Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då så många särskilda begrepp i sednare tider blifvit fästade vid det ordet ”strid,” så har Utsk. ansett, i öfverensstämmelse med åtskilliga motioner, att något närmare bestämmande på grund af äldre författningar borde i afseende på rätta begreppet af detta ord äga rum, så att prejeri emot räntegifvarne derigenom skulle kunna förekommas. För min del är jag af den öfvertygelse, att antagande af Utskrs förslag, i afseende på föreskrifter om sädens beskaffenhet, skulle medföra en nyttig och god verkan öfverallt; och ehuruväl det icke kan förekomma alla tvister för dem, som vilja tvista, så skulle likväl antagandet deraf, gifva för dem, som icke vilja tvista, ett bestämdt begrepp om beskaffenheten af den spanmäl, som bör levereras. Att en årsväxt kan inträffa, då spannmålen blifver af en mindre god beskaffenhet, se vi nu i Upland och Westmanland med mänga liera ställen. Alt prisen på sådan span mål å dessa ställen blir mindre, än om årsväxten hade varit bättre, är något, som icke kan förekommas. Det är likväl för mycket hegardt om dessa hela orters, till exempel Uplands och Westmanlands spanmål, skulle under en dylik skörd casseras, då missväxten är allmän inom orten. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. Frih. Cederström, Jacob: För min del har jag med förundran afhört de tvenne sista ledamöternas yttranden till bifall för betänk. Om man på ena sidan måste erkänna, att, i händelse af en allmän missväxt, cn total förstörelse af skörden genom hagel, så alt man får alldeles intet, räntorna dock måste af hemmanet utgöras; sä kan man väl icke deraf draga den slutsats, att det är rätt komma till den besynnerligheten att genom förändrade termer i författningen öppna vägen dertill, att Kronans och enskilde embetsmäns löningsstater, af Kronans räntor dem öfverlemnade, skola ovillkorligen blifva nedsatta till slösäd och till särare än slösäd.
Dramatiska teatern gifver fortfarande med stor framgång det till såväl innehåll som utstyrsel särdeles framstående indiska skådespelet » Vasantasena ». Teater och musik. Södra teatern gifver alltjäirit för till sista plats fullsatt salong det genomroliga stycket » Charleys tant » med » Doktor Carrasco » som förpjäs. Biljetter måste vanligen tingas dagar i förväg. Musikföreningen gaf i tisdags i Musikaliska akademien sin 36:te konsert, hvarvid uppfördes ingenting mindre än Haydns odödliga oratorium Årstiderna ». Musikföreningen och särskildt naturligtvis dess nitiske och skicklige ledare, prof. Neruda, för tjäna det högsta beröm för framförandet af detta tonverk. Sättet, hvarpå det skedde, är i hufvudsak äfvenledes värdt de högsta loford. Körerna gingo med lif och lust, med precision och god nyancering. Solopartien innehades af fru Edling (Hanna) samt herr Salomon Smith (Simon) och en känd amatör (Lukas). Hvad de båda förstnämnda beträffar, stå de öfver allt beröm. Däremot skulle nog det hela vunnit på, om Lukas ' rätt vidlyftiga och maktpåliggande tenorparti lämnats åt en mera rutinerad sångare. Den i sig själf vackra stämman hade svårt att göra sig gällande, särskildt i ensemblerna, hvarjämte föredraget var väl tamt och färglöst. Att i detalj redogöra för det storslagna tonverket neka oss både tid och utrymme. Vi kunna dock ej underlåta att framhålla några af de mest anslående ställena. Oratoriet är som bekant deladt i fyra afdelningar: Våren, Sommaren, Hösten och Vintern. Af dessa torde Hösten o c h Sommaren vara de mest framstående. Här upprullas för oss en hel rad målande naturskildringar, lifliga jaktscener och pikanta genretaflor — allt ordnadt med mästarhand och af slående effekt. Vi erinra oss särskildt ur andra afdelningen — Sommaren — den vackra solhymnen, Lucas ' cavatina » Naturen trycks », Hannas härliga aria » O, hvad tjusningar » — förträffligt föredragen af fru Edling — samt stormkören och den utomordentligt sköna slutkören med sin målande aftonstämning.
Jag inser visserligen, att ett sådant stadgande icke obetydligt skall försvåra obligationernes försäljande till ett högre, än det sorn minimum bestämda beloppet; men befarar, att Fullmägtige skulle, i motsatt fall, blifva ålagde ett nog stort moraliskt ansvar, samt Rikets Ständer kan hända icke ulan tvekan lemna dem en i detta fall obegränsad beslutande rätt. Slutligen, och ehuru all sannolikhet talar för företagets verkställbarhet, torde försigtigheten fordra, att Fullmägtige, såsom en utväg i andra rummet, berättigas alt, tili omsättning af de gamla lån, hvilka vid förfal - Stats-TJ‘s\ctMs Ud. N:o ig.f. lo tid-en icke genom den anslagne amörtissements-procenten, eller Conlorels öfrige disponible tillgångar,-kunna infrias, upptaga nja lån på förut brukligt sätt.” Af Herr Prosten Åstrand: ”Möjligheten att antaga mitt förslag sin Riksgälds-Contorets lånerörelse beror till stor del på storleken och säkerheten af den amortissementsfond Rikets Ständer åt Contoret anvisa. Begärligheten af å vista betalbara obligationer, äfven med låg ränta, bestyrkes af förhållandet med förra Götha Canal-Bolags Filial-Disconts 3-procents obligationer, som på sin tid voro i allmänna rörelsen mycket begärligare än Bancosedlarne, och detta bevisar, alt sådane Obligationer icke lomme att stanna endast i Hufvudstaden, utan säkerligen sökte sig väg till landsorterne. dag tror, att mitt förslag borde kunna åtminstone till en mindre del på försök begagnas, ulan alt på något vis skada Riksgälds-Contorets credit.'* Iö4- Ankom till Exp. Utsk. d. 10 Julii kl. 2 e. m. Utlåtande > i anledning af Kofigl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständerj angående fortfarande anslag till Ull-DiscontFondens förstärkning j samt UUculturens och L Uproductionens befrämjande i Riket.
PresteSt. har nu sagt, alt ett tillägg af beslutet om anslaget skall äga rum, del må då kallas tillägg, villkor, förklaring eller hvad som helst, — nog af, PresteSt. har bi träd t, att något skall följa med beslutet, och i denna frågans beskaffenhet kommer votering i förstärkt StatsUtsk. all äga rum, såvida icke jemkning emellan R o. Ad:s samt PresteStrs beslut å ena sidan, samt Borgareoah BondeSt:ns beslut å andra sidan, kari ske, och såsom ledamot i förstärkt StatsUtsk. förklarar jag, att jag finner mig icke allenast oförhindrad titan pligtig att votera derom, emedan det är 3 Stånds beslut. Men den fråga, som nu är under öfverläggning, nemi. om R. o. Ad. skall kunna antaga eller icke antaga den propos, som nu är framställd af StatsUtsk., är verkligen af den märkvärdiga beskaffenhet, att voter:s-propos:n, sådan den nu finnes redigerad, är icke grundad på något Stånds beslut, utan på StalsUtskrs tanke om saken. Således mäste i alla händelser frågan till StalsUtsk:s vidare yttrande eller rättare sagdl redactionsbehandling återremitteras. Jag anhåller vördnadsfullt, ali Hr Landtm, tackles så fort som möjligt låta oss få propos. på livad som blifvit hegardt, nemi. förening med PiesteSt:s eller ock Borgareoch BondeSUns tanke, den ena först och den andra sedan, på det vi måtte komma ifrån dessa långa discussioner till egentliga föremålet för öfverläggningen. Frih. Sprengtporten: Med Hr von Hartmansdorff instämmer jag deruti, alt om R. o. Ad., emot min och flere ledamöters yttrade önskan, skulle instämma med Preste - 352 Den ii November e. lii.
Om Rid derskapet och Adeln, enligt min önskan, till Utskottet remitterade de redan fattade besluten, rörande grundsattserne, så måste väl derpå följa ett svar, med förslag till sammanjemkning, och det sålunda blifva möjligt att få hufvudfrågorne först afgjorde. I annat fall finner äfven jag det vara öfverflödigt, att uppskjuta den fortsatta pröfningen af Constitutions-Utskottets Memorial. Men, då man, genom detaljernas skiljande från grundsattserne, kommer till den rätta ordningen, att icke discutera detaljerne förr än grundsattserne blifvit fastställde, och då en öfverläggning om detaljer, som Utskottet utarbetat efter grundsatser, hvilka Ståndet numera förkastat, vore ändämålslös, och endast den del af redactionerna kunde lill pröfning upptagas, hvilken härflyter från sådane grundsattser, hvarom Ståndet är ense med Utskottet, så instämmer jag i Grefve Frölichs mening, att samtlige detaljerne må hvila, under det de redan beslutade grunderna remitteras till Utskottet, för att sammanjemkas med de öfriga Ståndens beslut. Herr Hjerta: Jag är förekommen af den siste värde talaren. Jag kan icke före stäl - Den 37 Jan naii i v, io< ställa mig att Utskottet skulle kunna inkomma med något jemknings-förslag i de frågor, der icke alla fyra RiksStånden fattat sina beslut; och om Ridderskapet och Adeln således nu beslutar blott öfver principfrågorne, blir det en nödvändig följd att Utskottet måste först inkomma med ett jemkningsförslag i dessa delar, samt att det derefter blir tillfälle för Ridderskapet och Adeln att berama, antingen Ståndet vill antaga Utskottets förslag i detaljerna, eller upplaga någon anmärkning deremot, såsom dess gemensamma tanka. Grefve Frölich har instämt i mitt förslag att göra de tvänne nu ifrågavarande punkterne hvilande, men dervid fästat ett villkor, som jag icke vill motsätta mig derhän, att yrka votering eller ens begära att något särdeles afseende fästes på min invändning.
Skrifvelse N:o 77. 155 ter för rotehållares uteblifvande från Generalmönstring finnes intaget, hafva Rikets Ständer ansett billigheten fordra, alt äfven rustoch rotehållare för båtsmän befrias från de dem, för djlik försummelse uti Generalmönstrings-instruktionen med Kongl. Flottans särskilda korpser, af den 11 September 1841, ålagda böter, hvilka ingå till Amiralitets-Krigsinanskassan. Till stöd för denna åsigt kan jemväl åberopas, att Kongl. Maj:t redan genom nådig Skrifvelse till Förvaltningen af Sjö-ärendena den 16
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 17 och 20 dennes pu bordet lagda Betänkande N:o 76, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om upphörande af landsflykt såsom påföljd för brott. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 17 och 20 dennes på bordet lagda Memorial N:o 77, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 62, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 47 afgifna Betänkande öfver väckta motioner om stiftande af lag angående, allmänt kyrkomöte, lades Utskottets - Prot.-Utdrag den 22 Februari 1858. 835 tets till Väliofliga Borgare-Ståndet ställda inbjudning till handlingarne samt blef den i förevarande Memorial föreslagna voterings-proposition af Bidderskapet och Adeln godkänd. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den 20 dennes på bordet lagda Memorialer: N:o 265, med förslag till stadganden i Biksgälds-kontorets reglemente angående detta verks skulder och fordringar; och N:o 264, med förslag tili stadganden i Biksgälds-kontorets nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående Biksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar. Från Höge. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Memorial N:o 77, med förslag till sammanjemkning af de inom Biks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 62, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 47 afgifna Betänkande öfver väckta motioner om stiftande af lag angående allmänt kyrkomöte. Utskottets lill Borgare-Ståndet, sid. 2, framställda inbjudning lades till handlingarne, samt godkändes den föreslagna voterings-propositionen.
Af härhos bilagda tryckta tabell, som mig blifvit meddelad, och hvilken jag anhåller mätte få åtfölja dessa anmärkntr, i händelse, som jag önskar och förmodar, betänk, blifver återremitteradt, är Utsk. i tillfälle inhemta, huru verkliga förhållandet nu är mellan behöfligt och befintligt befäl, samt behöflig och befintlig stamtrupp, då kiig inträffar, om flera eller färre classer beväring skola med stammen införlifvas. 5:o Jag anhåller vördsamt att betänk, måtte blifva återremitleradt, samt föreslår: 1) att Utsk. måtte tillstyrka bifall till de begärda anslagen för indelta infanteriets instructions-cornpagnier, indelta cavalleriets exercis-sqvadroner, samt för arraéens större öfningsläger, såsom alla af högsta hellof påkallade för att försätta indelta arméen i det skick, sorn vederbör, för att med sig kunna förena bevär:s-manskapet, då krig inträffar, samt detsamma behörigen vårda och leda; 2) att Utsk. måtte tillstyrka anslag lill bevärts-manskapets öfning i 21 dygn årligen; samt att R. St. må till K. M. framställa den önskat]: att om, genom indragnaoch förändrade organisationer inom armeen, besparingar i anslagen kunna tillvägabringas, dessa i främsta rummet mätte blifva använda till förökande af bevärls-manskapets exercis; 3) att de lindringar i rustoch rotehållares nuvar. besvär, som af billigheten påkallas, nu må äga rum, samt godtgöras genom directa anslag på Statens ordin.-inkomster, eller extra-ordin.-inkomster, men under intet villkor genom ia dra g n: r i indelta annéens nummerstyrka; (Hörer till G H. sid. 351.) Förslag till Svenska arméens formation, synnerligen Infanteriets, du all Landtbeväring uppbådas, författadt vid början af år iS3y.
Hästvacance-afgiftens utgörande om, vid Ostra Härads Squadron af Smålands HusarRegeinente; StatsUt. skottets betänkande, bif. af Borgareståndet, s, U6S, af Adeln, s. 1175, af Prestestånd et, s. 1180, af Bondeståndet, s, 1187, Hö och Halm, om skyldigheten att in natura leverera, till Kongl. Hofstallet i Stockholm; EkonomiUtskottets betänkande bif* af Adeln, s. 158. återrem. af Presieståndet, s. 170. bif. af Borgarestån. det, s. 173. Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, s, 383. af Borgareståndet, s. 391. af Bondeståndet, s. 392. Höganäs Stenkolsverk, om understöd af Staten för; StotsUtskottets betänkande, aterrem. af Prestestånd det, s. 622. af Adeln, s. 642. EkonomiUtskottets Memorial, bif. af Presteståndet, s. 451. af Borgareståndet, s. 457- EkonomiUtskottets Utlåtande, återrem. af Prestestandet, s. 622, af Adeln, s. 6.4a. Båda Utskottens betänkande, ogill. af Adeln, som fattat särskildt beslut, lil. s. 1, som antagits af Presteståndet, lil. s. 27. af Borgareståndet, XII. s. 57» af Bandeskåndet, lil, s. öl. 70 Hö gsta och Lunda hemman, om nedsättning i Arrendet för. StatsUtskottets betänkande, bif. af Prästeståndet, s. 54o. af Borgareståndet, s. 567, af Adeln, s. 573. af Bondeståndet, s. 594. Höstrnarknaderne, om ändring i Terminerne för, , i Upsala och Norrtelje.
Var det wzå7&amp;da en stri9nnta af soli ' jus som lifvet gaf, du uti dödens timma tog med till din dunkla graf? Var det kanske ock en 7zägring, en återspegling fast svag a f evighetsljusets f ägring, som lyste i dina drag? Jag kunde ej härpå svara, jag 7can det ej 78elZer nu. Men lyc7cZig den nzdste vara, som slumrar in liksonz du. E. N. Söderberg. Inledning till en diskussion i Nya Idun. Vid Nya Iduns E ' ebruarimöte antogs till diskussionsämne för följande sammantriide: hvad ar tidens största lyte och tidens största fötrjanst med afseende å kvinnans stabihing S. Då vid Iduns senaste sammankomst en stor majoritet, uttalade sig för det diskussionsamne som i dag föreligger, var detta beslut mahända en mer eller mindre medveten. följd af det referat öfver Bellamys bok, till hvilket man nyss. fönit lyssnat. I det ideella framtidsperspektiv som der upprullades, med dess måaga glansande bilder, fanns det en, oklart belyst, icke utförd, knappt skisserad. I en annan mening ' 8n med det bekanta fransyska uttrycket kan man afven här fraga: est la femme? " Hvarför har den varmhjärtade författaren icke velat saga oss hur han tänkt sighennes stiillning i den framtidsvärld hans fantasi skapat ?. Eller har det icke lyckats honom att f&amp; det klart för sig hur den svAra fragan skall lösas? Och den är icke lätt, kvinnofragan, detta sena begrepp i historien, som i sin tur förr eller senare måste blifvn en öfvervunnen standpunkt. Likasom kastoch klasskilnaden måste äfven könsskilnaden upphöra att blifva bestämmande i fraga om allmänt mänskliga rättigheter. Tyvärr har dock ännu i afseende pk kvinnans stallning, v %r tid icke blott ett,. utan så många lyten att man stannar bokstafligen i valet och kvalet, då man skall säga sin mening om hvilket som ar det största. Äsigterna maste ju dessutom vara olika hos olika individer; den ena önskar eller saknar ett, den andra något annat.
»Det är visst icke omöjligt», svarade han envist. »Jag skall dessutom säga er hur det är», tillade han med en anstrykning af förlägenhet i sin röst. »Som ni kanske vet, är jag här med min hustru, hvars helsa är mycket klen; jag är nästan hela dagarne upptagen af att vårda och hjelpa henne och kan endast om morgnarne före frukosten eller sent på qvällen så här disponera min tid ... ni förstår, jag vill icke lemna henne ... Således, om ni icke kommer nu, skulle jag få vänta ända tills i afton – och det blir bra länge .. » Hon gaf honom en hastig, forskande blick. »Ja, så kom då! Men det blir icke lång stund – jag känner mig redan rigtigt hungrig.» De skyndade nu bort till salongen och talade hela tiden under vägen endast om musik. »Ni är då en rigtig musikvurm», sade hon slutligen skrattande. »Medgif, att ni uppsökte mig egentligen derför, att ni ville höra mig spela!» Han betraktade henne förvånad. Det intresse han kände för hennes person var så sammanblandadt med intresset för hennes musik, att han ej kunde skilja derpå. Hon hade uppväckt det slumrande musiklifvet inom honom, men detta nyväckta lif liksom återkastades på henne som en djup, mägtig sympati. »Det var inte vänligt sagdt», sade han allvarligt. »Det var de första ord ni uttalat, som jag tycker komma från en främling.» »Nå nå, missförstå mig ej – det var ju bara ett skämt. För öfrigt kan ni ej vara större musikvän än jag. Jag älskar musiken öfver allt i verlden, – det är den som gjort, att jag aldrig varit fullkomligt olycklig ...» Då de kommo ned i salongen, var der alldeles tomt, med undantag af ett par herrar, som sutto och läste tidningarne. Melcher skyndade sig fram till pianot, öppnade det och rullade upp sitt lilla nothäfte. »Så der», sade han, i det han lade det mot notställaren, »visa mig nu den vänligheten att gå igenom den här biten. Hon satte sig ned vid pianot och drog af handskarne, medan hon lät blicken öfverfara noterna.
Det torde således fä anses ådagalagdt att stadgandet om vägens underhållande i fullt ändamålsenligt skick, icke ensamt är tillfyllestgörandet utan att Staten lior serskildt betinga sig att vid emottagande efter de 40 åren få jernvägen öfverlemnad i fullgod!, skick, äfvensom att säkerhet för upfyllandet af denna förbindelse, så vida densamma icke skall blifva illusorisk, bör af bolaget ställas. Jag fortsätter således min vördsamma begäran om bifall till det af mig framställda förslag. Frih. Cederström: Med betygande af min länge hysta och alltid fortfarande vördnadsfull tillgifvenhet för H. Ex. Gr. Löwenhjelm, finner jag mig, äfven om det måste ske med äfventyr alt af någon eller några välda ledamöter, vare sig de tillhöra StatsUtsk. eller icke, taxeras såsom den der ville uphåfva sig till en censor mörum, (något som naturligtvis alldeles icke kunnat vara min afsigt), icke böra afhålla mig frän framställandet af den anmärkn. mot H. Ex. Gr. Löwenhjelms yttrande, att jag tror det H. Ex. haft ett bättre tillfälle alt framkomma med sin mening rör:de garantien, då första punkten behandlades. Enär R. o. Ad., redan bifallit nämnde punkt, och då i den nu föredragna, endast i form af recit, förekommer ett uprepande af samma sakförhållanden, synes det alldeles icke gå an att nu uprifva R. o. Ad:s ofvanåberopade, under förra plcno fattade beslut. Måhända skulle man också, om det behöfdes för målets behandling, kunna ifrågasätta, huruvida H. Ex. i sak haft anledn. lill sina anmärkn:r. Mig är sagdt, att i går inom BorgareSt. vid den upläsning som der egde rum af Frih. Palmstjernas vid förevaride betänk, fogade reservation, en ledamot med upläsning af hvad i Forssells Lärobok i Algebra förekommrr pag.
SlatsUlsk:s Mern., N:o 162.) S. A. K. E. K. M. har, uti Dess Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, täckts gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom E. K. M. funnit väsendtliga förändringar erfordras så väl inom Armeen som blottan, på det Försvaret må vara ordnadt på ett ändamålsenligt sätt, efter en fullständig plan, den E. K. M. likväl icke, vid den Nådiga Propositionens afgifvande, varit i tillfälle att framlägga. Väl hade, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers yttrade önskan, ett förslag till försvarets ordnande blifvit af utsedde Committerade uppgjordl; men ämnet vore af den vigt och omfattning, att, till undvikande al misstag, synnerlig forskning och noga beräkning af landets tillgångar måste föregå de åsyftade förändringarne. Dä tiden varit otillräcklig dertill, och E. K. M. önskade undvika partiella förändringar, de der ofta ej medföra åsyftadt gagn, utan endast föranledde ytterligare jemkningar, hade E. K. M. blott i några få fall nu kunnat lemna uppmärksamhet åt gjorda framställningar om nya eller förhöjda löner inom Armeen, hvaremot E. K. Sig föranlåten att föreslå en, efter omständigheterna lämpad, förhöjning uti de hittills uppförda exercis-anslagen, som visat sig vara otillräckliga till det med dem åsyftade ändamål att, genom undervisning och öfning, hålla personalen tjenstbar, äfvensom serskilda anslag att utgå, antingen på en gång, eller fördelade på flera år, lill anskaffning af nödig materiel och byggnaders uppförande. Erkännande det Nådiga afseende, E. K. M. fästat å Rikets Ständers vid flera förutgångna Riksdagar uttryckta önskningar, angående en förändrad organisation af Rikels försvarsvei k, hafva Rikets Ständer likväl funnit, att, för ett fullständigt ordnande af denna Hufvud-Tilel, bör afbidas den tidpunkt, då sig visar, i hvad enon en sådan förändring kan medföra besparing, lemnande - Exp:ditions-Utskotlcts Förslag till und.
M. ensam att afgöra hvilka som skola få bränna brännvin elier icke, ser jag icke, huru det är möjligt att såsom bevillntsärende förklara hvarken egendomsvärdet lor dem, som utöfva denna rättighet, eller huru detta egendomsvärde skall beräknas. Om K. M. skulle finna för godt att förklara, att inga andra, Un större possessionater, skola vara berättigade att utöfva brännvinsbränningen, ser jag icke, att det kan tillkomma Bevilln.Utsk. att derom yttra sig. Allt hvad BevillnUtsk. och, i detta fall, sammansatta Ulsktn kunnat göra, är alt föreslå en beskattningsgrund för näringen, sådan som K. M. tillåter, att den i landet må utöfvas. Jag har alldeles icke kunnat tillåta mig i Utsktn att intränga på den andra Statsmagtens område och förklara det för ett bevillnrsämne, som är af oeconomisk natur, utan godkänner jag sammansatta Utsktns förslag, hvarå jag således tillstyrker bifall. Hr Hjärne, Harald: Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr. Horn, med hvilken jag delat samma tanke inom Ulsk:n, der en liflig discussion ägt rum, huruvida frågan vore af oeconomisk eller bevil!n:snatur. Det förefaller mig klart, att då bestämmandet af eller ^ af byggnadernas taxeringsvärde skall utgöra grunden för rättigheten att idka brännvinsbränning, och det uteslutande tillhör K. M. att tilldela denna rättighet hvem han behagar, frågan mäste vara af oeconomisk beskaffenhet. Jaa tror icke, att någon vidlyftig discussion här kommer i fråga, och vill derföre inskränka mig till detta yttrande, såsom försvar för hvad Utsktn yttrat. Frih. Boye: Det är icke behagligt att inom Stånden fortsätta de strider, som inom Utsktn aro började; men jag anser mig böra nämna några ord till bemötande af de sista talarnes yttranden. Om den grundsats, som de antagit, af mig kunde godkännas; om jag lika med dem kunde antaga, att brännvinsbränningsrättigheten ankommer på K. M. att bestämma, skulle jag gifva bifall till deras yttranden.