Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs å nya och gillades Statsutskottets den 19 sistledne Augusti under N:o 432 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Berättelse, angående den af Utskottet verkställde granskning af Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning. Ut Supra. toen 2 September e. m. S. D, Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 2r och 26 sistledne Augusti, under N:ris 02 och 34 afgifne, simt den 27 derpå följde eftermiddigen på bordet lagde, 2:ne Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkandenl 1) Angående de å Brandförsakrade hus i Städerne och Bruksegendomar föreslagne värderingssätt j 2) Angående den af Städerne utgående Salu Accisen Och dess upphörande; Fann Ridderskapet och Adelö, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarna. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningsutskottets den 26 sistledne Augusti under N;o 33 afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande; i anledning af väckt motion om lindring i Bevillningen för Brandskadade i Madängs by af Wartofta Härad och Skaraborgs Län. Ut Supra/ S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-och Bancosamt Allmänna Besvärsoch OsconomieUtskottens den 21 sistledne Augusti under N.'o 434 afgifne, och den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet Isgde, Betänkande, rörande 206 D*n 2 September c, m. Allmänna Msgazinslnrättningen; blef Ramma Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar , till Utskotten återremittadt. Ut Supra.
Stånd och värde upphöja , måste jag förena mig i Friherre Cederströms åsigt, att om en förändring i detta afseende skall äga rum, den bör i Grundlagiväg verkställas: samt att Ridderskapet och Adeln dessförinnan ej kan vägra intruduction, när den i behörig ordning sökes. Och jag lemnar i öfrigt till hvars och ens bedömande hvad följden väl skulle blifva om man öfverläte åt Rid derskapets och Adelns pluralitet att afgöra, hvilken eller hvilka skulle blifva Ståndets Ledamöter; Vi hafva de sednare Riksdagarne sett en minoritet småningom gå fram allt iner utvidgande sig och som det synes genom förnuftsskäl och Fosterlandskänsla må hända lyckas, att blifva majoritet Det är på detta sätt, den nya tiden gjuter sig i den gamla: det är en utveckling, som ej bör undertryckas utan snarare befordras; det är just detta ändamål, som skulle förekommas och aflägsnas. om en redan bildad pluralitet, skulle få afgöra hvilken den bland sig skulle upptaga eller icke. Så välment och sant härledt från exempel, Friherre Wrangels 220 Den 11 Junii f, m, förslag än är3 kan jag likväl icke för min del anse det samma stå tillsammans med andan af vår Grundlag, som är den* att all vishet och kraft skall concentreras hos Konungen under det att känslan af hvad Folket behöfver och förmår, skall fritt, öppet och naturligt uttryckas af Representanterne. Jag kan således icke gilla, att Riddarhusordningen tolkas så som nu yrkas, ty i sådant fall skulle det med lika skäl vara oss tillåtit, att utur vårt samfund utegluta dem , hvilka Majoritetens opinion iske gödkände. Grefve Spens: Ett är frågaa , angående den sak, Friherre Wrangel framställt, ett annat om den skall till Riddarhusutskott remitteras eller icke. I afseende på det förra, så, och i händelse förslaget remitteras, får jag i Utskottet tillfälle att yttra mig, och jag uppskjuter således att derom fälla ett omdöme. Men den vigtiga frågan här, är den, om Friherre Wrangels förslag kan till Utskott remitteras.
Riksdag må varda behörigen redovisade samt tillkännagifvit dess Beslut om dispositionen af de återstående exemplaren utaf Bihanget till sista Riksdagens Protocoller, att nemi. Herr Grefven och UandtMarskalken samt Herrar Talmännen och alla de Ledamöter uti Riksens Ständers x\Ilrnänna Utskott, hvilka icke redan erhållit Bihanget; Äfvensom Akademieoch Gyrnnasii-Bibliotekerne 5 Riket borde undfå hvar sitt af de ännu återstående exemplaren; hvaruti Hedervärda Bonde Ståndet, enligt Protocolls-Utdrag af den 4 lie 1'på följande April sig förenat; Och har Väl - Stats-XJtskottets Betänkanden. ^597 loll. Borgare Ståndet uti Dess svar i förenämnde fråga förklarat det ordentlig redo blifvit visad af Ståndets Secreterare Herr Bergs^RBdet och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Robsam för Borgare-Ståndets Protocoil vid förra? Riksdagen. Hvad nu först angår redovisningen för de J genom prenumeration eller försäljning af dessa handlingar influtne medel samt öfverblefne ex* emplaren af Protocollerne och Bihanget vid si.» sta eller 1815 års urtima Riksdag; så har Herr Cantzlie-Rådet Silfverstolpe ej mindre uti des» anrnärknings-memorial, än ock uti en serskild till Stats-Utskottet sedermera ingifven Promemoria anfört, huruledes behörig räkning vors gjord för hvad genom dess befattning sista Riksdagen trycktes af Bihanget; samt att någon brist uti exemplaren ej skall finnas, när allt blifver utaf vederbörande aflemnadt; derjemte Herr Cantzlie-Rådet yttradt den önskan att antingen Stats-Utskottet, Kongl. Stats-Contoiret eller Riksgälds-Contoiret måtte genom sin Et* gärd bringa frågan till slut samt meddela honom decharge.
Redogörelse för qvarlåtenskapen var fullbordad den 1 Okt. 1839, och den i fråga varande fattigvårdens andel i behållningen bestämd till 6,681 Il:dr 17 sk. banco. Men dessa medel blefvo icke uttagna hos Exsekutorn; och när han den 6 Febr. 1843 afträdde sin egendom till borgenärer; lemnade hans tillgångar ingen eller högst obetydlig godtgörelse åt de oprioriterade. Församlingen, som sålunda uppgaf sig hafva förlorat hela beloppet, anställde ersättningstalan emot Fattighusdirektionens Ledamöter, helst öfrige testamentstagarne långt före Exsekutorns konkurs, och de Heste liktidigt med redogörelsens upprättande år 1839, till fullo utfått de dem tillkommande belopp. Detta käromål ogillades af Kämnersrätten den 17 November 1846. Det gillades deremot af Rådstufvurätten den 29 Sept. 1847, med förpligtande för Fattigvårdsdirektionens medlemmar att hålla församlingens fattigvård skadeslös för den förlust, som blifvit fattigvården tillskyndad, och i sådant afseende utgifva det af församlingen omstämda belopp 6,681 R:dr 17 sk. banco med ränta, samt af Hofrätten den 25 Oktober 1848, med tillägg af rättighet för Fattigvårdsdirektionens ledamöter att, efter fullgörande af den Direktionen ålagde betalningsskyldighet, i afseende å församlingens i Testamentsexsekutorns gäldbundna bo bevakade fordran, inträda i församlingens rätt. Genom Kongl. Maj:ts nådiga Dom den 5 Juni 1849 fastställdes Kämnersrättens beslut Skälen dertill lyda sålunda: att testamentet innehölle, det Gifvaren, med fullkomligt förtroende för den af honom utsedde Utredningsmannens emot Gifvaren alltid visade vänskap samt allmänt kända rättskaffenhet, ville och föreskrefve, att något klander å den utredning, som af honom ombesörjdes, i ett eller annat afseende och under hvilken förevändning som helst, icke måtte II St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1851.
Jag medgifwer, att detta fall kunnat 122 Den 6 Gepleiirber. kunnat inträffat mcn, utom dct, att jag af full öfwertygclsc wägar pästä, att dct är rcnt af omöjligt, att, gcnom besparingar pä Minister - Tractamcntc, samla rikedom eller förmögenhet, sä wägar jag äfwcn tillägga, att, om det i allmänhet ej kan wara afstgtcn med de af Staten ät betz Embctsniän tillagdt Löner, att de derpä skola rikta sig, sä skulle blotta upsätct rllcr böjelsen till denna winning wara minst fdrcnli, ge med den anständighet och den wärdighet, som ett Rikets Sändebud hoS en främmande Magt aldrig kan äsidosätta. Finner, hwilkcn Embetsman svin hälst, uti de med Embckct förenade wilkor, tillräckligt, ej öfwcrflödigt underhäll för sig sjelf, och — dä han är, hwad jag tror, ait alla Medborgare borde wara, jag menar gift och har barn — att gifwa ät dessa rn passande upfostran, dä har SkSten upfyllt alt hwad af ben bör fordras, och alt hwad Lmbetsmannen dcrutöfwer wäntar eller söker, är obilligt, jag törö säga, nesligt. Sat, der alt worc bragdt till den ordning, som jag anser för den bästa, skulle Lönen blott bchöfwa wara tillräckelig för Jnnehafwarcns egit behof, hans hustru dock inbcräknad till och med barnen ; dock endast under dessas aldraförsta är, dä barnen ännu icke kunna, och ej borde wara undan modrens wärd. Deras egcnteliga upfostran borde wara national, och sälcdcS af Nationen bestridas. Mcn denna tanka, sä owilkorlig jag anser dess wcrkställighct, oni nägoi.sin en äkta Patriotismc, med alla de stora fördelar, den bäde förutsätter och sjelf danar, hos oss skall llifwa radande:
Skulle Stuten vid dessa häradshäktens förbättrande få vidkännas en betydlig kostnad, hvilket jag ej betviflar, så skulle likväl Slaten få denna kostnad ersatt genom undvikande af de långa transporterna från den ena ändan af länet till den andra, hvilka kosta Staten en ganska betydande summa 0111 året. Jag är fullkomligen öfvertygad, att 0111 den stimma, som nu årligen användes lill fångtransporter, i det stället skulle användas till fångbevakningeh inom härädshaktena, hvilken nu är under all kritik; så skulle häraderna kunna beslå fångvak lare, som vore mera tjenliga för ändamålet, än de nuvarande. Den är ej lätt att för detta ändamål finna personer med den menniskokännedom, söm fordras för att behandla en fånge, och eli nödvändigt villkor derför är, att fång bevakningen skall vara bättre aflönad; men jag är öfvertygad otti, att dessa kostnader skulle fullkomligt ersättas genom de besparingar, som skulle uppkomma genom fångvårdens ordnande på detta sätt. Jag kan åberopa ett exempel, att för några år sedan föreslog dåvar. fångslyrelse hos K. Mi, att inrätta eif särskildt länshäkte i andra ändan af Christianstads län. Del är utmärkt väl bygdi och besparingar hafva redan uppkommit derigenom, att man slipper föra fångarna fram och tillbaka. Den ffingbevaknitigskostnad, som årligen brhöfdes, är nu fullkomligi rt ersatt genom besparingarna. Jag tror, alt äfven inom andra delar af lähdet samma systeme borde följas, och att derigenom samma syftemål kunde vinnas. Jag önskar således, att betänk, måtte blifva återremitterad!, på det att Utskrn må fästa närmare uppmärksamhet härpå, och låta det bero på K. M. alt bestämma detaljerna af anslagets fördelning) sedan undersökning om de olika loealerna bilf - Den 15 Januari. vit anställd. Hvad för öfrigt sjelfva länshäktena lie träffar, så skulle jag tro, a 11 äfven dervid bör tagas i betraktande möjligheten af en förbättrad ställning för fångar, hvilka nit der förvaras, och sorn, efter min tanke, derstädes aldrig bort förvaras.
Transumt af Prctocollct, hållet i Borgarc-Skändct wid Riksdagen i Stockholm den 27 Sept. 1809. Zortsattcs den i gär bcgxnte läsnmg af de isrän Hbg loftrga - Den 2 Oktober. 1217 lösliga Beivillnings-Utskottet inkomne Handlingar rörande Förslag till Bewillnings-Förordning. Ständct ansäg härwid nödigt, att i sammanhang med den enligt Protvcellct för ben 11 dennes beslutne tryckning af berörde projcct, äfwcn den såkallade Minimi-Tabcllcn borde frän trycket utgifwas; hwarom altsä Bewillnings-Utffottet skulle anmodas besörja, och de Rcspective Mcd'Ständcn wördsamt och wäuligcn härom underrättas. Lx krotocoiio I. V. ketLrson - Utdrag af Protokollet, hällck i Korgarn Ständcts kienum ivid Riksdagen i Stockholm den 27 Sept. 1809. S. D. Som Borgare-Ständct lika med Högloft. Ridderffapet och Adeln samt Högwördige PresteStändet, fann, att en Mcdaille af lika storlek med förra Krönings-Mcdaillrn bör pä Bankens bekostnad släs till förewigande af minnet utaf deras Majcstätcrs Konung (Rnl. ckrn XIII:8 och Drottning lstLvvrct kint-» 8E-rii c«^nL.o-r^8 höga Kröning; altsä ffulle sädaut de Respcekive Med-Ständen härigenom ivördfamk och Vänligen meddelas, vt Luprs. klx ?rotocollo « I. v. katsrson, Ut - 1218 Den 2 (dctober.
Beträffande derefter Herr Stråtes yrkande att ansvar för äfventyrligt spel måtte ådömas blott värd och tillställare eller bankörer, och ej dem, hvilka eljest deri deltaga, på det desse sednare må kunna vara ojäfvige vittnen om spelet; så ehuru ett stadgande i sådan syftning ostridigt skulle verka till det mål motionären afsett eller spelklubbars utrotande ; dock som samma stadgande hvarken vore öfverensstämmande med i lagstiftningen antagne grundsatser elier kunde påräkna stöd i den allmänna rättskänslan, som ej hyllar den lära, att ändamålet helgar medlet, hemställes vördsamt om icke Herr Stråles motion i denna del äfven må lemnäs utan afseende. Deremot delar Utskottet den yttrade åsigten derom att nu stadgade ansvar för äfventyrligt spel i viss mån är otillräckligt. De, hvilka dervid äro egentliga hulvudmännen, synes nemligen i vida högre grad brottsliga än de öfriga spelande. De förre idka spelet, efter anlagd plan, såsom ett näringsfång; och de skörda sin vinst merändels på bekostnad af den oerfarne, hvilken en gång inledd i snaran, oftast faller ett offer för en böjelse, som under tillfredsställelsen alltjemt stegras; tillstyrkande, på grund häraf, Utskottet: det måtte Rikets Ständer för sin del besluta en författning af följande innehåll: Med ändring af Kongl. May.ts Nådiga förbud emot spel och dobbel af den 2 Augusti 1792; upplifvadt genom Kongl. Varningen emot äfventyrliga spel den 24 Maj 1810, varder stad gadt: att hvar och en, hvilken till utöfvande af så beskaffade äfventyrliga spel, som i nämnde Nådiga Förbud och Varning afses, upplåter rum eller dylikt spel föranstaltar eller såsom ledare deraf uppträder, skall första gången han dermed beträdes böta från och med femtio till och med två hundra Riksdaler
Uti särskilda hos Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgarestånden väckta till Utskottet remitterade motioner hafva inom förstnämnda Stånd Herr Ros, A. E., (i motion N:o 54), med hvilken Friherre Cederström, R. T., sig förenat, inom Preste-Ståndet Doktor Lindgren (i motion N:o 52) med hvilken Biskop Butsch samt Doktorerne Schram, Forssell och Eurén instämt samt hos Borgare Ståndet Herr Lovén (i motion N:o 60),— jemte erinran hurusom aflidne Justitie ombudsmannen Sven Lorents Theorell under många år innehaft förtroendet alt vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman samt huruledes Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, såsom ett erkännande af det utmärkta sätt, hvarpå Theorell uppfyllt berörda sin befattning, tillagt honom en pension till lika belopp med Justitie-ombudsmans-lönen, tillika fästat uppmärksamheten derå att Theorell, hvilken endast några få år fått tillgodonjuta denna pension, vid sin död i December månad år 1861 efter lemnat, jemte en ålderstigen enka, en 26-årig dotter samt 4 söner, af hvilka en, till följd af mångårig sjuklighet, ännu icke afslutat sina studier och en helt nyligen 72 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. inträdt på tjenslemanna-banan, samt alt skulderna i boet öfverstigil tillgångarne; — och hafva molionärerne på grund af dessa förhållanden föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja enkan Theorell för hennes lifstid en årlig pension, hvars belopp Herr Ros ansett böra bestämmas till en tredjedel eller fjerdedel af den pension Justitieombudsman Theorell i lifstiden åtnjutit och de öfrige molionärerne föreslagit till 1,500 Riksdaler.
Majit föreskrifvet kommer att tjena till efterrättelse, Stats-Vtskottels Memorial 2V:o 214. 25 derrättelse, ett sammanlagdt belopp af Fyratusen femhundra H:dr för åren 1861, 1862 och 1863. § 164. Såsom understöd för fortsatt utgifning af arbetet: Svenska språkets lagtir, hafva jemväl Rikets nu församlade Ständer beviljat och lör att, elter vederbörlig reqvisition, utbetalas, å Riksgälds-koutoret anvisat ett särskildt anslag' af 1,500 R:dr årligen, eller för oftanämnde 3 år tillsammans Fyra tusen femhundra R.alr. § 165. För att fortfarande befordra utgifningeu af äldre i Riks-arkivet och andra allmänna eller enskilda samlingar befintliga samt för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar, hafva Rikets Ständer anvisat en summa af Nio tusen R:dr, att under åren 1861, L862 och 1863 från Riksgälds-kontoret utgå med 3,000 R:dr årligen; och bör dessa medels utbetalning verkställas på sätt Kongl. Maj:t föreskrifver. § 166. Till bestridande af kostnaden för fortsatt utskrifning af registraturet inom de särskilda Afdelningarne af Kongl. M.aj:ts Kansli, eller det så kallade riks-registraturet. till och med år 1856, är för instundande statsreglerings-period, eller för åren 1861, 1862 och 1863, ett anslag al 3,000 R:dr årligen och således för dessa 3 Är af tillsammans Nio tusen R:dr utaf Rikets Ständer beviljadt; hvilket anslags belopp bör af Riksgälds-kontoret uppå vederbörlig reqvisition utbetalas. § 167.
Friherre Hjerta, Fredric, som yrkar kronobränneriernas bibehållande, i händelse städerna härefter, sorn hittills, komma att bränna efter personalen. Härmed har Herr Tham sig förenat. Friherre Wrangel, Henning, sorn bestrider rättighet för Torpare, hvilka sjelfva ega jord, att bränna; och tillstyrker, att byalag må få sammansätta sin brännvinsbränning, a£ det skäl, att derigenom skulle erhållas mer brännvin med mindre säd. Herr von Heine, Georg, som gerna ville instämma i deras mening, hvilka tro, att bränningen för städerna bör ske efter jord Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. och icke efter personal, om han icke i detta ögonblick ansåg mindre tjenligt, att in skranka en redan existerande frihet, då önskan är allmän om frihet i näringarna. Herr Prinzenschöld, Carl, sorn anmärkt, att Utskottet bordt yttra 8ig, huru vida det härefter må vara städerna tillåtet, att sammansätta sig i så kallade bolag till utöfvande af deras brännvinsbrännings rättighet, hvarigenom Ländt, att tillverkningen af denna vara sällan inskränkt sig derstädes till husbehof, utan ? stället öfvergått till fahriksyörelse. Härmed har Friherre Ankarsvärd in Stämt, Herr Grefve Härd, Q. Q,t som påstår, att, hvad Utskottet föreslagit, icke står väl tillsammans med de liberala grundsatser, som utmärka närvarande tid, —- Att Utskottet afvikit fränden fastställda grundsatsen, då det förklarat sig icke kunna tillstyrka Torpares och Qvarnegares bränningsyättighet. Och att, i anseende till den inskränkta pannerymden af go kannor, det synes Herr Grefve Härd orimligt, att vid ett hemman, som afkastar 2000 tunnor säd, icke skall få tillverkas mera brännvin än vid ett, som afkastar 4 d 500. Det ena får bränna för hela sitt värde, det andra blott för fjerdedelen deraf. J öfrigt anser Herr Grefve Hård brännvinsbränningen böra få fritt utöfvas.
— N:o 84- i anledning af återremiss å N:o 58. IX. A. s35. X. E. 4. — N:o 85. i anledning af återremiss å N:o 3o. IX. A. 235. — N:o 86. i anledning af väckta motioner om inskränkning af den så kallade Landtmanna-Seglationen. IX. A. 235. — N:o 87. i anleduing af återremiss å N:o 44- IX. A. 236. X. E. 4- — N:o 88. i anledning af återremiss å N:o 62. IX. A. 236. •— N:o 8g, i anledning af återremiss å N:o 34. IX. A. 235. E. 271. — N:o go. i anledning af väckt fråga om anställande af en undersökning, till utrönande af det mest lämpliga sätt för allmänna landsvägarnes förbättrande. IX. A. 235. — N:o gr. i anledning af väckt motion angående vissa förändringar i Kongl. Förordningen den 28 April 181g, om privilegia exclusiva. IX. A. 235. X. E. 4- — N:o 92. i anledning af väckt fråga om rättighet för Adjuncler och Docenter inom Juridiska och Medicinska Faculteterna, att beräkna Akademisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom Akademien. IX. A. 235. E. 365. — N:o g3. i anledning af väckt fråga, örn upphäfvande af dubbla tjenstårsberäkningen vid befordringar till ecklesiastika embeten och tjenster. — N:o g4 i anledning af återremiss å N,'o 6g. IX. B. 206. A. 356.
Men jag tror, att hvad som mest skulle bidraga att icke R. o. Ad:s ledamöter blefve undertalige, vore, hvad som visserligen icke ge - Den 7 Augusti. 101 noin något beslut kan föreskrifvas, men som hvar och en ledamot borde anse för sin moraliska pligt, efter att hafva cmottagit förtroendet af ledamotskap i Utsk., nemi. att icke absentera sig från Utsk:ns sammanträden, hvilket man tyvärr måste erkänna sker oftare med Adelns ledamöter, än med de andra Ståndens. Jag tillåter mig framställa den önskan till II. o. Ad:s Utsk:sledamöter, alt de genom ett ständigt bevistande af sammanträdena malte förebygga den klagan, att Adelns ledamöter gemenligen icke äro fulltalige. Hafva de andra Stånden gjort någonting, som är grundlagsvidrigt, så kan detta aldrig blifva något gilltigt skäl för II. o. Ad. att göra detsamma, utan tvertom alt söka motverka det, sä vidt det kan ske. Om icke Ordf:nes i Utsk:n åtgärder vore tillräckiigc, så bar man ju den utvägen öfrig, att, om man ser ett af de andra Stånden faltadt beslut leda till oordning eller oskick, anmäla saken i Const.Utsk., och derigenom få bestämdt, om det är grundlagsvidrigt eller icke. Om man antager allt vara enligt med grundlag, som icke der är förbjudet, så får jag, utan att likväl erkänna riktigheten af denna sats, föreslå en ganska enkel tolkning af 19 § Ridd.Ordn., till förekommande af att ledigheter bland R. o. Ad:s ledamöter i Utsk. längre lid blifva obesatta. Nämnde § föreskrifver: Electorerne må ej sammanträda till val, ulan föregången anmodan derom af Landtm, in plcno.
Gifwen Orebro Slott, dm zo Augusti r8io. ^ ^ostnaderne af det Krig emot Franska Magten som f. d. Konungen mi Pommern utförde, bestredos för - no Den zo Aug. förnämligast medelst Engelska Subsidier. De medel som ytterligare för krigsutgifkerne erfordrades, be» falcke f. d. Konungen Pommerska Kammaren atk anskaffa. Enligr denna befallning och med f. d. Konungens authorisation dertill, ingied Pommerska Kam» maren i en Wexel-circulation med Banguiererne i Hamburg, nu mera aflidne Canzcllie-Rådet Av ernoff, E. A. von Halle öe Son samt Luis 6e Iengnell. Sedan Pommern vlifwit af Franska Trupper inksgir och Wexel-circulakionen icke längre kunde af Kammaren underhallas, uppkomma i följd deraf för bcmälte Banquierer betydliga fordringar, hwarföre de rid efter annan dels af Pommerske Kammaren, dels af Svenska Regeringen yrkat betalning. För akt i en stund, dä det för Rikets Credit war af »lyckén wigt, i någon mon tillfridsstalla dem, lät Kongl. Maut nästlidne är giswa dem en försäkran, att i händelse vid Fredsslutet med Frankrike, hvarom underhandliugarne dä öppnades, Pommern blefwe Swerige arerställdt, skulle en del af de Pommerska inkomsterne användas till betalning af Räntor och till afbetalning ä Capitalen af deras ofwanbe» rörde fordringar, men alt i annan händelse, som da ansägs mera sannolik, Kongl. Maj:t wille tvid underhandlingarne yrkederas rätt att blifwa derföre gcdtgjorde. Freden med Frankrike afflöis och Pom» mern atergaf», ,«en med vilkor att desi Domainer skulle bibehålla» af älskillige Franska Generaler och EmbetSmän, som under kriget undsätt anvisning pä inkomsterne deraf.