Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner det, och äfven att dessa Komitéer göra det med mycken noggrannhet, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att dessa Komitéer för det första döma utan appell, och för det andra rörer denna uttaxering kommunala afgifter, som skola uptagas inom det samhälle de tillhöra, för att inom detta samhälle användas. För min del fortfar jag att yrka bifall på denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas npgaf för en stund sedan, atti Bevillms-Författn. står: egendomens rälta värde. Jag har icke förordningen till hands, men såvidt minnet ej felar, står der ”egendomens rättmätiga värde”. Detta mätes genom jemförelse med andra fastigheters. Jag tror uttrycket således vara rigtigt. Hr Bråkenhjelms yrkande att der bör stå ”efter mitt bästa förstånd” etc., anser jag vara alldeles öfverflödigt, ty hvar och en vet nog att han skall döma efter sitt förstånd och icke efter andras, emedan det sednare är honom omöjligt. Propos. till bifall å Utsk:s i afseende på 122:drä §:n gjorda förslag, hiet härefter framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande. Efter härvid af Hr Ribbing begärd votering, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den som bifaller Bevilln:s-Utsk:s i afseende på Bevilln:sförordms 122:dra § gjorda förslag röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej 5 vinner Nej, anser R. o. Ad. nämnde § böra utur Förordningen uteslutas. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 28. Nej — 11. 37:de punkten, ang:de §§:ne 425 och 426; 38:de punkten, (tng:de §:ne 430 och 434 ; samt 39:de punkten, ang:de § 434. 414 Den 27 M aj f. m. R. o. Ad. biföll livad
BondeSt. väckt motion, angille föreskrifters meddelande iafseende pä beskaffenheten af länsmans fullmakter; N:o 23, i anledn. af återremiss utaf Utsk-.s betänk. N:o 6, öfver väckt motion, ang:de ändring i författningarne om bysättning; N:o 24, i anledn. af väckt motion om förmånsrätt för förskott på till försäljning lemnade varor; Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 38, i anledn. af väckt fråga om Bibelcommissionens upplösande; N:o 39, i anledn. af väckte motioner, ang-.dc upptagande af kollekter för missionsverkets räkning; N:o 42, i anledn. af väckt motion om rättighet för rotehållare, såväl vid soldatsom båtsmanshållet i Helsingland, att sjelfve disponera de s. k. uddemantalseller udderökskassorne; No 4.3, i anledn. af särskilda motioner, dels i fråga om stadgande, att personer, hvilka ådömas ansvar för 3:dje gången fylleri, mätte, i st. f. vatten och brödstraff, förpligtas att undergå den s. k. 110 Den 8 Mars f. n. Schreiberska fyllerikuren, dels ock om skyldighet för läkare oeh läns-lazaretten i riket, att under uppgifne förhållanden å derstädes intagne personer använda berörde kurmetod. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 11 Mars 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 14 prot.utdr. för d. 8 dennes. Hr af Grubbens, Nils Willi., uppläste följande:
Stat derutöfwer tillagde ersättning för förlorade CompagnieNevenuer och Inkomster; men som detta hade egenteligen afseende pa godtgörandet för erlagde drygare accocd, sa förklarade Riksens Ständer uti deras underdåniga strifwelse till Kongl. Maj:t af den io:de April -8'o, angående Stats-Regleringen, det Riksens Ständer ansett billigt, att en wis tid för dese Löners owillkorliga åtnjutande borde bestammas, hwarefter Lönerne ofelbart komma att indragas, antingen Jnnehafwaren under tiden wunnit annan befordran eller ej; och skulle harwid iakttagas, att de Officerare, som efter dcsia grunder crhöllo ersättning för deras Reducerade Beuster, skulle i s:ne ar åtnjuta densamma, wid hwilken tids förlopp totala erfält ungssumman för 6 ar pa en gang i Stats-Werkets Reverser uppå lika tid med 6 procents ranta till dem skulle utbetalas. Stats»Utskottet kan destomindre tillstyrka någon ändring härutinnan, som desie Officerare, ehwad de genast taga alsted eller ock winna transport eller befordran till annan Tjenst och Lön, ändock fa i 8 är6 Den i8 Julli. i8iZ ars tid bibehålla icke allenast hela Lönen utan ock den särstilda ersättningen uti bade penningar och spanncmal, och såmedelst erhålla wida större accord, än hwartill de annars, enligt Accords - Reglementet wero berättigade — och bör Stats-Utstottet i öfrigt tillkännagifwa, det Stats-Werket icke ager någon tillgäng a Stat till utsträckande af en fa belydelig förmohn pä lifstid för Officerare, som til! största delen äro i sin bästa alder och af hwilkas redan adaaalagde utmärkta nit och warma för sitt Fosterland det icke ar alt förmoda, det de skulle wilja eller önsta, art va sadant sätt se sig i förtid förwandlade lill Lifstids-Pensionärer. Riksens Högloflig Ständers egen pröfning underställes allt detta ^vördsammeligen.
Nu begriper jag icke, att jag ett ögonblick kunde förvirras av hans ord, så enfaldig jag annars är. Det är besynnerligt, att du, unga flicka, som jag gungat på mina knän, skall vara visare än den här gubben med det långa skägget. Från Hermione gick Medes till sin son Okos, som redan låg i sin bästa sömn; men gubben skakade honom så länge, tills han vaknat, och detta för att meddela honom, att Kimon var en skramla och en pratmakare, och att Hermione vederlagt allt vad Kimon hade sagt. - Det är väl det, min far. Men jag är ung och behöver icke tänka på sådant, svarade Okos och vände sig på andra sidan för att somna igen. Medes njöt under natten en ostörd sömn, utan att vidare oroas av grubbel. Även den följande dagen var han lugn och tänkte icke på Kimon. Men efter någon tid återvände minnet av samtalet med denne, och Medes började åter fråga sig, om han ej möjligen hade rätt. De bevis, som Hermione anfört, begrep han väl icke; men han ansåg det möjligt, att de icke voro tillfyllestgörande; mänskliga förståndet är ju svagt och låter lätt förleda sig att antaga det önskvärda som verkligt. Själve Sokrates kunde ju vara offer för en villa. Medes hade glömt att fråga Hermione, om filosoferna, vidkommande odödligheten, ägde fullständig visshet eller endast kommit till ett mått av sannolikhet. Medes kände inom sig, att han icke kunde nöja sig därmed, utan måste hava just den fullständiga vissheten, en visshet så ovedersäglig, som om en gud uppenbarat sig och givit honom den. En vacker dag vände han sig till sin herre med det spörsmål, om själens odödlighet är viss eller endast sannolik. - Min vän, svarade Krysanteus, är ej sannolikheten nog för dig, så förvandla henne till visshet genom tro. En förnuftig tro är gudarne behaglig; det är ett vågstycke att vinna henne, men att våga i denna sak är en manlig gärning. - Men varför, frågade Medes, giva oss ej gudarne full visshet om det, som är nödvändigt för vår lycka? - Svara du på en annan fråga, sade Krysanteus. Vad synes dig om en tjänare, som fullgör sin skyldighet endast av fruktan för straff eller hopp om belöning?
Anledningen till en sådan afvikelse från hvad K. M. äskat, ligger för hvar och en tydlig, som känner gränserna för en vanlig menniskoålder, och det torde väl icke finnas någon inom detta hus, som ej anser att Frih. Ericson gjort sig väl förtjent af fäderneslandet. Jag anhåller att detta mitt amendement måtte få åtfölja den K. Proposm till Stats-Utsk:t. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef den K. Proposm jemte yttrandet till Stats-Utsk:t remitterad. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t följande d. 26:te dennes bordlagde K. Proposm, nemi.: ang. en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeeller Brunshauser-tullen; H. I. 13 194 Den 28 November f. m. i fråga om anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarne inom riket samt utgifvande af derpå grundade kartor; ang. anvisande af medel till ombyggnad af Nyqyarns bro öfver Sagån i Tillinge socken och Åsunda härad af Upsala län, jemte deraf föranledd vägomläggning; ang. försäljning till skatte af den under Elfsborgs Kungsladugård lydande lägenheten Klintens bana; om förhöjd pension åt Kammarrätts-Rådet C. Printzensköld vid afskedstagande!; och ang. anslag till folkundervisningens befrämjande. Föredrogs och remitterades till Bariko-Utsk:t K. M:s d. 26:de dennes bordlagda Nåd. Skrifvelse, äng. Stockholms stads Magistrats underd. ansökning om kreditiv-rätt i R. St:rs Bank för Stockholms Förmyndare-kammare. Föredrogs Konst.-Utsk:ts d. 26:te dennes på bordet lagda Mern. N:o 3, med ytterligare uppgift å hvilande förslag till ändringar i grundlagarne.
Qvinnan svarade: »Herre, konung! det är mig sagdt, att din drottning blifvit förvandlad till en gyllene gås, och att du sörjer både natt och dag öfver denna stora olycka. Nu har jag kommit hit, för att lösa förtrollningen och gifva dig åter din gemål, om du eljest lofvar bifalla ett vilkor, som jag vill framställa.» När konungen hörde detta tal, blef han mycket glad, och frågade hvad som vore qvinnans begäran. Då tog käringen till orda: »jag har mitt hem uti brinken, som ligger på andra sidan om den svarta floden. Nu bedes jag, att du låter lägga en sten-mur rundt omkring berget, så att ditt fä icke kommer dit och oroar mig, när det släppes i bete.» Detta tycktes konungen vara en ringa bön, och han lofvade gerna efterkomma den, ehuru han mycket tviflade att qvinnan kunde hålla sitt ord, såsom hon hade utfästat. Käringen började nu omständligt förtälja, om allt som hade vederfarits Lilla Rosa af hennes elaka styfmoder. Men konungen hade svårt att tro detta tal, ty han kunde icke tänka, att den gamla drottningen var så falsk i hjertat. Då beddes qvinnan få se den fagra silkes-serken, som Lilla Rosa hade fått i vängåfva af sin styfmoder. Konungen lät hemta serken, och så gingo de samman till rummet hvarest guld-gåsen hölls innestängd. När de nu hade kommit fram, gick trollqvinnan bort till den fagra gåsen, och drog tyget öfver henne. Då löstes förtrollningen, Lilla Rosa återfick sin rätta skepnad, och i stället för en gyllene gås, stod der en fager qvinna med gullgult hår, såsom tillförene. Men i samma stund begynte linden åter spela, och näktergalen sjöng i dess topp, så att det var en lust och glädje deråt. Nu vardt fröjd öfver hela kungsgården; men konungen förstod att den gamla qvinnan hade talat sannt, och höll redeligen sitt löfte såsom han hade tillsagt. Lilla Rosa och hennes gemål gjorde sig derefter redo, att fara bort till konungen som var Rosas fader.
fe8lo| Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 75, öfver Riksdagsfullmägtigen från Öre•i bro Län, Anders Ericssons motion om stadgande, att den, som beträdes med stöld utur täckt jordgraf, der jordjrugter förvaras, skall straffas enligt Zyr.gVtskottetn Utlåtande N.-o 144! 41 6 §. i 40 Cap. MissgerningsBalken. Samtlige Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottet återförvisat ifrågavarande Betänkande, emot hvilket blifvit anfördt: hos Högloft. Ridder skap et och Adeln : af Herr Wollrath Tham, med hvilken Herr Carl von Qvanten sig förenat: att som i Lagen ej funnes stadgadt serskildt straff för den , som uppbryter jordgrafvar, eller annat ansvar för stöld derutur, än såsom för enkel stöld; så, om det syntes för strängt, att tillämpa stadgandet om inbrottsstöld , vore det åtminstone skäligt, att tjufven blefvö straffad lika med den , som stjäl ute å marien , hvilket förmentes vara så mycket angelägnare, som man i senare tider erhållit större tillgångar på jordfrugter , än att de genast kunna afsättas, förtäras eller inom hus förvaras ; hos HÖgvÖrdige Pr este-Ståndet: a:o af Herr Professoren Bexell, i hvars yttrande Herr Contractsprosten Nibelius, Herr Prosten Dedekind, och Herr Doctor Häggblad instämt; alt om, vid stiftandet af 1734. års Lag, senare tiders åkerbruks-theorier hade varit kända,' —■ en lika stor rymd af 4a LaglJiskmiets Utlåtande N:o 144.
Gustaf V a s a utrustade 1531 en präktig flotta. P å den inskeppade sig hans syster, grefvinnan af Hoija, jämte många förnäma damer o c h herrar för att afhämta bruden. T r e veckor voro d e på väg. D å de väl k o m m o till det Lauenburgska hofvet i Liineburg, var det nära att de ej fått prinsessan med sig. Hennes f a r förklarade sig vilja hafva ännu ett års uppskof med giftermålet. H a n hade fått betänkliga underrättelser om sin tilltänkta svärsons oroliga undersåtar. Men han fick snart erfara, att man lekte ej med kung Gösta. Denne skref i kraftiga ordalag: Ville bruden ej komma nu, genast, så ville han ej h a henne alls. Bruden kom, med mor o c h syster o c h stor stass. I Stockholms storkyrka skedde vigseln den 24 sept. Bröllopet varade i åtta dagar, o c h konungen lät sitt glada lynne f å fritt l o p p. Han tyckte om att ställa till partier o c h hade nog sin del i d e många trolofningar, som blefvo en följd af bröllopsfesten. Inga omkostnader hade konungen skytt för att värdigt mottaga sin förnäma brud. Men Katarina var ej lätt att tillfredsställa. Trots allt, ansåg hon sig hafva gjort en mesallians, då hon gifvit sin hand åt denne uppkomlingsfurstc, men Gustaf V a s a var ej den som talte höga låter. Misstänksamma o c h häftiga voro bådas lynnen. Äktenskapet blef så- lunda ej bland de lyckliga, om också en del rykten varit öfverdrifna om konungens våldsamhet o c h Katarinas intriger. H o n var en svag, fåfäng kvinna, som var missnöjd med allt o c h aldrig glömde sin höga börd. Hos konungen fanns starkt sedligt allvar.
Arch i v förvarade handlingar måtte öfverlämnäs, dels till Riks-Archivet och dels till enskilde. — den 28 December. En af Bonden Magnus Persson i Jäth af Kronobergs Län gjord ansökning, att utbekomma! värdet af en utaf råttor skadad Banco Transport-Sedel å 33 R:dr' 16 sk. /838 den 21 Junii Åtskillige af Malmö Låne-Gontors Revisorer, it sammanhang med verkställd granskning af i83^ års räkenskaper oclii förvaltning, gjorde hemställanden. 64 Berättelse af Banco-Fullmäktige. i838 den 1 November. En af Referendarien S. V. Grapengiesser, i sammanhang med erhållet uppdrag att uppgöra förslag till förändradt Bokföringssätt vid Låne-Contoren, gjord framställning för beredande af ett enklare expeditionssätt vid utlåningen mot pant af jern och andra expor■table elfecter vid Låne-Contoret i Götheborg. i83g den // Juli. Tvänne af Götheborgs Låne-Contors Revisorer, i sammanhang med verkställd granskning af r838 års räkenskaper och förvaltning, gjorde hemställanden. — den 25 Juli. Någre af Malmö Låne-Conlers Revisorer, efter fulländad granskning af 1838 års räkenskaper och förvaltning, gjorde framställningar. — den November. En af Bankens Commissariat gjord hemställan, huruvida de af medlernmarne uti Götheborgs nja Brandstods-Förening till Banken afgifne, 2:ne serskilde, förbindelser, nemi. dels af den 28 Juli, 29 October och 6 November i83o, och dels af den 10 Februari och 7 Mars 1831, skola förnyas. — den 21 November. Af Vaktbetjeningen inom Banken och Discont-verket gjord anhållan om pensions,rätt efter uppnådde tjensteeller lefnads-år, lika med Verkens Tjenstemän. 1840 den g Januari. En af Kammarherren B. Bosenblad gjord framställning, angående präglandet af en minnespenning öfver aflidne Banco-Secreteraren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordsljerne-Orden G. 31. Helsingius.
VÄRDINNAN. Då har ni företrädet, mademoiselle. LOUISE. Jag kan betala hälften nu och andra hälften första September. Jag har inte så mycket pengar att undvara strax. VÄRDINNAN. Till den första September kan jag vänta. Men ni betalar mig väl litet för allt extra, mademoiselle? LOUISE. Om ni låter mig få allt som jag vill, och VÄRDINNAN med en blinkning. Man är diskret. Man har sett verlden. ^Nickar.^ Ni sätter nog värde på, att inte ha med något vanligt dumhufvud att göra, mademoiselle? LOUISE otåligt. Ja ja VÄRDINNAN. Godt! Jag har varit mycket belåten med mademoiselle, derför skall ni också ha er atelier. Och monsieur är också en utmärkt herre, en riktigt nobel herre. LOUISE går hän till skåpet, tar fram en bundt sedlar och räknar upp summan. VÄRDINNAN. Och om det skulle vara någonting extra med uppköp eller uppassning eller dylikt, så står jag alltid till tjenst. LOUISE lemnar pengarne. Se der! Det är ju riktigt. VÄRDINNAN. Alldeles rätt. Jag skall skrifva kvittensen och så gå efter ett timbre. Ja, så är det möblerna, de möblerna som mademoiselles bror hyrt. De äro också lediga den 1:ste Juli. LOUISE. Vi kunna ju tala om det sedan. VÄRDINNAN. Godt. Ni kan få allt efter er egen smak, mademoiselle. ^Går.^ LOUISE blir stående och stirrar ut i luften. Åh, det är vansinnigt, vansinnigt! Men jag kan inte annat. VÄRDINNAN kommer in igen. Nu äro de här igen fröknarna hon, målarinnan häruppe och hennes syster. Hvad ? LOUISE. Låt dem komma in. VÄRDINNAN. Godt. Jag står alltid på ert bästa, mademoiselle släpper aldrig in någon utan att först ha sagt, att ni inte är hemma. LOUISE förströdd. Ja, jag vet VÄRDINNAN.
Som Fullmägtige icke ansett någon förändring i de uti I48:de §:n omförmälda välgörenhetsbidrag vara behöflig, hemställer Utskottet, lika med Fullmägtige, 2:o) att 148:de § i nuvarande Reglemente må i det nya Reglementet oförändrad intagas. Med anmälan att, af de personer, som, enligt 149:de §:n, åtnjuta årliga anslag från Banko-fullmägtiges dispositionsräkning, enkan efter Registratorn vid Lånekontoret i Malmö H. Gullander år 1864 med döden afgått, hafva Fullmägtige tillkännagifvit att, som hennes efterlefvande dotter, Charlotta Gullander, född den 8 Oktober 1813, befunne sig i fattiga omständigheter samt vore sjuklig, till synförmågan försvagad, och besvärad af sådan sjuklighet i ögonen, att dessa icke tålde ansträngning, hvadan hon numera icke kunde sysselsätta sig med finare och således mera lönande handarbete, dermed hon tillförene väsendtligen bidragit till sitt och modrens uppehälle, så och enär hon icke vore berättigad till åtnjutande af pension från diskontverkens samt Tumba bruks enkeoch pupillkassa, hade Fullmägtige, i öfverensstämmelse med Styrelsens öfver Lånekontoret i Malmö tillstyrkan, tillåtit henne att uppbära det anslag, hennes moder i lifstiden åtnjutit; och hafva Fullmägtige hemställt, att Charlotta Gullander fortfarande måtte få behålla berörda anslag af 300 R:dr årligen. Till denna hemställan anser Utskottet sig böra, i betraktande af de utaf Fullmägtige anförda ömmande omständigheter, tillstyrka bifall; under förutsättning hvaraf berörda § 149, deri för öfrigt icke någon ändring ifrågakommit, skulle erhålla följande lydelse: 3:0) Mom. 1. Af Fullmägtiges s. k. dispositionsräkning, till hvilken en summa af 4,000 R:dr vid hvarje års slut, på sätt hittills skett, från Bankens förvaltnings-kostnadsräkning öfverföras, skola tills vidare utgå: Banko-Utskottets Memorial N:o 12. 1:o) följande af Rikets
Föga vet han om de hårda själsstrider, som måste utkämpas, innan en hederlig kvinna förmår besegra sin motvilja mot att ens vidröra den Btyggelse, för hvilken man ganska bekvämt kan sluta sina ögon, så länge det gäller andra, andras barn, andras söner och döttrar, och vi själfva få sitta i fred, trygga och stolta i medvetandet om vår och våra närmastes oskuld. Men för mången, som så suttit, säker och själfviskt lugn, har olyckans stormvåg brutit in med makt och en räddande hand förgäfves blifvit sökt och anropad. Slutligen vill jag i denna sak blott erinra om, att äfven det onda kan behandlas på ett nobelt sätt, äfven en ömtålig sak framställas så att intet öra såras däraf, intet hjärtas frid stores. Den enda personliga erfarenhet, den som skrifver dessa rader häruti kan åberopa, IDUN är Upsalamötet, och att där icke yttrades ett enda ord, som ej den skäraste oskuld med lugn kunnat åhöra, det skola alla där närvarande kvinnor kunna intyga. För innehållet af de i motionen berörda lagparagragraferna och däri föreslagna ändringar redogjordes blott i så måtto, att förbättringarnas syfte blef för de åhörande någorlunda klart. Förhandlingarna utgjordes för öfrigt af tvänne föredrag, hvilka en Upsalatidning beteckar sålunda: » Det ena en tilltalande och sakrik utveckling af ämnet » kvinnans värnplikt i hemmet », det andra en den älskligaste framställning af hvad som bör förstås med hjärtats renhet. Föredragen, båda hållna i en ädel och synnerligen tilltalande stil, buro allt igenom en varm och innerlig prägel och tycktes på det djupaste gripa de uppmärksamma åhörarne. » Ännu en anmärkning måste bemötas, den nämligen (ofta framställd, äfven den): huru kunna kvinnorna veta, att så mycken uselhet finnes till, att varitéföreställningarna äro så demoraliserande, att oanständiga skrifter och bilder utbjudas och läsas? Och vore det icke mera fint, mera kvinnligt att ignorera allt detta, att lämna åt männen att afhjälpa och förhindra allt dylikt ondt? Ja, detta sista är just hvad vi gjort.
Det är derpå jag tager mig friheten fästa de värde talares uppmärksamhet, hvilka ansett det vara af vigt att nu beträda en annan bana än den, som under 3o års tid varit begagnad; ocb jag hemställer till dem, om de anse den princip, de bär framställt, vara så nödvändig alt göra gällande, att man ovillkoi ligen bör kasta sig in på svårigheterna; ty att vi skulle komma till dem, inser jag tydligen, och jag tager mig derföre friheten att, på samma sätt som jag yttrade mig då fråga var 0111 voter:s-propos:na ronde statsregleriugen, afven nu fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, att det vore tilläfventyrs betänkligt att antaga den nya principen, emedan jag icke ser huru dessa tvister på grundlagsenligt siitt och lill ömsesidig belåtenhet och tillfredsställelse skola kunna slutas. 1 denna fråga synes det dessutom vara så mvcket mindre nödvändigt eller skäligt alt beträda stridibanan, som man verkligen har 3o års praxis för sig. Hr Printzensköld: Jag anser för en pligt, alt vid detta tillfälle uppträda med det förklarande, att jag, af hvad Frih. Sprengtporten här synes hafva åsyftat, att man borde frånträda ifrågavar. rättsbegrepp, blott derföre att man kunde råka i en dilemma, derigenom att 2 Stånd kunde stanna emot 2, alldeles icke funnit mig öfvertygad om nödvändigheten att frångå dessa rättsbegrepp, då jag linner dem riktiga. Det är beklagligt, om ett missförhållande kan uppkomma, derigenom att R. St:s särskilda afdelningar råka i conflict med hvarandra; men detta skall åtminstone icke hos mig verka derhän, att jag afviker från den öfvertygelse, som mitt samvete ocb förståndet bos mig göra gällande. Jag har redan under denna riksdag vid många tillfällen erfarit, huruledes icke allenast åtskilliga Utsk., utan äfven stånds-majoriteter sökt att göra inkräktning på konungamakten, ithy att de velat vid statsanslagen fästa villkor, oförenliga med grundlagens klara lydelse.
BankoUtsk. uppdraga, att i detta hänseende föreslå de stadganden, som nuvar. omständigheter kunna påkalla.” Dä undviker man att tala om penningebeloppet äfvensom om metallisk valuta: så att det blifver blott ett öfverlemnande at BankoUtsk. att föreslå sådana stadganden sorn betrygga banken på samma gång som de medföra den nytta, man med förslaget afser. Hr von Hartmansdorff: För min del, tror jag det ej vara någon betänklighet underkastadt, att antaga den förändring som Gr. Gyldenstolpe föreslagit; utan hemställer endast till öfrige ledamöter, som instämt med mig, om dc ej vilja förena sig med honom? Gr. Lagerheim: För min del tinner jag visserligen icke något hinder att bifalla en sådan förändring i Hr von Hartmansdorffs förslag. Häruti instämmde Hr von Hohenhausen och Frih. Cederström. Då härefter Frih. Raab anhöll om uppläsning af Hr von Hartmansdorffs förslag, behagade Hr Gr. o. Landtm, uppläsa detsamma, sålydande: ”R. o. Ad. beslöt att 5:te afd:n. i nuvar. Bankoreglementes öde artikel skulle öfverhufvud bibehållas samt ville åt BankoUtsk. uppdraga att, i hänseende till penningebelopp och verkställighetsåtgärder, föreslå de stadganden, som nuvar:de omständigheter kunna påkalla”; hvarjemte Hr Landtm, upplyste att Gr. Gyldenstolpe nu sednast deri yrkat den af Hr von Hartmansdorff medgifna förändring, att sednare delen af förslaget erhölle följande lydelse: ”samt ville åt BankoUtsk. uppdraga att i detta hänseende föreslå de stadganden, som nuvande omständigheter kunna påkalla”. Frih. Den 17 Juni. 161 Frih. Cederström: Vid närmare eftersinnande kan jag ej underlåta att förena mig med Hr Rosenblad, emedan Hr von Hartmansdorffs förslag har ett verkligt företräde framför Gr. Gyldenstolpes; enär sistnämnde framställning ej har samma fullständighet.