Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer, som dela denna af revisorerne yttrade åsigt och derjemte af flera skäl ansett det vara af synnerlig vigt, att den allmänt rådande föreställning, det fångarne vid dessa inrättningar äro, i afseende på sina lefnadsförnödenheter, försatte uti bättre belägenhet än den frie men fattige ar - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse} N.-o 191. 4:11 beta ren, varder undanröjd, hålla före, att fångutspisningen bör förenklas och till qvantiteten möjligen kan förminskas; men som Rikets Ständer sakna ledning för omdömet, huru och i hvad mon en dylik förenkling och minskning lämpligen må ega rum, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. begära, att E. K. M., efter det Sundhets-kollegium blifvit i ämnet hördt och utlåtande afgifvit, behagade meddela sådana nådiga föreskrifter, hvarigenom fångkosten icke blifver bätti’e, än behofvet oundgängligen kräfver. Stuteri-öfverstyrelsen. Att stuteri-öfverstyrelsen, ehuru densamma med Ranken öppnat räkning, likväl, enligt hufvudböckerne, egt vid 1844 års slut ett belopp af endast 3,266 r:dr 32 sk i Banken insatt, deremot hela kontanta behållningen utgjorde 5,517 r:dr 43 sk. 8 rst, samt vid 1845 års utgång innehaft i kassan qvarliggande hela den då bokförda kontanta behållningen, till ett belopp af 4,272 r:dr 5 sk. 7 rst, har 1847 års statsrevision funnit anmärkningsvärd!; — och då det, i Rikets Ständers tanka, icke är förenligt med nödig säkerhet och god ordning, att större belopp, än som erfordras för bestridande af dagliga utgifter, äro uti kassan inneliggande, men någon skyldighet att i Rikets Ständers Bank insätta kassa-behållningen icke är vorden påbjuden uti den för öfverstyrelsen gällande instruktion, få Rikets Ständer i underd. anhålla, det E. K.
Att skäl finnas för framläggandet af Utsk:ts förev:de förslag, torde sålunda icke kunna bestridas; men, på sätt jag redan förut i detta mitt anförande påpekat, har jag redan från första stunden varit mest hågad för anläggning af tvenne vägar; och, då Hr Adelskölds förslag i det hänseendet har visat stora fördelar, samt det under behandling varande bemedlingsförslaget visat sig icke hafva några varmare sympatier, vill jag icke vidare motsätta mig antagandet af förstnämnde förslag. Någon återremiss tror jag icke vara behöflig, utan att 11. o. Ad. i detta fall genast kan lätta sitt beslut. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Taube, Henning Adolf: Att härstädes ingå uti några specielare zifTeruppgifter, till förmån för den ena eller andra sträckningen, anser jag verkligen icke nu vara lämpligt, ty sådana uppgifter hafva sannerligen i tillräcklig mängd redan blifvit lemnade. Icke heller tror jag mig behöfva närmare belysa det af Stats-Utsk:t nu sednast framställda förslag, eller tala mot detsamma, då förhållandet i denna fråga så gestaltat sig, att ännu ingen här uppträdt med allvarligt yrkande på samma förslags antagande, samt t. o. m. Utsk:ts egna ledamöter finnas hågade att frånträda detsamma. Att deremot i minnet återkalla hvad tillförene i denna fråga blifvit åtgjordt^anser jag mig icke kunna undgå. Man finner således, att Sir John Rennie och Gr. Adolph von Rosen voro de, som år 1847 först utstakade den s. k. vestra vägen, eller jernvägsförbindelsen mellan Stockholm och Göteborg, äfvensom jernvägen från Stockholm till Upsala öster orri Sigtunaljärden och vidare till Sala. Detta förslag föll dock, ty Köping—Hult-banan mellankom. Ar 1855 förordnade K. M. en komité för utarbetande af förslag till jernvägars riktning och anläggningssätt. Dess ledamöter, Hrr Akrell, von Sydow och Gr. von Rosen, uttalade enhälligt den åsigt, att eu bana borde dragas öster om Sigtunafjäden till Upsala.
Utan serskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulär, sä väl öfver mätning som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den klass, hvartill redskapen hörer, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och skalf han vid hvarje månads slut lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. § llK Ej må, under något vilkor, annan del al bränvinsbrännings-redskapen än panna inmuras, hvarvid iakttagos, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig; ej heller må panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. § 2()- > Innehafvare af bränvinsbrännings-redskap vare ifrån allt åtal i afseende på dess beskaffenhet fri, derest den uppgift, iian rörande densamma a fern nät vid mantalsskrifningen eller pä sätt il § medgifver, finnes vara i öfverensstämmelse med, stämplingen och justcrarens betyg, samt redskapens kannerymd enligt samma stämpling och betyg icke öfvers tiger den, till begagnande hvaraf inne hefvarén är berättigad. Har bränvinsbrännings-redskapen genom oriktigt betyg af justeraren blifvit hänförd till fägre klass, än hvartill densamma rätteligen hörer, skall dock redskapens innehafvare, vid derom vppad fråga, för det löpande året påföras den högre afgift, som för redskapens högre klass i tariffen finnes bestämd. När bränvinsbränningsredskap befinncs vara af större kannerymd, än stämplingen och justcrarens betyg innehålla, men öfverskottel ej öfverstiga' en femtondedel af den rymd, hvartill pannan sålunda är upptagen, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare justcraren fri från ansvar för felaktig stämpling och oriktigt betyg; och skall, i detta Jall, egaren debiteras för det löpande året med den högre skatt, hvartill 58 Bevil/n.-, Lagsaint Allm.
Rikets ära och anseende;” men jag svarar, att något skäl ej synes existera, hvarför icke dessa intressen skulle kunna med lika framgång bevakas af Diplomater med underordnad rang, sorn af Envojeer med enorma apanager, helst det är skäligen lättfattligt, att de stora Europeiska frågorna i våra dagar ojemförligt mera röra sig kring folkens intellectuella, industriella och commerciella behofver, än kring de krigiska förhållanden, hvilka först gifvit anledning tili bruket, alt underhålla kostbara beskickningar hos grannar och allierade; också ser man ej sällan äfven de af våra Ministrar, som äro stationerade på Europas vigtigaste punkter, vistas hela år i hemlandet, utan alt någon skada derigenom sker. Har allt detta nu sin vigtighet och är det sanni, alt Sveriges inflytande ej mera, är hvad det fordom var, så må vi icke föreställa oss alt återvinna detsamma genom Stats-lyx hemma eller borta, utan söka alt förvärf - Siats-Utskottets Utlåtandej N.o 4°- 43 va ali mann agtning genom kloka och flärdlösa förfoganden, till hvilka i första rummet torde få räknas förs«;ittandet af landets dcpencer till öfverensstämmelse med dess inre resourcer”. Häruti instämde Herrar Walley och Kjellberg samt Riksdagsfullmägtige Peter Pehrsson från Jönköpings och händers Andersson från Skaraborgs Län. Vid Åttonde punkten, angående löne-anslag för Kongl. Kammar-Collegium: Af Herr Reutersvärd > P. A., (se dess Reservation vid 5:te punkten). Vid Nionde punkten, angående löne-anslag för; Kongl. Stats-Contoret: Af Herr Reutersvärd s P. A.j (i sammanhang' med dess reservation vid 5:le punkten). Af Herr Biskop Hedre'n: "Redan sistlidne Riksdags Stals-Utskolt har erkänt behofvet af tillökad tjenstemanna-personal i Kongl. Stals-Contoret. Ehuruväl Rikets Ständer icke då ville bifalla anslag dertill, har dock behofvet oförändradt fortfarit och fortfar allt framgent; och så länge tillgångar finnas, måste de till dess fyllande användas, såvida icke ärendena skola afstanna.
Vidkommande grunden för bestämmandet af taxeringsvärdet å fast egendom på landet, har Herr von Koch, uti sin motion, föreslagit, att taxeringsvärdet för fastighet må bestämmas till dét belopp, till hvilket den sednast blifvit försåld, om försäljning egt rum under de sisla tio åren, och att de egendomar, som icke inom denna tid gått till salu, måtte hvarje 5:te år uppskattas till ett med de i orten sednast försålda egendomarne jemförligt värde; hvarjemte, inom Bonde-Ståndet, Ola Månsson från Skäne, med hvilken Johannes Nilsson från Malmöhus län sig förenat, för vinnande af ej blott en rättvis fördelning af den bevillning, som efter 19 och 20 §§. i Bevillnings-Förordningen utgår till Stats-verket, utan äfven en riktig måttstock för de utgifter, som inom kommunerne erfordras, gjort framställning derom, att alla egendomar, med afseende å deras natur och godhet, måtte taxeras till sitt rätta värde, samt att, för sådant ändamål, samtlige länen i Riket måtte hvar för sig nedsätta en, utaf länets jordbrukare inom alla stånd och klasser vald, kommitté, hvars åliggande skulle vara, att taxera all inom länet befintlig jord till det värde, den i verkligheten eger, hvarefter 75 procent af det sålunda funna värdet borde blifva det. bestämda taxeringsvärde, hvarefter såväl allmän bevillning, som kommunal-afgifler skulle utgå. Dessutom har, med anledning af Ola Månssons motion, en vidlyftig diskussion inom Bonde-Ståndet egt rum, dervid några ledamöter instämt med motionären, hufvudsakligen beträffande motionens uppgifna syfte, eller åstadkommandet af en jemnare fördelning af skattebördorne; hvaremot de fleste, som sig yttrat, motsatt sig motionen, af farhåga, att, genom det framställda förslagets antagande, en förhöjning i jordbrukets beskattning skulle åstadkommas.
Då nu erkännas måste att för skogshushållningen behöfvas provins-författningar, emedan en författning, som passar eller är tillämplig för en ort, är alldeles olämplig för en annan; så får jag såsom ett andra alternativ till min här ofvan åberopade motion vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig anhållan att ingen lag må utfärdas, som ingriper i skaltemannens rätt att fritt disponet*' 438 Motioner i B onde-Ståndet 1862. N:o 294. öfver sin skog och mark, förrän frågan först varit hänskjuten till landstingets utlåtande. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Jöns Pehrsson, från Blekinge län. Af Nils magnäs Pettersson från Calmar län, om ändring i Kongl. Kungörelserna den 20 November 1845 och den 23 Mars 1858, angående ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål. Om man för en gång möter motstånd i en sak, dock den är rättvis, bör man icke låta modet falla, utan åter förnya sina anspråk derå; det är af dessa skäl jag ånyo vid denna riksdag väcker den motion, som vid sistlidne var till behandling, men då ej kunde vinna någon framgång, nemligen ersättning till vittne i brottmål utöfver hvad de nu äro berättigade att erhålla. Ehuru uti Kap. 17, § 5, Rättegångs-balken stadgas, att den, som vittne påkallat, skall betala dess resekostnad och täring, har dock sedan urminnes tid undantag från denna föreskrift egt rum, i sådana mål, som af allmänna åklagarne blifvit utförde, derest icke åtalen varit alldeles obefogade.
Consuls intygande styrkt da de skola anses ersättningsgilde, så vida målet i öfrigt är af sådan egenskap; äfvensom alla de mål der ersättning eger rum densamma, då fråga är om Utländskt mynt, regleras efter den Cotirs som gähle då förlusten genom Dorn blef gifven. iDeremot och hvad beträffar fordrade R.äntor under den tid Fartyg och Last varit uppbragte: beräknad vinst å Laddningarne om de lyckligen framkommit samt ersättning för Redares eller Godsegares resor till och ifrån uppbringningsorten, så enär dylike poster dels icke åro att betragta såsom verkelige utgifter eller förluster, härledande sig från uppbringningeh, dels ock icke kunna till sin verklighet styrkas, lära slike pretentioner icke förtjena afseende. Och då Redare äro, enligt Författningarne i allmänhet pligtige, att utan bidrag af Staten hemförskalfa det Sjöfolk, som med deras Fartyg utgått, kan icke heller ersättning för kostnaderne i denne del föreslås. Uti Kongl. Majus till Siats-Utskottet aflåtne Nådiga skrifvelse af den 11 Sta ts-Ut sko 11 ets Betänkan den. sisth Junii oinförmälas följande till Kongl. Maj:t i detta ämne inkomne Ansökningar, öfver hvilka jag äfven särskildt torde få yttra mig, nemligen: 1:0 Af Handlanden i Calmar J. Fornander, att komma 1 åtnjutande af ersättning för hans till ett belopp af 25,332 R:dr to sk. 8 r:st. åren 180g , 18 ! o, 1811 och 1812, genom uppbringar af Franska, Danska och Preussiska Kapare, lidne förluster, ehuru de Handlingar som skulle närmare styrka deras beskaffenhet och som år 1812 blifvit till Cabinettet för Utrikes Brefvexlingen inlemnade , icke kunnat tillråttafås; och har Herr Fornander, till bestyrkande af sine uppgifters rigtigliet, bifogat Bevis så väl af f. d. Landshöfdingen i Calmar Herr GeneralMajoren m. m.
Ridr och de fem yngste 1,000 Ridr hvardera, allt med fortfarande rätt till andel i domslösen och öfrige vid protokollet fallande sportler. b) Underdånig skrifvelse den 3 Juni innevarande år från Svea Hof-Räll, med förslag lill dels förändring i afseende på Ijenstemännens antal och göromål, dels ock förbättring i desses lönevilkor, i hvilken skrifvelse anfördes: att, i fråga om Ijenstemännens antal och göromål, IIof-Rälten ansett Sekreterarens, Advokat-Fiskalens och Aktuariens tjenstgörings-skyldighet och föremålen för deras verksamhet böra blifva hufvudsakligen enahanda, som hitintills; hvaremot, hvad Nolarierne angick, en förändring i berörde hänseenden syntes vara af behofvet särdeles påkallad. IIof-Rätlen hade nemligen för närvarande endast två Prolo-Notarier och nio andra Notarier. Af dessa skulle det åligga Prolo-Nolarierne alt författa och besörja expeditionen af alla Hof-Rällens domar, med undantag af deras utskrifning, som tillkom Registralorn och fyra Kanslister; de andra nio Nolarierne skulle föra Hof-Rällens Protokoll, samt uppsätta ocii expediera Utslag och Beslut i alla civila besvärsoch ansökriingsmål, en stor del brottmål och åtskilliga andra ärenden. Vid betraktande af mängden och beskaffenheten af dessa göromål, syntes ovedersägligt, ali desamma ej kunde medhinnas af det nuvarande antalet Notarier, hvilket förblifvit oförändradt ifrån den lid, då Hof-Rätten var fördelad på endast tre divisioner och antalet af till Hof-Rätten fullföljda mål var vida mindre, än under närvarande tid. Ett sådant förhållande måste ovilkorligen menligt inverka på arbetets gång.
Det är klart, alt om man jemför en Ridd.secret.befattning med en Statens tjenst och ställer honom inom cathcgorien af dem, som icke hafva förtroende-embeten och således icke kunna utan dom och ransakning från embelet skiljas, så blifver också följden, alt R. o. Ad. mäste behålla sin Ridd.secret. äfven sedan det såsom Stånd upphört, i händelse af en representationsförändring. Men jag känner ej den författning, som ger anledn. till en sådan jemförelse. Tverlom höra de tjenster, som R. o. Ad. eller enskilda i allmänhet tillsätta och aflöna, naturligen under samma cathegori som förtroende-embeten hos Konungen. Om R. o. Ad. förlorar förtroendet för en af Ståndet tillsatt secreterare, genom förordnande, fullmakt, conslitutorial eller hvad man behagar kalla det, så är Ståndet icke af någon lag bunden att honom behålla. Men om man genom förutsättning af constitulorial till en bestämd tid bestämmer, att Ijensten dä skall upphöra, så följer också deraf, att sökande, som skola anmäla sig till tjensten, mäste vara betänkta på, att in termino hafva annan sysselsättning och så mycket sorn möjligt undandraga sig allt bestyr med R. o. Ad:s angelägenheter, för alt hafva en återgång öppen. Delta torde blifva följden af Gr. Cronhjelms förslag. Det är föröfrigt likgiltigt hvilken term man begagnar ; men om en persom såsom Ridd.secret. med skicklighet och redbarhet fullgjort sitt kall, så måste jag säga, alt det vore mer än besynnerligt, om Ståndet sedan den bestämda liden tilländalupit skulle säga: svampen är utkramad, vi behöfva honom icke mera, derföre kasia vi honom bort. Hr Hjerta, Lars: Mig synes, alt Ståndet har betydligen återkommit till öfverläggning om sjelfva hufvudsaken, ehuru Ståndet, på Hr Gr. o. Landtnäs propos., svarat, att det ansåg discussionen fulländad. Frågan skulle nu egentligen vara om framställning af propos. på det tillägg, som Gr.
Af de förslag Motionairen och, under målets handläggning, andre Ledamöter af arne Riks-Stånd uppgifvit, har UtskottetA enär , desse förslag ej äro beledsagade af ealculer eller närmare utredning, ingalunda kunnat hemta ledning eller grund för de reformers gagn, hvarom man måste vara förvissad, för att derpå stödja en opinion; och då Utskottet dessutom ej är i tillfälle att ega den kännedom och öfversigt af Försvarsverket i dess helhet, som en Krigsadministration, om den skall uppfylla sin bestämmelse, bör och mäste innehafva, har Utskottet alltså, med den Ulligaste önskan att i detta vigtiga ämne kunna föreslå till besparing ledande reformer, likväl icke tilltrott sig kunna tillstyrka den underdåniga framställning hos Kongl. Maj:t, sorn utgjort motionens föremål. Hvad i öfrigt blifvit yttradt under discussionen inom Högvördig© Presteoch Vällofl. Borgare-Stånden synes ej påkalla vidare utlåtande, än att. förslaget om förändring i nuvarande Krigsadministration innefattar ett serskildt till Utskottet i behörig ordning ej remitteradt ärende, som af sådan anledning ej för närvarande torde böra till pröfning företagas;. — och att den uppgifne besparingen, sam genom indragning af halfva numerstyrkan vid Lifgardet till Häst, skulle beredas, torde vara nog högt beräknad, då, enligt den närmare upplysning en Utskottets Ledamot meddelat, hela Regementet ej lärer kosta så mycket, som med ifrågaställde indragning ansefts. kunna vinnas-. Utskottet viii i öfrigt ytterligare hafva erinrat, att flerfaldig© af de ärenden, Motionairen och Herr Petre i deras anföranden vidrört» under denna Riksdag redan blifvit a.f Rikets Högloft. Ständer afgjorde, i anledning afStats-Utskottets Utlåtanden N:o got angående indragning af värfvad© Regementen och Indelta Armeens användande till Garnisons-tjenstgöring i huf - AUm.
De i desse punkter framställde förslag och propositioner till votering i Förstärkt Stats utskott godkändes. 4:o Inseendet öfver Kongl. Slotten och förvaltningen af de dertill beviljade anslag m. m. Utskottet i sista punkten af Utlåtandet N:o 31 gjorda och uti Utlåtandet N:o 168 vidhållna tillstyrkande, att samtlige Slotten måtte ställas under en enda redan befintlig Embets-myndighet bifölls; hvarefter Ståndet godkände den af Utskottet i denna punkt framställda voterings-proposition. 18:o District-Generals-lönerne m. m. Återremitterades. 36:o Underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Försvars-Ferkels organisation m. m. Ståndet vidhöll sitt i detta ämne förut fattade heslut, och godkände de af Utskottet framställda voterings-propositioner. 39:o Excercis-anslaget för Kongl. Flottan m. m. Ståndet fann, att, enär, på sätt af dess prolocoll för den 1 nästlidne Augusti inhemtades, Utskottets förslag i sin helhet, rörande detta ämne, var af Ståndet bifallet och yttrande således jemväl meddeladt öfver fördelningen af exercis-anslaget, något ytterligare beslut af Ståndet härom nu icke erfordrades, samt att, då följaktligen Utskottets Utlåtande angående ifrågavarande anslags fördelning är af tre Stånd bifallet, votering derom i Förstärkt Stats-Utskott icke borde ega rum; och blef, i anledning häraf, förevarande punkt till Utskottet återremitterad. 48:o Anslag till Fångars vård, skjuts, underhåll, medicamenter, m. m. Den af Utskottet vid denna punkt framställda voterings-proposition blef af Fröt. Vtdr. d. 16 Sept. 1840. 625 af Ståndet godkänd, med iagltagande af den rättelse, som deri, uti serskildt, Ståndet nu tillhandakommet, memorial N:o 321, blifvit gjord. 5G:o Anslag till löner för tvcinne nya Professorer vid hvartdera Universitetet m. m.
Då billigheten af den s. k. afskrifningen fördenskull icke lär kunna förnekas, återstår att fråga, om det varit föredragandens pligt att tillstyrka uppskof med hela regleringen af regementets iöningsoch beklädnadsstat, m. m. till Rikets Ständers nästa sammankomst, för att till deras afgörande hänskjuta denna afskrifningsfråga. Härtill må svaras, att ett sådant öfverlemnande till Rikets Ständer, enligt hittills följd regel, endast egt rum, då rätts-fordringarne varit klara och obestridliga, men att i ett så tvistigt förhållande, som det ifrågavarande, det berott af Konungens pröfning, huruvida fordringsanspråket borde fullföljas eller nedläggas, — en pröfning hvilken i många fall är åt Konungens ombud, Justitie-kanzleren, öfverlåten, 28 Konstilutions-UIsJtottets Memorial, N:o 4. Fästes uppmärksamhet derjemte på beskaffenheten af den föreslagna regleringen, som medförde en nedsättning af cirka 10,000 r:dr årligen af deri gamla passevolans-sumraan, så skulle, enär regleringen icke kunde utan förnärmande af passe vela ntörernas ratt omedelbart efter beslutets fattande vidtaga, en tidsutdrägt af minst trenne år hafva tillskyndat staten en förlust af minst 30,000 r:dr, utom de olägenheter, som i militäriskt hänseende skolat af dröjsmålet följa. För min del skulle jag i ett sådant fördröjande af ett vigtigt och nyttigt ändamåls uppnående snarare hafva anmärkt ett förbiseende af rikets sannskyldiga nytta, än i det motsatta förhållandet, som nu ådragit sig Utskottets anmärkning. I afseende på 4rde anmärkningspunkten instämmer jag med Herr Grefve Hamilton och Domprosten Reuterdahl. Frågan angick ock icke allmänna eller stads-bevillnings-medel, utan en Communal-afgift, hvarifrån det värfvade manskapet vid armeen och flottan, med afseende på deras ändock nog knappa gage, rättvisligen undantogs.
Ilaulfinaus befrielse frän dem ålagd ersättningsskyldighet, såsom conlrollanter å förre Krigscasseuren S. II. Brattströms uppbörd; gifven d. 2 dennes. 4:o Om upplåtande till Solna församling af inalles 3 tunnland 7| kappland mark, tillhörande Carlbergs kungsgård; gifven d. 2 dennes. Sedan härefter H. Ex. Hr Gr. och Landtm, anmodat R. o. Ad., all lenina ena sidan af salen loin, så att der blcfve plats för de öfrige Ståndens medlemmar af den stora deputation, sorn i dag kömöte att afgå för att bos II. M. Konungen i und. anhålla om Oess och 11. Drottningens kröning under innevar. riksdag, ankommo nu de andra RiksStms Taleman och deputa1 iöns medlemmar äfvensom de 2:ue härolder, sorn borde gå framför R. o. Ad.; hvarefter den stora depulalionen kl. nära 2 c. ni, afgiek frän Riddarhuset till K, Slottet, Den 14 Augusti e. m. 181 Till följd af R. o. Ad:s, före ankomsten af de öfrige Stå ndcns ledamöter, Icmnade bifall lill 11. Ex. Ilr Gr. och Landtm:s propos. åtskildes R. o. Ad. då deputalionen afgick, samt R. o. Ad:s medlemmar af dcputationen vid nedgången från K. Slottet kl. 1 till 3 c. lii. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 14 Augusti 1844, Plenum kl. G e. m. Justerades 4 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes oell remitterades till Stats-Utskottet: K. M:s denna dag ankomna nåd. propos. af d. 2 dennes, om rotehållarnes vid Forssa, Delsbo oell Jerfsö compagnier af Helsinge reg:te befriande från åtagandet att förse