Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifall till Herr Hjertås motion har derföre blifvit yrkadt, med tillägg af motionären, att, derest sådant bifall ej följde, beslut åtminstone måtte fattas, hvarigenom Bill, till R, St, Brot, tSjo, 7 Sami, 1 Afd, 18 Haft, £ 2 Lag-Utskottets Utlåtandej N\o 64, ”parter befriades från skyldigheten att uti revisionssaker återköpa sådane ”handlingar, som äro till Hof-Rätter inlemnade samt skola insändas lill ”Kongl. Majit och hvilka de en gång löst med 24 sk. Banco för arket, obe”räknadt stämplade papperet, utan att dock Hof-Rätterne behållit några ”afskrifter deraf.” Efter att åter hafva tagit detta ämne i öfvervägande och med fästadt afseende på de åsigter, som deruti inom samtlige Riks-Stånden blifvit yttrade, får Utskottet, frånträdande sitt förra beslut, vördsamt tillstyrka, det Rikets Högloll. Ständer måtte förnya deras, genom ofvanberörde underdåniga skrifvelse den 17 November 1834, gjorda förslag till följande stadgande: att part skall vara berättigad att, från Rådstufva-Rätt, så snart samma
En tredjedel af vår nuvar.-de Hulr utgör 16 jemna sk:r, hvaremot en tredjedel af den nya Riksdalern skulle utgöra 33Jöre, och en 16| öre i st. f. jemna 8 skasåsom nu o. s. v. Huru tager sig menige man fram med dessa bråk. Han förlorar och köpmannen vinner troligen bråket, som skjuter öfver det hela. Hvilka tvister skola icke härigenom upkomma när ett sådant räknesätt införes. Detsamma blir förhållandet med tiotalet om jag skulle upräkna dess fördelning i tredjedelar och sjelledelar af mått, mål och vigt. Jag vill likväl icke längre besvära R. o. Ad. med mitt tal, emedan det torde vara fruktlöst; men jag vill, så länge jag kan, söka skydda vår lägre befolkning ifrån de olägenheter hvarmed hon hotas. Jag anhåller således om förslagets ogillande. Frih. Stjernstedt: Jag anhåller endast att i ett par punkter få bemöta den siste värde talarens yttrande. Hr von Hartmans - 200 Den 22 Februari f. m. dorff har sagt att svårigheten att få decimal-systemet antaget i Frankrike skulle ligga i sjelfva detta system. Jag tror icke svårigheten hafva härrört af decimal-systemet, utan i det dermed sammanlänkade metriska systemet. Så väl Hr von Hartmansdorff, som Hr Printzensköld hafva yttrat, att allmogen icke skulle hafva något förtroende för decimal-systemet, men ett bevis pä motsatsen tror jag ligga deruti, att BondeSt., som torde kunna antagas uttrycka tänkesätten ibland allmogen, har under tvenne Riksdagar jemte R. o. Ad. bifallit decimal-systemets antagande. Jag tror det således vara klarligen bevisadt, serdeles genom Hr Gripenstedts anförande, att stora fördelar skulle vinnas genom antagande af decimal-systemet för myntet, synnerligen om det skedde i ett sammanhang äfven för mått, mål och vigt, ehuru detta sednare icke är nödvändigt fördecimäl-räkningens införande i myntet. Jag anhåller således om bifall till Utsk:s förslag. Många ledamöter ropade på propos. Hr Aminoff:
Betänkan d en, N:o 354. a53 Utskottet har, till närmare upplysning i ämnet, ansett sig höra anmäla, hurusom vid 1817 och 1818 arens Riksdag, dä varande Stats-Utskott, uti dess, i anledning af väckta frågor om Gen.-Assist.-Cont:s indragning, under d. 4 Juni 1818, afgifne Betänkande, sorn af R. St:r gillats, ibland annat yttrat sig, såsom orden lyda: ”Imedlertid är saken nu i sådant skick, ”att en hastig indragning af Gen.-Assist.-Cont. skulle ”för Staten åstadkomma en mycket större årlig förlust, än den Staten hvarje af de nästförflntne 3:ne ”åren fått vidkännas, enär StatsUtskottet anser det icke ”böra kunna komma i fråga, att, vid Inrättningens ”upphörande, Lönerne skulle fråntagas den ordinarie ”Betjeningen. ”Efter det för nästlidet år 1817 faststäldte pris på ”Spannemål, besteg sig Ordinarie Aflöningen, utom ”pensioner, till R:dr 33,392: 24 sk. Banco, hvilken ut”gift kunnat till en stor del bestridas med vinsten af ”Låne-rörelsen. Således och om, vid en skeende re”duetion af Inrättningen, Ordinarie Lönerne skulle ”komma att uppbäras på ExpectanceStat, så länge och ”intilldess deras innehafvare antingen kunna flyttas el”ler befordras till andra Tjenster med motsvarande 'Löner, eller ock med döden afgå, skulle allt hvad ”sorn till Expectantcr utbetalas blifva en ren årlig ”förlust.
På denna grund utber jag mig Ridderskapets och Adelns medgifvande till en återremiss, och önskar att man måtte förblifva vid den lagliga föreskrift, som nu är gällande. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Då återremiss utan tvifvel kommer att äga rum, anhåller jag få fästa Utskottets upmärksamhet på en af Motionärernes begäran, hvarå jag finner Utskottet icke hafva gjort tillräckligt afseende, nemligen att vid GeneralMönstringar Rusthållare må få förena sig om en och samma Esqvadrons Fullmägtig, för att till Mönstringsbordet yttra sin tanka öfver förekommande frågor. Jag känner visserligen, att det är Rusthållarnes rätt, att sjelf vara närvarande och yttra sin mening; men jag tror, att man äfven bör fästa sin upmärksamhet på allmänhetens belägenhet, och huruvida största delen af den - io8 Den 16 Februarii e. ra. samina är i tillfälle alt uttrycka sin tanka och öfvertygelse, rörande beskaffenheten af cassationerne, hälst då cassationen af en mundering beror på en viss proportion emellan de cassabla persedlarne och de dugliga. Det är af mycken vigt äfven för Styrelsen, att dessa cassationer ske med största noggranhet, och att anledningar till klagomål undanrödjas. Detta kan endast ske derigenom, att de rustande få förse sig med ett gemensamt ombud, hvartill de då blifva tvungne att välja en person med tillräckligt omdöme, för att kunna föra deras talan. Jag förenar mig derföre i anhållan om återremiss. Herr Nordenanckar: Kongl. Majrts Instruction för General-MönsterHerrarne föreskrifver alt Rustoch Rotehållare sjelfve eller genom Ombud äga att vara närvarande vid mönstringarne. Det måtte då bero af dem sjelfve, om de vilja förena sig så många som häldst om ett Ombud, eller icke. Herr RothliebAxel j anförde skriftligen : Hvad 2:dra puncfen af Ekonomi-Utskottets förevarande Betänkande angår, så är jag cj af lika tanka med Utskottet.
Det har icke af någon bland de talare, som här yttrat sig, blifvit ifrågasatt, det ju Stockholm och Götheborg, i fall de på lagligt vis blifvit befriade från denna sterbhusafgift, äfven nu böra få njuta denna förmån tillgodo, och det är äfven utom all fråga, att, om missbruk dertill varit orsaken, sådant bör rättas. Här är således endast fråga om att bedöma, huruvida det närvar, förhållandet är lagligt eller olagligt. Vid utöfningen af denna dotnaremagt ansågo R. St. vid förra riksdagen sig ej böra underlåta att höra alla parterna, och samma skyldighet äga vi ännu. Men parterna, måste jag i en fråga, som angår municipaliteter, anse vara municipaliteterna sjelfva och icke statens embetsmän på stället. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag skulle icke begärt ordet, om jag ej tyckt mig finna, att någon irring föranlödt discussionen att taga den riktning, den nu fått. Jag har nemi. hört sägas, att betänk, skulle afse nya skatter. Jag kan icke så anse saken. Jag kan icke förstå saken annorlunda, än att K. M., på R. Sl:s vid sista riksdag 388 Dcnj 28 April e. ra. • gjorda begäran, låtit anställa en undersökning och att K. M. ansett den fullständig; ty jag förmodar, att den i annat fall icke blifvit lemnad till StatsUtsk. Jag skulle tro, att, då 11. St. medelst und. skrifvelse begärt, att en fråga må utredas, det i främsta rummet tillhör styrelsen att tillse, det frågan , innan den till Representationen återlemnas , blifvit vederbörligen utredd. Jag kan således icke tro, att en remiss nu skulle skett till StatsUtsk., innan undersökningen ansetts så fullständig, som den borde vara; ty i annat fall bade en skrifvelse afgått till Ständerna med tillkännagifvande, att de begärda upplysningarna annu icke kunnat vinnas, och att målet således måste hvila. När nu remiss skett, har följaktligen, enligt min tanke, Utsk. icke haft anuat att göra, än att bedöma frågan i det skick den är; och när sådan skett, ser jag icke, hvartill återremiss skall tjena.
KrigsHof-Rätten vidare utföras. Af skriftvexlingen i delta mål är upplyst, att sedan Herr Öfversten och GeneralAdjutanten uti underdånigt Memorial den 20 Maji 1812, hos Kongl. Maj:t i underdånighet ej allenast anmält de inom XMesterbottens Regemente mötande svårigheter emot verkställigheten af ofvan högstberörde Kongl. Förordnings föreskrifter, utan ock förslagit, att Rotarne vid samma Regemente kunde åläggas, alt i likhet med den vid andre Regementer, emot befrielse af den i Contractet stadgade penninge-afgiften, hvart tredje eller fjerde år anskaffa en till alla delar fullgod mundering, har Kongl. Maj:t uti Nådigt svar derå, deni derpå följde December, förklarat, att då alla Indelta Infanteri-Kegementer vore förbundne , att alltid vara försedde med fullgod släpmundering och sättet till dess anskaffande icke blifvit föreskrifvet, utan berodde än på Kneckte-Conti^acten och än på särskildta Öfverenskommelser inom Regementerne, borde ock, utan ändring uti Förordningen , inom Westerbottens Regemente dervid förblifva. Af detta Nådiga Rescript, jemte Stats-Secreterarens för Krigs-ärenderne Circulaire af den 4 April i8i5, deruti omförmäles Kongl. Majrts Nådiga önskan, att Herr Öfversten med uppmärksamhet måtte följa Kneckte-Contracternes afslutande, så att å Soldatens sida väl inga nya och obehöriga fordringar måtte göras, men i synnerhet, att om, beklädnads - 1022 Riksens Ständers i. t j bidraget Roten ocli Soldaten emellan Liefve på säker fot regleradt, licldst så, att en tredjedel af Lola beklädnad s-kostnaden årligen bunde utgå, der Rotens skyldighet till släpkläders hållande vore bestämd, hade Herr General-Adjutanten Knorring tagit sig anledning, att de öfverklagade Regements-Orderne utfärda; men då denna hans åtgärd kommit till Kongl.
Ja, åt allt: från skaldens hymn till kvällsolens dalande, från fridfullt kor i Flens o c h Fröjeslunda gamla kyrkor till dea lilla täcka Grindstugan vid skogsbrynet b o r t o m Upsala slottspark eller det natursköna, furukransade L u r b o, m e d sina efter sommarregnet smältande taltrasttoner — hvilken upsaliensare har ej sina ljufva minnen från platser sådana som dessa senare! Denna min erotiska stämning o c h det höga allvar, som karaktäriserade den, ingaf mig dock ingen okänslighet för allt det individuella och lefvande omkring mig. N e j, att få träffa den vän, hvars hand man just längtade att få trycka, att ur hjärtats tysta djup få sända h o n o m en suck, innebar för mig tvärtom att med kärlek omfatta allt mänskligt, allt stort, skönt o c h godt. O c h likväl skulle händelserna sedermera i denna idyll, som börjar så genomträngd af den renaste lifsglädje och sympati, utveckla sig på ett sätt, som snarast har sin motbild i dessa sagor eller myther, hvari de handlande stå under inflytande af en eller annan obetvinglig naturmakt, och som sällan pläga, som man säger, sluta lyckligt. v. är. Humboldt. Detta kunde synas osannolikt, om jag ej själf sade att så var. M e n det får sin förklaring, därigenom att denna utveckling sammanfaller med den här i landet (omkring 1858) begynnande kvinnorörelsen. D e n värld, en tänkande o c h kännande kvinna då för tiden hade att kämpa uti, var, som det står i » P å Guds v e j e », ännu » f o r r å », för att o. s. v. Vare därmed huru som helst, så är detta ett kapitel, som det här icke torde vara med en kvinnas finkänslighet förenligt att närmare inlåta sig på. A l l t beror dock på sättet. Eros b o r j u jämt ibland oss. Ehuru jag aldrig rört härvid, vill jag därför ej underlåta att här med några ord belysa denna, möjligen ur psykologisk synpunkt mera märkliga del af mitt lifs historia. H v a d framtiden för mig förde med sig, var nämligen långt ifrån att vara något intetsägande.
Då Utskottet i det föregående funnit sig böra föreslå utsträckning i vissa hänseenden af Boktryckarnes nuvarande åliggande att aflemna fri-exemplar, så att dessa skulle, genom Boktryckarnes försorg, lemnäs fullständiga och felfria till vederbörande bibliotheker, samt det undantag från den allmänna föreskriften, som innefattats i tnedgifvandet att endast för Kongl. Bibliotheket behöfva aflemna kostsammare plancher, upphöra, synes billigheten fordra, att, å andra sidan, äfven någon lindring berede» genom minskning af fri-exemplarens antal, och Utskottet har derföre trott sig böra förnya det förslag, som i detta afseende vid sistlidne riksdag gjordes, om upphörande af Boktryckares skyldighet att lemna fri-exemplar för Riks-arkivet och Wetenskapsakademien. Utskottet har härvid tagit i betraktande, att föremålen för dessa båda institutioners verksamhet icke erfordra boksamlingar, omfattande alla litteraturens grenar, utan endast sådana arbeten, som afhandla eller beröra vissa särskilda vetenskaper. Också har, så vidt Utskottet känner, mot ifrågavarande förslag, i hvad det rört Wetenskaps-akademien, ingen anmärkning försports, då de Svenska arbeten, som för 4 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. Akademien kunna vara af egentligt värde, vanligen lära af författarne eller förläggarne till densamma lemnäs, hvaremot det öfriga ojemförligt talrikare årstrycket är för Akademien obehöfligt, och således det utrymme, hvilket detsamma upptager, samt den tid och de kostnader, som erfordras för dess ordnande, förtecknande, bindning m. m., skulle kunna användas vida bättre och på ett med Akademiens verksamhet mera öfverensstämmande sätt.
Utskottet förutsåg emellertid, att flera olägenheter kunde härflyta af de omständligare föresKritterne; ecb, efter hvad Utskottet numera inhemtat, hafva dylika olägenheter flera gånger inträffat med anledning af stadgandet i berörde författning. Deraf göres ej elier behof; ty genom en sådan erinran, som nyss är nämnd, erhåller den klagande all, för sin rätts bevarande, nödig underrättelse. Enär 6 § har afseende på så väl instämde, som vädjade mål, Sr det sannt, att sådant måste i §:n utmärkas; och då den part, som fullföljer talan i Hofrätt, bör, derest han för bestyrkande deraf vill förete bevis, hvarpå han eger tillgång, framställa begäran derom under skriftvexlingen, helst han eljest blir i tillfälle att onödigt uppehålla målet; torde den tid af en månad efter skriftväxlingens slut, som i omförmälda § bestämmes, för framställning af en dylik begäran, ej helier böra medgifvas. Någon inskränkning sker härigenom Lagutskottet* Utlåtande, N:o 51. H icke i parlens rätt; ty rättigheten att få förete den bevisning, som under skriftvexlingen ej varit kunnig eller att tillgå, eller till hvars företeende anledning först derefter yppats, hetages dem icke. Endast ett medel att onödigt uppehålla mål och såmedelst skada vederparten, undanrödjes; och derföre erkänner Utskottet riktigheten af anmärkningen emot ifrågaställde tidsbestämmelse, till hvars utstakande Utskottet haft stöd i Lagberedningens förslag. 3;o Slutligen har Utskottet tagit de emot redaktionen i Utskottets förslag framställda anmärkningar i öfvervägande. Någon annan redogörelse derför torde emellertid ej er fordras, än att Utskottet å dessa anmärkningar fästat behörigt afseende vid uppgörande af det förändrade förslag, hvilket Utskottet nu går att till pröfning öfverlemna.
Från Statsoch B a n c 0 - U t sk o t i e ij; Angående reglering af Bik‘éts"Penningé Verk 111. m, samt följande dertill hörande Bilagor: om Bankens ..närvarande sUfllnjng, samt bestämmande af förhållandet emellan Bankens Sedlar och Sifvcrmynl; om uppköp och inxexling af myulbara Meuller, samt Den 19 November f. m. framdeles utvexling af reelt mynt; om Riksgälds Gontoirets ställning, och inlösen af dess Credit Sedlar; om Stats-Verkets förhållande lill Banken; om sättet för bestridande af de penninge-anslag tili allmänna företag hvilka Ständerne kunna vid denna Riksdag finna skäligt besluta, samt hvad som rnöjligert kan brista i de tillgångar, som kunna utses till fond för mindre Creditivet; om Banco-Discontcns Lånerörelse, och de omständigheter rörande densamma, hvilka ansets äga sammanhang med allmänna Finance regleringen, samt rörande Odlings och fastighetslån; i anledning af väckt fråga omförändrade vilkor för detaf Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag; bevilljade Låne anslag till Consistorium i Calmare för uppbyggande af ett Gymnasii och Skole-hus derstedes, äfvensom om tillökning i detta anslag, samt angående Låneunderstöd för Städerne Norrköping och Borås. FränStatsBanco-ochLa g-Ut skott en: Rörande väckte frågor örn enskilde personers rättighet, att utfärda invisningar ställde, till betalning af andra enskillde, samt beskaffenheten af de fordrings-anspråk, som derigenom uppkomma. Angående Post-Yerket, i hvad som betrSffade den si kallade Moderation å tyngre Den 19 November f, m. 181 bref; rörande sökt eftergift i Bevillningen för brändskadade Innevånare i Städerne Norrköping och Borås; samt 0111 sattet för köstnadernesbestridande tili H. K. H.
Att Rikets Ständer härvid tillika förordnat: «) att Bolaget å de, till säkerhet för Canalens fullbordan och underhåll, uti RiksgäldsContoret insatte medel, skall af Contoret, så länge medlen, till större eller mindre belopp, der innestå, få uppbära årligen Fem (5) Procents ränta. b) att hvad, efter Canalens fullbordan, af det insatte beloppet återstår, utöfver ofvanberörde en tredjedel deraf, eller 93,926 R:dr, skall Bolaget återställas; men skulle något arbete i hamnbyggnads-väg, 1 anseende till under tiden befintligt högt vatten, eller annat dylikt naturhinder, icke kunna fullgöras inom den tid här ofvan för Ganalarbetets fullbordande blifvit föreskrifven, innehålles jemväl af Bolagets insättning dubbla beloppet mot hvad fölsamma arbete i kostnadsförslaget är upptaget, intill dess allt blifvit ful Ig jordt; samt c) att, till ytterligare säkerhet för Canalens underhåll, de till Bolaget redan donerade skogar, jordegendomar och stenbrott skola fortfarande förblifva en CanalVerkets tillhörighet, hvilken ej någonsin får detsamma afhändas. 3:o Att, under dessa vilkor och stadganden, en summa af 745,334 R:dr B:co, oberäknadt det förskott af 100,000 R:dr, som, under innevarande Riksdag, redan blifvit beviljadt och af Directionen Jyftadt, nu, såsom ett ytterligare biträde till Canalarbetets slutliga fullbordande, varder af framdeles anvisande tillgångar anslagen. ( ^3 ) /[:o Att, i afseende så väl på sättet och tiden för utgörandet af denna summa, som ock uppsigten och controllen öfver användandet deraf, Ii. St:r funnit godt föreskrifva: a) Att, innan första utbetalningen af detta Statens nya bidrag får ske, Canal-Direclionen, genom Actieägarnes sammankallande till allmän Bolagsstämma, skall hafva anskaffat och till II. Sttrs Fullmägtige i PuksgäldsGontoret aflemnat en Bolagets Förbindelse, att, emot erhållande af detta bidrag, uti den af R.
December månad 1817, sednare hälften af Januari 1818, samt Februari och April månader samma år: att utaf exemplaren en del voro af Rothlieb från Boktryckeriet afhätptade och en del ännu qvarliggande i Den IX Augusti <?> mt Gadelii Sterbhus, ait Boets Syssloman, Gross» handlaren Smerling förklarat sig icke vilja flen» utfeinna utan mot betalning af Sterbhusets for-r dran för tryckningen, uppgående till 5io R;dr Banco.. Att Gr,din tryckt förra hälften af rniari månad 1818, hela Mars månad och för Maj till och »ned Ridderskapets och Adelns Plenum den 25 Maj: att hela upph.gan vore hos honom qvarliggande utom 100 exemplar för Januari och Mars månader, sorn blifvit lemnade i Bokhandeln, sunt att Grahn såsom vilkor för exemplarens utlemnande gjort påstående om be-, talning för sin fordran, 5.71 R:dr 12 sk. Banco,. RiddarhusDirertionep heslöf, att RiddarhusSecreteraren skulle från särskildta Boktryckare infordra uppgift på tryckningskostnad och papperspris elter s5o° exemplars upplaga, 1821 den 28 November', anmältes dessa infordrade uppgifter: hvarefter Directionen heslöf att antaga Granns anbud af 1,0 R;dr Banco för hvarje tryckt ark, papperet deri inbegripet: att Directionen på de skäl, som den 8 Maj 1819 blifvit anförde, ansåg sig icke kunna taga någon åtgärd i afseende på redovisningen för de redan tryckta exemplaren af sista Riksdagens. Protocojler; derom Grahn uti en särskild skrift nu gjorde anhållan, samt att dels underrätta StatsCommissarien af Wåhlberg, att Directionen beslutat att om fullbordandet af den ännu återstående tryckningen låta draga försorg; och dels anmoda honom föranstalta, at! Gråhus och Gadelii Sterbhus fordringar måtte varda betalte, Den II Augusti et m. I67 på det exemplaren måtte kunna på behörigt ställe aflemnas'
Dervid ålägges ej heller att hafva vid academien aflagt prof derpå. Samma förhållande kunde äfven vara med dem, som söka ifrågavar. stipendium. Man har då blott fordrat hvad sorn kanske är minimum af kunskaper för att hafva fått något slags vettenskaplig underbyggnad. Ändamålet med delta stipendium kan väl icke vara att uppfostra vanliga gesäller, ty dertill behöfvas, enligt hvad erfarenheten visat, icke några stipendier. g:de §:n Litt. C. blef af R. o. Ad. återremitterad. 1 o:de §:n. R. o. Ad. fann denna § icke erfordra någon åtgärd. 1 1: t e §:n. Bifölls. 1 a:te §:n. Frih. Boye: Utsk. har gillat ifråga var. åtgärd, således har jag ingenting att tillägga. Jag vill blott upplysa de få af R. o. Ad., som uro närvar., alt tvänne betydliga förmåner uro vunna. R. o. Ad. hade förut för sina ögon under dessa träd 11 å i3 famnar ved liggandes, och utom dess var det brist på utrymme för den ved, som här begagnas. Dessutom var der en reservoir för orenlighet, som nästan icke var möjlig att förekomma. Än ytterligare vunnes, alt den läktare, som begagnas vid concerler, der hyresfritt får rum, så alt det är en verklig förmån för Riddarhuset, oberäknadt att efter i5 år hela byggnaden, sorn är försedd med tegeltak, är R. o. Ad:s egendom. Hvad Ridd.Utsk. i 12 §:n tillstyrkt, blef af R. o. Ad. bifallet. i3:de 5:11. R. o. Ad. biföll, alt den uti denna § omnämnda fråga malte förfalla. i4:de §:n Litt. A. Frih. Cederström, Gust. Carl: En skyldig vörd nad för R, o. Ad.- och Högh Ridd.direcCns Hrr ledamöter, mina förmän, ålägger mig att vid delta tillfälle redogöra för de motiv, som föranledt min afsägelse.
Enligt hvad åberopade Stats-Rådsprotokoll innehåller, hade LandlbruksAkademien, i anledning af den vid åttonde allmänna Landtbruksmöte i Jönköping år 1858 väckta frågan om inrättande af tvänne Agrikullurkemiska försöksstationer vid Ultuna och vid Alnarps landtbruksinstitut, beträffande dylika anstalters nytta och behöflighet, i underdånighet anfört, bland annat: att af alla de hjelpvetenskaper, som utgöra föremål för undervisning vid de högre landtbruksläroverken, åkerbrukskemien otvifvelaktigl intoge första rummet och att det vore en alldeles origtig uppfattning att anse denna jemförelsevis nya vetenskaps ändamål endast vara att genom undersökningar af jordarter och gödningsämnen m. m. tjena det praktiska åkerbruket, då nemligen åkerbrukskemiens syftemål vore att utforska lagarne för vexternas och djurens näring och upptäckten af en enda sådan lag af vida större vigt för jordbruket, än hvarje omedelbar handräckning, som af denna vetenskap kunde detsamma lemnäs. Åkerbrukskemien måste emellertid, i egenskap af erfarenhetsvetenskap, till siri utveckling bero af en serie väl beräknade försök, hvilka hvarken åkerbrukaren eller kemisten ensam kunde nöjaktigt utföra, enär desamma^borde af dem i förening verkställas i för ändamålet organiserade inrättningar. Bristen på sådana här i riket, hvilken förorsakade dels att den Svenska landtbrukaren, om han ville lära känna de inhemska vexternas näringskraft och deras särskilda inverkan på djuren eller ladugårdsproduklernas sammansättning m. m. nödgades hemta uppgifter frän länder med olika klimat och jordmån, samt åtnöja sig med en blott gissning, del hans egna produkter af djuroch växtriket vore lika med de utländska, dels en nästan lika stor obekantskap i afseende å den Svenska jordens verkliga beskaffenhet, hade föranledt de vid ofvannämnde landtbruksmöte församlade jord - Expeditions-Utskoltets Förslag till underd. Skri/velse N:o 167. 61 brukare att ingå med underdånig anhållan, det nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas om anslag till inrättande al förrberörde tvänne agrikulturkemiska försöksstationer.