Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IS örtullnkng wid den tillätne Exporten af upplagde itländste waror. Kongl. Majit har med tillfredSiallelse funnit, att denna opäräknade Inkomst uppatföfs, ätt till ett icke obetydligt belopp; i synnerhet har med stor framgång ett utbyte af förtulladr Salt emot Spannemal, ägt rum uppå Rysta hamnar. I öfwerenSstämmclse ined de åtgärder, som i afseende pä Continental-systemet, i andra Länder llifwit widtagne, har Kongl. Maut i Detz hamnar ätrt seqvestrera flere Skeppsladdningar, bestående af Colonial-waror, och anwändt den del deraf, som kunnat priSdömmas och sedermera bli.wit förald , kill en vetydelia törmän för Smes,Casa n. Denna Inkomst bär warit lika oberäknad till fltt belopp som till fin möilighet, och ar en frukt af den stand* aktiahet ocd redlighet Kongl. Maut alltid ädagalagk i Dest förhållanden till Utrikes Magter. Under närwarande krig med Stora Britannien har communicationen med Sweriges enda besittning i Westindien, ön St. Barthelemi, ej kunnat wara annat än högst inskränkt. Detta afstilda tillstånd fran Moderlandet har föranledt till oordningar, dem Kongl. Majit nu hoppas wara fullkomligen stillade; men Kongl. Majit har deraf hämtat den öfwertvgelfe, att styrelsen och färwaltningen af denna O borde, med afseende pä Sweriges Politik, inrättas, men hädanefter alldeles wara afskild fran Moderlandets administrativa författningar. Statswcrket har blifwit förwaltgdt efter de grunder, som Riksens Ständer faststält, med noga iakttagande deraf, att de förändringar i personelle Stater, m. m. som Kongl. Majit, Desi höga rätt likmätigt, för Rikets tjenst funnit nödigt widtaga, icke öfwerstigit den kotal-summa, som Riks-Staten * * sök 2Y Den 22 April. för hwarje hufwudtitul utsätter, och Riksdagsbest^ tet af den 2 Man i8l» bestämmer.
Uti en hos Höglotliga Ridderskapet och Adeln väckt motion har Friherre von Knorring, Axel, förmält, att den högst betydliga stats-inkomst, som bränvinstillverkningen numera inbringar, väckt motionärens uppmärksamhet på en annan inhemsk näring, som bedrifves i en allt mer och mer vidsträckt skala, utan deremot svarande inkomst för Statsverket, nemligen tillverkningen af tobak för ändamål af rökning, tuggning och snusning. Förbrukningen deraf ökades nästan med hvarje dag. Den sträckte sig till alla samhällsklasser och snart sagdt till alla åldrar. Man såge öfverallt tolf-, ja lill och med tio-åriga gossar med cigarr i munnen. Om man nu också icke ansåge tiden vara inne att stäfja en förbrukning, som, till öfvermått begagnad, utan tvifvel måste verka menligt på helsan, borde åtminstone skälig omtanka för Statens bästa föranleda Rikets Ständer att belägga antingen tillverkningen eller förbrukningen af denna vara eller ock — hvilket, i motionärens tanke, måhända vore det lämpligaste — beggedera med en skälig skatt. Enligt motionärens uppgift äro i Sverige 100 fabriker sysselsatta med tobaksfabrikation. Tillverkningen vid dessa hade utgjort, år 1858, kardustobak 646,874 skålp., till ett värde af 408,182 R:dr R:mt; tuggtobak 840,668 skålp., till ett värde af 648,183 R:dr; löstobak 8,600 skålp., till ett värde af 6,450 R:dr; cigarrer 411,257 skålp., till ett värde af 1,318,374 R:dr, och snus 3,639,394 skålp., till ett värde af 1,460,460 R:dr, eller tillhopa 5,546,763 skålp. tobaksläbrikater till ett värde af 3,841,649 R:dr Runt.
Beloppet af Rote-Vacance-medel för roterade spridda Hemmansdelars karl-vacance är 461 R:dr 3i sk. 11 rst., hvilka utgå af 131 Hemmansdelar och Lägenheter, tillhopa ansedda till 2613^2 Mantal; hvarjemte Rotefrihcts-Bevillning erlägges med 3o R;dr 36 sk. af i5 3/8 Mantal Post-Hemman. Enligt Tabellen skulle afgifterne af hvarje helt Mantal hafva varit: till Pastor iq R:dr 6 sk. 6 rst.; lill Comminister 3 R:dr 6 sk. 3 rst.; till Kyrkobetjeningen 2 R:dr 33 sk. 11 rst.; till Fattigförsörjningen 2 R;dr 24 sk.; för Kongs-, Kronooch Gaslgifveri-skjuts 12 R:dr 12 sk. 1 rst.; för väghållning 16 R:d.r 1 sk. 1 (2 rst. samt för diverse afgifter 5 R:dr 38 sk. 8 rst., allt Banco; hvarvid dock, såsom äfven ofvan är omförmäldt, måste anmärkas, att skjutsning, väghållning.'skallgång m. m. väl tillskynda Landtmannen uppoffringar, men icke af contanta penninge-utgifter, utan hufvudsakligen af tid, hvars värde han icke alltid uppskattar synnerligen högt, och äfven i sjelfva verket icke heller alltid är af lika vigt för de economiska omsorgerne. Till vårdande af den allmänna ordningen m. m. äro i Länet anställde 6 Krono-Fogdar, r Lands-Fiscal, iq Länsmän och, i hvarje Socken, en Fjerdingsman. Sedlighetens vård är, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Författningar, anförtrodd åt Församlingarnes Pastorer och Kyrkoråd. En af Kongl. Majlis Befallningshafvande deri 2o:de November 1820 föreslagen Byordning är antagen lill efterföljd af 26 hela Församlingar samt vissa districter af några andra. År 1837 funnos i Länet 34 VexelundervisningsSkolor.
I år var kyrkan rikare illuminerad än vanligt — det tycker jag för öfrigt hvart år — och den nya klockaren hade öfvat in en liten barnkör, som sjöng så vackert, att man riktigt kände änglakören i sitt hjärta. »Ack, Ruffen», sa jag, »att det kan finnas något så härligt till på jorden!» Ja, Gud välsigna Julen, det säger jag. Den kära, älskade Julen! Den lägger liksom ett rosenskimmer öfver hela vårt lif och man riktigt hvilar ut i känslan, att det åtminstone finns några få korta dagar, då man inte tycker sig vara fullt så skröplig och stygg alltigenom som eljest. Juldagen var vi hos kronofogdens och Annandagen, som vanligt, hos Boströms. Det faller sig litet obekvämt nu, när vi har så stora familjer på ömse håll, men vi håller i af gammal vana, fast nog tror jag, vi skulle bli bra glada båda två, om det kunde bli någon ändring, utan att någon af oss behöfde ta första steget Senare: Nu går Julkalasen af stapeln så fort de hinner. Största intresset med dem är nog att räkna ut, hvilken som haft största turen med sin skinka. I år tog Beda priset, unga jäntan! Hon hade haft den liggande i Madera, efter Hagdal, och tänk, så hade hon mod att servera något så nytt till den som kastaniemos! Det hade jag då aldrig vågat, men ungdomen är så oförvägen! Gubbarna fick hon med sig genast; Almén tog till och med för sig två gånger, och det, fast frun rynkade på näsan och sa, att hon för sin del inte alls förstod sig på något så där extra modärnt! Fru Ungfrau ligger i bröstkatarr. Det gör hon hvart år den här tiden. (För att komma från Julkalasen?) Emellertid såg hon ut som en riktig ros, när jag var däruppe nyss, och visade mig nästan rörd två hyazinter, som farbror Janne nog med riktig möda lyckats drifva upp så tidigt. Aldrig ett knytt om kalaset, som skulle trösta oss för Kungabesöket! Nyårsdagen: Tidigt i morse satte vi ut en stor skål i förstugan för brefven, så gamla Jonson inte skulle behöfva äntra i trappan, om han inte ville, men det vill han ändå — för trakteringens skull.
Stats-Kontoret, angående förändrad organisation deraf; motion af Grefve Fredrik Cronstedt: se Motioner. —, angående löne-tillökningar åt Kammarskrifvarne derstädes och åt Kamreraren i nämnde verks kammar-kontor; motion utaf Herr Alfred af Wetterstedt: se Motioner. —, angående ersättning för sådana af nämnde verk förskottsvis bestridda utgifter, lör hvilka stats-anslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade: B. VII. 65, 78, A. 78, 79, E. 246. —, i anledning af väckt motion om extra stats-regleringens öfverflvttande på nämnde verk: B. VI. 161, 210, A. 211. Stats-lån, angående upptagande af ett inhemskt sådant för jernvägsbyggnaderna i riket; motion af Friherre Carl Adam Raab: se Motioner. Stats-låne-fonden, angående ifrågasatt eftergift till åtskilliga låntagare hos nämnde fond af skillnaden emellan 9 och 8 procent af erlagd ränta: B. III. 87, 177, 233, A. 233. Stats-pension, angående sådan åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. Stats-reglering, angående den under innevarande Riksdag verkställda samt den lör Riksgälds-Kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning: B. VII. 267, 281, A. 281, U. 358, 359, A. 359. — S — 235 Stats-regleringen af utgifterna under Riks-Statens Hufvud-Titlar: se Riks-Statens Hufvud-Titlar. —, den extra, i anledning af väckt motion om dess öfverflyttande på Kongl. Stats-Kontoret: B. VI.
Vid hon nu kom in, fick hon se hvarest en gammal gumma satt på bänken, och var så ålderstigen, att hon runkade på hufvudet. Prinsessan helsade vänligt, såsom hon alltid det gjorde, »god qväll, kära mor! Jag törs väl inte bedja om en liten dryck vatten?» ’Jo, hjertans gerna,’ svarade den gamla. ’Hvem är du som kommer under mitt låga tak och helsar så vackert?’ Konunga-dottern svarade, som sanningen var, att hon var konungens dotter, och hade gått ut att förlusta sig, medan hon kunde något glömma sin stora sorg. ’Hvad har du då för sorg?’ frågade gumman. »Jo,» sade prinsessan, »jag må väl sörja och aldrig mer blifva glad. Jag har mistat min enda vän, och Gud vet om jag någonsin får se honom mera.» Hon förtäljde tillika huru det hade tilldragit sig, och allt runno hennes tårar så strida, att ingen kunde annat än ömka sig öfver henne. Som hon nu hade lyktat, sade gumman: ’det var bra att du lät mig veta din nöd; jag har pröfvat mycket, jag, och kanske jag kan säga dig någon råd. När du går härifrån’, får du se en ~lilja~, som växer på marken. Den liljan är icke såsom andra liljor, utan har många underliga egenskaper. Skynda dig fördenskull och bryt henne. Om du det kan, så har det ingen nöd; ty sedan kommer väl den som säger hvad du skall göra. Dermed skiljdes de åt; konunga-dottern tackade och gick sina färde, och den gamla gumman satt qvar på bänken och runkade på hufvudet. Men allt stod drottningens dotter utanföre, och knotade och harmades på prinsessan att hon dröjde så länge. Vid konunga-dottern nu kom ut, fick hon höra många bannor af sin syster, såsom man det icke annat kunde vänta; men hon aktade ej derom, utan tänkte blott uppå hur hon skulle finna blomman, hvarom den gamla hade talat. Hon gick så vidare framåt i skogen, och rätt som det var, fick hon se hvarest en fager hvit lilja stod och växte midt framför henne.
Sprengtporten, Jac. Wilh. Föredrogos ånyo och biföllos BancoUtsk:s den 23 dennes på bordet lagda utlåt:n: N:o 85, öfver väckta motioner angide låns lifgifvande från banken emot pant af storskiftade hemman i Dalarne; N.'o 86, öfver väckt motion ang:de förskotts-låns meddelande från banken för strömrensningar, sjö- oell myr-aftappningar samt i stort företagna odlingar. Den a6 September. G6y Till pröfning företogs BancoUtsk:s den 2.3 dennes på bordet lagda utlåt. JV:o 87, i anledn. af väckta motioner ang:de dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för discontina, samt dels bestämmandet af någon viss andel af disconlfonden lill lån åt jordbrukare och bergsmän» Hr Rosenblad, Bernh.: Jag instämmer helt och hållet med 1 eservanterne uti att afstyrka den föreslagna förlängningen of lånetiden i disconterna, och jag skulle anse såsom måhända alldeles öfverflödigt att här utreda den våda, som uppstode genom att utsträcka den personliga crediten på så lång tid, som Ulsk. föreslagit. Jag skulle således egentligen vilja anhålla om afslag å detta betänk., 0111 icke samma betänk, innehölle ett afstyrkande af 4 eller 5 andra förslag, i hvilka afseenden jag helt och hållet instämmer med Utsk., och då möjligen ett afslag på hela betänk, kunde anses innebära ett godkännande af dessa förslag. Derföre får jag anhålla om återremiss af betänkandet. Hr von Qvanten, Carl: En värd talare har förklarat sig emot delta förslag. Jag deremot finner det ganska billigt och böra antagas. Handelsdisconten anlitas mest af köpmän, hvilka ofta omsätta sina capilaler och kunna derföre med beqvämlighet omsätta sina lån på sex månader. Deremot begagnas lånecontoret i allmänhet af jordbrukare och embetsman, och desse uppbära sina inkomster vanligen icke mer än en gång om året. Visst finnas det många embelsmän, sorn uppbära deras lön qvartaliter, men också många , som göra det endast en gång om året, nemi. de som hafva indelt lön.
Således skall af ett bifall till Utsk:s förslag följden blifva, att de prester, som önska högre kunskaper i Theologien, för att blifva berättigade att söka 2:dra klassens pastorater, komma att läsa hela Bibeln på Hebreiska och Grekiska, då de öfrige förblifva på deras nuv:de ståndpunkt i fråga om detta språks studium. Jag är nu i samma förlägenhet som förr att nödgas åberopa mig sjelf t. ex. Jag har läst lika mycket Hebreiska som de fleste prester. Då nu det hufvudsakliga är vunnet genom återremiss af de föreg:de punkterne, begär jag icke återremiss å denne punkt, såvida det icke sker af någon annan; ty det är klart, att då Skol-stadgan skall undergå en revision, måste den omfatta> äfven de af mig framställda punkter. Efter först till bifall och sedermera till återremiss å Utsk:s ifrågav:de hemställan framställde propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej, blef förstnämude propos. förnyad och besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han härvid funnit Ja öfvervägande. Sedermera förekom den del af 6:te punkten, hvari Utsk. yttrat sig öfver Hr Cederschiölds under Litt. E. uptagna förslag; och yttrade sig härvid Hr Cederschiöld: Denne punkt i mitt förslag anser jag vara af stor vigt, och nödgas derföre begära återremiss å densamma. Då Utsk. icke uptagit mina motiver, torde jag få upläsa dem så lydande: Den 17 Oktober. 151 Ingen, sora en längre tid vistats vid något universitet, har kunnat undgå fästa sig vid det olämpliga deruti, att läraren jemväl är examinator. Hvem har icke hört omtalas compendier, framställda i frågor och svar, hvilkas inlärande vore tillfyllestgörande för examen af den eller den Professorn. Under nuv:de förhållanden vinliigger sig kandidaten mera om att inlära examinatorns åsigter, än att vinna verklig kunskap i vetenskapen. Ofvanstående må icke anses såsom tadel, riktadt mot universitets-lärarne och gällande endast de ringare kapaciteterne bland dem.
Reg.F.: ”att ”uti alla mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, ”skall protocoll föras, och att de tillstädesvarande Statsmi”nistrar, Statsråd, HofCancelleren och Statssecreterare, eller ”de, som dessa sistnämndes tjenster förrätta, vore ovilkorligen förbundne att sina meningar yttra och förklara, Kodungen dock förbehållet att allena besluta;” och att ”om ”någonsin den oförmodade händelse skulle inträffa, att Kodungens beslut vore uppenbarligen stridande emot Reg.F. ”eller Rikets allmänna lag, skulle det åligga Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra;” att ”der någon särskild mening icke blifvit till prot. anförd, ”anses de närvarande hafva styrkt Konungen till det beslut, "han fattat,” samt ”att Statsrådets ledamöter skulle för råd"slagen vara ansvariga, såsom i 106 §, derom vidare stadias. ” Ytterligare såg jag, huru nämnde 106 §. talar om sådana lagöfverträdelser, att Riksrätt bör ifrågakomma, och huru 107 §. bestämmer Utskts skyldighet att bos Ständerna anmäla, huruvida Konungens rådgifvare i sina rådslag iakttagit Rikets sannskyldiga väl och nytta; och då jag i dessa §§. finner, hurusom någonting annat än positiva åtgärder icke får blifva föremål för Utskts pröfning, har det i sanning förundrat mig att höra påstås, det Utsk. äfven bort yttra sig i afseende å det, som från Konungens rådgifvares sida kan hafva blifvit underlätet. Jag har sökt följa Hr Gr. Cronhjelms långa anförande och trott mig deruti igenkänna allt detsamma, som vid föregående riksdagar blifvit från den sidans talare framstäldt, och af allt detta skulle jag vara frestad att tro, det den värde talaren föreställde sig, att vi agde en ministerstyrelse som i andra länder. En sådan finnes dock icke ännu, sedan förra riksdagens Ständer förkastade Constit.-Utskrs förslag dertill; och man har icke hört den ens påyrkas vid denna riksdag.
Man skulle, för att fullfölja konseqvensen af hvad de påyrka, aldrig kunna verkställa en grundlagsförändring eller någon slags lagförändring, ty medgifvas mäste att de lagar, som tillkommit, åtminstone efter 1809 års statsskick, hafva sin grund i Siändernes beslut, och man skulle jemnt och samt kunna förevita Ständerne inkonseqvens i handlingssätt, derföre ali de, seende ett beslut vara mindre ändamålsenligt, ja lill och med kanske skadligt för fäderneslandet, tillåle sig att förändra detsamma. Att på sätt en talare yttrat, ett sådant beslut, som hår åberopade, flere gånger skulle af R. o. Ad. blifvit fatladt, känner jag icke, men det känner jag oeh minnes ganska väl, att detta beslut tillkom under sådane omständigheter, att måhända just i de lugnare tider, hvari vi f. n. lefva, det torde vara nyttigt alt betänka sig, ora man verkligen bör vidblifva detsamma. Jag tillhörde ieke den majoritet, som då trodde sig äga rättighet att beröfva R. o. Ad. den vigtigaste grundvalen för sitt bestånd, och det må sålunda vara mig förbehållet, att kunna påyrka bibehållande af denna grund, man att man må åberopa att Adeln nu skulle bryta mot den konseqvens och den granlagenhet, som i dylika fall bör iakttagas. Beträffande Frih. Palmstjernas anmärkn. att mitt förslag skulle åsyfta ett fullkomligt bibehållande af sjelfskrifvenheten sådan den nu är, så tillåter jag mig säga, att han tydt detsamma annorlunda än ordalydelsen innehåller, ty jag ser intet hinder alt, om R. o. Ad. förklarar sig icke vilja afstå från sjelfskrifvenheten, sedermera Den 28 Maj e. m. 325 i Riddarh.Ordn. kunna förena sig om sädane grunder för denna sjelfskrifvenhets utöfning, hvarigenom man lätteligen komme till del mål, som både Frilen och flere ledamöter med honom åsyfta.
— N:o 115. i anledning af väckt motion, att, i stället för Konungens Befallningshafvandes eller domhafvandens, kronofogdens i orten vederhäflighetsbetyg för lånsökande måtte i Bankodiscontverket antagas. XVII. B. 175. XVIII. A. 116. ( 36 ) BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 116. i anledning af Högvörd. PresteStåndets återremisser å Utskottets under N:is g3, g5 och 96 afgifna utlåtanden. XVII. B. 175. XVIII.'A. 116. E. 332. — N:o i 17. med anmälan af en rättelse i Utskottets under N:o 28 aflåtna betänkande. XVII. B. 175. XVIII. A. 116. — N:o ti8. öfver de inom frenne RiksSlånd framställda anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 83, i anledning af väckt motion angående låns utgifvande från Rikets Ständers Bank emot första inteckning uti fast egendom på landet till belopp af fastighetens halfva taxeringsvärde. XVIII. B. 45, 166. XIX. A. 64.
Utan detta skola våra äldsta kyrkor, om aldrig så kostbart uppstädade och nymålade, stå inför oss fullt ut så likgiltiga och döda som hvilket annat bönehus som helst. Den respekt, som jämförelsevis beskyddar de kungliga grafvarna, bekymrar sig föga om de andra, mindre lysande. Kyrkoråden tyckas ej minnas att de begå kontraktsbrott, att flertalet af dem som graflagts under våra kyrkor köpt dessa sista hviloplatser för att få dem fredade till domedag. Den har låtit vänta på sig betänkligt länge, det är sant, men själfva fridstörarne kunna snart hoppas på en liten domedagsafton. Redan från gammalt ha kyrkornas reparationer och ombyggnader varit förödelsebringande. Fråga i Örebro efter Engelbrekts kista! Fråga i Köping efter Schéeles! Båda ha stått under kyrkogolfvet. Våra förfäders lämningar ha bortskaffats eller hopvräkts som sopor. Det har skett i Stockholm, det har skett i andra våra städer, och nu erfara vi med en viss nyfiken oro, att det är mot Vadstena ärevördiga klosterkyrka som ett välmenande oförstånd och en falsk princip tänka rikta restaurerandets bräckjärn. Det är ett olycksöde att vi ej äro ännu fattigare och snålare än vi äro, och det var ett nobelt svar som nyligen en af våra friherrar hade på hand, då han tillspordes om han ej ville skänka penningar till en af dessa ombyggnader. »Nej,» lär han ha svarat, »jag betalar ingenting för att man leder gasrör genom min stamfars mage!» Hvarför icke också restaurera Gamla Upsala till ett nordiskt hednatempel med vaxprester, som bära påskriften »Få ej vidröras»? Hvarför ej restaurera Riddarholmskyrkan i en mer gotisk gotik än gotiken? Nu är det eljest just de olika grafkoren, hvilka göra denna nekropol till något individuelt allenastående, något som är olikt allt annat. Särskildt det bjärt afstickande hvita Tessinska kapellet bidrager i första rummet därtill. I dettas källare, som med sitt stränga, kala hvalf nyss stod där hemskt och kargt, har moderniteten dock redan stigit ned och strukit taket med chokolad samt öfversållat det med kotiljongsstjärnor.
Så är alldeles icke förhållandet, men i den underd. petition ang:de erhållande af tillåtelse att bygga jernvägar i Sverige, som jag inlemnade till K. M., var hela landet indeladt i ett visst antal banor, hvilka naturligtvis, då jag icke hade hvarken den sakeller lokal-kännedom, som jag nu äger, voro dels lagde, dels benämnde på måfå och numererade 1, 2, 3 o. s. v. Den första i numern af banorna var Södermanlands och härifrån härleder sig misstaget; men jag har aldrig föreslagit, att den skulle först byggas, eller att den skulle vara den första stambanan. Jag för min del tror, att det är synnerligen vigtigt, att den bana, som först förenar Stockholm med Götheborg, på samma gång den upfyller ändamålet att vara en transitooch stambana, äfven utgör ett medel för den lifligaste och största trafik man och man emellan i hela landet. Men om man skärskådar den nu föreslagna linien, är det icke svårt att utplocka Den 6 December f. m. 433 utplocka ur densamma bitar, som knappt på något sätt skulle kunna betjena denna rörelse man och man emellan. Sådan är trakten mellan Wiby, Porla och Hjulö, som är upfvlld af kärr, moras och berg, såsom vi ganska väl känna till. Jag kan således icke annat än vidblifva min första åsigt, nemi. den, att den norra banan eller banan norr om Mälaren är den rätta, äfven som stambana, men deremot får jag säga att jag alldeles odeladt tillstyrker, att en bana skall byggas samtidigt till Catrineholm, ty derigenom får man ett samband med södra Sverige. Hrr:ne må nu tillåta mig att säga några ord om Komiténs arbeten. Det har upslått luckor i dessa arbeten, hvilka man mycket kunde önska, att de icke funnos. Sålunda är östra delen af Småland, allt hvad som ligga/ öster och söder om den nu föreslagna östra stambanan, ännu oundersökt.
R:dr och således för nästa statsreglerings-period fastställas till 1,600,000 R:dr årligen. 13:o. Sedan Rikets Ständer bifallit Utskottets uti 9:de punkten 1 mom. af dess Utlåtande JVs 42 gjorda hemställan om öfverflytt ning från 7:de till 2:dra Hufvud-titeln af de 6,000 R:dr, hvilka af den förra Hufvud-titelns anslag till byggnader och reparationer i landsorlerne afsetts för underhåll af länsoch kronohäkten, har nämnde anslag blifvit å bifogade tabell JVs 7 med sagde belopp minskadt. 14:o. Enär de ljuspenningar, hvilka till belopp af 4,750 R:dr från det å 7:de Hufvud-titeln uppförda förslagsanslag till skrifmaterialier och expenser m. m., utgå till Embetsoch tjenslomännen m. fl. inom Finans-departementets expedition, Kammar-kollegium, Myntoch Kontroll-verken, Kammar-rätten samt Ofver-intendents-embetet, komma alt upphöra under den tid, den provisoriska löneförhöjningen af dem åtnjutes, hemställer Utskoltel, att berörda förslagsanslag, utgörande 23,399 R:dr 20 öre, må förminskas dels med ofvanberörda 4,750 R:dr, dels ock, för jemnande af Hufvud-titelns slutsumma, med 4 R:dr 26 öre och således i blifvande Riks-stat upptagas lill 18,644 Rrdr 94 öre Riksmynt. 15:o. Uti öfrige lill 7:de Hufvud-titeln hörande anslag har någon förändring ej ifrågakommit, hvadan desamma uti bilagde tabell öfver Hufvud titeln upptagits till enahanda belopp, som vid sistlidne Riksdag bestämdes, likväl med iakttagande deraf, dels att förslagsanslag' till skrifmaterialier och expenser m. m. blifvit, på sätt Uti föregående punkt ornförmäles, minskadt med 4,754 R.dr 26 öre, dels att värdet Stals-Ulskotlcls Utlåtande Ai 136.