Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Kongl. Maj:t år 1855 förordnade komité för utarbetande af förslag till jernvägars rigtning och anläggningssätt m. m. antog, att den vestra stambanan borde från Stockholm anläggas norr om Mälaren; men då komitéen, ehuru erkännande, att den kortaste och minst kostsamma sträckningen för norra stambanan otvifvelaktigt vore dess framdragande öster om Sigtuna-fjärden rakt på Upsala och derifrån till Gefle, likväl ansåg olämpligt att leda norra och vestra stambanorna i förening öster om nämnde fjärd till Upsala, hvarigenom vestra stambanan, till olägenhet för den större trafiken mellan de vestra orterna och liufvudstaden, skulle utöfver behofvet förlängas, samt anläggandet af en stambana på östra sidan om berörde fjärd jemväl utur militärisk synpunkt vore mindre ändamålsenligt, föreslog komitéen, i enlighet med dessa åsigter och till besparande af aen stora kostnad, som skulle uppkomma genom att låta både norra och vestra stambanorna utgå från Stockholm i särskilda rigtningar, att omförmälda stambanor skulle anläggas i en gemensam sträckning öfver Almarc-stäke till Giresta i närheten af Örsundså, från hvilken punkt elen norra stambanan borde utläggas öfver Säfva, Ramsta och Qvarnbolund till Upsala samt vidare fortsättas i nästan rak linie genom Björklinge och Tierps socknar öfver Dal-elfven till Gefle. Sedan Chefen för Statens jernvägsbyggnader lemnats tillfälle att öfver komitéens betänkande afgifva yttrande och derutinnan, på anförda skäl, framställt det sedermera af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna förslag, att vestra stambanan skulle anläggas söder om Mälaren, och i sammanhang härmed uttalat sin åsigt, att norra stambanan borde utstakas med hufvudsakligt afseende å hvad de norr om Mälaren belägna provinsernas intressen i allmänhet fordrade samt följaktligen icke framdragas i närheten af Mälaren, på sätt komitéen föreslagit, utan deremot från Stockholm ledas öster om Sigtuna-fjärden kortaste vägen till Upsala Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 87.
Män, som sättas i oberoende för sin utkomst, såsom ett nödvändigt villkor för utöfningen af detta mödosamma och ansvarsfulla kall, har Utskottet trott sig böra fästa lika uppmärksamhet vid dessa skäl, utan afseende huru frågan blifvit väckt, endast, såsom nu, den i föreskrefven ordning kommit till Utskottets åtgärd. Hvarken vid öfverläggningen härom, som grundläde Utskottets anmäldte beslut, eller nu i anledning af hvad i anmärkningarne är anfördt, har Utskottet kunnat erkänna, att den rang eller värdighet sorn blifvit ett Ämbete tillagd, är rätta och enda måttstocken för dess vigt och uteslutande bör bestämma .Lönevillkoren; Men Utskottet tror deremot att dessa villkor böra stå i ett lämpligt förhållande till de kunskaper, den möda och det ansvar, sorn Ämbetet påkallar och åtföljer, samt det inflytande en verksam och kraftfull utöfning deraf kan hafva på det allmänna, och tillika motsvara de utgifter hvilka Ämbetets värdighet åtfölja. Det sr på sådane grunder och e - StatsUtskottets Betänkanden. i g när, såsom U(skotte* redan anmält vid Förslagets öfverlemnande till Statsregleringen, tillgång till de föreslagne utgifterne finnes, utan tillökning i det bidrag Statsverket hittills erhållit af Allmanna Bévillningen, som Stats - Utskottet tror sig böra tillstvrka bifall till det af Högvördige Preste Ståndet antagne sednare Alternativet uti Utskottets förra yttrande, eller att Stats - Secreterare - Lönerne måga under då föreslagne förbehåll, att nemligen tillökningen icke må njutas af andra an dem, hvilka enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Full. magt på Stats - Secreterare - Ämbetet , detsamma förrätta, förhöjas med 500 R:dr årligen, utan förändring och under dessa Löner förut varande Spanrimålsbelopp, Hvilket till Riksens Högloft, Ständers pröfning vördsamjigen öfverletnnas, jemte en Ledamots Reservation emot beslutet. Stockholm den 9 Augusti 1823.
Oåbgårbemåffare, forn ej äro ^Borgare, i gern €lafer: f örjta €(afen 5lr.bra $rebje fjerbe femte Dito Dito Dito Dito fK:br 15: 10: — - 5: — - 3; 1: 24. $fare, a5 ?lfare, forn ej äro ^Borgare, i fem (Slager: jf ©toefbolm od) <Sétl)eborg: för fia Slajjen 2lnbra Dito $rebje Dito Dito Dito femte 3 be åfrige ©tåbernc, i fyra Clajjer: för (ta Plågen 5fnbra Dito £tebje Dito fjerbe Dito 9t:br 20 — 15 — 10 — 5 - 3 10 6 4 2 32. §. 18. för fajtigljeter i ©täberne, #ué, ©åtbar, fabriföbpggnaber, 'Berf oc& inrättningar, tomter, förb, ©fog od> SJtatf, erläggeé 33eroillning efter »arbet, nicb £må SR:br af broarje Sufenbe, od) i enabanba förbållanbe meb minbce fumma. §• 19- ©täberneé öfrige inneroånare, broilfa f)är icfe blifvit nämnbe, tapetaö ef» rev ben i broarje fetjfilbt fall förejfrifne grunb för afgiftenö beräfnanbe. §. 250. för öfrigt utgöres ben af Dcifetö ©tänber utgåenbe ©afmaccié efter ben roib benna författning fogabe §arif od) på fätt, ferjfilbt af $ong(. $taj:t ut» färbab, 9?åbig ^ungörelfe Derom förejfriftner. 4 Senjiftningåsgörorbningen. a6 SewtUntng af jforbbrufet. §. 21.
Memorial N:o 13, i anledning af erhållen ålerremiss af 12 § i Utskottets Berättelse N:o 8; och Utlåtande N:o 14, i fråga om afskrifning af 3 stycken ifrån Malmö utgifna diskont-lån. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnde förslag: N:o 19, till Rikets Ständers Förordnande för Revisions-sekreteraren m. m. J. A. Södergren att vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman; och N:o 20, till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Revisions-sekreteraren m. m. J. A. Södergrens insättande i Justitie-ombudsmans-embetet. Den 21 Februari. Från Högloft. Bidderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Bevillnings-Ulskottet ett af Herr Silfverstolpe, Fredrik Otto, denna dag afgifvet yttrande, i fråga om Kongl. Prot.-Utdrag den 21 Februari 1857, 209 Kongl. Maj:ts den 18 dennes e. m. till nämnde Utskott remitterade Nådiga Proposition, angående den s. k. Kurhus-afgiften. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 11 och 14 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 33, i anledning af väckt motion om inskränkning i antalet af edgångar, som ej af domstol åläggas. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Staissamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 18 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtande N:o 5, i anledning af väckt motion om ändring i stadgandet, an gående arrendators och hans löftesmäns ansvarighet för skillnad i arrende-summa, då indraget eller annat boställs-hemman, till följd af arrendatorns bristande fullgörande af arrende-vilkoren, å ny auktion utarrenderas. Frän tiögv. Presle-Stdndet. S. D.
D. iakttaget. 84:o. Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom Svenska Läkaresällskapet, hvars ändamål är “att för läkare och apothekare i riket bilda en litterär föreningspunkt samt att verksamt bidraga till de medicinska vetenskapernas förkofran, spridande och praktiska tillämpning**, hos Kongl. Maj:t anhållit att, då Sällskapet, i brist af tillräckliga medel, funne sin framtida litterära verksamhet i väsendtlig mån begränsad, Kongl. Maj:t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Stats-Utskottets Utlåtande !S:o 66. 57 nådig Proposition derom, att det åt Sällskapet nu lemnade årliga statsbidrag af 2,250 R:dr måtte från och med nästa statsregleringsperiod höjas lill 3,000 R:dr; och har, efter det Sundhets-kollegium, med vitsordande af det förtjenstfulla sätt, hvarpå Svenska Läkare-sällskapet städse verkat för vetenskapens förkofran och utbredning, denna underdåniga framställning förordat, Kongl. Maj:t nu begärt, att anslaget till Svenska Läkaresällskapet måtte förhöjas med 750 R:dr. Då, i mån af den medicinska vetenskapens alltjemt fortgående utveckling, en allmännare spridning inom Svenska läkarekorpsen af de nya iakttagelser, upptäckter och rön, som göras inom helsovårdens område, måste vara för det allmänna af allt större vigt, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning, det åt Svenska Läkare-sällskapet nu anslagna årliga statsbidrag må höjas till 3,000 Riksdaler.
Julii P. 1046, n3o. •— i anledning af Konungens Skrifvelse, rörande inrättningen af ett HandelsLåneContoir i Götheborg. Junii P. 727. Julii P. 1057, ii3o. *— i anledning af Utskottets Betänkande, angående förre Handlanderne Kocks och Ståhles bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont. Aug. •— i anledning af förekommen fråga om lånebiträde af Allmänna medel för Trollhätte CanalVerk, samt om upphörande för framtiden af åtskillige afgifter för begagnade Kronans tillhörigheter, hvilka af CanalBohaget bittils utgjorts. Oct. P. 327. TsTov. P. 86. — i anledning af det, på sätt Konungens Proposition, rörande ytterligare anslag för fullbordandet af Götha Canal innehåller, behöflige nya anslag af 100,000 R:dr B:co, till verkställighet af de, enligt arbetsplanen för detta år, återstående arbeten. —- i anledning af Konungens Proposition, angående ytterligare anslag för fullbordandet af Götha Canal. Oct. 2 A. P. 3. Nov. P. 33. 589 Statsoch BaricoUtskotten: om anslag af allmänna medel för Södertelje CanaiVerk. Aug. Nov. P. 87. — om Låneunderstöd för Hamnbyggnaden i Ystad. Aug. P. 538. Sept. 2 A. P. 42, 84. — om förändrade vilkor för det åt Consistorium i Calmar beviljade Laneanslag till uppbyggande af ett Gymnasiioch Scholsehus derstädes. Aug. — i anledning af Konungens Proposition om låneunderstöd för Städerne Norrköping och Borås. Aug. P. 538. Nov. P. 653. —- angående Lönebidrag till uppförande af ett nytt Scholashus i Örebro. Aug. P. 539. Sept. 2 A. P. 42> 85. — angående Lånebiträden till understöd för Kyrkobyggnader uti Kumla och Halsbergs, Tvings, Herrestads och Jemjö Församlingar. Aug. P. 539.
Ständer tillståndigt att i annan än för grundlags förändringar stadgad ordning, söka att härutinnan vinna någon ändring. På denna grund och då Kongl. Majit är oförhindrad, att der *å nådigt anses, uti Lagfrågor inhämta äfven Riksens Ständers Justitias Ombudsmans utlåtande, på sätt med LagCommittéen hittills lärer hafva tillgått ; så synes det Utskottet, som borde Herr von Hartmansdorff.t motion i denna del lemnäs utan afseende. Beträffande åter Herr von Hartmansdorjfs förslag till framställande af en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t derom, att hädanefter ingen Lagförklaring måtte utfärdas , utan litt Allmänheten derom medelst offentelig Kungörelse underrättas ' så tror Utskottet att äfven detta förslag icke bör vinna afseende. Det är nemligen gifvit, att hvarje ny Lag och hvarje Lagförklaring - Lag Utskottets Bet Lukander!. inaste offenteligen kungöras, innan den anses vara gällande; och i enlighet dermed hafva äfven så vidt Utskottet är bekant, alia sedan antagandet af 1809 års Regerings» Foim af Konungen efter Högsta Domstolens hörande utfärdade författningar, om ändring eller förklaring af Allmän Lag, blifvit offenteligen kuegorde. Uraktlåtenhet härutinnan synes således icke pakella någon på« minnelse å Riksens Siänders sida om allmänna Författningars Kungörande, hälst om Herr von Hartmansdorff med sin Motion i detta afseende skulle åsyfta ett förhindrande, att Lagföråndringar i annan än läglig ordning målte tillkomma, Correctivet häremot mindre lärer ligga uti det offentliga kungörandet af en sådan författning, än uti dan noga Controll, ConstitutionsUtskottet, vid hvarje Riksdag kan utöfva uppå de af Regeiingen sedaD sista Riksdag vidtagne åtgärder, och uti den af Riksens Ständer tillsatte Justitia: Ombudsman oafbruina uppmärksamhet, på gällande och inga andra Lagars användande i Lagskipningen, Detta hemstlllea dock vördsamligea Riksens Högloft.
1 I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet jemväl till behandling förehaft tvänne särskilda hos Bonde-Ståndet väckta, till Utskottet remitterade motioner, nemligen: af Riksdagsfullmägtigen A. Andersson från Göteborgs och Bohus län (Nio 100), hvilken af anförda skäl föreslagit, att Rikets Ständer måtte för Inlands Södre och Nordre härader, hvilka borde från Uddevalla provincialläkaredistrikt afskiljas, anvisa en extra provincialläkare-lön, mot det att innevånarne i nämnda härader iklädde sig de skyldigheter, som för extra provincialläkares anställande vore föreskrifna; samt af Riksdagsfullmägtigen August Danielsson från Norrbottens län, som (i motion Nio 211) hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja anslag till en särskild provincialläkare för Nedre Luleå socken med station i Luleå Gamla stad, mot vilkor att socknemännen, förutom upplåtande af boställe åt denne läkare, jemväl tilläde honom något årligt arfvode. Enär Rikets Ständer, lika litet nu som tillförene, lära vara i tillfälle att bedöma, hvilka orter företrädesvis må vara i behof af särskild oller ökad tillgång på läkare, torde fortfarande böra åt Kongl. Majit öfvcrlemnas att, efter det de särskilda hehofven i detta hänseende blifvit af vederbörande pröfvade, bestämma Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. de nya distrikter, som böra med provincialläkare förses; och då, på sätt ofvan är antydt, verkställigheten af det nu uppgjorda förslaget till ordnande af den civila helsovården i riket, såvidt detsamma atsåg landsorternes förseende med provincialläkare, redan långt fortskridit, synes någon förhöjning i det af Kongl. Maj:t för ändamålet begärda anslag icke böra ifrågakomma.
Maj:t behagade , enligt Stats-rådets underdåniga tillslyrkande, i nåder gilla detta förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallte, att, i enlighet dermed, nådig proposition skulle under denna dag till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo L. L. Fries. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Jan. 1848 kl. 5 e. m. Kongl. Ma.j:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om befrielse för förre Departements-Cheferne i General-Tull-Styrelsen j Presidenten J. P. af Billbergh och Cansli-Rådet J. D, Kalerius samt Kamereraren _, Kammar-Rätts-Rådet TFinroth och Controlleuren Middendorff fråin ådömdt ersättningsansvar i målet j rörande den efter afidne Tullförvaltaren Finer yppade balans; gifven Stockholms Slott den y December i8/;y. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den i5 Maj i845, hos Kongl. Maj:t anmält, hurusom, med anledning af dels Kongl. Majrts Nådiga proposition, angående eftergift af det ersättningsansvar, som, medelst Högsta Domstolens utslag den 6 Maj i843, uti målet, rörande den efter aflidne Uppbörds-tullförvaltaren M. T. Finér yppade balans, blifvit ådömdt förre Departements-cheferne vid General-tullstyrelsen, Presidenten J. P. aj Billbergh och Cansli-Rådet J. D. Valerius, dels ock, i sammanhang dermed, väckt fråga om lika beskaffad eftergift för Kamereraren, Kammar-rätts-rådet kVinroth och Controlleuren MiddendorffRikets Ständer, efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, väl ansett en fullkomlig eftergift af den genom högsta domaremaktens 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse.
Här är icke fråga om vinsten i minskade besvär för Kontrollören, utan om vinsten för tillverkaren och försäljeren af V H. 31 482 I>en 4 Maj. bränvinet, ty om också Kontrollören kan, med tillhjelp af befintliga tabeller, evalvera briinvinet, så är det svårt för en stor mängd bränvinstillverkare att kunna kontrollera, huruvida förvandlingen är rätt utförd. Tager man deremot alkohol-proc:n till berakningsså kan man med den aldra lägsta räknekonst lätt utöfva sådan, kontroll. Oin det t. ex. vore 60 öre för en kanna bränvin af 50 proc. alkoholhalt, så gör det 1-^ öre för hvarje grad, och då behöfs för evalveringen endast att helt simpelt multiplicera. För öfrigt är det för bränvinsförsäljaren en stor lättnad att hafva en regel på förhand upgjord, hvarefter han kan på ögonblicket beräkna hvad han bör hafva för sitt bränvin. Man behöfver blott multiplicera dubbla börspriset med gradtalet. Om jag t. ex. hör, att bränvinet gäller 1 Rdr 8 sk., och jag säljer det vid , så multiplicerar jag med , och får således , som är hvad jag bör hafva för min vara. Derigenom blir således för handel, samt för all kontroll, en stor lättnad. Hvad den stora förlusten beträffar, tror jag att Hr Braunerhjelm upgifvit den för högt. Jag kan icke fatta annat, än att den skulle komma att utgöra omkr. en proc., och en proc. af 7,000,000 kannors skatt utgör 70,000 Rdr. Då nu Utsk. föreslagit skattens bestämmande till 60 öre i st. f. 50, eller densammas förhöjning med ■£, så gör detta 700,000 Rdr. Det vore således endast af denna förhöjning, som komme att försvinna. Om nu Staten skulle skänka bort en så liten del, för att vinna lättnad i kontrollen, så torde det ej vara så farligt. Dessutom tillkommer en annan omständighet, som ej bör lemnäs ur sigte.
Majit har derföre, i afseende på nämnde Förslags-Summor, bestående af kostnader för Fångars skjuts och underhåll, remis - lage, procenter, Mantalsskrifnings-provision, med tlere dylika utgifter, funnit sig ej kunna undgå i Nader förordna; att de skola i vederbörlig ordning bestridas, äfven sedan deras belopp öfverstigit de "beräknade Stats-Anslagen, att hvad derefter vid årets utgång befirines å något af anslagen bespardt, bör först tiilgodoföras Tittelu i afräkning pä det, som blifvit öfverbe'aldtJ men Proposition öm Statsverkets tillstånd och behof. 797 att den Öfverbetalning eller brist, hvilken slutligen, oaktadt pogaste hushållning, uppstår, skall förskottsvis utgå och påföras öfverskotterna af Stats-Verkets inkomster, för att hos Riksens Ständer till afskrifning anmälas. En särskild fullständig utredning öfver ifrågavarande utgift ter, har blifvit af Stats-Contoiret uppgjord , och finnes dess underdåniga berättelse bilagd. Den största bristen har uppkommit på kostnads-beräkningen för Fångars skjuts och underhåll; mea Kongl. Majst gör sig förvissad, att Riksens Ständer icke deraf skola hemta anledning till inskränkning eller förändring af en Fångförings-anstalt, aoro på en gång bereder lättnad för Allmogen och större säkerhet vid Fångars vård, då de måste förås från en oft till en annan, äfvensom mera skyndsamhet vid sådana transporter. Kongl. Majit får i följd häraf i Nåder äska, att förhöjdt anslag så väl för Fångars skjuts och underhåll, som för de Öfrige förslagsvis beräknade utgifter, på hvilka brist, enligt utredningen, uppkommit, varder af Riksens Ständer beviljadt, hvaremot Kongl. Majit skall låta på det noggrannaste handhafva medlens behöriga användande. De på denna Hufvud-Tittels Besparingar särskildt anviste arfvoden och ersättningar, kunna, såsom varande af tillfällig beskaffenhet, lämpeligast på Allmänna Indragnings-Staten öfverflyttas.
Ståndet, afgifna af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Gustaf, och Herr Friherre Raab, Hdam Christian, hvilka understödt motionen, och af Herr von Hartmansdorff, August, samt Herr Sandelhjelm, Paul, de der åter densamma bestridt, hufvudsakligast på det skäl, att Konungens Befallningshafvande, som i Landsfiscalerne hade att påräkna bestämda åklagare vid inträffande behof, skulle, om deras tjenster upphörde, komma i förlägenhet att finna några till Actorats utförande lämpliga personer, enär Kronobetjeningen icke alltid eller allestädes kunde dertill begagnas; i sammanhang med hvilket yttrande Herr von Hartmansdorff’ yrkat, i egenskap af serskild motion, att så väl Landssom Stadsfiscalernes tilloch afsättande, hvilket hitintills berott å JusLitite-Canzleren, hädanefter måtte ske af Landshöfdingen inom hvarje Län; varande sistomförmälde motion först remitterad till Lag-Utskottet, men, enligt 3 Stånds, den ii sisth April, fattade beslut, till detta Utskott öfverlemnad. Ekonomi-Utskottet vid sista Riksdagen har i dess Betänkande N:o 3, som afgifvits, i anledning af då väckte motioner i enahanda syfte med de, hvarom nu är fråga, dels erinrat, att Rikets Ständer, senast vid Riksdagen nästderförut, eller åren 1828 och 1829, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält deras önskan, det
Konungen har med mycken loyaute behandlat ämnet, då han ansett sig böra, jemlikt de fyra ledamöternas hemställan, upptaga saken, och jemväl de felaktiga namnen på fartygen hafva, enligt protocolJet, blifvit rättade; men felet synes nu ligga hos Just.Cancelleren, Den person, mot hvilken talan skulle anställas, är längesedan död, och proclamadagen instundar snart. Just.- Cancelleren behöfver blott iakttaga den försigtigheten att låta proclamadagen gå förbi, för att vara säker, att ingen enda skilling skall utdömas i ersättning. Jag tillstyrker derföre, att alla bivägar må öfvergifvas och Ständerna gå raka vägen till K. M. med anhållan, att vederbörande auetoriteter må anbefallas att skyndsamt handlägga saken. Frih. Silfverskjöld: Jag instämmer med Gr. Cronhjelm deri, att det synes, som ett oblidt öde hindrade att komma till reda i skeppshandelsfrågan; men jag tror, alt skulden vidlåder sjelfva Representationen vid sista Riksdagen, som förblandade fartvgens namn. StatsUtsk. kommer Snart i tillfälle att genom särskildt betänkande utreda förhållandet; och vill jag derföre blott upptaga den frågan, huruvida StatsUtsk, såsom Gr. Cronhjelm yttrat, ej bort D c ii io April f. m. 61 söka vidare upplysningar, utan genast tillstyrka en und. skrifvelse till R. M. Gr. har sagt, att det vore kunnigt för liela Representationen och Svenska folket, livad i denna fråga blifvit tillgjordt; men det synes icke vara Gr. och således ej heller hela Representationen kunnigt, att K. M. genom Nåd. Bref i sist). Jan. månad beslutat frågans nedläggande. Och redan detta tyckes hafva utgjort en grundad anledning till Stats-Utsk:s hemställan. Frih. Cederström: Med anledning af hvad Gr.
Visst ser det litet haskligt ut, då man möter någon, men det hjelpes genom att antingen stanna, och låta den andra köra förbi, eller också, på farliga ställen, genom att dela väg med sig så litet som möjligt. Anders går redan att spänna hästen i redet, och jag ... ja, hvarföre har jag skrifvit detta i orons album? Lycka, lycka, hvad är det för ett ord? All lycka står på randen af en olycka. All glädje är så hastigt färdig att räcka handen åt smärta. Den tolfte återkommo vi från Emmas far, som redan var bättre. Sakta och försigtigt foro vi på den bedrägliga isgatan. Vädret var blidt, och ändå var himlen blå och solen lyste. Det var ett angenämt resväder. Också höll Emma mig nog varm med frågor om ett och annat, samt dessemellan med tal om Axel. Jag började finna, att hennes ömhet för honom dock icke var farlig, att hon ännu var förmycket barn, för att på alfvar älska. Det var blott en ljuf, barnslig, systerlig fantasi. Deråt vardt jag ganska glad. Vi hade icke mera många stenkast till hemmet. Emma sade: Nu får Celia vara bra försigtig. Vi få här en »nedförbacke«, som väl icke är brant, men krokig och hal. Kanske vi be Anders gå bredvid. Jag satt försänkt i tankar, och svarade intet på denna naturliga proposition. Emellertid gick hästen framåt. Backen var långsluttande, hade således ej bordt vara farlig. Men, såsom Emma sade, var den krokig. Vägen borde alltid litet slutta åt samma sida, som vägen kröker sig, eller åtminstone vara horizontel. Denna backe gjorde raka motsatsen; utom backens egen tillbörliga sluttning, hade han dessutom en sidosluttning, men åt motsatt sida af vägens krökning. Vid vägen var väl icke något dike, utan marken sluttade alltmera, ju längre ned. Sist kom en brant, som slutade vid en liten å, som tog vägen åt Mallasvesi. Då jag såg åt höger, förstod jag, att denna lilla backe var vida farligare att färdas nedför än uppför. Slant schäsen en gång ur vägen, så stannade han icke förr än vid brantens fot, i åns svarta kalla vatten. Ledstänger saknades här, liksom så ofta på socknevägar.