Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till de skäl jag redan anfört, ber jag att få lägga det, att vi också behöfva nattro. På grund häraf anhåller jag vördsamt om bifall till min anhållan. • Då Hr Frilen o. Ordf:den nu hemstälde om R. o. Ad. behagade åtskiljas, ropades Ja, till följe hvaraf R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. 172 Den II Oktober. Onsdagen den 11 Oktober 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-protokollet för d. 5 sisll. Juli f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Hr von Hartmans» dorff, Au g. Edv., såsom ledamot af LagUtsk., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från denne dag, samt anmodade fördenskull Hrr Elektorer att utse en ledamot i nämnde Utsk. under Hr von Hartmansdorffs frånvaro. Föredrogs till justering och godkändes Exp.Utskts, under JV2 151 afgifna, d. 7 dennes e. m. på bordet lagda Förslag Gil R. Sits underd. Skrifvelse till K. M:t, angtde stämplade pappersafgiften, jemte dervid fogadt förslag till författning i ämnet. Fortsattes pröfningen af Särsk. Utskts Utlåt. J\s 20, i ani. af RiksStåndens beslut och återremisser vid behandling af Utskts Retänk. JV2 13, med förslag till förordning, angtde vilkoren för bränvins försäljning; hvarvid nu först förekom 35tte punkten, ang:de § 43.
Karmnar-Collegium har uti Urotd* colls-Utdrag af samma dag till Utskottet öfvert lemnadt Kammar-Advokat-Fiseals-Embetets i detta ämne afgifne Memorial, såsom innefattande ujplysning om åtgärder hvilka, till följe Stats-Utskottets Betänkandet!. 1-157. nf Kongl. Kungörelsen den 4 Febr. 1S11, an* gående användandet af ifrågavarande Skogar re* dan blifvit vidtagne, och de omständigheter, som dermed i ett eller annat afseende äga gemenskap; Hvarförutan Kongl. Collegium i afseende på hvad härutinnan redan tillgjordt blifvit, meddeldt följande upplysningar. i:mo Att Advocat-Fiscals-Embetets Utlå* tande angående Elfkarleby samt Tjerps norra och en del af Tjerps västra Krono - Allmänningar, anslagne till Elfkarö Bruk, blifvit den '4 i samma månad med Kongl. Bergs-Gollegium Comrnuniceradt. 2:do Att bemälle Embetes Utlåtanden an* gående ej mindre den Forssmarks Bruksägare upplåtne Allmänning på Gräsön, än Svalmyra Allmänning anslagen till Hargs Bruk blifvit den 13 sist!. Januarii med Kongl. Bergs-Colle' gium communicerade. 3:0 Att Skatteköp blifvit beviljadt å Kollerö Manufactur-Verks Reccgnitions-Skog i Elfsborgs Uän och Skatte - Bref derå deri 29 De* cember förledit år Utfärdadt, med vilkor, att Skogen blifver från Bruket oskiljagtig. 4:0 Att, angående den Åsbobergs Grufvelag anslagne Östra del af Gyttorps Norra Allmänning, Kongl. Collegium i anledning af Advocat-Fiscals Embetets derom afgifne Memorial, den 24 sisth Februarii, resolveradt Bref till Kongl.
Spens och med honom hade förenat sig Frih. Tersmeden och Biskop Holmström. Uti denna reservation, som jag tager mig friheten ali hänvisa till, hade man helt enkelt betraktat delta förslag endast ur den formella synpunkten. Der säger reservanten, alt ett sådant förslag öppnar en ny hana, hvilken bana, en gång öppnad för dessa lagfrågor, snart nog och med samma skäl torde kunna öppnas äfven för alla andra frågor af eli allmännare intresse, och detta kunde leda till svårigheter, som vore alt förlikna med dem, som man genom förslaget vill undanrödja. Om sä skulle ske, säger reservanten, sä kunde man komma derhän, alt småfrågor af mindre betydlighet behandlades med den aldra största omsorg af alla 4 HiksSlm, under det alt deremot de vigtigaste frågorna öfverlemnades lill err delegation af II. St., nemi. ett förstärkt Utsk. Man har ansett detta förstärkta LagUtsk. hafva sin motsvarighet uti det förstärkta SlatsUlsk. Emellan dem är likväl den enorma skillnaden, att de nuvar. förstärkta Utsk. med riksdagens slut upphöra att vara lill; hvaremot det nu föreslagna förstärkta LagUtsk. först då skulle få sin fulla betydelse, enär det, dä B. St. äro åtskilda, skulle kunna med deras makt gä till väga. Denna delegation af 11. St:s beslutande rätt ät ett Utsk., som utöfvar densamma äfven emellan riksdagarna, synes mig vara en innovation i vår grundlag, hvilken jag anser alldeles icke kunna stå tillsammans med dess nuvar. anda. Jag kommer nu till det andra skälet, nemi. att detta förslags antagande vore nära nog nödvändigt. Något annat sätt att pröfva ilo ifrågavar. lagfrågorna mäste väl finnas. Den reservation, lill hvilken jag tagit mig friheten ali hänvisa 11. o. Ad., innehåller äfven eli förslag i delta hänseende, som likväl biet underkäudt. Detta förslag skulle i min tanka kunna läggas lill grund för en ny §, som särskildt dertill egnades och för detta ändamål infördes.
Sedan Bränwinet genom wanan blifwit allt mer och mer för Swensta Folket et oumbärligt behof och nu olyckligt en National-smak, har den önskan länge warit allmän, at en fri Bränwins-bränning och försäljning stulle blifwa tillätne. — Jordbrukaren, som under swett och möda frambringar det förnämsta födoämnet, som är Brödet, bör icke heller förnekas den rättigheten, at fritt fä förädla den Säd, han sär och inbärgar samt anwända densamma pä det sätt, sorn ban för sig nyttigast finner. Detta begär är bäve naturligt och billigt: Ocksä har Bränwins-ämnet under framfarna Riksdagar warit et bland de angelägnaste, som til öfwerläggning hos Riksens Ständer förekommit, — och är detta sä mycket mindre underligt, som wi weta, at pä Bränwinsstatten en af Statens indrägtigaste inkomster warit grun. dad och stall nödwändigt alltid blifwa det. — Efter min öfwertygelse kan ingen rättwisare statt upfinnas, än den, som lägges pä öfwer flö Ändra Bandet k?:o 67, 68. SZO Den 27 Julik. stödet, och som Bränwinet med storsta rätt bör komma under denna Artikel, bör Bestattningsprincipen lämpas derefter. — Säledes beder jag, at hos Högloft. Ridderssapct och Adeln ä npo fä framlägga det förslag, som jag sista Riksdag upgaf i et Memorial, trpckt i Ridderffapets och Adelns Protokoller är i8vo pag. 87i etc. Jag har der wägat förestä et helt annat beskattnings-sätt, nemligen icke pä Jorden efter Hemmansdelar, utan en Koppskatt pä hwarje Mantalsskrifwen person af alla Ständ och af bägge könen. — Mina skjäl äro följande: 1:0) När Bränwins-tillverkningen blifwer fri och allmän stall detta Bestattningssatt finnas wara naturligare och lättare än nägot annat, och följagteligen rättwist och billigt.
Meiningen och bankirhuset Raphael Edånger i Frankfurt am Magn afslutade kontrakt samt de för detta lån, under den 1 Mars 1858, utfärdade obligationer, återbetalas till kapital och ränta medelst erläggande af Tvåhundra tjuguett tusen sexhundra sextiosex Thaler 20 Silfvergroschen före hvarje halft års förlopp; kommande härigenom alla för sagda lån utgifna och med Fyra och en half procent årlig ränta löpande obligationer, som ursprungligen utgjorde 24,381 st., lydande å ett sammanräknadt kapital af 8,190,500 Thaler, att inlösas under en tid af Fyratio år, räknad från 1858 års början. Det för ifrågavarande låns amortering och ränteliqvidernas vederbörliga verkställande anvisade årliga anslag af En million etthundra sextiosex tusen sexhundra sextiosex och z/3-dels R:dr skall fortfarande, vid hvarje års början, utgå och för dermed afsedt ändamål användas tilldess lånet blifvit i stadgad ordning betaldt. Detta ränteoch amorterings-anslag bör ingå till den särskildt redovisade liqvidationsoch amortissemmts-fonden för meranämnda lån; hvilken fonds behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränteliqviderna vid derför bestämda terminer varda ovilkorligen fullgjorda samt lånets återbetalning i föreskrifven ordning verkställd. De till nämnda fond influtna medel böra, så vidt ske kan och sagda liqvider medgifva, städse göras fruktbärande på det sätt Fullmägtige anse mest ändamålsenligt och med Statens säkerhet förenligt. § 5.
Till de förra hörer ett utmärkt mineralogiskt kabinett, med dithörande antediluvianska minnesmärken, försteningar o. s. v., dessa af intresse äfven för den icke i geologien invigde betraktaren. Man läser beskrifningar öfver fynd och uppgifter på det funnas dimensioner, men man imaginerar sig dessa endast ofullkomligt och blir förvånad, då man får se ett 3 à 4 alnar långt stycke af en tand, ett käkben, stort som en sängbalk o. s. v. Samlaren och ordnaren är den celebre mineralogen Näggerath. Universitetet stiftades 1784 af Kurfursten Maximilian Friedrich (1761–1785), men upphörde vid fransosernas infall 1794. År 1818 förnyades stiftelsen genom inrättandet af det nuvarande Fredrik-Wilhelms universitetet. Berliner-universitetet för samma namn, och detta har derföre utsigt att lefva i vetenskapens annaler – tills en ny stiftare tar samma heder i anspråk. Till skillnad från det Berlinska kallas det förstnämnda «det Rheinska F. W:s universitetet. I den förnyade stiftelse-urkunden heter det: «Jag har för afsigt att alltframgent göra en sorgfälligt ledd utveckling af preussiska statens andliga krafter till den hufvudsakligaste grundval för dess lycka och bestånd.» Tyskarne jubilerade öfver dessa «herzerhebende» ord, och förvissades följande året, d. 18 oktober 1819, på årsdagen af universitetets stiftelse, om sorgfälligheten i denna ledning, genom den då utgifna stränga censurförordningen. Universitetet i Bonn hade uti Arndts afsättning 1820 ett serskildt vedermäle deraf. I tjugu års tid var den liflige mannen beröfvad all verksamhet. Nu hade han af den nya konungen fått tillstånd att åter hålla föreläsningar. Studenterne uppvaktade honom med ett fackeltåg; han började sina föreläsningar med utomordentlig applausus, och akademiska senaten valde honom till universitetets rektor. Visserligen är han ännu ovanligt kry och rask, men tjugu år af hans bästa mannaålder äro emellertid förgångna. De papper, hvilka vid hans afsättning fråntogos honom, har han ännu ej återfått.
I afseende å frågan till huru stor del nyhemmannen borde anslås såsom bidrag i den gamla roteringen, åberopades Ständernes yttrade åsigt, att alla sådane hemman borde dertill användas. Jemte erinran, att Rotehållarne ännu icke kommit i åtnjutande af det anslag, som å förra Riksdagen dem beviljades, framställdes jemväl den anhållan, att samma anslag måtte komma Rotehållarne till godo, från och med år i83o intill rotejemkningens fullbordan, att dem emellan fördelas efter de grunder, som i Rikets Ständers sista Skrifvelse äro utstakade. Efter öfvervägande af hvad i delta ämne förekommit, få Utskotten afgifva följande Utlåtande. Båda Stalsmagterne hafva ansett en rotejemkning vid Westerbottens Regemente böra ega rum, och nödvändigheten deraf torde således icke behöfva att af Utskotten ytterligare ådagaläggas; men det kan icke bestridas, alt ju ett väsendtligt hinder för en sådan jemknings definitiva afslutande ligger deruti, att afvittringarne i Westeroch Norrbotten icke äro fulländade, och att således ej är bestämdt hvad biträde de gamla rotarne kunna och böra af nyhemman erhålla, hvarföre ock endast en interims-reglering blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagen.
Då bade väl mera skäl varit, att de, sorn blefvo lidande genom hans vägran, befordrade honom till laga ansvar, och icke att man, för att göra honom till viljes, begärde förändring i bancoreglementet. Skulle på det sättet hvarje stadgande, som icke ållydes, förändras för alt rätta sig efter dem som tredskas; så vet jag icke hvad som skulle blifva qvar af våra författningar. Hr Prytz, Lars Adolph: Då anlednm tilldelta be tänk. lärer vara den af Hr von Hartmansdorff uppgifna, anser jag mig, som känner förhållandet närmare, — ty det har inträffat inom Malmö lånecontors district, — böra upplysa, ali directtn af nämnda lånecontor, i följd af 214 §m i bancoreglementet, ansåg sig böra fordra, att vederhäftighetsbetyg skulle vara af magistraten, men icke ensamt af borgmästaren på magistratens vägnar, utfärdade; men jag vet, att 0111 denna 5 blefve ändrad, skulle sådant lända till förmån för de lånesökande och äfven för magistraten; — förde lånesökande, emedan de hafva lättare att få vederhäfliglietsbetvget af borgmästaren än af magistraten, och för denna sednare, emedan den då ej behöfde sammanträda på rådhuset för att betyget uthändiga, — en omgång så mycket onödigare, som man kan vara öfvertygad om, att åtminstone i småstäderna beror ett sådant vederhäftighetsbetyg alltid af borgmästaren, men icke af magistratens medlemmar, ty borgmästaren känner så väl personerne, som begära dylika intyg, att magistr atens ledamöter ej behöfva höras i frågan om utgifvandet deraf. Det är således icke för att tillfredsställa den omtalade borgmästarens vägran eller för att gifva honom rätt, som jag önskar bifall till Utsk:s betänk., utan der före, att detsammas antagande skulle lända till verklig nytta. Hr von Hartmansdorff: Frågan är den, huruvida vederhäftighetsbetygen skola utfärdas af magistraten, d. v. s. borgmästare och råd gemensamt, eller af borgmästaren alle - Den a December e. m. na å embetes vägnai-.
De upplysningar, hvilka om fattigvården i öfrigt erhållits, äro hopförde i härhos underdånigst bilagde tabell N:o 13. Den olika tunga, hvarmed de särskilda kommunerna drabbas, lärer väl svårligen kunna under nuvarande förhållanden jernnäs. Från åtskilliga håll klagas öfver det snarare tillän aftagande antalet främmande landstrykare, som, med få undantag bestående af sturska och lättjefulla dagdrifvare, knappt af hungern kunna drifvas till ärligt arbete. Någon annan åtgärd hänförlig till den preventiva fattigvården har icke blifvit vidtagen, än att arbetsförtjenst, medelst spånad af blånor och garn, blifvit på åtskilliga ställen de fattiga beredd, och att en och annan fattigvårdsstyrelse årligen uppköper och sedan, ehuru ofta ej utan förlust^ afyttrar hvad de fattige kunnat tillverka. I Örebro uppfördes under åren 1858 och 1859 ett nytt Länsfängelse med 95 celler, som var färdigt till begagnande i Oktober månad sistnämnde år. Fångarnes antal, hvilket icke något år uppgått så högt som 1855, då likväl antalet var lägst under nästföregående qvinqvennium, har alltsedan 1857 ständigt minskats. Stigande upplysning hos befolkningen och lättheten att vid de stora arbetsföretagen inom länet erhålla arbete hafva härtill hufvudsakligen bidragit. De så allmänt kända och vitsordade lyckliga verkningarne af cellfängelsesystemet, hafva äfven här börjat visa sig. Antalet af personer från länet, som blifvit dömda till allmänt arbete, har under qvinqvenniet utgjort endast 14 män och 2 qvinnor, då deremot under förra qvinqvenniet 40 män och 2 qvinnor dömdes till dylikt arbete. 41 män hafva frivilligt vid arbetsinrättningarne ingått. Örebro län. Örebro stad. 29 Utom hvad förut blifvit anfördt rörande länets städer, och hvad i afseende å deras sjöfart, fabriker och handtverkerier upptages i tabellen N:o 10, torde här böra omnämnas:
De vigtiga, och sorn torde böra deruti förekomma, äro de om fattighjons förflyttning från en ort till en annan, ty har raan bestämt fltt hvar Församling skall försörja sina fattige och de sålede* visas tillbaka hvar till sin Församling, så måtte det dock vara gifvet, att hvarje menighet nödgas komma öfverens om sättet att värda dem. I afseende på inflyttningen i Församlingarne, har jsg hört mycket klagae öfver för stor stränghet emot dem man fruktar vara eller skola blifva fattiga. Således lärer här i hufvudsfaden finnas en Författning, som förbjuder Fabriksägare emottaga arbetare som hofva qvinj nor och barn, med mindre mästaren åtager sig de sedaares föraörjinde, i häadvlfe männerne ifk Den 5 Augusti e. in. falla ifrån. Farhågan derföre lärer göra j ati Fabriksidkare ej våga emottaga sådane personer, då de äro gifta, utan nödgas begagna löst Och liderligt folk, hvarigenom både arbetet oeh sedligheten bland den lägre classen lider. Jag tror att denna punkt är en ibland de vigtigaste som bör komma under öfverläggning. i afseende på hvad som blifvit anmärkt om arfsrästens förlust efter fattighjon, är jag af samma mening som Herr Ribbing, och tror éj ined Friherre Cederström , att hoppet öm art’ efter fattiga perröner, skall verka mera hös ähhörige, än kärleken slägtingar emellan. År den förkolnad j så lärer ej hoppet om ett förmodeiigen oftast obetydligt arf något uträtta; bch man bör, såsom sagt är, bygg* fattigvården på andra grunder, än lagstraffen} nemligen på hjeitats rörelser och känslor. Slhteiigea får jag anmärka, ätt detta för fattninssförslag ej af Kongl. Maj:t är godkändt, utan blott emottagit af Committersde och framlagdt för Riksens Ständer.
Omröstningen har visat ett resultat af 83 Ja och 36 Nej. Då Ja vunnit, är införselsafgiften å Cigarrer bestämd till i R:dr 6 sk. per skålpund. Den, sorn lika med Utskottet, anser, att af karfvad tobak, karduser eller lös i fastager bör åsättas 14 sk. införselslull per skålpund, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer den nuvarande införselstullen derå, 12 sk. skålpundet, att bibehållas. Voteringen har utfallit med 81 Ja och 37 Nej samt en casserad sedel; varande, enär Ja vunnit, införselstullen i detta fall bestämd till 14 sk. per skålpund. 8f:de Voteringen (l23;o). Den, som gillar Utskolte s förslag, att af karfvad tobak, rubriken Knaster bör beläggas med 36 sk. tull skålpundet vid införsel, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, skall införselstullen a denna rubrik fortfarande utgöra endast 32 sk. pei skålpund. Voteringen har utfallit med 78 Ja och 41 Nej. Som Ja vunnit, skall af karfvad tobak, rubriken Knaster beläggas med en införselstull af 36 sk. per skålpund. 85:te Voteringen (l24:o) Den, som bifaller Utskottets hemställan, alt. för malen tobak eller snus inforseistullen skall bestämmas 'ill 16 sk. skålpundet, rostar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer den i 1841 års Tulltaxa stadgade införselsafgift, 12 sk. skålpundet, att bibehållas. Resultatet af voteringen har varit 85 Ja och 34 Nej; i följd hvaraf och som Ja vunnit, införselstullen å malen tobak ellejsnus blifvit bestämd till 16 sk. per skålpund.
Motionären har ansett, att sedan, jemte den stora ingången till Ridd.-Salen, äfven en annan genom de nedre rummen blifvit öppnad, den ifrågavarande föreskriften icke mera vore rätt tillämplig. Under fordna tider då Ridd. o. Adeln var särdeles talrikt vid riksdagarne församladt, och ingen publicitet vid öfverläggningarne egde rum, kunde det ofvanberörde stadgandet vara nyttigt, men nu, då medtemmarnes antal i allmänhet icke är större än att hvar och en med lätthet kan igeukännas, och då läktaren i Riddarhus-Salen är upplåten åt främmande åhörare torde en sådan kontroll emot obehörigt inträngande, ej längre vara behöflig. Och har Utskottet tillika tagit del af ett, i ani. af Frih. v. Paykulls motion, utaf Frih. Cederström, Rudolf, afgifvet yttrande, hvari det framställda förslaget på anförda skäl afstyrkes. Utsk. har tagit hvad sålunda anfördt blifvit i öfvervägande, men anser den af Frih. v. Paykull ifrågasatta förändringen hvarken angelägen eller af behofvet påkallad, än mindre af den vigt att Ridd. o Adeln förthy bör vidtaga en ändring i Riddarh.-Ordningen, som erfordrar Kongl. Maj:ts nådiga sanktion. Det uppvisande för Under Officeren af polett för inträde i Riddarh.-Salen, som f. n. eger rum, synes ej heller vara förenadt med någon olägenhet eller något besvär för Ridd. o. Adelns Ledamöter, utan fastheldre öfverensstämmande med god ordning. Deremot skulle det möjligen kunna komma att medföra obehag för Ståndets medlemmar, att Bil. till Höglofl. R. o. Ad:s Prol. vid 1859 — 60 årens Riksd.
Banco - Utskottet anser sig i sammanhang härmed böra vördsamt omnämna följande sedan innevarande års början inträffade hufvud-’ sakligare förändringar, nemi.: att Stats-Verkets Capital - skuld , genom sednast skedd inbetalning vid Martil månads slut, blifvit nedsatt till Rulr 5,516,739: 7 sk. 9 rst.; att deremot summan af Götha Ganal-Verks Byggnads-biträ* den, är ökad genom lyftandet af innevarande års anslag, så att Banquens åt detta Verk lem. nade biträden nu uppgå till ett belopp af R:dr 2,700,000 i ett för allt! dock innestå ännu af sednaste anslag något öfver 130,000 R:dr obegagnade på Canal-Directionens räkning i Vexel - Bat quen; och ändtligen, att Banco* ISJS Banco-Vtskottcts Bet’ånk enden. Discont-Verkets utlåning, under loppet af innevarande år, gått i jenan förökning, hvarigenom Banquens förlag till detta Verk nu utgör om® kring 5,225,000 R:dr; ledande desse förän» dringar i hufvudsaken till det resultat, att summan af Vexel-Banco Skulden, eller BancoSedelstocken, vid närvarande tid kan antagas vara vid pass En half million högre, än det belopp densamma vid 1822 års slut, enligt hosföljande Tableau, utgjorde. Banco-Utskottet har vid detta tillfälle ani sett sig böra fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet på nyttan och behofvet deraf, att någon anstalt af Rikets Ständer vidtages, hvarigenom de nu från Utskottet meddelade uppgifter om Banquens ställning, sa fort ske kan, måtte blifva befordrade till trycket, för att utdelas till samtlige . Eedamöter af RiksStånden. Ett Protoeolls Utdrag, innefattande särskild, framställning af en Eedamot, bifogas härjemte på begäran. Stockholm den 24 Maji 2853» Utdrag aj Protocollét, hållet hos Rikets Hög' loft.
När man iemnar sig till undersökningen af det Contractsbrott, man förebrår Bolaget, så förvånas man. Man påstår, nemligen att Digconten missbrukat sitt tillstånd, och missvårdat sin credit, 6amt derigenom -je f£ är orsaken till det fall dess utelöpande Revera ser och Assignationer gjort i opinionen, hvar. Htur man lordrar att den skulle kunna hjelpa. 708 Den 30 Maji. sig sjelf För min del har jag näppeligen hördt någon ting mera osannfärdigt, mera orättvist, än detta satt att argumentera. Sjelfva DiscontInstructionen gaf tydlig rätt, att af Allmänheten upptaga lån för 3 procent, för att åter utlåna dem för 6: ty det var deri vinsten skulle bestå. Att Disconten begagnat denna rätt, kan således aldrig hafva utgjort något brott, utan var en skyldighet mot Bolaget. Rättigheten att assignera, var Disconten gifven, utan annan gräns, än omsorgen att ej assignera mera, än som, NB under allmänt vanlig circulation, kunde af Banken honoreras. Någon ziffra, något visst belopp för rättigheten att utgifva, vare sig reverser elier assignationer , har aldrig varit föreskrifvet, och har aldrig kunnat föreskrifvas: och rörelsen derm d har således varit öfverlemnad åt Direct oner.s värd, hvars enda pligt bestyra den så, att crediten bevarades När vi vilja vara sanningen trogne, och således måste medgifva, att intill kl. 9 på d gen den 27 sistl. September, då Regeringens Kungörelse emot Malmö Disconts papper utkom till Allmänheten, CanalDiscontens papper ägde dtn fullkomligaste allmänna credit; när vi, för att hålla oss vid sanningen, måste erkänna, att det var endast denna Kungörelse, detta Regeringens steg, som vållade fallet af alla Discontpapper i opinionen, och dermed också CanalDiscontens misscredit; så frågar jag: kunna vi väl rättvisligen göra CanalDisconten ansvarig för den naturlif påföljden af Regeringens Den 30 Maji, handling?
Usta punkten, innehållande förslag till ändring i ll:te och 12:te §§:ne Reg.-Formen, ang:de Stats-Rådets hörande öfver förbund med främmande makter. H. Exc. Hr Frih. Manderström, Ludvig: Dåden förändrade lydelse af tiite och 12:te §§:ne Reg.-Formen, hvilken al Kcnstit.-Utsk:t vid sednaste riksdag blifvit föreslagen och af Rikets då församlade Ständer till slutlig behandling vid innevar:de riksmöte hänskjuten, står i närmaste sammanhang med de ärenden, hvilkas vård är åt mig i nåder uppdragen, torde vä! ett yttrande af mig ronde denna fråga förväntas, Under förutsättning deraf, ej allenast att frågor om förbunds afslutande med främmande magter, hädanefter såsom hittills, komma att såsom ininisteriella mål anses, —- hvilket äfven den nu föreliggande redaktionen synes mig med fullständig tydlighet uttrycka, — men äfven att med ordet förbund ej må förstås annat än hvad man i allmänhet betecknar med benämningen allians-traktat, kan jag icke förneka, att det synes mig med de grundsatser, som genomgå vår Grundlag, hett, och hållet öfverensstämmande, att Konungen häröfver, innan afslutandet, inhemtar samtlige Stats-Råds-iedamöters yttranden. En annan fråga är, huruvida det kan anses ovilkorligen nödvändigt, att en uttrycklig föreskrift härom i Grundlagen inflyter.