Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid hade Fullmägtige, med afseende å medeltiden för det utländska lånets begagnande och de vilkor långifvarne fästat vid lånets indragning och liqviderajide, uppgjort beräkning öfver ränteoch provisions-beloppet samt dervid funnit, att nämnde belopp uppgick till föga mindre än 7 ] procent om året, deruti icke inbegripna hvarken de utbetalningar, hvarå, jemlikt Kongl. Majrts ofvan åberopade Nådiga Bref, Fullmägtige hade att emotse reqvisition från Kongl. Stats-Kontoret, eller de utgifter, som vid indragning af silfver samt vid ränteoch kapital-liqvider kunde ifrågakomma; hvarföre och då härtill borde läggas icke allenast förvaltnings-kostnader i och för utlåningen, utan äfven ränte-förluster å medel, hvilka under längre eller kortare tid kunde komma att ligga outlånade, Fullmägtige, som det, enligt Rikets Ständers beslut, ålåge att lämpa och bestämma räntan och provisionen med hänsigt, bland annat, till Statens skyddande mot förlust i och för upplåningsindragningsoch förvaltnings-omkostnader, under den 11 Februari förklarade sig icke kunna bestämma denna ränta och provision till lägre belopp än 9 procent, efter år räknadt, hvilket belopp med cirka ■% procent understeg det af Rikets Ständer i sådant afseende bestämda maximum, eller 2 procent om året utöfver hvad som i ränta och provision för det utländska lånet skall, efter år räknadt, betalas. 22 Den af Fullmägtige sålunda fastställda höga ränta jemte provision, vid bestämmande hvaraf icke å andra sidan togs i betraktande den kursvinst, som genom vexel-dragning å det utländska lånet kunde Banken tillflyta, bibehölls till Mars månads slut, då, sedan det lyckats
På begäran af Frihjiie Ce d e r s t r ö m, Jacob, samt Boye, Ludv., blefvo ånyo lagda på bordet LagUtskis den 4 dennes första gången bordlagda betänkanden: N:o 54, i anledn. af väckta motioner om inskränkning i det nu föreskrifna doniföra antal nämndemän; N:o 55, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af allmänna lagens stadgande i 25 cap. 7, 1 1, och 16 §§:na Rätteg.-b:n, ang:de summa appel la bi lis; W:o 56, öfver väckta motioner om upphäfvande af kämnersrätter, lagmansätter och riddare-synerätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rörtde rättegångsordningen ; N:o 57, öfver väckta motioner om verkställighet af häradsrätters och kämnersrätters beslut , samt om förändring af tiden för lagmunsrätlernas sammanträden; N:o 67 , i anledn. af väckta motioner om åtgärders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid ärenders handläggning i rätteg.verken. Vid förnyad föredragning af Allm Besvärsoch Ekon.- Ulskts den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 53, i anledn. af väckt motion ora köpingsprivilegier för fiskelägena Fjällbacka med Rydholmen och Grebbestad i Bohuslän, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 54, i anledn. af motion, att bibeltryckstunnan måtte användas till dess ursprungliga ändamål. Hr von Hartmansdorff, Aug: De medel, som af bibeltryckstunnan äro anslagna till Rikets allmänna läroverk, äro, så vidt jag har mig bekant, icke disponibla till andra ändamål. De begagnas troligen till sådana premier, hvilka vid gymnasier och skolor utdelas åt lärjungar, som utmärkt sig. De äro ansedda såsom läroverkens bestående tillgångar för detta ändamål. Om nu R.
Reservationers af riksdagsfullmäktigeni Ola Matisson från Christianstads län: “Jäg reserven rar mig mot detta betänkande, emedan jag anser förbudet att fortsätta auktion å landet längre, än till vissa timmar på aftonen, vara öfverflödigt. — Den kontroll emot oordningar, som åsyftas med detta förbud, , kan så mycket mindre vara lampet?* som oväsendet, i fall något sådant kommer i fråga, först efter auktionens slut inträffar. Intill dess har allmänheten tillräcklig sysselsättning i spekulation på de varor, som till salu utbjudas, äfvensom fösrrättningsmannen under auktionen vakar öfver ordning och skick. När nu dertill kommer, att ju längre auktionen varar in på aftonen, ju mindre folk stadnar till dess den aflyses; så tror jag att förbudet snarare motverkar, än betryggar ordningen. Jag får, med anledning deraf, tillkännagifva, att jag delar motionärens åsigter i denna de!.“ af riksdagsfullmäktigen Olof Johansson från Stockholms län, sorn instämt uti i Ola Månssons reservation. STOCKHOLM, f. d. Schultze’» Boktryckeri, 1851; § Lagsamt Allm. Besvärsoch Eicon.-ilsk. Betänkande. \ \:o 58*#. Arik. till Exp.-Utsk. d. 16 Augusti 1851, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i nu gällande stadgatiden, angående flyttningstid för tjenstefolk.
Vid granskningen af den redovisning, Riks-Hufvudboken innehåller öfver de särskilda fonder och medel, som ingå under Stats-Verkets förvaltning, hafva Revisorerne funnit sjelfva det sätt, som härvid begagnas, vara mindre ändamålsenligt. Det bar nemligen synts Revisorerne klart och tydligt, att Riks-Hufvudboken borde för hvarje fond äga ett särskildt conto, der fondens hela ställning för året funnes framställd och utredd. Så är likväl icke förhållandet, enär, i stället för detta sätt att bilda behöfliga conti, Riks-Hufvudboken deremot upptager dylika för vissa kategorier, som äro gemensamma för alia medel, såsom uppbördafkortnings anordning, leverering m. m, och å hvartdera af de på delta sätt bildade särskilda conti, eller räkningar, sammanfattat hvad från de särskilda medlen dit kan hänföras, hvarigenom sålunda på dessa kategoriers conti sprides hvad _ 4 — öfriga delen af Riks-Hufvudbokens Kapital-räkning (sedan ordinarie och extra Statsreglerings-fonderna uti Irsta och 2:dra kolumnerna blifvit hvar för sig införda), och hvilken hör utgöra grundfondens räkning. Genom dylika afoch påföringar, förorsakas en skenbar, blott af bokföringssättet uppkommen, höjning eller sänkning uti grundfondens numerär, som likväl, enligt nu gällande Stats-regleringsprinciper, i sjelfva verket på intet sättj kan undergå någon förändring genom uppbördernas eller anslagens öfverskotter och brister, enär Rikets Ständers Riksgälds-Kontor årligen skall antingen emottaga blifvande öfverskotter å Stats-regleringen elier till Stats-Verket liqvidera derå möjligen inträffande brister.
I stället beslöts derföre att berättelsen skulle göras fullständigare än hittills, så att deruti framställdes de frågor, som äro uuderställda Hofrättens pröfning. På samma sätt tillgår i Högsta domstolen, föredragande RevisionsSekreteraren uptager nemi. i berättelsen de frågor, som underställas K. M:s pröfning. Derigenom äro parter i tillfälle att se huruvida referenten rikligt upfattat sjelfva tvistefrågan. Jag önskar således att icke, genom den behandling ärendet kommer att få inom Utsk., berättelserna må försvinna på sätt här är föreslaget. Den andra anmärkn., som gjordes ronde den 6 §, nemi. att, under skriftvexlingen skall begäran framställas om förhör för framläggande af nya bevis, men detta är icke alltid möjligt, ty om svaranden i sin sista skrift har gjort sådana andraganden, sorn göra nödvändigt att förete nya bevis, som förut icke varit behöfliga, så bör den andra partén väl erhålla tid dertill och denna tid bar Utsk. föreslagit till en månad. Jag hemställer således att i den delen icke någon ändring må ske. Hvad sjelfva redaktionen beträffar, så delar jag Hr von Hartmansdorffs anmärkmr. Förhållandet var nemi. att med detta betänk. var mer än vanligt brottom inom Utsk., emedan det var af vigt att detsamma kom in till R. St. före handläggningen af en annan fråga, som af denna var beroende, och det tror jag vara hufvudsakliga skälet dertill att redaktionen icke blifvit bättre än den är. För min del önskar jag således att de anmårkn:r, som äro af Hr von Hartmansdorff framställda, hvilka i min tanka äro väl grundade, må blifva af Utsk. iakttagna vid den förnyade behandlingen af delta ämne. (lr Printzensköld, Carl: Till bemötande af hvad Hr Gr.
Om Banken åter beviljar Kreditiv lill ett visst belopp, så beböfver den visserligen icke hafva hela den beviljade summan liggande i kassa, men den måste alltid för kreditiv-tagarnes behof hafva tillhands en summa, öfverstigande medeltalet af de lyftningar, som vanligen göras å Kreditiv. Denna summa ligger således ränteiös, och det är för att hålla Banken skadeslös för den förlust han derigenom lider, som man medgifvit honom rättighet att utgifva sedlar å Krediliv-handlingarne. Om man beröfvar Bankerna denna rättighet, så skall man fåfängt söka att bibehålla den för lapdet nyttiga Kreditiv-rörelsen; ty den skulle då blifva fullkomligt stridande mot Bankernas eget intresse att skörda så stor vinst som möjligt. Om man borttager denna rättighet, så förändrar man derföre fullkomligt de enskilda Bankernas rörelse. Jag ber om ursäkt att jag uprepat dessa skäl, men denna rättighet är så vigtig för Bankerne att få bibehålla att man icke nog kan försvara den. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Det mål man bör sträfva efter är enl. min tanke, att ju förr dess heldre åstadkomma en inskränkning i Privatbankernas sedelulgifningsrätt. Den grundfond på hvilken de enskilda Bankerna röra sig, utgöres, såsom vi veta, af Riksbankens metalliska valuta. Nu har denna grundfond endast för kortare tid visat någon märkbar tillökning, således ingen fortgående tillvext. och i denna stund är den metalliska kassan högst betydligt mindre än den var när utvexlingen tog sin början. Privatbankernas antal deremot ökar sig jemt, och deras sedelstock tillväxer utan att sjelfva grundfonden eller ltiksbankens metalliska kassa okar sig; månne man då icke är nödsakad att vara betänkt på en inskränkning i deras sedelutgifningsrätt.
Det hela var egentligen en debatt, hvari hvar och enframträdde och talade om det som särskildt angick hans stånd och näringsfång, alldeles som om medlemmarne sutto der för att tillgodose hvar och en sitt stånd och icke landets intressen. Konsul Harald Hansen, chef för ett af de största handelshusen i Kjöbenhavn, var en af hufvudtalarne; han var utomordentligt stämd för skattförhöjningar och god• kände i ett och allt den väsentligen på de obemedlade hvi-lande öloch bränvinsskatten; han fann blott, att den borde sättas mycket högre, men så skulle för de penningar, derigenom inflöto, handeln och industrien lättas från en väsentlig del af de bördor som tynga på dem äfven efter det nya tullförslaget. En annan medlem tog ordet för att förklara, att han var en afgjord motståndare till — arbetets fördelning! Och general Haffner, som förut i flera år varit krigsminister, förklarade att det var ett ofantligt misstag att beskatta vin, eftersom det ju dock vore en artikel som man icke kunde undvara, alltså en nödvändighetsartikel. Att kaffe i samma lag kallas en lyx, hade icke stött generalen. — Då ett par dagar derefter lagen om bränvinsskatt kom före, hölls det blott ett större tal — af landstingets ende bränvinsbrännare. Ölskattlagen medförde icke vidare diskussion, det tyckes icke finnas bryggare i landstinget. Men mot diskussionens slut var det en talare, som gjorde sitt till för att rädda landstingets ära, som sörjde för att lagen icke gick ut från första kammaren, utan att åtminstone ett framstående tal blifvit hållet om den. Denne man var Krieger, ledaren för de nationalliberala i landstinget. Der är alltid en viss spänning, när Krieger tager ordet. Han talar sällan, lägger blott sitt pund i vågskålen, då det särskildt gäller, men så äro också hans tal fint och koncist utarbetade, och han är en mycket vältalig man. Det är vältaligheten från 40-talet, med en stark estetisk lyftning, den passar icke fullt för nutiden, men åhöres dock med stort välbehag.
Maj:ts beskickningar å främmande orter, skulle kunna icke obetydligt nedsättas derigenom, att, vid åtskillige Hof, Rikets angelägenheter bevakades af Charge^s d’affaires, i stället för Ministrar, samt det jemväl förekommit Utskottet, att någon inskränkning kunde ega rum i de extra utgifterna, uppgående för år 1837, såsom anfördt är, till . * • . • 1 o0,023. 22. cp har UtskotLet, för att erhålla någon vägledning för bedömandet af sistnämde anslags större eller mindre behöflighet, genom Herr t. f. Hof-Canzleren, begärt nödiga upplysningar i detta afseende; och får Utskottet, som utaf en af Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena till Kongl. Majit ställd, Utskottet i afskrift meddelad, skrifvelse inliemtat, att CabinetlsCassan har flere extra utgifter, såsom till utomordentliga ambassader, presenter, sorgpenningar m. m. men icke blifvit i tillfälle erfara beloppet af dessa kostnader, funnit, då något binder dessutom ej möteratt, der så nödigt pröfvas, vid en blifvande extra Stats-reglering taga i betraktande frågan om anvisandet af ett sådant anslag för Cabinetts-Cassan, signu endast böra tillstyrka uppförande å 2:dra Hufvudtiteln af 200,000 R:dr Banco. ' Genom det nu meddelade yttrandet anser Utskottet sig jemväl hafva besvarat Anders Larssons från Vesterås Län motion om indragningar uti åtskillige anslag, i hvad den angår nedsättning uti anvisningarne till Minister-Staten. 7:o Kongl. Post-Verhet. Utskottet har ej funnit anledning föreslå någon förändring i beloppet af den anslags-summa, som för Post-Verkets utgifter i sista Stats-regleringen blifvit uppförd.
Compagnie gjordt sådant: B. II. 373, 444, A. 444. —, i anledning af ett utaf Grosshandlaren E. Röhss gjordt sådant: B. III. 557, 628, A. 628. —, i fråga om ett af förre Bruksegaren H. Dillner gjordt så dant: B. V. 331, 352, A. 352. —, i fråga om ett af forre Apothekaren C. P. Lidmans hustru, Jenny Lidman, född Benzelstjerna, gjordt sådant: B. VI. 24, 49, A. 49. —, i anledning af ett utaf förre Bryggaren N. Boberg och förre Kryddkramhandlaren J. G. Nording gjordt sådant: B. VI. 392, 439, A. 439. —, i anledning af ett utaf Possessionaten N. Kemner gjordt sådant: B. VII. 10, 12, A. 12. Aflärs-Bank, angående inrättande af en särskild sådan samt förändrad organisation af Rikets Ständers Bank: B. lil. 511, 521, 602, Å. 608. 622, 623; G. V. 331, 352, A. 352. Afgifter till kyrka och kvrko-betjente m. fl., i anledning af väckt motion om uppgörande af nya billiga taxor derå: B. 1. 574; II. 5, A. 5. Afgångs-examen, angående uppskof med folia tillämpningen af Kongl. Stadgan om dylik examen vid rikets högre Elementarläroverk; motion af Herr Carl Samuel Paijkull: se Motioner.
Han fördjupade sig i studier, gaf sig luft i Stenstyls-inskrifter, förbättrade sina redan i tryck utgifna ”Bref till en Ung Prins”, och anförtrodde åt sin ”Journal”, i samband med sjelfbiographiska tänkvärdigheter, äfven allmännare historiska, politiska, religiösa, ästhetiska. Mellertid hade Prins Gustaf uppvuxit till man. Det inflytande, som han börjat vinna på sina föräldrar, begagnade han att mildra deras sinnesstämning mot Tessin, som nu åter, då och då, från dem erhöll ”nådiga helsningar”, – mer och mer tröstliga genom uttryck af ömt deltagande. Slutligen lyckades han att bemedla ett försonings-besök, hvarmed den gamle vännen hugnades i sin enslighet, året före sin död, af hela den Kungliga Familjen. Detta, och öfverhufvud den alltid bevarade erkänslan för sin förste barndoms-fostrare, är i Gustaf III:s karakter ett af de många vackra drag, dem ingen rättvis tecknare skall glömma. Vill man äfven här uppvädra någon politisk uträkning, så var den åtminstone af ädlaste arten. För den aftynande, nyss jemväl enkling vordne, af utmätningar för gäld hemsökte, på allt jordens goda utfattige åldringen blef detta besök den sista stråle, som uppglänste i hans kulna qväll; man kan icke se utan rörelse, huru han deraf vederqvicktes. Hans theori, eller hvad han ansåg för sitt ”samvete”, hade tillhört ”Republiken”: hans hjerta hade ändock, i sjelfva verket, aldrig upphört att fasthänga vid den Konung, den Drottning, den Prins, som fordom älskat honom så högt. Någon fest, påminnande om hans ungdoms och mandoms praktlystna storlefnad, kunde han ej nu tillställa; men i alla de stycken, der han inför sina läsare framstår sig lik intill sin yttersta stund, framstod han äfven inför de höga gästerne oförändrad: i känslans eld, i fantasiens diktspel, i vältalighetens tjusgåfva och sjelftröst.
Nuj.t, till stor lättnad för de vugliä ll nings-sk yldige» under den ii Nsrs i8/z3, redun i lauder lieviljut det ket^dligu anslaget uf 1Il:dr /jö sk. 2 rst för ifrägu varande vägs iständsättunde, gemensamt med den sä kallade UVemdalsvugen frun Dsans Dorsslilo öfver Xlöfsjöfjellet, ^u grund livuruf 8tvielsen tor Allmänna Vägoell Vu t ten Iivggnader oell ansett understödets kelop^ merl skäl kunna i nägon nion nedsättas, emot livud Iläruds-kätterne för LerFS dings-lag till liältten uf lieräknlide ärlig!» nndei lläilskostnaden oell för 8lvegs ddngs-lag till tvä tiedjedelar uf denna kostnad föreslagit; oell Ilude, med liemställun utt, till förekomiliande uf klifvande unslugs-utiielning ^ä en gäng till de vägllällnings-sk^ldige, i hvilket full föga eller in»en lättnad i vuFllullninFS-llesväret för framtiden skulle vinnas oell förnyade anstra k understöd möjligen kunde ujlpstä, 8tuten.s IlidruF till v»»llällninFen mätte till inom livurje IlNFS-IuF valde VuFilullninFS-Lomiteer öfverlemnus, med äliFFunde tor dem utt, nied unduntuZ 2.9 utt de sor i8tänd8ättundet us Ö8tvurp8bron oell liro.-, ne ä Kärbolevugen bär nedun npjltugne un8lug, 80,n till belu beloppen mä.8te ntgä, sor :,tt genu8t unvunllu8, 8tut8-bidrugen ester be8tumdu sore8brit'ter förvuItu oell utlänu, 8umt med derut' inli^tunde räntor be8ö,ju vugunderllället, untingen genom luntorna sor,ledning pä de till under8t,>d ber:ittigu<le vägIott8ugurne, eller genonl ueeor<l ine<l pe>8oner, 8om pu beting vägliällningen 8i'g ätugu, 8t^rel8en t',>r /bllmännu Vägoell Vuttenb^ggnuder, nied us86ende ä sorivberörde oell i ol',igt leir vill torekomnu sorbällunden, i under,länigbet lure.dugit, utt, med villtor utt ullu un8präb pä vidure under8töd sor isiäguvurunde ändumäl sor trumtiden niä to, sullu, nu mätte i ett sor ullt ut ullmännu medel dertill unslä8:
Alla med understöd af allmänna medel anlagda eller förbättrade vägar samt byggda broar böra af den menighet, det bolag eller den särskilda korporation, som åtnjutit det för företaget beviljade understödet, vederbörligen för allmänna trafiken underhållas, intill dess den framtida underhållsskyldigheten kan varda i behörig ordning andra vederbörande ålagd och emellan dem fördelad. Derest hamnoch kanaleller andra likartade afgifter efter arbetsföretagets fullbordande skola komma att utaf ile trafikerande upptagas, bör taxa härå vara fastställd, så lindrig, sorn skäligen låter sig göra. Sålunda fastställda afgifter få icke förhöjas med mindre Kongl. Maj:t, på grund af särskildt förekommande omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, utan böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af redogörelse, som hvart femte år till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör ingifvas, befinnes, att behållna inkomsten öfverstiger en viss, af Kongl. Majit fastställd procent utaf de till företaget lemnade enskilda bidrag; och skall dessutom en viss, af Kongl. Majit likaledes bestämd andel utaf de afgifter, som uppbäras, till reparationsfond afsättas. 5lo. Då ett arbetes utförande öfverlemnas till stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt derom vara i vederbörlig ordning afslutadt samt af Kongl. Maj:t i nåder godkändt. Kontraktet skall innefatta förbindelse för stad, menighet, bolag eller enskilde dels att, i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda arbetsplanen och under skyldighet att dervid vara underkastade vederbörandes kontroll, påbörja, verkställa och fullborda, arbetet inom viss bestämd tid, utan att vidare väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, och dels att, ge 62 Stats-Utskottets Utlåtande N-.o 79. norn egna tillskott, utgöra hvad som utöfver statsbidraget kan erfordras. Dessutom bör uti de kontrakter rörande befordrandet af kommunikations-anstalter i afseende å hvilka Kongl. Maj:t finner för godt sådant föreskrifva, inflyta, att vederbörande direktion skall hafva skyldighet att under byggnadsåren inom viss bestämd tid till
Kommitté för kodifierande af författningarne rörande omförmälde speciela förhållanden, hemställer Utskottet, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 5:o Af Riksdags-fullmägtigen sanders Gudmundsson från Hallands län, som anfört, hurusom missnöje mot embetsoch tjenstemän ofta föranleddes al reseoch traktaments-ersättningar till dem för syner, utmätningar, värderingar m. fl. 6 Allmänna Besvärsoch Eltonomi-Uiskollels Betänkande N:o l!)S. förrättningar, och att anledningarne till ett sådant missnöje äfven ofta voro grundade. Det hade nemligen handt, att en embetsman i sina räkningar upptagit mer än Ö00 resedagar på ett år och att e. o. domare beräknat sig ersättning från den Hof-Rätt, der de varit såsom tjenstgörande inskrifne, till förrättningsstället, oaktadt de vid förordnandets emottagande bott på tingsstället hos ordinarie domaren. 10 å 20 mil ifrån Hof-Rätten; att militärer upptagit skjuts under beväringsoch andra mönstringar med flera förrättningar från och till Regementets stånd, oaktadt de bott på mönsterplatsen och att Kronobetjeningen beräknade ersättningen för sina resor än från ett än från ett annat ställe. Hvad särskildt beträffade den anbefallda delningen af kostnaderne, då flere förrättningar på en dag eller under en resa höllos, så kunde vid ganska många tillfällen en sådan fördelning icke rättvist verkställas.
Besv. och Occoiiomie-Ulslioilcls Betänkande N.-o gS. 9 ås Län: alt enahanda minskning i hållskjuts-anslaget malte lill v aga bringas vid gästgifvaregårdarne norr om Mälaren ända till Arboga, den lid af året, då ångfartyg för resandes forlkornst begagnas. g) Eric Nilsson från Jemtlands Län: att skjutslegan i staden Östersund mätte böjas, i likhet med livad för Rikets öfrige städer är eller kan blifva bestämdt. Vid granskning af alla dessa motioner, har Utskottet funnit den öfvertygelse inom de respective Riks-Stånden uttalad, att skjutsningsbesväret, fortfarande, utöfvar på landets tillstånd, och allmogen i synnerhet, ett högst menligt inflytande; hvarföre det ock allmännast yrkas, dels på ändring, dels på upphafvande af detsamma, såsom icke grundadt på någon naturlig rältsenlighet eller härled t från det förhållande, som ett stadgadt och utbildadt samhällsskick förutsätter mellan Staten och dess medlemmar. Också har, vid de flesta Riksdagar, under loppet af a:ne sekler, fråga förekommit om förändring oell lindring i delta åliggande; men de stadganden, hvilka blifvit vidtagne lill befordrande af ett sådant ändamål, hafva föga förmått motverka denna prastalions menliga inflytande. Utskottet anser icke behönigt, alt afgifva en fullständig framställning derom. Olägenhelerne äro tillräckligt kände; och Utskottet skulle i delta fall föga kunna annat, än å nyo upprepa hvad de senare Riksdagarnes förhandlingar i detta ämne förut innehålla. Allmänna opinionen om denna fråga har dessutom redan så stadgat sig, att svårligen någon röst torde finnas, som höjer sig lill försvar för lämpligheten och rältsenligheten af skjulsningsbesväret. Men desto mera angeläget finner Utskottet vara, att fästa uppmärksamheten uppå behofvet, alt i möjligaste måtto lyfta denna börda från jordbruket.