Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Skogman, Carl David, anförde skrifteligen: Då StatsUtskottets, den 29 sistlidne Januarii afgifne, förslag till beräknande af StatsVerkets inkomster i RiksStaten för i83o och följande år, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blir gällunde, i åtskilliga delar afviker ifrån de uti 270 Den 2i F e b r u a r i i. Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om SlalsVerkets tillstånd och behof framställda beräkningar; så anhåller jag alt få närmare utveckla grunderne för sistnämnde beräkningar, och derjemte vördsamt fästa'Högloft. Ridderskapets och Adelns upmärksamhet på de anmärkningar, som synts mig böra äga rum vid StatsUtskoltets Memorial. Jagskall i sådant afseende genomgå de inkomsl-lillar, för hvilka skiljaktighet i beräkning inträffar uti samma ordning, som de i Memorialet uptagas. Ordinarie eller ständige inkomster: Ordinarie Räntan: Nedsättningen uti det förslagsvis beräknade beloppet af indelta räntor, och hvilken ej verkar på Statsregleringen i det hela, härrör deraf, att indelningarnes kronovärde, i i8a3 års Statsreglering uptaget till 355,067 R:dr 3 sk. 2 r:st., enligt 1826 års Rikshufvudbok utgjort endast 352,0x9 R:dr 10 sk. 5 r:st. och StatsUtskottet har för öfrigt riktigt till de indelta räntorna hänfört hvad hittills såsom anordning utom Stat till Strömsholms Stuteri utgått. Då Utskottet endast med motsvarande belopp efter markegångspris minskat summan af StatsVerkels behållna andel i ordinarie räntan, sådan den i Kongl. Mnj:ts Nådiga proposition är beräknad; så öfverensstämma hägge beräkningarne med hvarandra, och de äro grun-» dadé på föregående årens medelpris. Den 21 Februari i. Härvid förekommer blott den olikhet, att StatsUtskottet ansett denna inkomst-titel kunna beräknas till 100 T:r mer, än sä väl StatsContoirets underdåniga berättelse om StatsVerkets tillstånd, som Kongl. Maj:ts
Dopbok, tillika med modren och den af henne angifne fadren, hvilken boks innehåll står under skydd af Tryckfrihetslagens 2 §, så att det åt ingen obehörig må meddelas, eller till tryck utlemnas, men inbegripes under helgden af enskild bikt. 2:o. Lägrad qvinna bör erlägga de böter kyrkolagen föreskrifver och undergå enskild skrift hos Pastor i den församling, dit hon hörer, eller hos den Prest, som barnet döpt, hvilken hör skyndsamt afsända böter och dopsedel lill den Pastor, hvars församling barnet tillhör. Såsom vittnen lill den enskilda skriften må hon få tillkalla sådana välfrejdade medlemmar af församlingen, för hvilka hon har förtroende. 3:o. Sedan hon sålunda böter erlagt och skriftad blifvit, må hon icke till domstol instämmas för första och andra gången lägersmål; men förser hon sig dermed tredje gången och oftare, ansvare derför såsom i 1 § 53 Kapitlet Missgernings-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 10 April 1810, för dessa fall stadgas. 4:o. I alla ulflytiningsbevis bör antecknas om och huru ofta hon sig med lönskaläge förbrutit, samt hvar barnen vistas och försörjas, på det emottagande Pastor må få nödig kännedom om hennes lefnadsförhållanden. 5:o. Den af modren angifne fadren lill barnet bör genom laga bevis, eller, om han välkänd är, genom värjemålsed frigöra sig från hennes anklagelse. Förmår han det ej, varde ålagd fosterlega, och för öfrigt dömd efter lag.» Och har Herr Prosten, i sammanhang dermed, redogjort för motiverna till sin omförmälda framställning. Det förnämsta är, att 1778 års iirågaslällda Författning helt och hållet skall förfelat sitt syftemål. Den hade ej kunnat skydda den qvinna, som framfödt oäkta barn, från (vanära; och den hade, i stället att bidraga till minskning af Bih. till R. St.
Fallstedts å ifrågavarande stat innehafvande lönebelopp, tillhopa 233 r:dr 16 sk., jemte tillökning å 1 r:dr tunnan för ett spanmålsbelopp af 140 tunnor, Kongl. Maj:t föreslagit, dels att statsanslaget för Öfverintendents-embetet måtte ökas med så väl berörde 89 r:dr, som de till fyllnad i spanmålstillökningen, enligt 1830 års stat, erforderliga 140 r:dr, eller med tillsammans 229 r:dr, dels att musei-sekreteraren Silfversparre och slottsbyggmästaren Fallstedt måtte berättigas att å allmänna indragningsstaten uppbära ersättning för sina innehafvande löner, utgörande för den förra 100 r:dr, och för den sednare 133 (j Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 91. r:dr 16 sk., hvarigenom tillgäng jemväl kunde erhällas till fyllnad i de för öfverintendenten anslagna taffelpenningar. Då behofvet af serskilde tjenstemän för sekreterareoch redogörare-göromälens vid Öfver-intendents-embetet bestridande icke torde böra ifrågasättas, samt med billighet och rättvisa öfverensstämmer, att öfver-intendenten och intendenten komma i åtnjutande af de dem redan genom 1830 års stat tillförsäkrade löneförmåner, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, med bifall till hvad Kongl. Majit föreslagit, medgifva, dels att statsanslaget för Öfver-intendents-embetet ökas med 229 r:dr, dels att de löner musei-sekreterareri Silfversparre och slottsbyggmästaren Fallstedt för närvarande å Öfver-intendents-embetets stat innehafva, må anslås till fyllnad i öfver-intendentens taffelpenningar, och för förstbemälde tjenstemän å indragningsstat uppföras motsvarande ersättningsbelopp, nemligen för Silfversparre 100 r:dr och för Fallstedt 133 r:dr 16 sk., eller tillsammans 233 r:dr 16 sk. Post-verket.
I709 pröfning, det i allo ina öfverlemnas till Lag-Co« mitéens ytterligare bearbetande i sammanhang med de andra delarna af Lag-verket och Rätte» gängs-ordningen, sä att förslaget mä kunna, på enahanda sätt som de öfriga Lag-projecten, fullbordas oda till allmän granskning utgå. Då nu allt detta var er till Riksens Högl. Ständers vidare pröfning Vördsamt öfverlemnadt, får ock Utskottet bifoga det vid öfverläggningen till detta beslut hos Utskottet förde Protocoll, sorn innehåller ej mindre några Ledamöters afgifna särskildta yttrande, än äfven iden af HedeiVärda Bonde-Ståndets Ledamöter gjorda anmälan. Stockholm den 13 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt. På Högv. Prest-Stån* dets Ledamöters vägnar Joli. Olof Wallin. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar JS. G. Holm. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnät Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna. Öppläst hos Hhgl. Ridd. och Ad-, den 17 Juli. HrtgvÖrd* Prest-Ståndet den 16 Vallöf!* Borgare-Ståndet den 17 H esler v. Bonde-Ståndet dén i 6 ._ Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande i Jr äga cm medels anslående för Svenska Theatern. Uti till Höglofl.
Förfis talang är betydande i sitt slag och torde 511cii kunna ge oss niånga ögonblickc-silhuetter af varde. Skildringarna frii: första kyrkomötet och första kammaren hafva förut statt att lasa i I ' idskrift för Hemmet, och gjorde då mycket uppseende. Excelsior. Kalender för; M7, redigerad af Finsk qvinnoförening. Denna kalender inledes ined ett vackert poeni af Zacharias ToDerefter följer en q~elius, till förherrligande af .&amp; trogen t~e7~a~in ?1a. kand. Emmz Aström. Vidare finner man en intressant artikel om S@ho af U-n, ett meddelande fran Harper om U ö o ~ e shdiers inzlel-km @ wzga qvinnors helsa samt en skildring af de rys4n lu4m-ekursenin för qvinnor, meddelad, af en f. d. elev (rscha~). Jamte dessa .allvarligare uppsatser, innehåller &gt;Excelsior: &gt; några natta poem samt flera s i d prosaskizzer, af hvilka senare några äro allvarligare an ahen d e allvarligaste afhandlingarna. Sa Gatsoperskan af Drnba Vema samt Fj6~iIvingnr af Anr ?ze, ett ytterst ömtåligt ämne, men behandladt lika 3 .fint som sant. ' ' Axel Hagemann. Cincter Polarhreds~n. Naturskildring. A. Cainniermeyer. Dessa nat~irskildringar, eller snarare naturintryck från lif \ ?et i höga norden, föra OSS till trakter, hvilka ligga innanför kuststräckan och .blott föga beröras af den turistström, som tager sin riktning mot inidnattssolen och dess tinder. Bokeii kan anbefallas dels åt oförskräckta resenärer, hvilka icke sky inödor och farligheter för att bana sig stig i vildinarkeii, dels ock till clein, som förstå att iippskatta det egendom liga naturlif, soni här framträder i Fauna och Flora under den korta .soiiiniaren vid polcirkeliis gräns.
Jag får i anledn. deraf begära återremiss af detta betänk., och i allmänhet får jag i afseende på de öfriga punkterna i detsamma begära, att Utsk., innan det besvarar återremissen, måtte jemnföra de stadganden i afseende bancolagarna i allmänhet, som förekomma till Lagoell BancoUtsk:ns gemensamma handläggning, och först derefter må aflemna sådana partiella förslag, som rör:de Bancoverkets organisation i detta betänk, förekomma, på det att R. St. må i ett sammanhang kunna upptaga och pröfva allt, som till lagstiftningen för Bancoverket hörer. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag har ej varit i stånd att uppfatta, hvad den siste värde talaren yttrat, och ber derföre om ursägt, i fall jag kommer att anföra, hvad redan blifvit framstäldt. Föremålen för min framställning är, att R. o. Ad. måtte återremittera detta betänk, på samma grund, som föranledt R. o. Ad. att återremittera ett motsvarande utlåt., innehållande instruetion för revisorerna af Bancoverket, nemi. på grund af Gr. Frölichs, Hr Stuarts och Hr Morens m. fl:s välgrundade reservationer deremot, att revisorerna skulle äga rättighet att gifva föreskrifter åt bancofullmägtige. Det gamla stadgandet derom härleder sig t. o. in. från längre tid, än Gr. Frölich i sin reservation antagit, nemi. icke från 1778, utan från år 1698, då detsamma kunde vara lämpligt, emedan R. St. då samlades på mycket obestämda tider, så att de under Carl XII:s regering aldrig samlades med Konungens bifall. Vid sådant förhållande var det nödigt, att en aucloritet fanns, som ägde rättighet att å principalernas vägnar gifva bancofullmägtige föreskrifter; men nu vore det deremot högst olämpligt och tillintetgörande ansvarigheten hos fullmägtige, äfven med den inskränkning, som Utsk. medgifvit, att fullmägtige skola äga rätt att lyda eller icke lyda.
Lagmans-Rättens indragning har deremot långt för detta i min föreställning utgjort ett förmodadt bidrag till rättegångsärendernas skyndsamma gång , dels derföre, att den uppehåller Parter, dels derföre, att af En enda der anställd lagkunnig per - Den 5 Juli. e. nt. 255 son, ej större visshet om Lagens säkra tillämpning kan vinnas, än vid en lika organisation i Härads-Rätten; hvarförutan två Under-Domstolar synas vara obehöfliga. Men då med deras borttagande ovilkorligen står i sammanhang HofRätternas fördelande till vissa Landsorter, så vida ej rättegångsvägen skall blifva alltför besvärlig, och då olägenheterna afen slik styckning visa sig i öppen dag, så skildrade af Hans Excellence Herr Justitie StatsMinistern i Stats Råds Protocollet, att all tillbuden vederläggning deraf vöre förgäfves, hvarförutan de med en slik fötändrins förenade kostnader för allmänna hus, och för nya löner till ett ansenligt ökadt antal Ledamöter och Betjening , äfven måste bland skälen komma i beräkning; så måste min tanka om Lagmans-Rättens indragning gifva vika för de med en slik förändring förenade olägenheter, och sorn Lagmans-Rätterna i nu varande skick, då de af erfarna och kunniga män förvaltas, medföra det verkliga gagn, att omkring ildelar af dit dragna mål bero vid Lagmans-Rätternas beslut; så torde den egenteliga olägenheten , som härleder sig af hinder i målens slut, imellertid kunna derigenom häfväs, att nämnde Domstol i stället för att sammanträda hvaije år, har Session 2 gånger, hvilket ock fordom ägt rum, då, såsom bekant är, Lagmannen, efter slutet af hvarje Tingstour i £hn 5 Juli e, rhi Häraderna , pröfvat tvisterna imellan dö med HäradsRätteiis beslut missnöjda parter. Förändring i Städernas Ordinarie Dom* stolar, Rådstufvuoch Kämnärs-Bätter sy* nes ej stå i sammanhang rned grunden för LandtDomstolaraes förändrade skick, erne* dan de förra redan äro permanenta. Då för Rättegangsärendernas skyndsam»
A. io3. — behof från och med i835 till och med i83g, angående. XII. — Fullmägtiges hemställan om dispositionen så väl af Lappmarks-ecklesiastikfondens capital-tillgångar, som af 3:ne andre cassors intecknade fordringar. XIX. B. 154- A. 23r. — Fullmägtiges hemställan att hvad som vid denna Riksdag stadgas angående Bankens tjenstemän, hvilka, när de befordras, hafva tjenster utom BankoVcrkel, måtte få gälla och tillämpas i afseende på RiksgäldsContorets tjenstemän, angående. XXII. B. 161. A. 170. A. 23o. A. 255. — förskott till StatsGonloret, om tiden då det skall tillhandahållas. XVIII. B. 32. A. 48. E. 117. — förra hus, om upplåtande af rum deruti, till begagnande af Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret. XVI. B. 139. A. 232. XVII. — Reglemente, med dertill hörande aflöningsstater, angående. XXII. B. 116. A. 171. — Reglemente, angående. XVII. A. 469- B. 5(2. XXII. E. io5. ( i76 ) RiksgäldsContorets Reglemente, om förändrad redaction af io3 §. i i83o års. XXI. B. i58. Å. 192. XXII. U. 83. A. 96. E. 105. — förra hus, om en förbättrad inredning af. XX. B. i5g. A. 217. — Partial-Obligationer, om dödande af en inteckning till säkerhet för beviljad liqvid af 7 st. förkomne. V. B. i85. A. 295. VIII. U. 297. A. 33o. — obligationer, om uppköp af, för Bankens vinst.
Den i Juia /, nu 86 förut i Nåder befallt att befattningen med Fästningbyggnaden i Carlscrona och dess Aveniier skulle besörjas under Flottornes Befäl* och att detta redan i några år blifvit verkstäldt och hela den economiska förvaltningen vid desse Byggnader derefter inrättad, och redogörelserne i samma väg ingått, samt att detta helt och hållit åter skulle förändras om förenämnde underhåll för Arbetskarlarne af LandtArméens Statsanslag skulle utgå: och torde det kunna betviflas huruvida Kongl. Maj:t för sin del i nåder gillade denna förändring, då Kongl. Maj;t, med den nyligen gjorde, afsett den större drift och fullkomligare enhet som vinnes, om alla arbeten i Carlscrona bestriddes under samma Befäl, betaltes ur samma Cassa och förseddes från gemensamma förråder, hvilket ock synes hafva inträftädt på sätt nu denna Administrationsdetail är organiserad. Om således Arbetskarlarnes hela underhåll skall utgå af Titeln för Militaira behofven, och ej som billigare synes för någon del af Fångbevakningsmedlen, anser jag åtminstone nödvändigt att underhållet för dem som arbeta på Kungsholmen utgå af Flottornes anslagssumma, sä länge den af Kongl Maj:t fastställda ordning för dessa arbetens bedrifvande och redovisande fortfar. Af dessa anledningar anhåller jag om återremiss af Betänkandet, och att denna anmärkning må få åtfölja. JJti 7 Julii f. m, N:o 3- Herr Lefrén, Johan Pehr: Det är i afseende på anslaget för Kongl, KrigsAcademien jag utbeder mig få göra en vördsam framställning. StatsUtskottet har medgifvit att nu varande ordinarie anslag aldrig varit tillräckligt, men ansett sig, då frågan om KrigsAcademiens reduction ännu är oafgjord, icke böra föreslå någon förändring i anslaget, utan öfverlåta till Kongl. Maj:t att af förmodade besparingar å 3:dje HufvudTiteln fylla den erkände bristen. Under de sednaste åren har Kongl. Maj:t, under afvagtan af nu varande
Under sin Göteborgstid utgaf han sina mest bekanta verk » Den siste athenaren » samt den uppseendeväckande skriften » Bibelns lära om Kristus ». År ' 1877 invaldes han till medlem af Svenska akademien. År 1884 flyttade han till Stockholm, dit han af styrelsen för Högskolan kallats till professor i kulturhistoria. Denna befattning behöll han till sin död. Hans föreläsningar vid högskolan skulle för några dagar sedan hafva tagit sin början för terminen, men blefvo inställda på grund af hans sjukdom, en svårartad tarmkatarr. Till sin person var Rydberg den blidaste och anspråkslösaste, man gärna kan tänka sig. Han var i lika hög grad en ädel människa att älska, som ett snille att beundra. I sitt hem — under de senaste åren den vackra villan Ekeliden på Djursholm — njöt han också den renaste lycka. 1 en omgifning, som fullt tillfredsställde hans fint utvecklade känsliga skönhetssinne, omhuldades han där af den ömmaste makas outtröttliga omsorger. Han hade år 1878 trädt i äktenskap med Susen Hasselblad, af en känd Göteborgssläkt. Som den närmast sörjande vid den öppnade griften står nu denna hängifna maka, men hennes sorg delas i alla svenska hem, som lärt älska den hädangångnes storsinnade diktning. Drottningens välgörenhet vid JTok. Ortens fattige förlorade vid drottningens af resa från Hok en uppoffrande välgörarinna. Redan strax efter hennes ankomst dit började hon närma sig de i skilda afseenden nödställda och på allt sätt hjälpa, och sedan blef det bruk att gå till Hok och omtala sin nöd och sina behof. Drottningen syntes ej besvärad af dessa besök. Fastmer berättas, att hon själf rätt ofta uppsökt eller låtit uppsöka sådana fattige, hvilka ej vågat vända sig till henne. Till förebyggande af missbruk hafva de besö- kande fått förete prästbevis, utvisande arten och graden af deras nödställdhet, och efter dettas innehåll hafva alla fått hjälp, antingen penningar eller matvaror. Drottningen har vunnit allas hjärtan, och särskildt i de lägsta kojorna och vid sjuklägren hör man henne prisas af alla, från det lilla barnet till åldringen. Dödsfall.
Dessa personer kunna ofta hafva att erbjuda den i LåneReglementet föreskrifna fullgoda Fastighets säkerheten, och derjemte fullkomlig vederhäftig borgen för räntans rigtiga erläggande, men lör sådane vilkor som de i 4 §. föreslagne, Iro de urståndsatte att negociera ur dessa Cassör. Det är sant, att Riddarhusets fonder icke äro anslagne i egenteligt ändamål att vara en publique Låneinrättning; de äro så til Isägandes en Corporation» egna tillhörighet, hvilken således äger att föreskrifva de vilkor, sorn sy - 38 Den 3 Qc.tober e. m. nas den tjenligast, för att görs dessa medel fruktsamma och vinna nödig säkerhet för deras återfående; meo, det är Sveriges Ridderskap och Adel som är denna Corporation och hvars medlemmar, hvar och en för sig, kan anses hafva eller få sin röstandel om dessa medels förvaltning, hvarföre detisynes mig, orättvist, om de få Ledamöter af vårt stånd, hvilka såsom här närvarande nu äro i tillfälle anordna om RiddarhusFondernes utlåning, dervid göra sådant stadgande, sorn det hvaremot jag härmed reserverar mig, och hvarigenom det må hända för många af de frånvarande blir omöjligt att erhålla ifrågavarande Lån, som likvist enligt en annan punkt i Reglementet företrädesvis borde lemnäs åt Ridders och Adalsmän. Och skulle dessa serskildta meningar genom Protocollsutdrag åtfölja det Betänkande, som rörande den af Utskottet verkstälde granskning af omförmälte LånRegiemente kommes att till HögloflJRidderskapet och Adeln afgifvasUt supra Ex Protocollo NSnoilsky. LånR egt emen te för Läns beviljande frän de under RiddarhusDirectionens förvaltning stcillde fonder. l §.
Detta Rikets Ständers yttrande är, enligt hvad Stals-Ulskottets i ämnet afgifna Utlåtande vid handen gifver, hufvudsakligen grundadt derå, att, efter år 1810, äfveni ofrälse personer få innehafva säterier, rå och rörs»- samt ira - Slatsoch Ehon.-lTlshottens soekne-frälse-hemman; alt de förhållanden, som gällde med dessa hemman, dä de fingo af endast Ridderskapet och Adeln besittas och som derpå hade afseende, lämpligen ej borde anses fortfara längre än till den lid samma rättighet upphörde; att från år 1810 en mängd håde insocknesamt rå- och rörs-hemman blifvit afsöndrade från säterien, utan att fråga uppstått om indragning af friheterna; och att det således skulle leda till osäkerhet i egande-rälten, motarbeta jordens delning och uppodling samt åstadkomma flere förändringar i utskylders fördelning och utgörande, jemte mångfaldiga rättegångar i hemulsfrågor enskilde emellan, om icke det skulle anses såsom en följd af 1810 års concessioner, att rå- och rörssamt insocknefriheterna ej förlorades derigenom, att hemmanen skiljts från de säterier, hvarunder de hört. Då nu Kongl. Maj:t ej allenast, på grund af hvad Rikets Ständer i omförmälde hänseende yttrat, genom Nådig Kungörelse den 31 October 1829, förklarat, alt de rå- och rörssamt insockne frälsehemman, hvilka efter den 6 April 1810 redan blifvit eller vidare Klefve från de säterier, hvarunder de lydt eller lydde, afsöndrade, sådant oagtadt borde sin råoch rörssamt insockne frihet bibehålla; men att detta stadgande icke lomme att tillämpas på de rå- och rörssamt insockne frälsehemman, hvilka före den 6 April 1810 blifvit från säterier afsöndrade, utan ock, efter pröfning af dertill utsedde
Gästgifveriet är ännu förenadt med berörde källarrörelse och medför ingen vidare tunga, än för nödiga byggnaders vidmakthållande. Skjutsningen är upplåten på entreprenad med årligt bidrag af staden. Kostnaden för stadens styrelse utgår af de medel, som för sådant ändamål årligen erläggas; men, sanningsenligt, måste tilläggas, att stadsboernes utgifter i allmänhet äro tryckande. G. MONTGOMERY. Landskansliet i Umeå den 16 Juli 1849. $ OÖ{}1}0 C. J. Cygnaeus. TABELL från landet inom Westerbottens län, åtföljande Femårs-Berättelsen för åren 1843, 1844, 1845, 1840 oell 184®. methoden Frälsehemman Kronohemman Krononybyggen med frihetsår Utarrenderade Rronofisken Kronoskatte-hemman Militisc-boställen Eck lesiastik bost ;i lien Skolehcmman Krono Kronotorp, deraf 84 under frihetsår Kronolägenheter, skatllagde efter Savolaxs Renbetesland, Krono. • ■ Backstugor Af Skattemannaeller Boställsägor, upparbetade Torp Soldattorp, till en del förfallne och obebodde • • Skalteflsken Tullmjölqvarnar med sammanräknade 16 par stenar Tullsågqvarnar, grofbladiga Dito finbladiga Dito dito med köptimmer från Kronoskogar Egare och arbetare vid desse verk Husbehofs-mjölqvarnar ITusbehofs-sågqvarnar Glasbruk Mindre färgerier jemte stampverk, deraf 1 stycke till särskildt Hartzoch terpentin-fabrik Kalkugnar Tjärubränningsugnar å Kronoskogar, hvaraf per medium utgått Apothek, hvaraf ett är i värde uppskattadt Stångjernsverk Masugnar Under bruk emot rccognition upplåtne Krono-skogar Diverse personer, som ej höra till viss näring och Lägenheter utan särskildt åsal värde uppskatt dt ntc Summa Berättelse öfver Westerbottens Län för 1843—1847. Hemmantal. Diverse lägenheter, | verk och inrättningar. Utsäde af Mcdelafkastning sedan utsädet är afdraget. Undcrhållne kreatur.
Lars och Peter Ekelund gjort concurs, derutur, äfvensom af den öfrige Löftesmannen Olaus Anderssons tillgångar, samrnanräknadt icke erhållits större godtgörelse än 1,901 Rulr 4^ sk4 rst-» så alt Winberg, såsomför bandlingarnes rigtighet ansvarig, varit nödsakad lill Låne-Contoiret inbetala återstående 2,698 Rulr [\ sk. 8 rst Banco; det måtle den för detta lån upplupne öfverränla 1,437 R.'dr 7 sk. 7 rst. varda Wittberg eftergifven. 3:o Af Regislratorn vid Götheborgs Låne-Contoir A. Lindqvist, hvilken, på grund af nämnde hans befattning, det ålegat att, elter af Ombudsmannen ei hällne listor öfver inträffade concurser, derå meddela anteckning, om, och Lill hvilka belopp Låne-Contoiret deruti egde fordringar, men vid sådane uppgifters meddelande för April månad 183r , genom förbiseende, uragllåtit anteckna, att en uppgifven cessionant Johannes Carlsson i Sör Rörvall hos Låne-Contoiret häftade i förbindelse såsom borgesman för ett af Engelbrekt Carlsson i samma by upptaget lån, å 3ooR:drB:co; hvaraf följt, att bevakning i Johannes Carlssons concurs icke blifvit verkställd; och då såväl låntagaren Engelbrekt Carlsson, som den öfrige löflesrnannen jern v/il till borgenärers förnöjande alträdt sin egendom och en ringa del af lånebeloppet utur deras concurser influtit, samt anspråk om godtgörelse för återstoden af lånet blifvit väckt mot Lindqvist; men Revisorerne öfver Låne-Contoirets räkenskaper och förvaltning för år 1836 ansett vidare ersättningsskyldighet icke böra derföre Lindqvist åligga, än alt han skulle utgifva su stort belopp, sorn kommit att utgöra Contoirets utdelning Banco-Utskottets Memorial, JY:o 71. i Johannes Carlssons concurs, om bevakningen af fordringen der skett, nied förbindelse likväl för Lindqvist, i afseende å förlusten af framtida fordringsrätt emot Carlsson, alt hålla Contoiret skadeslöst för hvad Carlsson, om lian framdeles något ärfde, eller förvärfvade, kunde blifva i tillfälle att å skulden godlgöia, samt Banco-Fullmägtige, enligt dess Proloeoll den 20 Juli 1837, gillat detta Revisorernes yttrande och tillika hänvist Lindqvist att, sedan så mycket, som motsvarade den beräknade dividenden i Carlssons concurs, å lånet blifvit af Lindqvist erlagdt, för återstoden 2o3 R:dr 1 r sk. 4 rRR jemte öfverräntor, bos Rikets Höglofl.