Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nåd. propos., ang:de controllerna för belåning af tackjern på Stockholms väg, jemte 2:ne dermed sammanhang ägande motioner; N:o 5o. i anledn. af Hr Rosenblads, B., motion, dels om åtskilliga ändringar i Bankens hufvudbok samt upptagandet i densamma af värdet af Bankens fastigheter och inventarier, dels om afskrifning af den förskottssumma, io5,904 r:dr 37 sk., sorn af Lånebanken t. o. m. 1829 blifvit Tumba bruk lemnad; N:o 5i. i anledn. af till Utsk. inkomna ansökningar om eftergift af öfverräntor för åtskilliga, dels hos Lånecontoren i Götheborg och Malmö, dels hos Bancodiscontverket upptagna län; N:o 52. ang:de beviljande af en gratiflcation till Bancodiscontverkets vaktmästare för deras besvär, i följd af den genom Utsk. verkställda revision af Bancodiscontverkets räkenskaper ; N:o Den 7 October. iS5 N:o 53. i anledn. af erhållna återremisser å Utskrs under N:ris 34, 35 och 36 afgifna betänk:n; N:o 54- ang:de löneförbättring åt stereotyperingsföreståndaren i Banken, Myntproberare!! C. A. Broling. H. B., o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 12 om natten. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Torsdagen den g October 1834* Plenum kl. 10 f. m. Frih. Rantzou, Joh. Al b.: Jag var icke närvar, i sista eftermiddagsplenum; men då jag tillhör den mening, som då tappade i voteringen, anhåller jag att få reservera mig emot det fattade beslutet. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o i5i. äng. verksteldt nytt val till ledamot i Hemliga Utsk. efter med döden afgångne Hofmarsk.
Deremot, då allenast Ridderskapet och Adeln ansett sedlar böra utgifvas jemväl å 133 R:dr 16 sk. samt ej heller mer än ett Riks-Stånd, eller Vällofl. Borgare-Ståndet, beslutat utgifvandet af sedlar å 3, 5o , aoo, 3oo och iooo R:dr Banco, förfaller all fråga om bestämmandet af sedlar å den ena eller den andra af dessa sex valeurer, men emedan så väl Högloflige Ridderskapet och Adeln som Ilögvörd. Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, hvar för sig beslutat, alt Banco-Fullmägtige, i händelse någon annan än de af Rikets Ständer fastställde valeurer skulle finnas vara för allmänna rörelsen serdeles nyttig och nödvändig, må ega, alt, enligt de af Rikets Ständer nu stadgade grunder, låta utgifva sedlar å en, högst 2 andra valeurer, dock med den skiljaktighet, att sistnämnde 2 Riks-Stånd härvid gjort den af Utskottet i sisla mom. af 3:dje punkten föreslagna inskränk - 4 Bunco-TJtshttets Memorial A':o 144. »ilig, att de nya valeurer, Fullmägtige på grund häraf kunna komma att utgifva, skola vara emellan 2 Rrdr och 100 Rrdr Banco, finnér Utskottet sig ega skäl inbjuda Iiöglofiige Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet, att instämma uti det inskränkande vilkor, öfrige arne Riks-Slånd sålunda beslutat,• men anlages icke denna inbjudning af någotdera Riks-Ståndet, får Utskottet, till omröstning i förstärkt Utskott, föreslå följande proposition:
Jag får i afseende derpå i främsta rummet fästa uppmärksamheten på de af Konungen begärde, men nu icke beviljade anslagen, som endast blifvit uppskjutne, och hvilkas nödvändighet Utskottet erkänt, ehuru det tvekat, att dertill anvisa medel. Vidare förekommer dockan i Carlskrona, som icke heller denna gång kommit i åtanka; jag frågar, om de penningar få kallas bortkastade, som användas i ändamål att bereda besparingar i framtiden. En enskild framställning om Stockholms befästning har äfven under denna Riksdag blifvit gjord, hvartill anslag denna gång väl icke kommit i fråga, men torde en annan gång göra det. Ej heller äro behofven för Stockholms försäkrande från. sjösidan fyllde genom det anslag, som nu blifvit begärdt. Jag hade derföre önskat, att prutningssystemet endast måtte tillämpas på tiden för anslagets utgående, så snart anslagets nödvändighet blifvit erkändt. Jag förenar mig med dem, som tillstyrka bifall till Utskottets Utlåtande; hade tiden icke varit så långt framskriden, skulle jag hafva önskat återremiss. Jag har i min reservation uppgifvit, hvarföre jag icke kan instämma i Utskottets sätt att calculera; jag har trott tiden vara inne, att uti en enda cassa gjuta alla besparingar och alla tillfälliga inkomster. Jag beklagar att det icke lyckats Dcu 2 November e. ni. mig alt göra denna generaliserande method gällande. Då första Betänkandet om Statsregleringen afgafs, önskade jag äfven att alla förhållanden mätte framläggas i en enda tableau, på det Ständerne skulle kunna öfverskåda dem i sin helhet; men det carakteriserar vårt sätt att behandla penningar, att taga en summa här och en annan der, och såmedelst lappa ihop hehofven, så godt man kan, samt att sluta med att gifva Begeringen en oinskränkt dispositionsrätt öfver allt som finnes. Det är fruktan för skuldsättning och Statslånsystemet, som missledt Utskottet att ännu längre fortgå på en väg, sorn är vida farligare, och en gång måhända skall missleda io gånger värre.
Beträffande åter den andra §, så skulle man, af dess längd, tro densamma innehålla en mängd af de omtalte garantierlie, till fordringsägarens (hl. v. s. sedelinnebafvarens) förmån, men beklagligtvis äro de alla vände just emot honom. Hela denna långa § innehåller nemligen ingenting annat, än att, sedan fordringsägaren i 9 månader förgäfves väntat på utbekommandet af sin lagliga rätt, skall Svea HofRätt företaga till pröfning, huruvida privilegierne äro förverkade, eller icke; då likväl, såsom Herr Berg von Linde anmärkt, intet enda lagrum finnes, som ålägger Banken att dämma dem förbrutne, är det väl föga tänkbart, att domstolen skall i detta fall frångå den godkända domare-regeln, att i tvetydige fall heldre fria än fälla, för att förklara sig emot den mägtigaste korporation inom fäderneslandet, nemligen Rikets Ständer. Denna § åsyftar således ingenting annat, än att först gifva Banken mera än 9 månaders lid att lemna sine borgenärer oförnöjda, hvarefter den döin4(i H. 17 a58 Den a3 O c to ber f. m. mes att förlora ingenting. Vöre meningen med denna §, att den skulle betrygga Bankens borgenärer, eller, hvad som är detsamma, dess kredit, dä bordeden helt enkelt innehålla, att Idof Rätten, så snart BankoFullmägtige erkänt sedelns riktighet, skulle ålägga dem, vid utmätnings-och bysättningstvång, att densamma inom 24 timmar inlösa. Skulle Fullmägtige finna, att Banken ej kan göra rätt för sig, må de bos RofRälten anhålla om afträdesförmån, då den allmänna Konkurslagen tillämpas. Likväl torde ett särskildt stadgande om kuratorernes utväljande, och fordringsägarnes representerande, vara af nöden. 4 § liknar i det afseendet den andra, att den tyckes vid första påseendet innefatta en garanti, som dock vid närmare skärskådande befinnes vara endast apparent, men ingalunda verklig.
Ständer i så måtto bifölle ifrågavarande nådiga framställning, som Rikets Ständer för sin del medgåfve: att alla de Danviks Hospital tillhörande hemman och lägenheter, hvilka äro upplåtna under sådan ständig städjeoch besittnings-rätt, som, efter föregången undersökning, befinnes ostridig, må, när vederbörande innehafvare sig derom anmäla, af Hospitals-direktionen med Öfver-styrelsens bifall få till skatte försäljas, under följande vilkor: l:o att skatteköpeskillingen;må beräknas till ett belopp, till det minsta motsvarande hemmanets eller lägenhetens till Hospitalet utgående ränta för 10 år, samt för de hemman, som tillika hafva skyldighet att till Hospitalet framskaffa vissa lass sand, jemväl värdet för lika lång tid af detta åliggande; ankommande på Öfver-styrelsen att bestämma den högre köpeskilling, som, med afseende å hvarje hemmans eller lägenhets förmåner och beskaffenhet, må anses skälig, och hvarvid iakttages att, derest för hemman eller lägenhet den nu utgående ränta befinnes vara mindre än den, som i äldre årens räkenskaper för samma hemman eller lägenhet uppta - 14 Stats-Utskoltels Ullålande N:o 4 02. gits, på särskild undersökning och pröfning må bero hvad räntebelopp vid skatteköpet och för framtiden skall beräknas; 2:o att, vid skeende försäljningar af hemman eller lägenheter, köparnes skyldighet att köpen hembjuda bibehålles, äfvensom Hospitalets rätt till åtnjutande af rekognitions-afgift, i enlighet med Kongl. Brefvet af den 21 Juli 1813, i fall Hospitals-styrelsen icke finnér för godt hemman eller lägenhet inlösa; 3:o att Hospitalets frälsemannarätt till hemman eller lägenhet qvarstår, så att Hospitalet, framdeles sorn hittills, må vara i besittning af den hemmanet eller lägenheten vid skatteköpet åliggande ränta, med rättighet att densamma uppsäga till leverering in natura eller till lösning efter auktions-medolpris; 4:o att, i händelse hemmanets eller lägenhetens egare, utan arfvinge eller utan att hafva derom i laga ordning förordnat, med döden afgår, hemmanet eller lägenheten utan lösen Hospitalet tillfaller; 5:o att, om några särskilda, enligt besittningsbrefvet, hemmanet eller lägenheten åliggande skyldigheter förefinnas, dessa fortfarande skola af hemmanet eller lägenheten utgöras; 6:o att om den till hemmanet hörande skog kan, efter af vederbörande embetsmyndighet verkställd undersökning, anses, med dess framtida bestånd, lemna större årlig afkastning, än som motsvarar hemmanets behof af byggnad, stängsel och vedbrand,
MedSt:n samt remitteras till vederbörligt Utsk. Dessa motioner begärdes på bordet. Frill, von Knorring, Axel Wilhelm, väckte en så lydande motion: Det tillfälle, som K. M:s vishet och R. St:rs uplysta beredvillighet gemensamt ädelmodigt sökt bereda dem, som egnat sin ungdoms och manna ålders verksamhet åt krigarebanan, att, när krafter och rörlighet blifva i aftagande och lifvets afton nalkas, kunna draga sig tillbaka, betryggade åtminstone mot de oundgängligaste behofven, måtte ofelbart uti icke oväsendtlig mån bidraga till arméens tjenstbarhet, hvilken åter utgör ett hufvudvilkor för fosterjordens försvar. Men både billighet och förutseende bjuder, att man i detta afs-.de låter alla, som tagit afsked, njuta lika rätt, i förhållande naturligtvis till innehafde grader. Om sednare ur tjenst afgående gynnas med förmåner, hvaraf de, som förut tagit afsked, ej komma i åtnjutande, innefattar ju sådant en bevekelsegrund för militärer i allmänhet, att öfveranstränga sin förmåga, för att i det längsta kunna stadna qvar i tjenst, i förväntan eller förhoppning, att kanske någon ytterligare förmån kunde tillfalla dem vid någon ny reglering af pension§staten, om hvilken de skulle gå miste, så vida de redan derförinnan tagit afsked. Ett prejudikat i denna syftning måste utan tvifvel motverka det af Statsmakterna omtänksamt afsedda ändamålet. Och likväl är ett dylikt just nu för handen. Genom K. M:s Nåd. Bref d. 9 Febr. 1858, rörande fördelningen af det årliga Kreditiv af 150,000 rdr rmt, som R. sednast församl. St:r beviljat, att i mån af behof utbetalas och användas till betäckande af den skillnad, sorn för arméens Pensionskassa under åren 1858, 1859 och 1860 kan upstå genom en ny pensioneringens tillämpning, stadgas i Osta punkten: »att pensionerna icke må tilldelas andra, än framdeles afgående pensionsberättigade».
Han har sagt att det möjligen skulle kunna hända honom eller någon annan af Ståndets ledamöter att blifva oskyldigt häktad. Det är visserligen icke otänkbart, men jag är säker att, om något sådant hände mig och förmodligen älven Hr Dalman, skulle vi akta oss för att rymma. Hvar och en, som blir oskyldigt häktad, måste hafva till sin högsta önskan att blifva hörd och dömd och således få sin oskuld updagad. Hvad beträffar Prof. Fries och det äfventyr, som berättats om honom, så är jag äfven öfvertygad att han vid det upgifna tillfallet icke sprang. För öfrigt har Hr Dalman, oaktadt hvad Hr Carleson sagt, ändock yttrat att denna lag hade blott till ändamål att bevakningen skulle få nedskjuta fången. Jag får då fästa upmärksamheten på att 57:de §:n säger: att, om man gör större våld än nöden kräfver, så blir man straffad. Således är det icke tillåtet att skjuta ihjäl, i fall man på annat sätt kan hindra fången att rymma. Det har blifvit mycket taladt om den stora skilnaden mellan strafffångar och ransakningsfångar. Jemte det jag erinrar om hvad som förut i detta afseende är yttradt och om svårigheten, för att ej säga omöjligheten, att skilja emellan de olika slagen af fångar, då de tillsammans föras eller förvaras, får jag säga, att jag icke finner skilnaden särdeles stor. Om en person, som undergått straff för 3:dje resan stöld, sednare införpassas till länshäktet på stränga misstankar att hafva stulit för 4:de gången, så är det ungefärligen detsamma om han rymmer före eller efter sedan han blifvit dömd för 4:de resan stöld. Hr Dalman säger, att han minnes det starka motstånd, som ett lagförslag i samma syftning vid en föregående riksdag mötte; detta förhållande inträffade före den tid. jag kan erinra mig, men jag hoppas att det icke måtte återuprepas, på det man må kunna se att vi sedan den tiden sökt allt mer och mer omgärda lagen med den aktning, den bör ega, och sätta dess verkställare, äfven af lägsta grad, i stånd att förhindra att någon egenvilligt undandrager sig hvad lagen bjuder.
Hr Stnarts uppgift, att i fråga om djeknepenningar m. m., man anställt omröstning i förstärkt StatsUtsk., då två Stånd stannat emot två, kan jag för ögonblicket icke kontrollera, men hvad lagmansoch häradshöfdinge-räntorne beträffar, torde jag, till vederläggning af Hr Slua ris uppgift, få ur StatsUtsk:s betänk. N:o 302 af d. 1 Sept. 1840, upplåsa följande: 3:o ”Utsk:s hemställan alt lagmansoch häradshöfdingeräntan matte upphöra, har blifvit afslagen af R. o. Ad., men bijallen af de öfriga 3:ne RiksStrn, hvarvid likväl Presteoch BorgareStm fästat det vilkor, att äfven slerbhusafgiflen skall försvinna”. Om vilkoret röstades måhända, men först då, när tre Stånd voro ense derom, att den första förändringen skulle ske. Hr Stuart har yttrat, att alldenstund förenkling af räntorna vore hufvudsak, skulle omröstning i förstärkt StatsUtsk. äga rum, äfven om lagstiftningsfrågan. Men jag återkommer till det exempel, som redan är anfördt, ronde inskränkning af antalet ledamöter i hofrätlerne, hvartill, såsom bevekelsegrund, jag vill antaga besparing. Då vore beloppet, som af lönerne skulle indragas, hufvudsak, följagteligen skulle man i förstärkt StatsUtsk. rösta huruvida 23 kap. R.B. borde förändras eller icke. Hr Stuart har äfven sagt, att en fråga om räntenedsällning icke fått förfalla, ehuru ringa hon varit; men nu vill man likväl att den förevartde frågan skulle, änskönt af mycken större vigt, förfalla derföre, att två Stånd stannat emot två. Orsaken härtill är, att räntenedsättningen hade verkat på ziffrorna i statsregleringen. Deras obetydlighet gör intet till saken. Vi hafva ju under pröfning haft skarprätlarearfvoden af 8 r:dr, som icke fått förfalla derföre all de rörde ziffrorne.
Den vidare pröfningen af förev:de Betänk, upskjöts till nästa plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 e. m. In fidem. O. Hrakcl. Onsdagen den 6 Juni 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades protok. för den 24 sistl. Mars f. och e. m. Uplästes ett utaf Frih. Stjernstedt, August Wilhelm, inlemnadt Mern. af följande lydelse: Som jag för vårdande af min helsa måste lemna riksdagsorten, får jag afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Högloft. BankoUtskrt, under vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt i öfrigt varda bibehållen. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemuat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att välja en ledamot i BankoUtsk:t efter Frih. Stjernstedt. Anmäldes 0 eli 6 J u ut t. Bi. Anmäldes och bordlädes: StatsUtskottets Utlåtanden N:o 112, i anledn. af väckt motion om inrättande af en lånebank för jordbrukets och dess binäringars understödjande samt beredande af dertill erforderliga tillgångar; ' N:o 113, i anledn. af väckt motion om statsanslag för uprättande af hydrografiska kartor; N:o 114, i anledn. af väckt motion om anslag af statsmedel till befrämjande af täck-dikning; N:o 115, ang:de bestämmandet af vesekostnads-ersiittning åt K. St:rs deputerade vid H. M. Konungens och H. M. Drottningens förestående kröning i Norige; Sammansatta Statssaint Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts -Betanien N:o 12, i anledn. af väckta motioner om lindring i rustningsskyldigheten, genom Statens öfvertagande af munderingsoch utredningspersedlars anskaffning och underhåll; N:o 13, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt.
Att dessa nu nämnde 2:ne omständigheter ej få förbises vid tillämpningen af don allmänna grundsatsen för lönernas bestämmande är så klart, så axiomatiskt, att, om detta ägt rum, uti ett eller annat fall, vid 218 Den 3 December e. m. den af Chefen för Landtförs:sDepart:t föreslagna löneregleringen, en rättelse verkligen är af bebofvet påkallad. Med dessa tankar till rättesnöre är det som jag nu tillåter mig att, innan jag vågar framställa några anmärkmr vid den utaf Chefen för Landtförs:sDepart:t föreslagna löneregleringen, undersöka huruvida vid denna lönereglering afseende blifvit fästadt på nämnde 2:ne vilkor; öfvergående härvid först till besvarandet af frågan: äro f. n. inom värfvade Arméen tjenstebefattningarne af samma vigt och betydenhet för dem som hafva samma grad? Hvad Infanteriet och Kavalleriet beträffar kan denna fråga besvaras med ja! Den mindre numerära styrka som lyder under befäl af samma grad vid Kavalleriet mot den vid Infanteriet, mosvaras ungefärligen genom handhafvandet af en dyrbarare materiel och en mera vidtomfattande rekrytbildning. Men hvad Art:t vidkommer är förhållandet annorlunda. De inom detta vapen befintliga gradbestämmelserne stå ej i något riktigt afpassadt förhållande till de vid Infanteriet och Kavalleriet I detta hänseende täger jag mig friheten hänvisa till ArtilleriKomiténs yttrande och betänkanden af d. 1 Juni 1850 och d. 19 April 1853. Det sednare af dessa betänkanden, som innehåller förslag till åtskilliga förändringar uti organisationen af Arl:ts personal, med åtföljande förslag till dess mobilisering, utvecklar på ett både fullständigt och ovedersägligt sätt de brister, som nu finnas uti detta vapens organisation och föreslår sättet för dess afhjelpande. Det är också derföre som detta betänkande, mer än det af år 1850, hvilket egentligen rörde löneregleringen inom vapnet, besvarar den nu förevar:de frågan.
Stockholm den 8 Februarii i8a3. /. Wallmo, 118 Stats-Utskottets Betänkanden. Lit. C. Uppgift öfver antalen af Lån uti f. d. Filial - Disconterne d, x Oct. 1818 och d. 6 Febr, 1823, samt det antal deraf som sistnämnde dag var till Ombudsmännens handläggning öfverlemnadt. Antalet af Lån utgjorde d. 1 October 1818 i Götha Canal Bolags f. d. Discont i Götheborgs d:o d:o . , i Malmö d:o d;o den 6 Februarii 1823 i Götha Canal Bolags f. d. Discont i Götheborgs d:o d:o i Malmö d:o d:o Till Ombudsmännens handläggning voro: den 6 Februarii i8a3 äfverlemnade för Götha Canal Bolags f. d. Discont för Götheborgs d:o d:o , . för Malmö d;o d;o . hvaraf beroende endast pä Concourser i Götha Canal Bolags f. d. Discont i Götheborgs d:o d:o . , i Malmö ~ d:o d:o och endast på Lagsökningar i Götha Canal Bolags f. d. Discont i Götheborgs d:o d:o i Malmö d:o d:o . samt både på Lagsökningar oeh Concourser i Götha Canal Bolags f. d. Discont i Götheborgs d:o d:o i Malmö d;o d:o Stockholm d. 12 Februarii 1823. St. Ständers Banco-Utskott!
Utan att förneka det hufvudsakligaste i den historiska skildring af förhållandet med utskrifning och Adelns gods, m. m., under 1600 talet, som Utskottet lemnat, måste jag dock protestera emot den satsen, alt för det ”blott utsockne frälset i Halland och en mindre del af frälset i Skåne undandragit sig att ikläda sig de förbindelser,” som ”dess vederlikar” (?) i öfriga riket sig åtagit, sä skulle dess roterings-skyldighet vara rättvis och lagenlig. Detta är en lika litet bevisande omständighet, som allt hvad ifrån de indelningsverket föregående tiderna åberopas. Indelning till rustning och rotering skedde frivilligt; det har Utskottet måst erkänna. Provinserna afslutade riktiga kontrakter med kronan, hvari uttryckligen förbehålles frihet för utskrifning. 1685 verkställdes en sådan indelning i Halland, då 4 kompanier kavalleri indelades, på krono och skattejorden. Utskottets förklaring, hvarför frälset icke då indelades kan ej bevisas. Förhållandet grundade sig vida sannolikare på respekterandet af hvad, som blifvit landet tillförsäkradt, då det afträddes till Sverige; och som Stats*Ut$kottets Utlåtande, N:o 22t. Adeln då innehade hela frälsejorden, hlef denna icke indelad. Huru rustningen utbyttes till båtsmans-rotering, beskrifver Utskottet sjelf, och att deremot befrielse vauns för ut* skrifningspenningarne; äfvensom att 8 § af Adeliga privilegierna år 1723 befriade
BorgareSt. ankommet prol.-utdr. af d. 29 sisth Juli, innehållande inbjudning till instämmande i samma Stånds, i fråga om pension för Stads-Läkaren i Lidköping, P. E. Eckmans enka, fattade beslut, yttrade sig Hr Bildt: Vid behandlingen af den mängd enskildla motioner, som blifvit väckta till förmån för enkor och faderlösa barn, har StalsUtsk. utgått ifrån den grundsats, att icke förorda någon af dem, som af enskild motionär blifvit framställde, utan endast dem, som kommo ifrån Konungen. Följden häraf har varit den, att den motion, som blifvit väckt (ill förmån för ifrågavartde enka, har af StatsUtsk. blifvit afslvrkt. Dessutom hade denna motion det missödet, att komma först ibland alla de afstyrkta motionerna. När frågan här på Riddarhuset, uti StatsUtsk:s Utlåt. Jtä 74, första gången förekom, hade enkan Eckman här icke någon förespråkare, hvarföre äfven Utlåt, bifölls. En del af de andra fattiga enkorna hade dere - Ben 18 A a g u st i. 19 mot liär många och mäktiga förespråkare, hvaraf följden blef den, att de punkter, som anginge dem, återremitterades, på det att StalsUtsk. skulle komina i tillfälle, att taga saken i förnyadt öfvervägande. Vid behandlingen af SlatsUtsk:s Utlåt. Jt? 186, bar R, o. Ad. jemväl i konseqvens härmed beviljat (lere af enskilde motionärer föreslagne pensioner för sådar.e, som likväl icke, enl. min tanke, varit så förljente, alt af R. St:rs välvilja ihågkommas, som ifrågavarrde enka och barn. Det liar nemi. af tillgängliga handlingar blifvit uplysl, att Dokt. Eckman aflidit lill följd af ansträngningar under den lid, staden Lidköping hemsöktes af kolera-farsoten, då han nödgades utom sin egen, jemväl öfvertaga den andra läkarens praktik.'
nor, hvilka erbjuda sig att för otroligt billig erockså vid inträdet där af glada, nöjda anVi ha nu glädjen meddela, att vi i dagarne lycsättning åtaga sig till och med ganska mödosamma värf, tyckes det som om ett erbjudande leten. Ja, idealet för ett lungsotssanatorium kats träffa uppgörelse med en af de finaste känsådant som det nu åsyftade borde vinna anskulle j a g vilja kalla denna lilla fristad: nare på detta område i vårt land, amanuensen klang och väcka vederbörlig uppmärksamhet. där äro endast elfva patienter (kvinnor) vid Nationalmuseum och sekreteraren i Svenska slöjdDe många män, som i närvarande stund äro under en examinerad sjuksköterskas vård föreningen d:r E. G. Folcker, att han under år sysselsatta med lifförsäkringsanskaffning, kunna understundom göra sig synnerligen goda inkomhon är mor för dem, hon samlar dem om1898 skall upptaga och utföra denna idé i Idun. ster. Det torde ej heller vara mera omöjligt för kring sig, hon är hufvudet i familjen. Dessa artiklar om en kvinna att deltaga i detta arbete och förtjäna ett eller annat tusen kronor om året på anskaffan» K o n s t e n a t t m ö b l e r a s i t t h e m » A c k, om vi kunde få några sådana hem för de af lifförsäkringar. Under hvilka förhållanden våra lungsiktige! Men det blir så mycket dykomma att illustreras med bilder från smaksom helst borde ett duktigt fruntimmer på denrare, invändes genast. Ja, detta är ett betänkfullt och praktiskt anordnade svenska, specielt na verksamhet under lediga stunder kunna förtjäna åtskilliga hundratal, då såsom vi förut på- ligt men, men kanske ändå ej så betänkstockholmska hem samt med af framstående fackpekat kundkretsen är att söka, bland familjemedligt som man föreställer sig. Låt oss få män särskildt ordnade interiörer. Hänsyn komlemmarne och den närmaste omgifningen. mindre byggnader, men så mycket enklare! mer att tagas både till stadsvåningens och landtIntresserad.