Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då denna Styrelse dessutom sjelf bäst kan inse betydligheten af de ansträngningar hon gjort, för att vid denna Riksdag släpa sig fram i Magten; då jag ej bör tro henne vara till den grad förblindad, att bon icke skulle inse, att det slags upplösningstillstånd, som altsedan år 1815 fortgått, icke kan länge fortfara; då bon ej måtte kunna dölja för sig sjelf de stora uppoffringar bennes bibehållande kostar ett Folk, som, under 14 års De n 18 Julii e. m. 377 fred, och oaktadt föreningen med ett annat Folk, sett sina skatter altjemt okas; då hon sålunda bör sjelf begripa, att tiden börjar nalkas, då enskildta styrelsegrundsatser måste vika för allmänna, och tanken på hennes eget Jag utbytas mot ett noggrannare uppfyllande af de heliga pligter hvarje Regering äger till Folket; vill jag ej en gång misstro, att hon, i glädjen öfver den laglöshet, sorn hennes yttersta krafter kunnat bereda, eller den sorglöshet, Sorn räddar henne undan Ögonblickets faror, skulle kunna förgäta, att framtiden fordrar helt andra och större krafter, samt att hennes eget väl bör göra henne till sjelfva denna sorg-: lösbets, denna för friheten visade kallsinnighets ifrigaste motståndare. Jag antager alltså såsom säkert, att inom kort tid en förändring i styrelsegrundsatser skall afbehofvet framkallas. Frågan torde blott nu böra blifva: Påkallas en opinionsyttring af Ridderskapet och Adeln till angifvandet af detta behof, medelst begärd förändring i Rådgifvande personalen; och är den en pligt emot Fosterlandet? För att besvara denna fråga, måste man göra sig ett redigt begrepp om Fäderneslandets belägenhet, såsom det högsta målet för en Svensk mans bemödanden. Derefter bör man betrakta den ställning, hvaruti Konungen och FqR ket befinna sig i allmänhet och till hvarandra. Först sedan man gjort sig reda för dessa förhållanden, kan man med samvetets 3y8 Den 18 Jul i i e. ra. lugn yttra en öfvertygelse i detta magtpåliggande ärende.
: behofvens tillfredsställande var det mindre väl staldt, d&amp; man fick nöja sig med ett kosthåll bestående af " med vatten kokt ris utan socker, och Grahamvälling utan bröd och sirap. " Ocksii skges Louisa vid ett tillfalle, då fadern iitbredde sig öfver de välgörande följderna af den vegetarianska dieten shsom förmildrande af ett uppbrusande lynne, hafva utbrutit: " Det har jag icke kunnat finna, t ~ a r t o n i vet jag att jag, ehuni jag aldrig förtärt nhgot kött i all min tid, likväl ofta ar förfärligt retlig och lätt blir stuckenn Trots all aktning och tillgifvenliet för fadern intog dock modern främsta rummet i hennes hjärta. Det är med afseende pi % henne hon yttrar de vackra orden: nall filosofin i v %rt hus ar icke inskriinkt till studerkammaren, mycket fins ock i köket, der en präktig gammal fru tanker höga tankar ach gör ädla handlingar, allt mder det hon kokar och diskar.Ig Ocksa är det hennes förhoppning att en @ ng få bereda henne s n sorgfri tillvaro och när modern dog, skref hon: " en varm strömning synes med henne hafva försvunnit ur lifvet och det tyckes icke vidare tjäna nHgot till .att fortsatta med nkgonting. " Modern var helt och hhllet invigd i barnens förtroende och tog med hela hjärtat del i allt. ?Gen det oaktadt visade hon ingen klemighet eller n %got af den falska skonsamhet som ville undanhålla lifvets svhigheter för dem. Synnerligen tilltalande och vackra iiro också de drag, genom hvilka för&gt;nållandet mellan henne och hennes make belyses. Det hände icke sällan att afven det allra nödvändigaste för de dagliga behofven saknades i hemmet. Vid ett tillfhlle bar man sin frukost bort till en familj som led ytterlig brist; vid ett annat bortskickades middagen för att gifw tillfällig hjälp &amp; t en granne, som oviintadt fått besök af gäster. En bister vinterdag, nar vedförradet höll p&amp; att taga slut, backade en liten stelfrusen tiggarunge på dörren och bad .om litet ved.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att en beräkning, sådan som denna, och det veten J alla, mine Hrr! kan aldrig uppgöras så alt den till fullo kommer att motsvara inkomsternes belopp, ty den måste grunda sig på en approximativ uppskattning af de blifvande förhållanderna, men då man i alla fall mäste någorlunda på höft beräkna de blifvande intraderna, för att komma till den siffra som utgör statsbrist-summan, och till följe deraf äfven den ordinarie bevillningen, sä anhåller jag på del ömmaste att icke R. o. Ad. måtte, genom det beslut som nu fattas, föranleda en förhöjning uti den ordinarie bevillningen. Jag anhåller om bifall på betänk. Hr Printzensköld: Jag måste bekänna att. mitt hjerta verkligen icke är tillräckligt ömmande för att kunna lyssna till de ömma böner som Hr von Troil framställt om bifall till det förslag lill beräkning af ifrågavar:de inkomster som Bevilln.Ulsk. framställt. Mitt hjerta säger mig nemi. att man vid alla sådane beräkningar skall gä sä tillväga att, när resultatet af dem en gång blir kändt, det icke må kunna läggas dem till last som uppgjort beräkningen att de hafva på ett oriktigt sätt förfarit, och så lillsägandes missledt folkets omdöme, genom att hos dem framkalla den öfvertygelse som icke bekräftas af sanna förhållandet. På sådan grund kan jag för min del icke frånträda det förslag som Hr von Hartmansdorff framställt och jag förut tagit mig friheten understödja. Jag vill således blott i korthet bemöta några af de skäl, som Hr von Troil anfört till stöd för den mening han sökt göra gällande. Hr von Troil har börjat med det för klarande, att genom åtskillige tullsatser, särdeles på lifsförnödenheter skulle den smuggling som hittills varit ganska stor, betydligen minskas och Staten skulle kunna påräkna en vida större inkomst deraf, än som nu varit förhållandet. Jag delar ingalunda med honom den öfvertygelsen att smuggling genom den visserligen icke betydliga nedsättning som ä desse artiklar ägt rum, skall förekommas.
von Essen, generalen grefve Laserberg, öfverhoffägmästaren Ankaren,- na prinsarna Carls och Eugens samtliga ordonnansofficerare m fl till ett antal af inalles 28 personer Hvad klang i namnen, min prinsessa! - ett eko ifrån sagans dar finns liksom gömdt i ett af dessa, det andra är en stolt fanfar. I minnets krans, vi ännu linda omkring din morfars sarkofag, vi rosor — rosor vilja binda, ej liljor endast, från i dag! Du är den länk, som återknyter oss med den käre, som har gått — hans blod i dina ådror flyter, hans namn din brudgum också fått. Säg, är det icke nog att göra din färd välsignad till vår kust? Vår trohetsed skall nu du höra — den lyder så: i nöd och lust. Välkommen då, vårt hopps furstinna, du dotterdotter af den man, hvars krona evigt klar skall brinna, ty han med kärlek henne vann. Daniel Fallström. N Underrättelsen om denna fursteförlofning kom för de fleste nog ej som nå- gon öfverraskning. Ryktet har rätt länge bebådat den som förestående, och de Prinsessan Ingeborg i sitt arbetsrum. som hade tillfälle att observera » blå yppersta kort af prinsessan Ingeborg, som prinsens » uppmärksamma riddartjänst u n - finnes taget, utgånget från fotografen Carl der de danska prinsessornas senaste vistelse Sonne i Köpenhamn. Men då de tu nu skola härstädes vid Stockholmsutställningens öppvarda ett, ha vi trott oss göra våra läsanande anade n o " hvad det betvdde när här rinnor en fägnad genom att bredvid prinom dagen meddelades att prins Carl skulle sessans låta följa äfven hennes trolofvades beoe på några da&lt;4s Gästbesök till danporträtt. Det är visserligen välbekant för ska kronprinsparet.
Jag har mig nemi. bekant, att den paketfart, som i anledn. af R. St:s beslut vid förra riksdagen blifvit etablerad emellan Stockholm och Ystad, tillskyndat Postverket en årlig förlust af i5,ooo r:dr. R. St. anhöllo hos K. M. att tvenne paketposter måtte blifva inrättade. Postverket inrättade blott en och har sedermera icke ansett sig böra inrätta den andra derföre, alt den, som finnes, gått med årlig förlust af ofvannämnde summa. Att nu inrätta en diligencefart emellan Slockholm och Götheborg, då den emellan Ystad och Stockholm inrättade postvagn för 3 personer icke kunnat bära sig, anser jag oriktigt, emedan den förra utan allt tvifvel skulle komma att gå med dubbelt så stor förlust, enär antalet af resande från continenten till Stockholm vanligen är större, än från England, och det icke är sannolikt, att resande från continenten skola taga vägen hit öfver England, såsom ett af de dyraste land att resa igenom och vistas uti. Med Hr af Billbergh är jag visserligen af den öfvertygelse, att så många communicationer som möjligt böra öppnas; men långt ifrån att vilja tillstyrka bibehållandet af paketvagnen emellan Stockholm och Ystad och inrättandet af en ny emellan Stockholm och Götheborg äfven på Postverkets bekostnad, skulle jag anse dessa inrättningar företrädesvis böra ombesörjas af enskilda associationer, som dertill af staten erhålla bidrag, hvarförutan de omöjligen kunna bära sig, så länge skjutslegan är så låg i jemnförelie med andi-a länder och med legan för paketplatserna. Statens förlust skulle derigenom blifva mindre, emedan inrättningen skulle med större sparsamhet kunna ombesörjas af ett enskildt bolag, än då den drifves för allmän räkning; ty med all aktning för de personer, som i sednare fallet ombesörja inrättningen, kunna de naturligtvis icke hafva samma intei'esse att spara som ett enskildt bolag. Jag tror, alt jag icke mycket 1 o Den i A u g un t i c. m. misstager mig i den förmodan, att, om en diligence inrättades, på sätt Hr af Billbergh önskar, emellan Stockholm och Götheborg, densamma skulle finnas så dyr för Postverket, att den måste indragas.
Jag anhåller derföre om propos. på det förslag för ifrågavar. upphörd, som jag nyss framställt. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag instämmer så lill vida med Hr Edenhjelm, att allt som kan medföra utmätning, hör af K. M:s Bef:h:de godkännas, ty han är executorn i länet, och ingen annan bör kunna låta förrätta utmätning. Om han sedermera bör äga rättighet att gifva uppbördsorder åt nämnden, såsom Hr Edenhjelm föreslagit, är en sak, som jag icke förstår. Men hvad jag anser mig kunna förstå, är att ingen utmätning må kunna ske directe genom kronofogden, helst fråga kan uppstå huruvida saken är tvistig, då K. M:s Bef:h:de tillkommer att afgöra huruvida utmätning må följa eller saken hänvisas till domstol. Frih. Cederström: De siste tvänne talarne hafva uti sak rätt i afseende på grundsatsen, men dc hafva förgätit alt R. o. Ad. redan beslutat att restlängden kan, dä den är erkänd af sockenstämman, genast befordras till verkställighet, och således måste denna §, såsom Hr von Hohenhausen anmärkt, ställas i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s ofvannämnda, efter min öfvertygelse oriktiga, men dock genom votering fattade beslut. För min del anser jag det nu icke ens vara lagligt alt i denna § stadga, det K. M:s Bef:li:des godkännande erfordras, då man vid en föreg:de § förklarat detsamma vara onödigt och stadgat att endast sockenstämmans erkännande af restlängden behÖfdes för att medföra utmätning. Jag tillstyrker derföre, alt R. o. Ad. må godkänna denna § med den rättelse i ordställningen, som Hr von Hohenhausen föreslagit, endast med det tilllägg, att det skall bero på kronofogde eller länsman att lemna verkställighet åt den sålunda på sockenstämman erkända restlängden. Har åter någon person på sockenstämman protesterat emot restlängdens godkännande, kan utmätning icke äga rum, ty saken är då tvistig och måste gå till K. M:s Bef:h:de. Hr von Rosen:
I anledning deraf har jag, efter vederbörligen äskad kallelse å bemälte Herr Friherre och General-Adjutant, uti till RiksRätten ingifvet Memorial anmärkt, att uti berörde Instruction, som, den 8 April 1817, inför Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet föredragen, och hvarvid något Protocoll öfver föredragningen ej blifvit fördt, bland annat funnos sådane stadganden, att Bevaknings-Chefen borde låta visitera alla anträffande ifrån Utrikes orter kommande större eller mindre Svenska Handels-fartyg eller Båtar, som voro destinerade till Svenska hamnar, och om derå funnes Contraband eller sådane persedlar, hvilka icke blifvit upptagne på Fartygets Märkrulla eller Certepartie , eiler som kunde anses tillhöra Skeppets provision, borde de^i beslag tagas: Att å sådane i öppna Sjön anträffande Fartyg, som voro destinerade till Svensk hamn, och befunnos innehafva förbudna varor, egde be-, vaknings-Chefen rättighet att försegla luckorne och Fartyget med påliteligt folk bemanna , samt till närmaste Stapelstad afsända. och under behörig Domstol ställa: Ätt ut - Revisorers Berättelse. 981 ländska Handels-fartyg, som i Sjön anträffades och till Svensk hamn voro destinerade, fmgo Bevaknings-Chefen väl icke visitera ; men i alla fall borde sådane Fartygs Handlingar undersökas, och om deraf utröntes, att förbudna varor funnos om hord, borde det utländska Fartyget äfven besättas och till närmaste Tullkammare införas. Sedan i följd af dessa ordres ett Svenskt Fartyg, tillhörigt Handelshuset Jacob Skotte &
Ifeffner, Capellmästare, angående af honom sökt ersättning för innehafd lön. X. B. 257. A. 364. XIII. Hafs-tång, om bestämmande af rättigheten att upphämta den. XVI. B. 106. XVII. A. roa. XXVI. U. 407. XXVII. A. 65. Halland, KyrkoIIemmanen uti, angående. Se KyrkoHemmanen. Hallnäs bro i Vestra Härad af Jönköpings Län, 0111 bidrag till underhållande af. XVII. B. 324. XIX. A. 3. XLVI. U. 113. XLVIII. Halm. Se Hö. a45 Halmstad, angående understöd af allmänna medel till så väl hamnbyggnad vid, som upprensning af Nissa å. LVIII. 13. 395. LX. A. 80. Hamilton, Grefve Axel Raoul, yttrande, XVI. 98. Hamilton, Grefve Gustaf Wathier, yttranden. Hamilton, Friherre Hugo Adolph, yttrande. VII. 294. Handeln, den utrikes, angående inskränkning uti. V. 359. VI. 191. VIII. R. 293, 366. A. 2 5o. — och den större rörelsen, angående en på upplåningar grundad Discontering till förmån för. XXXII. B. 302. XXXV. Å. 124. XLVIII. LXIII. A. 8. A. 9. LXV. B. 325. A. 43* a46 Handelsoch HandtverksOrdningar, om utfärdande af de vid sista Riksdag föreslagne. II. 282. YL R. 206. XXVI. B. 4°8. XXVII. Hartmansdorff, August von, yttranden. Hedenberg, Carl August von, yttranden. V. 367. Hederstjerna, Erland, yttranden. VII. 5o, 296. XXV. i83.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet,’ N:o m3. (U. A.) Utskottets den 19 sistlidne December, under N:o 123, afgifne betänkande, i fråga om anslag till befrämjande af Slöjd-expositioner, har blifvit åter - Stats-Utskotlcls Memorial, N.-o 187. 13 remitteradt från Borgare-Ståndet, hvarest åtskillige talare ansett att, sorn dylike expositioner visat så många välgörande verkningar, Utskottet icke bordt afstyrka bifall till det begärda, mindre betydliga, anslaget, samt att den till slöjdernes befrämjande i allmänhet å 6:te hufvud-titeln uppförda summa, 12,000 Rdr, hvartill Utskottet hänvisat, troligen icke vore tillräcklig för betäckande af alla i nämnde hänseende erforderlige utgifter. Ridderskapet och Adeln har för ifrågavarande ändamål beviljat ett anslag af 1,000 R:dr om året, att utgå under 3 år; hvaremot Presteoch Bonde-Stånden bifallit Utskottets förslag, deruti yttras, att, i händelse Kongl. Maj:t anser slöjderne inom landet kunna genom expositionerne verksamt befrämjas, erforderlige medel derför då torde blifva att tillgå af det å 6:te hufvudtiteln uppförde ofvannämnde anslag; och får, vid sådant förhållande, Utskottet sitt förut aUifna utlåtande i ämnet vidblifva. O Stockholm den 10 Februari 1S45. Arik. till Exp. Utsk. d. 11 Febr., kl. 1 e. m.
St.atsjamt OeCOnomle-VtskoiitiM Betänkande N.o 2§. att icke mera iin 100 Båtsmän kan staden åläggas; mea 0111 antalet -af Båtsmän skulle synas vara ringa för Stockkolms stad i proportion möt andra sjöstäder, så hör härvid komma i betraktande, att Stockholms stad underhåller arne andra mil itai rcorpser, nemligen Stadens MiliUir-Goropagnie, roo man med nödigt Öfveroch Underbefäl, en Brandvaktscorps, bestående af cn Capitaine, en Lieutenant, 2 Adjutanter, 5 Underofficerare, 18 Rotmästare och 200 man, hvilka corpsen kosta i årligt underhåll, åen förra 16,900 Rdr, den senare 23,200 och Båtsmännen 3,5oo; dessutom betalas inqvartering med 7G,603 Rdr 17 sk. .— Summa Banco Rdr. 1 i8,2o3 — 17 sk. Äfven underhållas 3:ne stora Caserner, hvaraf 2:ne för gående och kommande trupper. Då allt detta tages i öfvervägande, lära Rikets Högloflige Ständer benäget finna, att Stockholms stad är i högsta måtto d sådant afseende beskattad, hvarföre jag vördsamt reserverar mig emot ali tillökning af Båtsmän för Stockholms stad.” Af Herr Leffler, E. M, ”Såsom Ledamot af den sammansatta de Högloflige Utskottens afdelning, har jag deltagit uti beredningen utaf nu i■IVågavarande Betänkande. Jag liar dock icke kunuat instämma uti Pluraiiletcns beslut, att de Högloflige
Juhemste förbrukaren, iom, när han erlabe för sin wara dög betalning till Fabrikören, har den tillfredsställelsen att det sser för Landels bätnad; men seratt Riket twärrom stenas näe denna betoning gär till Jnporr ric»n, naturligen önska att fä handla omedelbart med Utlänningen och hans ow.llkorliga rättighet bernil har lamma vomkullstörliya grund som Frrmark. adS-inrätlningcn; j sölje hwaraf dct blifwer nvdwändigt alt undanlöbjviig hindik sök Ulsäuiiingin all drsöta wära ham» nar. 566 Dm ro Janumtt. nar. Det sä kallade Product-Placatet och Förvrdningni om Selt-handeln mäste anses såsom v, nystuga Försatlnmgar, endast ledande till nägra lä Medborgares förmän, pä det Helas bekostnad, 06) man borde sä mycket mindre förswära ulländnlngens besök i wära hamnar genom höaa TuilrafgifterSkeppsumgälder, s-mt Loisoch 06) Bä?- ofgifter, jorn Riket i alla fall iörlorar detpä, i det att wäre egne Fartyg i uständike hamnar fä i stället widkännas wedergällnings.räkten och i lamma män erlägga sädane afgifter hwilkas bnopp alltid bliswe större lä wida tili narwarande tzandelsställning, wära Fartyg, lvm besöka utländska plaster gö-ia större Lästetal än de ustänssa som hetöka wära hamnar. Om en sadan systematisk Reform i wärk Närings-systxm icke skulle kunna ännu widtagas, sä är det klart att man icke utan menliga sö?jder kan widtaga den uri blott en del som rörer Fadrikerne, och det är pä sädane grunder jag alldeles bestrider d-n härom gjorde Proposition. Stockholm den y:de September 1809. Lbönberr. k7r su^rs. Lx protocollo ?. st. dkcr^el."
Utskottets å sidan 15 förekommande hemställan rörande ingressen till den föreslagn a Fö rfa It n in gen. Ståndet ansåg besluts meddelande öfver denna hemställan böra uppskjutas, intilldess af förväntade Protokolls-utdrag kunnat inhemlas, i hvilka beslut samtlige Riks-Slånden stannat angående ifrågavarande förfallningsförslags alla §§, hvarai ingressens lydelse i väsendtlig mån beror. Den 11 och 15 Juli. Frän Vallöf. Borgare-Sldndet. S. D. Föredrogs Lag-Utsholtets Betänkande, N:o 55, i anledning af väckt motion om antagande af ny Konkurs-lag, samt nya lagar, angående boskillnad och urarfvagörelse. Härvid förekommo förslagen: l:o till Konkurslag. Godkändes, med den förändring, alt ordet: ”Konkurs-ansökning1' införes, i stället för det föreslagna ”Aflrädes-ansökning”, hvilken förändring ansågs jemväl höra iakttagas uti den återremitterade 55 §. Och öfriga delar af förslaget. lif ollos. 2:o till Förordning om boskillnad och undanskiflande af egendom i makars 1)0. §§ 5, 12, 14 och 15. Återremitterades. Prol.-Uldrag den 13 Juli ISBO. 523 Och öfrige delar af förslaget Gillades; och 5:o till Förordning, luiru gäld vid dödsfall betalas skall, och om urarfvagörelse, så ock angående undanskiftande af egendom i död makes ho. §§ 2, 5, 10 och 12. Ålerremitterades. § 6. Godkändes, med rättelse på första raden af ordet de till ordet en. Och öfriga delar af förslaget Biföllos. Den 15 Juli. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs Bevillnings-Ulskoltels Utläsande N:o 27, i anledning af erhållen ålerremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 23, angående Tull-bevillningen. I. larifen för Införsel-tullen.
Fick så tillsägelse att skrifva den en gång till och derjemte en hotelse om aga, ifall han den gången också skref ve fel. Utan verkan. Agan följde, och för nionde gången skref gossen sin öfning och skref den rätt. » Sedan dess », berättade läraren, » har han visserligen skrifvit sina uppgifter fel, men bara en gång, högst två gånger hvarje ». » Trots? » frågade jag. — » Ähnej, bara ett olidligt slarf », svarade han. Säg, » ungkarl », var ej agan denna gång på sin plats? Ingen skulle väl kunna i detta fall påstå, att läraren tog till käppen för sin motionering, ej ens såsom afledare för dåligt lynne. Slutet blir: Agan är under nuvarande förhållanden både behöflig och berättigad, då den med urskilning handhafves; åtminstone hyses denna uppfattning af S. Bgr. I d u n s fjerde pristäfling. af 20 kronor. bästa nyårspoemet lemnas ett pris af 15 kronor. Hvarje pristagare erhåller derjemte en årgång af Skandinavisk Modetidning för 1889. Täflingsskrifterna, som böra skrifvas endast på en sida af papperet och förses med namn eller signatur och förseglad namnsedel, skola vara inlemnade senast den 2 4 december. A baksidan af konvolutet bör tecknas ordet: Täflingssh-ift. Vi tillåta oss som ett det bästa prof på det upphöjda innehållet här nedan aftryeka några korta citat från skilda ställen af arbetet. Våra barn och framför allt våra döttrar böra vi tidigt inskärpa blygsamhet samt utveckla och förfina den, så att denna känsla blir upprigtig och fin och icke ett konventionelt hyckleri. * Att framlocka kärlekens gnista ur likgiltighetens hårda kiselsten är ett förtjusande under, att väcka den ur dess sömn en afundsvärd förmåga; att beså vår lefnadsstig med kärlek och åtrå kan för en hvar menniska vara berättigad anledning till stolthet.
Departements-chefen härvid upplyst och anfört, finner såväl den föreslagna löneförhöjningen för maskinist-staten, som den ifrågaställa tillökningen i personalens antal vara af verkligt behof påkallad, får Utskottet tillstyrka, att den för dessa ändamål äskade anslags-tillökning måtte af Rikets Ständer beviljas. 4io) Beträffande det för Båtsmäns beklädnad erforderliga belopp, i nu gällande Riks-stat upptaget till 63,000 Ridr, har Utskottet, i sammanhang med denna anslagsfråga, förehaft en af Kongl. Majit till Rikets Ständer den 8 November nästlidet år allåten och af Riks-Stånden till Utskottet remitterad nådig skrifvelse (Nio 48), angående väckt fråga om lindring i båtsmanshållet med afseende på derifrån utgående beklädnadsbidrag; varande i denna nådiga skrifvelse erinradt, hurusom, med anledning af åtskilliga vid sednaste riksdag gjorda framställningar derom, att rustoch rotehållare vid båtsmanhållet måtte befrias från skyldigheten att bidraga till båtsmännens beklädnad och att i stället statsmedel måtte anvisas till bestridande af denna kostnad, Rikets då församlade Ständer, som ansågo en lindring uti båtsmanshållningen i allmänhet och företrädesvis i Blekinge län och Södra Möre härad af Calmar län vara önskvärd och af billigheten påkallad, helst sedan en icke obetydlig lättnad i roteringsbesväret blifvit rotehållarne vid indelta infanteriet beviljad genom upphörandet af det från dem utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll, uti skrifvelse den Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 13 20 Februari 1858 i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes, efter det utredning i ämnet försiggått, till Rikets näst sammanträdande Ständer allåta nådig Proposition derom, att rustoch rotehållarne vid båtsmanshållct måtte komma i åtnjutande af en sådan lindring, som vid sista riksdagen blifvit rotehållarne vid indelta infanteriet beviljad.