Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag begärde ordet, så var det blott för alt af Ridd.Secretui begära upplysning, huruvida frågan om ett anslags beviljande lill Waxholms befästning vore det föredragna öfverläggningsämnet, eller 0111 öfverlaggningsämnet vore något annat, emedan flere talare på andra sidan, och synnerligen den, sorn hade ordet när jag anmälte mig, utbredde sig ganska vidlyftigt öfver föremålen för snart sagdt allt menskligt velande, utom frågan om Waxholms befästning, så alt jag derigenom stannade i villrådighet om hvad som var det cgentliga föredragningsäinnet. Sedan discussionen nu återgått lill hvad jag trodde vara öfverlaggningsämnet elter anslagets beviljande för Waxholms befästning, så bar jag för mili del ingen upplysning att i detta fall begära. Hr Rosenblad utbredde sig så mycket öfver det af honom före - Den 20 Mars f. m. dragna öfverläggningsämuet, att lian säkerligen så uttömt sitt ordförråd, ali lian nu ej liar någonting vidare att tillägga öfver det egentliga ämnet. Skulle Iian dock, sedan lian hunnit n t li v lin efter digressionerna, hafva något vidare alt vttra, så anhåller jag att få vela, hvad det kan vara. Gr. Anckarsvärd: Det kan ingalunda vara min afsigt att så tvista om sälle! för behandlingen af denna fråga, att jag skulle anse inig pligtig, att, såsom vid en aca demisk disputal ionsact, upptaga alla de inkast, sorn göras e mot mina åsigter, och alt här söka göra gällande de molsatla meningar emot mina motståndares, hvartill jag af discussionen kunde finna skäl. Hr Lefre'11 har yt Irat sig och v I Ira t sig så väl i vetlenskapligt hänseende, som uti diplomatiskt, då han söl. I vederlägga mina åsigter.
Ingen år mera behörig att öfverlägga om åtgärder, gom medföra arbete och kostnader, än just de, som skola bestrida dessa arbeten och utgifter, Härtill fordras ingen djup insigt, utan endast kännedom om landtmanna-yrken ; omöjeligen kan det vara lagens mening , att de, som minst kånna det ämne, som förekommer, skola besluta om utförandet deraf. En illa sinnad jordägare skulle dessutom , om han träffade en Prest af lika låga, eller egennyttiga tänkesätt, lätt kunna förordsaka sine Landtbönder eller Arrendatorer det mest oerhörda lidande. Contracter om hemman och jord träffas vanligen med förbehåll, att Arrendatorn eller landtbonden skall utgöra alla onera af hemmanet eller Jorden. Sålunda förpliktad att ansvara allt, bindes han af jordägarens egennyttiga föranstaltande, att alla allmänna byggnader blifva företagne under arrende elier besittningstiden, och besväras eller betungas med utgifter, som, må hända, öfvergå hvad han i sittjo-rått för - Den 3 Martii, 393 bundit sig alt utgifva, och mången 5r genom detta förfarande bragt till tiggarestafven? Detta allt vore förekommit genom det enkla Stadgande, att den, sorn efter Contract ansvarade alla en fastighets onera, vore berättigad deltaga i ajla Afveriåggningar om nya besvär, sorn ålågo fastigheten att utgöra. Man har till och med velat utestänga alla, sorn vid Socknestämma ej äga talan föra, från rättigheten, att sig där intränga, och sådant vid Äfventyr, att derifrån varda afviste, Sock nens angelägenheter blifva hemligheter för dem de egenteligen angå, intill dess det faller Kyrkoherden in, att låta kungöra Beslutet vid ett tillfälle, då de, som djupast kånna sin ofördelagtiga belägenhet, åro frånvarande. Man frågar Utan förbehåll; hvarföre denna hemlighetsprincipe , då en livar Socknens invånare icke bör vara i okunnighet om hvad i Socknen uti Qeconomiskt afseende sker?
Då jag i 3o §:n Riksd Ordn. läser dessa ord: ”Vidare åligger detta Utsk. att utröna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch Riksg.verkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna;” då ingen plan finnes StatsUtsk. bestämdt förelagd, då Utsk. är ålagdt att utröna, pröfva och föreslå hvad som behöfves för 3:dje hufvudtiteln, samt att dervid iakttaga alla de indragningar och besparingar, som för Utsk. synas behöfliga; 43a Den 9 Maj f. m. så förefaller det mig naturligt, att Utsk. ej kunnat tillvägabringa sitt utlåt, med mindre, än att Utsk. också uppgjort en plan. Så långt gillar jag StatsUtsk.; men de resultater, hvartill Utsk. kommit, måste jag i allo ogilla. Jag får först mot några andra talare framställa å'skilliga anmärkn:r. Man har sagt, att det vore vådligt för Rikets sjelfständighet att indraga 2,800 man af indelta armeen. Jag vågar visserligen icke, lika med Hr Mannerskantz, fästa mig vid den sangviniska förhoppningen, att Sveriges försvar skall kunna hufvudsakligen hetryggas genom folkbeväpning. Jag vill dock tro, att det i framtiden skall kunna ske efter en förbättrad folkuppfostran och deraf uppkommande allmännare public spirit; men i närvar, stund skulle jag anse det vådligt. Jag vill ej heller fästa mig vid Hr Mannerskantz’s förslag, att indraga den stående armeen till £:del. Deraf skulle följa en betydligt förökad 3- å 5-årig tjensgöring för vårt bevär:s-rnanskap, hvilken , utan att omtala den betydligt större kostnaden, skulle medföra den olägenhet, att folket undanrycktes näringarna och jordbruket. Jag tror, att sådant skulle möta betydligt motstånd. De talare, som yrkat, alt ingen del af ammen kunde indragas, hafva emedlertid framställt en proportion af stam till beväring såsom 1 till 3. För denna proportion äro inga skal uppgifna.
I anledning af vackt motion om inköp för Allmänna medel af framlidne Pr o fessor Acharii efterlemnade Örtoch Leif-sa udin g. £; Justerades följande; Utdrag af Protocollet hållet hos Högh Ridderskapet oell Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 2 Julii 1820. S. D. Sedan den i io3 RegeringsFormen stadgade omröstning öfver I iög.ste Domstolens Ledamöter blifvit verkställd, fann Ridderskapet och Adeln för godt anmoda RxpedU, tionsUtskottet, att uppsätta en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, med anmälan, det Högste Domstolens samtelige Ledamöter blifvit i deras vigtiga kall bibehållne. Ut supra, S. D. Remitterades till Bevillnings. Utskottet: Herr Dalmans, Lars Johan, memorial, innefattande anmärkningar vid Utskottets den 28 sistiedne Junii eftermiddagen återremitterade Betin. iben s Jula e, ml leande, angående de genom Stora SjöTullen ina' flytande Bevillnings-medel. Ut supra* S. D. Remitterades till LagJamt Allmänna Befvärsoch OeconomieUtjkotten: Herr Von Hartmansdorfls, August, Memö4 vial, innefattande hemställan, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att stralf-bestårnmelserna i SeglationsOrdningen kunde, på anförde skål, blifva underkastade enahanda granskning af Riksens Stånder, som de motsvarande lagrummen i Lurendrägeri* Rörordningen redan blifvit. Ut supra. S»i). Röredrogos ånyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott inkomne, samt dert a5 sistlidne Junii eftermiddagen på bordet lag^, de Betånkanden: Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utjkotten; Af den l o sistl. Junii t ,N:o gi. I anledning af vackt frågä om tillämpning af 25 Cap. i §.
N:o 61 framställda förslag till författning, ang:de vissa förändrade föreskrifter i afs:de å dem, som omfatta villfarande lära, med den förändring, alt 2:dra Den 8 Februari e. m. m morn. af 10 § erhåller följande lydelse: »Åtal för de förbrytelser, hvarom i 4 och 5 sägs, må ej ega rum, med mindre Konun gens Jusi.Kansler, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förordnat om åtalets anställande», röstar Ja; den det -ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder LagUtsk:s förenämnde förslag till författning af B. o. Ad. afslaget. Oå voteringen, under hvilken Hr Gr. o. Landtm, bortgick och Ordf:de-platsen intogs af främste närv:de ledamoten, Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, hade försiggått, befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 55. Nej — 57. Hr Cederschiöld, Gust,: Jag reserverar mig emot R. s. Ad:s beslut, och tror, att denna dag kommer att såsom en mörksens dag antecknas i B. o. Ad:s annaler. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus; Äfven jag nedlägger min reservation i prot., och lika med Hr Cederschiöld tror jag, att B. o. Ad. i en framtid kommer att ångra dess nu fattade bes] ut. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Instämmande i de reservationer föreg:de talare afgifvit, anser jag det fattade heslutet olyckligt, och hoppas, att i en framtid icke större -concessioner framtvingas än de, som nu varit i ifråga. Hr Carleson, Edv. Henr.: Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s fattade 'beslut. Frih. Alströmer: Emot R. o. Ad:s beslut reserverar jag mig och tror, att R. o. Ad. har i afton skrifvit sin dödsdom. Frih. Creutz: ilag reserverar mig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Utgående från denna synpunkt, tror Utskottet, att om Stipendilnrättningen skall bibehållas vid sitt rätta ändamål, så måste de summor, sorn dertill anslås endast komma sådane personer till godo, hvilka hafva för afsigt att vid ett Läroverk förvärfva kunskaper, som i vidsträcktare mån kunna bidraga till att öka subjectets intellectuella bildning, han må sedermera använda den skörd han sålunda upphemtat till gagn, antingen för Staten directa derigenom, att han ingår i dess tjenst eller för sådane näringsyrken, hvilka äro i behof af vettenskapernes biträde för att bringas till en högre grad af fullkomlighet; men deremot synes det vara aldeles främmande för berörde anstallt, att tilldela stipendium åt personer, hvilka blott vilja sysselsätta sig med yrken sorn inom kort tid lätt kunna lärår, och för hvilkas skickliga utöfvande endast vana, eller hvad nian kallar 'handlag fordras, enär nybegynnaren uti slike yrken redan under lärotiden kan genom defc arbete han förrättar, erhålla åtminstone uppe - Den 3 Oc Laber e. m. hälle: och till detta slag af näringsyrken anser Utskottet allt hvad som vanligen förstås under namn af handtverk böra räknas. Utskottet kan icke förena sig med Motionairen i den öfvertygelse, att någon verklig fördom inom AdclsStåndet finnes deremot, att dess Medlemmar ingå i de productiva Mariagarne , enär flere exempel på motsatsen kunna anföras. Tvertom synes det tankesätt alltmera försvinna, som i allmänna samhällslifvet uteslutande gör afseende på bördens företräda eller de yttre utmärkejser, hvilka vanligen åtfölja Statens Tjenstemän, utan man önskar häldre att bestämma Medborgarens värde after en annan mera säker och mera rättvis måttstock, den — sf ädelhet i tankeoch handlingssätt, förecad med redbarhet i kunskaper.
I afseende på frågan om den stora Logen, behagade den värde Talaren erindra sig, att Konungen betalar ett underhåll till Theatern af egna medel, emot rättigheten att der disponera vissa platser, stora Logen nemligen; och jag ser ej det ringaste skäl, att Hans Majit, mindre än någon annan, icke skulle kunna lemna rum derstädes åt hvem han behagar; en rättighet, som hvar och en, hvilken köper en Loge, äger, måtte ej kunna förnekas den, utom hvars biträde till kostnadernas bestridande ingen stor Opera finnes. Jag är, kanske mindre än den värde talaren, kunnig om förhållandet i andra länder; men jag har likväl besökt några ställen, och får nämna en hufvudstad, nemligen Berlin, der det icke fanns, de 2lne gånger jag varit der, mer än en Theater, just för det den må äga bestånd, och denna Siad är likväl vida folkrikare än Stockholm. Den 22 J11 n i i e. m. Grefve Puke, Johan Carl: Jag har af en händelse blifvit underrättad, att detta ämne nu vore å bane, och har derföre icke hort början af discussionen. Det är rutt ledsamt att jag alltid skall komma, för sent att yttra mig, då något, som rör mig, förekommer. Detta är mitt eget fel, det vet jag; men jag har många andra göromål, och kan icke sitta här och passa på beständigt. Således, då jag icke kan besvara de gjorde anmärkningarna nu, anhåller jag, att saken måtte få hvila på bordet till nästa plenum, för att kunna afgifva mitt yttrande med återr em issen. Jag tror mig icke vara så förfaseligt okunnig i detta ämne, som kanske en stor del tror; ty om jag vore så förfaseligt okunnig, hade jag väl icke emottagit det Embete, som Kongl. Maj:t i Nåder anförtrott mig. För öfrigt får jag instämma med Herr Grefve De la Gardie, att Theatern under Konung Gustaf III:s tid hade 83,333 R:dr i6 sk. i Silfver årligen, och ändå betaltes skulder allt som oftast.
D-« n g o November fni. 3B7 Jigt hvad en Ledamot uppgifvit, och en annan personligen bestyrkt, läser man endast Lexor till Examina; och ehuru kunskaperna sålunda borde bli derefter, linnas likväl tjensterua besatta. — Herr Hjerta föreslår nu, att de practiska Faculteterne skulle skiljas från Universiterne och flyttas till Hufvudstaden. Jag hemställer till den värde Talaren, 0111 ej alla Faculteter iiro Theoretiska, fastän de tillika innebära tillämpning, och deruti äga sin practiska egenskap. A.tt Faculteterne sins emellan måste ega beröring, kan man väl inse blott deraf, att de alia måste fattas af ett och samma förnuft. Skulle det kunna gä an, och vara ändamålsenligt att klyfva Universiteterne, så skulle man först Kunna säga, att deras närvarande idee af all-omfatt ning, vore falsk. —• I afseende å flyttningen hit, framställer sig den reflexion, alt det väl kunde innebära några smärre fördelar, på hvilka afseende borde hafvas, då fråga vore att å nyo inrätta ett Universitet. Nu deremot synes detta förslag innebära för mycket afseende på platsen, och vända den gamla satsen allt på sin plats lill dess^motsats platsen gör allt. Att Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle, efter Ilerr Hjertås förslag, i detta ärende särskildt ingå med en underdånig hemställan, till Kongl, Maj:t, i händelse de öfrige RiksSlånden icke skulle deruti vilja deltaga, anser jag icke vara enligt med Grundiagarne. Väl har häfden medgifvit de andra Stånden all hos Kongl. Maj:l i underdånighet fram - 3<?g Den 20 No v em ber f. m. föra sine särskilde Stånds-angelägenheler; men Ridderskaptet och Adelil ser icke annat mål för-sine önskningar, än fäderneslandets väl, hvilket vi ej atan förnärmande kulina göra till enskild Stånds-sak. Herr Roos, Jonas Emanuel:
Stat med 100,000 R:dr; direct förhöjning i Post-Öfver-Styrelsen; portofrihet, ulan Rikets Ständers hörande, beviljad Ministrarne vid Utländske Hof, och inrättandet af blott en paketpost, med afslag tillika å enskildt anbud för den andras öfvertagande. i3;o. Uteblifven åtgärd vid Rikets Ständers anhållan om fastställande af vissa grunder lör civila befordringar; och ändteligen i/jro. Indragning af tidningen Medborgaren, vägradt tillstånd för dess Redacteur att utgifva en ny tidning; indragningar af Svenska Medborgaren, af Bihang till Stockholms Dagligt Allehanda, och sedermera af sjelfva Hufvud-Tidhingen, samt gillande af Herr Hof-Cancellerens vägian att meddela tillståndsbevis för utgifvandet af Dagligt Ällehandas Afton-Tidning. Sedan på delta salt Motionairen, såsom lian yttrar si g, fullgjort sitt obehagliga värf alt anklaga Regeringens nuvarande Personal, genom klandret af följda Regerings-principer och vidtagna eller underlåtna Styrelseåtgärder, slutar han med det yrkande, att Constitutions-Ulskottet mätte ingå i en fullständig granskning af hans anmärkningspunkter. Änskönt Motionairen sålunda i sina vidt utsträckta anklagelser både inblandat ämnen, genom deras natur fremmande för Constitutions-Utskottels, enligt 106 och 107 §§. Regerings-Formen, till granskningen af rådslag inskränkta befattning, och derjemte yrkat ytterligare granskning af livad Utskottet redan granskat och, enligt dess öfvertygelse om Grundlagens fordringar, bedömt, har Utskottet likväl, med skyldig aktning för ett RiksStånds remiss på en skrift, hvars innehåll, enligt Grundlagens förutsättning, varit för Ståndet okändt, ej bort undandraga sig alt ofvanstående punkter handlägga och i korthet besvara.
% En värd Led mot har väl gjort, tillför» svar af Betär kmdet, der irv n !n ng, att de vöre svårare straff, att lör alltid föilora friheten, än att m^sta lifv. t, och hvilket han ve» lat styrka msd det arförda ex mplet, att en till lifstidsfängeise dömd förbrytare ej länge sedan begärde , att hellre fi undergå dödsstraff; men detta exempel, hvars trovärdighet desto mindre bör sättas i tvifvelsmål , som mig kunnigt är, dels att åtskilliga till döden dömde Personer vägrat begära och antaga dem erbjuden nåd; dels ock, att det gifvits människor, hvilka begått rysliga brott, för att dymedelst blifva afhända ett lif, som för dem varit en odräglig börda; hvadan ock vår gäl-’ lande Lag stadgar, huruledes med sådana nidingar skola förhållas; men, sager jag, detta anlörda exempel bevisar icke något för, uÉan snarare rakte mot den principe, hvarutur Betänkandet utgått, hvilket åsyftar skärpande i straffer för tjufnad, i afsigt att derigenom denöa vanart skulle förminskas; ty om det kan antagas såsom ett ax;ome, att kärleken eller känslan för lifvet vore i allmänhet ringare, än den för friheten, har, efter en sann slutkonst, Utskottet handlat tvärtemot dess före» Den 21 Maji. 39 sats, och i stället att tillstyrka skärpning, föreslagit mildring uti det för tjufvar hittills stadgade straff. Och enär man i alla andra ci-i viliserade Stater söker afskaffa barbariska bestraffningar, hvilka alltid utmärka en särdeles råhet hos den Nation, hvarest desse äto gällande, vet jag icke hvarföre den ädl" Sven-f ska Nationen skall blottställas för sådana oblH da omdömen af Utländningen, genom åter införande af flera dödsstraff, än våra hittills gäl^ lande Lagar stadga.
För den till Fogatens biträde anställde Kanslist, som nu innehar en lön af 600 R:dr, har Eders Kongl. Maj:t äskat en löneförhöjning af 400 R:dr, så att hans hela aflöning komme att utgöra 1,000 R:dr; och hafva Rikets Ständer äfven i denna del bifallit Eders Kongl. Maj:ts nådiga framställning. 10:o. För befrämjande af ärendenas gång inom Sekreterare-expeditionen har Eders Kongl. Maj:t föreslagit, att till Öfverståthållare-embetets disposition måtte i staten uppföras ett belopp af 1,000 R:dr; och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. ll:o. Äfvenledes är af Eders Kongl. Maj:t föreslaget, att till arfvode åt en tjensteman, som under benämning Exekutions-kommissarie eller Stadsfogde skulle Biträda såsom underexekutor, måtte anvisas 3,000 R:dr, och dels för ett tjenstebiträde åt bemälde tjensteman måtte anslås ett belopp af 1,000 R:dr. Med erinran om det olika förhållande i afseende på exekutionsväsendet, hvaruti hufvudstaden befunne sig mot öfriga delar af riket, i det att uti samtliga länen utmätningar, qvarstadsåtgärder, bysättningar samt verkställighet af de beslut Eders Kongl.
I afseende på 72 §:n gäller samma anmärkn., alt R. St:s medgifvande till den deri omnämnda afskrifning bör hos K. M. anmälas. Uti 99 §:n, der det förekommer, att till arlilleri-afdelningens cassa influtit ersättning för utlemnad exercis-ammunition, och att revisorerne ansett att, vid utlemnande af exercis-ammunition från artilleriets förråder, rätteligen borde urskiljas till huru stor del densamma utgöres af krut, hvars motsvarande värde i penningar skulle till statsverket öfverlemnas, är yttradt: ”Utsk. instämmer i den af revisorerna ”yttrade åsigt, och ehuru numera icke lärer kunna utredas, ”huru stort belopp af nämnda ersätln:s-summa bort kom”111a statsverket lill godo — hvadan rättelse i det anmärk”ta förhållandet icke kan åstadkommas — får Utsk. likväl ”hemställa, det R. St. hos K. M. i lind. begära, att hvad ”revisorerne i omförmälda afseende) föreslagit, måtte för ”framtiden af vederbör, iakttagas.” Sålunda förekommer, att revisorerne, i afseende på detta krut, gjort en anmärkt!., och ali den bör iakttagas lör framtiden, oaktadt Utsk. sagt, att förhållandet ej kan utredas. Della är i sanning märkvärdigt, och jag anhåller att Utsk. måtte bestämdt uppgifva den ordning, som för framtiden anses böra iakttagas, men icke hänvisa till de af revisorerna gjorda anmärknrr, som skola utgöra grunden för den förändring, som af K. M. kan blifva anbefalld. R.
Lillfälle för innehafvaren, under hvars tjenstetid städje-kontrakt går till ända, att bereda sig fördelar på efterträdares bekostnad; och då så väl detta missförhållande, som ock de anmärkta olägenheterna af en osäker besittningsrätt för åboer ä dylika hemman, synas lämpligen kunna afhjelpas, om dessa hemman öfverallt finge utarrenderas på viss tid, under enahanda vilkor, som för Bohuslän i sådant afseende äro genom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 23 September 1812 stadgade, nemligen att annexoch mensal-hemmanen i detta län skulle på 30 års tid utarrenderas, så att kyrkoherde-boställets innehafvare komme att årligen uppbära en 30:dedel af städjan, samt att konsistorium egde, efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrende-anbuden, fa med stöd jemväl deraf att, enligt med Rikets Ständer inhemtat, sådant blifvit äfven för Skåne, Halland och Blekinge af vederbörande embelsmyndigheler tillstyrkt och af Kongl. Maj:t under den 4 Maj 1833 i nåder pröfvadt lämpligt, ehuru beslutet derom sedermera under den 13 Aug. 1835 blifvit undanröjdt, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, efter vederhörandes hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annexoch mensal-hemman i Bohuslän gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland ecb Blekinge tillämpas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Mars 1851. 60 Expeditions-Utskoflets Förslag' till und. Skrifvelse, N:o 41. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Mars 1851.
Detta tyckes mig snarare bordt användas såsom skäl för afslag. e) att Utskottet bör »understödja ett förslag, uteslutande afsedt att främja en» (af rotehållarne?) »länge önskad och» (af dem?) »till behofvet erkänd» (af an dra bestridd?) »jemnare och mera allmän fördelning af roteringsbördan», så att de, som icke varit skyldige den vidkännas eller hafva några dermed förknippade förmåner, likväl få smaka olägenheten deraf; samt f) att »en särskild lindring för den enskilde rotehållaren» beredes på allmän bekostnad, hvilket otvifvelaktig! är angenämt för den som gör vinsten. I anledning af de misstydningar jag erfarit sedan Utskottets betänkande var beslutadt, måste jag här uttrycka, hvad jag trott vara nog klart för att af enhvar ins^s, d. v. s. att af de grundåsigter, från hvilka jag utgått, nemligen dels att det onus reale, som vi vanligen kalla grundskatt, är en sakrätt af särskild art, dels ock alt beskattningen bör i möjligaste måtto drabba alla endast i förhållande till deras egentliga förmögenhet och behållna inkomst, ostridigt följer, att jag, som icke vill efterskänka grundskatten, ingalunda kan tillstyrka ny grundskatts läggande å fastighet, som enskild person redan eger, derest han ej dertill samtycker eller får ett kapital, motsvarande grundskatten, betraktad såsom årlig ränta. Grundskatts läggande å fastighet, utan egarens samtycke eller dylik ersättning, skulle utgöra ett så våldsamt ingrepp i eganderätten, att jag förmodar det sådant numera aldrig kan ifrågakomma. Fastän jag icke vill medverka till grundskatternas efterskänkande, anser jag likväl, att de kunna, och under vissa förhållanden böra, mot ersättning afskaffas. 22 Stats-Ulskotlets Utlåtande JVI 50.