Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D e, som lefva i lyckliga äktenskapsförhållanden, kunna svårligen omfatta den • åsigten, att lyckan beror p å friheten att efter behag upplösa o c h återknyta äktenskapsförbindelsen. D e tro, att orsaken är en annan eller flere andia. D e t är för det första ganska troligt, att de flesta göra sig en alldeles oriktig föreställning o m äktenskapet. D e finnas t. e x. som lefva i den tron, att i deras äktenskapliga l i f aldrig några differenser skola förekomma, att kärleken skall utfylla allt, göra alla b ö r d o r lätta, ersätta mat o c h dryck o c h allt detta lifvets goda, uppmjuka hjertat gent emot den älskade och stålsätta karaktären emot lifvets alla veervärdigheter. D e t är sant, att det borde så vara — - kunde så vara till oeh med, o m ej den menskliga ofullkomligheten stode i vägen. M e n som denna väl aldrig kommer att försvinna, så få nog menniskor nöja sig m e d en mindre fullkomlig lycka o c h — vara glada ändå. M e n himmelen klarnar j u igen o c h är lika ljus o c h vacker som förut. Hvarför skulle då i c k e den äktenskapliga lyckan, o m den också stördes af stormar o c h förmörkades af moln, kunna återkomma, lika ljuf och stark som f ö r u t? Ja, hvarför icke renad och luttrad af storm o c h m o l n? O m man blott icke börjar sitt äktenskap med den föreställning, att ens lycka skall vara oafbruten, o m man med tålamod bär skiftningarna i denna lycka o c h söker mildra verkningarna deraf, o m man är öfvertygad, att lyckan fins qvar o c h k o m m e r igen, när molnen skingrat sig, så skall man helt säkert, under förutsättning att kontrahenterna båda äro hederliga o c h rättskaffens menniskor, finna, att sällheten inom äktenskapet visst i c k e förhindras af äktenskapets band, utan snarare befrämjas. U t o m det, att så mången g ö r sig en oriktig föreställning o m äktenskapet o c h dess lycka, kommer dertill, att nästan en hvar gör sig en oriktig föreställning o m den han eller hon väljer till maka.
Vid pröfning häraf, har Constitutions-Utskottet funnit omförmälda Grundlagsrum destomindre stå i strid sinsemellan, som 73 §. Riksdagsordningen angår beslut öfver tvistiga ämnen, hvilka, skola vid samma Riksdag definitivt afgöras, och 56 §. Regerings-Forrnen åter foreskrifver saltet ail bereda Riksens Ständers Utlåtanden i Grundlagsfrågor, till afgörande vid nästa Riksdag. Då således Grundlagsändring härutinnan icke påkallas af någon otydlighet eller motsägelse, och då, i öfrigt, alternativet af Cönstitutions-Utskottets förstärkning till 120 Ledamöler, synes nog mycket afvika ifrån Grundlags-Stiftarens åsyftning, att ärenden af denna grannlaga art måtte lugnt och varsamt behandlas, utan en alli. för stor röst-öfvervigt hos de tili förstärkning invalda, har Conslitulions-Utskottet väl ansett Motionnirens förslag ej kunna i någondera delen till Riksens Ständers bifall öfverlemnas; dock får, med anledning af samma förslag, och i likhet med hvad under sisllidne Riksdag blifvit fram11 ih. litt fl. St. Prat. 1X34. 3 Simi, 2, il:de Häftet, Jto CénskilutivnsXJ-ulioltets Memdrial N:o fa. siril 1 dt, Utskottet för Grundlaglig åtgärd vördsam ligen tillstyrka införandet' i Riksdags-Ordningens 70 af en om ieke just ovilkorligen nödig, åtminstone nyttig och ändamålsenlig hänvisning till 56 R egersngs-Formen, medelst följande tillägg vid slutet: — ■— •— Huru skiljaktigheterf vid beredning af Riksens Ständers Utlåtanden i Grundlagsfrågor, låra sammanfemkas och slutligen jörenas} derom dr i 56 JRege ?ings-Formen serskildt stadgadt.
Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 9 Januarii 1818. S. D. I anledning af en, Ridderskapets och Adelns Ledamots, uti den Form 29 §. i Riksdagsordningen föreskrifver, anmäld Anmärkning mot Föredraganden inför Kongl. Maj:t i CommandoMåi för Armeen , samt derå begärd Remiss till ConstitutionsUtskoltet, blef samma Anmärkning till ConstitutionsUtskoltet af Högh Ridderskapet och Adeln remitterad. Ut supra. Den 9 Januaril. 557 Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kil half till'fyra eftermiddagen. In fulcm Protocolli O. J. Lagerheim. Lördagen den io Januarii. Plenum klockan 10 Förmiddagen. Föredrogs till remitterande: Herr Harnmarsköldsj Lorenzo, den 2 dennes på Bordet lagda Memorial, angående Medels anslående till fullbordande af elen utaf Professoren von Breda påbörjade Tafla öfver Konung CarlXIII:s Kröning. Herr von Schulzenheim, David, den äldre: Som jag råkat inhämta någon kännedom om denna ifrågakomma KröningsTafla, så beder jag härvid få andraga några ord. Denna Tafla eller Målning är af Hans Majestät Konungen befalld samt Esquissen deraf med bifall påtecknad: Den är af 12 Alnars bredd och 'ji Alns höjd. Den synes minst vara till hälften färdig, så att man med lätthet kan föreställa sig det hela, samt redan igenkänna de 553 Den 10 Januarii. Höge Kongl. Personerne, RiksDrolzet och ErkeBiskoppen, som under Riksens Ständers öfvervaro påsätta Kronan, jemte flere tjenstgörande och närvarande högre Embetsoch IIofMän. Det synes väl vara emot Rikets Högloflige Ständers samt ej minst emot Ridderskapets och Adelns värdighet och underdåniga tillgifvenhet till vår vördade Konung, som sjelf Arbetet anordnat, att låta detsamma halfgjordt falla i glömska.
Samma förhållande bör iaktagas, dä nägvn tager afff-d, och nägon Beställning utt Succ-ssivnen ef kommer ail äterbesättaS utan indragas, börandeS den afgående salom Accords ersättning för en sädan Grad äga att i L a 8 är uopdäro den biifwande Arrende.summan Dä en sädan Författning widtages , kunde ingen O ficer blis.oa lidande, r synnerhet om älwen nkgon dylik anstalt togeS sör de högre graderna wid I -delia Armen, hwilka säsom Regementsoch Brigade-Cheser erfordrades till större Befäl i Armen, sä wida de icke lämveltgare kund? tub-hällas wid sina indelningar, och sär lunda älnjuta sina Löner. Ma de inkomster som genom Beställningars indragande kunde inflyt , ssulle tillkomma denna Organisations Fond, jemte alla and'« medel, som Riksens Ständer nu eller framdeles kan anflä, tili ett sä godt ändamäl som Rikets förswarAtt enahanda förändring skulle kunna ike, med igdetta Bats; manshället, och BälsmansTompagmerna sattas pä wä?fwad sol ester söresk ttne grunder, sö> modar jag öfwerensstämmec lä wäl med deras Befäls som Rotehällarnes önskan. För min del skulle jag gerna wilja erlägga en sädan Vacance-afgist. Hurvwiöa detta Försteg ölmen more anwändbart för nägon del af Jr d-tta Cawalleriet, lemnäs kill deras hedömmande, sym deruti äga tillräcklig kän - 688 Dm n Januank. kännedom. Såsom ett b?wis för sädane Truppers brukbarhet har Herr ÖiwersteLleulenant LiarnstiernL anlon Savolax och WermelondS Jägare.
Magt tillväller sig rättigheten att stifta lagar, gällande för tillfällen, så äger denna Magt ej mera caraäeren af lagstiftande, den har då antagit den af despotiskt verkställande, och ali personlig säkerhet är i och med detsamma inom Samhället försvunnen. Förslaget att indraga Disconternes Rörelse på fem år, utan att sätta ett motsvarande Capital i omlopp, anser jag aldeles ovärkställbart, med mindre större delen af flere Provinsers Innevånare skola bringas i obestånd och tvingas att på UtmätmngsAu&ioner se sina Egendomar eller Fabriquer för så’ godt som intet försäljas. Utskottens beslut att å 3 ProcentsSedlarne icke beräkna innehafvaren till godo den Rä nta, som var uplupen, då Disconterne uphörde att betala, innefattar i min tanka en orättvisa, som jag har svårt att kunna förena med det Utskottets utlåtande, att Regleringen af Disconterne skall så verkställas, attFordringsägarne Statsoch Banko-Utskottens Belänianden. 381 Skola få mera än om Concours ägt rum; ty i händelse af Concours hade den uplupna Räntan otvifvelaktigt blifvit beräknad.
Offentliga marknader hållas årligen i länets städer: 3 i Örebro och Askersund samt 2 i Nora och Lindesberg, och dessutom landtmarknader 2 hvarje år, den ena om våren och den andra om hösten, vid Sköllersta, Sörby, Svennevad och Emma i Sköllersta härad samt vid Tomta och Lerbäck i Kumla härad; dessutom förekomma torgdagar i städerna hvarje Onsdag och Lördag samt på landet vid de båda sistnämnde marknadsplatserna, äfvensom vid Nya Kopparberget och Carlskoga, en å två dagar hvarje månad. Vid landtmarknader pläga äfven åtskilliga vestgötehandlande och handtverkare med sina varor tillstädeskomina och föryttra dem till allmogen. Rörande priset på landtmannaprodukter åberopas i underdånighet de uppgifter, som influtit under Salje afdelningen, hvarjemte må tilläggas, att partipriset på bränvin varierat emellan 1 R:dr 20 och 1 R:dr 70 öre för kannan. Vid slutet af år 1860 funnas inom länet 7 minutering sställen för spirituösa drycker, 3 i örebro, 1 i hvardera af länets öfriga städer och 1 i Nya Kopparbergs socken. Rättigheten utöfvades öfverallt af bolag. Utskänkning af spritdrycker idkades å 33 ställen i städerna och å 14 af länets landtgästgifvaregårdar samt dessutom tillfälligtvis vid Adolfsbergs brunn och å 2:ne såkallade utvärdshus vid Örebro stad under sommaren, vid mötesplatserna Sannahed och Mosås under mötestiderna, vid Porla under brunnsterminerna samt å 5 ångfartyg under tiden för deras resor. Minuteringsoch u t sk än k n i n gs afgiftern a uppgingo nämnde år till 43,619 R:dr • go öre Runt. Den del af dessa afgifter, som tillfaller länets städer och socknar, är af de särskilda kommunerna till olika ändamål disponerad, å landet allmännast till folkskolorna, stundom äfven till fattigvården. 5. ICiSMaerialföriäåSliJSMlesB. Tab. N:o 10. Bilagde tabell N:o 10 utvisar antalet hemman och lägenheter, dessas natur och brukningsdelar jemte uppskattningsvärdet.
Det blifver nu en följd , att skogarne åtlitas hårdare än tillgångarna tillåta, så att de på sina ställen skola åtgå förr än på andra orter , hvaraf åter den följd skall uppkomma, att när dessa tillgångar så aftagit, att tackjernstillverkningen icke mera räcker till, skall man blifva nödsakad att förskaffa sig malm i stället för tackjern, hvilket åter påkallar just dessa coimnunicationer, som visst icke knnna åstadkommas inom en kort tiderymd, utan måste beredas under loppet af många år. Då skall man säkert ångra att malmen icke kunde flyttas medan man ännu hade skog qvar i bergslagerna, hvarigenom dess utödande der hade förekommits. Ett ytterligare skäl för nödvändigheten att nu bereda dessa communicationer för jernhandteringen finner man deruti, att den i Sverige i allmänhet måste bedrifvas och kommer att bedrifvas i en liten scala. Svenska jerntillverkningen och dess bestånd i bredd med andra länders, på flötsmalmer och stenkol beroende handtering, beror hufvudsakligen på ett högre pris af det Svenska jernet. Detta högre pris är naturligtvis beroende af dess intrinseka värde. Man har nu kommit till den erfarenhet, att det karakteristiska hos jernet beror egentligen af malmen. Man känner det öfverpris, som äger rum för vissa stämplar, och då man vet att vissa malmer äro mera användbara för en viss tillverkning än andra (såsom t. ex. Persbergs-malraen anses tjenlig till stål), så ligger jemväl deri ett skäl för ökade communicationer, hvarigenom malmens användande på ett företrädesvis förmånligt sätt kan blifva möjligt. Om Persbergs-malmens tjenlighet för slåIjern egentligen framkallas af en viss farskningsmetod, så vore det en statshushållning, att denna malm ej förbrukades i vanliga tysk-härdar för att deraf göra ett vanligt jern. Likväl måste så ske, om ej annan malm eller annat tackjern utbjudes till nedsatta priser; hvilket åter förutsätter öppnade farleder. Emedlertid ödas dessa grufvor ut! Man skulle föreställa sig, att, vid en i allmänhet ökad jerntillverkning, den skulle, i de orter, der kolen äro dyra, snart nedläggas.
Regeringsformen, som icke tillåter, att Riket må, ulan Ständernes samtycke, med gäld belastas; och 2:o att, då ändamålet med de af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag beviljade, så kallade extra utgiftsmedel endast kan vara att betäcka utgifter, hvilka mellan Riksdagarne tillkomma, icke tåla uppskof, och således ej kunna af Rikets Ständer pröfvas; men sådane omständigheter ej torde med skäl kunna åberopas i afseende på Theatern, hvars skuldsatta belägenhet dessutom för längre tid tillbaka varit kunnig, Konungens Rådgifvares förslag om flera års fortfarande anordningar ifrån nämnda medel, till betalning af de utaf TheaterDirektionen upptagande lån, likaledes afvikit ifrån uttryckliga föreskriften i Regeringsformens 64 att alla Statsmedel skola till de af Rikets Ständer pröfvade behof och efter den upprättade Staten anordnas. Under åberopande af hvad vid nästföregående anmärkningspunkt blifvit anfördt till ådagaläggande deraf, att anvisning af anslag för längre tid än till nästföljande Riksdag hittills ej varit ansedt och icke rimligen bör kunna anses såsom upplåning och således icke innebär öfverträdelse af Regeringsformens 76 §., torde vi serskildt i afseende på denna anmärknings föremål få anföra följande: Hvarken af Grundlagarnes mening och bokstaf, eller af det vanliga hittills godkända begreppet om skuldsättning, lärer det kunna förstås, huruledes Riket skuldsättes derigenom, att Kongl. Maj:t, till liqviderande af Kongl. Thealerns skuld, använder tillgångar, som, enligt Rikets Ständers ännu ej förändrade eller återkallade beslut, uti underdånig skrifvelse af den 148 10 April 1810 Kongl. Majit meddeladt, blifvit till Kongl. Maj:ts egen nådiga disposition anslagnej nemligen de å RiksStatens 8:de hufvudtitel uppförde så kallade extra utgiftsmedlen.
S. D. Föredrogs ånyo Stats Utskottets Utlåtande, JV2 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens nionde Hufvudtitel. Härvid förekommo: Med afslag derå, antog Ståndet det förslag, sora innefattas i Friherre af Ugglas' reservation i ämnet. Punkterna 2 till och med 4. Bifö llos. Afslogs; hvaremot Ståndet biföll Herr Ditzingers motion (JW 16), under uttryck, att ifrågavarande understöd icke må anses innebära något skäl för kommunerna att undandraga sig den dem ålagda skyldighet, att fattigunderstöd utgifva. Punkten 6. Mom. A och B. Godkändes. Mom. Bifölls, utom hvad angår den för Häradsskrifvaren G. L. Sjöberg ifrågasatta pension, hvilken afslogs. Punkten 7, i sammanhang hvarmed, jemlikt Ståndets den 13 sistlidne Juni fattade beslut, föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets i Betänkandet JVI 118, sid. 28, främst gjorda hemställan, jemte punkten litt. k) sidd. 39 och 40 i samma betänkande. Med afslag å dessa delar af Betänkandet, JV2 118, biföll Ståndet 7:de punkten i Stats-Ulskottets Utlåtande, Jtl 153. Punkterna 8 till och med 27. Godkändes. Återremitterades. Bi fö llos. Godkändes med summans nedsättning till niohundra Riksdaler. Punkterna 32 till och med 34. Gillades. Afslogs, och Ståndet biföll Kongl. Maj:ts Proposition i ämnet. 616 Prof,-Utdrag deri 28 September 1863. Punkterna 36 till och med 64. Biföllos. Af slogs. Punkterna 66 till och med 68. Godkändes. Med afslag ii Höglofliga Ridderskapet och Adelns inbjudning i ämnet, framställd i utdrag af nämnda Stånds protokoll för denna dag, J\s 417, biföll BorgareStåndet Utskottets i 69:de punkten gjorda hemställan. Gillades.
Derjemte hafva följande yttrat sig: för bifall till motionen , Herrar Helsin gius , Brinck och Grapengiesser; samt för afslag å densamma, Herrar Byilin, Ekholm, Halling, Christierson, de Maré, Bagge, Petré och Berglund. b) af Herr Carlberg J., att Rikets Ständer må, i öfverensstämmelse med hvad senaste FattigvårdsComilé föreslagit, fastställa en afgift till Fattigvården i hufvudstaden af 1 vRalr 18 sk. Banco per fat om 60 kannor och i proportionerlig! förhållande derefter för kärl af större eller mindre innehåll, att utgå för de partier bränvin, som i fat sjövägen till Stockholm införas. Herr Halling har, vid remissen af denna motion, åberopat sitt yttrande, i anledning af Herr Äboms nyssomförinälde framställning i samma syfte; 3:o Från Hedervärda Bonde-Ståndet: a) af Hans Pehrsson från Gefleborgs Län, innefattande hemställan, alt, för allt det bränvin, som passerar sjötullarne, en afgift af 3 sk. Banco kannan måtte erläggas samt serskildt i räkenskaperna upptagas och redovisas, för att öfverlemnas tili de auctori teter, som hafva sig vården om fattigförsörjning»-, sjukvårdsoch corrections-anstallterna anförtrodd, och af dem användas till underhåll af dessa inrättningar i de orter, hvarest afgiften erlägges; samt B) af Johan Olof Wahlberg, från Wester-Norrlands Län, som föreslår: alt för allt bränvin och cognac af Svensk tillverkning som från fremmande ort inom Sverige sjö- eller landväg tillföres annan ort, Lin eller provins, skall på destinationselier consumtions-ort erläggas 16 sk. per kanna under lika ansvar,som för tullförsnillning, och att denna afgift hel och hållen må ensamt tillhöra den provins, till hvilken varan inkommit, att, efter folkmängd, pastoralsvis fördelas, hälften till fattigvården och hälften till Folkskolan. Och hafva Gustaf Bernhard Jpelqvist från B'ekinge och Lars Bengtsson från Malmöhus Län yttrat sig alstyrkande mot denna motion, uti hvilkas yttranden flere bland Ståndets ledamöter instämt.
Vår äldsta Ridd.- Ordn., nemi. den af Konung Gustaf II Adolph år 1626 utfärdade, föreskref, att vid riksdagar skulle hvarje ”äU välja och constilue - Dea 4 September f. m. 181 ra en af de sina lill hufvud för familjen”, sorn inlog dess säle, slämma och rätt. Detta stadgande tyckes gifva en säkrare borgen för duglighet hos representanten, än den sedermera antagne förslfödslorätten; och dä, som vid den tiden var fallet, ätternas antal endast uppgick till emellan 100 och 200, samt riksdagarne voro korta, sä var visserligen detta representationssätt lämpligt. Nu deremot, dä ätterna äro mångdubbelt flera och riksdagarne långvariga, många andra omständigheter att förtiga, är förhållandet annorlunda, och synes påkalla, alt R. o. Ad. genom ett förminskadt antal valda ledamöter, i likhet med de öfrige RiksStm, representeras. Frågan uppstår härvid, huruledes ett sådant val inom R. o. Ad. lämpligast kan tillgå. Att hvarje adelsman, som uppnått 25 år och i öfrigt är af 18 § Riksd.Ordn. samt 7 § Ridd.- Ordn. till riksdagsmannakallet oförhindrad, skulle fä välja representanter af sitt Ständ, anser jag i flere hänseenden olämpligt och lill och med äfventyrlig!; ty l:o kan med all säkerhet antagas, att i sådant fall blefve af de väljande minsta delen besuten eller innehafvare af förmögenhet; 2:o uppträdde en mängd yngre, personer såsom valmän, hvilkas ställning, såväl i ekonomiskt som andra afseenden eller tjenstebefattningar, kunde göra dem till föremål för parti-inflytelser; och 3:o vore det alt onödigtvis rubba den jemnlikhet i rättigheter, som för närvar, finnes ätterna emellan.
1 — Han pekar uppåt dufslaget och kastar blickar, som om han såg äfgrunden öppna sig i väggen. Der sitter korpboet! Jag hör deras skrän, men de förfära mig intet! Upp svenske män och hugg ner trädet, såga af bjelkarne, rif ner plankorna, sparka sönder stolarne, spänta sönder pulpeterna, i stickor * så små som så här (Han mäter af ett ungefär på lillfingret) — och bränn sedan af hydet med man och mus, så skolen I se, att riket skall blomstra i lugn och dess örter skola drypa. Så talar en svensk ädling ». Modell till denna med det Strindbergsk# Snillets kon-ciserande förmåga skildrade bild har Erik Sparre suttit.Och det är cn kulturbild, karakteristisk för den ädle herr grefven och icke häller så litet för Första kammaren och dess talman, hvilken ännu med samma oförlikneliga fleg-matiska passivitet tronar i Första kammarens talmansstol som i det sörmländska landshövdingeresidenset. Det var 1868 på kung Karls namnsdag, den 28 januari. Kammaren hade före en motion af nuv. t. f. presiden-ten C. F. Waern om åstadkommande af en mellanrikslag. Sparre deltog i disskussionen, yttrade sig vidt och bredt och kom slutligen fram med följande minnesvärda och dyrbara tirader: » Den enda diskussion, som kan föras emellan de bägge rikena, underhålles af tidningarna. Och hurudan är denna diskussion? Vanstäld, förvrängd, underhållande eller rättare framkallande fördomar; och gifvande det ena folket alldeles förvända begrepp om stämningen hos det andra. Då jag kommer till Norge, säger man mig: » tro icke på våra usla tidningar ». Men hvad skulle norrmännen säga, om de rätt kände våra. Tidningspressen har i Sverige nedsjunkit till den yttersta grad af uselhet. Skrifven I herrar referenter deruppe, nedskrifven sanningsenligt, om det är Er möjligt att skrifva annat än falskt, hvad jag här säger, ty dessa ord äro afsedda att på tidningarnas blad hinna ända till Norge. Tidningspressen har i Sverge, för att blifva lönande, slagit sig på skandalen.
Denna fond, som, enligt den tryckta öfversigten af Bankens hela ställning vid 1863 års slut, då utgjorde 4,924,712 R:dr 85 öre, är i den från Bankens Kevisions-kontor till Fullmäktige aflemnade veckorapport för den 27 sistlidne Augusti uppgifven till 7,193,107 R:dr 47 öre, hvaraf 6,665,173 R:dr 20 öre äro upptagna på räkning, men återstoden ännu ej blifvit till fonden öfverförd. Af de 5,000,000 R:dr, som, enligt 4 § i reglementet, skola af Bankens sedan 1860 års början upplupna vinst med en tredjedel under hvartdera af åren 1863, 1864 och 1865 till Riksgälds-Kontoret aflemnas och från reservfonden afföras, hafva intill nyss 7 nämde dag blifvit utbetalda: för 1863 R:dr 1,666,666: 67. och för detta år i afräkning » ' 666,666: 67. Summa R:ar 5,000,000: — balanseras bland skulderna under titel: »Innestående medel». § 3. Vid 1863 års slut innehade Banken följande obligationer, nemligen: Af Riksgälds-Kontoret, för återstoden af Bankens fordran för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader, å 4 procent 2,772,000: — » Riksgälds-Kontoret, för 1860 års jernvägslån, å 41 procent, 1,536,900 Thaler Preuss. Kurant, inköpta för 3,852,495: 99. » Arméens Ackordsamorteringsfond, å 4 procent 2,016,600: — » Skånska Hypotheks-Föreningen, å 5 procent 422,500: — » D:o d:o, ä 4 procent, å 10.900 n$ Hamb.
Om man åter vill jemföra sammanlagda brutto-uppbörden vid Post-verket för berörda 3:ne år med hvarandra, framstår det resultat, att, då denna uppbörd uppgick för år 1854 till 895,524: 47. 11. » » 1855 » 907,114: 36. ■—• och » » 1856 » 979,663: 38. 11. uppbörden för år 1856 öfverstigit den för år 1855 med 72,549: 2. 11. och den för år 1854 med 84,138: 39. — Afiöningarria och omkostnaderna med mera, sorn år 1856 sammmanlagde utgjort 867,846: 19. 10. men år 1855 uppgiiigo till endast 757,831: 15. 10. hafva således ökats med 110,015: 4. — hvilken ökning uppkommit dels deraf, att, för byggnad af ett nytt ångfartyg för post-kommunikationens underhållande emellan Ystad och Stralsund, ett belopp af 33,333 R:dr 26 sk. 4 rist. år 1856 mera utgått än år 1855, dels af samma orsaker, sorn redan år 1855 stegrat utgiften mot föregående årets, nemligen postförings-legans stegring och post-kommunikationernas jemte postiljons-beskickningarnes utvidgning, samt dels genom i nåder medgifua partiela afiönings-förbättringar åt personalen m. m. 8 3. Antalet af med posterna expedierade bref, som år 1854 utgjorde: betalde eller lösen underkastade bref 4,500,293. fribref 412,917. 4,913,210. och år 1855: betalde eller lösen underkastade bref 4,694,314. fribref 418,605.