Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af att plöja, äta surt bröd och bära ved, svarade Hanna muntert. Nej, har du verkligen fått plöja? Det har inte jag, fast jag är gosse. Ja, ser du, jag var sjelf häst. Vi hade ingen häst och ingen dräng, och när det var brådt om, spände jag mig för plogen och drog den i potatistäppan. Åhå! utbrusto barnen. Men hvem körde? Det behöfdes ingen kusk, när hästen var så klok. Han visste precis hvad han skulle göra, och när fåran var plöjd, tog han potäterna och radade dem i fåran. Men med hvad tog han dem? Med framfötterna, log Hanna. Han kunde väl icke taga mer än en i sender, funderade Lulle. Åhjo, han hade en korg En noskorg, som Pontus på Fågelvik, och begge barnen skrattade hjertligt åt Lulles qvickhet. I deras lifliga fantasi hade Hanna verkligen varit förvandlad till en riktig häst, och de öste öfver henne frågor och förmodanden, som hon på sitt lustiga sätt besvarade. Hon tjusade dem genom att härma kon och fåret och tuppen och andra slags djur, så de glömde att skurra backe och slogo sig ned bredvid Hanna i snökammaren. Och vet ni, när vår bässe brukade plumsa i ån vid den branta stranden, hoppade jag efter och drog honom i land vid hornen. Åhå! Var du inte rädd att han skulle stånga dig? Nej, Pelle har respekt för mig sedan jag en gång gaf honom ris för att han tuggat sönder mitt nya metspö. Det är bara när han ser någon springa, som han blir kavat och sätter i väg med hornen förut. När det begynte mörkna, tändes elden i den lilla spiseln och sirapen sattes på. Lulle utnämndes till eldare; Bella rörde i smeten; Bengt gjorde strutarna och Lisi satt inkrupen nära Hanna, som underhöll sällskapet med historier. En gång skickade mamma mig på ett ärende till andra sidan ån. Vår båt var borta, ingen annan syntes till på hela stranden, och mamma hade brådt om. Hvad skulle jag göra? Jo, jag fick en idé. Der hemma vid källardörren stod ett gammalt gistnadt degtråg under rännan.
Den 13 April. 273 lidet år utskeppades så mycket Jern, som vid de lyckligare åienj men huru litet lörslog detsamma, då ett skeppund jern, för detta vid alpari cours , godtgjordes i England med pund Sterling, nu väger på handelsvågen föga mer, än ett enda pund, då den höga ingående tullen i samma land beräknas. Vid de försvårade tillfällen att undfå pen» ningelån och förlag, samt vid den derjemte int hade nedsättningen af Spannmåls-priset, hafva flere välsinte Män tillstyrkt biträden af Riksens Ständers Bank, dels såsom stående lån, dels i egenskap af Discont; att orsaken till mångas betryck kke härkommer från en liten pennin gestock , tyckes förut vara bevist. Sjelf Jordbrukare, Bruksidkare, och mera skyldig än Fordringsägare, vågar jag ej tillstyrka medel, som, elter all öfvertygelse, gjorde ett bekymmersamt tillstånd ännu värre. Icke heller kan, efter mångas mening, Penningestocken oföränderligen inskränkas till samma belopp, ehuru Folk, så väl som Varor, minskades eller öktes. Den redbare Penningen proportionerar sig efter Näringarnes förhållande, och den artificielle blifver mer kraftig, i mån af Handelsvågens, eller rättare efter Productionsoch Consumtions Balancens gynnsamma utslag. De nu församlade Riksens Ständer lära.icke underlåta att med nitfullaste ömhet omfatta Landets modernäring, så att den tirculerande Penningestocken må komma att användas till Ridd., 0. Ad. I 274 Den 13 April. de mest reproducerande Näringars understöd; så ock att Spannmåls-priset ej må, genom en för året icke behöflig utländsk säds, och allramindst utländskt Brännvins införskrifning, öfver höfvan nedsättas Det i flera skrifter uppgifna origtiga beloppet af rörglse-capitalet, och dess märkliga förminskning sedan år 1810, kan icke härflyta af annat, än att rätta förhållandet för Allmänheten är okändt.
Bebådelsedag förflyttas till Söndagar; men sedan Motionären sjelf återtagit sitt yrkande i afseende A Långfredagen, förfaller frågan i denna del, och jag skulle önskat alt förhållandet varit enahanda med de andra 2äie dagarne; ty å dem firas tilldragelser, sorn stå i närmaste sammanhang med grundprinciperne för vår religion, och hvilka tilldragelser således väl förtjena sin egen högtid, hvilken naturligtvis bör äga rum på den dag, som , enligt vår antagne tidräkning, motsvarar den dag, hvarå sjelfva händelsen inträffat. Beträffande åter de så kallade Annandagarnes indragande, så medger jag gerna, att för bifall till Motionen i denna del förete sig i det närmaste samma skäl, som de, hvarå beslutet, att Tredjedagarne icke skulle firas såsom högtider, sig grundar; men då man icke kan neka att ganska många hvardagar al den arbetande classen tillbringas i sysslolöshet, synes mig angelägnare att vidtaga sådane åtgärder, att desse sednare väl och nyttigt användas, innan man för verldsliga göromål bestämmer de dagar, som nu äro egnade åt religiönsöfningar. Vårtid är, ty värr! icke utmärkt af förmycken värma för religionen, och vid sådant förhållande vore det väl mindre lämpligt, om Representationen inför Thronen frainbure en önskan, som åtminstone af den Ken 19 December f. m. 3o5 Jen mindre bildade allmänheten skulle kunna tydas såsom ett bevis på likgiltighet för Religionens heligaste sanningar. På dessa grunder afstyrker jag Motionen i hela dess vidd. Många yttrade härtill deras bifall. Hans Eoccellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Äfven jag hade önskat att denna Motion aldrig blifvit väckt; men anhåller att, sedan det skett, äfven få yttra några ord. Med tillfredsställelse har jag erfarit, att Motionairen återtagit sitt yrkande om Långfredagens förflyttande till Söndag.
Det Grefve Cronstedt således af mig ådömda ansvar grundar jag blott på 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken. Ilans förbrytelser anser jag icke vara af den natur, att KrigsArtiklarne till dem kunna lämpas. Då skulle, om Förvaltningens Ledamöter deruti deltagit, de Militäre dömmas efter både Allmänna Lagen och KrigsArtiklarne, men de Civile endast efter Allmänna Lagen. KrigsArtiklarne gälla, efter min tanka, endast i militärmål, och då de afdömmas, bör Högste Domstolen af tvänne högre Militäre Embetsmän biträdas.” Hvad Förvaltningens Ledamöter angår, förenar jag mig med den af JustitieRådet Isberg yttrade mening.” Beträffande slutligen det mot Kanslisten Holm serskildt utförda åtal, för den af honom obehörigen verkställda förändringen af Förvaltningens rneranämnde Protokoll den ig Januari 1887, hvarför Aklor på andragna grunder yrkat, att Holm måtte dömas sin innehafvande Kanslist-beställning förlustig; hade den af Kongl. Majit serskildt förordnade Förvaltning af SjöÄrendena, genom dess den 11 Januari 1838 meddelade hufvudsakliga Utslag, sig utlåtit och med afseende å hvad angående åtalade förändringen blifvit utredt, samt under åberopande af Kongl. Brefvet den 4 Augusti 1762, dömt Holm, emot hvilken något åtal för tjenstefel förut icke ägt rum, att, för hvad honom i detta mål läge till last, varda på en månad suspenderad från Kanslist-beställningen med åtföljande lön; Hvarefter, i anledning af Parternes deröfver anförda ömsesidiga besvär, Kongl. Majit, medelst Nådigt Utslag ofvanberörde dag den 5 November sistlidna år, förklarat, det skäl icke å någondera sidan var anfördt, som kunde verka 8q R. St. Just. Ombudsm.
Möte, i anledning af väckt motion, om befrielse för rusthållare från skyldighet att till möte forsla munderings-persedlar, m. m.: B. II. 599, 611, A. 611. N. Naturhistoriska Riks-Museum, inbjudning till Ridderskapet och Adeln att bese dess samlingar: V. 665. Navigations-skolor, angående löneförbättring åt lärarne vid Rikets —; motion ai' Herr Alfred August von Francken: se Motioner. Nisbeth, Adolf Fredrik Hugo, dess yttrande: I. 122. Nisser, Samuel Konrad, Krigs-Råd, angående pension för honom på Allmänna Indragnings-Staten: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74 angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hulvud-Titel. Nordvestra stambanan, om beviljande af anslag till fullbordande af densamma, med sträckning från Kristinehamn öfver Karlstad till Arvika; motion af Friherre Rudolf Cederström: se Motioner. Nordvestra och Ostra stambanorna, angående sättet för anskaffande af erforderliga medel till deras fullbordande; motion af Friherre Gustaf af Ugglas: se Motioner. Norra stambanan, i anledning af väckt motion om sådan anordning vid fördelningen af 1866 års anslag till jernvägs-arbeten, att nämnde bana må kunna skyndsamt fullbordas och för trafik öppnas: B. I. Norrland, om beviljande af ett anslag å 100,000 Riksdaler till dess luistlörsvar; motion af Herr Erik Oskar von Knorring: se Motioner. —, om vidtagande af åtgärd till förekommande af åverkan på Statens skogar derstädes; motion af Grefve Claes Magnus Lewenhaupt: se Motioner. Norska och Danska universitels-lärare och vetenskapsmän, om beviljande af ett ärligt anslag å 8,000 Riksdaler, för att användas till arvoden åt sådane för föreläsningars hållande vid akademierna i Upsala och Lund; motion af Grefve Carl Magnus Björnstjerna: se Motioner. Norska gränsen, om beviljande af medel för skyndsamt fullbordande af jernbanan deremellan och Arvika; motion af Herr Johan Fredrik von Axelson: se Motioner.
Grefve F. Gyllenborg, i händelse han lemnar Rikets tjenst innan uppnådd 65 irs ålder ; 2:0 Herr Hjertås, Gustaf, den 18 sist» lidne Julli f. m., på bordet lagda motion, att alla frågor om återbetalningseller ersättningsskyldighet emellan Kongl. Majit och Kronan, å ena, samt enskilde personer, d andra sidan , böra ovilkorligen vid Kaga Domstol upptagas och afdömas. S. D. Upplästes ExpeditionS-Utskottets, under N:o 121, afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t , med öfverlemnande af ett förslag till ändring af 10 Cap. 2» §. 2 morn. RättegångsBalken , samt till upphäfv3nde af dermed sammanhang egande Kongl. Brefvet den 29 Julii 1812 och Kongl. Kungörelsen den »8 42 Prot. Utdrag deri 12 Augusti ilig. December 1823; oell blef ofvanberörde förslag till Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga Skrifvelse, i anledning af Herr Hjertås, Gustaf, dervid gjorda anmärkning, till Expediiions-Utskottet återremitterade, Afskrift.' Kerr Hjerta, Gustaf; I anledning af den nu till justering upplästa Expedition, får jag erkänna , att det verkligen undfallit mig, om Expeditions-Utskottet tillförene under denna Riksdag brukat att på enahanda sätt uppställa förslag till Ständernes underdå niga Skrifvelser till Kongl. Maj:t. Om så är, yrkar jag väl icke någon serskild åtgärd med denna Expedition , utan får då i stället såsom ny motion, väcka den önskan, att Utskottet ville aflägga detta sätt att i Ingressen till Skrifvelsen omtala, huru och af hvem motionen blifvit väckt, samt att fullständigt beskrifva dess ytterligare behandling i Stånd och Utskott. Sådant brukades ej vid sistlid ne Riksdag och synes endast i ingressen böra användas dessa slags meningar:
Än för sitt eldprof frestelsen. Gestalten än ditt lif försonar Och medvetslös är skönheten.” ”Snart skall du vakna ur din dvala, Snart dig på öckenfärden ge, Der inga fläktar dig hugsvala, Der inga syskonsjälar le.” ~Stagnelius.~ Några dagar hade förflutit efter den nyss beskrifna aftonen, och under denna tid hade Rudolph ingen gång besökt sina vänner. ”Det är besynnerligt hvar han dröjer!” sade Leonhard ofta, och Elisabeth tänkte det samma, fast hon teg. Det hade re’n så obemärkt blifvit en vana för henne att hvarje afton se honom i deras krets, och fast hon ej hade det klart för sig, saknade hon hans sällskap. Äfven Virginia och Ferdinand hade ej på länge besökt henne; hon saknade dem, saknade nu för första gången sällskap i sitt hem; ej under då, att hennes blickar ofta längtande riktades på gatan, det var som väntade hon någon. Leonhard hade också så mycket att göra, han utrustade sina skepp — han egde flere — till den snart stundande våren, och kunde således blott sällan tillbringa några ögonblick hos sin maka; ty hans aftnar, då han eljest haft tid, voro upptagna af att emottaga och expediera bref. Äfven barnen voro otrefliga, de hade snufva, hosta och bröstvärk och pjunkade ständigt. Man må derföre förlåta Elisabeth, om hon icke fann hemmet fullt så trefligt, som förr, om hon saknade sällskap. En afton satt hon åter ensam i deras vanliga samlingsrum. Leonhard var borta och barnen hade fått tillstånd att besöka en jemnårig i granskapet; den yngsta sof. Hon hade ej roligt och arbetet ville icke gå. Förtretad kastade hon bort det, uppsteg och satte sig vid pianot. Tankfull lät hon händerna hvila på tangenterna, men efter ett par minuter sjöng hon med mild och sagta röst: ”Längtan.” Hon var så betagen af sången, att hon icke märkte, huru dörrn sagta öppnades och någon smög fram bakom henne. Med värma fortfor hon att sjunga; men då hon skulle vända om bladet på noterna, sträckte sig en arm fram öfver hennes axel och förekom henne. Hon spratt till och vände sig om; bakom henne stod Rudolph. Han log och räckte henne handen.
Det hade under detta år, hvarunder vi varit förlofvade, kommit stunder, då min fästmö och jag känt oss som främlingar för hvarandra. Det kunde komma helt plötsligt, utan att någondera af oss kunde förklara sig, huru det gått till; bäst som vi sutto invid hvarandra, kunde jag få en förnimmelse, som om det stode en immig glasvägg emellan oss: jag skymtade henne dunkelt igenom den, men jag kunde icke komma åt att känna, om hennes puls ännu sloge eller om hennes hud ännu vore varm. Det hade händt mer än en gång, åh, många gånger hade det händt, att jag med ens kände mig kall gent emot henne, känslolös, likgiltig, komplett, som om hon icke stode i något som helst förhållande till mig, utan som om hon vore en af de öfriga niohundranittionio varelser i kjol och flätadt hår, hvilka kunde falla inom min horisont. Snart märkte jag äfven, att ej heller å hennes sida allting var som det skulle vara. Jag hade esomoftast det intrycket, att jag för henne vore en främling, hvilken hon ej vågade lita på eller hänge sig åt, – ett underligt djur, som hon ej kände och mot hvilket hon därför instinktlikt var på sin vakt, – ett skört instrument af obekant konstruktion och med okändt syfte, hvilket hon endast helt varligt dristade sig vidröra, som om hon fruktade, att det skulle smulas sönder mellan hennes fingrar eller göra henne skada. Och hvar gång jag såg misstroendet mörkna inne i de klara bruna ögonen och blicken föll på mig, forskande och tveksam, likt en sned linie af en förvriden känsla, hvilken man tycker sig aldrig skola kunna vrida rätt igen, – fick jag dåligt samvete, som om jag begått en outplånligt lumpen handling. Hvilken handling? Hvarför samvetskval? Det var dagen därpå, i prästgården, efter middagen. En af husets döttrar satt vid pianot, de andra hade lagt beslag på min fästmö, medan Agnes och jag dragit oss tillbaka för oss själfva till en af rummets vrår. Ute blåste och regnade det, det stora päronträdet dängde oupphörligt en gren mot rutan, det öste ned, vattnet sjöng i takrännorna, och inne var det redan skumt fastän midt på eftermiddagen.
Dä detze Tabeller torde hända i flere fall täla granskning, ändring och jämkning, men ej rgenteligen utgöra sjelfwa grunderne, Den 10 October. 4065 ne, utan endast delar däraf eller rättare sagt bcwis om dcsses riktighet, syncS mig hufwudfdremälet för närma, rande ölwerläggning wara, att antingen gilla eller afstä grundcrne och sedan besluta om Tabellernes ätergäende till Utskottet, ätfbljde af alla de anmärkning gar, ändringar och förbättringar Ridder skåpet och Adeln finner för godt därwid göra. Och det är härö jag hos H. H. Grcfmcn ochLandkMarskalkcn wägar anhälla om proposition, sedan likwäl alla de, som i ämnet rörande sjelfwa grunderne wilja tala, först sine tankar yttrat. Herr Grcfwen tilläde muntcligcn: hwad angär den af nägra Ledamöter yttrade mening att denna frägas upptagande skulle wara mot Regerings-Formeir stridande, för jag för min del förklara att jag derut! ingalunda kan instämma, ven 70 Z i Regerings, Formen säger ej att Ständerne icke kunna företaga granskningen af grunderna för Bewillningen, innan Bcwillnings-SummanS belopp är bestämdt, Dess mening är, enligt min tanka, endast den, att StatS-Utskottet, som fär förcslä Summan, icke fär göra fördelningen, utan att densamma skall firefiäs' af ett annat bertill waldt Utskott, Bcwillnings-Utskottet.
7337770 ' - / 437/OO O. 94777OOO. 343/7737 7770000 77933430 Momj7(\ 743070m 749/7737\ - sZerll atte. geany/fer&yaze OZZZerrrlrtänuZe ItZZyåsryirr Zayyer crrrsZrry 3ZZTZtscenZrZre/seytå mtrrrsi, ZZi/e er TtrltsrllerytsleZ atel VéereZ , Zaaceyraialea/trrre.raiew/e/er.- Z7/3. 3003. Z3Z3. /3ZZ. 70933. lil iZe» JyrnZZttytt tlcrlcZstireÅ-i/taSsem, /Tjos n/ll/sy./fas?fi#/#,>&.— 99,?;*fril ?/*,*.- 93,st, fril99,133._ ?y lil fril Jfr Ifri: _ lala ZeZtr/yteZaZiZe J’tyr»rrrttr sera rrrZ tialérelrrra siola raZeisres, sersam, //jas eli20, *14-, /far 1*3 77. — ZOjiSfrZ/ 93,117#?/JS.etstJl.- 3? lil fril3/ SJ7. /rtrl.jtt/lrtyytytrreeZWessre/yerrtlerreZser errv /äller Zer Aerer' treir err eril syellefetra . /-fri elly yyl /ttfrty rses 7 tt/sr-ey/sl. y.t, .ytsleeZZaraym a ryra rlrZr/tayaryi e. et/t /Znalro/lerr leOTrrryyttryte, srr r a/ l/ZZ IZriZe/Zert . ti t. sira l/ZZ 3c eZherZZZ/arerZe a# A/?/t/s/ss f/r 7jrAsS/77///s/y 1 6/?s/74 &eA't4//d4d&r j/m?// //^ zZAZd2/z4z/d4 A.//t 6//Z/Z o cd fiZ/lcr, m^/nAauZZ /J/Vy f/s/a/nZar/Z /2/ .
Härom har Etsk. yttrat sig: ”att då reglering af just.- revisionens stat vid sisth riksdag ägde rum, hvarvid, nied antagande af den grundsats, alt ärendena i allmänhet skötas bättre tued en mindre talrik, men väl aflönad personal, förhöjning i anslaget til) belopp af 465i r:dr 36 sk. to r:st för nämnda verk beviljades; samt anledn. vore att förmoda, det antalet af de mål, som nu dragas under Högsta Domstolens pröfning, framdeles, genom vidtagande af ändamålsenliga förändringar i rätleg:s-ordningen, komme att förminskas; derförutan Utsk. i allt fall ansåg någon reglering i löneväg för Just.revisionen icke böra verkställas, förrän Just.- Statsministern, såsom ordningen syntes fordra, tillika blefve chef för nämnda afdelning af K. M:s Cancelli, funne Utsk. icke skäl tillstyrka bifall till uppförande å stat, hvarken af de för Just.revisionen eller Just.cancellers-expeditionen af K. M. begärda anslagss u m m o r.” Redan då regleringen inom Just.revisions, Just.cancellers och General-auditeurs-expeditionerna, i anledn. af R. St:s beslut vid förra riksdagen, skulle verkställas, ansåg Nedre Just.revisionen det antal embetsoch tjenstemän, för hvilka löner blifvit beviljade, icke vara tillräckligt för tjenstgöringens bestridande på sådant sätt, att ärendenas gång derigenom ej blefve oskäligen fördröjd. Man förmente att inom Just.expeditionen föredragandernes antal, som förut vanligen varit tio, icke kunde inskränkas mera än till åtta; att prot.secreterarne, förut åtta, nu borde vara minst sex; och då hvarje revisions-secret. borde hafva till sitt biträde en cahcellist och en copist , erfordrades således åtta tjenstemän i hvardera af dessa sednare grader, samt dessutom två registratorer. Dåvar.
Ben v.- och Ekon.- TJ t skol tens Betänkande, ti:o 84. 7 härmed, och med sjelfva manskapets utgörande till nasta Ständernes sammankomst. Sedan härefter Ridderskapet och Adeln den 16 October 1723 erhållit sine Privilegier, deruti de försäkrats om ett orubbadt bibehållande af deras rättigheter, så inrättades den 16 Januari ij3g, enligt derom slutadt Contract, den så kallade Båtsinans-roteringen i Halland å de Kronooch Skattehemman, hvilka varit underkastade utskrifning eller utskrifningspenningar, men denna rotering sträckte sig ej till de utsockne frälsehemmanen, hvilkas egare ej åtaga sig densamma. Försök blefvo likväl gjorde att få äfven dessa hemman roterade, ty Amiralitets-Collegium hade uti den lill 1756 års Riksdagafgifne Berättelse, angående det i Halland beli 1111 i g a ulsockne-frälsets rotering till båtsmanshåll, hemställt, alt detsamma måtte dertill indelas; men, sedan upplyst blifvit, alt förhållandet angående såväl de Halländske som Skånske utsockne frälsehemmanen, jemte deras förbindelse att erlägga utskrifningspenningar, så länge icke, vid påträngande nöd, verklig utskrifning försigginge, härledde sin upprinnelse från de rättigheter, som efter desse Provincers återgång till Svenska Kronan varit Ridderskapet och Adeln derstädes förundte/>ch genom en derefter förordnad Indelningsoch Skatlläggnings-Commission fastställde, samt att detta frälse således varit undantaget såväl från det der i Länet tillförne inrättade ryttarehåll, som vid dess förvandling först till indelning och sedan till rotering af båtsmän, vid hvilken förmon och rättighet
Kallas Justerare till uppmätning eller stämpling af flera redskap på en gång och på samma ställe, i en hy eller socken, tillkomma honom resekostnad och arfvode, endast såsom för en resa, jemte den serskilda betalning, han bör erhålla, då mätning och stämpling ske i hans hemvist, eller 6 r:st för hvarje kanna, som den mättia och stämplade redskapen innehåller. Af panne-egaren må Jusleraren undfå nödigt handtlangare-biträde, men med behörigen justerade och krönta målkäril bör han sig sjelf förse. Så väl öfver mätning, som stämpling, skall Justeraren, utan serskild betalning, meddela, enligt bifogadl formulär, ett skriftligt betyg, innefattande noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, samt uppgift på den dass, hvartill den hörer, och huruvida den är inrättad for Prot. TJtdr. cl. 2 No v. 1840 • yty tillverkning med ånga. För hvarje månad skall Justeraren fullständigt delgifva Kongl. Majrts Befallningshafvande sådane under tiden utfärdade betyg. §. 15. Ej må, under något vilkor, annan del af bran vins-redskapen, än pannan, inmuras, hvarvid iagttages, att stärnplingen alltid förblifver synlig eller lätt åtkomlig; ej eller må panna och halt med hvarannan sammanfogas genom nägling eller lödning. §. 16. Innehafvare af bränvins-redskap vare fri från allt ansvar för dess beskaff nliet, när den befinnes öfverensstämmande med Justerarens betyg, och, i sådant skick, ej öfverstigande den pannerymd, till hvars begagnande innehafvaren tillstånd eger. Skulle dock bränvins-redskap vara, genom origtigt betyg af Justeraren, hänförd till lägre dass, än vederbör, skall redskapens innehafvare, för den uppgifna tiden, erlägga en mot den högre classen svarande afgift.
Jag anser det vara afgjordt, att Creditens upphjelpande är hufvudsakligaste medlet, att återbringa myntet i rörelsen, och detta medel kan efter min tanka icke åstadkommas på annat sätt, än att den skuldsatte näringsidkaren, genom lättade lånetillgångar och på vilkor, Den 21 Februarii. sorn icke utesluta möjligheten af deras begagnande, sättes i tillfälle, att liksom förbereda sin egen förkofran, i det han undgår att sälja sin production till lägre värde, än den kostar honom sjelf. Bruksrörelsen och Manufacturerne ha i detta hänseende förmåner, som jordbruket saknar. Men detta kan icke annorlunda vara, emedan jordbrukets produetioner icke lämpligen kunna användas sorn pant; och denna omständighet synes mig äfven för framtiden hindra inrättandet af en låneanstalt uteslutande för jordbruket, utan torde denna näring endast kunna berättigas till biträde af sådane fonder, som äro tillgängelige för alla. För att lätta begagnandet af Bankens lånetil lgångar, får jag föreslå följande: Sedan föreskriften om odlingslån blifvit sådan, att 40 tunneland måste till odling uppgifvas, för att erhålla det högsta beloppet el" ler 2000 R:dr, och de odlingar, som, med iagttagande af särskilde vilkor, få med större bidrag understödjas, ej kunna blifva många, skulle denna fond knappt behöfva utsträckas utöfver det belopp, hvartill den redan blifvit begagnad, eller § million; men som särskilde lån till odlingar® befrämjande alldeles icke skulle behöfvas i en tid af gynsam conjunctur och tvärtom i den närvarande kunde anses vådlige, emedan de locka till företag, ofta af för stor omfattning, anser jag denna utlåning mäst böra åsyftainflytandepenningarsåter utspridande i rörelsen. Man kan då äfven framdeles be - 520 Fen 21 Februarii, vilja sådana lån, mera såsom medel till circulationens än directe åkerbrukets befrämjande, men likväl på sådane vilkor, att de äfven kunna leda till det senare ändamålet.