Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om de i ett Central-verk afgöras med enhet och sammanhang, så blifva besvären färre, emedan vederbör:de på förhand veta, hurudan utgången varder. Genom ett sådant sätt att afsöndra ärenderoa, befriar man Regeringen från småsaker, utan att man inskränker Konungens magt i högsta instantien, hvilket man deremot Den 1 September. 205 skulle göra genom Regerings-Rättens införande, enär besvärsmålen skulle från Konungen dit öfverfiytlas. När jag nu hört flere ledamöter önska, att detta Betänk, målfe oförändradt antagas, kan jag icke annat än instämma med dem, emedan den ändring, som möjligen anses behöflig, hvad SundhelsKolt-. m beträffar, kan i alla fall vidtagas, då Kolhm får tillfälle alt yttra sig och Konungen i ämnet besluter. Skiljer sig R. o. Ad. från Borgareoell Bonde-St» i denne punkt, så upkommer åtskilligt trassel, som eljest undvekes. Jag får fördenskuld förklara, alt ehuru jag önskat Sundhels-Kolliii införlifvande med det gemensamma Ecclesiastik-Kolkm, fäster jag likväl icke stor vigt dervid; men anhåller att få visa det min framställning ej varit obefogad. På den tiden jag tjenstgjorde i Sundhets-Kolhra, anställdes der åtskilliga examina, hvartill läkare-kunskaper erfordrades. Om delta förhållande fortfar och mitt förslag antages, så behöfva vissa ledamöter framgent enahanda kunskaper. Dessa examina äro dock, såvidt jag vet, numera skiljda från Kolhm, och förrättas af Professorerna vid Karolinska institutet. Hvad åter den juridiska bildningen beträffar, sä bar behofvet deraf visat sig, t. ex. vid ett tillfälle, då både Hr Ekströmer och jag dellogo i handläggningen af samma ärende, nemi. utarbetandet af 1831 års Kolera-förfatln. Då tillsattes ett Just.-Råd för alt hjelpa oss dermed.
V i gå in i det lilla genomgångskabinettet. H r Sörensen klifver på, knuffar till Soto Maior med armbogen, bugar sig artigt och säger ett » undskyld ». Nå nå, hr Sörensen, ni är inte den första, som blifvit lurad af vicomtens illusoriska uppenbarelse, och blir nog ej heller den sista. Den åldrige diplomaten med sin eleganta, spensliga figur är Panoptikons utan gensä- gelse mest lyckade företeelse. Han är också Panoptikonbolagets älsklingsgubbe, om det uttrycket tillätes mig. Hans ansigte är så karaktäristiskt, så lätt att träffa. Och så har det gått så litet vax åt till hans figur. Den vicomten förstår ju att vara älsklig och vinnande på alla sätt och vis! För att visa sin erkänsla har bolaget inrymt honom i sitt eget lilla förtjusande kabinett tillsammans med en härlig Venus, en artighet, som vår gode vicomte säkert förstår att sentera. Se på honom, hr Sörensen! Han är j u er minister också, men det är inte ofta han gör Köpenhamn den äran, ty Soto Maior älskar Stockholm och han är finsmakare, en äkta gourmet så väl i fråga om städer som om allt annat. L e inte, min nådiga! V i komma till Panoptikons allvarligaste scen: gamle kejsar Wilhelms dödsläger. Ett präktigt hufvud på den döde kejsaren och en Bismarck, som frö- ken Agnes Kjellberg har all heder af. Men den unge kejsar Wilhelm, inte är han den, som vi sågo landstiga vid Logårdstrappan den 26 juli i fjol? — Knappast. General Boulanger står vid dörren stadd på reträtt — » en revenani de la revue ». Har han varit inne i operaartisternas foyer för att af hr Fredrikson lära sig, hur en parisare skall uppträda? Kanhända det, ty hr F. lam ge lektioner i den konsten, äfven åt infödingar. V i dröja några ögonblick vid den sorgliga scenen från kejsar Fredriks dödsläger.
T) N.-o ts «— CO cn o ,• : g N:o g Z' o g £T Riks-Ståndens Beslut. Adeln. Preste Ståudet. Borgare Ståndet. Sf rH 1 ~ © n ■g N:0 Konvoy-kommissariatet, angåenda j anslag till J Kopparränta, angående afskaflande I af I anledning af återremiss . Kredit, statens utländska, angående åtgärders vidtagande för befordrande af, och höjande af j priset å kurserande Svenska I obligationer | Kreditsystem, inhemskt, se Fondoch Kreditsystem. Kreditiv lill försvarsverkets fullständigareordnande, om beviljande af ett särskildt » angående beredande af tillgångar dertill. I anledning af skiljaktiga beslut Förslag till voteringsproposition Voteringsresultat Kredilivsummor, om anvisande af de i Regeringsformens 63 § föreskrifna Kreditivrätt för Stockholms förmyndarekammare, , se Bank, Rikets Ständers. Krigs-Akademien på Carlberg, angående anslag till » angående vissa tillägg till de af Kongl. Maj:t meddelade bestämmelser i afseende å omorganisation af Krigshofrätten, angående indragning af Krigskollegium, angående anslag till ' 128 . » 2° B 3 a. N:o A. 202 A. 188 Bg 37, 90 A. 237 8 7 I 4 3 cl Riks-Ståndens Beslut. 03 C! ?r Ståndet. Sjette 28 Febr. a. a. 4 April Bonde! Ståndet. • rrq 5 PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Titeln. Kriminal-lagstiftningen, angående åtskilliga förändringar i A. 239 7 1 35 — Se Sträft lag. Kronans egendomar, om ändring i föreskrifterna om sätt för utarrendering af 63 4 1 105 — 17 Juni b. 17 Juni b. 17 Juni b. 13 Juni 97 21 Kronebeljcnte och underexsekutorer, angående deras betryggande mot förlust af ersättning för handräckningar, se Exsekutorer.
Rikets Ständer hafva alltså funnit skäligt att bestämma följande löner: För hvardera af presidenterne i Rikets Hofrätter, lön 4,000: taifel-penningar 1,000: 5.000: 15,000: För de fem äldste hofrätts-råden i hvardera af Svea och Götha Hofrätter och för de två äldste i Hofrätten öfver Skåne och Rlekinge, hvar och en, 2,600 31,200: För de fem yngre Hofrättsråden i hvardera af förstnämnda två Hofrätter och för två i den Skånska, hvar och en 2,400 28,800: För hvarje af de fem äldste assessorerne i så väl. Svea som Götha Hofrätt och af de två äldste i Skånska Hofrätten, 2,200 26,400: För hvarje af de återstående tio assessorerne i hvardera af Svea och Götha Hofrätter och för hvar och en af de öfriga fyra assessorer i Skånska Hofrätten, 2,000 48,000: i hvilka lönebelopp likväl inheräknas de ledamöterne tillkommande andelar i insatta revisions-skillingar, som, jemlikt stadgandet i 17 § 30 kap. rättegångs-balken, af Hofrätterne behållas; skolande förthy hvad hvarje ledamot under loppet af ett år utaf berörda medel uppburit, afräknas från första qvartalets lön för det påföljande året, samt motsvarande belopp statsverket besparas.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats, att den förev:de §:n skulle antagas med den förändring, att orden »näst sammanträdande» på andra raden, och orden »vid derpå följande riksdags början» på åttonde och nionde raderne uteslötos; framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på §:ns antagande med ofvanberörde förändring, hvilken propos. med ja besvarades. §§ 8 och 9. Biföllos. Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts der 10 dennes bordlagde Mern. N:o 68, med förslag till instruktion för R. St:rs Revisorer öfver lånekontoren i orterna. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Banko-Utsk:ts den 10 dennes på bordet lagde Mein. N:o 69, med förslag till ansvarighetslag för R. St:rs Fullmäktige i Banken. §§ 1 och 2. Biföllos. § 3. Gr. Björnstjerna: Denna § är hemtad ur gamla regle mentet. men då nya strafflagen numera blifvit af R. St:r antagen, torde det vara lämpligt att den i sista raderna af denna § förekommande straffbestämmelse dermed bringas i närmare öfverensstämmelse. Jag hemställer derföre att ordet »fästning» måtte utbytas mot »fängelse», samt att orden »dock utan arbete» måtte uteslutas. Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit det derunder gjorda yrkande, att §:n skulle antagas med den förändring, att i stället för orden »dömas till fästning på 2 till högst 5 år, efter omständigheterna, dock utan arbete», infördes orden »dömas till fängelse på 2 till högst 5 år efter omständigheterna»; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på §:ns antagande med ofvanomförmälda förändring, hvilken propos. med ja besvarades. §§ 4-9. Biföllos.
Det yttrande, Hans Excellence Herr Grefye De la Gardie afgifvit, styrker hvad jag vid sista Riksdag hade äran i ämnet anföra, nemligen att en gemensam flyttningstid för hela Landet är olämplig. Önskligt vore derföre, att Ekonomiutskottet, dit frågan troligen kommer De n 2.5 November. 377 alt remitteras, ville föreslå en indelning af Riket till begagnande af den serskilta flyttningstid, som för hvarje del ansågs nyttigast. Att den nu gällande, för Skaraborgs Län, är den mäst olämpliga, kan jag, såsom bosatt i nämnde Län, fullkomligen intyga. Der är den skadlig, så väl för utfodringen och bränvinsbränningen, sorn för den i vissa delar af Länet hufvudsakligast drifne Linhandleringen. Den gamla flyttningstiden, och äfven den nu föreslagna vore i alla afseenden vida lämpligare för Skaraborgs Län. Jag anhåller, att desse anmärkningar måtte få åtfölja Motionen till det Utskott, den remitteras. Friherre Boije } Fredrik: Förekommen af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, får jag blott äran nämna, att jag var närvarande, då denna fråga vid Riksdagen i Norrköping år 1800 behandlades, och minnes ganska väl, att alla Representanter från Skåne med en röst förklarade sig emot den nu åter föreslagne flyttningstiden, på de skäl Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie anfört, och att saken äfven då kom under votering. Jag får således endast lill alla delar förena mig med Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie. Friherre Boije j Ludvig: Emot den tanka, Hans Excellence Herr Grefve Dela Gardie och Herr Tham yttrat, i följd hvaraf vi skulle förvandla en generel Lag till Den 25 November. speciel, möter den stora betänklighet, att, så väl Husbönder, som Tjenare, derigenom skulle tvingas till inskränkning inom den trånga krets, sorn den speciella Lagen medgaf; då deremot bådas rätt synes vara, deli förra att antaga Tjenstehjon, och den sednare att emottaga tjenst, hvarest de för godt finna; och detta tvång skulle på gränsen af hvarje sådant district blifva särdeles svårt.
Min öfverjordiske följeslagare var försvunnen: jag utgick genom de öppnade griftportarna; utanför låg naturen i sin sista morgonslummer, och redan glittrade de första solstrålarna på moskeernas minareter i den närbelägna staden. En tung dvala sänkte sig öfver mina ögonlock, och då jag åter uppslog dem, befann jag mig på denna säng i Kaschmir. Konungen sönk afmattad tillbaka på sin bädd: han tömde en stor bägare dunkelt vin, och fortfor: Min berättelse är ännu icke slutad: men hvad jag har öfrigt att förtälja, skall icke upptaga mycken tid. Man kom, för att säga mig att allt var färdigt till den dagen förut befallta audiensen. Hade jag ägt tvenne kronor, så hade jag denna stund velat gifva en, för att i dag få vara ensam. Men jag befarade oroliga rörelser bland folket, om det skulle blifva bekant att dess beherrskare, för en hastig opasslighet, nödgats uppskjuta ceremonien. Jag måste uppstiga: jag måste hyckla ett sinneslugn, en styrka som jag icke ägde. Vid slutet af högtidligheten blef du mig föreställd. Ditt vackra utseende, ditt frimodiga sätt att vara och ännu mer ett visst något väckte redan min uppmärksamhet: nu erfor jag ditt namn, och straxt upptäckte jag hos dig dessa drag, som du, oaktadt så många försvunna årtusenden, har gemensamma med din ättfader Rustan, och jag var ej längre villrådig om jag träffat den jag sökte eller icke. Redan efter företrädets slut, ville jag låta kalla dig; men mina krafter voro alltför aftynade, för att tillåta mig ett så upprörande samtal. Andra dagen – jag tillstår det med blygd – var intrycket af den näst förut förflutna nattens uppträden redan betydligt försvagadt. Jag kände också ett slags motvilja för att åt en okänd anförtro en bekännelse, som syntes mig förnedrande; men denna berättelse var dock nödvändig för att lägga grunden till vår förtrolighet. Så förflöt andra dagen: den tredje fann jag min helsa betydligt återställd, och tänkte knapt mer hvarken på dig eller den förfärliga synen. Men huru rysligt blef jag ej åter derom erinrad! Eftermiddagen uppväcktes jag af en stark åsk-knall.
Lån uppå sina egna Actier. § n. Styrelsen af enskild Låneoch Sedel-Bank åligge, att för hvarje månad, vid början af den nästpåföljande, till Kongl. Maj:t genom Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-Ärendena inlemna specifik uppgift, upprättad efter faslslälldt formulaire, öfver alla Bankens tillgångar och förbindelser. Kongl. Maj:t må ock, när som helst, låta, genom dertill förordnadt Ombud, taga kännedom af sådan Banks Böcker och Räkenskapef jemte alla dertill hörande Handlingar. § 12- Efter hvarje år verkställd revision af Bankens förvaltning ock räkenskaper, åligge det Bankens Styrelse, att, så fort sig göra låter, genom trycket offentliggöra Revisorernes Berättelse. 5 13.. I alla de fall då fråga uppstår, att enskild Bank ej uppfyllt sina förbindelser, eller att den vidtagit åtgärder till förfång för den eller dem, som 6 Bancooch Lag-Utskottens Bet. N;o 2. till den satt förtroende, vare Banken, efter åtal vid vederbörlig Domstol, underkastad det ansvar och de påföljder, denna Lag och Allmänna Lagen stadga. Enskild man, som anser sig befogad att i dylikt fall talan föra, njute dervid biträde af publik åklagare, då han sig derom hos Justitise CancellersEmbetet anmäler. § 14. Denna Lag galle ej för redan inrättade enskilde Banker under återstående tiden af deras Privilegier. Dock åligge dem, vid 5oo R:drs vite, ati efter oo års slut icke utfärda eller i omlopp sätta tryckta eller graverade skuldförbindelser, sedlar eller deposilions-bevis under de uti 7 §. bestämda minimi-belopp.” Dervid yttranden af Herrar Hammarhjelm, Carl Fredrik, och Friherre Cederström, Jacob, blifvit bifogade; och 2:0. Genom Protocolls Utdrag af den 18 sistl. Augusti, en af Herr Grefve Frölich, David, väckt motion, att som Kongl.
"Jo", återtog Ros, "var god arrangera den här saken med passen. Jag känner herrskapet, det är fröken Stråle och hennes systerdotter fröken Bertram från Stockdolm." "Ja, ja, men passen", sade länsmannen, denna gång dock i betydligt höfligare ton än förut. "Dem skall herrn få, så snart de anländt från Wiborg. Se så, var inte vidlyftig nu, utan lemna herrskapet i fred. Jag känner fruntimren från Stockholm och..." "Hur f-n känner doktorn dem också? Alltså alldeles inte polskor det var dumt utan bara svenskor." "Vackert så!" inföll Erik. "Åhja vackra, men inte farliga, nå strunt då i passbestyret tills vidare, fastän det var skada att det inte blef litet krångel utaf. Hvad sägs emellertid om fyrahundra mark för kreaturet der? Skulle tro att fyrahundra kontant ä' pengar för doktorn i dessa tider?" "Hästen är inte till salu", svarade Ros torrt; "men var nu god och kom med mig, jag har några andra affärer att göra upp med herr Smilander." "Resonabel och gentil, jag är alltid gentil och resonabel. Ber om min komplimang till damerna. Åh, se der äro de. Adjö, mina damer, tag inte illa upp besöket, men vi administrativa..." I detta ögonblick körde drängen fram schäsen och fortsättningen afbröts. Ros, som lofvat Erik att snart återkomma och redan en stund sutit i sadeln, helsade vördnadsfullt fruntimren och lät sin muntra springare sätta af i raskt traf. Länsmannen följde efter. "Herr Ros ser bra ut till häst", anmärkte tant Agatha. "En fulländad ryttare", menade Erik. "Kommer du ihog", frågade Jenny skalkaktigt, "vår äfventyrliga ridt från Inveloch Castle till Mount Nevis?" "Ganska väl", genmälte kusinen muntert, "och jag minnes jemväl återvägen då vi fingo tillbringa natten i ett bondvärdshus, alla tre i ett rum, medan tant derborta i staden höll på att dö af ängslan. Det var egentligen du och Ros, som med edra evinnerliga sidoutflykter fördröjde hemfärden."
Maj:t räknat den, att, med återställande af jernnvigten i handeln, gifva denna och öfrige näringar ett sjelfständigare lif, trygga Svenska flaggan, icke blott mot yttre öfvervåld, titan ock mot den ännu vi.dligare främmande inflytelsen, samt bibehålla eller utsträcka Rikets handelsrelationer, så vidt erkända och synbara fördelar det påkallat. Såsom en följd af Sveriges och Norriges förening, och till ytterligare befästande af sambandet emellan Skandinaviens bägge Folk , har Kongl. Majit meddelt sitt förordnande om dessa Rikens sjöfartsoch handels-gemenskap, grundlagd på ömsesidiga rättigheter, och äfven utvidgad till medgifven import landvägen, emot vanlig Sjötull, af de utländska varor, hvilkas införsel i Riket är tillåten, hvaiförutan Kongl. Majit i nåder anbefallt de, för skyddandet af Dess Norrske undersåtares handelsfart, nödige anstalter. Under det Kongl. Majit oafbrutit sökt uppi muntra inhemska handelsrörelsen, konslfliten och Slöjden, har Kongl. Majit, som, efter noggrann prof - 4* Konungens Nåd. Berättelse. profning erkänt viglen af ilen ömsom yrkade ock bestridda sals, att näringarne säkrast äga bestånd genom deras blott af ordningen owrgränsade frihet, öfverlemnat denna frågas närmare utvecklande åt en i sådant ändamål förodnad Kornmittée, hvilken ock inkommit med underdåniga Förslag till nya Handelsoch Handtverkeri-Författningar. Kongl. Majit har trott Sig ännu höra uppskjuta afgörandet af ett ämne , som förutsätter den fullständigaste kännedom och den mognaste öfverläggning, men lill en början, enligt Rikets Ständers önskningar, medde/t och utfärdat allmän tillä leise för fri och obehindrad handel med Viktualier och andre -Landtmanna-produkter. Till befordrande af en Iifligare rörelse på Oland, och för beqvämare afsättning å denna Ös alster, i utbyte mot dess förnödenheter, är en Sjöstad, under namn af Borgholm derstädes anlagd, samt med Privilegium och Reglemente försedd.
Vid detta förslag har Under-styrelsen erinrat om den stora olägenhet, som skulle uppstå genom den sammanslagna mindre general-kassans och dagvexlings-kassans afstånd från de större förvaringsrummen, hvaraf, utom tidsspillan och obeqvämlighet, skulle kunna vållas vådliga följder både för Banken och kassa-vårdarne; hvarjemte Under-styrelsen förmält, hurusom en längre tids erfarenhet vitsordat, att den vid lillvägabringandet af Bankens nuvarande organisation först antagna dagvexlingskassan, hvilken, Under-styrelsen veterligt, skall vara en för Rikets Ständers Bank egendomlig anstalt, befunnits i hög grad vara för det med densamma åsyftade ändamål tjenlig, hvilket ingalunda kunde förutsättas om en så beskaffad mindre generalkassa, som Kommitterade föreslagit. Del hade, efter Under-styrelsens förmenande, Banko-Utskottets Betänkande, M 61. 15 visat sig vara ganska klokt och väl beräknadt, då vården af den nuvarande dagvexlings-kassan uppdrogs åt de de 2:ne tjenstemän, eller kassa-chefen och kassakamereraren, för hvilka det, med afseende å beskaffenheten af deras innehafvande befattningar, vore möjligt att oafbrutet och stundligen vara tillreds för skyndsamt verkställande af allmänhetens, på förhand till tid och önskningar icke beräkneliga* reqvisitioner af olika myntsorter. Sådant blefve icke, enligt Under-styrelsens förmenande, förhållandet med de, jemte kassa-chefen föreslagna, öfrige tvenne vårdare af den nya mindre general-kassan, nemligen chefen för depositions-afdelningen och en af kamererarne derstädes, hvilka, såsom innehafvande expedilions-tjenster i nämnde afdelning, måste blifva hindrade frän skötandet af endera befattningen, lill men och uppehåll för den trafikerande. Förökandet till tre i stället för två, som handhafva denna vård, skulle, i följd af ifrågavarande kassas mera rörliga beskaffenhet, dessutom snarare orsaka dröjsmål än skyndsamhet vid denna handläggning.
Jag tror denna answarighet wara en af de grunder, hwarpä nyttan af hela ki-ostceet hwilar, och jag anser derföre af högsta wigt, at den i 102 Z. förestagne NiksRätt, inför hwilken Stats-Rädek stall för afwikelfer frän sina pligter tiltalas, aldrig mä kunna sättas ur den werksamhet, som 67, 63. för 530 Den 5 Iunik. för dest ändamål är nödig. Detta händer dä Riks-Rättens Ledamöter genom inträffade jäf eller laga förfall utgöra mindre antal an tolf; Riks-Rätten blir dä ej domför, det will säga den blir owerksam, och dä Domstolen säledes ej existk-rLi-, blir deraf en naturlig följd, at et brottsligt Stats-Räd ej kan tiltalaö eller dömmas til answar. Möjligheten at sä mänga Ledamöter genom jäf eller förfall kunna bliswa hindrade at biträda Riks-Rätten, at de öfrige ej utgjorde domfört antal är ej förutsedd, eller nägot medel til afhjelpande af den olägenhet som derigenom ffulle upkomma, föreslagit. Den händelse jag nämnt bär förmodeligen ej ansetts wara at befara, dä Riks-Rättens Ledamöter äro flere än tolf; men utom det intet i en Grundlag bör öfwerlemnas ät prob^bttitt-wn eller baxarclen, bör man söka förekomma intrigens iverkningar fran deras sida som böra tiltalas, och swaghetens bos dem som böra dömma. Den brottslige gör säkert allt för at undgä answar, och wängen Domare söker troligen undwika den mindre behagliga befattningen^ at til answar befordra Statens betydligare Ämbetsmän. Pä ' det Riks Rätten alltid wid förefallande behof matte kunna orxaniser^, och ändamälet med dest inrättning säledes ofelbart winnås, förestär jag följande tillägg til 102 Z.:
operan. Signor d ' Andrade afslutade i onsdags sitt äfven denna gång förträffliga och framgångsrika gästspel härstädes, i det han då ännu en gång uppträdde som Don Juan. Den hyllning, som här ägnades honom i rikligt mått, kan naturligtvis betraktas som ett tydligt » välkommen åter » 1 Dramatiska teatern bjöd i onsdags åter på nytt program, då för första gången å denna teater uppfördes » Aldrig i lifvet », lustspel i tre akter af Gustaf af Geijerstam. Såsom efterpjes gafs, efter flerårig hvila, » Nya garnison eller Karnevalsskämtet », vådevill i 1 akt, öfversättning från franskan. Vi få i nästa nummer återkomma till ett närmare omnämnande. Filharmoniska sällskapet gaf i tisdags sin tredje abonnementskonsert för innevarande säsong, hvarvid utfördes den aflidne belgiske kompositören César Francks oratorium » Saiighetsstigar » (Les Beatitudes), komponeradt för soloröster, blandad kör och stor orkester till ett poem öfver Jesu Bergspredikan. Vi kunna ej annat än gratulera Filharmoniska sällskapet att hafva fått tillfälle att framföra denna särdeles sköna och intressanta tonskapelse. nskligt hade dock varit, att genom utförandet verkets många skönheter kunnat göra sig fullt gällande. Körerna och orkestern skötte sig nog ganska oklanderligt, trots de svårigheter de hade att bekämpa; bättre nyansering hade dock varit önskvärd. Solisterna voro svagast. Dels harmonierade ej deras stämmor alls med hvarandra, dels var intonationen hos flere af dem ej alltid ren. Härigenom misslyckades alldeles de båda kvintetterna i andra och sjunde afdelningarna samt kvartetten i den tredje. Den enda bland solisterna, som förtjänar framhålles, är hr O. Lejdström, hvars välljudande stämma nobelt frambar Kristi i all sin enkelhet så sköna parti. Hrr Lemon och Bratbost äro egentligen inga oratoriesångare, ännu mindre hr Brag. Oratoriet är indeladt i åtta afdelningar, byggda på de olika satserna i Jesu bergspredikan, samt inledes med en prolog. Det enkla och gripande motivet, hvarpå det hela är bygdt, återkommer i en mångfald former i hvarje afdelning. För öfrigt mötes man af dels storslagna och mäktiga, dels innerliga och veka körer.