Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet söker vidare, i afsigt att visa fördelen deraf, att tolags-regleringen ju förr ju heldre genomfördes, leda sig till den slutsatsen att, i följd af den friare riktning, i hvilken tull-lagstiftningen under flera föregående riksdagar blifvit ändrad, tolagen, der förra grunden för dess utgörande qvarstått, skulle hafva stigit i starkare förhållande än sjelfva tullinkomsten. — Härvid framställer sig dock sjelfmant den anmärkningen, att Utskottets hela argumentation i detta afseende ställer sig i uppenbar strid med hvad erfarenheten ådagalagt. Utskottet uppgifver sjelf uti sitt betänkande, att, enligt en af Kommers-kollegium åstadkommen och af Kongl. Majit uti nådig proposition vid 1844 års riksdag åberopad utredning, det visat sig, att tolagsinkomsten den tiden motsvarade ungefärligen 10 procent af tulluppbörden; och under åren 1853—1855 utgjorde den, såsom kändt är, i medeltal 8^ procent. Sträcker man nu undersökningen vidare, så befinnes det, att år 1857 (det sisla under hvilket de gamla bestämmelserna för tolagsberäkningen följdes), då tulluppbörden i de till tolag berättigade stapelstäderna — med undantag af Haparanda, Luleå och Wisby, för hvilka tolags-uppgifter saknas — utgjorde 10,521,676 Riksdaler Riksmynt och tolagen 723,570 Riksdaler samma mynt, den sednare sålunda blott uppgick till 6f procent af den förra. Och det visar sig således, att Utskottet, vid sin beräkning af tolagens förändrade förhållande till tulluppbörden, icke fästat tillbörligt afseende på alla de faktorer, som böra i en sådan beräkning ingå. Då Utskottet icke med ett _enda ord omnämner de faktiska förhållanden, som emot slutet af motionen i ämnet äro framlagda och hvilka bättre än alla deduktio - 12 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 13. ner ådagalägga sakens rätta beskaffenhet, så torde det ursäktas mig att jag här anser mig böra återupptaga framställningen af desamma.
Justitice-Ombudsmannen aligge, att wid hwarse Riksdag till Riksens Ständer aflemna en allmän redogörelse för sin förwaltning af det honom förtrodde Embete, samt deruti utreda Lagstiftningens tillstånd i Riket, anmärka Lagarnes och Författningarnes brister och uppgifwa Förslag till deras förbättring. Ware han ock skyldig att emellan Niksdagarne ärligen ett Utlåtande öfwer desse ämnen genom trycket kungöra. 8 ioi. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af Dest Ledamöter en eller flere funnes hafwa as egennytta, wrangwisa eller försumlighet, sa orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig Lag och sakens utredda och behörigen styrkta sörhällande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, ware Riksens Ständers Justitice-Ombudsman pligtig, äfwensom Konungens Justitice-Cantzler berättigad, att wid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till answar efter Rikets Lag befordra. 8 102. Denna Domstol, som Riks-Rätt kallas, skall i sädant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Swea Hof-Nätt, hwilkcn deruti söre Bilaga till Mem. N:o 1. 55 Ordet, Presidentcrne uti alla Rikets Collegicr, Fyra de äldste Stats-Näd, Högste Befälhafwaren öfwer de i Hufwudstaden tjenstgörande Trouppcr, Högste närwarande Befälhafwaren för den wid Hufwudstaden förlagde (5'scadcrn af Armoens Flotta, twänne de äldste Råd i Swea Hof-Rätt och det äldste Nåd i hwarje af Rikets Collegier.
Jag tror, att bruket och allmänna omdömet så tillräckligen bestämt hvad plats dessa helsningstal erhålla i den parlamentariska historiken, att det är öfverflödigt att upptaga tiden med någon discussion derom; men då Hr Frih. o. Landtm., i anledn. af Hr Rosenqvists yttrande, behagat utlåta sig, alt grundlagen innefattar stadgande , som förbjuder ailä enskilda tilldragelsers omnämnande under discussionen, af den natur, som Hr Rosenqvist syntes syfta på, men jag i hans yttrande ej tyckte mig finna någon enskild händelse omnämnd, så anhåller jag, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes ur Reg.Formen eller Riksd.- Ordn. uppläsa den §, som föranledde Hr Landtm, att, på sätt som skett, afklippa en talares yttrande rätt. Hr von Troil: Innan Hr Landtm, afgaf sitt sista yttrande, begärde jag ordet, i anledn. af det sätt, hvarpå Hr von Hartmansdorff uppfattat hvad jag förut anfört. Jag yttrade ej, att jag önskade, att man öfverlemnade åt Landtm, att uppläsa eller icke uppläsa talet, utan min mening var att talet icke skulle uppläsas. Om meningen varit, att det skulle erhålla ett fullständigare godkännande af Ståndet, så bade erfordrats, att det blifvit bordlagdt till nästa plenum, emedan ordalagen vid en enkel uppläsning svårligen kunna så noga fattas, så att man derefter kan taga sitt beslut. Jag skulle derföre helst önska, att Hr Landtm, icke uppläste talet; men om Hr Landtm, är af annan mening, finner jag det obehörigt att söka förmå Hr Landtm, att icke uppläsa detsamma. Undert. Ridd.Secret. uppläste derefter följande förslag till tal: Stormak tigste, Allernådigste Konung! Ed. K. M. njuter i denna stund anblicken af ett flitt folk, samladt omkring sin constitutionelle Konung, för att framlägga sin und. vördnad och lyckönskan. Det rum Sveriges R. o. Ad. äger ibland
Ständer ansett in försel algi flen derå böra bestämmas till endast 5 Rdr Runt; äfvensom tullen å tvåbjuliga åkdon saint å droskor, trillor och slädar blifvit nedsatt till 20 R:dr stycket. Den för vatten, mineral-, med 15 öre per kanna utgående tullsats har, i betraktande al denna artikels behöflighet inom medicinen, blifvit nedsatt till 10 öre kannan. Exp oditio nsU Iska t le Is Förslag till underd. Skri frelse, N:n 148. 19 Billigt hvild embetsverken upplyst, har ibland införselartiklar under sednare åren förekommit en under benämningen af vattenglas, utgörande en lösning al kiselsyra i kali eller natron, hvilken användes till indränkning af sten, öfverstrykning af kalköfverdrag och färgning på murar m. ui., och hvilken artikel af embetsverken ansetts böra i taxan upptagas med en tullsats af 20 procent å värdet eller lika med hvad för sista rubriken i taxan stadgadt är. Jemte det nämnda artikel blifvit, på sätt embetsverken hemställt, i förslaget intagen, har, i betraktande af dess användning, densamma ansetts icke böra uuderkastas högre afgift än 5 procent å värdet. 1 enlighet med hvad embetsverken föreslagit och på al’ dem anförda skäl, hafva vid de under väfnader, halfsidenförekommande benämningarne ”felb och plys” blifvit tillagda orden ”äfvensom filtar.” Bland de under afdelningen ylleväfnad upptagna effekterna ”filtar och mattor” lärer, enligt hvad embetsverken upplyst, förekomma dels dubbla och kantade filtar, vanligen kallade resfiltar och äfven använda till sängtäcken, dels ock så kallade maskinfiltar, rundväfda, hvilka tvänne sistnämnda varuartiklar af embetsverken ansetts icke vara att tullbehandla såsom filtar och mattor, utan böra hänföras, de förre till ”kläder” med 50 procent förhöjning i lullafgiften för tvget, och de sednare till delar af ”redskap och maskinerier”, och följaktligen fria från tull.
All proviant bekostas af Kronan efter ett faststäldt portionspris å 10 sk. b:ko, brödet inberäknadt; då likväl brödet öfverstiger 1 sk. 4 rst b:ko il, bekostas jemväl serskildt den blifvande bristen. Uphandling af proviant, så väl å station som i läger, verkställes genom biigadernes förvaltnings-direktioners försorg. Kokning för så väl brigader som detacherade bataljoner verkställes, sä ofta ske kan, vid matinrättning; i annat fall kompanivis. I båda fallen bör provianten så fördelas, att den kommer att utgöra 3:ne måltider dagligen. All proviant utdelning in natura sker efter fastställd stat; då kokningen sker kompanivis bör denna utdelning helst ske dagligen. Under marcher och tåg erhålles proviant i qvarteren emot betalning enl. markegång. Öfverstiger markegången portionsvärdet, ersättes bristen serskildt af kronan. Proviant eller motsvarande portionsvärde tillfaller: för å sjukhus befintlig sjuk, sjukhuset; för den som i militär-arrest undergår vatten och bröd, antingen matinrättningen, om sådan finnes, eller ock kompanimalhållningen. Angnar teringen b). Rättighet till fri inqvartering eger hvar och en som tillhör den stående hären och befinner sig i aktiv tjenstgöring. Då hinder likväl möta för dess utgående in natura, erhålles derföre en, lill sitt belopp för hvar och en bestämd, kontant ersättning. Truppen och åtminstone en del af befälet böra alltid, der det sig möjligen göra later, vara kasernerade. De af befälet, hvilka såsom permitterade qvarblifva å station, fortfara att tillgodonjuta inqvartering. Art. IO. Jt/anstia gieis Gierss isning, heHlätlnnsl, remtyg oeti sslreiSning c). Stående Hären.
PROTOCOLL, HÅL L N A U09 HÖGLOFLIGE iaiiKbaiRsaÅta* namra, \ID lagtima Hiköimflen i £tcr chirlin Arén IS53—1854 Treitje Huttet. —#€) • ■■ ■ STOCKHOLM. Onsdagen den 4 Januari 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2:ne Prot.-Utdr. för d. 31 sistl. Dec. f. och e. m. samt Pleni-Prot. för d. 19 i samma månad. Föredrogs Hr von Troils, Samuel Gust., d. 28 sistl. Dec. f. m. pä bordet lagda motion, ang:de anläggning af en jernväg emellan Skåne och Wettern. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Ehuru jag ogerna förslösar någon tid för det Högh Ståndet genom deltagande i öfverläggningar om motioner innan de af Utskott blifvit vederbörligen behandlade, har jag dock funnit nu förevande fråga härifrån påkalla ett undantag. Jag vill härvid dock vara så kort som möjligt. Det är icke vid motionen, utan vid ett anförande, hvilket följde deruppå, som jag anhåller att få göra några erinringar. Vid motionens afgifvande företog sig nemi. en värd ledamot af Ståndet, Hr Ribbing, att anställa en kritik öfver den Nåd. Proppos. ronde jernvägars anläggande, som R. St:r fått ifrån K. M. emottaga, hvilken Nåd. Propos. redan längesedan blifvit af R. o. Ad, till vederbönde Utskott remitterad. Jag vill så mycket mindre inlåta mig i den mängd specialiteter, som den värde talarep i sin nog ovänliga recension utförligen afhandlat, som de fleste bland dem icke hade något sammanhang med ämnet för den motion, hvarom öfverläggning då förevar.
Jag begärde då ordet, och yttrade, att Ridderskapet och Adeln alltid hade sig öppet, att remittera frågan till sitt Särskildta Utskott, ifall hvad de andra Utskotten föreslagit, icke convenerade Ståndet. Grefve Posse, Carl Hindric". Jag instämmer med dem, som reserverat sig emot hela remissen. Jag yttrade mig icke offentligen sistledne Pleni-dag, men jag ropade Nej. Jag var ej nog säker och hemma uti Grundlagens olika Den 27 Maji f. m. punkter, men min känsla sade mig, att remissen icke var riktig, i följd af hvad jag hade hört hår under discussionen yttras, af mera kunnige mån. Jag ansåg mig likväl böra vika för Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt andre upplyste talares skäl att tillstyrka remissen. Emedlertid finner jag nu mera, att 48 §. Riksdagsordningen uttryckligen stadgar, hvilka föredragnings-åmnen åro, sorn till öfverläggning kunna framställas. Dessa åro nemligen: 1:0 ”Konungens propositioner, som å Riks”Salen eller sedermera under Riksdagens lopp, ”blifvit till Stånden eller Stats-Utskottet Öf”verlemnade. ” 2:0 "Mål, som genom Protocolls-Utdrag ”eller Deputationer från MedStånden commu”niGeras. ’’ ■5:o ”Utskottens Betånkanden och Förslag.” 4:o ”Motioner gjorde i Plena af någon vid ”Riksdagen då närvarande Ståndets Ledamot.” Det år således hår på intet sått fråga om Kongl. Skrifvelser. En Kongl, proposition skall enligt 87 och 89 §• § RegeringsFormen , nödvändigt, för att vara gällande, undergå granskning af Högste Domstolen och StatsRådets yttrande skall äfven vara bifogadt. Sorn detta ej ägt rum, anser jag billigt, såsom Herr Grefve Carl Stellan Möner, en af våra äldste Ledamöter föreslagit, att den Kongl. Skrifvelsen borde hafva blifvit lagd till Handlingarne. Detta år hvad formen rörer.
Angelägenheten att borttaga denna afgift blir så mycket större i fall den tillämnade och redan påbegynta utförseln af kreatur åt England från vestra och södra delarne af riket skulle komma att utveckla sig till en fortgående spekulation, emedan det är alt förutse, att i sådant fall brist på kreatur för ladugårdarna inom landet tillfälligtvis kan upsla och det blir då serdeles maktpåliggande att deras ersättande från annat håll genom upköp utomlands icke må vara belagdt med några svårigheter eller förtyngas genom afgifter hvilka Staten utan allt äfventyr kan undvara. Näst efter ofvannämnde varor synes artikeln Kaffe förtjena att komma i betraktande. Af denna vara infördes under loppet af 1852 ett belopp af 9,989,964 få eller i rundt tal 10 milkr. Afgiften derpå, som nu är 2 sk:r 8 runst. per få, oaktadt i förhållande till många andra icke öfverdrifven, vågar jag likväl föreslå till nedsättning med 4 runst., eller till 2 sk. 4 runst. per få, hufvudsakligen derföre, att giltiga anledn:r finnas till den förmodan alt ännu med den närvarande tullafgiften icke obetydliga partier kaffe insmuglas vid de södra kusterna. Minskningen i tullinkomster genom nedsattningen af 4 runst. per få skulle utgöra omkriug 104,160 R;dr b:ko, men dels är all sannolikhet för handen, alt delta belopp skulle er - Den 29 December. 187 sältas till en icke obetydlig del genom ökad import och derigenom, alt hvad som nu tilläfventyrs smugglas, dä skulle betala tull, dels komme också en fortfarande tillökning i konsumtionen af denna vara alt verka lill en motsvarande tillökning i införseln och inkomsten af artikeln socker. Artikeln Hudar hörer till de oundgängligaste förnödenheter, serdeles uti ett kallt klimat der helsans bevarande så väsendtligt O D beror på tillgången på en torr och god fotbeklädnad. A denna betydande artikel höjdes tullafgiften för ett par Riksdagar tillbaka utan allt annat rimligt skäl än derföre att man ville åtkomma en ökad statsinkomst, omkring dubbelt mot hvad den förut hade varit.
Medhan hon södh iagh stodh ther hooss Ther aff gick så starkt itt ooss. I må tå ey vndra iagh så ragar, Jagh warder wäll bättre innan fåå dagar, Fåår iagh een wijnkanna till Och sedan en godh spicke sill. Jagh skall taga bot ther iagh fick soot Om thz än wore Påwen emoot. Act. Sc. VI. MAGILA. O Herre Gudh huadh frögd tå är När äckta folck haffwa huar annan käär. Thz haffwer iagh nu förnummit för san På Ruben wår granna then fromme man Och Cyboræa hanss hustru käre, I fromheet the både like äre. När iagh kom tijt han sporde migh till Huadh drick iagh henne giffwa will. 19 Jagh måtte migh för honom förswäria faast At then drick war vthan last Och inthet förgifft ther blandat vthi. Ty kunde iagh och swäria frij. Ena quinno iagh weet i wår by Hon gåffwo wäll till en kiortel ny Om hon kunne sijn man förgiffwa Så att thz måtte lönlighit bliffwa. En man är här och han giordhe thz samma Wijste han thz affginge medh gamman. Men thesse ähre huar annan så kiäre Fast kärare än mig ölkannan är, Then iagh och haffwer hafft så kiära, Förr will iagh liffwet än henne umbära. Nu glädhes iagh och theras kärleek förökas Om medh thetta fosteret will lyckass, Ty Cyboræa är haffwande wijst Som iagh nu förnimmer vthan list. Ty så snart hoon dricken hade taghit Fick hoon sigh öffwer sin maghe, Klagha sigh fast om naffla och rygg. Aff sådan märkio är iagh trygg
Herr Grefven och Landt - Markalken hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade gilla i2ite Punkten med den förändring, att cautioner må godkännas äfven då löftesmännen äga deras hemvist utom districterne, dock ej förr än åtta dagar efter det avislistorne inkommit, samt att, ifall något lån beviljas, der cautionisten icke dessmindre befinnes vara öfvertecknad, låntagaren må vara pligtig att antingen promt anskaffa ny godkänd borgesman, eller ock genast inbetala hela lånet. Bifölls. Herr Rosenblad: Som följd af det nu fattade beslut om iartc Punkten, torde io:de Punkten, sådan den i Utskottets första Betänkande lyder, böra bifallas, att nemligen samtlige Directionernc skola ömsesidigt meddela hvarandra avislistor. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att såsom en följd af Ridderskapets och Adelns vid iarte Punkten nyss fattade Beslut, io:de Punkten, hvars pröfning Ridderskapet och Adeln uppskjutit tills den i2:te blifvit afgjord, måtte sådan den Den 7 November e. ftt. i Utskottets första Betänkande lyder, afRidderskapet och Adeln godkännas. Ropades J a. i3:de Punkten. Herr von Hohenhausen: Då Ridder skapet och Adeln för en stund sedan redan beslutat, att man ej får beläna publika pappar annorstädes än i Stockholm, hemställer jag, om ej i3:de Punkten kunde alldeles utgå. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde, att, enär beläning på Actier och publike papper endast vid Banco-DiscontYerket i Hufyudstaden borde äga rum, i3:de Punkten således måtte utgå. Herr Hjerta: I följd af de Beslut Ridderskapet och Adeln förut fattat, tror jag det vöre rättast stadga, att dessa Disconter Ridd. o. Ad. Pr. X. Band.
Det bästa för både den ena eller andra parten synes mig vara, att sedan Högsta Domstolen afgjort en fråga, densamma icke vidare må blifva föremål för behandling af någon annan myndighet. På denna grund anser jag det hafva varit oriktigt af Utsk. att yttra sig öfver denna fråga så vidlyftigt som skett, utan hade Utsk. bordt endast förklara, att enär tvisten rörande fisket vid Trysunda redan vore genom Högsta Domstolens beslut afgjord, så kunde denna fråga icke vidare till bedömande uptagas. I afseende på skatteköpet, af ifrågavande fiske, så, enär denna fråga ■kommit å bane, hade den rigligaste formen fordrat, att de vederbörande som önska köpet, vändt sig lill K. M. för att der vinna sitt mål. Derigenom hade en noggrann undersökning om det lämpliga eller olämpliga i att försälja fisket till skatte blifvit anställd, och K. M. hade säkerligen, ifall deras ansökning ansetts förtjena afseende, öfverlemnat frågan om skatte-köpet till behandling af R. St:r, hvilka då kunnat, till följd af målets fullständiga utredning, utan tvekan, fatta sitt beslut. Jag tillstyrker vördsamt bifall till första punkten och afslag å den sednare. Frih. Cederström: Det skarpa klander, den siste värde talaren funnit godt uttala öfver StatsUtsk:s förfarande i denna fråga, synes mig ingalunda vara förtjent, alldenstund Utsk. afstyrkt bifall å den väckta motionen om fiskets uplåtande till socknemännen, utan någon afgäld, efter n. v. arrendetids utgång; hvaremot först i den händelse om Utsk. derå tillstyrkt bifall, de af Hr Printzensköld gjorde reflexioner hade egt någon tillämplighet. Rerörde klander förefaller mig för öfrigt så mycket mera besynnerligt att få höra, som den värde ledamoten sjelf under innevande Riksdag framställt det yrkande, att en actoratsprocent, hvilken han icke på administrativ väg kunnat utbekomma, måtte honom af R. St:r anslås.
Låtom oss så se på denna lilla förtjusande barnbädd, där den står i högra hörnet, omgifven af en sky af hvitt, mjukt musslin. På gafveln, öfver hufvudgärden, äro små cheruber framställda i klara bjärta färger, hvilka skalkas i yster lek. Det är den vackraste bädd för ett barn man kan få se. Bland alla vackra saker på denna smakfulla utställning skall jag äfven hänvisa till de smånätta barnkammarmöbler i allmogestil med tänkespråk här och där anbragta, såsom » läxan först, leken sedan » o. s. v. Man bör heller icke försumma att se och beundra de vackra och konstskickligt flätade videkorgarne. De äro tillverkade af en blindfödd. Det är blott en ringa del af allt sevärdt, som jag här påpekat, men vare det nog sagdt, att Blekinge lilla län är värdt stort beröm för sin rikhaltiga oeh mångomfattande utställning. I Kristianstads läns utställning upptages midtelpartiet af en mycket vacker och m y c - ket dyrbar kabinettmöbel i 1600-talets stil. Soffa och stolar äro klädda med gyllenlä- der och under är utbredd en präktig flossamatta i blått och brunt. Härmed hafva vi gått salen rundt och vilja nu som hastigast kasta en blick på midtelpartiet. Här, alldeles midt emot Malmö- utställningen har fröken Lilli Zickerman från Sköfde sin vackra utställning, ett rum tapetseradt med gröna gobeliner med border af vårblomster. En väl ordnad möbel af svart päronträd med grön och brun klädsel. Det ligger stämning och hemtrefnad öfver hela arrangemanget, 1897 i D Ü INI På andra sidan af midtelpartiet har Nya Bikupan i Göteborg en särdeles fin och läcker exposition af damlinneartiklar med utsökt fina broderier. Nu måste vi begif va oss upp på galleriet, där vi först till vänster hafva att beundra flere utmärkta arbeten af Borås tekniska vätskola, hvaribland isynnerhet gobelinen i midtpartiet tilltalar oss med sitt vackra mönster. Så komma vi till Västmanland, där man isynnerhet bör lägga märke till de särdeles prydliga spetsarne från Arboga. Södermanlands läns utställning är äfven särdeles rikhaltig.
— Några bitar skäras i fyrkanter och kokas ljusbruna i smör eller flott. Det feta silas från lökarne och i detta iröres mjöl; bryningen späddes med såsen från steken. I såsen lägges de brynta lökarne, pickles och ett skedblad senap. Såsen serveras till steken, som garneras med potatispuré och de med steken kokta morötterna. Äppelpudding. Äpplen rifvas, blandas med äggulor (10 gulor till 12 äpplen), smör, 2 matskedar rifvet bröd, socker, en tesked stött kanel och sist de till skum slagna hvitorna. Slås i smord form och gräddas i varm ugn. O. H. B. gick ännu så sakta, som om där funnits någon, hvars sömn ej fick störas, men småningom kom det åter i det gamla hjulspåret, o c h efter någon tid var t. o. m. Erik sig lik. Hos Märta tog nu naturen ut sin rätt. Hon blef fullkomligt likgiltig för allt, som rörde sig omkring henne, o c h med själens slapphet följde ock krafternas nedsättning. Eriks ömhet tycktes förgäfves hålla henne fast vid lifvet. Hon hade lefvat ut. Något mer barn skulle hon ej trycka till sitt hjärta, det hade läkaren sagt henne vid Haralds födelse, o c h han, som var hennes allt, medelpunkten för hennes drömmar o c h för hoppningar, var borta, och efter honom sträckte hon längtande sina armar. Läkaren rådde till en utländsk resa, men hon bad att få dö i sitt hem. Då berättade tant Anna om, hur det varit i Märtas ungdom, då de också ville ha henne till en tysk badort, men hon rådt till verksamhet, och det lyckliga resultat, som vid folkhögskolan visat sig. Doktorn rådgjorde med Erik om att förnya försöket med en vistelse i Kumla. Erik ville högst ogärna gå in härpå, men då han för doktorn motiverade sin motvilja för saken, blef denne så intresserad, att han genomdref resan, föreställande Erik, att Märtas räddning bestod i, att man " lyckades återväcka hennes lefnadslust. Erik gaf slutligen med sig, och Märta hörde med förvåning det nya beslutet, såg Elise packa in hennes kläder och tog själf, nästan frånvarande, afsked.
Socknenämnden eger makt, att för erkända öfverträdelser af de författningar eller särskilda ordnmgsstadgar, öfver hvilkas efterlefnad det tillkommer nämnden att vaka, ådöma de uti samma författningar och stadgar utsatte böter och vitén; men om den tilltalade nekar till gerningen, varde förhållandet hos vederbörande åklagare till laga beifrande anmäldt. 50 § (§ *1). Till ledamot i sockennämnd må ej väljas: kronofogde, länsman, folkskolelärare eller annan af socknen tillsatt och aflönad befattningsman, som i ock för sin befattning är inför sockennämnden redovisningsskyldig. Andre, sorn allmänt embete eller tjenst innehafva, kunna ej emot sin vilja förpligtas att dylikt uppdrag emottaga. 177 51 § (§ 4*). I afseende på vilkoren i öfrigt för valbarhet till ledamot i sockennämnd, rättighet att uppdraget sig afsäga, samt tjenstgöringstid och afgång, galle hvad i 17 och 18 §§ om ordförande i sockenstämma för borgerliga mål sagdt är. Sockennämnden väljer inom sig ordförande och vice ordförande för så lång tid, som den valdes uppdrag i nämnden varar. Uppgift om ordförandens namn och bostad insändes till Konungens befallningshafvande, som i länskungörelserna derom meddelar underrättelse. Aro, vid utsatt sammanträde, hvarken ordförande eller vice ordförande tillstädes, före den ledamot ordet, som nämnden för tillfället dertill utser. 53 § (§ 46). Sockennämnden sammanträder å de tider och det ställe nämnden bestämmer, och deremellan så ofta ordföranden det nödigt finnér eller då minst halfva antalet af nämndens ledamöter det yrkar. 54 § (§ 48). Ordförande eller ledamot i sockennämnd, som utan anmäldt, af nämnden godkändt förhinder, från sammankomst uteblifver, bote till sockenkassan två riksdaler riksmynt. 55 § (§ 49). Sockennämnd må ej ärende handlägga, der icke mer än hälften af ledamöterna tillstädes äro.