Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följd af allt detta hade Gommitteen uppgjort en förslagsberäkning för att närmare utreda huru denna Finance-plan skulle inverka på Binkens ställning i dess gamla och nya förhållanden saint på möjligheten att, i förening med minskning af skatterna, bereda utvägar så väl för Stats-Verkets löpande utgifter oell dess tilläfventyrs inträffande behof af utomordentlig 1 bidrag, sorn ock för fortsatt utförande och fullbordan af åtskilliga allmänt nyttiga f öretag, äf vensom för credit-rörelsens o.ifbrutna gång. Hufvudän la målet med den förändrade Banko-Inrättningen var att försäkra Bankens förmåga, att uppfylla sina förbindelser, samt att lemna nya utvägar till kraftiga biträden åt Handel och Näringar. Till stöd för den andra åtgärden anfördes: ”att den första och allmännaste lättnaden bestod i skatternas minskning, hvilken borde förnämligast komma jordbruket till godo, såsom mest deraf i behof; att en sådan åtgärd verkade tvåfaldigt, först omedelbarligen genom den besparade utgiften och sedan genom ett i samma män upphöjdt capital värde å all förmögenhet; att om skatterna kunde minskas med 5oo,ooo R:dr, upphöjdes med detsamma landets cupitalvärde efter 5 procent med ro millioner, fördelade på all den egendom, fast eller lös eller den personliga arbetskraft, som af minskningen erhöll del.” Tvenne af Committeens Ledamöter uppgåfvo äfven serskildta förslag, huru en skattenedsättning skulle tillen början kunna till vägabringas. Hvad förlägenheten beträffade, ansågs den bestå för Gäldenärerns deruti, att de förgäfves sökte nya lån, då de redan intecknade uppsades; för Borgenärerne åter att de icke ordentligt erhöllo sina räntor och oaktadt uppsägning icke utan många omvägar kunde återfå sina capitalcr. Botemedlet mot det onda skulle således blifva för Gi/denären visshet, att lån ej uppsades, så länge räntan ordentligt betaides; för Borgenären visshet, att på utsatt dag få sin ränta samt full säkerhet för capitalet.
Ständerna beslutat, att i835 års stat skall beräknas efter 1836 års tillgångar, samt då det tillhört Statsoch icke Bevilln.Utsk. att uppgöra staten, så bör missräkningen icke påföras det sednare, utan det förra. Jag medgifver dock, att Bevilln.- Utsk. kunnat göra erinringar härom. Emedlertid är bristen vida större, än hvartill StatsUtsk. beräknat den, och jag anhåller altså om återremiss. Frih. Tersmeden: Jag anhåller att blifva upplyst om de öfriga Ståndens beslut i frågan. Underteckn. Ridd.Secret.! StatsUtsk:s betänk. N:o 45o är bifallet af Presteoch BondeStm samt återemitteradt af BorgareSt. Frih. Tersmeden: Jag hemställer då, huruvida icke R. o. Ad. jemväl skulle vilja bifalla betänk. Jag tror, att föga komme att vinnas, med en återremiss, som jag, på sätt jag redan förklarat, för öfrigt icke vill sätta mig emot; och skulle den beslutas, så hemställer jag till de talare, som redan yttrat sig eller framdeles ämna anföra något i denna discussion, om de icke, i anseende till riksdagens snart förestående slut, ville medgifva, alt blott de yttranden, sorn innefatta verkliga upplysningar i ämnet, såsom Gr. v. Fersens och Hr Stuarts, må medfölja återremissen, men icke de öfriga. Tiden besparades dermed. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.: Föreseende, att riksdagens slut fördröjes genom detta mål, får jag till alla Den 3o April e. w. delar förena mig med Hr v. Troil i anhållan om bifall till betänk. Saken är obetydlig i sig sjelf. Om ock hela den summa, som Statscont. uppgifvit vara erforderlig, skulle beviljas, så utgör skillnaden deremellan och det belopp, Utsk. föreslagit, i5o,ooo r:dr; och jag frågar, omval Statscont. kan råka i förlägenhet derföre, att det möjligen bekommer dessa medel ett halft år senare.
Jag kan ej föreställa mig bibehållande af våra kastinrättningar annorlunda, än som utgående från Hinduernes statsförfattning, der den gode Bråmå funnit skäl att taga en dass utur sitt hufvud, en annan ur sin arm, en tredje ur sin mage och den fjerde från sin fot, hvilka alla fyra delar just jemnt inpassa på förhållandet och attributionerna af vår nuvar. fyrdelning, men hvilken tillgången skall blifva, och hvilken del af Bramas kropp, som skall tagas för det 5:te Ståndet, det har jag icke af Bramas lära kunnat för mig göra klart. Härvid torde äfven böra komma i betraktande, att något litet rådfråga de förevar, förhållandena. Jag liar hört så mycket talas om juridisk rätt, om våra bestående förhållanden, att man torde böra ingå uti någon undersökning derom. Hvad menar man med juridisk rätt? Jo, säger man, en rätt, som grundar sig på lag. Men i samhället linnes väl ingen lag, som kan sägas 8 H. 4 26 Den 10 Mars f. nr. vara från urminnes häfd, eller af den bestämdt gifna egenskap, att den måste fortgå i allan evighet? Vi hafva i det hänseendet inom vår lagstifning stora bevis på huru det har varit och att gamla uråldriga lagar alltid blifvit undanträngda af nya och ändamålsenligare. Jag påminner mig för ögonblicket, alt år 1546, under den store Gustafs regering, stadgades en lag, sorn, om den ännu fortfore, skulle vara i högsta målto besvärlig, i synnerhet för landtmän, och enligt hvilken alla producter, som till stad infördes till afsalu, endast skulle få afyttras till köpmän, vid bot för öfverträdelsen deraf, första resan af 40 mark, andra resan 100 mark, svarande mot ett värde af 170 t:r spanmål, och 3:dje gången af lifvets förlust.
Den der låter skyarna uppgå af jordenes ända; den der ljungelden gör, samt med regnet; den der vädret utu hemlig rum komma låter; Den der förstfödingen slog uti Egypten, både af menniskor och af boskap; Och lät sina tecken och under komma öfver dig, Egypti land, öfver Pharao och alla hans tjenare; Den mång folk slog, och drap mägtiga Konungar: Sihon, de Amoreers Konung, och Og, Konungen i Basan, och all Konungarike i Canaan; Och gaf deras land till arfs, till arfs sino folke Israel. Herre, ditt Namn varar i evighet; din åminnelse, Herre, varar förutan ända. Ty Herren skall döma sitt folk, och vara sina tjenare nådelig. De Hedningars gudar äro silfver och guld, med menniskors händer gjorde. De hafva mun, och tala intet; de hafva ögon, och se intet. De hafva öron, och höra intet, och ingen ande är i deras mun. De som sådana göra, äro lika så; alle de som hoppas på dem. Israels hus lofve Herran; lofver Herran, I af Aarons hus. I af Levi hus, lofver Herran; I som frukten Herran, lofver Herran. Lofvad vare Herren af Zion, den i Jerusalem bor. Halleluja. Tacker Herranom, ty han är god; ty hans godhet varar evinnerliga. Tacker alla gudars Gudi; ty hans godhet varar evinnerliga. Tacker alla herrars Herra; ty hans godhet varar evinnerliga. Den stor under gör allena; ty hans godhet varar evinnerliga. Den himlarna skickeliga gjort hafver; ty hans godhet varar evinnerliga. Den jordena på vatten utsträckt hafver; ty hans godhet varar evinnerliga. Den stor ljus gjort hafver; ty hans godhet varar evinnerliga. Solena till att förestå dagenom; ty hans godhet varar evinnerliga. Månan och stjernorna till att förestå nattena; ty hans godhet varar evinnerliga. Den Egypten slog på deras förstfödingar; ty hans godhet varar evinnerliga. Och utförde Israel ifrå dem; ty hans godhet varar evinnerliga.
Litt. fy, innefattande Utskottets yttrande, i anledning af motioner om löneförhöjning till Upsala oeh Lunds Cathedral-Skolor, samt anslag för en Conrector vid Wisby högre Lärdoms-Skola, har blifvit återremitterad af Ridderskapet och Adeln, med förklarande, att detta Riks-Stånd ansåg ett anslag af 3000 R:dr böra beviljas till nödiga arfvoden för Lärare vid Upsala Cathedral-Skola, intilldess Kongl. Maj:t finner för godt att iett sammanhang pröfva frågan om behofven för så väl denna skola, som de öfriga Elementar-Läroverken i riket, samt af Preste-Ståndet, inom hvilket blifvit, på grund af förekomne yttranden om angelägenheten af de ifrågasatte tillökningarne, dels yrkadt bifall till de af motionärerne äskade anslag för Upsala och Lunds Cathedral-Skolor, samt till Conrector vid Wisby Högre Lärdoms-Skola, dels föreslaget, att utöfver de af Utskottet för Elementar-Läro■verken i allmänhet afsedde 6,800 R:dr, hvilka ej kunde blifva tillräckligen till fylland e af desse behof, en summa af 2 å 3000 R:dr årligen måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition för ifrågavarande ändamål.
Embetsmäns beqvämlighet för utöfning af sine befattningar icke i något fall bör förtjena afseen de emot det allmännas fördel och omyndiges säkerhet, samt det ingalunda kan eller bör vara för dea nitiska Domaren ogörligt att så ordna göromå len, att för honom blifver möjligt tillse, att förmyndare å bestämda tider aflemna eller tillhållas afgifva redovisningar för cleias ombudsman!).iskap, hvarigenom vida större säkerhet för omyndige vunnes, än med nu rådande Lagbud; så reserverar jag mig ock emot del af Utskottet nu fattade Betänkande öfver Herr Rådman Holms motion, den jag i bufvudsaken biträder. Antom till Exp.-Ulst. den 3o Maji. Betänkande , i anledning af sä val Kongl. Maj:ts Nådiga propositionj angående ändring af S, 9 och 10 •, samt förkla ring af 2 i iy Cap. Handels-Balken > sorn ock ser skilde i desse ämnen väckta motioner. Samtlige Riks-Slånden hafva till Lag-Utskottet remitterat följande: "Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring af 8, 9 och 10 §§., samt förklaring af 2 §. i 17 Cap. Handels-Balken; Gifven Stockholms Slott den 1 Mais 1S34- Kongl. Lng-TJrskoi tets Ba. N:o 71. 9 Kongl. Majit har funnit, det klagan blifvit förd öfver det misstroende emot inteckningssäkerhet, sorn vållas af den förmonsrätt lill betalning, som Lagen i 17 Cap. 8 § Handels-Balken i vissa fall tillägger der uppräknade fordringar, framför de intecknade.
Nu får jag tillika förklara hvarföre jag icke anser mig hafva trädt utöfver ämnet, då jag yttrat. mig till svar på den nyligen afgifna reservationen; det var nemi. icke derföre alt en reservation var i fråga, utan derföre att denna reservation kommit in, midt i en fråga, som ännu icke är afgjord. Om Hr Lefre'ns reservation skulle erkännas att vara behörig, att vara på constitulionella grunder och sanning fotad, så skulle otvifvelaktigt deraf följa, alt en hvar inom Riddarhuset, som icke gjorde sig alldeles redo för saken, skulle kunna anse, det Hr Gr. o. Landtm, verkligen tillåtit en orättvisa, då Hr Lefren yttrat sig som han gjort i fråga-om den punktliga föredragningen, och att således under hvarenda fort - Den 14 Januari f. m. 241 fortgående punkt af tulltaxan, skulle den omständigheten stå qvar i sinnet, att här är en orättvisa begången: vi äro tvungne att gå förbi vissa punkter genom det orä 11 rådiga sättet att föredraga. Jag har icke kunnat linna att någon orättvisa skett och ansåg derföre nödigt att bemöta Hr Lefréus reservation, hvilken icke hade bort framkomma förrän hela betänk, varit genomgånget. Detta vore en ursäkt för mig att jag begärt och nyttjat ordet. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Ehuru jag med nöje erkänner den hofsamhet, med hvilken en föreg:de talare, Hr Tersmeden, yttrat sig i detta afseende, tror jag likväl, att han har orätt, som han bör påminna sig, att jag genast efter hans yttrande i förra plenum anmälde till prot., alt jag nyttjat orden flender eller motståndare. Jag kan icke neka till att orden äro ungefärligen synonyma, men i hast fann jag icke något annat. Det linnes kanske ett sådant, som är antagonister, men detta ord är icke Svenskt, och när jag anser den fallna representationsförändringen vara skadlig för milt fädernesland, kan jag icke neka till, att jag måste anse deni, som röstat för denna representationsförändring och biträdt densamma, hafva handlat mot den öfverstygelse jag har om Rikets sanna intresse.
Naj:d nn ineddelad l3il(ed8 8dänder de ädgäialer, 80nr al I^ongl. l^lazid i aHeedrde pä 8inide8>adlen 8älund» lalitvid vigdagne, liar I^ongl. älaj:d älven lrärined velad dill 10lied8 8dänder8 prosnilig lorelägga, lavad Ivongl. !>1aj:d, i as8eende jas li68l(gddningen as n)'a Verli eller dilldlining i 8inided vid de redan inräddade, 8aind jaä udlr^ded as re60gnidion8-asgisden ernod I)L8dän>d lenninar^Iradd di!l8vidare tor 68lii ilvid; oelr sorvändar Xongl. lVlapd atd ak k(il(ed8 8dänder sä inlnnnda, livad de i sörrlaeiorde anine, i'or dera8 del, an8e ^dderligare laöia Ollgöra8. I^ongl. iälaj:d lörlalitver 10I(6d8 8dänder ined all Ivongd l^äd nela 35nN68d 8däd86 vällaevägen. Oadnna ud 8upra. 6 ^ k la s tt H -V X. 6eo/'g k/ZdrnA' rr/' /'ro/oeoZieZ ,'i/r'6r kan-mrrr-^nerrderr, /nr '/e/ r'rr/V,> //rrrrs Mrr/.d ttorrrrrrAerr r §/K?8-/!ddeZ rr ^ZoeZr/roZms MnZZ derr / ^/prrd /8/6. Närvarande:
Inom Ulsk:n ansåg jag voter:spropos:r böra tillika uppgöras lill undvikande af återremiss; men de flesta ledamöterna togo för afgjordt, att inbjudningarna skulle vinna bifall, efter de blott afsågo mindre redactionsjemukningar. Jag hemställer således, om icke Frih. Cederström skulle vilja förena sig deruti att låta punkten passera, enär dess afgörande beror på PresteSt:s yttrande i saken. Frih. Cederström: I händelse Hr Gr. o. Ordföranden anser det vara med formerna förenligt att, med utlåt:s afgörande i öfriga punkter, låta den io:de hvila oafgjord, till dess PresteSt:* prot.utdr. hinner inkomma, lemnar jag det derhän; men i annat fall anser jag io:de punkten icke kunna antagas, utan böra återremitteras för den behandling, sorn beror på PresleSt:s beslut, då, i händelse PresteSt. vidblifver sin yttrade mening, voter:spropos:r skola uppgöras Den 5 Mars c. ra. 87 på sätt jag förut nämnt, hvarom åter i den motsatta händelsen, att PresteSt, förenar sig med Borgareoch BondeSt:n, frågan kommer att förfalla. Utsk:ns yttrande ronde to § återremitterades. i3 §. Frih. Cederström: Jemte det jag tillstyrker R. o. Ad. att antaga den af Utsk:n föreslagna redactionen, anhåller jag tillika om återremiss för uppgörande af voter:spropos:r, i händelse icke 3:ne Stånd skulle om antagande af redactionen sig förena, emedan frågan, i hufvudsaken bifallen, icke kan förfalla, om 2:ne Stånd stadna emot 2 i afseende på redactionen.
Usta perioden Riksdags-Ordningen samt 17 §. 2 mom. Riksdags-Ordningen bifölls. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs Constitutions-Utskottets memorial, N:o 6, af den 20 Februari sisth, med anhållan, att, utöfver den i 24 §. 1 mom. Riksdagsordningen upptagna Canzli-personal vid Utskottet, få för en Protocolls-förande och en Canzlist, i likhet med hvad vid nästföregående Riksdag egt rum, disponera ett Notarieoch ett Canzlist-arfvode, båda beräknade från och med antagnings-dagen; hvarjemte Utskottet ock begärde, att den person, hvilken Prot. ZJtdr. d. 1 April 1840. hittills bestridt Secreterare-befattningen bos Utskottet, må derföre få uppbära Secreterare-arfvodet från och med den 3 i nämnde månad, då UtskoLtet började dess arbeten, och intilldess den af Utskottet antagne Secreteraren inträder i tjenstgöring. Till hvad sålunda af Utskottet blifvit framstäldt lemnade Ståndet bifall. S. D. Föredrogos Bevillnings-Utskottets följande memorial: N:o 1, om antagandet, utöfver den i Riksdags-Ordningens 24 §. bestämda personal, af 3:ne Canzlister, med åtnjutande af arfvoden, den ene af dem från den 15 Februari och de 2:ne öfrige från den 15 Mars sistlidne. Bifölls. N:o 2, sedan den 21 Mars å bordet hvilande, om återlemnande af Johan Pehrssons från Upsala Län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta mo tion, angående besvär äfver markegångs-taxorne. Ståndet, som godkände Utskottets åtgärd, ansåg ifrågavarande motion böra till Stats-Utskottet öfverlemnas. S. I).
I spilkumen lägges en äggula, innan såsen slås upp. I såsen bör helst åstadkommas färg och smak af hummer, kräftor eller sillmjölke. Ester. Spenatpudding. I 1 qvarter söt mjölk och \ qvarter söt grädde lägges 14 lod stötta hveteskorpor, 1 qvarter förväld, fint hackad spenat, \ qvarter smält smör, 1 skedblad socker, litet muskot och peppar samt 8 väl vispade ägg. Allt omblandas väl; sedan smörjes en servet med smält smör, smeten hälles deruti och serveten tillknytes hårdt samt sättes uti kokande saltvatten att koka \ timma. Något förr än puddingen skall anrättas, upptages den och sättes uti ett durkslag. Under tiden göres en sås af ett godt stycke smör, som fräses tillsammans med ett sked blad hvetemjöl; derpå slås så mycket grädde eller mjölk, att såsen blir något tunn. Då puddingen anrättas, uppstjelpes den på fat, nu vispas några äggulor i såsen, hvaraf en del slås öfver puddingen och resten i såsskålen. Ester. Ebba Muncks pudding. Ett hälft stop gräddmjölk, J &lt;$ rismjöl, ett dito potatismjöl, ett dito socker och ett dito smör. mjölet, hälften af sockret och smöret sättes på elden och kokas en stund, hvarefter det uppslås och får kallna något. Sedan iröres det sockret och smöret. Kär smeten är väl kall, rifves och iröres det gula skalet af en citron; 8 äggulor tillsättas Thebröd. Ett ägg och en hvita, en och sist hvitorna, hvilka först äro slagna thekopp mandel, en dito finstött soctill hårdt skum. En form smörjes med ker; mandeln skalas, torkas väl och brynt socker, smeten slås deri och grädstötes fin; äggen sönderslås, sockret das l i ej för varm ugn. När iröres först efter mandeln, degen arpuddingen serveras, urstjelpes den betas på bordet med litet mjöl, utbakas och ätes med vaniljsås. Puddingen i hvad fason man behagar och gräddas serveras varm. Karin. i svag ugn. Ester. Mjölken, öfriga Bakning.
Emot detta här införda 2:dra moment svarar 2:dra momentet uti 163 §. af nu gällande Bevillnings-förfaltning, hvilket, efter hvad Bevillnings-Utskottet upplyst, utur det nya förslaget uteslutits, under förutsättning, att alla afgifter, sorn nu ega rum för arbetsfolk, skulle försvinna; men sedan Ståndet, vid pröfning af 15 och 27 §§. uti förslaget, stadgat, att arbetsfolk af mankön i städerne och på landet fortfarande skola, fastän till nedsatt belopp, erlägga bevillning efter 2:dra Artikeln, har Ståndet funnit det vara nödvändigt, att i den nya Bevillnings-förordningen intaga en deraf föranledd föreskrift, motsvarande den, under andra förutsatta förhållanden, uteslutna, och hvilken, med afseende äfven derå, att lärlingar å handel skäligen böra njuta samma befrielse, som lärlingar vid handtverk, manufacturier och fabriker tillkommer, Ståndet ansett höra undfå ofvan intagna lydelse. 2 morn., enligt förslaget vid Betänkandet N:o 12, godkändes, men blifver det tredje uti denna §, 3 moni., enligt förslaget, blifver det fjerde, och beslöts, att detsamma skulle undfå denna lydelse: ”Kronans och Statens, jemte andra till allmänt behof anslagna, hemman och lägenheter, byggnader, verk och inrättningar, hvarunder likväl icke må inbegripas sådana, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst till enskilde personers eller corporationers förmon inflyta; den del af städernes jord, hvaraf inkomsten utgår till lön för vederbörande emhetsoch tjenstemän, elier tili betäckande af andra efter stat och vederbörandes förordnande fastställda behof; districtoch sockenmagasin, boställshus och sådana hus i städerna och på landet, som begagnas till boställeu för Barmhertighets-inrätlningar, antingen hoställsinnehafvaren desamma bebor eller icke.” 4, 5, 6 Prot. Utdr, d. 17 Oct. 1840. 7i3 4-, 5, 6 och 7 momenten, godkändes, enligt förslaget, men blifva det femte, sjette, sjunde och åttonde. §. 146. 1 morn. af denna §, enligt förslaget, ansågs böra undfå denna lydelse: ”sedan i 35 §. allmänna bolag blifvit bevillning ålagda genom föreskrifven afgift å utdelningen, följer deraf, att, i sådant fall, vidare bevillning ej kan påföras de synbara tillhörighelerna under dessa bolag, såsom redan beskattade. ” 2 momentet, enligt förslaget, uteslöts.
Sökanden företett bevis öfver fullgörandet af föreskriften om kallelse i tidningarna, Häradsrättens hufvudsakliga beslut blifvit fattadt samt den i fr. v. inteckningen till all dess kraft och verkan dödad oell upphäfven; och hade Häradsrätten så väl vid detta, som vid förra rättegångstillfället, dömt Sökanden att godtgöra tillf. Domhafvandens reseoch dagtraktamente, ena gången med 9 R:dr 7 sk., och andra gången med 18 R:dr 12 sk. banco. Då jag, vid detta förhållande, ansåg kongl. Kungörelsen den 18 December 1823 icke rätteligen vara åberopad, helst denna författning endast i de fall agde tillämpning, att uti en utmätningsvis eller under konkurs försåld fastighet finnas inteckningar, till hvilkas gäldande köpeskillingen icke förslår; hvaremot här förekom det förhållande, att inteckningen, hvars dödande begärdes, blifvit kraftlös genom laga kraftvunnen dom, som ogillade sjelfva den fordran, för Ii vilken inteckningen var gifven; anmärkte jag följaktligen, att här ej funnits anledning till inteckningshafvarens hörande; och det lör sådant ändamål vidtagna uppskof vid första tinget syntes mig alltså icke hafva bordt äga rum, utan hade ärendet, efter mintanka, då rätteligen skolat i dess varande skick genast afgöras; hvarföre ock den kostnad, som från uppskofvet härrört, varit öfverflödig; Och på det Klaganden, som med denna kostnad blifvit obehörigen belastad, måtte komma i tillfälle att derföre vinna ersättning, fann jag mig icke böra vägra att förordna lagligt åtal emot tillf.
"Så tig, kära Magda, och låt oss icke nämna det mer!" sade sakta Nanny, der hon stod på glödande kol och ville ut. Hon längtade storligen att pröfva om det verkligen vore så farligt för fattiga hederliga qvinnor att gå ut. Intills i går åtminstone hade det ingen fara haft med sig: ingen hade förmenat henne att njuta af vår Herres sol, vatten, ängar och träd, och aldrig hade någon satt hennes blygsamhet i fråga. Vid ett annat tillfälle och under en annan inflytelse skulle icke blott nyfikenheten, utan äfven en vida renare känsla, nemligen deltagandet i Magdas bekymmer, hafva kommit Nanny, som så ömt älskade sin svägerska, att påyrka den förklaring, hvilken hon nu ville undvika. Magda teg. Nanny smög foten öfver tröskeln. Men o, ve nu måste den för andra gången dragas tillbaka, ty i samma ögonblick som Magda vände sig mot dörren för att gå in i stugan, kom gamle Lönner sjelf ut. "Nanny, barn, bär min stol hit på förstubron! Det är en så välsignadt herrlig afton att jag riktigt vill njuta af den, och om blott icke gikten sutte i foten, skulle jag taga käppen och, med dig till stöd på andra sidan, gå ut." Nanny rodnade, så att hon kände sina kinder brinna, då hon med en ängslan, den hon ej kunde reda, yttrade sin farhåga att pappa då skulle bli mycket sämre. "Stackars liten, du är så öm om mig jag vill heller icke försöka någon promenad ... tag blott hit stolen, så sitta vi här och språkas vid!" Dessa vänliga stunder, då fadern förtroligt upplät för henne sina tankar, känslor och minnen, hade Nanny alltid ansett som en belöning efter dagens arbete. Men denna gång gick hon icke blott utan glädje att hemta pappas stol: då hon tog sin stickstrumpa och som vanligt satte sig på pallen bredvid honom, drog hon till och med en djup suck. Gubben märkte emellertid ingenting, kanske derföre att han aldrig kunde hafva gissat att hans ögonsten skulle sucka hos honom.
Såsom bevis, huru föga också en dylik försäljning skulle i sjelfva verket gagna det allmänna, torde för öfrigt endast behöfva åberopas den sistlidet år på detta sätt verkställda försäljningen af Götheborgs f. d. Discont, hvarvid för alla denna Disconts återstående fordringar, uppgående till ett sammanräknadt belopp af 372,000 R:dr, endast erhölls en summa af 870 R:dr. Utskottet har derföre, i öfverensstämmelse med hvad Fullmäglige hemställt, och enär för det allmänna någon annan serskild utgift härigenom numera icke förrosakas, än de för räkenskapsföringen och revision«-göromålen utgående årliga arfvoden å tillsammans 22Ö R:dr, ansett sig böra tillstyrka, att utredningen af Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discontverk må fortfarande, intill nästa Riksdag, på samma sätt som hitintills, genom Fullmägtige i Riksgälds-Contorel verkställas. Men för forlskyndandet af denna utrednings afslutande, har Utskottet dessutom trott sig böra föreslå, att, jemte det Fullmägtige äfven hädanefter berättigas att med Disconternes gäldenärer afsluta accord, Fullmägtige må få sig uppdraget att, genom anställande ytterligare granskningar af härvid förekommande förhållanden, och efter infordrandet af nödiga ansedda upplysningar, åtminstone hvartannat år, eller före Rikets Ständers Revisorers sammanträden, undersöka och pröfva, hvilka af Disconternes återstående låne-fordringar, ulan äfventyr af någon förlust för det allmänna, kunna afskrifvas, sedan Bih. till R. St.