Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af de i nästföljande i3 Moni. gjorde yrkanden, får Utskottet tillkännagifva, att det, vid granskningen af förevarande mål icke funnit, att, emot något R. St.-rs beslut, de lill hvarje IIufvudTitel anslagne summor blifvit dragne till andra ändamål,.än dem, sorn under samma IIufvudTitel höra, eller att något af R. Stir faststäldt anslag blifvit ölvei skridet; vid hvilket förhållande, och då, efter ordalydelsen af 3o §. R.-O., Utskottet uti inga andra fall, än desse, eller emot någre andre, tjenstemän, än de för Statsul gifter ne redovisande, äger nägol åklagarekall, eller rättigheten alt, annorlunda än genom anmälan i Constit. Utskottet, å någon Tjensteeller Embetsman, i och Stats-Uts kottets för dess förfarande, ansvar yrka, Utskottet anser sig betaget möjligheten’, att efter denna §. i R.-O. göra ans vars-anma Ian emot någon af de Embetsman, som vid Skeppshandels-affairen lagt hand. Genom detta förklarande anser Utskottet sig jemväl hafva besvarat den i nästefterföljande i4 Morn. gjorde anmärkning, att Hr Grefve Cederström bordt till ansvar ställas för hvad han, i egenskap af Flottans Chef, vid verkställighet af handeln, i ett eller annat hänseende, kan hafva uraktlåtit; i anledning af hvilken anmärkning Utskottet, i öfrigt, får åberopa innehållet af den för R. St:rs JustitiaeGmbudsman utfärdade instruction af den 24 Februarii 1810. Sedan Utskottet, enligt pag. 107 och 108 i det afgifne Betänkandet, funnit Staten böra erhålla skillnaderne emellan de uti Contraeterne af den 18 Mars och den 19 April 1820 om Linieskeppet Tapperheten samt Fregatten af Chapman utsatte köpeskillingsbelopp och de enligt Capitalräkningen för desse Fartyg influtne köpesummor, samt Utskottet, i anledning häraf, tillstyrkt R.
Det förlag, som lemnäs till bergsmän, skall nemligen antecknas i Bergstingsrättens dombok och sedan, genom byttefogden, kungöras å hyttebacken. Hvaremot en förläggare till jernoch messingsbruk och kopparhamrar bör uti Bergskollegium låta inteckna förlagsafhandlingen. Dock är från sistnämnde föreskrift undantag gjordt, hvad angår kopparförlag vid Stora och Nya Kopparberget, hvilket för förlagsrättens bevarande blott behöfver inskrifvas i Grufverättens dombok. Förlager, som af bruksegare lemnäs på kol m. m., hvarom ofvan förmäles, och de, som gifvas för bedrifvande af grufvor utaf ädlare metaller och mineralier, skola åter intecknas hos Bergstingsrätten. Den skillnad, som således är gjord vid offentliggörandet af de serskilde förlagsaftalen, sträcker sig jemväl till desammas verkningar. Man finner alltså, hurusom förläggare for intecknade förlagsfordringar, åtnjuta företrädesrätt bos bergsmän i tillverkning, så väl som rede, dragare och körredskap samt i hemmanet näst efter dem, som låtit sina fordringar å Häradsting inteckna; och hos bruksegare uti inventarier och effekter samt annan lös och redbar egendom, dock ej fastigheter; att den, som förlägger grufvor af ädlare metaller, har förmånsrätt till betalning uti sjelfva grufvan, dess åbyggnad oeh effekter; alt förläggare vid Stora och Nya Kopparberget alltid eger företräde till förlagstagarens koppar, nasgods, trottsten, malm, kol och ved, som af bruket härrörer, samt till hans hytteoch grufvedel, så framt ingen derpå vid behörig domstol erhållit äldre inteckning; och sluteligen att bruksegare, för förlag till kolare och åboerj har företrädesrätt till deras dragare celi körredskap. Men utom dessa stadganden äro äfven åtskilliga bestämmelser meddelade, dels angående vilkoren, huruvida förlagslån må gifvas, dels om öfrige för - Lag-Utskottels Betänkande, N.o s5. 7 läggares och förlagstagares genom kontraktet uppkomna ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, dels ock för bibehållandet af ordning och reda emellan kontrahenterna.
Och — så » tyranblir allt godt igen, och när hon nu begär pengar och får dem, ligger det en - viss öm klang i tonen, hvarmed » Men han du naturligtvis får framsäger lof att det gamla vanliga: hushålla. » Det fick ej fattas, men nu gör det henne ingenting, ty hennes hjärta är ännu varmt af de ömma ord hon förut fått höra. Mathilda Den sysslolösa människan Langlet. liknar ett stillastående vatten; hon förskämmes. N. V. de Lätena. " Emellertid hade spårvagnen stannat, vi stego ur o c h gingo den korta vägen uppför skogsbacken bakom Hasselbacken. Nu stodo vi framför en stilig portal, äfver hvilken stod med stora o r d: Skansen. Vi trädde in. Så landtligt o c h hemtrefligt! Trädgårdssängar lågo omkring en röd byggning med hvita fönsterinfattningar. Utanför den stod en kulla — j a g har alltid tyckt o m dalfolk — och upptog inträdesafgiften, 50 öre person. Vid väggen stod kopplad en präktig newfoundlands-hund. » Thor! » ropade min svägerska, och hunden k o m fram, så långt hans kedja räckte. » Han är Skansens portvakt o c h nattvakt, » sade hon, och vi klappade det vackra djuret. » Vill du nu gå in i portstugan, så finns där en hel lappländsk utställning. Eljes kan du studera Lappland i det fria här litet längre fram. » Jag föredrog det senare, o c h vi promenerade vägen.uppåt, o c h så stodo vi vid en vägskillnad. Framför oss lågo vidsträckta gräsmattor, med rabatter o c h sandgångar här och där, några dammar i midlen, skuggade af (räd, i fonden stod barrsko gen, o c h i skogsbrynet såg man de karaktäristiska bondstugorna. Det var en vacker och leende tafla af vårt svenska land. » Nå, hvart vill du nu gå? » sade svägerskan. » Vägen rätt fram bär till Blekinge, den till vänsterbär till Lappland. Och där borta till höger ligger Helsingland, ty där sätter man just nu upp en stuga från Bollnäs. » » Låt oss börja norr ifrån! Jag ser redan de pittoreska lappkåtorna därborta. » Och så gingo vi åt vänster.
Detroit) ej åtföljer ellet förfl framDeleö fommer att åt# njtttaö, beläggeö Derom utfätDaD fullmakt ellet öppet bref meD flämplaDt pappet till fem procent af Den lön, forn åtföljer Dplifa ellet meD Dem jemfötliga beflällningar. 9?ät någon, font förut roarit ellet ät i kronans ellet annan offentlig tjenfl, tillägget f>ögte namn, f>cDct od) roärDigfyet af embete ellet tjenfl, djarteraö De Derom utfätDaDe öppna bref odj fullmafter till Dubbla beloppet emot IjroaD férejfrifroet ät för fullmafter å lifa besäll# ningat i roetflig tjenfl, ellet, Det fåDant ej fan ega rum, å fåDane embeten ellet tjenfler, forn mcDföta lifa roat# Digf>ct. CStf>åQer någon fåDan caractetö#roärDigl)et i annan tjenfleroäg, än Den, f>roatuti l)an roatit eller är embeté# ellet tjenfleman, fåfom t. ep. Då en militär får en emil caractetö#fullmaft, ellet troettom, biläggeö chatta efter ttetio procent af DitfyöranDe löne#infomfl. $u((maft, Öppet S5tef ellet Dvcfolution på d)aracter för Dem, forn ej förut roatit i Jvtonanö tjenfl, för fe 6 meD chatta till feptto för IjunDraDe af lönennfomflen för Dpltfa, ellet Dem i roätDigf>et motfroatanDe, tjenflet. SDocf betäfnaö, i ofroannämnDe fpta l)änDelfer, en# Dafl Den på ftat beflåDDe otDtnatie lön, fyroilfen, Detefl
Goda vänner i Stockholm föranstaltade utgifvandet af dessa små stycken; men Sara Wacklin gick bort, just då hon trodde sig se ett litet sken af den ära, hon så ofta drömt om, kringstråla hennes namn; och det hoppet var ändå en fröjd för den, som väl ej så alltför mycken glädje egt i lifvet. Stackars Sara! Till och med i ditt fädernesland blef du snart glömd, snarare än du trodde och snarare än dina små täcka "Minnen" bort berättiga dig till; men de hade dock gett dina sista dagar glädje, och de voro ju då ej bortkastade! På samma tid lefde ännu en tredje qvinna i Åbo, om hvilken jag vill berätta något för dig. Också hon flyttade till Stockholm, och man må väl säga, att ödet styrt väl till för Finland, som bortfört härifrån så många ämnen till författarinnor. Ofta hörde jag henne omnämnas, hälft försmädligt, hälft med åtlöje. "Hon höll litterära soireer", sade man, "hon talade endast om författare, hon var vacker och hade endast af kapris afslagit flera "fördelaktiga anbud", ja hon till och med hade troligen idkat skriftställeri; "men Gud bevare mig, icke vill jag komma folk ondt rykte uppå; kanske det inte är sannt; jag påstår visst inte, att hon skrifver o. s. v." Jag var nyfiken att se denna "lärd i stubb". En dag såg jag i ett sällskap inträda en ung dam, omsorgsfullt, men icke väl, klädd. Husets unga dotter, känd för sin qvicka och, hvassa tunga, gick emot henne och sade: "Åh kors, se Fika, det var ju både konst och natur". Fika rodnade, men svarade ingenting på sarkasmen, som var rigtad emot hennes drägt. Också Fika Lindqvist såg jag sedan någongång, fick också veta, att man verkligen ett par aftnar hos henne läst en roman, och att hon var nära bekant till Hammarsköld, Atterbom och några andra den tidens unge svenske författare och hade med intresse talat om dem någongång, hon var således lärd. Ett sinne öppet för det vackra i lifvet låg i hennes blick och smög sig stundom fram i något ord.
Som utaf medföljande handlingar visa sig att representanten vid denna riksdag för Adeliga ätten N:o 1,351 Muhl, Underlöjtnanten vid Kongl. Göta Artilleri-regemente August Gerhard Muhl, blifvit af sin Regements-chef arresterad och derstädes qvarhållen, ehuru han deremot skriftligen protesterat och åberopat sin riksdagsmannarätt, och då han således mot sin vilja blifvit hindrad att utöfva sitt riksdagsmannakall, så får jag föreslå att R. o. Ad. måtte aflåta en skrifvelse till R. St:rs Just.-Ombudsman med begäran att, sedan han tagit del af handlingarna, han må vidtaga de åtgärder, som omständigheterna påkalla. Begärdes på bordet. Hr Oldevig, Hans Fredrik, anförde skriftligen: I ani. af K. Propos. om anslag till jernvägsbyggnader och rörelse-materiel å redan anlagde stambanor af den 1 sisth December, hvilken Nåd. Propos. blifvit den 9 i samma månad af R. o. Ad. till Stats-Utsk:t remitterad, har Hr von Koch under R. o. Adms sammankomst den 22 i nämde månad af - 110 Den 17 Januari. lemnat ett anförande, hvilket jag då ej var i tillfälle att besvara, och sorn jag funnit mig icke kunna dela åtskilliga af de i anförandet uttalade åsigter, egenteligen de, som röra fortsättningen af nordvestra stambanan, utbeder jag mig att få nu emot desamma framställa några anmärkningar. Jag hoppas att något hinder derför icke kan möta, enär, efter hvad jag af ledamöter i Stats-Utsk:t erfarit, den omförmälde Nåd. Proposm ännu icke till handläggning i Utsk:t förekommit. Uti anförandet bar Hr von Koch förmält att tillräckligt anslag borde vid denna riksdag lemnäs till fullbordande af jernbanan emellan Arvika och Norska gränsen; och jag är häri med honom fullkomligt ense.
En gång i månaden skall Idun derjernte meddela en kortare öfversigt af mera märkliga tilldragelser, som under den närmast föregående månaden timat — detta på det de läsarinnor, som ej hafva tid och tillfälle att mera noga följa dagspressen, måtte hållas någorlunda a jour, med hvad som händer och sker. V i tro, att de flesta läsarinnor skola hålla oss räkning härför. Denna afdelning kommer att skötas af fil. doktor Otto Sjö- gren, den framstående historikern. En nyhet, som torde blifva välkommen för många unga husmödrar, äro de matsedlar, som i hvart nummer komma att införas för de olika dagarne i närmast följande vecka. Matsedlarnas antal varda två för hvarje dag, en enklare och en finare. Till dessa sluta sig meddelanden om tillagningen af en eller annan af de å matsedlarne upptagna rätterna. Denna afdelning kommer, såsom vi förut nämt, att handhafvas af en på detta område synnerligen erfaren person. En annan säkerligen för de flesta hem välkommen nyhet är den eleganta oeh rikhaltiga modetidningen, hvilken under namn af Iduns Modeoch Mönstertidning från och med nästa år tillhandahålles Iduns abonnenter för det oerhördt billiga priset af endast G5 öre i qvartalet eller 2 kr. 50 öre för helt år. Ehuru endast ett profnummer utgått af den samma, synes den dock hafva slagit synnerligen väl an, ty af dem, som på Iduns byrå förnyat prenumerationen för det kommande året, hafva de allra flesta äfven tagit Modetidningen. Att Idun för öfrigt på alla områden, såväl de allvarligare uppsatsernas, som novellens och berättelsens, skall bjuda på ett intressant, ädelt och läsvärdt innehåll, våga vi försäkra. Särskildt vilja vi redan nu meddela, att vår högt ärade medarbeterska fru Mathilda Langlet redan i det nya årets första nummer kommer att börja en serie skildringar, omfattande minnen ur hennes eget lif. Och att äfven Ave förbereder åtskilliga intressanta uppsatser för Idun till det kommande året, tro vi oss veta. Flere goda noveller och uppsatser ligga for öfrigt på redaktionens bord och skola efter hand införas. Under förhoppning att Iduns alla nuvarande läsarinnor återkomma efter årsskiftet, vilja vi tillönska dem ett godt slut på det gamla året. Redaktionen. H Y e m s var felet? Äktenskapsstudie af Ottar.
I anledning af den disposition som uppi mindre creditivet ägt rum, sedan sista Riksdagen, och hvad Revisorerne deröfver andragif, har StatsUtskottet ansett sig böra föreslå: det Ri]ifens Ständer hädanefter, vid beflammandet af det mindre Creditivet, ina för dess tillitande jemväl fä fa det vilkor, att dervid fnllflcindigt uppgifvas de utomordentliga behof och föremål, för hvilka de sumj mor, som af famma Creditiv uttagas, avfes erforderliga; och uti hvilken summariska redovisning, Rik* fens Ständer eller deras Revisorer jemväl kunna erhålla en ledning för den fpeciella kännedom om desfa medels användande, i hvarje färfildt fall,fontina ftmas nödig, Den 4 April f m. 63 §. af RegeringsFormea innehåller; s5att för oförsedda händelser, tvenne särskildta tillräckliga summor afsätta» och anslås, den ena att vara tillgänglig, då Konungen till Rikets försvar, eller andra högst viiuiga och angelägna ändamål, sedan hela Sta'sRådets tankar deröfver blifvit inhämtade, finner den vara oundvikeligen nödig;” det är om denna de! sorn jhär är fråga. Denna föreskrift måste få anses både tydelig och tillräcklig för ordningen Och sättet att öfver mindre creditivet disponera. Anledningarne till en sådan disposition, i enlighet med de t Regeringsformen stadgade vilkor, måste i StatsRådets Protocoll, icke summariskt utan specifikt, anföras och nedläggas 9 till Con$titutionsUtskottets granskning. Jag erkänner gecna att jag icke rätt förstår hvad sorn är Högloft StatsUtskottets mening med den summaiiska redovisning, som Utskottet föreslår Riksens Ständer att göra till* serskildt vilkor, för rättigheten att tillita min" dre creditivet.
St:’r skulle inträffat mot det beslut, som Ständerna vid sista Riksdagen fattade, att stambanorna i Riket skulle anläggas på Statens bekostnad, innefattar ett ämne, som skulle påkalla ett vidlyftigare svar af mig, derest öfverläggningen derom nu tillhörde den fråga, som är E. o. Ad. till afgörande föredragen. Jag inskränker mig derföre endast till att bestrida riktigheten af Gr:s yttrande i detta afseende, och till styrka för min åsigt derom, åberopar jag så väl K. M:s 13S Den 10 Juni 1. m. Propos. och StatsUtskis Utlåt, derom, som det beslut R. o. Ad. i natt fattat. Gr Hamilton, Jacob Essen: Jemte det jag instämmer i Frih. v. K mern ers första yttrande i denna fråga, ber jag att få uplysa, det Stockholms kommun verkligen är villig att lemna bidrag, i likhet med andra kommuner, till bangårds anläggande, hvarom framställning också troligen kommer att göras till K. M. Man har här yttrat, att Upsala-banan skulle blifva särdeles vinstgifvande; jag iir också derom öfvertygad. Ingen punkt inom Svea land har så stor rörelse, som Stockholm; under de sednare åren har de resandes antal utgjort 25,000 anmälde personer, och säkerligen har ett lika stort antal icke blifvit anmäldt. Om en jernväg kommer till stånd, kan denna summa måhända fyrdubblas. Hvad nu särskildt Upsala-banan beträffar, så, enär det är synbarligt, att den kommer att bära sig, så är ju det begärda anslaget blott ett förskott, som Staten gifver till dess anläggande; det kan väl icke den för skuldsättning mest förskräckte jäfva. Det har blifvit sagdt, att medel böra beviljas till Beväringsöfningarne; jag medgifver det, men medel böra också lemnäs till en lättare transport af denna Beväring. Ty kan den icke i farans stund komma fort, tjenar den icke till mycket. Här har jemväl anmärkts, att, såsom Frih. Palmstjerna nyss yttrade, man icke borde hafva statsbanor, utan låta dem blifva föremål för enskild spekulation.
Jag vet visserligen, att ett bland de kraftigaste skäl, som i tal och tryck blifvit framställda mot de juridiska fakulteternas förflyttning till hufvudstaden, är det, att man säger, att man på detta sätt skulle förstöra universitetet och den så kallade universitets-idéen. Jal det är möjligt, ehuru jag för min del icke kunnat öfvertygas af de skäl, som derför blifvit anförde. Men det skall,1 icke blifva mitt fel, om en sådan förstörelse kommer att ega rum. Jag skulle vara den förste att lemna min röst till att hit förflytta hela universitetet. Detta är likväl en sak för sig, som jag icke i dag vill afhandla, då det icke är föremål för det nu föredragna ämne. Hufvudsyftet med juridiska fakulteter måste väl vara att bilda skickliga jurister. Men hafva de i detta afseende här lyckats uppfylla sitt ändamål? jag tror att man tyvärr härpå måste svara nej. Deremot har man, som jag nyss anmärkte, lyckats bilda skickliga läkare, ingeniörer och militärer äfven hos oss. Och hvarför? Jo, emedan också i Sverige för dessa sednare yrken funnits ändamålsenliga tillämpnings-skolor. Jag vågar icke längre upptaga R. o. Ad:s tid med argumenter. Jag vill nu öfvergå till sjelfva detaljerne. Gr. Hamilton har begärt 10,000 rdr. Jag skulle för den juridiska bildningen vilja begära 12,000; och dessa 12,000 rdr skulle jag önska att R. St:r ställde till K. M:s disposition. Dessutom vill jag hemställa, att R. St:r derjemte hos K. M. anhölle att nödiga åtgärder vidtogos, på det att de båda juridiska fakulteterne måtte så fort som möjligt, och sednast innan 1864 års början, förflyttas till hufvudstaden och der bilda en högskola; samt att de åtta professorerne, som då hitflyttades, i. st. f. att som nu hafva 4,500 rdr, finge 6,000 rdr i lön. Detta vore nästan allt som f. n. behöfde beslutas — det öfriga är detaljer, som kunna öfverlåtas åt K. M.
Också hafva de flesta nyare lagstiftningar bestraffat en sådan grymhet — detta hånande af mensklighetskänslan; och i den strafflag, som i Norrige år 1842 blifvit antagen, förekommer detta brott. I följd häraf och då, jemnlikt Utskottets åsigt, man i strafflagen bör upptaga alla de gerningar, som man, för upprätthållandet af hvad man förstår med allmän sedlighet, aktar nödigt att med straff belägga, har Utskottet ansett straffbestämmelser böra uti nu ifrågavarande lag, för ofvanberörde sedligheten kränkande handlingar, inflyta, äfvensom att deras lämpligaste plats är i detta kapitel, hvilket af så d^n anledning måste tillökas med två §§. För de förslag Utskottet dertill uppgjort, torde vidare redogörelse ej erfordras, än att Utskottet deri sökt utsätta mot gerningarne svarande bestraffningar. 33 Kap. Om eldskada af uppsåt eller vållande; så ock om annan skadegörelse å egendom. Försök till de brott, som i 8 och 9 §§ omtalas, ådagalägga en särdeles brottslighet och kunna ej, utan våda, förbises. Detta är anledningen till den hänvisning till 3 Kap., hvilket bestämmer grunderna för bestraffning af brottsliga försök , som Utskottet vid berörde §§ tillagt. För uppsåtlig förstörelse af grufva, eller uppfordringseller annat konstverk, som för grufvedrift inrättadt är, har i 17 § straffet blifvit utsatt till fängelse på högst två år. Omförmälle brott synes emellertid kunna vara, å ena sidan, af den svåra beskaffenhet, att det förtjenar en allvarligare påföljd än efter berörde stadgande kan ådömas, och, å den andra, af den obetydlighet, att urbota ansvar derföre ej bör äga rum. Om t. ex. någon, för att hämnas eller i annan ondskefull afsigt, helt och hållet förstör ett konstverk, som för en grufvas drift är nödigt, och såmedelst sätter ägaren ur stånd att fortfara med sin näring, hvilket åter kan medföra Lag-Utskoltcts Betänkande, N:o 38.
Jemte bibehållande för artikeln koppar af nuvarande bestämmelser, föreslås, att, i öfverensstämmelse med hvad förut blifvit angående bomullsoch linne-, guldoch silfversamt jerntråd hemstäldt, här må inrymmas en ny rubrik för koppartråd med följande redaktion och tullbestämmelser, nemligen: tråd, oförsilfrad — 8 sk. införselstull skålpundet. försilfrad — 36 » d:o d:o jemte tullfrihet vid utförsel. Den med 1 r:dr skålpundet eller 33'/3 procent å tullvärdet nu utgående införselstull å kopparnickel lärer böra nedsättas till 36 sk. eller 25 procent å samma värde. Med antagande af 50 r:dr värde per gross å spelkort, hemställes, att i stället för derå gällande förbudsbestämmelse må stadgas en införselstull af 42 r:dr 24 sk. grossen, med vilkor likväl, på sätt Tullkommitteen föreslagit, att de vid Kreatur. Krita. Krokar till fiske. r Krukmakare arbeten, ej specificerade. Krut. Käppar, alla slag. Kött. Kongl. Majrts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 45 införseln, lika med inhemska, undergå bevillningsstämpling, mot erläggande af stämpelafgift.
Rdsk. Rd sk. 1 6:te 7;de afdel. afdel. pr HofRU O rf 0 g PO: 3 ~ Cta P " • n> *-i - • C) P P 1 Rd ak. Rd I sk, Exp. Utsi, Förslag till und. Shrijv. I " tr ? i* p: Intecknings-bevis å skuldebref inbegripas under stadgandet derom i §. 7. Instrument, Husesyns, Besigtnings-och Vär derings-, m. fl. Kallelser i Concurser. Libcller, se Dupliker. Liquidationer öfveY Krono-fordringar. Löftes-Skrifter, se BorgensSkrifttr. Mandatorial för till och med 5o Kalr „ derutöfver Morgongåf vo - Bref, se denna §:s 2 morn. Mäklare-Slutsedlar, hvarje Mästarcbrcf, i Skrän och Manufacturier: , , I Stockholm o, Götheborg SÖ B B: 3 g B* a? £ cn pft C« V3 O tö O p 3 3. 3 ^ ■ SÖ Rd I sk. _ 5 — S • CB O'— n er PC Rd sk. 6i8 - 102 Exp. Utsk. Förslag till und. Skri/v. 275 samt första C lassens Städer ff 2;dra och 3:dje Classens Städer ff 4*de och 5:te dito dito Mätare-Brcf å inrikes fartyg tf å utrikes dito NotariatsBref, eller Bevis, som NotariiPublici utgifva till In ländska: i:a arket 2:a arket och hvarje följande ff till Utländningar, hvarje ark Hotifieationer och Promotorial Pass, Algieriska SjöResetill Utrikes ort: ff För Husbonde eller hustru med usta 2:dra »fdel.! afdel. p: I ao w3 ps p s.:g ? ' ** o .. n ti ST Rd sk. I 4'de I 5:te afdel. afdel. afdel, P
Skrifvelse JVJ 77. utgå till aflöning tor hvardera af tvänne Adjunkter vid stadens elementar-läroverk Sexhundra Riksdaler Riksmynt, som i deras ordinarie löner äro inberäknade. På grund af Kongl. Majrts förnyade Nåd. allönings-stat för Christianstads stads Magistrat samt öfrige tjenstemän och betjente den C Juli 1819, åtnjuter Rektor af staden Tretiofyra Riksdaler 50 öre Riksmynt, med hvilket belopp den af statsmedel utgående rektorslönen år minskad. 23:o hägre elcmentar-läroverkct i Carlskrona. Skolan eger ett af Blekingska pr ester skalet och allmogen, ar 1731 till löneförbättring för lärarne skänkt kapital, som ursprungligen utgjorde Åttatusen Femtiofyra daler silfvermynt, men efter någon inträffad förskingring nedgick till omkring. Ett tusen Sexhundratjugusju Riksdaler Riksmynt, deraf ärliga räntan utgår med Attatioen Riksdaler Tretioen öre samma mynt: hvarjemte stadens Borgerskap år 1739 åtog sig att årligen till skolans lärare utbetala Tvåhundra daler silfvermynt, hvilken afgift, numera utgörande Femtio Riksdaler Riksmynt, sedan nämnde tid fortfarande utgått. Båda dessa inkomster äro såsom en påräknad stats-tiligäng upptagne i Rektors och tvenne Adjunkters löner med Femtionio Riksdaler Åttatio ätta öre för den förre, och Tretiofem Riksdaler Sjutiofyra öre för hvardera af de sednare. 21:o hägre eleiiientar-läroverket i Helsingborg. Ar 1622 förärade Danska Riksrådet A. Bilde ”till den latinska skolans i Helsingborg underhåll Femhundra Daler in Specie”, som till everldelig tid skulle innestå i Rosendalils säteri. Genom Göta Hofrätts utslag är 1803 bestämdes, att nämnde belopp skulle beräknas till Femhundra Riksdaler Riksgälds-sedlar. hvaraf räntan sedermera utgått med Tretio