Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o verstiger kostnaden för bestridd inqvartering^ att vid räkningarnes afgifvande till Stäts-Gontoret öfverlemna öfverskottet å nämnde uppbörd; att de medel, sorn sålunda inflyta, derefter måtte å de stader, der inqvarlerings-kostnaden ej kunnat genom raerberörde tolags-inkomst betäckas, fördelas af Stats-Contoret i förhållande till den i hvarje stad varande brist, hvarå förskotten äfven må af Stats-Contoret lemnäs i mon, som medlen inkomma; att början med denna reglering måtte ske under år i835, och med det qvartal, sorn infaller näst sedan Författningen härom blifvit promulgerad och till sädernes kunskap kommit; samt att Rikets Ständer å nästa Riksdag, då den blifvande nya Inqvarterings-Ordningen jemväl lärer hafva hunnit att tillämpas, måtte få emottaga fullständig uppgift på sättet, huru jemkningen utfallit, för att då blifva i tillfälle bereda utvägar till den ytterligare lindring, som Rikets Ständer utlofva t; samt F) att genast till Kongl. Maj:t öfverlemna de fordringar Staten eger hos städerne Malmö och Ystad, för att dermed, efter i behörig ordning föregångne värderingar och på de billigaste vilkor, som kunna betingas, inköpa de stalloch magasins-rum för fourrage-persedlar, sorn af städerne Malmö} Ystad och Helsingborg nu egas, samt i och för inqvarleringen derstädes erfordras; börande det öfverskott å fordringarne, som efter köpsluten må uppkomma, ingå till Riksgälds-Conloret och liquideras efter de grunder, som vid utlåningen äro sladdade.
Här torde det nästan kunna antagas' att hittills högst ^ af den verkliga inkomsten upgifvits, ty i hela riket skattade t. ex. år 1845 icke mer än 704 personer för behållen inkomst öfver 1000 R:dr b:ko årligen af handel, fabriker, manufakturer m. m. Bevillnings-summan borde således, med rigtiga upgifter, hädanefter blifva lika stor som förut, men jag vill dock äfven här, helst de, som hafva mindre än 200 R:dr inkomst, skulle befrias från bevilln. afräkna jf af n. v. belopp med 232,400. Deremot och då af kapitaler f. n. till Staten ingen bevilln. ingår, utom den af Jernkontoret och vissa bolag, hvilken år 1851 *) upgick tillsammans till 4,635 *) Enligt Riks-Hufvudboken. 348 Den 31 December e. ni. R:dr 36 sk., men alla kapitalister hädanefter skulle betala bevillning direkt till Staten, samt då endast de intecknade kapitalerna beräknas att npgå lill 130 milkr, torde väl alla i Riket ullånla kapitaler kunna beräknas till minst 3 g:r detta belopp; men då skatten är i visst afseende ny och således ej med visshet beräknelig, antages bär att blott af 300 milkr, afkastande å 5 proc. 15 milkr, skulle kömma att betalas i bevillning efter 1 för hundra med 150,000. Hvadan ; R:dr 858,950. utgör det belopp, som måste betäckas af andra tillgångar, derest man, för fyllande af statsbrislsumman denna Riksdag, skulle behöfva påräkna lika stora inkomster af dessa nu nämnda titlar, som de år 1851 lemnäde. Delta är väl ingalunda sannolikt.
Men hennes väg genom lifvet med det ständiga arbetet för det dagliga brödet är tung och ansträngande, och nog skulle det betydligt upphjälpa hennes mod och lifva hennes kraft, om det allmänna tänkesättet något ändrades till hennes fördel och en sundare uppfattning i afseende på hennes ställning gjorde sig gällande. En tänkande människa kan ej annat än med förvåning bemärka fruars sätt och hållning gent emot den löntagande kvinnan, och man kan med skäl fråga, hvarför den skall bemötas med högmod som innehar samma, om ej högre, bildningsgrad och som utgått från samma samhällsställning som de själfva, endast därför att förhållandena gestaltat sig så, att hon med eller mot sin vilja blifvit gammal » familjeflicka » eller, hvad värre är, gammal flicka med anställning. Stor tanklöshet kan man tycka finnas hos föräldrar, som gifva sina döttrar en god och omsorg full uppfostran i den tanken, att dessa måhända en gång i framtiden äro nödtvungna att själfva förtjäna sitt uppehälle, men icke på samma gång söka se till att skaffa dem en någorlunda dräglig ställning i samhället, när den tid kommer, då de genom hemmets upplösning måste göra bruk af sin uppfostran. De förändrade förhållandena vid föräldrarnes frånfälle skulle för dem icke blifva fullt så tryckande, om de finge behålla den plats inom sällskapso c h samfundslifvet, de ifrån hemmet vant sig vid. A. Bruka, men ieke missbruka. I Idun n:r 13 förekommer en artikel af » E m y » om » Barn o c h kortspel », som jag, en gammal gumma, önskar taga till orda emot, då min erfarenhet går i motsatt riktning mot Ernys och barnuppfostran dessutom är något af det viktigaste man kan intressera sig för. Huru man än vill betrakta kortleken, lär det icke stå i människomakt att utrota den. Vore det då icke bättre att söka lära barnet bruka den rått, i stället för att fördöma densamma. Det är ingalunda lätt att förskaffa barn sysselsättningar lika underhållande, som dem man kan förskaffa dem genom kortleken, hvarför det nog ock vore bättre, o m vi äldre mera deltoge med barnen i detta nöje och därvid tidigt sökte lära dem att med saktmod taga emot de missräkningar, som kortspelet medför.
Jag an håller vördsamt att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats såsom ledamot af Riddarh.-Utsk:t. Frih. von Platen, Carl: Med stöd af 23:dje §:n Riddarh.- Ordn., får jag afsäga mig den plats som ledamot i Riddarh.- Utskit, hvartill jag blifvit utsedd. 44 Ben 1 November. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ii. o. Ad;s Hrr Elektorer att utse tre ledamöter i Riddarh.-Utsk:t efter Frihtne Beck-Friis, Leijonliufvud och von Platen. Upplästes ett utaf Hr Blomstedt, Garl Beinhold, inleinnadt Mern., som lydde sålunda: Härmed får jag vördsamt afsäga mig att deltaga uti B. Stms förestående resa till Götheborg, på samma gång jag uttrycker min tacksamhet för det förtroende, hvarmed Hrr Elektorer i förevarande fall hedrat mig. I ani. häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm. Elektorerne att välja en deputerad i Hr Blomstedts stalie. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att vid sisth dag hållen Talmansöfverläggning det blifvit öfverenskommet. dels att under innnvar:de riksdag, likasom under de föregående, Riks-St:ns ordinarie plenidagar skulle blifva Onsdagar och Lördagar, och dels att, som K. M:s Nåd. Propos. ang. Statsverkets tillstånd och behof i går blifvit till Stats-Utsk:t öfverlemnad och riksdagens början följaktligen, enl. B. 0:s föreskrift, skall från samma dag räknas, tiden för motioners afgifvande borde anses tilländagå med Söndagen d. 30 i denna månad, då plena i aila Riks-St:n komme att på altonen hållas. Föredrogs Hr Pahncrantz’s, Joh. Maur., d. 30 sisth Oktober väckta och på bordet lagda motion JV3 6, ang. förändring i sättet för uppbörden af de s. k. augments-hemmans-räntorna.
I eh annan panna kokas 1 qvarter söt grädde med 1 sked hvitt socker och litet vaniljsocker; deri vispas en sked fint rismjöl, eller i brist deraf en | sked potatismjöl, upplöst i en jumfru grädde. De 5 ägghvitorna slås till hårdt skum och röres fort i krämen, som stax aflyftes. Efter en stunds vispning slås den hvita krämen öfver den gula, och man rör deri med en sked, att den synes som marmorerad, hvarefter den göres slät, ställes att kallna, garneras med bisquiter och sylt samt serveras med bakelser. Fanny — g. Bakning. Rågkakor. Utkaflas och naggas samt tages i hvad fason som behagas. Elsa. Huskurer. Medel mot vårtor. En läkare har meddelat oss följande råd i detta hänseende. Det tjocka skinnet, hvarmed vårtan är betäckt, afskäres efter hand i lager, tills man kommer ned till det innersta skinnet och blod framtränger på ett par ställen. Fläcken gnides sedan väl med lapis. Denna operation höstterminen uppgick till 75 och ökades under vårterminen till 175, och när nu sällskapet i höst åter anordnar dylika kurser för att bringa lif, helsa och glädje åt den unga, arbetande qvinnan, är det att hoppas, att dessa kurser skola erhålla en ökad liflig anslutning af qvinlig ungdom, som samlas i gymnastiksalarna för att med lif och lust vederqvicka sina domnande lemmar efter dagens ensidiga, stillasittande och mången gång mödosamma arbete. Denna ungdom skall för visso finna, att en rätt afpassad gymnastik är det bästa medlet att bringa harmoni mellan kropp och själ samt derigenom vinna ökad lefnadsoch arbetslust. I likhet med föregående arbetsår komma kurser att upprättas å Gymnastiska Centralinstitutet, å Ateneum för flickor, Kungsgatan 2, och å Södra Fäktklubben under ledning af samma lärarinnor som under det gångna arbetsåret. Terminsafgiften för höstterminen är 1 kr. Gymnastikkurserna taga sin början första dagarna i oktober, men allmän samling af såväl deltagarinnor från föregående kurser samt anmälan af nya deltagarinnor sker i Gymnastiska Centralinstitutet söndagen den 22 och söndagen den 29 september kl. 10 f. m.
Nästintill observatoriet låg det alkemistiska laboratoriet med en besynnerligt inrättad ugn, uppfyldt af vidunderliga instrumenter, som återigen påminde mig om Fausts klagan: Ihr Instrumente freilich spottet mein, Mit Rad und Kämmen, Walz und Bügel. Ich stand am Thor, ihr solltet Schlüssel sein; Zwar euer Bart ist kraus, doch hebt Ihr nicht die Riegel. Medan vi befunno oss derinne, upplyste mig min värd, att han tillsvidare upphört med sina alkemistiska experimenter. Han hoppades på kortare väg finna quinta essentia än på den af ämnesföreningar och distillationer, hvilken redan uttröttat så många forskare och fört så få till målet. Sjelf medgaf han sig icke hafva hunnit längre i adepternas konst än att han ur den ”filosofiska jorden,” blandad med ”det filosofiska vattnet,” förmådde utdraga nätt och jemt lika mycket guld som han från början hade för experimentet användt31. Detta oaktadt arbetade han likväl dagligen framför sin ugn med renande och smältande af sådana metaller, som han behöfde för sina planetmedaljonger, amuletter och magiska ringar, framför allt med tillverkande af den verksamma metallblandning, som kallas elektron. Från laboratoriet förde oss vår värd in i tvenne andra hvalf, hvilka utgjorde ett slags museum af det mest besynnerliga slag, uppfyldt af skeletter och torkade lemmar af olika djur: fiskar, fåglar, ödlor, grodor, ormar o. s. v.; af växter och olika färgade stenar; af hela och sönderbrutna svärd; af spikar, som dragits ur likkistor och galgar; af flaskor, innehållande jag vet icke hvad – allt sammanstäldt i afdelningar, försedda med de olika planeternas tecken. Vi sågo framför oss den praktiska magiens underbara och rikhaltiga apparat, ordnad efter reglor, som voro oss fullkomligt obekanta, reglor dem vi förgäfves efterforskat i alla den nyare tidens etyder öfver medeltidens hemliga vetenskaper och som möjligen kunde innehålla de enkla grundtankarne i det brokiga virrvarr de förete. Aftonen var inne. Solen sjönk ned bakom kullarne i vester.
samt vid Sågqvarnar: drifkraften, deras egenskap af fineller grof-bladige och antal ramar; hvarförutan vid Litt. T. (2) alla dessa jemte flera slag af serskilde Verk och Inrättningar, af hvad egenskap som helst, bör, jemte uppgift A deras beskaffenhet, antecknas: å hvilken egendoms område de äro belägne, eller om de utgöra för sig sjellve bestående lägenheter, samt när och genom hvilket beslut deras anläggning eller förändring tillåtits; 17:o om egendom blifvit frän en till annan Socken flyttad eller annan förändring af gammal inrättning ägt rum, när sådant skett och på grund af hvilket beslut; 18:o tiden, när lösen blifvit erlagd för ekeskog samt mästeoch storverks-träd. 8- §• Vid Jordeboken biläggas följande, i enlighet med hosfogade formulär, författade Sammandrag eller Tabeller, nemligen: för hvarje Socken l:o Summa af egendomar samt deras räntor och tionde, och 2:o Kontroll Tabell och Uträkning öfver Kronovärdi och Ränteförvandling; — samt för Fögderiet: Sammandrag öfver Sockensummorna; och skall för öfrigt, i sammanhang med Jordeboken, till biläggande vid näst derefter afgifvande räkenskap, upprättas för Socken och Fögderi, en förteckning på sådana räntor, som, ehuru enligt 6 §. 7 mom. förde inom kolumn, lik väl till Kronan tills vidare utgöras. LandsContoret åligger att, med iakttagande af hvad uti 11 §. 1 mom. stadgas, noga granska de nya Jordeböckerne och dervid förekommande anmärkningar hos Konungens Befallningshafvande anmäla.
Detta kan jag för min del ej godkänna; ty det skulle då kunna hända, att ett helt Län , ehuru Minimi-tariffen ej blifvit understigen, taxerades alltför lågt iförhållande till de öfriga. Hvem skulle anmärka det, om icke KammarRätten? Det ena Länets Comittegr befatta sig i sådant hänseende icke med det andras, och känna 18 H. * 23 354 Den 3° Mars e. m. oftast icke det olika förhållandet. Om någon enskild jordägare har egendom i 2:ne Län, lärer han förmodligen icke sjelf anmärka, att han i det ena betalar för litet, eller vilja göra sig ovän med grannarne för en sådan anmärkning. Af egen erfarenhet vet jag, att KammarRätten gjort anmärkning vid taxeringsvärdets ringhet i ett Län, der jag någorledes känner det verkliga hemmansvärdet, och att anmärkningen var befogad. Ingen hör heller kunna göra sådant bättre än KammarRätten, som har vana vid dylika göromål och tillfälle att anställa jemförelser mellan de serskilta Länens taxeringsvärden öfver hela Riket. Om derföre en sådan granskningsrätt öfver de särskilte Länens åsatte taxeringsvärden, i förhållande till hvarandra, fortfarande öfverlemnas åt KammarRätten, så böra dess anmärkningar, tillika med vederbörandes förklaringar, blifva för Rikets Ständer vid hvarje Riksdag den säkraste grunden att rätta de ojemnheter, som kunna förefinnas ■ i Minimi-tariffen. Man har äfven yttrat, att enskiltes klagomål voro få, och att de borde kunna af utsedde gode män afgöras, nästan utan vädjande till högre myndigheter. Jag var närvarande i vårt Grannrike, då man der började afgöra bevillningsfrågor utan appell, i förlitande på oväldigheten hos sina utsedda Ombud. Men det föranledde så mycken orättvisa och så många klagomål, alt man såg sig nödsakad till Den 3o Mars e. ra. 355 en förändring och medgifvandet af appell. Äfven här skulle man ofelbart komma till att ångra borttagandet af en slik inrättning. Men har slutligen sagt, att så många anmärkningar ej skulle göras, om ej anmärkningsprocenten funnes. Det är då väl, att den finnes.
Summa R:dr 22,285: 32. — inslag tor en gang: till uppförande af Observatorium, laboratorium Lbemieum, MineralOabinett, Rokauctious-Xammare, ^eademie-llontor, Ospell-Sal, ^natomie-Sal oeb förvaringsrum för ds Zoologiska Samlin garne R:dr 50,000: » ersättning ät Ribliotbeket tor medel, använda till Libliotbeksbusets inredning 4,000: » inköp ak ett Rorte-Riano tor Musikaliska kapellet 800: Summa R:dr 54,800: 22,285: 32. — lillkörordnade Stats-Seereteraren samt Stats-Rädet, erkännande angelSgenbeten deraf, att Universiteten lorsäges med tillräekliga medel, pä det att de matte kunna motsvara upplxsningens oeb de allt mer utvidgade vetenskapernas anspråk, ansago sig doek, enär Öniversiteten, sedan läroverks-lomiteen ar 1828 uppgat deras bebof ak anslag till 74,000 R:dr ärligen, kommit i åtnjutande ak 16,400 k.dr utaf Rikets Ständers vid 1830 ars Riksdag läroverken beviljade anslag, förutom de vid sistlidne Riksdag intill den päköljande kör materiella bebok anslagna 8,000 R.dr ärligen, kör närvarande ondast böra i underdänigbet tillstyrka, att Xongl. Maj:t ak Rikets Ständer mätts äska, jemte uppkörande pä ordinarie
Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer hafva vid granskning af Stats och Riksgälds-kontorens tillstånd och förvaltning fästat uppmärksamhet derå, att af den summa, 966,200 R:dr, som i öfverensstämmelse med 1856 —1858 års riksdags statsreglering och då fastställda Riks stat, bort för hvart och ett af åren 1858, 1859 och 1860 af Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att användas till bestridande af de till utgående från sistnämnda verk af Rikets Ständer anvisade statsutgifter, någun inbetalning till Riksgälds-kontoret allt hittills icke skett, så att Riksgälds-kontorets hos Stats-kontoret irmestående fordran för nämnda tre år utgjorde tillhopa 2,898,600 R:dr; i anledning hvaraf och då jemväl under sednare åren svårighet mött för Kongl. Stats-kontoret att till Riksgälds-kontoret utbetala de belopp, som, enligt liqviden om öfverskott, besparingar och brister bort Riksgälds-kontoret tillgodokomma, och hvaraf för år 1857 ett belopp af 1,900,000 R:dr ännu vore oliqvideradt, hafva Revisorerne ansett sig böra söka utreda orsakerna till detta förhållande samt angifva de åtgärder, som till undanrödjandet af de öfverklagade olägenheterna i afseende på Statsverkets kassaförvaltning torde böra vidtagas. I sådant hänseende hade Revisorerne af det vid Kongl. Maj:ts den 27 Oktober 1859 aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof fogade Protokoll öfver finans-ärenden af den 14 i samma månad inhemtat, bland annat, hurusom i anledning af Stats-kontorets under den 29 förutgångna Juli gjorda underdåniga framställning om behofvct af ett kreditiv å Riksgälds-kontoret att användas vid möjligen inträffande kassabrist i Stals-kontoret, Chefen för Finans-departementet erinrat, att en förvaltning, som hade sig ålagdt icke allenast Stats-UtAoftets Utlåtande M 21.
-10:o af den 30 December 1840 i fråga om ändring af 3 och 4 §§ i 8 Kap. Handelsbalken och upphäfvande af Kongl. Förordningen den 1 Oktober 1752 angående straffets skärpande för mätare, som beträdes med oriktigt mätande (184). 1841 den 8 Juni i SlatsRådet anmäld; och har Kongl. Maj:t icke funnit skäl bifalla Rikets Ständers förslag i fråga om ändring af 3 § 8 Kap. Handelsbalken, men deremot gillat samma förslag i hvad det angått upphäfvande af Kongl. Förordningen den 1 Oktober 1752 samt antagande af ett tillägg lill 4 § i nämnde Kap. och Balk, angående hvilken ändring Förordning blifvit utfärdad den 10 Juni 1841. 41:o af den 4 Januari 1841 angående sättet för besvärs anförande emot beslut i frågor om brott emot Politie Författningarne (192). Detta Rikets Ständers förslag är af Kongl. Maj:t bifallet, och Förordning i ämnet utfärdad den 30 April 1844. 42:o af den 20 Januari 1841 angående ändring i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap (187). 1841 den 16 November i StatsRådet anmäld, och Förordning i ämnet under samma dag utfärdad. 43:o af den 27 Januari 1841 i fråga om vilkorliga utmätnings-resolutioner (205). Kongl. Maj:t har bifallit Rikets Ständers hemställan och låtit utfärda Förordning i ämnet den 10 Juni 1841. 44:o af den 30 Januari 1841 angående upphörande af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen (203). 1841 den 7 Juli i StatsRådet anmäld; och blef denna skrifvelse lagd till handlingarna. 45:o af den 30 Januari 1841 angående landsfiskalstjensternas afskaffande (209). 1841 den 11 Mars i StatsRådet föredragen, dervid Kongl. Maj:t förklarat
Majit vill efter omständigheterna pröfva, huruvida sådant aftal kan fastställas, och i följd deraf ortens innevånare befrias från de i Jagt-stadgan bestämda skyldigheter i afseende på rofdjurens utrotande. Dessa i nyssnämnda Kongl. Bref antydda överenskommelser hafva, enligt hvad Chefen för Finans departementet i det vid den Kongl. Propositionen fogade Stadsrådsprotokoll upplyst, alla gått ut derpå att, genom förökadt sammanskott till länets jagtkassa, Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.-Utsk:ts Betänkande J)i 34 9 kassa, anskaffa medel till förhöjda belöningar, för atl på samma gång uppmuntra den enskildes frivilliga verksamhet till rofdjurens utrotande och befria länets innevånare från skallgång och skyldigheten att anskaffa och underhålla jagttyg m. m. Genom Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830 blef den genom Art. 6 § 1 i 1808 års Jagt stadga hemmansegare medgifna rätt att med en årlig afgift af 2 sk. banko för helt mantal, som skulle inflyta till jagtkassan, lösa sig från den i 23 Kap. 4 § Byggninga-balken utstakade skyldigheten att bygga varggård och varggrop för socknen, sålunda närmare bestämd, att berörda afgift fastställdes till 8 skillingar banko. På sådant sätt har jagtskyldigbelen småningom öfvergått till ett pekuniärt onus, och derigenom jagtkassorna uppstått; men, i anseende till det olika innehållet af särskilda öfverenskommelser i de olika länen, har denna nya skattebörda kännts mer eller mindre tryckande på olika orter, och länens jagtkassor stigit till belopp, sorn variera mellan 7 R:dr 50 öre för Gotlands län och 14,206 R:dr 64 öre för Jönköpings län, såsom närmare kan inhemtas af den tabell öfver jagtkassornas tillgångar, som finnes fogad vid den nådiga Propositionen i ämnet. Några giltiga skäl förefmnas emellertid icke, hvarför rofdjurens utödande skall vara ett kommunalåhggande.
Men käringen satte sig ifrigt deremot, och mente tro på, att hon och ingen annan hade skrap-rätten. De kommo nu i en häftig träta, och ingendera ville vika för den andra. Slutet blef, att gumman fattade grytan och gryt-slefven och sprang sina färde; men torparen grep till vispen och sprang efter. Sedan bar det af öfver skog och fjäll, gumman före och gubben efter; men sagan förmäler inte hvem det var som fick skrapa grytan. När det lidit någon tid bortåt och föräldrarne icke hördes af, hade barnen ingen annan råd än att gifva sig ut i verlden och söka lyckan hvar på sitt håll. De kommo så om sams, att skifta boet och taga hvar sin arfvedel. Men som det plägar hända var arf-skiftet en mäkta svår sak, ty ingenting fanns att dela utom en ko och en katt, och begge barnen ville ega kon. Vid syskonen rådslogo härom som alldramest, gick katten bort till den unga torpare-dottern, tedde sig mycket inställsam, strök sig mot hennes knä, och jamade: »tag mig! tag mig!» Såsom nu pojken icke ville afstå kon, lät flickan sin sak falla och nöjde sig med katten. Syskonen skiljdes derefter ifrån hvarandra. Pojken tog kon och drog åt sitt håll. Men flickan och hennes katt vandrade stigen fram genom skogen, och intet är mig sagdt om deras färd, förrän de kommo till en stor och präktig kungsgård, som låg der bortan före. Vid de begge resenärerna nalkades intill den fagra kungsgården, begynte katten samtala med sin matmoder, och sade: »om du nu vill lyda mitt råd, skall det bringa dig lycka. Flickan satte en stor lit till sin ledsagares klokhet, och lofvade derföre göra efter hans begäran. Då sade katten, att hon skulle taga af sina gamla kläder och stiga upp i ett högt träd, men han ville gå fram till kungs-gården, och säga att der var en konunga-dotter, som blifvit öfverfallen af stigmän och rånad på både gods och kläder. Torpare-flickan gjorde som sagdt var; hon klädde af sina gamla paltor och steg upp i trädet.
M:s beslut, hvilka Utsk. ej bort förbise; ty K. M. har, med erkännande af systemets riktighet, ständigt fortgått på den banan, ehuru K, M., enär fabriksidkarne funnos betagna af fördom emot systemet, ansett försigtigheten fordra, att man icke genom för brådslqrtade åtgärder skrämde näringsidkarne till tvehågsenhet i deras hernön danden att utveckla sina näringar, Så har jag åtminstone föreställt mig saken, och nekas kan det icke, att K, M, steg för steg fortgått på banan af det fria tnlIsystemet; men nu skulle K. M, nödsakas att återgå i motsatt riktning, om Representationen uttalade en sådan åsigt, som Utsk. baryt-, tfa t. Jag, sorn önskar ett fritt handelssystem, stödjande mig på den erfarenhet och sakkännedom, sorn jag i min befatta ning såsom chef för Tullverket bör äga, och sorn det vöre oförlåtligt, om den saknades, —„ jag tror ej heller för min del, att vi kunna vinna målet genast, men kan derföre ej tillstyrka, att man nu bör vända om; och efter denna åsigt har jag äfven trott 1111 fi n 'ici y 11 jK • iVI. handlat. fJtsk!s. första skäl förfaller således helt och hullet* —? Det andra D c n iS O c to b c r. >49 skälet ar, att tullförfattningarnas handhafvande skall blifva lättare, om förbuden qvarstå. Häri ligger likväl ett obeskrifligen stort misstag, och jag skulle önska, att fabrikanterna, som dela denna mening, ville på närmare håll betrakta saken, då de skulle linna, huru de stå sig sjelfva i ljuset. Förhållandet är nemi. sådant, att man med hvilken tullbevakning som helst aldrig skall kunna förekomma brott emot tullagarna, utan att hafva opinionen för sig, oell denna vinnes ej, så länge förbuden qvarstå.