Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om deremot han mtdförer Juveler, Nipper, eller en Resvagn lör eget bruk , så bör sådant ej komma i fråga att förtullas, då man alltid ansett, att hvad som medfördes för eget bebofej borde förtullas, eller om man vill att Tuli skall derföre erläggas, bör den åtminstone vara lindrig; och värderingen ske summariskt efter godsägarens uppgift. Om man således stadgar detta, sä tror jag att man kommer ifrån ji 6 gen 14 Augusti e, m. en svårighet. I afseende på värderingssåttet, tror jag att det som Utskottet föreslagit, i synnerhet med det tillägg Herr Tham nu yrkat, är det som bäst bör förena meningarne, ty det förslag som Grefve Spens omtalat, att göra en auction, kan väl vid första betraktandet synas riktigt, men en person är ej alltid straxt till hands, som kan göra öfverbud, och för att då göra auction, skulle fordras ett kungörande, så att personer kunde hinna samlas med flere andra omständigheter som blott skulle föranleda till tidsutdrägt och prejeri men icke gifva någon större säkerhet. Derjemte får jag anmärka, hvad värderiogamännen angår, att det är •n kinkig fråga, att få de samma hvarje år, ty det är ett verkeligt onus. Skeppningen sker under de tider, då de fleste önska att vara utur Städerne, på landet. Då är det blott Msgistratspersoner och handtverkare, sorn äro qvar, men enligt de nu gällande Författningar har det varit brukligt, att någon magistratsperson och ett par manufacturister eller handtverkare blifvit tillkallade. Då vet jag ej, när man vill hafva stadigvarande värderingsmän, om man kan hoppas få personer, som för hela året vilja åtaga sig att vara det. Antingen man bibehåller det nuvarande, eller antager Utskottets; så bör alltid correctifvet af en Jury äga rum. Derigenom är det hufvudsakliga vunnit, att det sluteliga correctifvet af en större auction blifver ett ultimatum. Om det förslag
Utskott för behandling af alla frågor rörande —: 1. 219, 285, A. 303. —, i anledning af väckt motion om förändrade vilkor för lärares vid nämnde läroverk uppfattning i högre lönegrad, deras pensionering m. m.: B. I. 574; II. 5, 119, A. 120. —, angående utarbetande af förslag till ny stadga för nämnde läroverk; motion af Grefve Hans Wachtmeister: se Motioner. —, angående löneförbättring åt Gymnastik llirarne vid de högre —; motion af Friherre Carl Henning Iwan von Vegesach: se Motimier. —, i anledning af väckta motioner rörande undervisningen i dem och dermed sammanhängande ämnen: B. V. 33. 104, 106, A. 110. 120. 125. 128, 143. 144, 150. 154, 159. 162. 166, 171, 174, 175, 181; VI. 76, 115, 402, B. 215,216, A. 216; E. VII. 269. — och högre undervisnings-anstalter, i anledning af väckt motion om tillsättande af en General-Inspektor öfver deni: B. lil. 59, 86, 163, A. 163. —, i anledning af väckt motion om ändring eller förklaring af Kongl. Cirkulär-Brefvet den 28 Mars 1858, i fråga om beräkning af tiden för lärares vid nämnde läroverk rätt till uppflyllning i högre lönegrad: B. VI. 58, 136, 144, A. 145. Elementar-läroverkot i Westerås, om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afsseende å vissa Westerås Domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnads-anslag i löningsstaten för högre —: II. 172, 180, B. 180.
Vidare anmodade Direktionen Slottsarchitekten Johan Erik Söderlund, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med en af Direktionens Ledamöter, Kammarherren Friherre Carl Bennet uppgjord modell, utarbeta ritningar och kostnadsförslag till gårdsplanens ordnande på sådant sätt, att i tomtens nordvestra och nordöstra hörn skulle uppföras två, till bostäder inredda paviljonger, större än de af Intendenten Scholander föreslagna, dessa paviljonger sammanbindas med Riddarhuset genom tva längs efter Riddarholmskanalen och Riddarhnsgränden löpande, låga uthusbyggnader, afsedda att inrymma bodar och magasiner, samt den mellanliggande gårdsplanen jernnäs, grusas och förses med planteringar; och hafva, i enlighet härmed, ritningar blifvit af Slottarchitekten Söderlund utarbetade samt kostnadsförslag, slutande sig å en summa af 105,242 R:dr 59 öre, upprättadt. Då sålunda icke mindre än tre särskilda förslag till Riddarhusgårdens ordnande redan förefinnas och komma att blifva föremål för Ridderskapet och Adelns pröfning, samt det vid förslagens framläggande ålåge Direktionen att uttala en bestämd åsigt om lämpligaste sättet för gårdsplanens ordnande, har hos Direktionen i öfvervägande kommit, hurusom det skulle vara särdeles önskligt och för frågans lyckliga lösning gagneligt, om en offentlig, i byggnadsämnen förfaren myndighet ville taga kännedom af de uppgjorda ritningarne och yttra sig öfver frågans architektoniska del, så att ej mindre Direktionen, då dess utlåtande skulle afgifvas, än äfven Ridderskapet och Adeln vid ärendets slutliga afgörande erhölle den ledning för omdömet i nyssberörde hänseende, som inhemtandet af en sakkunnig myndighets åsigt naturligtvis måste medföra; hvarföre Direktionen, i skrifvelse till Öfver-Intendents-Embetet anhållit, att Embetet, efter verkställd granskning af de särskilda ritningarne och kostnadsberäkningarne, måtte till
@när be af fommittérabe för granffning af 1856 årå läromerfg* ftabga i berag ben 17 ^December 1858 afgtftta utlåtanbe framffålba an* migningar i affeenbe på be färfftlba läroäutnenag Behattbling, ntotfma* ratthe be mib utfärbanbet af 1820 årg ffolorbnittg allmängjorba attinié* ttittgar od) tab tid lärare, ide Blifmit offentligen mebbelabe, l)afma förft* itämttba anmigningar, öfmerfebba od; ontarBetabe meb lehning af ben unber fenare åren ytterligare muntta erfarenhet, Blifmit, i fantmanhang meb ftpjrclfe fig tittbragtt feban fifta Stifsbag. 103 be toibtagna förättbringarne i unbertoiSningSplatten, på Äongl. 9ftaj:tö k* falliung tili tri;cfct beforbrabc od) till toeberBöranbe lärotoerfS @otn totb åtffilliga kanb be ttoåflaSfiga elementarlärolocrfen lär Ijtoab för ifrågatoaranbe lärotoerf är i gällanbe ftabga Beftämbt; förbcnffull odj bå en bplif uttoibgning ntåfte Bereba få mät lärjungartte forn beraS ntålSmän en ioäfenbtlig förbet, fjär ävongl. 9)taj:t ntebgiftoit odj till efterrättelfe ntebbelat, att toib be ttoåflaSfiga elementarläroioerf, ber meb rcbatt anftälb tärare^erfonat itnbermiSningen
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då Utsk:n med sin hemställan icke synas hafva åsyftat någonting annat, än att det undantagsstadgande, som enl. nu gällande författn. är gifvet för redan varande åboer att få, oaktadt skatle-försäljningar, sitta orubbade vid de till skatte försålde hemmanen, måtte blifva utsträckt derhän, alt, sedan desse åboer aflidit, utan att lemna slägtingar efter sig, som äro berättigade att tillträda hemmanet, fråga sedermera må upstå derom, att till det åbo-lediga hemmanet antaga åbo på samma sätt, som vid kronohemman i allmänhet eger rum, men de, som köpt hemmanen till skatte, måtte under sådane förändrade förhållanden anses berättigade, att i afseende på nämnde hemman inträda i full utöfning af skattemanna-rätten, så anhåller jag alt R. o. Ad. mätte afslå Utskms hemställan. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Ehuru jag icke har någonting emot, att, på sätt den siste värde talaren yrkat, den föreslagna skrifvelsen varder afslagen, torde jag, som deltagit i behandlingen af denna fråga, likväl böra uplysa, att ledamöter af Hederv. BondeSt. tillkännagåfvo, alt ganska ofta tvister upstått huru förhållas skall när icke någon af åboslägten finnes qvar, utan en ny åbo skall antagas. Man vill då gå till väga på samma sätt som med kroaohemman, samt att K. M:s Beflude således skulle tillsätta åboer. För alt förekomma dylika tvister, och då det i sammandrag af stadganden, som ronde dessa hemman blef af K. Kammar-Kolhm år 1823 utgifvet, ingenting i detta afseende finnes omförmäldt, stannade Utskin i det beslut, alt förorda förevaride skrifvelse, hvilken dock 62 Den 16 September e. m. egentligen derföre tillkom, att man i annat fall blifvit tvuDgen föreslå en underd. skrifvelse, med den bestämda begäran, att med dessa hemman måtte förfaras på samma sätt, som med andra kronohemman eger rum.
De sålunda begärda uppgifterne blefvo derefter, enligt hvad Kongl. Älaj:t, uti nådig skrifvelse den 11 Mars 1841, bland annat gaf Rikets Ständer tillkänna, från vederbörande embetsmyndigheter infordrade, men hunno likväl ej före Riksdagens slut afgifvas och Rikets Ständer meddelas, hvadan delta inqvarterings-ärende förblef hvilande till sistförflulne Riksmöte, då Kongl Maj;t, sedan berörde uppgifter, åtföljda af kostnads-förslag och ritningar, emedlertid inkommit, uti nådig skrifvelse af den 16 September 1844 ånyo - Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, N:o 57. 3 till Rikets Ständer öfverlemnade frågan om den föreslagna inqvarteringsordningen för Stockholms stad, jemte alla ärendet rörande handlingar.
Dylik votering kan altid, åtminstone ofta, inträffa, och med de samma uphörde all ventilation om Grundlagarnes både förtydligande och förändrande, som dock vid denna Riksdag varit en högst vigtig nödvändighet. Något skäl för denna tanka kan så mycket mindre hämtas af 75 § Riksd.- Ordningen om man ville efter analogien sluta från förhållandet med omröstningar i Stånden och Utskotten, som denna § tydligen skiljer emilian Grundlags frågor — oell andre ämnen. Man har äfven anmärkt, att »Constitutions frågor ej koma ifrån Stånden, utan väckas af enskilde personer, hvars förslager, när 2 Stånd ogilla, ej böra til Ständernes öfverläggning komma.» Som Riksdagsman, af hvad Stånd som hälst, har hvarje enahanda rätt i afseende på Constitutions Utskottet, som man äger såsom Ledamot i något Stånd. Grundlags frågor behöfva ej anmälas i Stånden utan directe i Constitutions Utskottet. Antingen frågor komma såsom väkte i Stånd eller i detta Utskott leda de sig från enskilda personer men med Riksdagsma.na rätt, och hvarje Författare är berättigad, at få svar på sine motioner. Jag kan således ej inse, åtminstone ej af någon § i Grundlagarne inhämta, huru man af 34-2 Den 4 Augusti 1812 den omständighet, at författare till förslag om Grundlags förändringar böra vända sig til detta Utskott, vill inskräneka deras rätt inom trångare gränsor, än andre Författare, som väcka motioner i Riksdagsämnen. Man kan aldrig komma til en sådan slutsats utan genom mer eller mindre synbara analogiska skäl, som i alla fall böra vika för lagens tydliga bokstaf. Jag undrar huru en domare ville försvara sig, om han i motsats af lagens bokstaf, der den är tydlig och klar, bestämde sit utslag efter analogie. Om Lagen innehöll någon brist, vore det ej Domarens fel, men försökte han, at in casu stifta lag, vore han ansvar underkastad. Icke heller får han döma olika för personernes olikhet. Der saken är densamma måste Lagen vara densamma. Alla frågor i detta Utskott röra Grundlagarne. De må komma från hvem som hälst böra de lika behandlas.
Jag förutser, att man, i stället för att minska krogarnes antal, skall göra hvarje försäljare af brännvin till en legitimerad krögare, oell jag anser, att detta minimum af \ k:a bör ökas till en kanna. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag kan så mycket mera instämma i den siste talarens yttrande, som man derigenom erhölle ett sätt alt förmå folk att supa ett halfstop i stället för ett jungfrumått. Jag har den erfarenhet att det qYantuui brännvin, som en fyllhund kan få i sig på en Den 5 Maj. '9 förmiddag, ur en knuna, oell med anledning deraf hoppas jag att R. o. Ad. instiimmer med Gr. Hamilton. Hr Ede »hjelm, Gillis: Jag ber att få yttra n» hvad jag yttrade inom Utskm. Jag tror alt detta tillstyrkande är ganska riktigt och att manga lagöfverträdelser till följe deraf skola alldeles upphöra. Vi veta litet hvar, huru det går till på landet, der det ej tillätes att sälja under en kanna, eller alt en person, som ej lyder under egendomen, der han vill köpa brännvin och ej har råd att köpa en hel kanna, vidtalar någon af egendomens underhafvande att vid gården köpa det qvantum han åstundar. Jag vet ej hvarföre man icke lika gerna kan gå öppet tillväga och tror att supandet snarare skall minskas genom rättigheten att få köpa ett ringare mått af varan, än genom åliggandet att köpa en hel kanna; ty det kan lätt hända, att den som har ett förråd af en hel kanna brännvin, tager sig en eller annan sup föimycket, just för den goda tillgångens skull. Hr von Rosen, Georg: Jag beklagar att jag ej kan förena mig med den sista talaren. Jag tror alt denna frå ga bör granskas på 2:ne sätt, nemi. först med hänseende lill del moraliska inflytandet på allmänheten, och sedan såsom en rättsfråga, relativt till våra öfriga författningar om utminuteringsrätt. När Sländerne lagt en särskild bevillning på utminuteringsrörelsen, så tror jag att det ingalunda vore rättsenligt alt lemna samma rättighet åt andra utan någon afgift.
Jag har också uppgjort ett förslag till redaction af i5 §, som jag anhåller att nu få uppläsa blott för * i4o Den 6 Oetober e. m. att visa, att jag ingalunda vill hindra den föreslagna föreningen af commandoraålen med öfriga krigsärender , utan att det endast är för att hafva antagandet af denna min redaction öppen, då vi komma till i5 §, som jag nu öuskar uppskof. i5 § Reg.F. skulle nemligen efter mitt förslag komma att lyda sålunda: ”Commandomål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af högste befälhafvare öf”ver krigsmagten till lands och sjös, omedelbarligen besör”jer, må Konungen, då Ilan sjelf förer Riksstyrelsen, ”afgöra honom godt synes. Uppehåller sig ”Konungen å annan ort, än der Regeringen har ”sitt säte, vare den Konungens rådgifvare, som ”K önun gen genom vederbörande departementschef b efatt ningen med corn mandom ål uppdra”ger, lika med annan Konungens rådgifvare för ”sina åtgärder ansvarig.” Hr von Hartmansdorff: Då åtskilliga ledamöter, tillhörande krigsmagten, hulpit mig med organisationen af Ecelesiastikdepartementet, visar jag mig blott erkänsam , om jag nu hjelper dem med organiserandet af Krigsdepartemeuterna. Jag skulle för min del tro, att det förslag, sora nu är i fråga, ang:de commandomålens förening med öfriga krigsärender, alldeles icke behöfver uppskjutas för den anmärkning, Hr Dalman gjort, ty här är fråga om det allmänna förhållandet; men i5 §, sådan Hr Dalman uppgjort den, är ett undantag, som väl kan förlikas med den allm. regeln. Begge förslagen kunna antagas, om man så vill, äfven utan uppskof med den nu förevar, frågan, och man vunne dermed alltid, att öfverläggningarna om denna 6 § en gång kunde blifva slut. Gr. Horn: Så vida man vill antaga en Departementsstyrelse, kan jag ej tänka mig möjligheten deraf, att Konungen någonsin, i bredd med Krigsministern, skulle använda en generaladjutant såsom rådgifvare i commandomål.
Det tror jag Utsk. hafva ådagalagt uti sitt betänk., ty om man ock ej vill säga på sätt en talare förebrått Utsk. att de Heste ledamöter af R. o. Ad. äro cessionanler, så måste man likväl medgifva, att cessioner af frälsemän inträffa någon gång, och då är det otvifvelaktigt, att för de fleste af cessionantens fordringsegare blifver det en olägenhet att icke kunna få bevaka sina fordringar vid domstolen i granskapet, utan nödgas att för deras bevakande inställa sig vid den tilläfventyrs ganska långt aflägsna Hofrätten. Det är kändt, att det är allmoge och tjenstehjon tillåtet att vid sessioner bevaka sina fordriugar mundteligen så att de ej behöfva att skriftligen bevaka dem; men denna rättighet blifver för dera illusorisk, ifall de skola bevaka sina fordringar på en aflägsen ort, dit de ej kunna sig personligen begifva. De måste sålunda skriftligen uppsätta sina önskningar, de måste beediga dem vid en domstol, de mäste deröfver taga betyg, de måste insända sina handlingar till Hofrätten och slutligen skaffa sig ett ombud för alt der utföra deras anspråk. Det måste vara ovedersägligt, att detta innebär olägenheter, och då, på sätt jag tagit mig friheten antyda förmonen för R. o. Ad. är ingen, så har jag för min del ej kunnat draga i betänkande, att inom LagUlsk. rösta för borttagande af denna företrädesrättighet. Men mine Hrr! Då jas sålunda tillkännagifvit att den rättighet, som är i fråga, icke är någon förmån för Ståndet, men in - 472 l)en 7 Juni. nebär olägenhet för medlemmar af andra stånd, och då den således blott af detta skäl borde upphäfvas, så kommer jag slutligen till den frågan, om denna rättighet kan ur någon annan synpunkt försvaras. Och det är hvad den i min tanka ej kan, man må för öfrigt hysa hvad för åsigt som heldst om R. o. Ad:s politiska rättigheter. Här är fråga om något helt annat, här är fråga om ett förhållande af rent privaträttslig natur; och om det någonsin är sant, att alla böra vara lika och njuta lika rätt, så år det inför lagen.
Hög loflig a Sländers Stats-Utskotts Af delnings för Allmänna MagasinsInrättningen Berättelse om den, vid Uttima Riksdagen i Stockholm, förrättade Revision öfver Kongl. Allmänna Magazi ns-Dir ectionens Förvaltning för Åren 1811 till och med 1814. Sorn Kongl. Allmänna Magazins-Hirectio* Jiens Räkenskaper och Förvaltning, till följe af Riksens Höglofliga Ständers vid Riksdagar» - och Adelns Ledam. vägnar P. R. Tersmeden. På Vällofl. BorgareStåndets Ledam. vägnar Carl Fr. Landberg. 334 Den 27 Juli. garna i Stockholm och Örebro den 25 April och 17 October 1810 vidtagne och af Kongl. Majit i Näder gillade Beslut, blifvit, lika med Stats-Verkets, ställde under en sådan granskning af Riksens Höglofh Ständer och deras Revisorer, sorn 30 och 6g §. §• af Riksdagsordningen föreskrifva; så har Riksens Hög* lofl. Ständers Stats-Utskotts Afdelning, vid innevarande Urtima Riksdag, till granskning företagit Kongl. Allmänna Magazins-Directionens-Föfvaltning för de sednast förflutna 4 Är, räknadt ifrån År 1810, der 1813 Års Riksens Höglofl. Ständers Revisorer med deras Förrättning upphörde, eller ifrån och med Är 1811 till och roed Är 1814; och om förloppet af denna granskning får Stats-Utskottets Afdelning härmed vördsammeligen aflemna Berättelse. Stats-Utskottets Afdelning har med all uppmärksamhet genomgått de hos Kongl. Allmänna Magazins-Uirectionen förda Protocoller med dertill hörande Handlingar; och som dessa Protocoller och Handlingar befunnits fullständigt upplysa så väl anledningarna och grunderna till Kongl. Directionens beslut och vidtagne åtgärder, sorn sättet huru dessa beslut och åtgärder blifvit satte i verkställighet, så har Stats-Utskottets
Majus til virettiooen af Allmänna Brandförsäkrings-boisen den 29 Mars i8o8 aflatne nådiga kegc-ipt, der orden lyda salunda: "Hwad först angar der i i:sta kunÄen "gjorde underdåniga Försiag om utlåning af Allmaänna Brandförsäkrings-Werkets ^on6 til en"skilde Personer emot Sex proLems ärlig ränta och "inteckning uti Brandförsäkrade Egendomar, sä "ehuru det riläfwentyrs kunde wara säkrare och "bättre, at pä sätt hirrils skett och sa länge Rik"sens Ständers Riksgälds-Ooinoir det medgäfwe, ''hafwa sin koncl uti ett sadanr pukliquet Werk "insatt, än at uriana densamma ät enskilde emot "Inteckningar, hwilka äro lormMetcr, kostnader och Rättegångar samt äfwen förluster underkastande; likwäl rc. rc. När der berott pa Niksgäldsconroirec at medgifwa Brandförsäkrings-medlens förräntande uri comoiret, sä synes coneoli-ets rättighet at afsäga sig widare befattning med desse, medels emottagande icke kunna sättas uti sraga.
Detta sednare torde bäst kunna vinnas, om de inlöste exemplaren utdeltes till moder-kyrkorne och Presterskapet anmodades att derutur lemna sine Sockenboer de upplysningar, som för hvarje local kunde finnas behöfvelige och användbare. En tredje Herr Schcerbings afhandling, om sättet och medlen till SedeDförbättring, eller realisation, hvilken jag ock får den äran öfverlemna, torde, jemte de 2me förstnämnde lämpeligast användas, om de få ligga i RiddarhusCanzliet, för att kunna läsas af dem som det åstundar. Friherre von Schultzenheim, Conrad Theodor: Ehuruväl stadgandet af en väl beräknad och på goda grunder uppgjord bevillning, är ett ibland de hufvudsakeliga föremål som sysselsätta Riksens Högloft. Ständer vid hvarje Riksmöte, har dock detta angelägna värf vid de fläste Riksdagar, blifvit ibland de sista och mäst påskyndade öfverläggningsämnen. Opinionen, om jag så får säga,^ någon Den 26 Februarii, 859 gång ledd af enskildta interesset, har intill denna dag fästat sig vid ett bevillnings-systéme, som efter min vördsamma tanka, icke svarar emot ändamålet, nemligen den mäst möjeliga jämna fördelning af beskattningen, dess oföränderlighet i afseende till vahruvärdet , det lättaste beräkningssättet och sluteligen så afpassad, efter hvar och ens förmåga, att ingen må kunna undandraga sig att lemna sin gärd till Statens bestånd. Synlig förmögenhet, Tull, öfverflöd, ChartaSigillata m. m. samt en låg personel afgift, hafva varit grundämnen till den nuvarande bevillningens utgörande; men äro alla dessa rubriker calculable, bestämma de till Statsverket en jämn, och i förhållande till vahrueller penningevärdet oföränderlig intrad emellan hvarje Riksmöte? Jag tror det icke, och då bevillningen vid ett annat Riksmöte behöfver ökas, eller och min. skås, kan det ske utan en omstöpning af nä, ra hela systemet? Jag tviflar deruppå:
Ständer sjelfwe behagat yttra och Banco-Utftvttet jämwäl föreställt, angelägenheten deraf, at säkra medel til Banquens ersättning för dest förffotter, marda med all möjlig skyndsamhet utsedde, och skulle derföre icke underlåta, at genom fernpad erindran til Kongl. Stals-Contoiret påminna om ftpndesamt meddelande af den för Utskottets utlåtande i detta ämne infordrade nödiga upgift, efter hwars crhällande Utskottet wille med dest Betänkande härutinnan til Riksens Högloft. Ständer genast inkomma. Emedlertid och som den kännedom Utskottet redan baft tilfälle, at taga om Stats-Werket fordrade all möjlig besparings iakttagande i utgifterne; sä fann Stats - Utftottet för dest del nödigt, at hos Riksens Högloft. Ständer wördsammeligen hemställa, det Vanco-Utskottet mätte anmodas, ar meddela Stats-Utskottet underrättelse, om den möjellgen mindsta ärliga inbetalning ä Banquens ifrägawarande förftotter, hwartil Banco - Utftottet, med afseende ä Banquens säkerhet och beständ, anser en sadan inbetalning kunna nedsättas eller inskränkas. Och skulle allt detta genom Utdrag af Protocollet Riksens Högloft. Ständer wördsammeligen - 22O Dcn 15 ligen hemställas. Är och dag som förr skrif, wit stär. Pä Befallning dl. bröcl^liur. Älfssrift. Til Protokollet. Wid öfwerläggningen om det utlätande som Högloft. Stats-Utskottet sä i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga proposition, som Banco. Utskottets föredragne Protocolls-Utdrag, hade lil Riksens Högloft. Ständers Plena at afgifva, kan jag för min del ej finna nägot hinder med mindre säkerheten för de af Banquen lil Rikets räddning gjorde förskotter genast kun, de upgifwas.