Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tobaks blader fbreslagne Tull-förhöjning till zS öre per Skålpund, som pä 1,560.200- Stalp, upgär till 9,762 R:v. Zo si., stulle i ringa mohn ökas med blott ytterligare S öre, sä att hela Tullbeloppet skulle komma att utgöra 4^ öre per Skälp., sa stulle denna obetydliga tillökning af H öre lemna en inkomst af R:d. 1,95g: 6: Om den hittills wanliga Tobaksstemplings - afgiften, som renderat 4,160 R:d. gg si. ro r:st. blott ökas med 25 procent, sä gjorde denna tillökning 1,042: 8: rs. Tullen pa ratt Socker, som ar en» ligt Taxan 4 öre Skälpundet, sä wal för Moscowade som Teres och Terres, kunde utan fara ökas med H öre Skälpundet, som pä 6 Millioner Skalp, indroge - z,472: ic>: Hwarigenom R:d. 6,465: 24: io. således den erfordrade Summan endast med öfwerfiödswarors obetydliga betungande kunde indragas utan att dermed besvara Fabriks»rudimalerier, och lemna rum för sädane swära följder, som jag ofwanföre hast äran upräkna.
B:ko Ridr 39,280: för vedleveransen, 713? stafrum från 101? mantal efter 7 stafrum på mantalet och hvarje stafrum beräknadt till 3 R:dr 24 sk. för 681 mantal och till 5 R:dr 40 sk, för 331 mantal, som efter afdrag af de 8 sk. per stafrum, hvilka bruksegaren nu bör betala, gjorde 2,924 R:dr 12 sk., motsvarande i kapital efter fem procent „ „ 58,485: för förändringen i sättet för tiondes utgörande ■ . , „ 1,398: 42. - tillsammans B;ko R;dr 99,163: 42. — StatsUtsicottets Utlåtande N:o 202. 11 hvarifrån för svafvel-leveransens upphörande skulle afgå B:ko R:dr 18,750 då den bruksegaren tillkommande ersättning utgjorde B:ko R:dr 80,113: 42. — Kongl. Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegierna anförde uti deras förenämnda underdåniga utlåtande, att, enligt Kollegiernas tanke, nu först borde under öfvervägande tagas, huruvida Kronan kunde för det till krut-tillverkningen erforderliga svafvel undvara Bylta svafvelbruk och detta bruk inträda i samma förhållande, som andra dylika, hvilka för enskild räkning drifvas; och då härvid förekomme, att, till följd af Kongl. Brefvet den 13 Januari 1857, Kongl. Krigskollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt bergslagerne och enskilde konsumenter med 1858 års utgång upphörde; att Kronans behof af svafvel till krigskrut, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, under vanliga förhållanden endast uppginge till omkring 70 å 80 skeppund årligen; att någon svårighet icke mött för anskaffande do sednare åren af det svafvel, som erfordrats utöfver hvad från
Del är just det jag yrkar, att Ståndet icke måtte göra, utan återremittera punkten i sin helhet, och att lill Konungen öfverlemna användandet af de medel R. St. anslå för den eller de skolor Konungen anser lämpliga. O Frih. Åkerhjelm: Med den rätt Riksd.Ordn. mig tillägger, jag tror i den 44 §:n, yrkar jag, alt R. o. Ad. måtte fatta beslut öfver hvarje punkt serskildt, men jag vill medgifva alt discussionen må omfatta alla punkterne. Hr von Hartmansdorff: Då Frill. Åkerhjelm yrkar att hvarje punkt skall serskildt till beslut föredragas, så kan jag emot stadgandet i Riksd.Ordn. icke bestrida det. Men om Frihms mening vinner Ståndets bifall, bör öfverläggningen inskränkas till hvarje punkt serskildt, och beslut deröfver fallas. Den 21 April. 255 Sedan härefter ifrågavartde punkt blifvit i dess helhet npläst, anförde Hr von Hartmansdorff: Af hvad som nu blifvit npläst, finner Ståndet, att Utsk. tillstyrkt ät den Chalmerska slöjdskolan i Götheborg 2000 R:dr, ål en ny tecknisk skola i Örebro 5000 R:dr och åt den redan befintliga tekniska läroanstalten i Norrköping 5000 R:dr eller tillsammans 12,000 R:dr; men att Disk. deremot afstyrkt anslag för dylika skolors anläggning i städerne Carlshamn, Upsala, Christianstad och Eskilstuna. Jag vill ingalunda bestrida förenämnde 12,000 R:drs I beviljande för dermed afsedda ändamål, men jag tror, alt R. St. icke äga nog kännedom om de serskildta förhållanden, hvilka böra lagas i betraktande, serdeles då fråga är om sådana skolors nybildning. Dertill fordras Regeringens pröfning af vederbörandes framställningar och ett från henne tili' R. St. afgifvet förslag, förutan hvilket man kan misstaga sig om rälta sättet att gå tillväga. Enl. min tanka är en slöjdskola ingenstädes mera behöflig, än i Eskilstuna.
Och dessa åtgärder — alla stående i ett oskiljaktigt sammanhang med hvarandra; alla lika ovilkorligt nödvändiga, sedan beslutadt blifvit att återgå till ett principenligt Banco-system, hvarifrån, såsom den autoritet, som haft Banken under vård och garantie, sjelf vidgått, man af vikit under en period af olyckor och hvarjehanda tvingande omständigheter; benämnde j i Myntbestämnings-Lagen, i denna högtidliga förlikningsacfc? såsom beslutade i och för vexlingens verkställande; i Reglementet benämnde såsom förberedande det förhållande, som viel en bestämd tiel skulle ega runi; anmälde uti Rikets Ständers underd. skrifvelse till Konungen, såsom af Rikets Ständer Banco-styrelsen före skrifne, ■—• i hvilken mon befinnas de verkställde och fullbordade nu då Yi uppnått slutet af år 1831? Genom Berättelse af Banco-Fullmtigtige. 73 Genom framställning af hvad så väl förra Banco-Styrelsen som den nuvarande, en livar för sin tid, uti allat för ändamålet, för återgången till ett Banco-system, hvarigenom négotierne i Riket, i ordets egentliga bemärkelse, skulle kunna befordras — skola, såsöm jag hoppas, da, sorn sådant åligger, ledas till att efterforska, hvilka af de olyckor och af de hvarjehanda tvingande omständigheter, som vållat afvikelsen frän rätts-tillståndet ännu qvarstå såsom hinder för återgången till detsamma. Vid slutet af år 1829 befanns Bankens Silfverfond, genom köp och vexling, förökad med 1,782,02.8 R:dr specie silfver, som kostat öfver hufvud icke fullt 129 skillingar i Sedlar per R:dr specie silfver, och har derigenom sedelstocken, eiler allmänna rörelse-capitalet, blifvit förökadt med 4,788,782 ILdr.
Majit, i sammanhang med en utaf Mamsell Elfrida Andrée ingifven skrift, deruti hon förnyat en förut afslagen ansökning om rättighet till anställning vid detta verk, jemväl tagit under pröfning Rikets Ständers ofvanbemälda framställning, men, på grund af de skäl och omständigheter, hvilka telegrafstyrelsen uti utlåtande af den 15 Oktober 1860, med anledning af då väckt fråga om qvinnas anställande vid elektriska telegrafverket, anfört och i då ingifven skrifvelse ytterligare utvecklat, icke funnit skäl frångå den af Kongl. Majit biträdda mening, att en dylik anställning af qvinnor icke vöre i allmänhet härstädes lämplig eller med telegrafverkets sanna fördel öfverensstämmande; men enär särskilda förhållanden någon gång torde förekomma, då undantag från nämnda regel skulle kunna utan olägenhet medgifvas, såsom t. ex. i fall hustru eller syster till telegraftjensteman anstälies vid station, der mannen eller brödren voro tjenstgörande och der således någon svårighet för besörjandet al de utom stationen förefallande tjenste göromålen - Motioner i Bonde-Stand et 1863. N:u 613. 457 göromåleu icke torde förefinuas, fann Kongl. Majit, lör att under dylika förhållanden icke göra en qvinna» anställande omöjligt, skäligt förklara telegrafstyrelsen oförhindrad att, efter pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall och med de vilkor rörande tjenstgöringsskyldighet och aflöning, hvilka kunde vara nödiga och lämpliga, i telegrafverkets tjenst till bestridande af assistentbefattning antaga jemväl qvinna, hvilken behörigen styrkt sig ega härtill erforderliga kunskaper och skicklighet. I sammanhang härmed hade Kongl. Majit låtit
Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademiens samlingar samt Arméens och Flottans förråder å Skeppsholmen. Enär de nu granskade räkenskaperna i allmänhet äro förda i bankomynt, förstås med benämningen Riksdaler i denna berättelse öfverallt Riksdaler Banko, så vida ej annorlunda finnes särskildt utsatt. För de i berättelsen förekommande siffér-uppgifters öfverensstämmelse med räkenskaperna, äfvensom för deri intagne tabellers riktighet, är Kamererare!* vid Revisionen ansvarig. De emot flera af förestående punkter anmälda reservationer, hvilka ej finnas berättelsen bifogade, äro intagne i Revisionens protokoll. Hos Kongl. Majit hafva Revisorerne anhållit, det måtte Kongl. Stats-kontoret undfå nådig befallning att låta utbetala ej mindre de arfvoden, Revisorerne, på grund af 3 § uti instruktionen, bestämt för de vid denna revision anställde tjenstemän, än ock den vaktbetjeningen tillagda aflöning jemte kostnaderne för skrifmaterialier med mera; hvarförutan underdånig framställning skett angående nådigt bestämmande af lämplig vedergällning åt den Stats-kommissarie, hvilken, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, linder förrättningen Revisorerne med upplysningar tillhandagått. — 200 — Likmätigt stadgandet i 68 jj riksdags-ordningen, varder tiden för nästa statsrevision utsatt till den 15 Augusti 1860. Stockholm den 14 Oktober 1859. Högloft. Ridderskapet och Adelns ledamöter: A. HAMILTON. FREDRIK ALEXANDER FUNCK. C. A. BOGEMAN. G. STJERNGRANAT. M. WOLFFELT. GUST. NORDENANKAR. Högvördige Preste-ståndets ledamöter: CARL FR. BJORKMAN. N. J. EKDAHL, ANDERS SANDBERG. J. M. MALMSTEDT. ESBJ. BERGMAN. SVANTE GRÉN.
Varfsutrednings-effekter, d:o 80,000: — >— Sängkläder, ined afdrag af nu befintliga . 42,000: Sjukvårdspersedlar 20,000: Summa Förråds-förstärkning 804,305: 6. — Fartygs krigs-reserv, bestående af ett efter den effektiva fartygsstyrkan afpassadt förråd af materialier och inventarier af sådan beskaffenhet, som erfordras för att vid ett inträffande krig hastigt kunna ersätta då i materielen uppkommande förluster 732,425: Summa erforderlig kostnad till materielens och Förrådens komplettering under denna tid R:dr 3,845,137: 6. — eller något mer än | :del af de medel, som erfordras för att sätta hola sjöförsvaret uti det fullständiga skick, med afseende på materielen, som jag i underdånighet haft nåden föreslå och uti det bifogade underdåniga anförandet visas. Då man sammanställer denna summa med det genom dess nedläggande i materielen uppkommande resultat, och finner, att, förmedelst denna kostnad, nämnde materiel med afseende) å fartyg till alla delar i fullt krigsfärdigt skick, dock endast är beräknad att utgöras af: 5 svåra fregatter. 2 lätta d:o sedan fregatterna Josephine och Chapman blifvit utrangerade. 2 korvetter, sedan korvetten Najaden ej mer är tjenstbar. 1 brigg. 3 skonertar. 1 svår ångkorvett om 300 hästkrafter. 2 lätta d:o, om 200 d:o. 5 bataljoner kanonslupar med ångoch trossfartyg, samt 8 d:o kanonjollar med d:o d:o så lärer svårligen den tid, hvarunder ett sådant resultat inom vårt Sjöförsvarsverk hör söka vinnas, kunna utsträckas utöfver femton år. Om således en sådan tidslängd dertill bestämmes, så får jag i underdånighet föreslå, alt sjelfva krigs - Kongl. Maj.-ls Nåd.
K, angtde beräkningen af vacance-afgiften för oroterad jord, samt framställning om dess återförande till bevillningen; N:o 65, med summariskt förslag öfver statsregleringen; från Lagutskottet: N:o 29, i anledn. af väckt motion derom, att egendom, som utaf ägaren blifvit öfvergifven, må af dennes närmaste skyldeman i besittning tagas; N:o 3o, i anledn. af väckt fråga derom, att enskild äganderätt bör vika för allmänna ändamål; N:o 31, i anledn. af väckt fråga derom, att böter och vitén, grundade på det myntvärde, att tre daler silfvermynt 134 Den a Maj e. m. svara emot nu gällande en riksdaler specie i silfver, böra vid detta värde och beräkningssätt bibehållas; N:o 32, i anledn. af väckt motion öm ändring i fy] cap. Missg.btn; N:o 33, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af K. brefvet den 3 Juni 1752, ang:de Hofrätterna lemnad tillåtelse alt i dråpmål dömma till lottkastning, då ej utrönas kan, hvilken af flera varit den dödes baneman; N:o 34, i anledn. af väckt motion, angrde de rättigheter, sorn böra fosterbarn tillkomma; N:o 35, i anledn. af väckta motioner, angrde s. k. undantagscontracters intecknande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 12 om natten. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tisdagen den 5 Maj i84o. Plenum kl. 9 f. m. Fortsattes pröfningen af StatsUtskrs den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. Nro 40, angrde reglerm af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel. Frih. Boye, Ludv.: Ett verkligt illamående hindrade mig att här infinna mig i sista plenum. Jag anhåller derföre vördsamt, att nu få yttra några ord om StatsUtskrs betänk, i de delar, som då förevoro.
Hwad äter visuIlakion8-afgifren beträffar, tror jag icke, at den kan anses såsom hörande til BranwinsBewillningen, utan grundar sig pä Lomrack med privata, och anser jag derföre frägan derom icke kunna uran deras hörande afgöras. Herr I^otklieb, 6 ari k re är i c. Om jag ej altför orätt fattat meningen af förewarande öfwerläggnings-amne, är nu helt enkelt fraga om ersättning för den brist, som upkommer i Bewillningen, derigenom, at Städerne Stockholm och Götheborg icke fa tilwerka Bränwin. Herr Grefwe ve la Larclie wäckte denna fraga jemte et medel ar fylla den upkommande bristen, innan berörde Staders brännings-rättjghet war afgjord: denna motion remitterades til Bewillnings-Utssottet, svin förklarade sig icke kunna deröfwer lemna nägot yttrande, innan hufwudfrägan wvre afgjord. Da beslut deruti nu är faltadt, til följe hwaraf der icke blir tillarit för Stockholm och Götheborg at tilwerka Bränwin, är det högst nödigt, at den af Herr Grefwe ve la Qaräie wäckta motion til pröfning uptages. Detta kan likwäl, enligt Grund-Lagar - -52 Den 2Z Mars.' nes föreskrift, ej ffe förr an Vewillnings-Utskottet sitt utlätanve afgifwit: sedermera kunna Riksens Ständer yttra sig, och slmeligen fatta er beslut, som säkert leder ril andamalet, men icke förr. Grefwe ve la 6aräie yttrade sig ej kunna faira fåken annorlunda, an ar den som erhåller «n rättighet, är ock den som för densamma bör erlägga afgift. Detta syntes Herr Grefwe» sa paragligt och gifwit, at det förundrade honom, huru saken kunde ses pa annat sätt. Herr 8ilver,8 tolpe, 6u8tsk ^ b ra b LM. I afseende pa den Ueml58 Friherre Leclerströin yrkat, förenar jag mig til alia delarmed honom.
Rosen har väl påstått, att ej mindre handelsskepp, än kronans fartyg skulle med deras kanoner kunna lyftas upp pä land, och om jag ej orätt uppfattade hans yttrande, föras på jernvägar från en tiel af riket till en annan, såsom det under Carl XII till någon del skedde, när de s. k. krigsgalererne drogos öfver land från trakten af Strömstad lill Idefjorden. Om detta äfven låter sig göra med nu brukliga skärgårdsfartyg hvilket jag öfverlemnar till sjöofficerares och andra sakkunnige mäns bedömande; sä fordras dock dertill ofantliga kranar och andra dylika redskap, hvilkas kostnad skulle ytterligare öka jernvägens. Aro de beräknade? och hvad skulle väl utlänningen samt andra sakkunniga personer tänka om dylika företag? Man säger slutligen att, om icke något annat skäl talade för jernvägars anläggande här i landet sä borde man ändå företaga dem emedan det vore en skam för Sverige, som också är ett lofligt Konungarike, att icke hafva jernvägar, när så många andra länder, hvilka ej äro bättre eller förnämligare, likväl hafva sådana. Det är pä modet att hafva jernvägar och således borde äfven vi hafva dem, då vi naturligtvis äfven vilja vara med om hvad som brukas här i verlden. Denna åsigt är dock, efter min tanka, alltför ungdomlig, för att förtjena något afseende. Man måste naturligtvis vid detta såsom vid andra företag afse ej mindre behofvet och nyttan deraf än sin egen ställning och sina tillgångar. Jag har förut yttrat mig ang:de behofvet; nu torde jag få tillägga några ord ang:de tillgångarne. Först vill jag dock fästa mig vid ett här fäldt yttrande, innefattande, att Staten borde uppmuntra den ifrägavande jernvägen om icke för annat, åtminstone för att på försök utröna huruvida dylika anläggningar kunna i Sverige bära sig eller ej. Delta försök är detsamma som ett rön huruvida vi hafva förmåga att lefva öfver våra tillgångar? Frågan besvarar sig sjelf. Sveriges R. St. hafva, i närvarule ögonblick, icke förmått bifalla Konungens framställningar om anslag till beklädnad af beväringen och till exersis af Sveriges landtoch sjöförsvar.
1818 * jLagUfskottet] att med förslag till den underdå.' higa Skrifveken till Riksens Ständer inkomma 5 om hvilket beslut Respect. MedStånden skulle Vördsamt och vänligen »underrättas, S. Di Då LagUtskottets den 1 7 sisth December afgifna och sedan sista Plenidag på bordet hvilande Utlåtande uppå Herr Frosten Jacob Hagbergs motion, örn ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf Afvittrings-betyg, nu åtet föredrogs, beslöt Hedervärda BondeStåndet, att med de af åtskilt ige Ståndets Ledamöter deremot gjorda anmärkningar, återremittera frågan tiil Lagutskottet, för att med förnyadt yttrande inkom*! ma; hvarom Respect. MedStånden skulle vörd-j samt och vänligen underrättas. S, D. StatsUtskottets, i anledning afltongt, Majits Nådiga Remiss, örn fortfarande af Stats* anslaget för Fattigvårdsinrättningen i Carlscrona,’ den 12 dennes afgifne, och sedan sista Plenum, på bordet hvilande Utlåtande, blef nu åter föredraget, och uppå derom gjord proposition till UtJ skottet återremitteradt, för att till följd af de anmärkningar, sorn af flere Ståndets Ledamöter emot Betänkandet blifvit gjorde, förnyadt Utlåtande afgifva; och skulle Respect. MedStånden härom vördsamt och vänligen underrättas. Den 20 Januari 1818* Från Uoglojl. RiddersJcapet och Adelrik S. D. Föredrogs ånyo LagUtskottets d. 17 sisth Jtihang till Riks-Si, Prat, x3j7ocä jgig. December aflåtne »arnt den 15 dennes pl bordet lagde Utlåtande, angående yrkadt förbud för Kongl Majus Befallningshafvande att stadga vitén i Oeconomieoch Politie mål; och som Kongl.
Fru Grefvinnans stora sorg, hvarpå Grefvinnan slätt ingenting svarat, hade Gertrud frågat om hon ej finge bjuda Fru Grefvinnan någontingen såsom t. ex. syltade åkerbär, som var Sali Friherrinnans, Nådi Grefvinnans Fru Mormoders kötsliga halfsysters lifsylt, näst efter hvilket hon satt lingen, när de voro syltade med Citron, och ej med pomeransskal och derefter persisk sylt, som Sali Friherrinnan mycket fått i sin ungdom, när hon var hos sin Styffar, Nådi Grefvinnans Fru Mors Fru Morfar i Skåne län, äfvensom Reventlor – Längre hade Gertrud ej kommit med sina sylter – ty sedan Grefvinnan ej särdeles häftigt undanbedt sig allt slags förfriskning och en stund suttit och sett på sina skor, hvilket just icke passade, fastän Grefvinnan visserligen alltid hade sina små fötter, hade hon fallit Gertrud tvert i talet med en fråga om ej Jungfru Gertrud 4 – visste hvar Hennes Fru vore tillfinnandes, då Grefvinnan kunde taga den vägen hem och få säga henne Ajö – Men Gertrud, som icke tyckte om att få sitt tal tvers afskuret, som icke tyckte att Grefvinnan, för att ha lagt sin enda dotter stackars lilla söta Fröken Elin i grafven, såg särdeles botfärdig ut, som dessutom hade ett stenhjerta för dem hon icke tyckts om, upplyste då, att om Nådi Grefvinnan ville träffa Hennes Nåd, behöfdes bara taga vägen om * * *, der Hennes Nåd redan varit flera dagar – troligen för att se Herr Gösta ock dö. Vid Göstas namn hade liksom en ond ande flugit i Grefvinnan och hon blifvit svartblå i ansigtet, i en huj varit i vagnen och kört åstad utan att ens taga det ringaste afsked eller lemna efter helsningar till Hennes Nåd.
Att deltagandet i Cassan skall för dem, som nu åro i Ordinarie tjenst, vara frivilligt, men för hädanefter inträdande tvunget, samt intill dess Pensions-inråttningen vunnit stadga och samtlige delegarne deri ingått, Författningarne, som berättiga de vid 7° års ålder afskedstagande, att på Indragnings-Staten få bibehålla sin lön, fortfara att gälla för dem, som redan åro i tjenst. 3:0 Att Pensions-Classerne, enligt uppgjord fördelning, blifva sju, dervid iagttages, att högsta Classen stadnar inom de Åmbeten, derifrån innehafvarne efter grundlagen icke kunna skiljas, utan ransakning och dom, och att de högre Ämbetsmän, hvilka successive genomgått lägre platser inom civilen och derunder alltså varit contribuerande deltagare i dess Pensions-Cassa, skola äfven derefter tillhöra denna inrättning; i följd hvaraf desse Sju Classer komme att utgöras. Den Förste: Af Collegiernes äldste Ledamöter och sådane Ämbetsmän, som 778 Stats-Utskottets Betänkanden. efter värdighet och loner åro deras vederlikar. Den Andra: Af de Tromån, som i anseende till Lönförhållandet, icke kunnat förås till den första Classen, samt Hof-Råtternes och Collegiernes Ledamöter, utomTromahs värdigheten, och med dem ansedde vederlikar. Den Tredje: Af sådane, med Kongl. Maj:ts Nådiga Fullmagter försedde, Tjenstemän, som åro Contoirs-eller CancellieChefer, eller hafva Förmans-poster, eller verka med egen ansvarighet i jemnförligen vigtigare befattningar. Den Fjerde: Af Tjenstemän, sorn dels i senare tider erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga Fullmagter, dels hafva Hof-Råtternes och Collegiernes Fullmagter, i högsta graden, och med dem ansedde vederlikar. Den Femte: Af dem, som hafva HofRåtternes och Collegiernes Fullmagter i andra graden och deras vederlikar.
Men skilnaden är den, att på dessa 4 ställen finnas städer och större befolkning,der finnas magistrater och tullbevakning, under det att allt sådant i Slitö saknas. Afven jag har varit i del förlofvade landel, och sett Slitö; men har alldeles ej funnit det vara ett ställe, hvaraf man i hast kan göra så mycket. Det är möjligt att sådant kan ske i en framlid; men att det nu för tiden utgöres af en naken strand, omkring hvars svarta kalk-klippor få boningar äro strödda, det är hvad jag sett och kan bevittna. Hr Rosenblad har ansett sig, såsom referent i commerce-colhm, af dess tillstyrkande å förslaget, böra förnya det inför R. o. Ad. Det är klart att com.-colhm skall vara för kommersen, det vill att der skall vara rummel och rörelse i verden. Men det borde också se, på följderna deraf, ej på ett öga allena, då det gifver sin und. tillstyrkan till K. M. Hade referenten iakttagit denna Den 12 Februari f. m 435 försigtighet vid sin tillstyrkan, så hade han förmodligen kommit till samma betänkligheter i afseende på saken, lill hvilka K. M. kommit honom förutan. Man har talat om Bornholm, och Frih. Hamilton har nämnt huru denna lilla ö kommit sig förträffligt före. Men om det förhåller sig med dervar. öboers förkofran såsom åtskillige talare omnämnt, att den härrörer endast från oloflig handel på Sverige, så är det genom slem vinning de kommit lill välstånd. Ar det denna, som R.St. skola hafva i sigle, när de fatta sina beslut? Jag tror det ej, ulan afskyr ett sådant sätt alt gå till väga, och hoppas att II. o. Ad. gör sammaledes. — Brill. Hamilton har äfven trott, alt ju mera Sverige blefve indraget i verldshandeln, ju bättre vore det, ju mera skulle man intressera sig för oss.