Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den tidpunkt, då detta besvär pålades jorden, var denna den enda förmögenhet, som lanns och således den, som måste åtaga sig denna tunga likasom de flesta andra samhällsbördorna; men förhållandena hafva nu betydligt förändrats; genom förökad handel och industri har förmögenhet upkommit äfven inom andra näringsgrenar, och då vore det billigt att denna förmögenhet deltog i kostnaden för det, som gagnar hela Staten. Jorden har dessutom tillräckligt bidragit i skatteväg, och gör det allt framgent, nu sednast t. ex. med bränvinsskatten. som blifvit från 600,000 rdr förhöjd till 6,000,000 rdr. Vid sådane förhållanden tror jag icke att det är orimligt begärut af jordbrukaren att få någon lindring i detta afs., då han så rikligen fvller Statens behof genom andra skatter. Ty här är nu icke fråga om att borttaga ett onus, en skatt, utau att förändra sättet för dess utgörande, att ersätta den genom bevillning, emedan raan anser att äfven de samhällsklasser, hvilka, då delta besvär pålades jorden, ej ansågos kunna åtaga sig skjutsskvldighet. nu böra kunna deltaga i densamma genom erläggande af bevillning. Denna åtgärd alt omflytta skatter från ett sätt för deras utgörande till ett annat är icke ovanligt i andra länder, lika litet som hos oss. Nuvide skattkammar-kauslern föreslog i denna parlamentssession att pappersskatten skulle försvinna, hvaremot income tax, som motsvarar vår bevillning, höjdes i stället. Då hos oss vid förra riksdagen jorden befriades från beklädnads-bidraget, är det tydligt att nämnde bidrag nu fylles från annat håll. Vidare säger man att Utskits förslag är outförbart. I det fallet torde det icke vara lämpligt alt ingå i utveckling och granskning af hvad Utskit längre fram i Betänk:t anför; men jag är för min del öfvertygad att saken ingalunda är så vådlig som man här förespeglat. Utskit har för sina beräkningar följt de kalkyler, komiterade gjort och genom förhöjande af skjutslegan m. fl. åtgärder, som finnas anförde i Betiinkit pag, 19 och 20, hvartill jag hänvisar, kommit till den i Betänkit angifna siffran.
Bifölls med det förtydligande: att 300,000 Rd. B:co af OdiingsLånefonden böra i laneväg utgå till befrämjande och understöd, isynneriiet för sådane större Odiingsföretag, Bihang till RS. Prot. 95ö Fröt. Vt dr. d. 15 Septemb. 1823. sora äro gemensamma för samhälligheten på Lander, samt öfverstiga den enskilda förmågan, och egentligen blifva rigtade derhän, att hittills icke odlingsbar mark måtte kunna blifva tjenlig till odling, samt för de kostnader till utflyttningar, hvilka vid Enskiftes, och StorskiftesFörfattningar pröfvar nödvändige. 23:dra Tundén. i;sta Alternativet bifölls. 23:dje Funden. Bifölls med tillägg, edligt särskildt medde-. ladt ProtocollsUtdrag. 24;de Funden. Alternativet förfalla, enligt beslutet vid förra Puncten. 25:te Funden, Utskottens utlåtande bifölls. a6.‘te Functen. Bifölls med den Redactionsförändring : “Att Fröt. Utär. 3. 13 Septemb. rgaj. 951 egare af Alunverk må,a i mån af deras tillverkning, äfven kunna erhålla Lan af det till ManufdCrurDisconten anslagna Creditiv $ sedan dock Kongl. Maj;t efter inhemtade af dertill nödiga upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämdt den Lånerätt, som i öfverensstämmelse med de j öfrigt för ManufacturDiscontens utlåning gällande Stadgar, och i likhet med öfrige till Lån derifrån berättigade Näringsidkare, skäligen kan anses böra dem tillkomma. Från Wällöf. BorgareStåndeb. S, D Då nu ånyo föredrogs Ekonomiutskottets utlåtande N:o 178 öfver anmärkningar vid betänkandet
M:t och sedermera remitterades till underd. förklaringar af vederbörande EmbetsVerk. Ifrågavarande §. af Instructionen skulle således, utan ändring af det egentliga Stadgandet kunna slutas med orden ”sitt utlåtande deröfver afgifva,” och det följande utgå, hvarigenom all tvetydighet försvunne. Då K. M:t, i dess Nåd. Skrifvelse d. 4 December 1823, i så måtto bifallit förslaget i 12 §. af den vid samma års Riksdag uppgjorda nya Revisionslnstruction, om tryckning af RevisionsBerättelsen, att berörde tryckning lorarae att genom K. M:ts Nåd. Försorg ega rum, i förening med de EmbetsVerks svar och Förklaringar, emot hvilka Revisorernes anmärkningar blifvit riktade, syntes äfven stadgandet härom medgifva en olika tydning, emedan fråga kunde uppstå, huruvida tryckningen, genom orden "i sä måtto"’, inskränktes till den som genom K. M:ts Nåd. försorg verkställdes, eller vore i allmänhet hvar och en enskild tillå - Betänkandcn, N:o 353. 20 a ten. Detta senare syntes, enligt a §. af TryckfrihetsFörordningen, böra ega rum; dock vöre äfven frågan om tryckning af Pievisionens Protocoller och Handlingar häraf beboende. Och har Hr Domprosten, på flere anförda skäl, hemtarJe ifrån den olika arbetsmethod som inom 1827 års StatsRevision på dess Afdelningar iakttagits, tillstyrkt, att, då på Revisionens Afdelningar ärenderne blott beredas för att in Pleno föredragas och afgöras, hos Afdelningarne icke måtte få föras något DiscussionsProtocoll utan endast ett summariskt, innefattande lesultaterne af Afdelningarnes öfverläggningar, meri deremot in Pleno ett fullständigt Protocoll öfver discussionerne hållas. Uti hvilket af Hr Domprosten afgifna förslag flere af Högv. Ståndets Ledamöter instämt. Af K. M:ts ofvanhögstberörde till R.
Plogen har emedlertid nu blifvit mera allmän och mera nödig än förr, och åtskilliga slag af harf, såsom exstirpator, myllharf, billharf m. fl. äro försökte, och dels antagne såsom gagneliga, dels förkastade såsom otjenlige, alltefter redskapens och jordmånens mera eller mindre lämplighet till hvarandras ömsesidiga hufvudegenskaper; men intet nytt åkerredskap har här uppfunnits, så vida man ej vill nämna ett högst enkelt, men derjemte högst ändamålsenligt, som begagnas att afskära plog tiller uti korta stycken. Det består blott af en släpande rist med stock och handlag. Flere uppfinningar hafva skett för inrättandet af enkla och för mindre jordbrukaren användbara tröskverk; och det har lyckats åstadkomma sådane, hvilka med fördel begagnas äfven af torparen. De äro särdeles lätt flyltbare, fordra ej någon särskild tillbyggnad vid logen, föga kostsamme, lätt förfärdigade, aftröska så skyndsamt som de vanligen hittills brukliga verken för oxar, och lemna halmen oslympad. Allmoge oell arrendatorer hafva ock begynt begagna dein neckel. Boskapsskötseln slår på en ganska låg ståndpunkt, ehuru man på vissa trakter och enstaka ställen vet att draga temlig inkomst af ladugården, och ehuru ladugårdsprodukterne Öfverstiga Länets behof. Största bristen är bestämda begrepp om krealurs-racernes särskilda egenskaper, samt om sättet alt använda fodertillgången så att största afkomsten vinnes. Tid efter annan har med stor kostnad utländska kreaturs-slag införskrifvits, men ingenstädes hafva de utträngt de inhemska. Ämnet är ännu dunkelt för landthushållaren i denna ort, och outredt är, huruvida ej inhemska slag, sorn genom sorgfällig vård och insigtsfull behandling förädlades, skulle vara de mest fördelaktiga uti vål t land, hvarest sträng och långvarig vinter påkallar någon frihet den varmaste sommartiden, och der ofantliga sträckor af stenbunden eller ofruktbar mark göra mulbetets begagnande till en, på annat sätt oåt - 14 komlig inkomstkälla, som uti vissa trakter är af stor betydenhet.
Nådiga föreskrift om inställelse af vrakutstämpling, för odlings företag, ingalunda kati utsträckas eller tillämpas i afseende på vrakutstämpling för tnödi<» vedbrand och oundgängligt byggnads lii Q t i Q'D r It Vil - ia. ■» 'k t-» » Å & % tck 1 U cl Ca Bihang till RiksSt. Fröt, i8&3i Sami, Nia 85, j34ö Besv. och Ekon. UtsJt. Betänkande!?, ket dock Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning vördsamt underställes. Stockholm den so Sept. 1823. ■J>» e coooOoooog-^- N:o 190. Ankom d. 7 Oct. i823> P"dräsamt Memorial. Hos Riksens Höglofl. Ständer anser Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet sig böra anmäla det förhållande, som egt rum vid expeditionernas besörjande uti Ut* skottets Cancellie under innevarande års Riksdag.
Majit torde äfwen finna nödigt att i särskilde Landsorter uppsöka Lagfarne Domare, att i LagwerketS utarbetande deltaga; och till den ändan mäste Resekostnaden och Dag. Tractamente under mistandet frän deras hemorter, wara att tillgä, förutan lämpelige Arf. moden för sjelfwa arbetet. En Secreterare och Cancellie Betjening wid Lag Comiteen kunna icke eller erhällas utan löner eller Arfwoden. Stats. Utskottet mäste säledeS förblifwa wid lin tanka, att anse de tillstyrkte medlen oundgängeligen nödige. Dä StatS-Utskottet föreslagit Högsalig Kronprinsens PensionairerS upptagande pä Allmänna IndragningS.Staten, har Stats-Utstottet i Be. tän - att Stats Utskottet ej behottver widare l ämnet nägot yttra. Stats-Utskottet öfmerlemnar dock det ena med det andra lill det Högtärade Ståndets pröfning wördsammeugen. Orebro den 12 Ocloder i8io. kl Ullklot!. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Staissaint Occcn. L tjk Betänkande N:o 7S. hvarföre hvarfen rotering in natura'eller vacnnceafgift hillills utgått; neli kunde denna jord, som, jemlikt Kongl. Brefven den 25 Februnrii 1642 och den iG Augusti 1643 blifvit till Bergsfrälse under ett ädlare Veik inköpt, hvilken natur den sedermera bibehållit, vore, oberoende af hvad stadens privilegier innehålla, jemlikt flera Författningar, i följd af denna natur, fri från ständigt Kneektehåll, så länge kopparhandteringen vid stora Kopparberget uppehälles, således icke underkastas rotering lill ordinarie Båtsmanshåll; att, genom Kongl. Brefven den 22 October iözji oell 27 Junii 164g, samt den 17 September i663 och 28 Februarii 1684, hade sexton och trefjerdedels mantal af skatte eller kronoskatte natur blifvit
Jag tycker om att känna, att mina kläder sitta hårdt på mig.» »Och jag är aldrig gladare, än när jag blir dem qvitt», sade Dina och sträckte sig. »Nåå?» frågade Maria och rökte på sin cigarrett, »har du läst min novell?» »Ja, jag läste den igår, innan jag somnade», svarade Dina. »Och jag tycker den är utmärkt skrifven, — riktigt utmärkt.» »Intresserade den dig verkligen?» frågade Maria ifrigt. »Kände du något för min hjeltinna?» »Jag förstod mig inte riktigt på henne», sade Dina något dröjande. »Hon är ju mycket begåfvad och klok, men det var ju inte alls någonting med kärlek. Jag väntade hela tiden med sådan spänning, att det skulle komma, — men det kom ingenting.» »Det anser jag tvärt om vara en förtjenst hos min berättelse», sade Maria. »Alla menniskor ha ju alltid bara skrifvit om förhållandet mellan män och qvinnor. Det är sannerligen ett alldeles utslitet ämne. Jag ville visa, hur en begåfvad qvinna, bara derför att hon är en qvinna, alltid blir skuffad åt sidan för männen och hur till sist den allra sämsta af männen får den plats, som hon skulle haft rätt till och gjort något utaf.» »Men är det riktigt sant?» frågade Dina från soffan. »Jag tycker inte alls, att männen äro så ovänliga mot oss qvinnor.» »Åh nej, inte mot de vackra, inte när de vilja kyssa och smeka dem, — men försök bara att uppträda som deras rival i ett eller annat ämne, så skall du få se hur älskad du blir!» »Jag vill inte rivalisera med män, bara med andra qvinnor», svarade Dina. »Men skulle jag få rivaler, när jag älskar en man, så få de akta sig väl, annars —!» Hon gjorde en rörelse, som om hon stötte en dolk genom luften. »Jag tror inte du behöfver frukta några rivaler i kärleksaffärer, Dina. — Om du bara visade dig i den der hvita nattrocken, skulle sjelfve kung Faraos hjerta smälta.»
Lärohuset, hvilket, nybygdt af sten och färdigt till begagnande 1833 års höst, i anseende till det stora antalet af lärjungar, och det år 1849 ökade behofvet af lärosalar m. m., ej lemnat tillräckligt utrymme, hade, efter det 20,000 R:dr Banko, af Rikets Ständer beviljade, år 1855 utbekommits, fått en betydlig till - / 44 byggnad af sten, och deraf föranledd förändrad inredning, som först under loppet af detta år hunnit fullbordas. Stadens folkskola hade vunnit sådan utvidgning, att den lemnade undervisning, i staden åt 135 gossar, och å Ladugårdsskogen inom stadens område, der ett nytt skolhus blifvit uppfördt, åt 50 gossar och flickor, och hade sålunda 50 procents förhöjning i lärjunge-antal. Deremot hade, i följd af skolhusbyggnaden, kapitalfonden nedgått till 2,833 R:dr 16 sk. Banko jemte 34 R:dr 20 sk. samma mynt årlig ränta och 2 tunnland 3Vs kappland jord. Undervisning i lankaster-flickskolan kom 80 flickor till godo. Skolans kapitalfond hade stigit till 12,800 R:dr R:gs. I småbarnsskolan, hvars fond ökats med 25 procent till 2,730 R:dr Banko, hade omkring 50 barn årligen njutit undervisning, som dock lidit afbrott i följd deraf, att den åt skolan upplåtna lokal måst, under det farsoter hemsökt staden, till sjukhus utrymmas, hvadan ock fråga uppstått om anskaffande af egen lokal för skolan. Den undervisning, som i söndagsskolan lemnats af två lärare, hade blifvit begagnad af 160 å 180 fabriksoch handtverksarbetare. Skolans fond, bildad af enskilda bidrag, hade nedgått från 800 till 381 R:dr Banko. Bildningsföreningens verksamhet, småningom utvidgad, hade, kort efter eldsvådan, i anseende till brist på samlingsrum, måst afbrytas. Helsovården besörjdes af en stadsläkare och en stadschirurg jemte flera barnmorskor. samt i öfrigt af fem i staden boende enskildt praktiserande läkare.
Statsfyllnads summan . 1,505,500: 1,505,500: — Brist i Stats regl erin gen 214,630:29— ^q^qq. 1,720,130:29.- Balans till påföljande äret: Skuld till grundfonden för förskott till betäckande af brist å Hufvud-titlarne 171,551: — 4. 171,551:— 4. På det att 3:dje kolumnens räkning må, såsom den bör, kunna utvisa grundfondens verkliga förhållande, erfordras vidare, att de såsom förskotter utbetalda stats-utgifter, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—4830 års Riksdag, böra återdebiteras och redovisas uti Riks-Hufvudboken, hindras att utöfva inverkan på numerären uti detta conto. Utan att bär vidröra frågan om sättet, huru vid verkställigheten bör tillgå, få Revisorerne endast fästa uppmärksamheten på sjelfva saken, såsom värd att tagas i betraktande, när planen till en ny RiksHufvudbok utstakas.' Dessa återdebiterade förskotter, till större delen bestående i stats-anslag, som af åtskilliga Förvaltningar uti årsredogörelser intagas, utdragna ur 3:dje kolumnerna, visa sig som föijer: Debet. 184». 1843.
SamBOM, Vestergatan 5 A. skolan, Kommendörsgatan 25, Stockholm. Priskurant sändes omgående. N VÄLUPPFOSTRAD, duglig ung kvinna, hvilken saknar hem, verksamhet och tillräckliga existensmedel, kan erhålla allt detta dä hon, med goda rekommendationer, förtroendefullt uppger namn och villkor i sluten biljett till » Hemlif., Iduns exp. E TORBJÖRN i ^ Ä ^ Ä Ä, iKniKberaSiaen — » D e t är inte tid att skämta nu, » sade Georg kort. » O m ni svarar honom så, som j a g förmodar, har jag ingenting vidare här att göra. Det är därför j a g tänker gå n u. » » Men ni kommer väl tillbaka? » » Nej. Hvartill skulle det tjäna? Farväl. » » Men vänta litet! Jag vet j u e j, hvad ni menar. » » Det vet ni mer än väl. » Han bugade sig ännu en gång och gick. Därute var gnistrande kallt och stjärnklart. D e himmelska ljusen blinkade och vinkade så vänligt. Men Georg mumlade för sig själf: » H u m b u g är allting här i världen. » Och så lade han till något, som, rysligt att omtala, hade mycken likhet med en ed. Men då k o m det någon springande bakom honom och en välbekant röst r o p a d e: » Georg, gå inte! » Och då han vände sig o m, flög Anna handlöst i hans armar och borrade ned hufvudet vid hans bröst. » Ändtligen, » sade Georg och tryckte henne fastare till sig. Och stjärnorna de blinkade och vinkade. Och så gick det till med det frieriet. \ I D U N 1899. till öfversköterska och föreståndarinna för de till ett 80-tal uppgående sköterskorna vid ett af Newyorks största hospital. Fröken Nelson har under en flerårig vistelse i Chicago där aflagt med. kandidatexamen. UVENSK STUDENTSKA I ENGLAND. Fröken ^ Elsa Funhqvist från Tomta i Västmanland har enligt engelska tidningar aflagt en synnerligen vacker studentexamen till universitetet i Oxford.
Hos Stats-Utskottet hafva samtlige OrdinarieVakt-Betjente vid Rikets Ständers RiksgäldsGontoir anhållit, att, som Banco-Utskottet vid sisth Riksdag beviljat Onlinarie-VaktBétjeningen vid Rikets Ständers Bank hvardera ett årligt understöd af 20 R:d. Banco, Betänkanden. 343 under benämning af Skopenningar, utöfver deras innehafvande Löner, samt sistbemäldte Utskott, vid innevarande Riksdag, beslutat, att desse penningar skola ifrån 1824 års början och intill Rikets Ständers nästa sammankomst utgå med 3o R:d. Banco örn året, Sökanderne, hvilka hittiis varit i saknad af ett sådant understöd i deras knappa LÖnevilkor, mätte komma i åtnjutande af en lika förmån, som i förenämnde afseende sednast blifvit Bankens Yakt-Betjente förunnad. Rikets Högloft. Ständer hafva vid sistl. Riksdag, för ätt bereda én jemnlikhet i Lönevilkoren för Yakt-Betjente vid Rikets Ständers Bank och deras vederlikar i RiksgäldsContoiret, vid Regleringen af den då fastställde och ännu till efterrättelse gällande Aflönings-Stat för sistnämnde Contoir, funnit godt utsätta Lönerne för Vakt-Betjeningen derstädes till alldeles enahanda belopp, som före sistl. Riksdag varit bestämde för YaktBetjenterne i Banken; Och då Höglofl.
Du olycksbroder, lag mitt svar: du finner den re ' n bär, har du en mor i lifvet qvar! — livart ock din bana bär, om upp, om ned, i nöd, i fröjd, till skammens djup, till ärans höjd, din mor dig öppna famnen ger och än i tårar ler. N. G. Arenander. En v i l d idé. A f Dolly Roon. iet är en sådan der riktigt mörk höstqväll, «^Mi&gt; dock ej kyligare än att vi sitta med öppna verandadörrar och tända lampor; min herre och man ligger halfsofvande i en stor korgstol med H o b b y, mopsen, ljudeligt snarkande, i knäet. V i d hans fötter hvilar B e n n o, den store bernhardinerhunden, o c h blinkar sömnigt m o t ljuset, o c h här vid skrifbordet sitter jag. Hvarför jag nu egentligen sitter och skrifver detta, vet jag knappast, ty det är endast några, minuter sedan jag högst indignerad tillbakavisade Ottos, i mitt tycke, impertinenta råd att skrifva en » roman » öfver en af mina fordomdags så kallade » vilda i d é e r » och allt hvad derutaf följde. Men som han ibland gerna vill retas med mig, så fäster jag mig föga vid detta misslyckade försök. I alla händelser så ämnar jag naturligtvis inte följa rådet. D o c k vid närmare eftertanke, efter som han är nog oartig att småsofva der borta, vill iag för att fördrifva tiden se, huru det skulle taga sig ut på papperet, om jag verkligen härmed nedskrefve den omtalade idéen! E h bien, för att börja med början, så är jag nu 24 år o c h ser ej illa ut; dertill är jag förmögen och har i olika delar af Europa fått en riktigt » finished education, » d. v. s. litet af hvarje o c h ingenting grundligt. Mina föräldrar dogo under min tidigaste barndom o c h min förmyndare, som var ytterst beskedlig, lät mig vanligtvis fä min vilja fram samt drog säkerligen en lättnadens suck, den dag jag vardt myndig.
Att som tipp] örds-nännen i Bitet ntt hafva uppbörd för flere ändamål och afgifva spe» cielle redovisningar tili särskilde af hvar annan oberoende Verk, ofta på olika terminer, samt härigenom kunna vara i tillfälle , att med medel, hörande till en uppbörd, betacka brister på en annan och äfven längre tid dölja verkliga balancer, det måtte stadgas, att all i penningar inflytande Krono-Uppbötd, , af hvad namn den vara rriå, bör indi ifvås endast vid de för Ali. manna Eevillningens uppbärande nu bestämde ■. :ne Uppbördsoch Best-stärnrnorne; och 4:0 Att genast, efter fullbordad århg Upp. börds befattning, redovisningen på en och samma tid för alia serskilde slags medel bör verkstallas, För Utskottet återstår, enligt dess den 12 sfstlidne Mars afgifne Betänkande, att härvid jemväl sig yttra öfver de af Bevisorerne särskilt väckte frågorne, angående tiden för afslutandet utaf Kongl. Stats Contoirets Memorial Böck< r och Kongl. Banté-Kammarens Hufvudbok, samt beskaffenheten af den till Controll mot desse Bäkenskaper skeende Bok-föringen i KöngL Kammar-Collegii Afräknings-Contoir. Och emedan, hvad de förre eller Memorialoch Bäntekammare-Böckernes afslutnirgs-tid beträffar,KongB Stats - U (skottets Betan kand en.
ConstitutionsUtskott genast vid sitt första hedömmande anser en anmärkning icke behöfva någon påföljd , Rikets Ständers så talrika antal icke skulle äga att afConstitutionsUtskottet, hvars högsta möjliga pluralitet utgör 18, 20 personer, inhemta ytterligare utredning, icke få begära, att de anmärkningar, som i Stånden blifvit gjorda, måtte tagas i närmare öfvervägande, eller StatsRådets Protocoll närmare skärskådas, för att undersöka anmärkningens riktighet. Är det väl troligt att Lagstiftaren kunnat mena, att en samling af 7 till 800 personer skulle helt och hål - 6a Den 2i Julii f. ra. lit hafva sitt omdöme öfverlåtit åt en möjlig pluralitet af i3 Ledamöter/ Är det för Ridderskapet och Adeln såsom det talrikaste Ståndet, är det väl säger jag troligt, att vid Grundlagens stiftande vår andel uti constitutionens vidmakthållande kan inskränka sig till 6 personer, ehuru mitt hjerta hyser djup känsla af tro, alt desse 6 vid de flesta tillfällen utgjort minoriteten i Utskottet, och måst underkasta sig majoriteten af de andres vilja, utan tillfredsställelsen, att göra sina egna åsigter gällande. Genom återremissens förnekande måste jag beklagligtvis förklara, att jag anser den dyrbaraste af vära constitutionella rättigheter kränkt. Det är påkostande, att göra detta i strid med Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklarande, och med uppoffring af alla personliga känslor. Men jag finner att 55 §. Riksdagsordningen icke ålägger Herr LandtMarskalken att bestämdt följa §:s ordalydelse, utan att det är Herr Grefvens begrepp om denna ordalydelse, i förening med ConstitutionsUlskottets pluralitet, som fastställer hela omfånget för vårt deltagande i denna lagstiftning. Då återremissen nu är slängd för oss, som äro af den tanka, alt, på sätt en annan Talare yttrat, Betänkandet är under möjligheten af critik, så stannar man i största villervalla.
Men såvidt detta jag icke är det konkreta, utan abstrakta jaget, som såsom bestämbart har en sida öppen för bestämdhet af något för detsamma yttre, och som differentierar sig i subjekt och objekt, är det därmed satt såsom stående utom vetandet, emedan detta enligt den första grundsatsen är i sig fullständigt bestämdt, — Däraf följer åter, att den fordran, som enligt Fichte det absoluta jaget sätter på det bestämbara jaget, att det i sig hänför icke-jaget på jaget och jaget på icke-jaget genom att sätta en relationen fullständigt bestämmande relationsgrund — den transscendentala inbillningskraften — och genom att jaget upphäfver — utgår öfver — icke jaget — i sträfvandet —, visserligen å ena sidan är en fordran, såvidt nämligen det bestämbara jaget är ett jag och verklig relationsgrund, emedan medvetandet af sig absolute fordrar, att det sätter absolut identitet, men å andra sidan icke är någon fordran, såvidt det bestämbara jaget är bestämbart och därigenom emottagligt för en bestämdhet, som det icke i sig har, d. v. s. icke är ett jag och icke verklig relationsgrund, emedan medvetandet alls icke ställer någon någon fordran på det, som icke är medvetande, och därför icke till medvetandet står i någon relation. Vetenskapslärans uppgift är sålunda att förklara det verkliga medvetandet ur en det rena medvetandets fordran, som alls icke är någon fordran. Detta är icke någon motsägelse, såsom ofvan visats, hvarför vetenskapsläran är logiskt riktig, men För underlättandet af det riktiga förståendet af ofvanstående abstrakta resonnemang samt för härledandet af de slutsatser, som äro att draga ur detsamma, torde lämpligen en jämförelse böra göras mellan å ena sidan Spinoza och Fichte, å andra sidan Kant och Fichte i det här ifrågavarande hänseendet. Enligt Spinoza är verkligheten det reala — alltigenom bestämbart af medvetandet — det ideala: Series et connexio rerum eadem est ac series et connexio idearum, hvilket innebär, att verkligheten kan i alla dess momenter bestämmas med samma nödvändighet som slutsatsen ur premisserna.