Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion i afseende å Handelsoch Sjöfarts-tradalen med Ryssland. Till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten har blifvit remitterad en motion af Pehr Mattsson från Wester-norrlands Län, 8 Bevillnings-, Lagsamt Allm, Besv,- o, Ekonomi-Utskottens Memorial, N:o 6, hvari föreslås, att då den emellan Sverige och Ryssland år 1838 afslutade Handels-och Sjöfarts-tractat med dertill hörande, additionella artikel, hvilken till en del med detta års slut upphörde att vara gällande, haft ett menligt inflytande på Sveriges landtmanna-handel, och behofvet af de förnödenhets-varor, såsom smör, kött, boskap, ved, lärft m. m., hvilkas införande från Finland nämnda afhandling afsett att underlätta, kunde af den inhemska productionen i tillräcklig mängd och till billiga priser fullt tillfredsställas, Rikets Sländer måtte, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, på det kraftigaste utbedja sig att berörde, snart i vissa delar tilländagåendé, tractat icke måtte ytterligare förnyas; hvarjemte motionen innehåller förslag till bestämmelser vid Tulltaxans upprättande, angående införseln af en del bland ofvannämnde varor. Sedan Bevillnings-Ulskottet uti dess Betänkande N:o 12, angående Tull-regleringen, tagit denna motion till dess öfrige delar i öfvervägande, åligger det begge Utskotten att, på sätt i nämnde Betänkande blifvit föreslaget, angående den förevarande frågan, afgifva gemensamt yttrande; och ehuru Utskotten, för deras del, lika med motionären, icke anse skäl vara för handen lill den ifrågavarande tractatens förnyande; likväl och som Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet redan, i anledning af en utaf Herr P. Berg i enahanda syftning väckt och till nämnde Utskott ensamt remitterad motion, uti dess Betänkande N:o 76 behandlat detta ämne och dervid tillstyrkt Rikets Ständer, ”att hos Kongl. Majrt anhålla, att den uti ”additionel artikel till Handels-tractaten emellan Sverige och Ryssland af ”den 8
Banco-Utskoltels Memorial, N:o 1, och Höglofl. Expeditions-Utskoltets Memorial, N:o 2, angående tillökning i bemäldte Utskotts Canzli-personal, det sistnämnde, med villkor, att de deri begärde 11 st. canzlist-arfvoden endast må användas i mon af behof. S. D. Remitterades till Stats-Utskotlet: l:o Fredric von Zweigbergks från Skaraborgs Län motion, alt den lill följd af Kongl. Förordningen den 22 Maj 1794 och Kongl. Brefvet den 18 September samma år, för allmänna byggnader i Götheborg, samlade, under Krigs-Collegii för vall ning stående fond, per niillef onden kallad, måtte till Slats-verket inlemmas och användas till försvarsverkets iståndsättande; 2 o Lars Johan Gezelii från Stora Kopparbergs Län motion, angående anslag af allmänna medel till förhöjd lön åt Extra Provincial-läkarne i Wester-Dalarne; Prot.-Utdrag den 7 Augusti 1844- 19 3:o Peter Mårtenssons från Jönköpings Län motion alt Stats-Verket måtte ål vederbörande länsinnehafvare afstå de från förra Capellans-boställel j mantal Rannäs Hollstagården utgående hemmansränta och samma hemmans roteringsbidrag. Till Statssaint Almänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Anders Sundholms från Stockholms Län motion, om rättighet för en del hemmansegare inom Färentuna härad i Stockholms Län, alt erhålla utsyning af skog till timmer och vedbrand på krono-alimänningen Ridön, m. m. Till B evilla ings-Utskottet : Peter C/assons från Elfsborgs Län motion om befrielse för allmogen från bevillning för idkande af landtmannaoch husslöjd, samt för försäljning af de varor, som af sådane slöjdidkare tillverkas. S. D. Föredrogs ett Utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns prolocoll för den l:ste uti denna månad, med underrättelse, att Ridderskapet och Adeln förelagt Höglofl.
Men i Februaril mänad utbrast märt olyckliga krig och jag ägde dä icke tjcnlige machincr för gröfre kläden, men ätog mig ändä att lefwcrcra io,OQO alnar och utwidg-de. mitt machinerie, sä att jag nu har i gäng io Kardmachiner, 14 Spinnmachiner, z Plysar och 2 Wulffar som stökas af Zi personer och 14 barn; dessutom.8 öfwexstärare - machiuer, som stötas allesammans af 2 Go^- Den 4 October. 'i2'8§ sar, 18 Wäfstolar och I Strumpstol, sä att dagligen hos mig kunna uparbel.,s 2v Lisp. Ull. Nu warande Conjunctur dä ingen Utländsk Credit k-.n erhällas, har försatt mig i en brydsam belägenhet, i anseende till swärighekcn att anstaffa Rudimatcrien som jag nu mäste köpa med en högre kostnad än 10 a 12 procent, som kunde besparas om jag äg', de Contant penninge -Förlag, at kunna köpa ur första handen. Af Konungens Nädiga tillständ a t er halka Discont - Län i Manufactur -Diskonten till zo procent utbfwcr min wanliga Oiscont-rättighet, har jag icke eller kunnat begagna mig, ty dä jag nu uklvidgestt mitt Machincrie för Commitz-arbete, men hos Kongl. Krigs - Collegium ofta fär länge wänta pä min hetas, ning utan at erhälla nägot Reversal, som jag i Diskonten kan pantsätts dä derjemte ben owäntade händelse inträffat, at enär jag werkcligen ägt Kongl. KrjgsCollcgii Anordningar, de af Kongl. Commerce-Collegir Discont icke som Hypothekcr antagas, sä är den i sä fatta omständigheter mig bewiljadc. Disconterings -.rättighet aldeles onyttig. Likwäl synes mig en städan CaMon af Kongl.
Öfver väckt fråga om KammarRättens rättighet, att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar; om rättighet för Magistraterne i LandshöfdingeResidenceStäderne, att utfärda Pass för dessa Städers Borgerskap; och öfver väckt fråga, att Rådstufvuoch KämnärsRätier samt Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författ - 378 Den 29 Maji. ningar, äfvensom att den så kallade Författnings Samlingen måKärnnärsRätterne tillhandahållas. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: Öfver väckte Motioner om skyldighet för hus-, tomt och jordegare i vissa Släder att deltaga i Borgerskapets onera, hvarvid Utskottet anmodats att vid målets ytterligare handläggning med Lagutskottet sammanträda; och angående väckt fråga om utvidgad smidesrättighet samt om upphäfvande af det nu varande smidesförbudet på vissa ställen inom Bergslag; samt ExpeditionsUtskottets uppsatte Förslag till underdånig skrifvelse, angående afskrifning i räkenskapernq af NummerLotteriets fordran hos Hamnbyggnads-Directionen i Helsingborg. 3:o Bifall till nedannämnde Utskotts afgifne Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets :
Forsslund förbjödes att hädanefter med lumpför sälj ning till bruket sig befatta; och att, hvad vidkomme anmärkningen om bristande verifikationer å en del räkningar, Fullmågtige, enär de i dem upptagne utgifter, af hvilka en del, såsom jernvågsbiljetter till Revisorerna och Fullmågtige vid deras besök å bruket, äfven utan verifikation kunde kontrolleras, vore så beskaffade, att någon verifikation för dem alls icke eller svårligen kunde anskaffas, såsom förhållandet vore särskildt med arbets - — 60 — penningar och med hö till den hast, som till forsling af brukets varor i Stockholm underhölls, och hvilket uppköptes å torg eller i hamnar från mindre skrifkunniga personer, Fullmågtige funno sig för når var ande endast böra förståndiga bruksförvaltaren tillse, att de råkningar, som af brukets vaktmästare afgåfves för af honom för brukets räkning verkställda upphandlingar, blefve så vidt möjligt med behöriga verifikationer försedda. § 78. Angående Vid deras besök å Tumba har det, i afseende på ståmpelpapperstillverkningen, vattenmärkena^^ Revisorernas uppmärksamhet att alltjemt oförändrade begagnas de gamla pappersi Stämpelformarne, der i vattenstämpeln står: för beläggningskartorna: “R. St. Ch. Sig.“ och papperet, för skrifkartorna: “Rikets Stånders Charta Sigillata“. Då redan i den vid 1859— 1860 årens riksdag beslutade och till efterrättelse utfärdade Förordning angående Ståmpelpappers-afgiften uttrycket “Charta Sigillata“ öfverallt utbytts mot “Stämpelpapper hvilket sistnämnde uttryck äfven i den vid denna riksdag antagna Förordning bibehållits, hafva Revisorerna velat detta förhållande omförmäla. § 79. Rättegången Den i 75 § af 1860 års Revisionsberättelse omförmålda, hos Kongl.
Stockholm den 3 Mars 1848. Arik. till Exp.- Ut sk. den 6 Mars, kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, om skyldighet för resande att, vid reqvisition af skjuts, betala uppbådning s-penning ar. Från Hederv. Bondeståndet hafva i detta ämne till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets handläggning blifvit remitterade följande 2me motioner: l:o Af riksdagsmannen Petter Eriksson från Wermlands län, hvilken yrkat, att resande måtte åläggas att, vid gästgifverierna å landet, lör hvarje häst, som till begagnande beställes, betala uppbådnings-penningar, eller såsom det i Norrige heter: rillsigelscpenge”, hvilka der erläggas med 4 sk. för hvarje häst. Det är nemligen obilligt att, då i städerna betalas uti inskrifnings-penningar från 1 till 4 sk. för hvarje häst, deremot å landet erlägges ingenting, ehuru icke sällan händer, att gäst - Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 46.
Där kunna familjens medlemmar på mångfaldigt sätt lätta arbetet eller spara stegen för hvarandra; där finnas tillfällen att försvara den oskyldigt angripna; att ställa till rätta en oordning, som annars skulle vållat ledsamheter; att uppmuntra eller trösta med ord, blick, leende; att dämpa tvister eller häjda förtal och tomt prat, genom att föra något bättre på tal. Vid arbetet, i kamratkretsen, i lifvet skall vanan att gå vår väg fram i värksam välvilja göra lifvet ljusare, rikare, skönare för vår omgifning och därigenom för oss själfva. Alla inse nog nu, att det icke var öfverdrift i mitt påstående att man om också under enformigt arbete, tunga sorger, tryckta förhållanden förmår lefva ett rikt lif! Den fattigaste skall kunna äga mer af tillvarons värkliga skönhet och rikedom än den, som synes besitta allt världens goda, men som icke har en lefvande själ att omfatta det med. Ty konsten, naturen, böckerna, människorna äro våra, blott i den mån vi själfva älska dem. Hängifvenhet är villkoret för all tillägnelse, vare sig af kärlek, godhet, vishet eller skönhet. Endast den, som ger, äger något ... Detta är en af lifvets skönt allvarliga sanningar, hvilken vi visserligen kunna meddela hvarandra som ett råd, men hvilken hvarje människa hvar dag af sitt lif själf måste efterlefva för att värkligen inse. Fästvanor. När Verner von Heidenstam i sin geniala studie öfver Svenskarnas lynne framhöll vår brist på sund konservatism, träffade han därmed äfven grundorsaken till den poesilöshet, som blifvit följden af vårt hänsynslösa handhafvande af gamla minnen och gamla seder. Kvinnorna, hemlifvets och sedens skaparinnor, hafva framför allt skuld i att den vackra, starka konservatismen dör ut, att hemlifvet allt mer saknar den fasthet och skönhet, hvilka gifva djup åt hemkänslorna och åt fosterlandskärleken. Jag vill här endast uppehålla mig vid en enda sida af den nämda hänsynslöshetens utplattande invärkan, nämligen den, som yttrar sig i utplånandet af de gamla fästseder, hvilka fordom voro orubbliga grundlagar i hemmen.
Jag instämmer fullkomligen med Hr von Troil deruti, att en förutsättning deraf, att tillsättningen af frälse eller ofrälse ledamöter inom Högsta Domstolen skulle kunna gifva anledn. till någon misstanka om väld vid deras besluts fattande, är högst olämplig. Jag ingår äfven på Hr von Troils uttryck, att det förutsätter nära nog ett påstående om mened emot dessa lagens högsta väktare. Men såsom jag har sagt, hvar och en bör få hvad honom med rätta tillkommer. Jag anhåller att få uppläsa några ord af Const.Utsbs betänk, vid förliden riksdag i denna fråga, der det står: ”Utsk. har trott sig icke böra längre uppskjuta att underställa R. St:s pröfning den frågan, huruvida i grundlagen ännu längre må bibehållas stadganden, hvilka säkerligen icke kunna anses innebära någon säkerhet om rättvisans oväldiga skipande i högsta instansen.” Coust.Utsk. vid förliden riksdag har sålunda gjort sig skyldigt till en misstanka, som man skulle kunna påslå innebära beskyllning om mened, och således anser jag, att Utsk. icke bort framlägga en sådan grund för sitt betänk. Det är nära nog den enda grund Utsk. har haft, jemte den att befordringar böra ske med afseende å skicklighet och förtjenst, men icke ä börd. Denna grundsats erkänner jag, den andra icke. Hr von Troil har talat om anlopp emot väderqvarnar, men jag anhåller, att R. o. Ad. icke måtte anse den framställning jag gjort emot förra riksdagens Consl.Utsk. såsom ett anlopp emot en väderqvarn. Hr von Troil, Emil: Jag ber om ursäkt, att jag ånyo begärt ordet, men jag har dertill blifvit föranledd af det sätt, hvarpå Frih. Rehbinder återgifvit mina ord, nemi. icke sådana som jag yttrade dem.
I följd hvaraf, och derest Ridderskapet Och Adela skulle behaga gilla denna tftskottets åsigt vördsamt tilistyrkes, att 48 §. uti det af Utskottet uppgjorde, och på Ridderskapef och Adelns pröfning nu beroende förslag till en förändrad redaction af Riddarhus.; Ordningen, må sålunda ändras, att orden: vid Jlutet af hvarje Riksdags borttagas, och i stället iöförss ; ovilkorligen inom fyra månader från den dag då Kongl, Majit afgif vit Dess Nådiga proposition till Rikets Ständer angående Statsverkets tillstånd och behof, af Ridderskapefc och Adeln &c. samt att vid periodens slut det tillägg göres: JOch bör Directionens Riks dags Ber ät tel se så tidigt af Riddar - huslltskottet granskasalt Ridder skåpet och Adeln, i anledning af det yttrande^ Utskottet deröfver bur afg ifvås må kunna inom nämnde tid pröfva samma, Berättelse ock huruvida Directionen må hafva dess åliggande i afseende på Riddarhusoch Stiftsärendernesförvaltning rätteligen fullgjort. Äfvensom att I 3 §• af 1 Art. uti Förslaget till Instruction för RiddarbusDirecfionen, de orden: vid flutet af hvarje Riksmöte, må utbytas mot orden: pä fatt 48 §. i Riddar hut Ordningen fad gar. Den 9 October e. ni, y5 Hvilket dock allt, till Ridderskapets och Adelns vidare profning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 8 October 1823. På Riddarhusötskottcts vägnar Polucarpus Cronhjelm. N. Snoilsky. \ Bilaga till Pleni-Protocollet för den 11 October, förmiddagen. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Då detta ämne förra gången här discuterades tillkännagaf jag det föga hopp jag ägde, att denna Riksdag se realiseradt mitt Förslag om stämpladt papper till begagnande vid postuppbörden, så till vinnande af en bestämd controll öfver densamma, som till införande af den berömda frankeringsmethoden. Flere personer, som vid första påseendet 76
Der bodde en man, som hette Erik; han följde Anund till den enda ännu ointagna sträckan der i nejden. Stor var hon ej och ett väldigt fjäll sköt ut till vattnet, betäckt af nyfallen snö; det kallades Kallbak. Anund såg på fjället och qvad: Likt böljan är det onda Lifvet för spjuthvässaren. Hafvets gångare Hastar till fjerran land. Länder rika och vänners flock Lemnar jag och till slut Klent är bytet, får jag Kallbak och lemnade åkrar.» “Mången“, svarar honom Erik, “har så mycket mist i Norge, att han aldrig får bot derför. Tänker jag, att det mesta landet är upptaget i de goda trakterna och derför kan jag icke mana dig hädan.“ Han lofvar att lemna en del af sin jord och då stannar Anund. Detta skedde ungefär år 900, således vid pass 16 år efter Ingolfs utflyttning. Under den tiden hade så månge dragit öfver till den aflägsna ön, att det blef svårt för de sist ankommande att finna bland de många fjärdarna en, som dugde till bebyggande och icke redan tillhörde en annan. Dock var Anund ingalunda den siste utvandraren. Under de följande tvenne årtiondena, således ända till 920 fortforo invandringarne, men de voro mindre betydande. De fleste gingo denna tid ut från sjelfva Norge. För öfrigt fans det äfven efter den egentliga landnamstidens slut på sina ställen utrymme. Så kom Erik röde år 950 från Norge och satte sig ned just i samma trakt som Anund träfot. Det var samme Erik, som år 982 fann Grönland. Så gick det till med utflyttningen till Island. Icke alla drefvos af samma bevekelsegrund. Somlige foro dit onekligen för nöds skuld, emedan de icke kunde stanna i hemmet. För andra saknades dessa yttre tvingande omständigheter, de foro dit för ro skuld. Hur mången af oss skulle väl vilja för ro skuld aflägga ett besök på Island?
Hvar och en, som vistats bland allmogen, vet, att ifrågavarande stadga af d. 12 Juni 1842 icke motsvarar de flestas önskningar, ty mängden har den tron, att deras barn 5 H. 80 634 Den 21 December e. m. icke behöfva lära mera än de sjelfva och anse den hill ilis brukligs presterliga undervisningen tillräcklig. Jag är långt ifrån alt dela denna inskränkta tro, men jag anser, att bokvelandet icke bör utbildas på arbetskraftens bekostnad och tror, att med ett bestämdt minimum i kunskaper kunde förenas undervisning i de allmännaste gröfre trädslöjder, som äro brukliga på landet. Dertill skulle icke något betydligen förökadt statsanslag behöfvas, ty ehuru de nu bestämda lönerna för folkskole-lärare äro otillräckliga för sådana personer, som böra undervisa i de högre kunskaperne, så tror jag dock, att de skulle vara tillräcklige om icke någon större lärdom erfordrades än för det nu bestämda minimum, hvilket jag icke anser vara för högt tilltaget. Om sålunda någon besparing skulle vinnas af den redan beviljade atlöningen, så skulle den kunna användas till lönande af slöjdkarlar och andra handtverkare, som säkerligen skulle för en ganska ringa penning åtaga sig barnaundervisningen då de finge producten af elevernes arbete. Det är på dessa skäl och med åberopande af Hr von Troils reservation, som jag anhåller om återremiss af betänk. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius.: Långt ifrån att vara af en motsatt tanke med Gr. Posse om nyttan deraf alt barnen, jemte läsa och skrifva, få lära någon viss slöjd, så instämmer jag deruti, att sådant är rätt nyttigt, der det sig göra låter. Sådana slöjder bidraga obestridligen till allmogens förkofran ; men undervisningen deri torde svårligen genom någon lag kunna åläggas, likasom att läsa, skrifva och något räkna, hvilket är lika behöfligt för alla. De communer, hvilka vilja vinna en sådan fördel, som att få sina barn inöfvade i slöjder, böra och kunna enskildt derom draga försorg. Huru skulle Staten kunna inrätta ett seminarium för sådana lärare, då en slöjd passar för den ena orten och en annan för den andra.
Qviding, 800 R:dr till Vexel-Kontrollören i Götheborg, 400 R:dr till skrifvarhjelp och expenser för den, som i hufvudstaden bestrider Vexel-Kontrollörs göromålen, 1,200 R:dr för tillökadt arbete vid Riksbokslutet samt 4©© R:dr åt tillförordnade Sekreteraren i Kongl. Stats-Kontoret. d) Genom nådigt bref af den ip Maj 1840, har Kongl. Majrt, som funnit den beslutade förändringen af Stals-Rådets organisation icke Irunna för innehafvarne af derigenom upphörda embeten medföra rubbning i förut, på grund af fullmakter, uppburna löneförmåner, anbefallt Kongl. Stats-Kontoret att till f. d. Stats-Sekreterarne Grip och von Hartmansdorff fortfarande utbetala deras löner; hvarefter och sedan Rikets Ständer vägrat att å allmänna Indragningsstaten låta uppföra dessa löneersättningar, Kongl. Majit, det oaktadt, den 3o Juni l841 förklarat sådant icke kunna verka till rubbning af bemälle Embetsmäns rätt att hållas skadeslöse för de löneförmåner, hvilka åtföljt deras Stats-Sekreterare-embeten , samt förständigat Kongl. StatsKontoret att till Herrar Grip och von Hartmansdorff qvartaliter utbetala ett årligt belopp, svarande emot den lön, hvar och en af dem, intill slutet af år x84o> å Riks-Slaten åtnjutit, under iakttagande af det för löners uppbärande å Indragningsstat i allmänhet stadgade villkor.— Då detta sednare Kongl. Bref strider emot andan och meningen af Rikets Ständers beslut, hafva Revisorerne ansett sig böra sådant här anmäla. Revisorerne hafva vidare inhemtat, att Herr von Hartmansdorff sistnämnde dag, eller den 3o Juni f84', blifvit i nåder utnämnd tili President i Kongl. Kammar-Rätten, samt att honom» uti Kongl. Brefvet den 22 December samma år, förunnats rättighet att uppbära löneersättning såsom f. d.
Va föredragningen inom det Hedervärda Bonde - Ståndet af Stats - Utskottets Betänkande af den n i denna månad, angående Båtsmans*. Indelningen i Blekinge Lön, har f. d. vice Talemannen Jon Jonsson dervid anfört följande: ”Sedan Utskottet tillstyrkt bifall å Kgl. Majtts Nådiga Proposition , hvaruti Kongl. Maj:t med anledning af 80 §. Regerings-Formen , till Rikets Ständer framställt, att en ny Indelnings jemkning uti Blekinge må genom en af Kongl. Majtt i Nåder tillförordnad Corrimittée verkställas under vissa i Nåder föreslagne vilkor, och. förbehållit sig i öfrigt, att vid tillämpningen, deraf afgöra alla de frågor, som före eller efter densamma i anledning deraf kunna väckas, anser jag det vara en motsägelse, att Utskottet dervid tillika hemställt, att vid anmälan om bi - Ståts-Utskottets Betänkanden. 1589 fallet till den Nådiga Proposition tillika borde fogas den underdåniga anhållan, att Resultaterne af en sådan jemkning måtte till nästa Ständers vidare pröfning meddelas, för att derefter af Ivongh Maj:t och Riksens Ständer fastställas; ty derigenom skulle den ifrågavarande jemkningen, i stället för att, på sätt Högstbemälte Nådiga Proposition föranleder, nu genast verkställas, icke kunna ske förr än vid nästa Riksdag. Enär derjemte krafvet i g §. Regerings* Eorinen synes uppfyldt, då Riksens Ständer gillat och antagit möjligheten samt vilkoren och grunderne för En dylik jemkning, samt
Då alldeles samma skäl, som gällde för återremiss af den föreg:de 2:dra punkten, äfven gälla för den nu föredragne, anhåller jag att denna punkt afven måtte få återremitteras. Uppå härefter gjord propos. blef punkten återremitterad. 4:de punkten, ang:de förening af Riddarh.Fiskalens och Förste Riddarh.Kanslistens tjenster. Frih. Cederström: Då denna fråga före Riksdagen en 4 gång kom till tals inom Direktionen, upstod till en början någon olika tanke, som likväl ej föranledde någon långvarig öfverläggning, huruvida en förening af dessa begge befattningar, utan olägenhet för framtiden, kunde verkställas. Jag vidhåller ännu min då framställda och af mina embetsbroder, åtminstone till största delen af dem, • så vidt jag kan erinra mig, slutligen delade öfvertygelse, att dessa begge sysslor röra sig i alldeles skiljda verksamhets-sferer. Det nr nemi. alldeles icke gifvet, att samma person, derföre att han med skicklighet kan utföra processer, måste på ett utmärkt sätt utveckla politiska oell administrativa läror, hvilka kunna förekomma vid upsättaude af ett Direktionsprot. eller UtskisBetänk.; ej heller är det sagdt, att, derföre att han är lämplig till dessa sednare göromål, han på samma gång nödvändigtvis skall af naturen blifvit begåfvad med så starka lungor, att han med ljudelig stämma kan fungera vid upropen, eller besitta de egenskaper, som erfordras för att vidmakthålla ordning inom Ståndet, hvartill, under vissa förhållanden, som väl icke nu sig förete, men som fordom egt rum och således i en framtid kunna yppa sig, fordras lodjursögon och en, med obeveklig stränghet i sak, lyckligen parad mildhet i sätt. Hvad behöfver Riddarh.Direktionens oell Riddarh.Utsk:ts Sekreterare, såsom sådan, besagda fysiska och moraliska egenskaper? Enl. min upfattning, finnes icke uti den ringa pénningebesparingen tillräckligt talaude skäl för den föreslagna tjensteföreningen. — Ej heller anser jag, att Utsk:t varit riktigt lyckligt i val af ordalag i sin gjorda framställning.