Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skjöldehrands syftemål vinnas, under det man å andra sidan t i I Isåge, att ej på obilligt sätt utskänknmgsrätten inskränktes på ställen, der den för öfrigt är tillåten. På grund häraf yrkar jag återremiss af ifrågav-.de punkt. Frih. Skjöldebrand: Då jag yrkat att ordet »ting» skulle i §:n inflyta, afsåg jag visserl. ej blott rättegångsdagarne, utan äfven de dagar, som fö i fly ta mellan dessa och den dag, papperslösen eger rum. Jag kan ej inse de olägenheter, som af ett sådant stadgande skulle blifva en följd. Jag medger, att den enda som i detta hänseende blefve lidande, vore krögaren. Den olägenheten vore väl aftijelpt, om han erhölle en, i proportion af hans t detta hänseende lidna förlust, förminskad taxering. Som jag för öfrigt anser frågan vara af den vigtiga beskaffenhet, att det för landet är af största betydenhet att vid innevarande riksdag få den afgjord, kan jag ingalunda instämma i åtskilliga föreg:de talares yrkande på återremiss, utan anhåller jag fortfarande att ordet Den 1 Angnst! e. m. ■Il »ting» måtte införas i förteckningen på de fulksamlingar der bränvinsutskänkning ej får ega rum. Hr Hjarne: Ingen skulle högre än jag önska, att den före slagna redaktionen af ifrågav:de § kunde verkställas i den syftning och i all den utsträckning, Frih. Skjöldebrand föreslagit. Men jag tror, att man vid förändringar rörande bränvinslagstiftningen måste mer än vid någon annan lagstiftning inskränka sina yrkanden med hufvudsaklig hänsigt på hvad man hoppas kunna lyckas och vinna framgång. Jag fruktar, att om förslaget skulle få den utsträckning, Frih. Skjöldebrand påyrkat, det ej skulle lyckas att vinna de andra Ståndens bifall, men jag tror alt detta läte sig göra, om man inskränkte sina pretentioner till det förslag, jag tagit mig friheten framställa.
Allt det där kan ju precis lika väl vändas om, och då blir det jag, som inte känner dina författare och inte kan byta tankar med dig om någonting, utan står som en främmande utanför ditt själslif. Men så kan det ju inte vara — säg A x e l! — inte är det s å? — ty då skulle vi bestämdt inte kunna bli lyckliga. Hilda: Nej, uppriktigt sagdt, Axel, det gör jag inte. Jag tycker, de äro pjåskiga. Men jag har fått lära mig, att det inte passar sig för unga flickor att läsa böcker af annat slag än just sådana där, som faster Emilie väljer. Axel: Säg ut! D u ser så skälmaktig ut? Hilda: Jag. Axel: Nå? Hilda:. har. Axel: Hilda: Axel: .. Hilda: Axel: din lilla Hvad? nog. läst andra saker också? Ja, Axel — i smyg! Ja, det kunde jag väl tänka mig, häxa! (Kyss.) Hilda: Men inte säkrar jag dig I Paul de K o c k, det Efraim förRosenius. Kvinnornas världsutställning. 4 t l a n kan icke underlåta att, i egenskap af Chie ?T cagobo, känna sig sårad af den europeiska pressens skarpa, men ofta orättvisa kritik öfver vår » Fair », hvilken dock trots sina brister icke allenast är fullt jämförlig, utan i många afseenden öfverträffar alla utställningar som hitintills hållits både på denna o c h andra sidan Atlanten. Dock, denna utställning har alltid förefallit mig liknande en ung författares förstlingsarbete. Man har så brådtom att på en gång visa världen sin glöd, sin entusiasm i något storartadt o c h epokgörande. Det egna omdömet har ännu ej hunnit att komma till klarhet med sig själft i erfarenhetens stränga skola. Man förstår ej att hushålla med sina resurser och har nästan uttömt både förmågan och styrkan, innan man hunnit till första afdelningens slut. Dock, man måste fortsätta, ehuru källan är utsinad, på samma storslagna sätt, ty man har j u börjat. — Sedan kommer kritiken, förnumstig och vis, och vågar här säga utan förbehåll sin mening, ty bär behöfver den ej komma i kollision med ett redan bäfdvunnet rykte eller en för länge sedan stadfäst allmän opinion.
len och med värme framställd, skildrande af sitt förnäma herrskap och om det skall * * kvinnans deltagande i vårt lands litteraturs vara riktigt bra 6) olyckligt kär i husets unge * utveckling, allt ifrån den antydan man af son, som lekt med hennes dygd och gifter sig vissa inskrifter på de gamla runstenarne finmed sin kusin. I ännu högre grad kan detta sägas om » lekner, » att redan i äldsta tider diktens språk triserna »; de äro nästan försvunna, och endast Det är för märkvärdigt! ej var den svenska kvinnan främmande », ända Af alla de exemplar jag känt har ingen ett fåtal exemplar vegeterar ännu i de gamla, till våra dagars i tidningar och tidskrifter sig fullt eller ens tillnärmelsevis motsvarat ofvanstora, tysta rummen på något åldrigt herrerörande damer. I denna öfversikt höjer, så- stående beskrifning. säte eller i de skumma salongerna vid Stora som sig bör, den heliga Birgitta sitt ädla, Tvärtom, de flesta ha visserligen varit unga, Trädgårdsgatan i Stockholm. skimmerhöljda hufvud högt öfver alla sina men sällan sköna — hur många kunna vara Jag menar nu med » lektris » henne, som svenska medsystrar under århundradenas gång. sköna? De ha varit fattiga, men deras förverkligen har till sin uppgift att förströ gamla Skildringen af denna märkvärdigaste svenska äldrar ha sällan varit rika. Deras ädla hennes nåd med att läsa högt, medan aftonkvinna lär vara fluten ur fr:n Leijonhufvuds sinnelag är svårt att döma om — men de lampan kastar sitt bleka sken öfver de gamla penna, och den är alldeles förträfflig. ha tyckts mig vara » som folket är mest », möblerna i empirestil och pendylen tickar så En bibliografisk kvinnobragd. Efter öfversikten följer i alfabetisk ordning en bibliografi öfver svenska kvinnors från trycket utgifna original-arbeten, det fullständigaste verk i sitt slag, som hittills hos oss sett dagen, och utmärkt för klar uppställning och minutiös pålitlighet. Särskildt utmärker sig den på nära 5 sidor gående redogörelsen i kronologisk följd för drottning Christinas litterära verksamhet. Det hela är en verklig bibliografisk bragd, för hvilken fröken L. och - fru B. förtjäna både tack och heder.
Nådiga omtanka, äfven i denna del af landets näringar, hafva Utskotten funnit nödige förberedande åtgärder för tillvägabringande af undervisnings-anstalter för sjömanna-yrket redan vara vidtagne; och med tillfredsställelse hafva Utskotten tagit kännedom om det utlåtande och det förslag, som blifvit afgifne utaf ofvanberörde, genom Kongl. Maj:ts Nådiga beslut den 6 Mars iS3g, förordnade Comité’. I öfverensstämmelse med hvad såväl denna Comité, som vice Talmannen Herr Halling föreslagit, och jemväl med afseende å öfrige motioner i ämnet, få Utskotten tillstyrka, att Navigations-skolor måtte inrättas uti städerne Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Calmar, samt förses med de Lärare, som för Skolornes framgång äro behöflige, för hvilka Lärare, Utskotten lika med Committerade, i årlig lön förslå för Navigations-Läroverket i Stockholmi Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o i o. i3 Lön till i:ste öfver-Lärare . : B:co R:dr i,5oo: Arfvode till Astronomiae-Professoren 400: „ till t. f. Läraren i Skeppsbyggeriet . 20*0: „ till dro i Ångmachin-Skolan . 200: till Under-Läraren . « » » 200: Navigations-Skolorna i Götheborg och Gejle. Hvardera Läraren vid Skolan » 1,200: Under-Läraren , 200: 2,5oo; hvardera i,4oo: —• 2,800: — Navigations-skolor ne i Malmö och Calmar. Hvardera Läraren vid Skolan . « 1,000: Under-Läraren * . 200: hvardera 1,200: — 2,400: Summa B:co R:dr 7,700: — hvarförutan Utskotten äfvenledes tillstyrka, att Rikets
Vid det egna deltagandet i dessa frågor har jag haft till enda föremål uppfyllandet af vårt stora uppdrag och äger medvetandet att för uppnåendet häraf icke hafva sparat några bemödanden eller känt några afseenden. Men då jag intet ögonblick belviflat, att de bland mina kamrater, som stundom från mig varit skiljaktiga, med lika full öfvertygelse om riktigheten af deras åsigt och lika nit gått tillväga, har jag aldrig önskat någon annan seger för mina meningar, än att den stora sak, hvars befrämjande de åsyftat, måtte gå framåt. Jag skall således icke beklaga, mig öfver den möjliga orättvisa, som i framställningen af dessa meningar kunde hafva inkommit i betänk. Med största tillfredsställelse har jag läst Utsk:s enhälliga tillstyrkande i afseende på det vigtiga föremål — afskaffandet af revisoriska enväldet öfver Banken —, för hvilken den allmänt saknade ädle man, vid hvars sida jag haft äran lära och verka, användt så munga bemödanden. Dessa bemödanden hafva både till föremål och form icke saknat högljudt klander; men då de ledt till sitt mål, skulle den ädle bortgångne, om han ännu lefvat, hafva ansett de personliga obehagligheter godlgjorda, hvilka de i så rågadt mått ådragit honom. Uti den i sig sjelf obetydliga frågan, röride texten å de nya sedlarna, skulle jag ej yttra inig, om den ej här hade blifvit nämnd. Jag börjar med att hembära min tacksamhet till den förste värde talaren, som åtagit sig Fullmägtiges försvar. Det har varit en verklig fägnad för oss att genom detta betänk, se utveckladt, hvad Utsk. verkligen menat med dess till Fullmägtige ang:de detta ämne allåtna anmärkning, ty vid dess besvarande nödgades vi, under full öfvertygelse, att vi omöjligen kunnat annorlunda gå tillväga, än som skett, använda all tankens spetsfundighet för att gissa, hvad som möjligen kunnat utgöra föremålet för anmärkningen. Vi äga nu förmånen att se, det anmärkningen har afseende derpå, att remedium ej blifvit utsatt.
Constitutions-Utskottet denna gang icke lyckas, att pä ett fullt tillfredsställande sätt finna rum för dem alla i de nuvarande sura Niks-Ständen, sä hoppas jag att ämnet, lagdt under Allmänhetens ögon samt under 5 ärs tid skärskädadt af en wis Oswerhct och tänkande Medborgare, skall till nästa Riksdag wara sä utredt, att egennyttan skall blygas, och intriguen icke förmä, att mot denna billiga rättelse framlägga nägot kraftigt hinder. Bilaga till Mem. Men förändringen af hmarje särskildt Stånds inre organisation har naturligen ledt cftertankan till undersökningar oin nyttan eller angelägenheten af förändringar utaf hela Representationen. Ingen kan neka att den gamla har brister. De äro sa ofta omtalade, sä allmänt kända, att fag icke behösmer upprepa dem. — Emedlertid tiviflar sag pä, att man wid deras bedömande, och dä man klandrar längsamheten af ärendcrnes gäng, hwilka skola afgöras i syra särskilda rum, granskas linder ledningen af fyra olika Ständs interesse», remitteras, nagelfaras, äterremitteras och slutligen jemkas af mängfaldigt stridiga hufwuden och saminansättningar, — att, säger jag, man »vid allt detta rigtigt öfwerwägt och beräknat nyttan af dessa formaliteters och omwägars äterhällande kraft. Huru wigtigt är det icke för allmän och enskild säkerhet, att beslut icke hastigt kunna tagas, och att skälen mot och med, framdragne just genom stridiga interesse», blifwa noga pröfwade? Männc icke erfarenheten af alla Riksdagar bewittnar mädan af hastmerk och skadligheten af brädstörtade ätgärder? Afwen denna wigtiga omständighet fär wid afgörande af närmarande fräga för ingen del glömmas. Det är lätt nog att enligt Spccnlatif-theori bygga ett fullt sammanhängande RcpresentationsSystem pä enkla och rättmisa grunder, hämtade frän beräkningen af folkmängd eller förmögenhet.
Då nu under tiden inom förvaltningen så tillgått, att dydika medel blifvit använda af statsverket för andra utgifter, men embetsmännen, då de ingått Den 20 Maj f. ra. 99 i tjenst, aftjenat begrafn.hjelpen, samt sålunda i förskott leinnat Staten den summa, som begrafn.hjelpen utgör; så lärer det befinnas, att om någon förändring skall ske, bör den icke aga rum på deras bekostnad, som lemnat förskottet, utan är det ostridigt, att begrafn.hjelpen bör utgå genast efter dödsfallet. Jag förnyar derföre min anhållan om återremiss af delta betänk.; men efter jag har ordet, anhåller jag, att, i afseende på hvad Hr von Troil anfört, få förklara, att jag för min del instämmer i hvad Utsk. föreslagit rörtde den tid, efter hvilken man bör få använda besparingarna. Det är naturligt, att det är bättre att sådant sker på grund af afslulade räkenskaper, än att det sker, dels på grund af hvad man tror sig veta, och dels på grund af de besparingar, som redan hunnit blifva kända, hvarigenom Styrelsen blir förhindrad att disponerade belopp, som verkligen kunna finnas, men hvarom man ej äger tillförlitlig kännedom innan årets räkenskaper hunnit afslutas. Jag kan derföre icke finna något skäl, hvarföre man ej bör afvakta den tid, då de disponibla besparingarna med säkerhet kunna beräknas. Jag vill endast, i afseende på ordalydelsen, fästa uppmärksamheten derpå, att, då betänk, återkommer, Utsk. borde förklara att, efter 1842 års slut, böra de besparingar disponeras, som, enligt de under nästföregtde året afslutade räkenskaper, finnas att tillgå. Hr von Troil: Oaktadt all ansträngning, var det mig likväl icke möjligt att rätt höra hvad den siste värde talaren yttrat; men jag tyckte, att han så utlät sig, som att Utsk:s förslag skulle leda derhän, att vederbör, sterbhus skulle få längre än hittills vänta på utbekommandet af begrafn. hjelpen.
Öfver-Commissarie ingifven serskild ansökning, med dervid fogade handlingar, bland annat, inhemtat, att, sedan Åhman, genom Kongl. Majrts Utslag af den 3 September 1834, blifvit dömd till den i concurslagen för vårdslös gäldenär stadgade ansvarspåföljd, och såmedelst jemväl förklarad oberättigad att i allmän tjenst och förrättning användas, hade Fullmägtige, enligt beslut den 12 Februari 1835, ansett Åhman förlustig desspå Riksgälds-Contorets expectance-stat innehafda lön af 800 R:dr, såsom auctions-för valta re vid f. d. General-Assistance-Contoret; dock hade Fullmägtige, i betraktande af Åhmans ålder af 64 år samt 44:åriga oförvitliga tjenstgöring, hos Rikets då församlade Ständers Stats-Utskott för honom föreslagit en årlig nådegåfva, motsvarande den, genom Kongl. Svea Hof-Rätts Utslag af den 5 November 1834, Åhman tillerkända andel, eller 300 R:dr årligen, af dess då innehafda expeetanee-lön. Förslaget härom, ehuru understödt af nämnde Utskott, förföll likväl genom 2:ne Riks-Stånds meddelade afslag å Utskottets i ämnet afgifna Betänkande. Sedermera täcktes Kongl. Maj:t, genom Utslag af den 22 Juli 1835, af gunst och nåd tillåta Åhman att, utan 'hinder af hvad den i hans concurs meddelade dom innehöll, kunna söka att åter ingå i allmän tjenst, så vida tillfälle dertill för honom yppades. Såsom följd häraf, anhöll Åhman hos Fullmägtige om återfående af sin indragna expectance-lön, eller om erhållande af en j|:delar utaf auctionsförvaltare-lönen, motsvarande pension.
Någon obelåtenhet bland allmänheten har under de sednare åren, särdeles året i83S, försports med de då, ulan Ständernes hörande, och root deras lindel' föregående riksda gar yttrade åsigt, utfärdade författningar ang:de Judars, eller s. k. Mosaiske trosbekäuuares rättigheter och skyldig - Den 4 April. lieter. Sa viii detta, som alt 2:ne författningar i samma ämne utkommit under samma år, och att den sednare till god del återkallar hvad den föregående tillöfva!, göra angeläget att närmare granska förhållandet. Vid tillfallet af remiss å en motion inom delta Hus ang:de Judarna, förbehöll jag mig alt få utveckla mina tankar rörande deras borgerliga rättigheter här i landet, hvartill hörer betraktande af huru de i sednare tider blifvit utslakade, författningarna derom, dessas tillkomst, orsakerna till missnöjet med desamma, och huru det felaktiga må kunna afhjelpas. Då Reg.Ftns 16 § sedan längre tid skyddar en fri re Iigions-öfning och någon allmän förargelse af Judarna icke försports, lärer missbelåtenheten icke vara att härleda fiån någon religiös intoleranee, utan måhända från en i öfrigt förnärmad medborgerlighets-känsla. Denna känsla bar gemenligen sin grund i de seder och bruk , som af ålder varit med Jagens helgd omgärdade, och för ifrågavar. fall särskildt, veta vi, att gästfriheten hos oss varit en landssed, och ingen påstår, att den haft oskäl med sig; derföre torde den, äfven efter i cap. i i §:n Rätteg.b:n, böra såsom lag anses. Grundlagen innehåller icke något om de medborgarerättigheter, som inom Svea land aro främlingen förunnade; men kyrkolagen af 1686 begynnes med följande stadgande uti 1 cap. 1 §:n: ”Uti vårt Konungarike och dess underliggande länder skola alla bekänna sig endast och allena ”till den christliga lära och tro, som är grundad i Guds ”heliga ord.” Svensk oegennytta har i hvad ofvan anförts blifvit uttalad.
I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers under 1847 och 1848 års riksdag fattade beslut, skall återstoden utaf det lån å Tretliotusen Riksdaler, som till förlag åt handtverkare och andra näringsidkare i IV"xiii, efter 1843 års eldsvåda, blifvit utaf Kongl. Maj:t i nåder beviljadt och å mindre kreditivet lyftadt, inbetalas till Riksgälds-kontoret 5 hvadan det åligger detta verk att vaka öfver fullgörandet af de, genom Kongl. Rrefvet den 27 Oktober 1846, för nämnde lån föreskrifna betalningsvilkor, enligt hvilka en tiondedel utaf lånets ursprungliga belopp, tillika med tre procents årlig ränta å den återstående länesumman, skall inbetalas vid slutet af hvarje år, till och med år 1856. § 41. Det utaf Stats-kontorets medel förskottsvis utbetalda och detta verk sedermera, enligt Rikets Ständers beslut, genom Riksgälds-kontoret godtgjorda Jån å Tiotusen Riksdaler, som Kongl. Maj:t, efter den år 1847 i Christianstad timade eldsvåda, beviljat till understöd för åtskilliga dervarande handlande och näringsidkare, skall, sedan detsamma under 2:ne år från lyftningsdagen fått räntefritt innehafvas, vid slutet af hvart och ett utaf de trenne derpå följande åren, genom stadens Drätsel-kommissions försorg, till Riksgälds-kontoret återbetalas med en tredjedel af lånets ursprungliga belopp, jemte fyra procents årlig ränta. § 42. Återstoden af den staden Malmö, till kasernoch stallbyggnader för dervarande garnison, vid 1812 års riksdag beviljade lånesumma skall, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut och nyssnämnde stads skuldförbindelse af den 16
Är det björn, varg, lo, jerf eller räf, som jagas; vare lag samma, äfven om djuret förut icke blifvit såradt. § 8. Har någon ringat björn i ide; håfve ensam rätt att jagten fullfölja; och må ej annan, med vetskap att björn blifvit ringad, honom utur idel uppskrämma. § 9. Vill man å annans mark eljest jaga björn eller anställa jagt efter varg, lo eller jerf; tillsäge först den, som jagträtt eger. Dock håfve denne icke magt att jagten hindra, utan tage del deri, eller bafve den, som tillsade, ändock lof att jaga och behålla det rofdjur, han dervid kan komma att fälla. Träffar någon tillfälligtvis sådant rofdjur, som nyss nämndt är, då må han det fälla och behålla. § 10. Till skadliga rofdjur räknas björn, varg, lo, jerf, räf, mård, utter, skäl, örn, berguf, hök och jälk. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Desv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänkande M 34. 21 § H Jagt efter nedannämnde djur vare under följande tider af året förbjuden, nemligen: efter elg från och med den 1 November lill och med, den 40 Augusti; efter rapphöns från och med den I November till och med den 20 Augusti; efter bäfver från och med den I Januari till och med den 40 Juli; efter svan, gräsand, ejder, enkel och dubbel beckasin från den 15 Mars till och med den 10 Juli; efter hjort, rådjur, vildren, hare, tjäder, orre, hjerpe och ripa från den 15 Mars till och med den 10 Augusti Visar erfarenheten alt den fridlysningstid, hvarom här ofvan sagdt är, behöfver i något fall för hela riket eller viss del deraf utsträckas eller inskränkas, eller ook ortförhållanden eller andra omständigheter framdeles påkalla stadgande angående jagt å annat vildt, än förut i denna § omnämndi är, vare Oss förbehållet, alt derom särskildt förordna.
12 morn. od> 4 §. 4 mom. af famma görorb# ning, röranbe anfmar för få bejfaffabe ffrifters föryttranbe; Memo# rialen 9?:riö 112, 119 och 125i 27:o Uti 2 §. 4 morn. af famma görorbning, i affeenbe på 9ci!é#@tånben6 ^rotocoll; Memorialet 9?:o 105; 28:o Uti famma §. odj moment, angåenbe ©frifterS conftfca# tion; Memorialet 9?:o 102; 29:o Uti 3 §. 8 mont. af famma Sörorbning, röranbe conftfca# tioné#påföljb; Memorialet 9}:o 103; 831&. tin ©t. g>rot. 1834 & 1835. 10:be ©anil. 12 inom. af famina 'Sörorbntng, meD fjänftgt till anfvaret fot brott, forn i bevövDe moment omförmäleö; Memorialet 9?:o 91; 3l:o litt 4 §. 3 mom. af famma Söroröning, angåenDe qoar* flaDö lägganDe å ©frift, Då åtal genom allmän aftagare anfiälleö; Memorialet $?:o 109; 32:o litt 5 §. 7 od) 9 mom. af famma $örorDning, i affeettDe på foränDrtng t
Medelporto för telegraf-depescher, b. 3 Oct. b. 3 Oct. b. 30 Sept. b. 26 Sept. angående införande af .. 4 2 22 — Medicinska undervisningen, om ordnande af, se Universitet. Meinander, om pensionsförhöjning Se Hufvudåt f. d. Melby och Näsby, om utbyte af, se Bredinge. Minderårige, om användande i fab6 Aug. a. 5 Aug. 12 Aug. riker och Handtverk af — 8 — 103 — b. 12 Aug. 118 Minister-staten, se Tredje HufvudTiteln. Misshandling af Djur, angående 22, 25 Juni 13, 25 Juni 18 Juli j 16 Juni [ 10 Juli 92 stiftande af lag mot — 7 1 37 — Moderförsamlings, rösträtt vid Komminist erval, se Komminister Morén, A. G., se ackords-anbud Motander, om pension på Allmänna Indragnings-staten åt Landsfiskalen J. Motioner, angående återlemnande, såsom orätt remitterade, af: l:o från Stats-Utskottet till Preste-ståndet, angående skattläggnings-method — 4 1 11 — 3 Dec. 1 Dec. 1 Dec. 6 Dec. Register öfv. Bih. t. R. St. Prot. t856—1858. 6 SL « S3 5T§ “3 CO ej of CO ^ HH CO > 2 p: Riks-Ståndens Beslut. >-i Oj ^ CD å-* oq M. ^ 3 cd “ tn 0 CD —. Ö Cp § B' p Ö ' 13 ^ CD « a.| ,fD d<r tö CD 03 éT Ridd. 0. PresteBorgareStåndet. BondeN:0 N:o Sid. Adeln. stånd et. Ståndet.
Rikets Ständer, som instämma i den åsigt, att Riks-Archi vets tienstemanna-personal bör fördelas på två afdelningar, hafva likväl ansett frågan om löne-anslag för personalen helt och hållet underordnad den om beredande af en tjenlig och rymlig local för handlingarnes säkra förvarande, samt ej böra betragtas isolerad, hvadan Rikets Ständer, då den senare frågan lill slutlig pröfning hos Rikets Ständer förekommer, skola i förnyadt öfvervägande taga den om medels anvisande till en möjligen erforderlig tillökning i anslaget för tjenstemännens aflöning, samt derefter sitt beslut rörande båda dessa frågor i ett sammanhang hos E. K. M. i underdånighet anmäla. c) Hvad beträffar den af E. K. M. i Nåder föreslagna tillökning af 600 R:dr i anslaget för Kongl. Bibliothekets tjenstemanna-persoral, blifva RiketsStänder i tillfälle alt deröfver sig yttra, i sammanhang med deras underdåniga anmälan om regleringen af 5:te Hufvud-Titeln, tili hvilken, såsom uppta - 368 Expedilions-TJlskotlets Förslag till und Skrij velse > N.-o 1^5. gande de för vetenskapernes befrämjande m. m. fastställda stats-utgifts-summor, Rikets Ständer funnit anslaget för Kongl. Bibliotheket böra öfverflyttas. tl) I fråga om den af E. Iv. M. i Nåder föreslagna öfverllyttning från 2:dra Hufvud-Titeln till Allmänna Indragnings-staten af åtskillige Öfvertalige tjenstemän inom Kongl. Justitice-Revisionen, och f. d. Krigs-, Handelsoch Finans-, samt Ecclesiastik-Expedilionerne af E. K. M:s Can/Ji, hafva Rikets Ständer redan, i förut omförmälde underdåniga Skrifvelse den 11 i denna månad anmält sig hafva bifallit, hvad E. K. M. i berörde afseende Nådigst föreslagit. 4-0 Kongl. Hoj-Rälterne.