Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Varder affälling från Svenska kyrkan upptagen i främmande religions-samfund förr, än han uppnått aderton års ålder och, efter undergången varning af Domkapitlet eller dess ombud, personligen anmält hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, sin önskan att ur Svenska kyrkan utträda; vare den honom upptagit förfallen till böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler. Om affällings upptagande i främmande religions-samfund skall föreståndaren för detsamma inom två månader derefter underrätta Kyrkoherden i den församling, hvartill den alfällige hört. § 13- Främmande trosbekännare, eller den, som till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, må ej i annat fall, än Grundlagens stadgande om utöfning af Riksdagsmannarätt föranleder, deltaga i behandling eller afgörande af frågor, som kyrkan eller den offentliga undervisningen röra. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 38. Innehar den, som till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, offentlig tjenst; varde han|derifrån skild, der ej tjensten är af beskaffenhet, att han utan afseende å sin trosbekännelse kunnat till densamma nämnas samt Konungen eller den myndighet, som eger att tjensten tillsätta, finner skäligt att honom dervid bibehålla. Genom denna författning sker ej någon ändring af hvad i afseende å Mosaiska trosbekännare stadgadt är. Böter, som i denna Förordning äro stadgade, beräknas i Riksmynt och fördelas till hälften emellan åklagaren och de fattige. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som gälla för förvandling af böter enligt Utsöknings-Balken. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Konglig nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. § 16. § 17- Louis De Geer. 8 Kongl. Majus Nåd. Proposition N:n 38. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Ärenden, hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol Tisdagen den 21 Juni 1859. Närvarande: Justitie—råden: Engelhart, Alexanderson, 1 Hoffstedt, Gyllenhammar, Iggeström, Södergren.
Detta måste så mycket mera vara händelsen, sorn Stats-Utsk:t, dit den Kongl. Proposm blifvit af ett eller 2:ne Stånd remitterad, af öfriga göromål är så upptaget, att det icke kan åt denna fråga egna en noggrann pröf ning. Stats-Utsk:ts behörighet att behandla denna Propos. kan dessutom sättas i fråga, då icke i ani. af Proposm några utgifter under denna statsreglerings-period skulle föranledas. Att Lag-Utsk:t, dit Proposm äfven blifvit remitterad, lämpligen kunde behandla densamma, synes mig betänkligt, enär i nämnda Utskott icke finnes några ledamöter med tillräcklig sakkännedom i ifrågavarande ämnen. Jag har rådfört mig med flera personer i afseende å mitt förslag. Dessa personer hafva alla ansett, att nedsättandet af ett särskildt Utsk. vore enda utvägen för åstadkommande af den för afgifvandet af ett sakkunnigt omdöme i dessa vigtiga frågor nödiga pröfning; och det är med ani. deraf jag fortfarande anhåller att R. o. Ad. behagade bifalla den af mig gjorda framställning. Gr. Den 27 November. 177 Gr. af Ugglas, Ludvig: Jag anser mig böra understödja Frih. Klinckowströms förslag, ty ifrågav:de ämnen äro så omfattande, att för deras behöriga granskning skulle åtgå mera tid, än ett vanligt, af öfriga göromål öfverhopadt Utsk. skulle kunna deråt egna, hvartill kommer att. om ett särskildt Utsk. nedsattes, deri kunde inväljas personer med erforderlig sakkännedom. Frih. Klinckowström: Jag anhåller att få göra den förändring i min framställning, att om, såsom jag hoppas, densamma af R. o. Ad. bifalles, R. o. Ad. täcktes inbjuda MedSt:n att förena sig i samma beslut, och icke, såsom jag förut föreslagit, allenast kommunicera sitt beslut med de öfriga St:n. Gr. Ehrensvärd, Albert: Äfven jag anhåller att Höglofl. Ståndet behagade bifalla den af Frih. Klinckowström gjorda framställning.
Lyckönskande den siste talaren till den af embetsmanna-lönernes belopp oberoende ställning, hvari han, enl. egen upgift sig i ekonomiskt hänseende befinner, anser jag det likväl förefinnas ett beroende af en vida mera tryckande art, än någonsin det pekuniära kan vara, nemi. det som äger rum under för - Den 23 Mari f. m, utfattade meningars välde. Till följd häraf får jag allvarligt protestera mot den åsigt, lian visat sig hysa, att nemi. en TJtskottsledamot icke skulle hafva rätt att, efter afhörandet af de skäl, som här framställas, afstå från en inom Utsk. möjligen fattad mening, och att det sfiledes icke vore såväl lofgifvet, som fastmera en pligt, att taga i betraktande hvad som från olika sidor yttras. För min del skulle jag tro, att det just är efter de olika åsigternas afvägande mot hvarandra, som man bör komma sanningen närmast. Jag får alltså betyga Hr Bildt min tacksägelse för den upmärksamhet hvarmed han, ledamot af Stats-Utsk., behagat lyssna till de af mig framställde skäl. Jag har med flit uraktlåtit att fästa mig vid siffran af de arfvodes-belopp, StatsUtsk. i afseende på kanslisterne här ifrågasatt, ty då jag, ehuru icke anställd såsom Kanslist i Just.Depart., likväl innehar dylik tjenst i ett annat Depart., har jag i afseende på denna del af punkten ansett mig på sätt oeh vis jäfvig, och derföre underlåtit påyrka den mening, jag eljest med fullt fog borde uttalat, nemi. att då i ganska många fall en sådan tjenst erhålles först efter en lång och trägen tjenstgöring, sedan man måhända hunnit en mera framskriden ålder, hade det icke varit obilligt om K. M:s Propos. äfven i denna del blifvit bifallen. Men, som sagt är, har jag endast i afseende på dessa tjenstemäns fortfarande ordinarie anställning och ang:de principen af deras aflönande, velat yrka min åsigt.
St. insedd; och då tingsstaden för ransakning och dom öfver häktad person i allmänhet måste vara invid eller i granskapet af fängelset, der den häktade förvaras, så hafva R. St. jemväl medgifvit behofvet deraf, att många härader erhålla sina tingsställen för sådana ransakningsmåi, likasom deras hakten, utom häradernes vanliga områden. En så beskaffad förändring i nuvarande förhållanden, hvilken ingriper i allmänna rättegångsordningen, synes dock böra stödjas på eli bestämdt lagbud; och det hr jemväl nödigt att i sammanhang härmed ett nytt stadgande meddelas, som utvidgar nämndens behörighet alt deltaga i ransakningsmål rörtde häktade personer. Det kunde nemi. blifva betungande för nämnden att, utan ersättning, ofta göra resor till ett mera än förr aflägset tingsställe, likasom det skulle medföra onödig besvärlighet, tidsförlust och kostnad, om, när domhafvanden till en och samma dag utsatt ransakning öfver särskilda brott, begångna inom flera, t. ex. tre eller fyra härader, det skulle behöfvas, att ända till tjuguen eller tjuguålta nämndemän voro tillstädes för att skiftevis taga plats vid dombordet. Dessa olägenheter synas böra undanrödjas derigenom attalia de härader, sömhål - 462 Den 13 Maj. va gemensamt häkte, betraktas såsom en samfålld jurisdiclion, hvad angår mål, deri häktad person tilltalas. På grund häraf, och då delta ämne fordrar skyndsam åtgärd, sedan R.
Öfwer fPröfningS-komntitteenö beflut må få wät af kronans ombitb, feni beit flattflptbige, auföraS befwär, bwtlfa, ftätlba titt kongl. kammarrätten, (Tota, inom £re månaber från af beflutet ertjåtlen bet, ingifmaS, i ©torholm tilt Öfwer S 125. i:o kongt. kammarrätten, font är Öfwer Slättens beflut tttå t)oS kongt. 93laj:t i unberbånigtjet fullföljas, enligt ben l)äu Äottgl. Utjlag ellet 9iefolutioner, röraitbe bebitering, (fola foftnabéfritt mebbelaö ben fläganbc. 4:o @j må, af I? loa b aitlebiting font fjelfi, till :Iareringé af beit ettffilbe, 1? toars rätt ät t fråga. § 124. 2>en, font ej nöjed åt Äoitnngenä SSefaHningöfjafroanbeö utjlag, ftoatigeitom fean till böter blifioit fä K b i något af be fall, font finnad ttpptäfnabe ej litiiibre i benita 33eioil(ningd @fatt(frifiting gällanbe färffilba 9iåbiga författningar, ntå ega att befioäta jtg i Äongl. Äaintttar (Dm tipp bör b. , § 123. ®ebait $areringd ^ärabéffrifmareit åligger »ib attf»ar, fåfont för tjenstefel, att, enligt Upp
Hvad åter det sednare exemplet angår, så bevisar hvad som skett i detta afseende, att sådane ämnen, hvilka egenteligen icke äro Lagfrågor, men Förvaltningsmått och steg, och förutsätta ett verkeligt behof, alltid komma att rättas efter de fordringar, som Samhällets väl kräfver. När Riksens Ständer nyttjade sin rätt att i öfverensstämmelse med Konungen om RiksStyrelsen, i händelse af Dess sjuklighet, förordna, och att dermed förena en annan underdånig önskan om Thron - Bilaga C till Exped. N:o 8. 629 följarens deltagande i densamma, gjorde de egenteligen ingen förändring i Grundlagen, de sörjde endast för möjliga händelser och närvarande behof. Helt annat hade förhållandet varit, om den värde Författaren till Memorialet, emot Grundlagens föreskrift, föresatt sig att ifrån sin Bänk inför Ståndet uppläsa sitt Memorial. LandtMarskalken hade då, enligt sin Ed, nödgats vägra honom ordet, och då först hade förslaget fått den revolutionaira form, hvarföre det nu vore högst orättvist att beskylla det. Den värde Författaren lärer icke heller vägra att erkänna, att det är ej blott ovissheten om bifall, men aktningen för Lagen, som kräfver dess iakttagande; emedan om individuen kan sätta sig öfver densamma, gifves ej mera hvarken ordning eller säkerhet. Af dessa skäl, af behofvet af Lagens varaktighet för dess kraft och af Samhällets fördel deraf, kan jag för min del icke tillstyrka någon förändring i 81 § af Regerings-Formen. I anseende till hvad den värde Författaren anfört om för vidlyftiga utanverk i vår Regerings-Form, så medgifvor jag allt för gerna, att några af dess stadganden kunna synas nog Reglementariska för en Lag af denna beskaffenhet. Men innan det blifvit nogare utredt hvad som hörer till Regeringssättets hufvudgrunder, och hvad som kan utan skada derifrån afsöndras, tror jag det är bättre tåla ofullkomligheterna än tillvägabringa några till sin hela omfattning ej beräknade förändringar.
Vid 5:te §. är anmärkt, att ultryekef: Vexel, utgifven med kännedom att den ej betalas skulle, vore obestämdt och stadgandet derjemte onyttigt, då svårligen någon kunde öfvertygas om en sådan kännedom, helst vexelns antagande ofta berodde på Galdenärens Credit hos Acceptanten, samt att af stadgandet, som förde Gäldenären till last, om han de sista trettio dagarne, innan han sin egendom afträdde, gynnat någon Borgenär mea betalning, pant eller annan säkerhet för skuld, som ej förfallen varit, skulle det missförstånd härledas, att Gäldenären för förfallne skulder kunde utan ansvar gynna en Borgenär på de öfriges bekostnad. Utskottet finner både, att det bedrägliga förhållande, som adagalägges genom utgifvande a£ yexlar, hvilka utgifvaren vet ej skola betalas, äz, 57* Lag-UtsiinnrTb tfetänkanden med all tydlighet utmärkt, och att, då erfaren-^ heter) ej sällan visat, det sådant inträffat, i det att vexlar blifvit utställde på personer, hvilka med utgifvaren icke ägt minsta förbindelse, eller ens varit af honom kände, jemväl denna art af bedrägeri att tillnarra sig andras egendom , är i förslaget på goda grunder upptagen. Angående åter påminnelsen derom, att af Lagens ordalag; gynna med betalning för ej förfallen skuld det missförstånd skulle kunna uppkomma , att Gäldenär trodde sig berättigad, att betala förfallen gäld, så anser Utskottet denna påminnelse hafva härrört från en oriktig fattning af Lagens likväl klart uttryckta mening; ty, då en Gäldenär icke förr, än bans ansökning om 'afträdesförmån blifvit upptagen, kan undgå att betala förfallne skulder, hvartill han äfven genom lexecutionstvång kan förmas, skulle icke eller hans åtgärd att sådan skuld godtgöra, ehvad den ock inträffar inom de sista trettio dagarne före Cessionen, kunna såsom ett bedrägligt förhållande rimligen betraktas.
Det är visst sanni att Utskottet såsom vilkor för 48 S/a/s-Utskottets Utlåtande, Avo 71. beviljandet af ifrågavarande anslag fästat indelningarnes upphörande, ehuru Chefen för Civil-departeincntet icke ansett sig böra vid denna lönereglering framställa något förslag i detta hänseende. Hade den utredning, som öfver denna fråga blifvit framlagd, i dess ställe baserat sig på en sådan grundsats, nemligen de indelda lönernas utbyte mot kontanta anslag, och följaktligen varit åtföljd af en fullständig kalkyl öfver indelningens belopp, så skulle den icke blifvit i så många afseenden, som nu är fallet, invecklad och ofullständig, och hade man jemväl då varit i tillfälle att på ett rättvisare och fördelaktigare sätt verkställa den önskade regleringen. Hvad ligger för en rättvisa t. ex. deri, att, då man föreslagit en minskning i alla länsmäns löner, som öfverstiga 300 r:dr (med undantag af dem. som utgöras af boställen), man skyr att föreslå någon jemkning i de limér, sorn synas i allmänhet vara de bästa, såsom lands-sekreterarnes? Af bilagorna inhemta*, att desses löner (expeditions-lösen inberäknad) ofta uppgå för det närvarande till 5. C å 8.000 rulr banko. Det kan väl ingen så missförstå mig som skulle jag mena någon jemkning härutinnan förr än vid nuvarande innehafvarnes afgång;— men icke ens något sådant finnes antvdt vid den nu föreslagna regleringen. utan har man i dess ställe funnit billigt att nu genast höja dessa, såsom det tyckes i allmänhet väl aflönte, tjenst emans löner genom att uppföra 8,000 r:dr banko å stat för läns-notarier, hvilka tjenstemän likväl hittills varit af lands-sekreterarne aflönte.
Men i afseende på Grefve Spens^ reservation, som af flere blifvit understödd, anhåller jag att få anföra de skål, hvarföre jag ej delat dess mening. Det synes mig icke lemna ett säkrare resultat för ett lyckligt val af Electorer, att bland hvarje femtedel af Ståndets Ledamöter \ålja fern, ån att utvälja 25 af hela antalet, hålst man i det sednare fallet åger 6å lång förberedelse för valet, som från Riksdagens början till den dag valet sker, då man deremot, genom det förslag Grefve Spens framställt, först dagen förut får veta de personer ibland hvilka man skall välja. Det vöre en högst obehaglig känsla för en Ledamot, som inom hela Ståndet kånde 25 personer, på hvilka han önskade välja, att i sin afdelning ej finna någon enda af dem; och om nu de 25 som voro lämpligast, till Electorer, alla funnos uti en afdelning, kunde ändå blott fem af dem blifva valde. Når nu dessutom, genom detta valsätt, antalet af väljande blir så talrikt, att allt sken af personel ansvarighet för valet måste försvinna, och då föga troligt år någonting upplysande för opinionen, eller öfverensstämmelse kan Ridd. o, Ad, Prof, 5 Bancf, 27. 4i8 Den 17 April e. m. vinnas uti så talrika församlingar, hvilka Mott för några Ögonblick med hvarandra sammanträffa, tror jag mig ej böra tillstyrka antagandet af ett vajsått, som synes mig lemna flera saker att önska, i synnerhet då det icke uppfyller den fordran, att så långt Grundlagarne tillåta medgifva rättigheten till ett fritt val. För öfrigt har jag visserligen ingen ting emot en återremiss af Betänkandet. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Det torde förmodligen icke bestridas att allt val år en slump, isynnerhet när det sker med slutna sedlar. Det kommer således hufvudsakligen an på att göra chancen något nära lika för dem som deruti deltaga. Om man säger att man har förtroende för den eller den personen, så bör man påminna sig hvad Crillon sade åt en som berömde honora för hons tapperhet: Jag var käck den och den dagen.
Stånd anlaget, just för att förekomma alt icke en definitiv fastställelse deraf skulle lägga hinder i vägen för R. St. att behandla den nu förevar:de frågan om skatteförenklingeu. Det har sä blifvit ansett af de andra Stånden eftersom man har sell alt det finnes 2:ne Stånd, som bifallit detta betänk., och jag kan ej föreställa mig att R. o. Ad. nu skulle anse detta såsom ett hinder för att fatta ett beslut, öfverensstämmande med Ulsk:s förslag. I afseende för öfrigt på sjelfva frågan, skulle jag, efter ett flygtigt afhörande af Frih. Palmstjernas förslag, nästan vara öfverlygad om att detta förslag kanske är bättre än hvad Ulsk. föreslagit. Det leder till samma mål, men betryggar måhända något mera; hvarföre jag, för min del, ej har något emot att förena mig deruti med honom. Hr Rosenblad: Jag anhåller alt få visa att i denna lilla fråga uppstår, genom bifall till betänk., en vinst för statsverket i st. f. den omtalade förlusten. Den ersättning som nu lemnäs, genom befrielse frän lie vill ningen, är nemi. större än den fördel, som Kronan genom kungsgårdshjelpen erhåller. Kronan lemnar nemi. såsom ersättning befrielse från fjerdedelen af bevillningen efter l:sta och 2:dra artikeln, med undanlag endast hvad första artikeln beträffar för dem, hvilka redan deruti fått lindring, och derföre ej får någon ytterligare sådan i den artikeln ulan endast i den andra. Efterser man nu huru många de mantal äro, som åtnjuta denna lindring, så finner man af tabellen E uti komiterades betänk, att de utgöra ungefär 1,200 s. k. dalkars-mantal och serskildt 554 gärde-mantal, emellan hvilka slag af mantal jag ej så noga känner skillnaden. Emedlertid är del en högst betydande del af Dalarne som undfår lindring, och deremot åtnjuter Kronan (enl. nämnde tali. E) endast 165 r:dr 34 sk. i penningar, 643 lass ved och 277 st. stockar.
"Stor sak, vill ingen annan hafva min dotter, så behåller jag henne sjelf" Gif ännu en vänlig blick åt Rosa, hulda B. och din Mathilda, och vänd för resten det öfriga sällskapet ryggen, ty ehuruväl stort, intresserar det dig sannerligen ej längre. Man pratar, man skämtar; Herrarne, hvilka säkert utgöra ett lika stort antal som Fruntimren, framkasta qvicka och dumma infall, buga och complimentera; de unge isynnerhet springa om hvarann, och uppvakta Damerna med apelsiner och konfekt-påsar, kika genom salongsfönstren, och utblåsa rökmoln utur de ständigt blossande cigarrerne. Till namnen känner jag här få; Geheime-Rådet Nobelcreutz, ser jag dock ibland avancera sin Fru, likaså Borgmästar Trullsberg, hvilken med hatten i hand lik en snurra trissar in genom dörren. Löjtnant Pirouette, och Secreter Flanquette äro äfven utmärkte personer, och af Fröknarne jemnt anropade; äfvenså Direktör Bergbrun, som blott spelar sex skillings boston med Öfverjägmästarinnan och Assessor Bengelberg. Nu hör jag man äter ruskar på sig der nere. Rosa, som under trängseln ej förr saknat mig, kommer upp och storbannas för det jag stulit mig undan. Aftonen är gudomlig! hafvet stilla som lugnet i en ostörd barna-själ; O! du herrliga Rosa! hvad du i din lilla svarta sidenspens och dina ljusa hängande lockar är täck; måtte icke heller lugnet i din unga själ grumlas af tidens oskonsamma hand. Jag har ej målat dig Rosas porträtt, min Emilia, men i afton ville jag med lefvande färgor kunna göra dig begripligt huru vacker hon är. Den öppna pannan, den friska kinden, det ljusblå ögat och den sirligt bildade näsan, den svällande runda läppen, allt detta låter ju länka sig, men det oskuldsfulla englaväsendet måste man se, för att fullkomligt kunna fatta och beundra; jag har frågat Rosa om jag får hälsa dig. "Jo, om hon är lika god som du," ljöd svaret. Oerfarna Rosa!
Tillverkningen för hand af ylle-, linneoch bomullsväfnader, antingen af hemspunnet eller inköpt garn, är inom södra delen af Länet, förnämligast Marks, Kinds och Åhs härader, en högst vigtig näringsgren, deraf den talrika befolkningen uti dessa merendels sterila trakter i ganska hufvudsaklig mån hemtar medel för uppehälle och bestånd. Det till verkningsbelopp härifrån, som årligen utom Länet afsättes genom gårdfarihandel, uppgår till omkring två millioner alnar af alla slag, förutan band, strumpor, tröjor, vantar, täcken och ryor; och den afsättning utaf sålunda tillverkade ylle-, linneoch bomullsväfnader, som särskildt äger rum genom resehandlande från Borås och Ulricehamn samt genom personer i dessa städer eller på landsbygden, hvilka dermed drifva handel i parti på andra inländska städer och orter samt på Norrige, är än mera betydlig samt uppgående vanligen till dubbelt, oberäknadt hvad på begge dessa sätt föryttras af i Halland tillverkade väfnadsartiklar. Efter approximativ beräkning kan förläggares oell tillverkares vinst af ifrågavarande väfnadsindustri uti Länet anses utgöra i medeltal 450 å 500,000 R:dr om året; och förtjenar härvid anmärkas, att, oaktadt tillverkningsbeloppel vid Rydboholms konstväfverifabrik årligen blifvit ökadt, synes sådant äfven under ifrågavarande fyra år icke hafva menligt inverkat på husväfnadsslöjden, hvilken tvärtom finnes hafva samtidigt varit i tilltagande jemte afsättningen på tillverkninga rne. För öfrigt tillverkas husväfnader af ull, lin och bomull inom alla delar af Länet, oberäknadt den södra, något deraf äfven till försäljning åt städernes invånare, men i allmänhet för eget husbehof; och synes händighet i väfnadsyrket alltmer utbreda sig, 19 Läderberedning, oafsedt den som sker vid anlagda ordentliga garfverier, utgör på några orter inom Läuet en allmogens binäring. Den sträcker sig dock egentligen till grannars och närboendes betjenande.
Nro 54» om underd. skrifvelser i bancoärenden; N;o 55, angrde ytterligare granskning af förslaget till ny civiloch criminal-lag; Nro 56, angrde hvilande förslag till grundlagsförändringar, med afseende på national-representationens ombildning ; Nro 57, angrde hvilande förslag till grundlagsförändringar; - a38 Den i\ Juni f. m. N:o 58, om postmedlen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e< m< lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den i4 Juni 1841 - Plenum kl. S e. m. Justerades prot.utdr. för denna dag f. m. Justerades pleni-prot:n för den 3o sistl. April. e. m., samt den 3 och 5 sistl. Maj. Lades på bordet nedannämnda från Utskm inkomna mern. och utlåttn, nemi. frun ConstitutionsUtskottet: N:o 126, i anledn. af återremiss å Const.Ulskrs mern. N:o 119; StatsUtskottet: N:o 5g5, med anmälan om resultatet af exlra-stalsregleringen ; N:o 5g6, i anledn. af tvänne RiksSt:s återremisser å Utsk:s mern. N:o 582, angtde arfvoden för riksdagskostnadernas utbetalning; N:o 597, i anledn. af anmärkntr emot Utskrs yttrande ang:de aflöning för RiksSt:ns notarier under en månad efter riksdagens slut. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Plenum kl. 11 f. m. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts nedannämnda förslag till R. Stts underd. skrifvelser till K. M., nemi.: Wto 4(5, angtde en gratification till Secreteraren vid K.
Vid granskning af Rådstufvurättens i Skeninge Domböcker för åren 4852, 4 853) 4 854 och 4855, som af Justitie-Ombudsmannen företagits under embetsresa den 29 Augusti 4856, hade befunnits, att i dessa domböcker åtskilliga paragrafer icke varit uppsatta, flera blifvit införda utan nummer, några icke haft början, andra deremot saknat slut eller varit om hvarandra utan ordning intagna, samt att icke någon af nämnda domböcker blifvit afslutad och underskrifven; äfvensom att Rådstugurätten icke förr än den 4 6 April 4 855 meddelat dom uti ett konkursmål, ehuru inställelsedagen infallit den 24 Mars 4 853 och, så vidt domen utvisade, någon behandling af målet efter de stadgade uppropstiderna icke .ägt rum; hvarföre Justitie-Ombudsmannen förordnat om åtal emot vederbörande. I anledning häraf förklarade sig en tillförordnad