Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är uppdragen af den stora rosenodlarefirman Soupert et Notting, som ger den samma följande signalement: » Kraftig buske, vackert bladverk — blomman stor, mycket dubbel och välbygd — formen tegellagd, färgen karmin med cinober samt brunröda schatteringar och nyanser, mycket angenäm doft ». Först till våren i maj, bringas den i handeln i vårt land af direktör N. P. Jenssen i Helsingborg, hos hvilkrn beställningar på originalplantor, vinterförädlingar, när som helst kunna göras. Priset (j kr. pr expl. med emballage. Kryddkaka. 21 ägg, 2 | &lt;B mjöl, 3 teskedar kardemumma, 3 dito kanel, 1 dito kryddnejlikor och 2 knifsuddar alun. Bakas i formar och skares i skifvor till kafle och té. Gerda. Rosetter. 24 lod smör röres, tills det blir hvitt, då ilägges | S socker, 2 ägg och 1 ® mjöl. Degen kaflas, tages ut med formar, strykas med ägghvita, beströs med groft socker och finhackad mandel eller pomeranskal. Anna. Mandelkubbar. 6 äggulor röres med | * 8 socker, sedan iröres J % hackad sötmandel och några bittra. Sist 12 lod mjöl. Trillas i aöånga bitar, rullas i groft socker, bakas i svag värme. Anna. Brygd. Enbärs-dricka. Atta kannor ugnstorkade, malda enbär öfvergjutas med 18 kannor kallt vatten; får i öfvertäckt kärl stå i två dygn, hvarefter blandningen upphälles på en i vanlig ordning tillagad rosthytta eller grof silduk för att i särskildt kärl afrinna. Det uppsilade kokas och skummas mycket väl, hvarefter en handfull humle inkokas. Sedan drickat svalnat, ilägges jäst, och, så lort jäsningen börjat, tunnas och sprundas detsamma. Sedan drickat legat i källaren fyra dygn, går det an att tappa det på buteljer, som ej få fyllas för mycket, och som korkas omsorgsfullt med god kork. Emma. Fönsterträdgården.
afstyrkte diirföre motionen, hvilken ock af första kammaren cbfslogs. Under debatten i andra ' kammaren framhöll motioniiren eseiilpel från Stockholiiis rtdstiif~riiriitt pil att kviiina, hvilkon upptriidt såsom rattegå.ugsbiti.iicie, blifvit afvisacl. Det rar, yttrade han vidarcl, heller. icke någon siikerhet för att, om icke don ~iainnrlu p: ~ragrden lindrades, öfverratterna icke kunde ogillii ett uril, d: ir kviiiria ii yptriidt, såsom ombud och iiyphiifra det. 8kiilih.t vore diirfiire, sil mycket mer som tidsandan och tidsförhfillandeiia pekade p&amp; kviriiiuns likstiillighet med man, att a k e n i föreliggande frfiga inrymiiiii riitt för henne. Not detta yrkande upptriidde hr r. Kriisenstjerna med ett uttalande, som viszr att svallet af vissa modernt reaktfiooiiiir ströiniiingar trangt inom riksdagens m a r och iih-en d i r anviindas soul vapen af motståndarne till reformer inom kvinnolagstiftningon. Han yttrade nämligen: a Jag Iiimnar därhän, huriivida tidsandan verkligen kräfver nigot skdant; ' det synes mig snarare, som om Icvinncls sysslande med dessa saker sk~ille koinina under rubriken ' missbrukad lwinnokr8ft ' s. Orilrtaclt denna hr V. Krusen.stjernas fizrl-iåga, biföll Icaii~iuaren iuotionen med 119 röster mot 73. Att verkligen vid en och munn domstol kvinna hittills fått sksoin oi$ucl tala och svara för andra syntes af en notis, som gick genoin pressen iingefiir samtidigt med att denna fråga var före vid riksdagen. Vid vintertinget vid Kumla härad i Nerike förekom ett brottmd rörande oloflig försäljning af dynamit.
Stats-Contoiret skulle ega uttaga 3o,ooo R:dr, till det användande Kongl. Maj:t funne godt i Nåder föreskrifva, hvarjemte Kongl. Stats-Contoiret genom särskild te skrifvelser af berörde dag anbefalltes, att deraf uttaga och till understöd för Norrköpings samt Cimbrishamns Städers innevånare, i anseende till de dem öfvergångne brandskador, utbetala, åt de förre 10,000 R:dr och 4>°oo R:dr lill de sednare, att genom vederbörande Landshöfdingar och dertill utsedde Committerade dem tilldelas, hvilke 14,000 R:dr ock åtgått. Och ehuru Revisorerne yttrat sig icke kunnat 222 Stats-Utskottets Betänkanden. misskänna föremålen för desse utbetalningar, då åtgärderne innefattade ytterligare bevis af Kongl. Majrts Nådiga omsorg för nödställde undersåtare, bafva Revisorerne trott det icke böra undfalla deras uppmärksamhet, att, på sätt Riksens Ständer uti skrifvelse den a3 Maji 1818 i underdånighet yttrade, i frågan om bidrag af allmänna medel till förekommande af Bröd-prisets stegring för den fattiga delen af Hufvucl-Stadens Innevånare, sådane partielle understöd af Statens tillgångar syntes icke ega rum, då Innebyggarne i visse Städer eller orter billigen ej måga på det allmännas bekostnad njuta en förmon, som icke kan sträckas till alla, hvilka kunna komma i lika olycklig belägenhet, samt att för öfrigt, i beräkningen af de behof hvartill Statens medel äro ämnade och utgöras, icke ingått utgifter af denna beskaffenhet, hälst de undsättningar, som kunna meddelas afbrände Städers eller Orters Inbyggare, vanligen bestå i befrielse från Bevillnings-afgifter eller andra utskylder.
Eaibets-vcrle, som, med benämning al Statistiska Tttliell-koinmissioinn, tillika skulle omfatta den nuvarande Tabell-kommissionen, bar E. K. M:t förmält, att, då lili denna Nådiga Proposition ett årligt anslag för det nya embelsverkel blifvit äskad! lill belopp af 27,500 R:dr, men deremot del hittills varande anslaget för Tabell-kommissionen, 3.725 R:dr, skulle indragas, den årliga tillökningen i utgift genom inrättande af den Statistiska Tabell-kommissionen följaktligen komme all utgöra 23,775 R dr, äfvensom alt, utöfver det årliga anslaget för ifrågavarande embets-verk, erfordrades dels såsom husbyTes-medel, att utgå intilldess embets-lokal hunnit anskaffas i något kronans bus, årligen 1,000 R:dr eller för nu ingångna sintsreglerings-period. R:dr, dels till -anskaffande af nödige inventarier, för en gång, 1,500 R.dr. Af högst berörda Nådiga proposition hafva Rikets Ständer inhemta!, att, sedan Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig skrifvelse den 18 Oktober 1854, med uttalande af sin åsigt om viglen deraf, alt en, såvidt möjligt är, fullständig, fortgående statistik, åskådliggörande förhållandena i alla förvaltnings-grenar, varder, så snart omständigheterna del medgifva, ordnad, i underdånighet anhållit, det E. K. M:l täcktes låta utarbeta och lör Rikets Ständer vid denna Riksdag framlägga plan och förslag lill inrättande af eli statistiskt embetsverk, tillika omfattande nuvarande Tabell-kommissionen, en Kommitté blifvit af E. K.
Majlis nådiga Bref den 16 November 1854 för anslagets åtnjutande föreskrifna vilkor, ali lämplig bostad skulle ät läkaren vid stationen beredas, i sammanhang med hvilken framställning hemställan blifvit gjord derom, att ifrågavarande provincial-läkarebefälluing mätte med den lediga stadsläkaretjenslen i Sala (örenas, lå Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med de i nästföregående punkt uttalade äsigter, och dä, enligt hvad af Sundhets-kollegii ofvanberörda underdåniga utlåtande inhemlas, något definitivt förslag rörande ordnandet af helsovärden inom Westmanland af förekommen anledning ännu icke blifvit af Kollegium algifvet, i underdånighet anhålla, alt E. K. Majit, vid blifvande reglering af helsovårds-förhållandena inom Westmanland, läcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida för omfönnälde provincial-läkarebelättning någon annan station kan finnas mera lämplig än Öster-Wåhla härad. Bih. till R. St. H Band. Supp!. 25 194 Expeditions-U Iskallets förslag lill anderd.
Han har nemligen uti en till Utskottet öfverlemnad motion föreslagit, att föräldrar måtte göras ansvarige för alla brott och förseelser af deras barn tills desse blifvit admitterade till den Heliga Nattvarden, och sjelfva äro skyl dige att för sina gerningar ansvara; men enär det vore orättvist, att straffa någon för en gerning, den han ej afvetat och således ej heller kunnat förekomma, kan Utskottet icke tillstyrka en vidsträcktare ansvarighet, än omförmälde § bestämmer. Kap. Om de allmänna grunder, hvarefter straff mätas skola; så ock om nedsättning och förändring af straff i vissa fall I enlighet med den åsigt, som Utskottet vid 4 kap. i afseende på difinitioner och exempel i lagen uttalat, har Utskottet ansett de i 1 § af detta kap. exempelvis uppräknade mildrande och försvårande omständigheter böra utgå. De kunna lika litet som en mängd andra, mera till doktrinen än lagboken hörande föreskrifter, gifva någon tillförlitlig ledning för lagskiparens omdöme vid förekommande speciella Vik till R. St. Prot. 1847 och 1848 7 Sami 1 Afd. 21 Häft. 5 34 Lag-Utskollets Betänkande, N:o Sli. fall; hvaremot dylika reglor ofelbart skulle blifva en outtömlig källa för dem, som deri ville söka skenbara grunder till höjning eller sänkning af straff. Äfven här synes derföre sorn om ändamålet bäst och säkrast vinnes genom angifvande! af en allmän föreskrift. Att, på sätt i 9 § skett, i vissa fall medgifva straffnedsättning för den, som begår brott emellan femton och aderton år, synes högst betänkligt.
Det är icke min afsigt att vilja tillräkna vederbörande Skogsstyrelse att försöken på detta område ännu icke lyckats; jag finner det tvärtom ganska naturligt, att, medan saken ännu år så ung, denna Styrelse begår misstag. Men, M Hrr! kan det då blifva skäl att upoffra tusentals tunnland af vår bästa åkerjord endast för att komma till det resultat, som inträffat på Wisingsö. Man säger att man nu kommit till den råtta methoden, men jag fruktar att den ännu icke år funnen. Man har sagt att jordmånen på Leckö skulle befunnits särdeles lämplig och att deh fruktan, sorn man hyst för vindarne.s inverkan på de unga träden, skulle vara ogrundad. Jag har dock sjelf erfarenhet af att vindarne på Wenern åro ganska skarpa, och jag tror att något skål kan vara för den förmodan, att klimatet icke år det båsta. Dessutom, om vi skulle anse det nödvändigt att använda penningar på ekplanteringar, hafva vi då icke annan jord, som är mindre dyrbar, att använda för detta ändamål, ån den bästa åkerjord, som finnes i landet? Jag har på många trakter i Westergötland funnit ekstammar, hvilka i styrka öfvergå allt hvad jag i den vågen sett, och dessa träd hafva växt på jord, som aldrig varit åkerjord. Det förekommer mig i sanning, sorn om meningarne icke kunna vara delade derom, att vi icke för ett osäkert resultat skola upoffra måhända öfver 10,000 rdr årligen under en tidrymd af 200 år. Jag tillstyrker bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Lilliehöök, Bertil: Den siste värde talaren har sär deles fästat sig dervid, att man nu icke borde göra något, derföre att resultaterna först efter 200 år skulle komma landet till nytta. Vill man icke göra annat ån hvad man har nytta af för dagen, så må jag bekänna att mycket af hvad B. St:r nu vidtaga icke bör ske. Utsk. säger i sitt Betänk, att man bör tillvågagå med varsamhet, och man bör icke förneka, att Utsk. iakttagit den aldra största varsamhet, då det tillstyrkt att göra ingenting alls.
Till kassa-kreditiv åt enskilde äi'o använda: vid Banko-diskont-verket: dels den bestämda fonden af 1,000,000 jemte 20 procent tillökning deri 200,000 163,000 och dels af de till diskontering och utlåning anslagna . eller tillhopa 1,363,000 på uppoch afskrifnings-räkning ingångna medel icke beräknade. 500.000 100.000 75,000 S:gr 675,000 400,000 80,000 480.000 100.000 20,000 2,600 Vid Läne-kontorel i Götheborg: dels den för Låne-kontoret afsatta fond samt 20 procent förhöjning deri och dels af de till diskontering anvisade medel Vid Låne-kontoret i Malmö: andelen af fonden och 20 procent tillökning eller tillsammans Vid Låne-kontoret i Wisby: så väl den härtill ansisade fond och 20 procent tillökning deri som upplånade sparbanksmedel Med åberopande af den i vederbörande Diskont-direktioners till Hög skottet afgifna berättelser upptagna närmare redogörelse angående kassa-kreditiv, få Fullmäktige anmäla, att som utlagningarne å kreditiven aldrig öfverstigit den för kreditiv-rörelsen vid tillfället använda fond, synes föreskriften om rättighet att bevilja kreditiv till högst tjugu procent öfver beloppet af den till dylika kreditiv anvisade fond kunna bibehållas och, hvad Banko-diskont-verket angår, jemväl utsträckas, åt - glofl. Ut - Berättelse till R. St:s Banko-Utskott. 27 minstone dertill, att kreditiv finge beviljas till nämnde procent öfver beloppet af alla de medel, hvilka i och för kreditiv användas. De för utlåning mot hypothek af aktier och publika papper afsatta R:dr 500,000 B:ko äro sålunda använda, att Banko-diskont-verket, i och för denna låne-rörelse, begagnar 100,000:
I anseende till Penninge-Döntagares afgift, hvilken Utskottet projecterat till olika belopp af större och mindre löner, liar Herr Mannerstarn yrkat, att derest all Töne afgift ej kunde försvinna , hvilket med rättvisa vore närmast förenligt, borde densamma blifva lika och enahanda för alla Löntagare, och O ' högst med en procent utgöras: heldst då afgift för synbar förmögenhet eller inkomst är utan afseende på ett större eller mindre belopp beräknad till lika och enahanda procent, skall samma grund för Döne-afgiften äfven böra iakttdgas, hvartill ock skall böra verka, dels att progressiva afgiften blifvit borttagen, dels ock, att med en större lön, otvifvelaktig!, en större lefnads kostnad - Den 17 Juli. 142? kostnad skall för innehafvare!! deraf vara fö enad. BevillningS-Utsköttet, sön! i deri mari Statens behof medgifvit, projecterat nedsättning i allmänhet för alia Löntagare och särskildt i eri större rofin för dem sorn äga mindre löner, hade gerna önskat att genom den af Herr Mannerstain projecterade nedsättningéri kunna underlätta Löntagares vilkor, roén dä allmänna behofvet påfordrar Understöd, hvartill en hvar Samhällets medlem i män af dess tillgångar måste bidraga, så har ock Utskottet ej kunnat undgå att så länge orsaken fortfar, låta verkan deraf äga dess tillämpning; äfvensom Utskottet genom bestämmande af r-n mindre afgift j a en mindre Löd, trott sig hafva följt billighetens föreskrifter enligt de réglor imellan löntagare, hvilka förut blifvit följde, och hvaruti den afskaffade progressiva afgifteri destoinindre kunnat föranleda till någöri förändring, som afgift af lön och progressiv-afgift icke någonsin tili deras grund med hvarannan ägt gemenskap.
St., att livad Riksg.cont:s räkenskaper beträffar, göra en återgång till det sätt, som nu blott för en del gäller om statsverkets? För närvarande bar Utsk. icke föreslagit annat, än alt låta afslula statsverkets räkenskaper både efter den method, som nu är gällande, oell efter den nya, som af Utsk. jemväl uppgifves; på det alt R. St. derigenom måtte blifva i tillfälle att afgöra hvilkendera som förljenar företrädet. Jag frågar, om något sätt att införa en förmodad förbättring kan vara lämpligare, än alt icke göra det förr, än man jemfört den nya ordningen med den gamla? När man liar tillfälle alt, på grund af erfarenheter, välja emellan det nya och det gamla, så måtte man väl gä säkrast lill väga. Jag anser derföre SialsUtsk:s förslag vara väl betänkt och tillstyrker R. o. Ad. att antaga det. Frih. Palmstjerna: Då såväl SlatsUtsk:s nu föredragna utlåt. N:o 242, som det derpå följande N:o 243, redan äro af 3:ne Ständ bifallna, ämnar jag icke uppehålla R. o. Ad. med någon längre discussion i delta ämne. Jag vill endast, lill svar å Frih. Cederströms yttrande, att StatsUtsk. icke skulle hafva velat eller förmått inse förhållandet med statsräkenskapernes uppgörande, lemna Hr Frih. den upplysning, att delta ingalunda är fallet, ulan att orsaken till det steg, som Utsk. funnit sig befogadi att taga, ligger, såsom jag redan förut nämnt, deruti, alt då såväl K.. Slatscont., som de tjenstemän, hvilka kunna förmodas äga någon kännedom i detta ämne, hafva ansett någon fördel deraf vara att förvänta, så har StatsUtsk. ej velat förhindra att försök i denna syftning må göras. Frih. Cederström: Hr von Hartmansdorff bar mot mig framställt några anraärkmr, som jag anhåller få besvara. Hr von Hartmansdorff har alldeles oriktigt uppfattat mitt yttrande, om han trott, alt jag deruti förutsatt möjligheten af den s. k. grundfondens försvinnande.
Med de stadganderi, som för narvide i expropriationslagen förefinnas, är det nära nog en nödvändighet för medlemmarne af den nämnd, som skall bestämma expropriationssumman, att begå mened. Att jag ej är den enda; sorn påstår att missbruk vid expropriation verkligen egt rum, har under 'diskussionens lopp blifvit ådagalagdt; jag hemställer derför till Eder, M. Hrr! om ej de män, som utgjort medlemmar af en sådan nämnd verkligen äro att beklaga, och skulle det icke löna mödan att endast för den orsakehs skull ifra för att en omarbetning af expropriationslagen måtte åstadkommas. Hvad sjelfva förslaget innehåller, eller att vid värdering åf den mark, som för jernvagsanläggningar erfordras, äfven måtte tagas i betraktande den fördel, sorn för uplåtelse af fastighet tillskyndas jordegare, anser jag detsamma vara i högsta grad opraktiskt, och det vöre omöjligt för nämnden att åtaga sig ett sådant Updrag. Hr Bildt: Det är en ganska vanlig företeelse inom debat terande församlingar att, då det är fråga om förslag, man ej vill bifalla desamma på grund af dess inskränkthet; de måste, säger man, vara vidlvfligare, för att man skall kunna hoppas på någon lösning af detsamma. Andra åter göra den invändningen, att de äro alltför vidlyftiga, för att med ens kunna antagas. Hvad nu Särskildt det ifrågavrde vidkommer, så, ehuru man dock i allmänhet tyckes inse nödvändigheten af en omarbetning af expropriationslagen, hafva somliga ansett, att man tagit ut steget allt för långt, då man föreslagit, att vid värdering af märk skulle tagas i betraktande både jordegarens fördel och skada; andra åter, hvilka företrädesvis representerats af hrr jurister, hafva ansett, att StatsUtskit åter varit för inskränkt i sin framställning och att förslaget hade bort omfatta hela expropriationslagen. Jag frågar Eder, M. Hrr, om det ens kan anses vara möjligt, att tillfredsställa allas önskningar i detta hänseende. Det tillhör val icke StatsUtskit, att ingå i en juridisk analys om allt hvad som bör förändras i den nu gällande expropriationslagen.
En annan olägenhet har Frih. Roye förespegla! i afseende på en tilltagande mängd af advocater; men jag påstår tvärtom, att advocatérna ökas med domstolarnas mängd. Hvad slutligen angår Frih. Royes anmärkning om förlusten af lagmanssynerätter, så har Utsk. satt en annan syn i stället. Orden lyda sålunda i den förändrade redactionen af i4 cap. 3 § Jordäb:n: Nu vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vadje då under h o fr ät t, so nr i Rätteg.b:n sägs. Ful Iföl jes vadet, och finner hofrätten ny syn tarfvas; utnämne hofrätten en af sina ledamöter att synen hålla, och kalle tvenne underdomare i orten/ att honom biträda. Det pro t., som vid synen föres, gifve h ofrä t ts le danlöten till hofrätten in, och hofrätten dö me sedan i saken. Drages saken under Högsta Domstolen, och finnes den ej tillräckligen utredd, ändå att syn föregått, då må ytterligare syn hållas; Don G Augusti e. m. oell nämne Högsta Domstolen dertill en af sina ledamöter; läte ock, genom hofrätten, kalla tvenne underdomare att vid synen biträda. Här liar Utsk. således gifvit surrogat för både lagmanssyn och riddaresyn, och jag tror, att med denna förändring mycket skulle vinnas, ty riddaresyner hafva varit så högst kostsamma, att få kunnat begära deni. I öfrigt torde jag få erinra 0111 en annan olägenhet af lagmgnsrätter. Det har nemi. merendels händt, alt yngre domare få förordnande att hälla laginanstingen i stället för ordinarie lagmännen, och mindre erfarna personer komma sålunda att pröfva äldre domares beslut, hvilket jag anser oformligt. På alla dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utskrs betänk., i hvad det angår Jagmansrätternas uppliäfvande; men deremot har jag i nagla andra delar åtskilliga anmärkningar att göra emot Utsk:s förslag. Pagi3 i den nya redactionen till i5 cap. i5 § Itatteg.bm står det:
N:o 02, öfver motion, om förändrade föreskrifter, rörande den undersökning, som bör föregå innan sjelfspillingar må begrafvas; Bifölls. S. O. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden: 1:0 N:o 57, i anledning al Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om ytterligare Stats-anslag för Armeens PensionsCassa, om disposition af Aceordsreglerings-anslaget och om .belåningsrätt å AccordsFondens obligationer. Återremitterades. 2:0 N:o 58, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphörande af Liggemånaders och begrafningshjelps beräkning vid tillträde af vissa högre civile Embeten, Bifölls; och 3:o N:o 5r), i anledning af Rikets Ständers åren i83o och i832 församlade Revisorers till Rikets Ständer afgifne Berättelser om verkställd granskning af RiksgäldsContoret, det derunder lydande GeneralAssistanceContoret och Götha CanalBolags samt Malmö f. d Discont-Yerk; Lades till bandlingarne. S. D. Vid förnyad Föredragning af Constitutions Utskottets memorial N:o 4 , med uppgift å af samtlige RiksStånden godkände GrnndlagsändringsFörslag, blef samma memorial remitteradt till Expeditions-Ut~ skottet3 för att, på grund deraf, underdånig Skrifvelse tili Kongl. Maj:t uppsätta. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades StatsZJtskottels Utlåtande N:o 35, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf Rikets Ständer till återuppbyggande af Staden Borås anslagne Låneunderstöd. S. D. Föredrogs ånyo ConstilutionsUtskoltels Memorial N:o 4 nied upgift å af Samtlige RiksStånden godkände Grundlagsändringsförslag, och Bih. till R. St.
Man må vara viss, att ingenting ligger den Högstes Enfödde närmare om hjertat, än att höjden af himmelsk lycksalighet också skall varda höjden af jordisk: ty jordverlden är skapad för himla-verldens skull; och vår kropp, med allt sitt tillbehör, är ämnad att föreställa det jordiska paradiset, – liksom vår själ, med allt sitt tillbehör, det himmelska, Utan lefvande erfarenhet häraf, hade den förste Mannens uppfostran icke varit fullbordad; att gifva honom denna erfarenhet, var det enda, som återstod i hans undervisning. Derföre tillfördes honom ett annat JagSjelf, en Maka; men med egenskaper och gestalt af Qvinna. Vi hörde nyss, att Dygd och Sällhet äro ett; och detta vill säga detsamma, som att Sanning och Sällhet äro ett: ty Dygd är ingenting annat, än Sanningen såsom bekräftande sig genom handling. Men det är just enheten af Sanning och Sällhet, som sinnligt åskådas i allt, hvad vi kalla Skönhet; och Qvinnan är företrädesvis Skönhetens repräsentant. Hon är detta likaså, som Mannen företrädesvis är Styrkans och Höghetens: nämligen, att liksom hos Mannen det Starka och Höga betecknar ett lif, hvarigenom Sanningen skall förhöjas till Vishet, så betecknar hos Qvinnan det Sköna ett lif, hvarigenom Sanningen skall förljufvas till Sällhet. Från himmelska känslor och böjelser är behaget en lika oskiljelig egenskap, som t ex. vällukten är från rosen. Men detta behag antager äfven – liksom i rosen – figur för ögat. Det himmelska behaget, så ofta det redan på jorden kan förnimmas eller åskådas i sin skära nakenhet, är Skönhet. Der det i kroppslig mennisko-form träder Mannen till mötes, är det Qvinna; en gestalt, som på samma gång är Behagets och Qvinnosjälens yttre motsvarighet. I och genom Eva blef ock derföre Skönheten sjelfva ”sinne-bilden” af det Oskyldighetens tillstånd, hvari de första menniskorna förenade barnslig menlöshet med en från de högsta inflytelser flödande kunskap.