkänd», att några skäl derföre icke beböfde anföras. Man har sagt, att detta erkännande bestode deruti, att ett förslag om årliga Riksdagar blifvit af representationen förkastadt. Jag har icke heller talat örn ett erkännande a/, utan om ett inom representationen. Vid 1859—1860 års Riksdag godkändes af tre Stånd ett af Konst,-Utsk:t uppgjordt förslag om årliga Riksdagar att hvila till den påföljande.
1,300: — ö 700- eller tillsammans Runt R:dr 24,700 — för hvarje af de år, nästa statsregierings-period komme att omfatta; — hvarjemte Kongl. Majit tillkännagifvit att, — enär, utom Jordeboks-kontorels aflöning, åtskilliga utgifter förestode till godtgörelsc för de nya jordeböckernas uppgörande och granskning m. m., — behållningen vid innevarande års slut å de medel, som vid förra riksda gen anvisades för skatteförenklingens och det nya jordeboksverkets fortgång behöfde för samma ändamål reserveras. Med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, och då det är af synnerlig vigt, alt det arbete, som utgör föremål för Jordeboks-kontorels verksamhet, bedrifves med all den skyndsamhet omständigheterna medgifva, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, alt utöfver den behållning, som å det vid nästlidna riksmöte för skattelörenklingen och det nya jordeboksverkets fortgång beviljade anslag vid innevarande års slut förefinnes, Rikets
Majit i underdånighet anmält, samt, i öfverensstämmelse med berörde beslut, uti så väl §. 3o af Banco-Reglementet, som §. 58 af nu gällande Reglemente för Riksgälds-Contoret, stadgat, att Fullmägtige i begge Verken gemensamt hvarje år skola utse och välja en person att, å Stats-Verkets och Bankens vägnar j såsom Ledamot deltaga i Götha-Canal-Direclion och ett Ombud att, å Stats-Ferkets och Bankens vägnardeltaga i de årliga Revisionerne af Canal-Verkets Räkenskaper, har Kongl. Majit, uti till Banco-Fullmägtige den 16 Juli nyssnämnde år aflåten Nådig skrifvelse, jemte lillkännagifvande, det Kongl. Majit funnit, att, till utöfvandet af den uppsigt å Götha Canals vårdande, hvilken å Stats-Verkets sida kunde erfordras, någon Ledamot af Canal-Directionen icke kunde annorlunda, än genom ett från Kongl. Majit utfärdadt Nådigt förordnande, bemyndigas, i Nåder förklarat, att den genom Bankens samt Riksgälds-Contorets Fullmägtige väljande Ledamot i Götha Canal-Dii eetionen icke blelve alt anse annorlunda, än såsom Ombud för Banken och Riksgälds-Contoret; men att deremot Kongl. Majit pröfvat skäligt i Nåder anbefalla 3:dje Afdelningen af Dess Slor-Åmirals-Embete, som hade sig anförtrodd den allmänna vårdnaden öfver samtelige Vatten-communications-anslalter i Riket, att på StatsVerkets vägnar iagttaga behörig uppsigt äfven å framtida vidrnaglhållandet af Götha-Canal-Verk, med dertill hörande anläggningar; hvilket förhållande Banco-Fullmägtige anse sig härmedelst böra lill Rikets Ständers kännedom meddela, för vidtagandet af de förändringar uti förbtrörde Reglementariske föreskrifter, hvilka Rikets Ständer, till följd deraf, kunna anse behöflige eller lämplige. Och hafva emedlertid
Sedan för sådant ändamål Wenersborgs stads, genom eldsvådan hilsville invånare hunnit någorlunda allmänt lemna uppgifter om deras förluster i fast och lös egendom vid berörde olyckstillfälle, har, efter föregången noggrann pröfning och jemkning af desse uppgifter, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den S:de uti denna månad i ämnet aflåtit ett underdånigt betänkande, hvaraf Kongl. Maj;t, bland annat, inhemtat, alt Ifrågavarande förlusters sammanlagda värden uppgå till minst 210,000 R:dr, deraf å försäkrade och oförsäkrade fastigheter 75,000 R:dr samt å lös-egendöm och Yarulager 135,000 R:dr, oberäknadt värdet af de nedbrända egendomarnes tomter, samt den sumni3, hvartill dessas åbyggnader äro brandförsäkrade, Bi Åäng till R, St. rrot. 1834- r Sami. t Ajd. r 22:dra Häftet. KongK Majas Nådiga Proposition N',o 68. eller 200,o5o R:dr, samt att emedlertid en stor del af detta senare belopp icke är för stadens invånare tillgängligt att vid stadens återuppbyggande användas, emedan 5o till 55,ooo R:dr häraf afgå för intecknade skulder till personer, som antingen ej tillhöra staden, eller icke ämna der bosätta sig, så att följaktligen återstoden af brandförsäkririgs-medlen, i5o,ooo R:dr, är det enda kända Capital, staden Wenersborg och dess invånare för närvarande ega till disposition för uppförandet af nya boningar i de förstörda busens ställe, helst invånarne, oaktadt den enskilda välgörenheten, redan kraftigt bidragit att afhjelpa de ögonblickliga behofven, dock måste företrädesvis uppbjuda alla krafter, för att genom upplåningar i enskild väg kunna upprätta provisionela bostäder, åter anskaffa oumbärliga lösörepersedlar och samla skingrade varulager, förlorade handtverksoch arbetsredskap m. m.
Den 14 Äpril. 485 Föredrogs ä npo Erpcditions-Utstottets förledne gärs dag pä borddt lagda Memorial angäende stiljaktigheter i Zkiks-Stäiidens beslut angäende Kongsoch Kongs-Ladugärda rues fönvaltning och disposition. Grefwe borner, ^clolpb 6örsn. I följe af nu upläs sie Memorial lärer det wara tydligt att, hwad den första 'puncten rörande Roma Kloster och Alnerup angar, nägon jemnkning torde blifwa nödig, om Nämnden stall deröfwer kunna votera. Jag fär derföre den äran proponera HögloftRidderstapet och Adeln, att härutinnan förena sig med dek Hederwärda Bonde-Ständet, som beftutit att frägan bör öfwerlcmnas ät Kongl. Majtts Nädiga godtstnnande pä det, i händelse motswarande Löne-willtor för Landshöfding arne kunde upgöras, med desse Kongsärdar mä förfaras pä det tjenligaste och för Staten fvrmänligaste sätt. Beträffande den andra frägan angäende Arrendets utgörande af de r andra Classens tredje afdelning uptagne Ärono-Lägenheter, lärer den utan widare omgäng böra till Nämnden remitteras. Herr Grefwe» och Ordföranden gjorde proposition till bifall ä Grefwe lVlö-ners yttrande rörande Roma Kloster och Alnerup, samt att i händelse detsamma bifölls, bägge frägorna mätte till det förstärkta StåtsUtskottets slutelig» afgörande hänstjutas. Bägge desse frägor klefwa med Ia beswarade. Uplästes och godkändes följande underdåniga strifwelfe till Kongl. Maj.-t. Stormägtigste MerNädigste Konung!
Härefter gjordes propos. på bifall till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts Utlåt. N:o 109 och besvarades med ja; hvaruppå och sedan propos:r först på bifall till Banko-Utsk:ts Utlåt. N:o 25 och sedermera på biträdande af det beslut Borgare-St. deröfver fattat, blifvit framställda, men med nej besvarade, propos. på återremiss af samma Utlåt, gjordes och med ja besvarades. Vid föredragning af Konst.-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Mem:r: N:o 11, med förslag till ändringar i Usta §:n litte mom:t Tryckfr.-Förordn., ang:de boktryckares åliggande att aflemna friexemplar af tryckta arbeten; och N:o 12, med förslag till den ändring i 18:de §:n R. O., att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmannaval; förklarades dessa grundlagsändrings-förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Mern. N:o 13, i ani. af Riks-Ståndens beslut rörande det i Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 8 framställda förslag till ändring i Usta §:n 12:te mom:t samt 4:de §:n litte mom:t Tryckfr.-Förordn. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den Usta dennes bordlagde Utlåt. N:o 78, i ani. af väckt motion ang:de befrielse för staden Södertelje från erläggande af kronotionde för dess donerade jord. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den Usta dennes bordlagde Mern. N:o 79, i ani. af erhållna återremisser å Betänka N:o 45, ang:de beräkning af statsverkets inkomster. Dea 8 April f. m. 485 Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den l:sta dennes bordlagde Utlåt.
Han hörde till de godmodiga naturer, som gärna vilja stå väl med alla och som ha en panisk förskräckelse för fruntimmers dispyter, troligen därför att de bevittnat så många. — Jag har en vacker Aïda-dräkt, som jag begagnat på en kostymbal i vintras, den kunde mycket väl användas af den dam, som skulle föreställa Afrika och jag vill gärna låna henne den. — Det vore väl bra enfaldigt, om vi skulle gå öfver ån efter vatten! Vi kunna inte finna någon lämpligare representant för Afrika än fru Kruse själf, inföll löjtnanten. — Åh för all del, invände denna, nu låter det ju precist som om jag föreslagit tablåerna, därför att jag har en dräkt, och det var värkligen något, som aldrig föll mig in. Men allting tar sig onekligen bättre ut vid ljus. — Åh inte allt, inföll fru Holm halfhögt. — Åh jo, det mesta. — Tillåt mig att upptaga något, som fru Holm vidrört i förbigående, innan vi oåterkalleligen besluta oss för en fest inom hus, utbrast doktorn. Det var som om en ond ande farit in i honom, eller ville han värkligen begagna detta tillfälle att inför andra och sig själf häfda sin själfständighet gent emot fru Kruse och visa fröken Segersköld hvilken riddare utan fruktan och tadel han kunde vara. — De andra badorterna kungen besöker fira honom uteslutande med festligheter i sina respektive salonger, på Lysekil skola de ha tablåer. Jag röstar således med fru Holm för en folkfest ute i parken. — Hur ha damerna tänkt sig den? frågade ordföranden. — Haf godheten att fråga fru Holm, jag har ingen mening om den saken. — Jag tycker inte en vanlig basar är lämplig vid det här tillfället. Hvad sägs om ett bondbröllop eller något i den vägen? — Ett bondbröllop, inföll fru Kruse spetsigt, det är något alldeles nytt! — Nå, nog har jag hört talas om tablåer förr än i dag. — Mina damer, tiden hastar och det ser ut att laga sig till oväder där borta i väster och under åskväder vet jag, att man aldrig kan räkna på, att damerna bibehålla sitt vanliga klara omdöme, sade ordföranden. Låtom oss således skrida till omröstning.
Större truppsamlingar eller öfningsläger äro tillämpningsskolor för arméens krigsbildning, der de särskilda vapenslagen under gemensamma öfningar lärer känna hvarandras stridssätt och rätt uppfatta sin egen användbarhet under olika förhållanden, der en nyttig täflan uppkommer, som eggar till nya framsteg; der högre befälhafvare och staber vänjas att leda större trupprörelser och olika vapen till samverkan och ömsesidigt understöd. Nyttan af stora läger är också erkänd i alla Europas arméer och icke minst i de mest krigsvande. Att stridens erfarenhet icke jäfvat nyttan af dessa öfningar under freden, synes deraf, att de i största utsträckning blifvit tillämpade straxt efter slutade krig och i arméer, som derunder vunnit lysande segrar. 1856 års för Rikets Ständer framlagda plan till arméens vapenöfningar antog att läger borde omvexlande hållas vid Stockholm, i Skåne och i Westergötland, och så ordnas, att hvarje afdelning af arméen kunde inom 6 år i större trupprörelser deltaga. Några särskilda medel för dessa läger ifrågasattes dock icke, utan ansågs den utöfver vanliga regementsmöten för deri deltagande trupper ökade marsch, forslingsoch aflöningskostnad kunna bestridas från det allmänna anslaget för arméens vapenöfningar. Mot denna anordning kunde med skäl från början anmärkas, att lägren skulle komma att inkräkta på den för regementenas enskilda utbildning ganska knappt beräknade tiden. Båda slagen af vapenöfningar, regementenas enskilda och de för större truppsamlingar gemensamma, äro imellertid lika vigliga och böra hvar för sig fortgå, utan att störande inverka på hvarandra, hvilket icke kan vinnas om icke särskild tid beräknas (ör båda.