Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamiltons förslag mera rationel!; men jag tror, att Hr von Hartmansdot ffs och Hr Lefreäis är mera praktiskt. Jag tror att detta snarare kan vinna bifall inom representationen, än det förra. Under sådana omständigheter skulle jag åtminstone för min del tro det vara lämpligare, att R. o. Adis gemensamma tankar icke absolut gåfvo företräde åt någotdera af dessa förslag, utan att man öfverlemna!- ät Coust.Utsk. att på grund af de meningar, som blifva framställda inom de fyra Stånden, närmare utveckla och granska frågan samt slutligen, i afseende på detaljbestäimnelserna, framställa en mening, som kunde sammanjemka de olika tankarna inom RiksStm. Jag utber mig för öfrigt, då jag hört en talare förklara att han ej ville rösta för något modificalionsförslag, att få redogöra för min åsigt i detta fall, då jag får förklara, att jag för ingen del underkänner principen af en allmän valrätt. Jag skulle gerna och utan all farhåga hafva L) i t råd t lill alla delar det förslag, som Hr von Troil framställt, men min Öfvertygelse är, att det vid denna riksdag; ej låter sig göra att komma så långt, och då jag utgått från den åsigten att framförallt en representationsförändring är nödvändig, och alt man bör åtnöja sig med det mindre steget, som kan tagas i tidens riktning; så har jag velat närma mig till de herrar, hvilkas förslag äga största sannolikhet för sig att förvärfva sig majoritetens bifall och att möjligen äfven vid en kommande riksdag blifva antagna. Frih. Boye har yttrat, att han finner det förslag till kamrarnes sammansättning, som Hr von Hartmansdorff framställt, alltför democratiskt; men den värde talaren liar icke för delta påstående uppgifvit något skäl; alltså är det ganska svårt att vederlägga honom. Huruvida denna sammansättning må anses vara mera democralisk, än organisationen af ett sådant tvåkammarsysteme i England och Frankrike, derom vill jag ej tvista med den lärde ledamoten.
Vid han nu gick in i berget, blef han varse en mö, som satt i berga-salen och väfde på en gull-väf. Men flickan var öfvermåttan fager, så pojken aldrig tänkte, att så vänt ett vif kunde finnas i verlden. Han gick nu fram och helsade den sköna jungfrun. Då blef konunga-dottern högeligen förundrad, och sade: »hvem är du, som tröstar komma hit i jättens sal? På sju runda år, som jag satt i berget, såg jag ännu aldrig någon menniska.» Hon tillade: »för Guds skull gack härifrån, innan trollet kommer, eljest vållar det din död.» Men pojken var vid godt mod, och sade att han gerna skulle våga sitt lif för den sköna konungadottern. Medan de ännu samtalade härom, kom jätten ridandes på sin gull-skodda fåle, och stadnade under berget. Vid han nu gick in, och såg hvilka objudna gäster der voro komna, blef han mycket förfärad; ty han visste väl hvad öde hade träffat hans bröder. Han tyckte så vara rådligast att fara med list och funder, eftersom han icke tordes våga en öppen kamp. Jätten begynte derföre orda mångt fagert snack, och ställde sig mycket slät och vänlig emot ungersvennen. Tillika befallte han konunga-dottern laga mat, för att väl undfägna deras främmande. Huru trollet nu lade sina ord, lät svennen omsider dåra sig af dess talande tunga, och glömde vara på sin vakt. Han satte sig så till bords med jätten. Men konunga-dottern grät i lön, och hundarne voro mycket oroliga; ehuru ingen aktade deruppå. Sedan jätten och hans gäst hade lyktat sin måltid, sade ungersvennen: »jag har nu stillat min hunger, gif mig äfven något, hvarmed jag kan släcka min törst!» Resen svarade: ’uppe i berget är en källa, som rinner med det klaraste vin; men jag har ingen som kan hemta deraf.’ Pojken tog till orda: »är det inte annat som brister, så kan ju en af mina hundar gå dit upp.»
Det är visst och sant, att här kommer man ibland i erfarenhet af saker, som man aldrig någonsin skulle kunnat ana; man har nemi. här gjort en jemförelse emellan ett presidentval i Förenta Staterna och ett val till ordf. i ett af våra Utsk. Jag bekännner uppriktigt, att om ordförandeskapet i våra Utsk. hade varit eller kunnat framställas så vigtigt, som en värd talare det sökt, så skulle det visst icke fallit mig in att vilja försöka att rubba en så, för allt politiskt bestånd inom vårt land, beskaffad grundval. Den värde talaren är ofta lycklig genom sina sarcasmer och qvickheter, hvilka dock understundom hafva det med sig, att man vid en annan analysering än den, som det första grinet möjligen kan åstadkomma, linner dem af en helt motsatt natur. Sådan får jag åtminstone förklara, alt den uppmaning förefallit mig, hvaruti Ilr von Hartmansdorff yrkat, alt jag, på det i 08 D c ji 25 September. att R. o. Ad. mill te få göra en uppoffring, skulle votera mot min egen motion. Här har blifvit vttradl. alt man lunde förekomma val så mycket som möjligt, emedan del vore del aldra förderliigasle, det aldra mest samhällsvidriga och omknllstörtande man kunde tänka sig; men jag tager mig friheten hemställa, om en IJ(sk:s ordf. kan till vägabringas på annat sätt än genom val? Här är således frågan om valet bättre göres af de 25 Electorer, som nu förrätta detsamma, än del kan göras af eli Utsk. inom dess egen personal, sorn jag förmodar vara nära nog lika bekant med silje!terne, som någonsin Hrr Electorer. hvilka understundom komma så långväga ifrån, att deras bekantskap med de tjeniigaste sujetterna i den vägen torde vara lika problematisk som någonsin inom Utsk:n.
Att för anmärkningar, som röra icke de skattskyldige, utan räkenskapsoch vårdnads-fel samt fördröjd eller försummad leverering, indrifning och redovisning, prrescriptionstiden måtte bestämmas lill fem år, ifrån det Räkenskaperne till ÖfverRevisionen inkommit; 4:o. Att i afseende på tillfällige Redogörare för extra medel samt enskilde Verks Redogörare, så vidt Kronans rätt för uppbörd och bevillningar m. m. derunder kan komma att bero, den uti Kongl. Brefvet den 17 December 1810 samt KammarCollegii och KammarRättens Kungörelse af den 18 Februari 1811 stadgade praescriptionstid af trenne år, att räkna ifrån det Räkenskaperne aflemnas der, deras granskning bör verkställas, må varda bibehållen; 5:o. Att den eller de, som vållade, att Räkenskaper så sent inkommo, att Kronans talan icke kunde inom praescriptionstiden bevakas, borde, utom serskildt bestämd påföljd för fördröjd redovisning, blifva Kronan i ersätlningsväg ansvarige för hvad af faststälde anmärkningsmedel icke kan, i anseende till utlupen praescriptionstid, hos vederbörande utgå; 6:o. Att i fråga om åtal för tillgrepp och förskingring af allmänna medel, brottsliga förhållanden, eller sådana embetsfel, hvilka icke i de föregående punkterne blifvit omnämnde, borde, enligt Allmänna Lagen och flere åberopade stadganden, någon praescription icke ega rum. Ifrån berörde yttranden voro likväl StatsContoret och en af KammarCollegii Ledamöter i så måtto skiljaktige, att de ansågo praescriptionstiden uti de fall, andra mom. upptager, böra, likasom enligt första morn., räknas ifrån Uppbördsårets utgång; 189 och yttrade trenne Ledamöter i KammarCollegium den åsigt, att för de i tredje mom. omförmälde anmärkningar den redan stadgade praescriptionen af tio år, ifrån det Räkenskaperne inkommit, borde förblifva gällande.
Vanligen angifver dessa redskaps form ett europeiskt eller rysk-sibiriskt ursprung, men jag förvärfvade mig äfven klumpigt tillhamrade jernbitar, hvilka tycktes utgöra prof på inhemsk smidesskicklighet. En tschuktsch visade mig ett stort eldstål af sistnämnda slag, försedt med ett särskildt fingertag af koppar, vackert glättadt genom långvarig nötning. Han betraktade det tydligen som en stor klenod, och jag kunde ej förmå honom att bortbyta det. I förmodan att metallen till de otympligt tillhamrade jernbitarne möjligen kunde vara af meteoriskt ursprung, tillbytte jag mig så många jag kunde öfverkomma. Men den undersökning, som efter hemkomsten blifvit på dem utförd, har visat, att de ej innehålla spår till nickel. Jernet var således ej meteoriskt. Flintan utgöres af en vacker kalcedon eller agat, som bildats i hålrum på de i nordöstra Asien rikligt förekommande vulkaniska bergarterna och sannolikt äfven här och der förekommer som klappur i tundrans elfbäddar. Såsom sköre användas dels ullhåren af åtskilliga djur, dels hvarjehanda torra växtdelar. Stålet och en mängd flintbitar förvaras jemte tobaken i en skinnpung, som hänges om halsen. Inuti denna pung finnes en annan mindre, innehållande sköret. Detta hålles sålunda genom kroppsvärmen varmt och skyddas genom det dubbla höljet för väta. Derjemte bära männen ofta på sig ett slags lunta af hvita, väl torkade och krossade vidjor, hvilka äro hopflätade och lagda i jemna rullar. Denna lunta brinner långsamt, jemnt och väl. Det andra slaget elddon består af en torr träpinne, som medelst en vanlig bågdrill gnides mot en trästock af torrt, halfmurket trä. Öfre delen af den pinne, som drillas omkring, löper i en med ett rundt hål försedd drillbricka af trä eller ben. På ett af de elddon, jag tillbytte mig, var språngbenet (astragalus) af en ren härtill begagnadt.
Henry Schröder & Comp:s, af Notarius Publicus bevittnade, namnunderskrift samt kompletteradt. med den additionella artikel, som innehöll de ömsesidigt antagna tilläggen och ändringarne i lånekontraktets ursprungliga bestämmelser. Likaledes fingo Fullmäktige mottaga ej mindre ett exemplar af meranämnde kontrakt, sadant detsamma, med uteslutande af namnen på öfrige låneöfvertagarne, utom J. Henry Schröder & Comp, blifvit på Tyska språket affattadt, än jemväl här ofvan omförmälda, den 10 April frän Raphael Erlanger till Riksarkivarien Nordström aflåtna bref angående såväl Raphael Erlangers sora bröderna Bethmanns, H. J. Merck & Comp-.s saint Emil Erlanger <fc Comp:s deltagande i lånet. Jemte det Revisorerne, i fraga om lånekontraktets och de för länet utfärdade obligationers innehall och lydelse, få hänvisa till de aftryck af dessa handlingar, som finnas revisions-berättelsen bilagde, hafva Revisorerne här i korthet skolat redogöra för de hufvudsakligaste bland de i oftanämnde kontrakt intagna bestämmelser. Dessa bestämmelser voro följande: 1» Låneöfvertagarne förbundo sig: a) att af det till 2,000,000 £ Sterling beräknade lånebeloppet ovilkorligen öfvertaga en fjerdedel eller 500,000 £ Sterling med förbehåll, att 14 dagar efter kon traktets slutliga underskrifvande för Riksgälds-kontoret tillkännagifva huru stor del af lånet de ytterligare ovilkorligt ville öfvertaga; b) att af hvad sålunda blefve ovilkorligt öfvertaget ställa till
Man har ock så mycken respect för detta stycke, att vid första tonen deraf hela den stora massan af åhörare stod upp – alla männer med blottade hufvuden. – Jag har märkt detta flera gånger. Sedermera i Concerterna på Coventgarden har jag hört mera af Händels musik, mest urval ur hans Oratorier, och nu lärt mig älska ej blott hans chörer, utan äfven hans Arier och Recitativer. Hvilken verkan göra ej dessa med det enklaste accompagnement, väl sungna! Man hör den största mästare i Harmoniens effecter, som kanske funnits, och likväl hos ingen mästare tydligare, att declamation och melodi är sångens teckning, harmonien dess colorit. Suddare – lärda eller ej – tro att man kan componera endast med coloriten. Färgen blir derefter. – Lefve Sången! Ingen ting går öfver en själfull sång! Den 7de Februari var en annan epoch i mitt musikaliska lif. Jag hörde första gången Catalani på Italienska Operan. Gud ske lof, jag har ändteligen ett begrepp om Italiensk sång! Skulle jag försöka att sätta detta i ord, så vet jag intet annat uttryck derför än: ett vackert öfverflöd – ett verkligt öfverflöd, men skönt, emedan det kommer af rikedom, – liksom lärkan kastar sina tusende klara toner omkring sig i den klara rymden, – liksom sångfogeln på qvist, med yfvade fjädrar, sjelf, darrande af välljud, berusar sig i sina egna toner. – En skön och rik Italiensk sång är ett verkligt tonrus. Den nordiska Analysen kan ej användas derpå. Man hänföres och må criticera sedan. Denna ætheriska enthusiasm i sången går hos Catalani ända till Heroism. – Man har ej begrepp om en så praktfull bravoure. Hennes röst förenar i högsta grad styrka, vidd och behag. Alla svårigheter äro försvunna. Öfvervunnen svårighet är en förtjenst, som Catalani är öfver. Det är andan och lifvet i hennes execution, som är det förträffliga. Det är ej execution. Det hon exequerar, componerar hon; så fullt tyckes det vara hennes egendom och med en så lefvande originalitet öfverlemnas det åt åhörarne.
Öja tänkte bäst, när h o n satt v i d pianot o c h lät fingrarne glida öfver tangenterna i underliga, fantastiska tonstycken. &gt;Oss lifvet skilt, m e n mötte jag dig än, Jag räckte gärna dig min hand som vän, Ty aggets bittra konst jag aldrig lärt, Kärt är mig allt, s o m en gång jag haft kärt N i vill i c k e? F y, så s t y g g t! Staten går j u i spetsen! Hvarför! — —: — ELISARETH KUYLENSTIERNA. A c k! Det är g l ö m d t! M e n det k o m, passionens t u n g a blygråa åskmoln vältrade sig öfver hennes naiva l y c k a s o m en orkan öfver späda telningar. H a n fordrade mycket. Hon ord: » Jag vet knappt, hvar du är o c h hvad du gör. — I D U N 1899. 4 också det får med så. HOS GUSTAF FREDRIKSON: STORA » Professor David det måste vara när alla honom! — hennes läste tankar liksom Omöjligt, i romanerna i lifvet. kortet. Vilmer », e n s y n v i l l a, han Ja, Hon såg ännu också i lifvet, hon, nej, här nu, manat hände en just fram d e t så gång på m e n hvarför k o m h a n j u s t n u? SALONGEN. » Det var längesedan jag förtroligt i handen, Ö j a. » » Ja. » » Då många höll d i g så här var j a g u n g o c h het, det har blåst vindar sedan dess. Jag har ej kunnat göra det, den har varit m i g det enda heliga, mitt v a n t r o g n a sinne ville fasthålla, o c h nu » » Nu? » » Skall minne. » » Så, jag jorda d e n är d å den död? » s o m mitt vackraste — 5 — IDUN 1899. » d u har funnit d e n rätta. » » Tack, Öja, det trodde j a g. upp i det» Vänner, » upprepade han. Förstår du ej också det, Ö j a?
Som jag vid förra tillfället upläst så väl inledningen som motiverna till motionon, torde det vara nog om jag nu endast upläser sjelfva förslaget innehållande : ”Att R. St:s handläggning af tullbevillnings-frågan vid innevar. riksmöte inskränkes till bestämmande af den ungefärliga summa, som såsom tullbevillning till nästkommande riksmöte Konungen eger att lill Riks-Statens behof årligen låta upbära, samt af de hufvudgrunder, efter hvilka Regeringen må uprätta den blifvande tulltaxan med dithörande stadganden, hvilkas utarbetande utaf R. St. för denna gång åt Regeringen öfverlemnas”. Efter upläsningen häraf tilläde Frih. Bonde: Jag uprepar att det visserligen torde vara möjligt, att jag misstager mig, om rätta tydningen af grundlagens ordalydelse, men tror likväl, att denna motion öfverensstämmer med dess andemening, helst Riksd.Ordn. förutsätter att riksdagen ej skall räcka längre än 3 å 4 månader, och det under så kort tid säkerligen blefve omöjligt för Bevilln.Utsk. att åsätta riktiga tullbestämmelser, då det gäller flera hundrade serskilda varuartiklar. För öfrigt tror jag det ur politisk synpunkt vara af högsta vigt, att förändringar göras för alt åt näringarne gifva lif, men utan konseqvens i tulltaxan, är det omöjligt att vänta sig något gagn för näringarne. Den härjemte inlemnade motionen, hvilken endast i afseende på det nu upläsla förslaget afvek från Frih. Bondes d. 23 dennes väckta och sedermera återtagna motion, begärdes på bordet. Hr Weidenhjelm, Ernst Au g. upläste 2:ne sålydande motioner: l:o I 25 Kap. 5 § R. B. stadgas, att hvad under-rätt dömt i grofvare brott, som till dess domstol höra, ej må i fullbordan gå, utan att dess ransakning och dom skall lill Hof-rälten sändas att der först pröfvas och skärskådas; såsom då någon gifves skuld för det, som å lif eller ära går, försmädelse emot Gud jemte åtskilliga andra deri upräknade brott. Ät detta stadgande har praxis seder - 252
Tid öfvervägande häraf har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majrt sålunda i Nåder föreslagit, hvarvid följande, med den Kongl. Propositionen hufvudsakligen öfverensstämmande vilkor böra iakttagas, nemligen: af att sådan liqvid bör ovägerligen vara fullgjord under loppet af 3 år, räknade ifrån och med nästa år, med en tredjedel om året, så vida ej missväxt intråifar, då anstånd med den till betalning förfallne tredjedelen beviljas till det påföljande året; by att, med upphörande af hittills gällande betalningsgrunder för ifrågavarande undsättnings-skulder och gäldenärernes befrielse från ränta eller annan uppgäld derå, tredjedels-afbetalningarne med spanmål in natura till Kronans Magasin eller anvisade upplags. ställen, inom samma våglängd belägne, böra vid afrads-terminen, eller senast i slutet af Februarii månad hvarje år, af gäldenärerne verkställas efter erhållne forsedlar; c) att spanmålen, som levereras, skall vara god och magasinsgild, samt af den vigt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inom hvarje Län, efter sädes-afkastningens olika förhållande, eger bestämma. ; dy alt den gäldenär eller den för honom betalmngs-ansvarige, som kan, men ej fullgör levereringen , är underkastad utmätning för hvad som levereras bort, spanmålen då i penningar beräknad efter gällande markegångspris; ey att, der understöd i penningar blifvit Icmnade mot antingen enskild eller gemensamt af en socken åtagen ansvarighet, och skuld 8 Sttits-Vtsfottets Utl.
I följd häraf iakttages, att, när Räntebärande fordringar hos Götha-Canal Bolags samt Malmö Disconter antingen omsättas emot Riksgälds -C011- toirets Obligationer, eller ock användas uti Discont - Liqvider, erhåller Agaren af dylike fordringar ,ett tryckt Bevis öfver den upplupna, men uti Iflqviden icke godtgjorda Räntan, för hvilken Ränta ersättning utaf det på desse Disconters utredning framdeles möjligen blifvande Öfverskott skulle honom tillfalla; Bärandes lika beskaffade Bevis utfärdas, i afseende på de af Riksgälds-Contoiret i och för Disconternes Skulder, utgifne Obligationer, hvilka antingen, såsom till betalning förfallne inlösas, eller ock under löpe-tiden, användas uti Xii« qvider om Skulder till förenämnde Disconter. 2.dra Afdelningen angående Götheborgs p Discont - Verk. 1 §• Utredningen af denne Discont skall äfven vara verkställd senast inom Fern år, att Statsoch Bane*-Utskottens Betcinkanden. 1971 räkna från den förste (O nästkommande October, till hvilken tid Discontens utestående fordringar för meddeldte Härj således böra vara i behörig ordning! indrifne, eller ock nödige åtgärder härtill vidtagne, på sätt här nedanföre finnes stadgadt. 2 §. Götheborgs Disconts Skulder liqvideras sålunda: 1 Mom. Alla af Directionen öfver denne Discont på Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer inlösas ovilkorligen, vid uppvisandet, till fulla beloppet med Banco-Sedlar.
Ståndet antaga den vid detsamma fogade, af Herr Friherre Palmstjerna afgifna, reservation. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ut skottets utlåtande, N:o 161, i anledning af ifrågasläldt understöd för enkeoch pupill-cassan vid Riksgälds-Contoret: bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonoml-Utskottens följande utlåtanden och memorial; N:o 25, i anledning af vackla motioner om skyldighet för bruk och 640 Prot.-Utdrag, den 12 Februari 18/} 5. bergverk samt qvarnar och fabriksinrätlningar å landet att deltaga i kostnaden för allmänna vägars och broars underhåll: Bifölls; N:o 26, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande betänkandet, N:o i3, angående väckt fråga om prygelslrafFels afskaffande, m. m.: Judes till handlingar ne; N:o 27, i anledning af väckte frågor om upphäfvande af ej mindre Kongl. Brefven den 9 April 1805 och den 6 November 1822, angående rättigheten till svedjande inom Blekinge Län, än äfven det emot svedjande inom Bergslag stadgade förbud: Bifölls; N;o 28, i anledning af återremiss af betänkandet, J\:o 8, rörande väckt fråga om ändring i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808, samt Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma månad, angående besittningsrätt lill kronohemman: lades till handlingarne; N:o 29, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens betänkande, N:o 4, öfver väckt motion om förtydligande af Författningarne, rörande snöplogning: lades till handlingarne. S. D. Föredrogs liöglofl.
Fru Dorsch-Bosins hårdhjärtade och ranksmi dande Hortense von Valnack, den försmådda, men ganska inflytelserika, ej längre så ungdomliga skönheten, är ett värdigt motstycke i karaktärs-skildring, skarpt uppfattad och utförd med god konst För öf-rigt äro både fröken Bäckström och hr Törnquist, det älskandeparet, m. fl. lyckade 1 lösningen af sina uppgifter, och särskildt måste man fasta sig vid fröken Ahlanders goda utförande af en fåfäng verldsdams och moders roll samt hr Hedins, såsom alltid, skrattretande och utan afbrott skrattunderhållande framställning af en gammalkärlekssjuk tok till ryttmästare. Hr Lindberg hade fått en komisk roll sig anförtrodd eller hade själf anförtrott den åt sig. Karaktären, en kvinnotjusande, värdelös musikidkare och tonsättare, * narr och skurk på samma gång, borde åt minstone icke uppfattas annorlunda än komisk, så vida det skall vara någon mening i figuren, och det är kanske också hr Lindbergs afsigt att framställa mannen på det sättet, men underligt ser det ut Framställningen hade dock kanske varit af icke ofördelaktig verkan, synnerligen som maskeringen är ganska god, i fall man aldrig förr sett hr Lindbergs Hamlet, Gringoire, Hjalmar Ekdahl och Edgar, d. v. s. om man aldrig skådat hr Lindberg själf på scenen. Nu är man, så snart han i. denna roll säger ett ord eller tager ett steg, genast frestad att till hans KrasinskifÖrklädnad utropa sitt: » je vous connais, beau masque ». Hr Lindberg var, är och blir hr Lindberg, ett praktexempel på det visserligen icke nya, men ej därför mer hållbara påståendet, att skådespelarens personlighet måste ensam bestämma rollens framställande på scenen och som, följdriktigt tillämpad, leder därhän, att hvarje skådespelare icke bör spela mer ån en roll, sin egen. Med ökad visshet om denna oföränderlighet hos hr Lindberg, ser allmänheten honom nu lemna Dramatiska teatern efter att han under ett spelår där varit skådespelare och regissör.
Uppå tillstyrkan af Statsrådets öfriga ledamöter täcktes Kongl. Maj:t till alla delar i nåder gilla och bifalla hvad sålunda, i afseende på regleringen af utgifterna under 4:de Hufvud-titeln samt de för Lantförsvarets behof ifrågasatta nya, så väl ständiga som extra anslag, äfvensom förändrad disposition af vissa redan befintliga, nu af Departemenls-chefen i underdånighet yttradt, liemställdt och föreslaget blifvit; och skulle, om hvad Kongl. Maj:t alltså nu härutinnan i nåder Kongl. Maj:is Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 43 förordnat, utdrag af protokollet till Finans-departementet afgå, för att läggas till grund vid författandet af Kongl. Maj:ts nådiga proposition örn Statsverkets tillstånd och behof, i hvad den komme att röra förenämnde Hufvud-titel och Landtförsvarets behof i allmänhet; hvarjemte de till detta statsregleringsärende hörande handlingar skulle lill vederbörligt Utskott öfverlemnas. Ex protocolio J. Ax. Torenstedl. STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1850. Kongl. Maj: ts Nåd. Prof. om Statsv. 1850, Utdrag af Protokollet ofver Sjöjär svar s-ärenden, hållet inför Hans Maj: t Konungen i Statsrådet ä Stockholms Slolt den 13 November 1850. Närvarande. Hans Excellens Justiiie-Statsministcrn Herr Grefve Sparre. Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendene Herr Friherre Stjerneld. Statsråden: Fåhraeus, Sandströmer, von Hohenhausen, JVallenstéen, Giinther, Genberg, Gripenstedt, Grefve von Platen. Jemte det Departementschefen Grefve von Platen i underdånighet anmälde Förvaltningens af Sjöärendene skrifvelse af den 29 sistlidne Oktober, angående behofvet af tillökning i anslaget för båtsmans-beklädnaden, utbad sig