Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande häraf har, hvad först beträffar Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga Proposition, den deruti föreslagna nedsättning i portovigten väl inom Utskottet väckt någon betänklighet: men sedan genom anställd vägning blifvit utrönt, att denna Bevillninys-Utskottets Betänkande N:o 18. 3 nedsättning, uppgående för bref af enkel vigt till ^ ort, medgifver att mot afgift för enkel brefvigt till inrikes orter afsända antingen ett postpappersark, inneslutet i med lack försegladt kuvert af vanligt konceptpapper, eller ock ett med lack försegladt bref bestående af två postpappersark, eller ett ark konceptpapper, hvadan denna nedsättning i vigten ej komme att inverka på flertalets brefvexling; får Utskottet, dä förslaget jemväl utgör en följdriktig tillämpning af Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 31 Januari 1855 angående mått och vigt, vördsamt hemställa, det måtte Rikets Ständer bifalla Kongl. Majits ofvanberörda förslag angående förändring i bestämmelserna rörande postvigten. Hvad vidare beträffar Herr Palanders förslag om nedsättning tili 10 öre af enkelt brefporto, så har Utskottet dels af Kongl. General-Poststyrelsens ofvan omlörmälda betänkande angående förändring i bestämmelserna rörande portovigten, dels genom upplysningar, som från Postverket blifvit Utskottet enskildt meddelade, inhemtat, att Postverkets utgifter under de sednaste åren högst betydligt ökats så väl genom Verkets Tjenstemän beviljad förbättrad aflöning, som genom nya och utvidgade postkommunikationer, äfvensom genom sednaste förhöjning i postföringslegan; hvilket allt vållat, att Postverkets utgifter under de två sistförllutna åren öfverstigit dess inkomster, nemligen år 1858 med 196,682 R:dr 49 öre och år 1859 med ungefär 132,000 R:dr. Utan tvifvel komma Postverkets årliga utgifter att i betydlig mån än ytterligare ökas.
Landtm, fästade, i anledn. of det förslag, sorn flere talare 1111 gjort, R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att måhända flera beslut, som Ståndet fattat eller komme att falla i anledn. af de §§, som stå längre fram i bevilln.förordn., skulle kunna inverka på redaclioncn eller meningen af de stadganden, som för Beredningsoch Taxer:s-comite'erna hittills varit gällande, och att således, om R. o Ad. ginge alt fatta eli sådant beslut, som blifvit föreslaget, Ståndet likväl måtte förbehålla sig, att i afseende på sådan redaction och sådana meningar, som stå i strid med andra beslut, sorn R. o. Ad vid pröfningen af ifrägavar. ärende i sin helhet fattat eller komme alt fatta, R. o. Ad. då mätte ilga att förändra och rälta paragrafer, som på detta sätt stöde i strid med detta R o. Ad:s beslut. Hr von Hartmansdorff: Denna erinran är ganska riktig, ty det finnes i bevilln.förordn. en mängd åberopanden af §§ oell momenter, hvilkas nummer äro rubbade genom de beslut och den ordning, hvarom R. o. Ad. förut förenat sig. Jag instämmer således i den framställning, som Hr Frih. o. Landtm, gjort. Under det förbehåll, sorn sednast af Hr Landtm, blifvit omtaladt, samt under förbehåll att måhända i dag på eftermiddagen företaga pröfning af frågan 0111 det sätt och den ordning, i hvilken Taxerts-coiniteerne böra utses och formeras, antog R. o. Ad, uppå derefter framställd propos., samma stadganden, som hittills varit gällande i afseende på Beredningsoch Täxerts-comiteer , och som innehållas i gamla författningen från och med 5i:sta till och med i33:dje §:n. Dea 10 O c t o b e r f. ra. 127 1 12 §:n. Frih. von Kraemer:
Det är blött en omständighet, sorn jag tror icke vara fullkomligen upplyst, den nemligen, om någon person blir vald till tili Suppleant i Banken eller RiksgäldsCoutoiret sorn sitter för högre Deli i Sep t em lier /, m. ätt, än den han sjslf tillhör, om, säger jag, han då skall suppliera enligt den ordning han blifvit vald och således efter den högre Hummern, eller efter sin egen? Herr von Hohenhausen, Michael: Grundlagen deciderar denna Itågan helt och hållet, efter sorn den säger, att de valde personerna skola efter Matrikeln inträda Man behöfver i öfrigt ej väljs inom Ridderskapefs och Adelos Vid Riksdagen närvarande Ledamöter, Och när den valde inträder i sin befattning, så bestämmes ej eller hans plats efter nurnmern å den ätt, för hvilka han varit vid Riksdagen Fullmägtig. Herr Bergman: Jag får hemställa, om icke vid tillfäll» af samina val, äfven kunde förekomma val tili Suppleanter efter Riksens Ständers Revisorer. * Herr Grefv-n och Landt-Marskalken förklarade, att innan den af Herr Bergman sist omförmälte fråga kunde till handläggning föredragas, alla å bordet nu hvilande mål först torde böra vara utaf R.idderskapet och Adeln pröfvade och afgjorde. Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i ettermiddag att fortsättas. Den i September /, tn, Föredrogos å nyo Lag Utskottets den 7 sistlcdne Augusti under N:o 144 afgifne, samt den 18 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , angående yrkad skyldighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att genom Promotorialer befordra enskildtes Lagsökningsärender, då gäidenärerne vistas i andra Län. Friherre Ceder/Ironi, Jacob-. Jag kan icke instämma med Lagutskottet uti den tolkning
Stats-utskottet, som lika med Rikets Ständers revisorer, ansåg att, derest lämplig plats för meranämnde fyrar nödvändigt hade bordt å svenska kusten utses, — hvilket dock, med afseende å hvad i saken förekommit, icke kunde anses vara ådagalagdt —, deraf likväl ej bordt följa, att kostnaderne för denna från norrska sidan föreslagna och för dess sjöfart företrädesvis gagneliga fyrbåksanläggning och dess framtida underhållande skulle ensamt drabba svenska statsverket, helst fyringsmedlens otillräcklighet för Sveriges egna behof visat sig äfven deruti, att flere i de norra länen behöfliga fyrbåksanläggningar i brist af tillgångar ännu ej kunnat tillvägabringas, har, på dessa grunder och då sålunda en större undfallenhet för anspråken från Norrige egt rum, än som med tillbörligt afseeende på Sveriges sannskyldiga nytta och fördel är förenligt, ansett sig, med stöd af 30 § 2 mom. R. O. böra detta ärende, jemte anmärkning mot kontrasignanten af ofvanåberopadc Kongl. Bref af den 15 Maj 1846, till Konstitutions-utskottet öfverlemna för den åtgärd, hvartill sakens beskaffenhet kunde föranleda. Konstitutions-utskottet, som från Sjöförsvars-departementet på begäran erhållit ytterligare upplysningar i ämnet, har derigenom inhemtat, att kostnaden för nybyggnaden af två fyrar på Nord-Koster, enligt räkenskaperna, uppgår till 45,919 riksdaler 47 sk. 7 rst., hvaraf på tvenne lentille-apparater sig belöpa 21,590 riksdaler eller 10,795 på hvardera, och omkring 5000 riksdaler för en blänkfvrsapparat med utvexlingsverk, samt att kostnaden för uppassning vid en blänkfyr för året är något mindre, än för uppassningen vid en fast fyr; i följd hvaraf och då, genom den anbefallda förändringen af ena lentillen till blänkfyr, denna lentille är såsom kronans tillhörighet för andra dess behof disponibel, en minskning i kostnaderne för fyrarne på Koster, ur denna synpunkt, genom förändringen uppkommit.
Man fick ock sälja litet eller intet på den utländska marknaden, emedan iurendrejeriet reglerade salupriserna. I allmänhet tyckes fabriks-industrien vara fotad på denna grundsats af skydd, med ett och annat undantag. Derom är intet att säga. Detta med rätta, ty öfvergången till ett frihandels-system mäste noga öfvervägast och fordrar för alla industrigrenar samma betänksamhet. Om de delar af industrien, som angår bomullsoch klädesfabrikationerna, anmärkes, att dessa icke belastas med tull på råvaran, men ändock njuta skydd på deras fabrikationer, och det oaktadt man med hänseende till andra näringar, t. ex. jordbruket, helt annorlunda förfarit. De äro alltså skyddade genom tullbestämmelser, och hafva derföre ock utvecklat sig till våra största fabrikationer. Om dem kan man säga, liksom om sockerfabrikationen, att de lefva på andra näringars bekostnad. Man skulle af detta förhållande kunna sluta till, att råvarorna böra vara frigifna men förädlingsvarorna väl beräknadt skyddade. Vi anföra ur Ljungbergs Statistik, pag. 429: »Bland de mest glädjande exempel på företagsamhetens utveckling i vårt land är det, som bomulls-industrien lemnar. För 25 år sedan (1830) utgjorde tillverkningen af bomullsgarn vid de i riket varande mekaniska spinnerier 127,185 skålp. och producerades vid dåvarande fabriker bomullsväfnader till ett värde af allenast 80,000 R:dr, men år 1854 steg garntillverkniugeu vid 14 bomullsspinnerier till ett Motioner hos Riddérskapet och Adeln 1862. 195 qvantum af 8,204,270 It *) och fabricerades bomullsväfnader**) till värde af 872,215 R:dr. Totala produktionsvärdet af denna industri steg 1854 till vid pass 5,000,000 R:dr, oberäknadt linnegarnsoch väfnads-industrien.
Under 5 år, sorn jag varit i beröring med Canalarbetet, bar jag ej sett spår till något Bolags-intresse. Vid Bolags-möten hafva några få delägare infunnit sig med fullmagter från de öfrige, som icke alls befattat sig med saken. Mine Medrevisorer vid de trenne Revisioner, hvari jag deltagit, voro hederlige män; men ej hade de enskilt intresse af Canalen; jag tviflar, att de voro actieägare. Directionen? Huru många bland dess Ledamöter hafva intresse af Canalen eller äro actieägare? Vi vete det åtminstone icke; ty det är icke här, som i andra länder, att man skall legitimera sig såsom medintressent, innan man får ingå i förvaltningen af ett enskilt Bolags angelägenheter. När CanalDirectionens med - Den 26 Mars e. ru. !75 lemmar således icke kunna betraktas såsom utgående ur Bolaget; hvad äro de då? Embetsman hos Bolaget. Jag tror derföre, i händelse Rikets Ständer skulle vilja lemna ytterligare bidrag till Canalens fullbordande, att arbetets utförande borde anförtros åt Kronans Embetsman, under samma ansvarsskyldighet, som för Embetsman i allmänhet är stadgad. Vore det mig ålagd t, att nu bestämdt yttra mig, så blefve mitt votum, att Bolaget ingenting mera hade att förvänta, samt att ej eller någon Bolagets Direction skulle få befattning med de medel, som Rikets Ständer ytterligare kunde vilja anslå, utan att det ännu återstående arbetet må utföras genom af Regeringen utsedde Embetsman. Ständerne skulle derigenom förena aktningen för i8a3 års Ständers beslut med den förmodligen af mången hysta önskan, att ett arbete, hvarpå man redan uppoffrat Q millioner, måtte fullbordas. Må CanalBolaget, i den mån omständigheterna det medgifva, fullborda Westgötha-linien; men Kronans Embetsman skulle öfvertaga arbetet från Wenneberga till Slättbacken. Inkomsterne af den redan färdiga Canalen må tillfalla Bolaget, och sedan arbetet blir fullbordad t, må det hela öfverlemnas till Bolagets disposition.
Tid dervarande Randsfängelse, hvarest; .utom Vakfmästaien, blott finnes en Vaktkarl med lön af Stats-meulen, Riksens Ständer hafva inhemtat, att, sedan genom klyfningen af Westerbottens Landskap uti 2:ne Höfdingedömen, det förut gemensamma Landsfängelset tillfallit Norrbottens X^än, Inbyggarne i Westerbotten' begifvit sig till uppförande af serskildt Tjandseller Krono-fängelse för Westerbottens Län nära invid Umeå, med vilkor, att den nödiga Waktbetjeningen skulle på Statens bekostnad lönas, hvartill ock Eder Kongl. Majit den 29 Juni 1814 och den g Juli 3816 gifvit Nådigt bifall , i så måtto, att en Vaktmästare och en Vaktkarl finge antagas och af Statens medel njuta lika aflöning med sådan Vaktbetjening i ändra Rån. Och, emedan denna Vaktbetjening är för fångbevakningen otili-] räcklig, bevilja Riksens Ständer den föreslagne tillökningen af en Vaktkarl; Äfvensom, enär Vaktmästarens och den andre Vaktkarlens aflöning hittills varit bestridd med besparda medel jander Riks-Statens »Andra Hufvud-Titel, Riksens Ständer finna Rönerne för Vaktmästaren och de nu blifvande s:ne Vaktkarlarne böra till Underdåniga Skrifveiseri enahanda belopp, som fou slik Vaktbetjening i allmänhet bestas, nemligen Vaktmästaren *i6 R:d 32 sk. med derunder begvipne 1 2 Tunnor Spannmål, och Vaktkarlarne hvardera 58 R:d 16 sk. med derunder beräknade 6 Tunnor Spannmål,' hädanefter på Staten uppföras. Riksens Ständer framhärda SCc. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad. d, 8 Maj 1818.' Öfriga Riks-Stånden d, 9 Riksens Stunders underdåniga Skrifvelse om tillökt anslag för Spinnhusen i Landsorterna.
Orsaken till ifrågavarande förlägenhet ligger förmodligen i det förut genom omständigheterna tvungna utsträckta låne-sysiemet, och deraf uppjagade priser så vål på egendomar som varor och arbetslöner, hvilket förorsakat oreda i Nationens penninge-affairer och gjort den mycket gäldbunden, hvaraf resultatet blifvit att en stor del af Svenska jorden finnes nu graverad i Banken, Cassör m. m., detta gåldbundna tillstånd absorberas en stor del af den i rörelsen varande penningestocken till dryga räntors betalande, provisioner &c., hvilket allt går till hufvudstaden, och förorsakar i Provincerne brist på RÖrelse-capital, till förlag af Nåringarnes underhållande, Krono-utlagors betalande med mera till den grad, att förmögne bönder, som ej hafva skuld å sina egendomar, erfara förlägenheten Den 5 Martil. 199 och med svårighet kunna göra rått för slg: huru mycket svårare skall det då vara för den skuldsatte och den mindre bemedlade! I allmänhet omtalas de dryga K.rono_utlagorne, sorn i närvarande ställning visserligen äro ganska känbara, men som i händelse det vore i provincerne tillräckligt rörclse-capital, sora befordrade liflighet i allmänna rörelsen, sku lie ej så egentligen kunna öfverklaga, Hufvudfrågan torde således blifva att arrangera det denna hos Nation genom tidernas skick tvungna skuldsättning blifver så litet tryckande sorn år möjligt och lärer svårligen kunna göras på annat sätt, an att Cassör, der de måsta skuldsatte egendomar åro graverade, nedsätta sina räntor, till ett lika förhållande, med de lån Banken utlemnat på jordegendom eller 4 procent och tvenne procents afbetalning, då den omtänksamme och idoge jordbrukaren skulle i framtiden se ett.mål att kunna lösa sin jord från en tryckande skuld; jag vågar äfven vördsamt föreslå att Cas3orne, som uti sednare tider nådt en ostridig tillväxt, måtte erhålla ett maxime-belopp, hvaröfver de ej fingo stiga, utan deras tillgångar deröfver användas till Riksgagneliga föremål.
Det var en god hållning och en ung och behaglig figur, mindre fördelaktigt ansigte, tämligen liflöst minspel; de dyrbara toaletterna uppburos förträffligt, rollen framsades rätt intelligent, organen var tämligen mjuk och behaglig i den stillare konversationen, men var oskolad och hade ful klang vid känsloutbrotten, om ock det fans en viss värme. På ett societetsspektakel skulle emellertid prestationen kunnat göra en förtjent furore. Der skulle ock måhända den af Sv. Dbl. för debutantens räkning dråpligen upphittade Sarah-Bernhardtstimbren vara bättre till lags. Den 14 december. Gasparone.Aristokratien ftittar pennan! Man lemnade oss ett kort — ett riktigt litet aristokratiskt kort, som vid första ögonkastet gaf tillkänna att på vår redaktionsbyrå befann sig en af hufvudstadens mest distingue * rade och högförnäma damer. » Ur svenska hofvets och aristokratiens lif » hägrade för vårt minne — arkivsalarne på Eriksberg och Säfstaholm öppnade sig å nyo i hela sin glans. Men nej, det var icke frågan om det förflutna! Det närvarande räckte oss handen! Vi togo ögonblickligen redingoten och vår förbindligaste min på och så — entrez! » Hvad gör oss den äran, fru gref -? » Ts, ts, —! Det var inte utan, att hon såg litet upprörd ut — alldeles som en ung dam gör, när hon för första gången motser en kärleksförklaring eller — när hon blifvit ertappad med att författa noveller. Och vår interlokutris tillstod med ett obeskrifligt skälmaktigt litet leende sin literära synd. » Och det värsta är », tilläde hon, » att jag syndat ofta på mina lediga stunder. Men hvad skall man göra. lifvet är så trist. man behöfver någonting att döda tiden med — och man kan ju inte dansa i all evighet eller hvar enda qväll gå på teatern. Ni har ju nyligen haft skildringar införda från den aristokratiska Stockholmsverlden — fröken Roos, vill jag minnas. Jag bugade lätt till bifall. » Och jag lemnar nu er, herr doktor, den här novellen.
Nio 47, i anledning af väckta frågor om nedsättning i arrendet för hemma, nen Rörby och Barkarby ; 10:0 N:o 49, angående uppförande af ett Krono-Magazin vid Mörbylånga Köping på Öland; ailo N:o 5o, angående inrättande a£ ett Rikets Ständers rch’\v, c^h i*Sto N:o 51, angåe^e’ t^fiöraade a£ ett Lazarettshus på Gottland, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets Utlåtanden, nemligen 1 ^ilo N:o 41, angående ytterligare förekommen fråga om uppbud till Skallgång och om disposition a£ Jagtmedlen i Ö» stergöthlands Län 5 Sto N:o 42 , angående yrkad lindring i Skjutsnings-Besväret vid Ekevirkes . forslande; 3:0 N:o 43 , i anledning af väckt fråga om förklaring och tillägg vid Kongl! Kungörelsen den 17 Martil 1824, rörande Oeconoroiska besigtningar i Kyrkoherde-boställen m. m, • 4to N:o 44, i anledning af väckt fråga om rättighet för enskilde jordegare, By a - 38 Proti Utdrag den 6 Februarii' 1829,' lag och Städers Borgerskap, att, utam hitintills bruklige omgångar, anlägga begrafningsplatsen och j:o Nio 45 I i anledning af vackt fråga om förvaltningen af enskildte Bolags eller Socknars Spannmåls-Magaziner, S. D.y\llmänna^Besvärsoch Oecono*me-TJlsko. 'fe'»ts pftlåi^fKe, N:o 40, angående klagan deröfver, att Bergsmännen inom Nerikes öch Westmanlands Bergslager blifvit ålag-s de, att vid.
Barn med flere oförmögne att sjelfve till sitt uppehälle bidraga, innevånarne i Serna Socken af ÖsterDa* Jarne och Krono. Nybyggare, de sistnämnde i enlighet med hvad Stats-, Bevillningssamt Allmän, na Besvärs och, Ekonomiutskottens, derom afgif» ne Betänkande innehåller. I 3 Mom. från afgift enligt 2 Art. fritagit lönlöse eller med, en mindre Eön försedde Tjenstemän, Informatorer, som ej hafva 200 R:dr årlig Lön,. Tjenstehjon o. s. v. jemlikt äldre författningen, äfvensom Utskottet bibehållit de förr gällande stadganderne angående visse Euneinkomster, Pensioner, Tractamenten samt bland andre offentliga anstalters tillhörigheter, hvilka tillgodonjuta eftergift i denna beskattning, uppta, git Städernes till aflöning anslägne jord. I 4 Morn. har Utskottet) med fästadt afseende, på Riksens Höglo 11,. Ständers, ofvan omförmäldte beslut angående Bevillningens utgörande af fonder ad Pios usus, utlemnat den mening , hvarigenom lindring i Bevilitiingen för dem innefattades och i deras ställe infört Sparbanker. I 5Ue Punkten har Utskottet på den grund att det yngsta barnets ålder af Atta fr synes min» 6DevitlniussUeslottets Betdnbanderu sire väsendtlig för lindrings åtnjutande för åboer ?i mindre Hemman på landet m. fl. utelemna* föreskriften derom , och för att bereda meranämnde personer ali den lindring Statens tillgångar medgifva, i stället föreslagit, att om någon egde flere ‘än fyra barn, tillkom honom dessutom för hvardera öfver detta antal ett afdrag i Bevillningen af 4 sk. I & Mom. har Utskottet, som dervid får åberopa först dess derom i Höglofl. Statsoch • BevillningsUtskottens gemensamma betänkande, angående upphörande af Grufvehjetpen i Stora Kopparbergs
R:mt till inköp af nödig undervisnings-maleriel; Herr Fåhreeus, att ett årligt arfvode af 5,000 R:dr R:mt måtte, sedan förberörde resekostnads-anslag med innevarande år upphört, åt Grefve Thorsten Rudenschöld anvisas, under förbindelse för honom att å någon lämplig ort i medlersla delen af Riket anlägga ett Seminarium för folkskolelärare, hvarest elever, som af vederbörande kommuner dertill anmältes, kunde bildas till Sammansulla Sluti-, Bevil/n.- sami Allm. Éesv.- och Ekon.-Utik. Bel. M 19. IS erforderlig skicklighet att ordna och leda folk-undervisning efter de åsigter, sorn i Giefve Rudenschöld» afhandling om Svenska folkskolornas praktiska ordnande äro framställde; saint Riksdagsmannen Sahlström: att Rikets Ständer malte anslå de belopp, som i Herr Adelborgs ornförmälda motion linnas för uppgifna ändamål upptagne; och skulle det deremot åligga Grelve Rudenschöld att, mot dessa vilkor, inrätta en läro-anstalt al ofvannämnde allmänna syftning och beskaffenhet, under det han sjelf finge efter egel godtfinnande såväl utse den dertill lämpligaste platsen, som bestämma de närmare detaljerne af undervisningen och ordningen i det hela, äfvensom sjelf välja sitt biträde. 2S:o. Herr von Seth, J. A. Motionären har erinrat, hurusom i Stor-Brilannien elemenlar-landtbruks-undervisniug flerestädes vore införd i folkskolan samt att praktiska nyttan deraf erkändes. Sådant vore, enligt motionärens tanke, ännn angelägnare bär i landet, der jorden lill större delen brukades af allmogen.
— Det är en allvarets tid, hvars skräckbild » Koniin-gen af Sion » visar oss och som ett allvarligt maningsrop klingar ur dikten bokens motto: Grass ist die Zeit und gewaltig; doch wehe, wenn unsere Herzen Rein nicht sind: wie sollen im riesigen Kampf wir bestehen? Hamerlings dramcr » Danton och Robespierre » samt » Teut » liksom hans underliga, egentligen säsom text till en kantat skrifna dikt » De sju dödssynderna », hvilken man med orätt velat sätta i förbindelse med Hans Makarts berömda bilder, nämna vi endast i förbigående. År 1876 öfverraskade han världen med ett nytt framstående arbete inom en ny gren af literaturen, dit han med sin utveckling nödvändigt måste föras. Träffande yttrar kritikern Wilhelm M * rr: Hamerling träder nu från sina tidigare vulkanartade skapelser fram till sin diktnings kulturland och ett nytt ffelt ligger honom öppet, den antika romanen. Och Hamerling skapade » Aspasia ». * — Visar oss Ahas-verus i brandffergade moln Roms väldiga storhet ännu i undergången, så försätter oss däremot Aspasia till Hellas evigt klara himmel, till den helleniska konstens, den helleniska andens blom-stringstid, visar oss Athen under Perikles. » Aspasia, en konst-närsoch kärleksroman från det gamla Hellas » kallar Hamerling sin kulturhistoriska roman. Konstnärer är det också vi möta i densamma och en varm och innerlig, ren och ädel hellenisk kärlek slår emot oss från bokens blad. Man skulle kunna säga, att hvarje hufvudperson däri är ett förkroppsligande af ett grekiskt ideal, Aspasia af det sköna, Perikles af det goda och Sokrates af det sanna.
Tull-Bevaknings-Kryssare eller Tull-Jagts-Befälliafvare som anträffas, emot qvitto, som tecknas å det qvarblifvande exemplaret, vid äfventyr, som särskildt kommer att stadgas. Efter ankomsten till Svensk hamn, skall det i behåll varande Manifest, genast af Skepparen, till först om bord kommande Tullbetjent, eller ock på Tull-Kammaren afl emnås, hvarefter lossnings-sedel derstädes erhulles. * §• 2I* Hvad vid Tullens uträknande ej lunner till half sk., uteslutes , och räknas deremot för en sk. hvad som stiger till och öfver en half. §. 22. Tull-betjent åligger, att skyndsamt meddela behörige Tull-uträkningar för inkommande och utgående Gods, och att låta dem jemiv föras med Journalen, i fall Gods-egaren sådant åstundar. §.23. Tolagen uppbäres i Svenskt Banco genom Städernas försorg af den som dertill förordlias; och kommer Tull-värdet att tjena till grund vid beräkningen af denna afgift, som erlägges af alla varor, så väl inkommande som utgående, hvilka draga högre afgift än i procent af värdet; men för de Artiklar, å hvil - Betunkanden. ka endast en procent erlägges , eger Tolag ej rum. §• 24. Med den särskilda afgift för kostnaden till Sjöfartens fredande, som under namn af Cpnvoy-afgift erlägges, förhålles, enligt derom gällande Författningar. §. 25. Med den vanliga Förhöjnings - Licenten, som hittills till Jern-Contoiret ingått för visse Jern-tillverkningar, enär de med fremmande Fartyg utföres, kommer äfven att, enligt derom gällande Kongl. Författningar, förfaras. §. 26.