Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att ej trötta R. o. Ad. vågar jag åberopa hvad mina skickligare föregångare vid förra riksmöten yttrat i samina ämne, och anhåller, derest H. R. o. Ad. behagar behjerta min gjorda framställning, att sådana åtgärder må vidtagas att det med så mycket fog öfverklagade missförhållandet må varda afhjelpt. Denna motion begärdes på bordet. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus Fredr.: anförde skriftligen: För ingen bland oss kan vara obekant, huru föga Riddarh.- Ordn, i dess nuvande skick, förmår från våra öfverläggningar utesluta män, hvilka, ehuru af adelig börd, beklagligen äro, till vandel och anseende, af så tvetydig beskaffenhet, att de fleste bland oss icke utan största motvilja skulle med dem sammanträffa på något annat rum. Den medgifver utöfvandet af det högsta medborgerliga förtroendet, representationsrätten, åt den, hvilken kanske ingen af oss skulle vilja räcka handen eller anförtro det ringaste. Der blott ära och heder borde fä inträde, der kan understundom ej dörren stängas till för den, med rättvist förakt bränmärkte, den af hvarje redlig man utpekade, så länge han lyckats undgå lagens svårare straff och ännu eger några styfver i behåll till skydd mot sina fordringsegare. I denna 216 Den 14 D e c e m I) e r. krets, sora framför hvarje annan borde vara fridlyst och fläckfri, mäste man lida förödmjukelsen att se den med vanfrejd stämplade bredvid sig på bänken, och nödgas tåligt afhöra yttranden, som vanhelga dessa murar, inora hvilka de ej ens kunna stängas för att öfverlemnas åt välförtjent glömska och förakt; de skola tryckas i våra handlingar och qvarstå en skamfläck inför efterverlden; de gå ut härifrån, i tal, i skrift, kring land och rike, värdiga motstycken till de uslaste alster af vår uslaste press, att i täflan med den sprida smädarens eller upviglarens giftiga läror, till obotlig skada för hela samhället.
Maj:t föreslår en af behofvet påkallad förhöjning i aflöningen vid Stockholms utredningsförråd: för Förrådsförvaltaren, med R:mt R:dr 500: — » Förrådsskrifvare^ med 100: — » Vaktmästaren, med 125: — 725: vid Götheborgs utredningsförråd: för Intendenten, med R:mt R:dr 600: — » Förrådsförvaltaren, med 500: - » Vaktmästaren, med 150: samt » 5 Kammardrängar, tillhörande Krigskollegii vaktbetjening, 1,250: _ 50 R:dr för hvarje, 250: — ^ 225- Generalitetsstaten. — Sedan anvisningar till belopp af 2,200 R:dr upphört att utgå å den till indragning bestämda 6:te Fördelningsgeneralslönen, föreslår Kongl. Maj:t, att Generalitetsstatens anslag, som vid förra riksdagen af dylik anledning minskades med 650 R:dr, nu må ytterligare förminskas med förstnämnda belopp, samt alltså nedsättas från 84,450 till 82,250 R:dr. Topografiska korpsen. — Med afseende å den större uppassning, sorn vid denna korps erfordras i följd af korpsens under sednare tiden betydligt ökade göromål, föreslår Kongl. Maj:t ej allenast en ny vaktmästarelön, med R:dr 500: — utan ock, uti den förutvarande Vaktmästarelönen 450 R:dr, en förhöjning af 50: — ggp. Krigsakademien. — Kongl. Maj:t, som anbefallt en ombildning af detta läroverk enligt vissa bestämmelser, hvarigenom, bland annat, läroverket kommer att förändras till en militärisk tillämpningsskola, under namn af Krigsskola, för bildande af alla vid arméen och flottan behöfliga Officerare, vill, med tillkännagifvande häraf, föreslå, att, oaktadt ny stat för läroverket efter dess förändrade organisation framdeles måste ifrågakomma, nuvarande anslaget må tillsvidare under öfvergångstiden förblifva orubbadt. Transport 2,775: 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
Från trädgården hördes genom det öppna fönstret en glad röst muntert gnola, och strax därefter inkom en ung flicka i salongen. Hon liknade Blenda så betydligt, att man ej kunde misstaga sig på, att de voro systrar. Samma ädla drag, samma bruna ögon och mörka hår, samma höga gestalt, men skilnad fanns dock. I stället för Blendas allvarliga, bleka anletsdrag och stilla vä- sende såg man hos Elsa rosor på kind och lif i öga och rörelser. Hon var klädd i en tunn, bekväm sommardräkt af ljust bomullstyg utan alla prydnader, utom en gammaldags guldbrosch som sammanhöll den släta, hvita kragen. » Att ni kunna sitta härinne i de kvafva rummen, då det är så friskt och skönt därute under träden », utropade hon muntert, kysste modren på pannan och lade lekfullt handen öfver den f i n a knypplingen. » Akta, akta », utropade den gamla förskräckt, » du kunde just ställa till det vackert åt mig. » » Det är inte så farligt », svarade Elsa skrattande och såg med detsamma på det tina arbetet. » Men att mamma nu igen tagit sig för ett sådant mönster », fortsatte hon. » Mamma vill bestämdt förstöra ögonen. » » Det kostar inte på mig alls », gpnmälde modern, » det går af gammal vana. För öfrigt vill jag hafva den riktigt vacker, ty det är j u min enda så att säga personliga lysningspresent åt Blenda. ». » O, moder, ve! Mitt samvete mig plågar 1 » deklamerade Elsa. » Jag hinner bestämdt aldrig min matta färdig. Men », tillade hon i förtvitlad ton, » hvem kan väl arbeta med yllegarn i sådan här värme! » » Seså, lugna dig, Elsa », sade Blenda leende, » hinner du ej den vackra mattan färdig till bröllopet, så får jag den sedan. » » Nej », utropade systern högtidligt, » n u är det slut med lättjans sköna dagar, och hädanefter skall flitens lampa brinna både natt och dag. Men där kommer Anna med posten », tillfogade hon i vanlig ton. » Bref och tidningar. Ett paket till mamma från Nils och, har man sett på maken, ett bref från Sten. Hvad kan den herrn vilja? Ett till Blenda från. Stockholm, tror jag och.
I afseende på besvärshänvisningen i ii §:n säges, att för Hernösands stift vare för mål, som gå till domcapitlet från Jemtland, Westerbotten och Lappmarken, besvärstiden &c. Man har glömt Norrbotten: troligen har man tänkt sig Norrbotten innefattadt under Westerbotten såsom fordom; men som detta icke är rätt, så måste man iakttaga det verkliga förhållandet. Anmärkningen vid 12 §:n , att ingen verkställighet må äga rum i afseende på sockenstämmo-beslut, förrän detsamma vunnit laga kraft, biträder jag på de skäl, sorn blifvit anförda. En så ohejdad lagstiftning, som sockenstämman skulle utöfva, om denna § bi föl les, känner jag icke i lagbundna samhällen. Hennes beslut, om de finge gå i verkställighet förr än de vunnit laga kraft, kunde ofta blifva nog äfventyrliga. Uti i5 §:n i mom. står, att sockennämnden skall hafva att skaffa med fattigförsörjningen, undervisningsanstalterna, allmänna helsovården, samt vaka öfver iakttagandet af ordning och sedlighet. Jag skulle önska, att man efter orden ”iakttagande af/’ anförde omyndiges rätt. Då vunne man den controll man i ett betänk, från LagUtsk. för några dagar sedan önskade sig. Då saken behandlas gemensamt af Lagoch Ekon.Utsktn, så kan ingen okunnighet derom äga rum, hvilken skulle hindra, att äfven frågan om omyndiges medel komme under öfverläggning. I afseende på 2 mom. af samma i5 § instämmer jag med Utsk:n, och bestrider det yrkande man gjort att de större köpingarne skulle ställas under nämnden i den stad dit köpingen lydde. Det finnes en köping i Calmar län, Döderhultsvik, som är så betydlig, att omständigheterna utan tvifvel föranleda att fattigvården och hela menighetsslyrelsen måste skiljas från landt-disli ictet. Att för lägga deras vård under staden Calmar, dit han hörer, skulle, då det är ett afstånd af 8 mil eller något sådant mellan köpingen och staden, vara menligt inverkande på köpingens angelägenheter.
Föreg:de talare hafva enstämmigt erkänt nyttan och nödvändigheten af den föreslagna grundlags-förändringen, men icke desto mindre ansett sig f. n. förhindrade att antaga densamma. Sedan, år 1809 har i detta ämne så tillgått, Den 8 Mars f. m. 105 att vid alla Riksdagar inses nyttan och behofvet af en förändring, men man har aldrig kunnat komma öfverens om dess antagande, just derföre att man i grundlagen föreslagit intagandet af allt för många specialiteter. Om vi såsom betryggande anse formerne för stiftande af civiloch criminel-lag, hvilka lagar dock angå menniskors lif och välfärd, så måste dessa former äfven kunna anses tillräckligt betryggande för åstadkommande af en lag med de stadganden, genom hvars upfyllande en utländning erhåller rätt att kunna utnämnas till civilt embete inom landet. Men, säger man, denna lag finnes icke. Förslag dertill borde vara upgjordt. I detta afseende anhåller jag att få framdraga exemplet af 1809 års grundlags-stiftare, hvilka sagt i 106 § Reg.F., att Stats-Råd skola dömas efter en lag, som af Konung och Ständer fastställd varder. Jag vågar vördsamt framhärda i anhållan om bifall till förslaget. Hr Te rsmeden, Nils: Sedan Gr. Lagerbjelke yttrat sig, återstår för mig endast att förena mig med honom. Då man är ense om nyttan och behofvet af förändringen, borde det icke heller vara svårt att förena sig om sättet för dess åstadkommande. En hvar har erkänt nyttan och nödvändigheten af, hvad äfven Gr. Lagerbjelke visat, att en pä utländsk ort född, men i Sverige bosatt person må förr eller sednare kunna komma i åtnjutande af samma rättigheter som infödde Svenske män. Huru denna naturalisation skall tillgå, har nu blifvit visadt. Den är helt och hållet en Konungens ensak för det närvande. R. St:r hafva dermed intet att skaffa. Enl. Utsk:s förslag kan något förhastande icke ega rum, och nödvändigt är det, att en lag finnes, hvarefter naturalisationen skall ske.
Hufvudböckerna, upprättade i Kongl. Iirigs-Kollegii Fortifikationsafdelning, hvarest fonden förvaltas, hafva i Kongl, Kammar-Rätten undergått granskning utan anmärkning och ej heller påkallat någon erinran af Revisorerne. De utvisa: Debet. år 1§44. år 1945. Utgifter: — Balans till påföljande1 året: Särskilda anslaget till Stalloch ftlag-asinsbyggnader i Ystad. Räkenskaperna för denna af Kongl. Krigs-Kollegii Fortifikationsafdelning förvaltade fond, hvars uppkomst och ändamål äro uti 1845 års Revisionsberättelse omnämnda, hafva uti Kongl. Kammar-Rätten för båda revisionsåren undergått granskning utan anmärkning och ej helier tili någon erinran å Revisorernes sida föranledt, samt utvisa följande förhållanden: år 1844. år 1845 Debet. Balans från föregående äiret: Balans till påföljande äret: Balans från föregående året: Utgifter: För nya stallbyggnaden i Ystad . — Balans till påföljande året: Anslaget lör Exercis-Sqvadroiiernas undcrliail. Under år 1844 har för öfningen med Exercis-Sqvadroner vid Smålands Husarsamt Skånska Husaroch Dragon-Regementerna utgått enahanda belopp, som, allt ifrån 1812 års Riksdag, varit för detta ändamål årligen anvisadt, eller 22,000 R:dr, hvaruti dock Rikets sed - — lil — nast församlade Ständer beviljat en tillökning, från och med år 1845, af 15,500 R:dr till de för Exercis-Sqvadroner vid Lif-Regementets Husaroch Dragon-Corpser erforderliga underhållskostnader, hvilka ditintills blifvit ..bestridda af de för indelta Arméens allmänna möten och mönstringar anvisade medel. Anslaget förvaltas af Kongl. Krigs-Kollegii Underhålls-afdelning, och hufvudböckerna, som för nu ifrågavarande 2:ne år blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning, utvisa förhållandet, som följer: Debet. är i 1844. år 1845.
Ridderskapet och Adeln tredje kdlomsnrsc med den tilläggning, at da mål af den beskaffenhet, som rikt detta Momenr förekommer, kil HojRättens pröfning öfweclcmnas, bör den viviston deraf, som dermed tager befattning, silla under tysthets Ed. SwaradeS Ja. Hans Lxcsl lsncs Herr Grefwe» och Landt - Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade i eftermiddag företaga wal til Fnllmägtlgast Lmguem, Fullmagkiga i RlkSgalds (loni-strar, Riddarhus-DirsÄ-urer, samt l^avilorsr ti! är 1801» Bifölls, Herr Grefwen och Landt-Marskalken erinrade derefter, ar lil LsnLo-Fullmagtjga skalle wäl> jas en af hwar Clatz; til Fullmägtiga i RikögäldsOanroirer likaledes; lil Riddarhus.-Dire^-uror tivan» ne al hwarjeClafi; hwarjämte han hemställde, om icke, ehuru til lstevitorsr öfwer Riksgälds-Verket hlkkils endast twanne för hwarje Elafi warit förordnade, RidLerskapet och Adeln m: mera, sedan samma Ravilo^ rsr böra öfwerse bade Läncooch Riksgäldö-^Werken^ skulle finna nödigt ak bertil urwälja fyra. Samtycktes. Grefwe k.ervsnbsupr, Olas;, hemställde, om ej, da tiden numera more dyrbar, alla walen kunde ske, det ena ester det andra, ech (lonvolukeroa läggas sä för ak ej upbrytas förran alla walen wörö förbi; emedan i annar fall der blefwe nödwan» diar, ar för hwarx wals upbrylning uplräda ri> Riddarhuset, Herr Grefwen och Landt - Marskalken» När frägan ar om wäl, sker upbrytninqen inom Clafien.
Ståndet, som ansåg omförmälda motion tillhöra, Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets handläggning, lade Memorialet till handling arne / Nio 18, i anledning af Kongl Majlts nådiga Skrifvelse om angelägenheten att skyndsamt få beviljade vissa anslag för försvarsverket. Utlåtandet blef med Ståndets enhälliga bifall godkändt. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: Nio 13, angående Stats-kontorets ersättande för förskottsvis utbetalda medel till kolonien S3 Barthelemys förvaltningskostnad; Tillstyrkandet i första momentet godkändes, och vid det sednare momentet lät Ståndet bero; och Nio 14, angående utbetalning från Riksgälds-kontoret af der innestående medel för ett mindre hamnbyggnads-arbete vid Götha kanal. Bifölls. 102 Prot.-Utdrag dqn 18 Januari 1854. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 4, i anledning af väckt motion, om indragning af tio Biskops-emheten. Vid det förhållande, som nu uti Hederv. Bonde-Ståndets Protokolls-utdrag den 11 dennes, N:o 77, omförmäles, lades Memorialet till handlingarne. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets Memorial N:o 5, om val af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskontverkets räkenskaper, beslöt Ståndet, dels att Revisorer och Suppleanter, för granskning af Banko-diskont-verkets förvaltning och räkenskaper för innevarande och följande år intill nästa riksdag, skola på förr öfligt sätt framdeles väljas, dels att val af en Revisor och en Suppleant för hvartdera Lånekontoren uti Götheborg, Malmö och Wisby skola Onsdagen den 25 innevarande månad försiggå bland valbare personer af Bonde-Ståndet, såväl inom som utom Riks-församlingen, endast med den inskränkning, att de skola inom hvartdera Lånekontorets distrikt vara bosatte. S. D.
Jag vill derföre endast i förbigående hafva antj^dt, hvarest den rätta roten till det onda skall uppsökas och alt moralens bud icke bör förvexlas med industriens godkände theoner.” ”Det torde icke kunna nekas, att den allmänt spridda bränvins-bränningen i smått måste uppmuntra en fullkomligt ocontrolerad consumtion, emedan det naturliga behofvet, att afsätta en ringa och dyrt tillverkad vara till högsta pris, identifierar producentens fördel med consumentens förderf; men att den egentliga bränvinsfabrikanten eger ett annat interesse än krögarens, då dess produet ingår uti den större handeln, och då krognäringen är derpå grundad, kan densamma både controleras och beskattas så, att consumtionen derigenom inskränkes.” "De förenade Utskottens pluralitet har, i motsats med verkliga förhållandet, antagit, att mängden af det bränvin, som i Sverige öfverflödigt consumeras, är en produet af de större bränvinsverken i Riket, eller sorn de benämna konstbrännerier; hvarföre desamma, till fylleriets hämmande, borde Bevilln. och Oecon.-Utsh Betänkande iV.-o 3. »7 borde utrotas, och bränvinet sålunda, genom försvårad tillverkning, hög skatt på tillverkningen och bränningstidens inskränkning, fördyras. Med någorlunda visshet kan man beräkna, att de större brännerien för närvarande lemna i handeln högst 6,000,000 kannor bränvin, hvaremot de l3o,ooo små pannor, som finnas i Riket, säkerligen tillverka fyra gånger så mycket och ega ostridigt en förmåga tit mångdubbla detta qvantum. Skulle derföre bränvins-priset, tillföljd af lagde hinder mot fabricationen, stegras, skall färdigheten att begagna små bränvinspannor snart utveckla sig under täflan alt begagna den gynsainma conjuncturen, men denna orsak skall hastigt framkalla sina verkningar, nemi. ökad production med både gamla och nya tusendetals småpannor, samt fällda pris, och allrasäkrast skall ett oiiämmadt bränvins-supande följa den fullkomnade småbränningen i spåren.
Ständer beviljat vissa bestämda statsbidrag, äfvensom en redogörelse öfver fördelningen af de vid sistlidne riksdag för allmänna ai'betens understödjande till Kongl. Maj:ts disposition ställda medel, Styrelsen afgifvit dels en förteckning å de kanal-, slussoch jornvägs-anläggningar, hamnoch bro-byggnader, vägarbeten och vattenaftappningsföretag, för hvilka arbetsplaner blifvit tid efter annan upprättade och, jemte ansökningar om statsbidrag till utförandet, till Styrelsen ingifne, dels ock underdånigt förslag å de summor, som af allmänna medel skulle erfordras för samma arbetens understödjande, hvarvid Styrelsen, med bibehållande af den hittills i dess General-förslag begagnade indelning i klasser, upptagit arbetsföretagen i tro klasser, nemligen i första klassen do arbeten, som, i följd af deras allmännare vigt, syntes företrädesvis förtjenta af statsbidrag; i andra klassen sådana företag, hvilka väl vore nyttiga, men likväl jemförelsevis något mindre än de förstnämnde berättigade till understöd; och i tredje klassen do anläggningar, hvilka endast i det fall borde med statsbidrag understödjas, att öfverskott å statens tillgångar uppkomme, sedan lämpliga bidrag blifvit anvisade till de i första och andra klasserna upptagna företag; och hade Styrelsen, med hemställan, att de vilkor och bestämmelser i afseende på erhållande och åtnjutande af statsbidrag till allmänna arbeten, som nu funnes stadgade, måtte fortfarande blifva till efterrättelse gällande, främst anmält följande arbetsföretag, hvilka Styrelsen ansett vara af beskaffenhet, att understöd med visst bestämdt belopp borde särskildt för hvarje företag af sättas, nemligen: i första klassen: Utvidgning af hamnen vid staden Helsingborg R:dr 230,000: — Öppnande af segelled mellan Hattefura hamn vid Wenern och Håfverud vid sjön Rågvarpen 175,000:
I allmänhet liar folket mörkblå ögon och brunt hår, men ofta ser nian mörkare personer; det linIivita håret förekommer sällan, till och med hos barnen. Verkligen vackra menniskor med fina drag och en hållning som kunde anstå hveni som hälst är ingenting ovanligt. Detta oin folket i den vestra delen af norra Småland. I Kalmar län ser folket ej tillnärinelsevis s5 bra ut. *) Uppsatsen meddelas enligt förfms önskan med stafning och skrifsätt oförändrade. Barnen förefalla si unga och menlösa, att jag Ilade svart att liira iiiig att döma deras verkliga ålder; de äro också mycket barnsligare än våra barn; en tolfåring har nöje af det, som ej längre roar våra attaAringar. De äro s m å till växten, nien efter 16: de, 17: de Aret skjuta +le upp med kraft. Men detta iir vanligt öfver allt bland vår allmoge. Utslag och skrofulösa missbildningar, s5 vanligt bland allmogens barn i de flesta landskapen, förekoiiiima högst sällan här. Barnen se utii-iarkt söta ut. Folket är i alhiänhet friskt och kraftigt. Den vanligaste åkoiiiInan är " åfärd ", (så. uttalas det, jag vet icke om det betyder o,fä ?dl eller a ?t något elftyg liar farit d dem). Det består i ett utslag, som varar sig och blir sår och gar rundt omkring lifvet. Man och qvinna, ung ocli gamnial liar det lika mycket. För detta onda finnes, tror nian, ej nier an en bot, och det är menniskoblod: för qvinna blod af nian, ocli för nian blod af qvinna. Då slås åder, och man tar in tre matskedar I) locl, och så strykes hela utslaget öfver med blod Och sedan går sjukdomen ofelbart bort. Här finnes mycken vidskepelse; nien det får man icke veta, förr än nian känner folket riktigt, och de Iia fått förtroende för en. Man kan nog få höra af personer, soni bott bland dem i många Ar, att s i - dan tro förekommer visst icke.
”Men ja kan inte gå härifrau.” – ”Åh jo.” – ”Näej.” – ”Bytt klär me mi.” – ”Men du kommer inte ihu å skyllra.” – ”Jo.” – (de byta kläder.) ”Glem nu inte å skyllra.” – ”Neej.” – Per går och om en stund kommer en officer förbi den bortbytta skyldtvakten. ”Hvarför skyldrar du inte, karl?” – Hon, (lugnt) – ”De glemde ja for ja ä ingen kar.” – ”Hvad är du då?” – ”Persa qvinga.” – ”Hvar är Per?” – ”Han ä bara hemma o eder gröd o miltj.”9 H. Mina Ljungberg liknar sig vid en spegel, Hilda undrar ”om der är en spricka på midten.”!!!10 Klockaren: ”Hvad sade påfven?” Fröken Taube: ”Han sa att klockarn skulle ha kollekten.” H. Fästmön är hemma och helsar på sin mor, är otröstlig öfver att fästmannen ej skrifver. Klagar slutligen sin sorg för husets gamla trotjenarinna. Denna drager fram brefvet ur barmen, har gömt det undan i den villfarelsen att det skall hållas hemligt för hennes matmor. Brefvet öppnas ifrigt och inbjuder till ett möte för hvilket den utsatta dagen inträffade en vecka tillbaka. Spridda drag af skånskt folklynne. Få orter äro väl så föga kända eller snarare misskända af dem hvilka ej hafva sina egna ögons vittnesbörd att åberopa, som Skåne, och jag har hört kunniga, bildade uppsvear hysa den föreställningen att Skåne skulle vara ett slätt, väl odladt land, hvars enformighet endast här och der afbrötes af gamla herresäten med välskötta parker i den äldre, fransyska smaken, och skåningen sjelf ej annat än en storätande, nästan idiotisk varelse.
Exc. nu ville framställa, och hvilket öfverensstämde med det sätt, hvarpå vidlyftiga lagförslag flere gånger tillförene af R. o. Ad. behandlats, eller att den l:sta g:n uti ifrägav:de förordnings-förslag gjordes till föremål för Ståndets öfverläggning och beslut, med hvarje ledamot öppen lemnad rätt att yttra sig öfver förslaget i dess helhet, samt att utaf utgången af R. o, Ad:ns beslut öfver den l:sta g:n finge bero, huruvida förordnings-förslagets öfriga gg komme att särskildt företagas till afgörande eller icke. Sedan Gr. Mörner förklarat sig icke hafva något att erinra emot det förslag, H. Exc. sålunda afgifvit, blef propos. på bifall till detsamma framställd och med ja besvarad, till följd hvaraf föredrogs: Förslaget till förordning ang:de en allmän hypotheksbank i riket. § 1. Gr. Mörner: Det är en ganska stor och genomgripande förändring af det nu bestående, som man åsyftar genom förslaget att bilda en enda centralbank, som skall hafva att ombesörja up - Den 8 September f. m. 67 låningen för alla hypotheksföreningar i riket. Som mönster för en sådan inrättning har man åberopat den i Frankrike 1853 inrättade Crédit Foncier, och äfven en liknande anstalt i Norige. Jag tror dock att den nämnda Fransyska anstalten ännu bestått och verkat alltför kort tid, för att man skulle ega fullt skäl att taga densamma till förebild, då deremot hypotheksföreningarna i de Preussiska och öfriga Tyska staterna redan funnits till och verkat i mera än ett sekel. För den, som på afstånd följt Frankrikes öden och vexlingen i dess institutioner på den sednaste tiden, kan det verkligen synas, som om det hela utgjorde en temligen konstig byggnad, hvars fortfarande bestånd är beroende af tillfälligheter. hvilkas bedömande icke f. n. ligga inom det menskliga förutseendets område. Jag måste således helt och hållet jäfva den auktoritet, som man velat hemta från detta håll. Då hypotheksföreningar först inrättades här i Sverige, utgick man från den grundsatsen, att statens inblandning i den enskildes företag borde undvikas, och att man icke borde centralisera allt i hufvudstaden.