Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
April, hvaruti förmäles: att hvarföre, på alla dessa grunder , sorn hos Rikets Ständer vid handläggning af ett framställdt Förslag i ämnet, kommit i betraktande, Rikets Ständer alltså i underdånighet föreslogo, att, med ändring af Kongl. Brefvet den 3 December 1799, stadgas måtte, att ej någon hädanefter finge DomareEmbetet utöfva, innan han fyllt 25 år. Högste Domstolen har ansett sig icke hafva något att anmärka emot den af Rikets Ständer yttrade grundsatts, såsom stöd för nu föreslagna Lagstadgande; men då det syntes vara dels osäkert, huruvida för Rikets Hof-Rätter tillräckligt antal personer af fyllda a5 års ålder kunde vara att tillgå, för att, vid blifvande behof, till Domare-Embetens utöfvande förordnas, dels ock mindre lämpligt, att de, hvilka redan, utan att hafva uppnått denna ålder , innehafva sådana förordnanden och dem med skicklighet förestått, skulle, i följd af det 6o Bil. till K. M. 'Sadiga Propos. N.o 82. nu föreslagna stadgandet, desamma frånträda; har Högste Domstolen trott det vara betänkligt att tillstyrka antagandet af ett förslag, öfver hvars mer eller mindre verkställbarhet Hof-Ratterne i Riket, såsom varande bäst i tillfälle att såclarR bedöma, ännu icke hörde blifvit, Stats-Rådets Ledamöter ansågo nödigt, att, innan hufvudsaklig! beslut i detta ämne fattades, Kongl. Maj:t måtte täckas, \ anledning af den utaf Högste Domstolen yttrade betänklighet, deröfver infordra underdåniga yttranden af Rikets samtlige HofRätler , eller åtminstone af Hof-Rätternes Presidenter; men' Kongl. Majrt fann en sådan åtgärd endast leda DU tidsutdrägt, och frågan redan vara så utredd, att densamma kunde till hufvudsakligt afgörande förekomma, Efter det Stats-Rådets Ledamöter, \ anledning häraf, i underdånighet yttrat, det de instämde uti Högste Domstolens underdåniga Utlåtande, förklarade Kongl, Maj:t
Man har sett handskrifne, till sedelhafvaren eller viss man och ordres ställde invisningar, eller så kallade assignat!oner, som understiga 100 Riksdaler Banco summa, genom K:gl. Förordningen den i5 Julii 1818, förbjudas, såsom skadliga i allmänna rörelsen; ehuru denna Den i Martti; 7» skada visst ej är allmänneligen bekant, och säkert mindre förderflig än procenteriet. Men vid denna räfst liar man öfverhalkat skuldsedlar till innehafvaren eller viss man och ordres, utan att någon allvarlig vilja låtit förmärka sig till utrotande af dem, som likväl äro mångfaldigt skadligare än små assignationer och en rot till allt ondt, emedan dessa sedlar just äro den grundval, hvarpå procentarena uppfördt sina afgudatempel och feta altaren, hvilka det nu en gång måtte vara hög tid att, liksom guldkalfyen, omkullstörta. Jag har sagt, att en Lag emot detta onda är möjelig. Det åligger mig också då, att underställa ett utkast dertill. Af hvad redan nämnt är förstås af sig sjelf: 1) Att alle skuldsedlar till innehafvaren els ler viss man och ordres böra förbjudas vid förlust af den summa, hvarå de lyda, och befrielse för utgifvaren från all betalnings-skyldighet der» före. 2) Att inga andra skuld-sedlar skola vara gällande oell medföra förbindelse till betalning, än de som rakt äro ställde till viss man, och bevittnade af tvänne på en gång närvarande ojäfvige vittnen, som sjelfve räknat och tillställt full valuta åt låntagaren, samt under edsförpligtelse derom bevittnat skuldsedlen. 5) Att, till befordrande af vighet i rörelsen, desse sedlar få transporteras man och man emellan, 72 Den I Martti. nied skyldighet likväl för hvarje transporteur, att, til! förekommande af missbruk och i afseende på nödiga upplysningar vid möjligen förekommande tvister, tydligen utsätta hela sitt namn derå och på hvem transporten göres, samt tiden dertill. 4)
Till underdånig åtlydnad af denna Kongl. Majtts Nådiga Befallning, har MagazinsDirectionen, uti underdånigt utlåtande af den 29 Augusti 1816, omständeligen utredt, på hvad skäl och grunder Provianteringert af torrt Bröd blifvit medgifven, och tillika i underdånighet uppgifvit ©rsakerne, hvarföre Directionen icke trodde dess Emhetspligt vara, att till efterrättelse iakttaga en från Befälhafvande GeneraiAdjutanten för Flottorna aflåten Skrifvelse, sorn ej mindre i anseende till Embetssiället, hvarifrån denna Expedition utgått, gaf Kongl. Directionen anledning, att anse densamma såsom ett avertissement, hvilket icke tillintetgjorde Directionens skyldighet, alt afvakta Kongl. Maj:ts eget höga Förordnande i ämnet, till underdånig efterrättelse för Directionens åtgärd, utås ock, att 38- §• i Grundlagen, jemte det begrepp, soia vid ordet commandornål af sig sjelf naturligen fästes, syntes göra det för Directionen tydligt, att Kongl. Maj:ts Nådiga beslut i en Oeconomisk fråga till ett Civilt Verks underdåniga efterrättelse skulle annorledes! i Nåder emanera, än genom ifrågavarande avertissement, och det så mycket hellre, som dervid ej heller var nyttjadt det expeditions-sätt, hvilket, efter hvad DLrectionen förnummit, skall vara brukligt, då Kongl. Majrts Nådiga Beslut i commando-ärender, utan Kongl. Majrts egen höga underskrift, tillkänna-! gifves dem som vederbör, nemligen teckningen af orden: På Nådigste Befallning. I anledning af denna underdåniga förklaring, har Kongl» Riks. St. Revisorers Berättelser. Majt, genom Nådigt Bref den 17 Sept. 1816,’ förordnat, att då Directionens befattning med Truppernes proviantering vore att anse af lika beskaffenhet med ett GeneralKrigsCommissariats, åläg det
Flere Ledamöter inom Högwördige Preste, äfwen som någre uti Wälloflige Borgare - Ståndet, hafwa deremot bestridt en sädan förändring, och Ut, stöttet tror stg derföre böra för Riksens Högloflige Ständer framlägga de a ömse sidor anförde stal, som titt denna fragas afgörande pa ettdera wisek kunna blifwa werkande. ^ Till 2428 Den 8 Augusti. Till förswar för DagSwerksberäkningens antagande, härutom den ofwannamnde likhet, utihwarje PersoS bidrag af sin arbetsförmåga til! Staten, bliftvit anfördt: Alt den häraf blifwande olika stora Penninge-utffold, sa mycket mindre blefwe tryckande, der den bestige högst, som ofelbart a samma Orter alltid ar tillgång till iemnare arbetsförtjenst, hwil, ken rikeligen ersatttr lisSmedlens större dyrhet derstädes. Att annorledes paraknande af i R:dlr öfwer hufwud wore allt för drygt tilltagit och osäkert, da stor del as denna Skatt uti siere af de Norre Orter skulle bliswa en innestaende restantier Akt Staten genom denna afgists förändrande efter arliga wärdetv varierande, wore friad för förlust af möjeligt Benningewärdets försämrande, än widare: Att vin för denna Skatts utgörande wldtvges sadan Författning att afkortning icke kunde äga rum, med mindre den Skattskyldige saknade allt tillfälle till förtjenst eller att uti sin Ort kunna med sina Dagswerkens utgörande in natura winna den betalning Kongl. Masit och Kronan derföre borde njuta, och för hwilkens utgörande in natura i sa fall borde besörjas tillfälle. skulle onekeligen äfwen arbetsförmågans flitigare anwändande hädanefter än hittills uppmuntras och framhailas, samt Lättingars inflyttande fran Landet till Staden, minskas och förekommaS kill owedersägelig förmohn för åkerbruket.
Sedan Kongl. Maj:t och Rikets sednast församlade Ständer förord-Byggnads-iånct nät, att bestyret med mottagningen, granskningen och vårdandet af skultiU staden förbindelserna samt infordrandet och uppbärandet af kapilal-och ränte^ex10- inbetalningarne för det till staden Wexiös återuppbyggande efter i8f3 års eldsvåda beviljade och utaf dåvarande mindre kreditiv utbetalda lån å 340,000 R:dr, borde till Riksgälds-Kontoret öfverflyttas; så och i öfverensstämmelse med de för verkställigheten häraf meddelade föreskrifter, har Kongl. Stats-Kontoret, under April månad innevarande år, till RiksgäldsKontoret aflemnatdelsen af Byggnads-Kommittéen i nämnde stad till Kongl. Stats-Kontoret afgifven och på Riksgälds-Kontoret transporterad gemensam ansvarighets-förbindelse för hela den från Kongl. Stats-Kontoret mottagna lånesumman, dels ock 33 st. särskilda, af åtskilliga låntagare utfärdade samt på Riksgälds-Kontoret likaledes transporterade, skuldsedlar å ett sainmanräknadt kapital-belopp af 83,000 R:dr, jemte samma skuldsedlar tillhörande inteckningsoch brandförsäkrings-handlingar; varande dessa skuldsedlar och öfriga låne-handlingar, efter verkställd granskning, af Fullmäktige godkända, med undantag af handlingarne för ett lån, hvaremot anmärkning förekommit och hvilka derföre blifvit till Byggnads-Kommitteen återsända. Efter inhändigandet af omförmälde ansvarighets-förbindelse, hafva Fullmäktige, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers härom meddelade beslut förordnat, att ett, hela byggnads-lånet motsvarande, belopp skulle alföras å Riksgälds-Kontorets, i räkenskaperna balan - 22 serade, fordran utaf Kongl. Stats-Kontoret för de å ofvanberörde kreditiv verkställda utbetalningar.
All å fartyg eller gods liden skada, då fartyget efter erhållen läcka eller för annan lägervall ej kan hålla sjön och med afsigt blifvit satt på grund; kostnad för att bringa fartyget i Dott vatten, i säkerhet och till skeppsvarf, äfvensom godset i säkerhet; skada, som åkommer fartygets redskap, när det bringas af grund. Har fartyget af olyckshändelse kommit på grund, ersättes i gemensamt haveri ej annan skada å redskap eller annan kostnad än den, som skett för att åter göra fartyget flott eller för att bringa det och godset i säkerhet. 4. Kostnad, som uppkommer derigenom att fartyget till undvikande af en, fartyg och last under resans fortsättning gemensamt hotande, fara inlupit i nödhamn. Till denna kostnad räknas: utgifter för främmande biträde till fartygets förande till och från hamnen; lotspenningar, båk-, hamnoch andra skeppsumgälder; skada, tillfogad fartyget för lossningens verkställande; kostnad för lastens lossning, magasinering, återinlastning och stufning, när gods måste lossas för att bringa fartyget i hamn eller för att verkställa reparation å detsamma; besättningens underhåll medan fartyget uppehälles i nödhamnen. Kostnader för uppehållet beräknas endast så länge som den orsak, för hvars skull fartyget anlupit nödhamnen, fortfar. Är orsaken fartygets istånd - sättande, beräknas kostnaderna för uppehållet endast till den tid, vid hvilken reparationen hade kunnat vara verkställd. Kostnader för fartygets iståndsättande beräknas såsom gemensamt haveri, endast såvida sjelfva skadan är sådant. Slutar resan i nödhamn, beräknas såsom gemensamt haveri endast kostnaden för fartygets förande i hamn och besättningens underhåll, till dess beslut blifvit fattadt, att resan skall i nödhamnen sluta. 5. Skada, som tillfogas fartyg eller gods för att släcka utbruten eld. 6.
M:s pröfning af tillämnad utdelning, så ser jag icke, hvad olägenhet derigenom kunde tillskyndas delägarne, men väl att saknaden deraf kunde vara menlig för bankens bestånd. Då jag likväl hört talare vilja bifalla den Den 19 Mars e. ni. 4*7 ilen ena, men icke andra delen af tillägget, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm., att de tvenne frågor, sorn innefattas i mitt förslag, må blifva föremål för särskilda proposir. För min del kan jag icke anse någondera af dem af reglementarisk natur, enär bankernas bestånd kan komma att bero på iakttagandet af dessa föreskrifter, med hvilkas uteslutande jag anser bankers bildande för det allmänna vådligt. Ilr Cederschjöld: Uti nästföljande § stadgas, att bankdirectionen åligger att månadtligen till K. M. insända en öfversigt af bankens ställning etc. Jag förmodar, att ändamålet dermed icke är blott att tillfredsställa K. M:s ny fikenhet om bankernas tillstånd, utan att en sådan underrättelse skall meddelas, på det att K. M. må kunna rätta de oordningar, som insmugit sig i bankernas förvaltning. Detta är val icke med tydliga ord uttryckt på något ställe, så vidt jag observerat; men om det ligger i sakens natur, så vore väl rätta stället att i denna § få infördt det stadgande, som Hr Stråle åsyftat. Men detta liar icke att göra med utdelningen af vinsten, ty K. M. kan när sorn helst begagna rättigheteu att rätta de uppkomna oordningarna. Hr Stuart: Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att ett allmänt ombud alltid skall deltaga uti de årliga revisionerna, och att, om dervid något sådant förhållande, sorn Hr Stråle antydt, skulle finnas äga rum, det mäste vara detta ombuds skyldighet att tillse, det anmälan härom varder gjord hos K. M. Efter sålunda vunnen kännedom om några missbruk eller oriktigheter vid bankens förvaltning lärer K. M. icke heller underlåta att, sedan förhållandet blifvit vederbörligen utredt, med anledning deraf anbefalla de rättelser, som kunna finnas af nöden till allmänhetens betryggande mot förluster.
På grund häraf, får jag vördsamt föreslå att, vid framdeles inträffande ledigheter, så väl pastorssom kapellansboslällena måtte å offentlig auktion bortarrenderas på 20 ä 30 års tid, i likhet med hvad som i mer än i 40 års lid ägt rum med militär-subalternsbefälets boställen; och borde härvid för presten undantagas vanliga boningsrum och nödiga uthus, trädgård med kålgårdsland, mjölk eller foder för visst antal kor och hästar, vissa tunnor spanmål och potates, ved m. m. som för ett hushåll på landel erfordras, utan alt dagligen behöfva köpa lifsförnödenheter samt sedan arrendesumman i kontanta penningar, eller en del af densamma. Och skulle det åligga konsistorierna att under vakanstiden gå i författning om verkställigheten häraf. Om remiss lill Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. får jag vördsamt anhålla. 2. Uppå derom gjord und. ansökning behagade K. M. för flera år tillbaka i nåder bifalla, att det s. k. stadsbåtsmans-kompaniet, som var förlagdt lill tjenstgöring vid E. hofjagt-varfvel i Stockholm, skulle i mån af afgång indragas, och att vakans-afgift derefter i stället finge till statsverket betalas. Genom tili R. St. nu aflåten nåd. propos. har K. M. hemställt, att K. hofjagt-varfvel skall helt och hållet indragas samt dervar. fartyg och slupar deremot förläggas till Skeppsholmen. Alt R. St. skola härtill lemna deras bifall, lider intet tvifvel. Som K. hofjagt-varfvet endast var anlagdi för hofvets slupar och fartyg, så var det en naturlig följd, att det der förlagda bålsmans-kompaniet skulle vara underkastadt riksmarskalks-embetets ordres, och hvarigenom hände att manskapet blef användt vid hofvets flyttningar lill och ifrån lustslotten samt att med uppassning biträda i de K. köken.
Friherre liljencrants och nägra stera conformerade sig med Herr Lilverstol^e och Friherre Lrsel. Grefwe Norner, ^clols 65ran. Dä jag tror mig finna alc der är RidderskapetS och AdelnS samschte tanka akt ogilla de för Banco.-Fullmägkige förrflagne nestiga straff, will jag ej uppehålla tiden med att något tillägga kill hwad flera Ledamöter redan söre mig ganska wal urrcdt. Jag torde blott fä namna att jag anser bättre att straffen b ifwa i en jämn proportion mot brottet än öfwerdnfwit stränga, och alt för den skada en Fullmägcig lilljkdndat ett Penniyge - Werk torde dcc wara lämpeligare att han pligtar med sin ägendom än med något nesligt straff, och att de utsatte böter af ro R dr för blotta ukebiifwander tyckas wara nog drygt lilltagne. För att ej wara widMig witt jag för öfrigt endast instämma uti hwad som redan före mig i delta ämne bjifwit kaladt, och tror, att om d.sia anmärkningar fä ätfolja rcsusisn till Lag-.U:skoltcr, skall det derutj finna tillräckliga anledningar att närmare jämnka saken esler Wig heter och Ridderstam cs och Acems önskan, Herx Den 5 Jamrarti. 177 Aörr nk KUntcbeiL, Willielm, Upplöste söl^ saude: -— 'Emot den prvjecrerade Answar,ghekö,Lagen för Nissens Skönberg Fullmägttge i Banquen, lager jag mig friheten göra sällande anmärkningar. Genom Riksens Ständers egit Wal af deras Fullmäglige mäste nödwändigt föruksäkkaö ett afgörande förtroende. Men dä Fgllmägtigcs supponerade öfwerträdelse af föreskrifter beläggas
Ofta höres klagan öfver brottslingarnes djerfhet, och man har velat finna orsakerne dertill uti ett tilltagande sedeförderf. Ehuru Sant det är, att denna omständighet, såsom följd af förakt eller kallsinnighet för den sanna Gudsfruktans fordringar, i betydlig mån bidrager till det öfverklagade onda, synas likväl andra orsaker jemnväl förena sig till att öka de brottsliges antal. Det kan icke nekas, att beskaffenheten af det ansvar, som drabbar en brottsling, måste ega ett skadligt inflytande på hans sinnesstämning, då han, efter straffets undergående, finner sig blifva ett mål för medbor.* gares förakt. Erfarenheten har visat, att ett utsträckt bruk af vanärande straff icke varit för det allmänna nyttigt. Till denna Class af straff hafva Committérade ansett spöslitning , som ofta förekommer i Sveriges Brottmåls-Lagstiftning, böra med skäl hänföras, i anseende till Äng. inr. af ett allm. arb. och Correctionsh. m. m. V det förnedrande, som åtföljer kroppens blottande under bar himmel inför en samlad menighet , och den afsky för egenskapen af detta straff, som af ålder dermed varit förenad. Sällan blifver en brottsling, som slitit spö, ansedd ega mera något moraliskt värde; hans fordna bekanta och vänner fly honom ; och betagen sålunda det första villkoret för all nyttig verksamhet, att understödjas af andras valvilja, sättes han i nödvändighet, att lefva skiljd från dem , hvilka kunna gifva honom goda efterdömen , och hvarigenom han försättes i ett nästan fiendtligt tillstånd emot det samhälle, som synes förskjuta honom ur sitt sköte; och då man härvid erinrar sig, att detta slag af straff efter
År 1827 .— 24 Ledamöter, 4 Enkor, som idkat handtverket med 35 Gesäller och 54 Lärlingar — 1828 — 23 4 — *— 38 53 — 1829 — 24 5 — *— 35 — —■ 55 •— i83o — 25 >— 1— 3 — •— 4a *—■ — 54 <— 1831 — 27 • 3 38 — ■—• 57 — 1832 —■ 27 3 43 52 Knif smeder ; År 1827 — 2:ne Ledamöter och sedermera under hvardera af de följande åren endast en Ledamot, som sysselsatt en Gesäll och a:ne Lärlingar, Fisk-köpare : År 1827 — 18 Ledamöter och Enkor, som idkat yrket, med 14 Gesäller och 20 Lärlingar. — 1828 — i5 9 17 ■— 1829 — 18 •—. S 20 — i83o — 19 — . __ 7 , 20 — i83i *—. 14 _ — 8 23 •— i83a -— i5 — .—1 —, .—.9 — •— 20 Gördelmakare: År 1827 — 7 Ledamöter med i3 Gesäller och ri Lärlingar. — 1828 *— 7 — •— i3 13 — 1829 — 7 17 —. —. En Mästare, med En år 1829 antagen Gesäll, som likväl numera lemnat yrket. B okbindare: Antalet af Embetets Ledamöter bar för större delen af den ifrågavarande tiden uppgifvits hafva varit 7 med 6 Gesäller och En Lärling, jemte t vänne andre i yrket sysselsatte personer, men är nu mera förminskadt till 5. Körsnärer :
Som Riksens Ständer uti den TullbevillningsTariff, hvilken kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor, än den, sorn, med förekommande af Tullförsnillning, bäst försäkrar Statens inkomst, och således med Statens interesse öfverensståmmer; men Kongl. Majit ensam, i afseende på utländska Magter, år i tillfälle bereda en för Svenska Handeln förmånlig reciprocité; borde Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse, uppdraga Kongl. Maj:t att icke allenast vidtaga alla de mått och steg, Han, i afseende härå, med Landets båsta finner förenlig?, utan äfven allmänneligen låta kungöra de jemkningar eller förändringar uti den stadgade tulltariffen, eller införsel-förbud, hvartill Utländska Magters bifall eller vägran att ingå i en för Landet nyttig reciprocitet, kan föranleda, så väl iafseende å förhållandet med sjelfva handeln, som äfven hvad angår hel eller halffrihet för Utländska fartyg, samt bestämmande af Skepp ^umgälder, m. m. 5) Att 5:dje punkten i Utskottets Utlåtande gillades, med tillägg; att Riksens Ständer tyen *5 Augusti f. rn. (1 borde till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att i händelse Kongl. Maj:t efter ett års förlopp, och vederbörandes hörande, skulle finna andra utvägar till befordrande af en ökad säkerhet och controll, samt Statens dermed förenade interesse, erfordras"; Kongl. Majit då skul. le äga vidtaga de åtgärder han för ändamålet kunde finna vara de tjenligaste. 4)
Maj:ts Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus Län hufvudsakligen instämt; hemställer Sundbets-Kollegium, det täcktes Eders Kongl. Maj.t lill Rikets Ständer göra nådig proposition om ett årligt anslag af 730 R:dr R:mt till aflöning åt en extra Provinsial-läkare för Sotenäs, Stångenäs, Sörbygdens, Qville och Tunge härader att stationeras i närheten af Håby kyrka, med ovilkorlig skyldighet för distriktets innevånare att bekosta uppbyggande och underhållande af lämplig bostad åt den blifvande läkaren. Med afseende på hvad af vederbörande blifvit i delta ärende upplyst, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra Nådig framställning om beviljande, på nyssberörde vilkor, af det föreslagna beloppet 730 R:dr R:mt till arfvode åt ifrågavarande Extra Provinsial-läkare. ll:o. lön at sn k Östra Häradsboers vägnar har Riksdags-fullmäkligen för detta härad vid vint ial-l ilka - s i s 11 i d n e riksdag Daniel Danielsson i Nyabyberg i underdånighet anhållit, att en reinomÖstra ordinarie, eller om hinder härför skulle möta, en extra ordinarie Provinsial-läkare köpings Län-med lön på stat måtte varda för detta härad med station i Hvetlanda anställd; Éil: M 7 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. M i, orri Slalsverkei i 856. ii Vid öfverlemnande af hvilken ansökning Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande i Jönköpings
Från Högloflige Ridderskapet och Adeln* S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärs* och Oeconomie-Utskottens , den 25 sistlidne Julli, afgifna och , den 3 dennes e. xn, på bordet lagda Utlåtanden : N:o 47 , i anledning af gjorda anmärkningar vid LTtskottens, under N:o 13, förut meddelade Betänkande , rörande väckt fråga om ändring i Kongl. Förordningen, den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman; N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N.oi4» förut Prof. Utdrag den 99 Augusti 182g. gi meddelade Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att Kongl. Förordningen, den ■ 9 December 1827, rörande grunderna och vilkoren för hemmansklyfning oell jordafsöndring, må gälla äfven i afseende på Säteri, lfaoch Rörssamt Frälsehemman m. rn. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 8 sistlidne Julii, under N:o 139, afgifna och, den jg i samina månad f. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid följande Utskottets förut meddelade Eetänkanden: X:o »o3, rörande åtskilliga föreslagna åtgärder till lindring i Rustningsbesväret ; N:o 112 , om frihet i köp och salu af Tackjern , fann Ridderskapet och Adeln , alt, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit, den 29 och ag sistlidne Maji, af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D.