Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det vore riktigt som komiterade förmenadt och Utsk. tillstyrkt, att förvandla hemansräntorna i penningar; hvarföre hafva dä hvarken komiterade eller Utsk. föreslagit R. St. att sälta nya skattläggningar i penningar. Den af Utsk. och komiterade förkastade gamla skatlläggnings-melhoden, den föreslås likväl ali begagnas, äfven sedan man skall betala räntorna i penningar. Först skall man således göra skattläggningen efter persedlar in natura, och sedan förvandla dem i penningar, hvilka slutligen skola utbetalas. Vore det icke enklare och kortare att genast slå sig på penningar, om det i sig sjelft vore räll? Bevisar ej omgången att upphofsmännen sjelfve betvifla grundens riktighet? De väga ej öfvergifva honom, utan under det de föreslå den nya till dagligt bruk, föreslå de den gamla till rättesnöre. Frih. Cederström: Det är visserligen klart, att komiterade funnit sig förhindrade att föreslå en ny skattläggning efter direkt förvandling i penningar; men detta kommer sig helt enkelt deraf, att sådant ej vore förenligt med nu gällande metoder och undervisningar för skattläggning i allmänhet, hvarföre det omöjligen kunnat ske utan det mest skärande förhållande, ifall ränteläggningen skulle ske uti endast spannmål och smör såsom persedlar. Komiterade hafva således mäst låta dervid bero, ty eljest skulle de hafva funnit sig nödsakade, att uppgöra nya metoder och nya undervisningar för skattläggning framdeles, serskildt för det fall räntorna blefve förvandlade till färre persedlar, och serskildt för det fall att de förvandlas i penningar. Jag vill likväl fästa Hrrmes uppmärksamhet på, alt delta blifvit ett mycket operöst göromål. Den method, som komiterade föreslaget, att låta först skattläggningen göras efter nuvar:de metoder och undervisningar, och derefter förvandla persedlarne i peuningarne, den är visserligen ej, som Hr von Hartmansdorff sagt, en omgång, utan den är den enda och nödvändiga utvägen att komma till det åsyftade resultatet. Det är endast upplysningsvis jag meddelat detta.
N»j:t8 8er8lii1dt» Muliga Ilefallningar, »f 8t»t8-Oontoret lllifvit utförde nnder tiden 8ed»n 8i8ta Dili8dag, ll»r äfven varit lyftningen fran I1ili6t8 8t»nder8 Dili8- gälda-Lontor »f de, till 1i08tn»dern6 för Ollo1er»-f»r80ten8 »fvärjancle, anvi8»de lnedel oell der»8 tillllandallällande, del8 »t de ^utoriteter, 8oin Il»ft »tt dein dijoner» oell derför följalitligeu Ilärvid 8»lund» ielie föranleder till lifgifvande utaf någon detaillergd redogörelse, eiiär inedlen Illott 8»80>n nonell atlöring ingått i de88 räli6N8li3per, ll»r docli 8t»t8-Oontoret »N86tt 8ig ielie liör» underlät», »tt, till ledning för lVlaj:t8 l^adiga di8jl08ition 8tällt ett 8er8liildt Oreditiv »f 500,000 Du! r ä nanlnde Oontor, li>r utgifterne vid OIloler»-8juIidonl6N8 lianlnlande, i följd »k l^adiga 8lirifvel8er under loppet »f 8»illin» oell jläföljde ären Dlilvit frän Dili8gäld8-Lontoret re^uirerade oell till ()u»r»ntain8- Oolliini88ionen 8»int, efter de88 n^giliörande oell äremlen»8 öfver tagailde »f 12der8 l^ongl. IVluj:t,8 M>di-^u Vret cleo 16
Utan att ingå i granskning af de .skäl, som, i frågan om Utsöknings-kostnaden för Manufactur-Discontens fordringar, ligga tili grund af den serskilda och mera betungande bestämmelsen för låntagare af större Summor, än då dylika frågor emellan enskilda, eller emellan dem och andra Allmänna Penninge-Verk skola behandlas, anser jag mig böra egentligen fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet på den mera betänkliga omständigheten, att ej allenast pantsättaren eller Fabriksidkaren, som står till Disconten i det förhållande, att han, för sina tillverkningar, men ingen annan, deruti eger lånerättighet, utan ock sedelutgifvare och hans acceptant, eller löftesman skola vara underkastade lika dryg ersättning för utsöknings-kostnaden och högre ränteberäkning, än efter andra Allmänna Lagar eger ruin. I den ofvan bmförmalde händelsen har inträffat, att Sedelutgifvaren visat sig hafva ifrån förfallodagen haft penningar i beredskap, men, i saknad af anmaningsbref, bvilr R. St. Just. Omb.Emb. Ber. d. 4 Nov, 1838. 63 ket, ehurij föreskrifvet 18 §. af 1817 års Kongl, Reglemente, likväl uti den följande 9 §. anses mindre magtpåliggande, icke förr än genom lagsökningen fått veta hvilken som egde dem uppbära och derföre ansett sig, enligt Kongl. Förordningen af den 19 Maji 1756, böra ifrån räntas och expensers erläggande vara fri.
Då R. o. Ad. redan beslutat att ärendet skall punktvis föredragas, så anhåller jag om Hr Gr. o. Landtm:s propos. derå, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt i gårdagens f. m:s plenum fattade beslut i ämnet, helst alla de talare^ som nu yttrat sig, hafva medgifvit, att frågan är för dem af mindre vigt, i synnerhet som det icke kan förnekas någon dess rättighet, att begära propos. på hvarje punkt serskildt, samt det till och med ej sällan handt, att en punkt blifvit fördelad uti flera afdelningar, hvaraf hvar och en blifvit serskildt föredragen. Förslag till olika föredragnings-sätt, än det vanliga, hafva ofta visat sig vara af föga praktisk nytta, men äro det i ännu högre grad, då beslut i frågan redan en gång är fattadt; och det är derföre jag anhåller, alt R. o. Ad., med vidblifvande utaf hvad i gårdagens plenum beslutades, ville fortsätta öfverläggningen om den nu föredragna 6:te punkten. Hr Sandströmer: Frih. Raab har nyss anfört, att det vore nödvändigt att först afgöra den 6:te punkten, emedan den innefattade frågan om hvarest man skulle laga de tillgångar, som skulle användas till anläggande af jernvägar, samt att det vore med naturlig ordning och vanliga former öfverensstämmande att sedan tillse, hvilka dessa anläggningar borde blifva. Jag bekänner, att jag icke kan dela denna åsigt, utan alt del tvertom förefaller mig ganska besynnerligt, om man först skulle börja att föra långa strider om hvar man skulle taga tillgångar lill påtänkta arbeten,och sedan företaga lill afgörande, huruvida man skulle verkställa dessa arbeten. Om resultatet af en sådan behandling skulle blifva det, att man i första rummet fattade ett beslut, öfverensstämmande med Utsk:s tillstyrkan, men sedermera beslutade att inga jernvägar skulle anläggas, så skulle följden deraf blifva en ganska underlig skrifvelse till K.
Jönköpings » 5,000. » Östergöthlands » 2,500. » Elfsborgs » 3,000. » Örebro » . 5,000. » Wermlands » 1,404: 4. — » Gefleborgs » 4,500. » Westerbottens » 3,000. » Christianstads » 4,000. Hallands » 1,833: 44. — » Norrbottens » 3,000. Summa B:ko R:dr 41,738. Till invexling af förslitna småsedlar äro under samma tid dessutom anordnade: till Låne-Kontoret i Götheborg 190,000. » d:o i Malmö 195,000. » d:o i Wisby 19,000. hvaraf den 30 Juni detta år utestodo: vid Låne-Kontoret i Götheborg 6,900. » d:o i Malmö 5,000. » d:o i Wisby 2,000. Sammanräknade beloppet af de i berörda ändamål utgifna förskott uppgår således till 799,500 R:dr, och summan af de utestående till 55,638 R:dr. Sedan Fullmäktige, uppå Landshöfdinge-Embetets i Upsala Län derom gjorda hemställan, den 15 Juli 1852 medgifvit alt Kassören vid MälareProvinsernas Enskilda Ranks Afdelnings-Konlor i Upsala G. L. Aberg finge såsom vexlingsförrättare inom Upsala Län antagas utan vexlingsförskott från Banken, men med de rättigheter och skyldigheter i öfrigt, sorn finnas bestämda i Ordnings-Stadgan för invexling i landsorterna af förslitna småsedlar; så har bemälde Vexlings-förrättare till och med den 30 nästlidne Juni till Banken insändt uti förslitna småsedlar tillhopa B:ko R:dr 22,500, hvarför han, såsom vexlings-arfvode, uppburit B:ko R:dr 112: 24. Vexlings-förrättarne inom följande tre Län, nemligen:
Men i dag ska' du dansa; der är soaré uppe venersborgsfröknar som tala en pittoresk vestgötadialekt och göteborgskor, förstår du, med stora fötter och smala midjor och ett par skånskor, som skorrar så snobbigt: herrrr Wahlberrrrg kom med nu bara, ska' jag presentera dig.» Han drog William med sig mot societetshuset till. »Tack ska' du ha behåll dina skånskor för dig sjelf. Jag dansar inte.» »Äsch, jo, hvad du gör! Här ska' valsas med gubb-blodet! Här är ondt om folk så invaliderna får ta' mig fan rycka till undsättning.» Pelle var vid det mest strålande humör och jargongen strömmade honom öfver läpparne i en ren syndaflod. Men William var omedgörlig; han ville icke dansa. Han satte sig på verandan utanför, derifrån han genom glasdörrarne kunde följa paren med ögonen. Det var ännu tidigt på eftermiddagen och endast ett fåtal af de allra mest danslystne hade anländt. Först senare brukade det bli en smula lif derinne. En del damer, som icke ansågo det mödan värdt att taga verksam del i soaréen på detta dess första mindre intressanta stadium, hade slagit sig ned här och hvar på verandan med en tidning eller en bok i handen. Pelle Wahlberg tycktes emellertid taga sina pligter som kavaljer på fullt allvar. Efter flere fruktlösa försök att värfva William, svängde han nu rundt derinne på sina smala ben med ett dödsförakt, som gjorde hans lättsinne all heder. William satt och betraktade hans evolutioner med det intresse man ovilkorligen känner vid att se en god vän företaga sig ett eller annat halsbrytande experiment, då hans uppmärksamhet fångades af en ung fröken, som i detsamma kom in på verandan och tog sig för att mönstra honom med den slags närgångenhet, som en dam comme-il-faut kan tillåta sig gentemot en ung herre om hon blott samtidigt i min och hållning inlägger ett tillräckligt stort qvantum otillgänglighet och förakt.
Pa denna Stat njuta sävane personer Lön, hwilkas st-Hlor blifwit indragne, nemligen: kommissarien wid Riksgälds-Lontoiret k'. Kieli ZOO! Kamereraren wid dito 6. k'. Kemner » zoo: Notarien wid Fullmägtiges Kxxeclition Lagmannen 6. 8. I^inZ - r rzo: Kamereraren wid förra Riksens Ständers Discont-Werk ?. Kvillman s Z2o: Bokhållaren wid Riksgälds-Lontoiret Oall thörner « s » Lsv: Dito Lands-Kamereraren Kl. Kulllau s 200: Lontoirs-Skrifware» wid Riksgälds Lontoiret k. Hellström ivo: Dito Dw IIliorslnnä s » s 120: Dito Dito 6. kiellström s s ioo: Dito Dito Lanclaltl »SS 100: Kammar-Drängen wid Riksgälds-Lon toiret 6. KnberZ » s s 45: Dito Dito Kl^rber^ - -> - 45: Dito wid förra Discont Merker D. ?. KIorberZ »56: Dito Dito Ojonas Lerkman s - s6: Dito Dito k. Kingren - s - 56: R:d. Pä Nliksgälds-Lonroirets wid l?89 ärs Riksdag fastställde igor Den 29 Mars. e. m. Lxtrs Orämsrie Stat njuter Kammar^evisions-Rädet 8vankgl8 - 333: 16: R:d. 333: 16: ken8ion8-StatLN. Revisor Kr3dde8 blinda Dotter / upförd pä 1789 ars Srat » » 16:32: Framlidne Hof-Jagmastaren Friherre 6ripen8^einL8 Enka/född T. 1^.
Proposition N:o 106. tionerade Provincialläkare, till hvilken häradet hittills icke kunnat anskaffa annan än för tillfället hyrd lokal, till Rikets Ständer göra nådig framställning, att ej allenast sökandernes nu innehafvande, på ifrågavarande boställes utmark belägna och bebyggda tomter, deri inberäknade de tjugotvå ref sjutio stänger, hvilka, genom Kongl. Brefvet den 6 Februari 1851, blifvit från bostället upplåtna för en tid af femtio år till plats för en apotheksbyggnad, utan äfven den till bostad åt Provincialläkare!! afsedda jordrymd, fem ref sjutiofem stänger, utgörande tillsammans, enligt en af Kommissions-landtmätaren W. Widéen upprättad karta med beskrifning, nittiofyra ref femtio stänger eller omkring en tjugoåttondedel af boställets hela egorymd, Två tusen sexhundrafyratio qvadratref fyratio stänger, finge från bostället afsöndras och af sökanderne, antingen hvar för sig elier gemensamt, till skatte lösas efter den för skatteköp i allmänhet stadgade grund eller eljest efter den lösningsgrund, som kunde varda föieskiifven, äfvensom sökanderne voro villige att, jemte skatteköpeskillingen, till bostället utgöra den årliga afgäld, som kunde blifva i laga ordning bestämd, och med åtaget äfventyr, för underlåtenhet att afgälden erlägga, att jorden skulle anses till bostället återfallen.
Sedlarne underskrifvas af tvänne Bankens tjenstemän och hållas på förhand färdiga, för att kunna genast och utan omgång till allmänheten utvexlas. O O Morn. 4. Af Bankens nuvarande sedlar, nemligen: å 32 sk. banko, alt inlösas med { R.dr silfvert l R:dr R:mt. ä 2 R:dr „ „ , f „ „ Och kommer hvad angående de nuvarande sedlarnes bokföring är stadgadt att äfven hädanefter tjena lill efterrättelse, så att Sedlarne från och med 16 R.dr 32 sk. till och med 500 R:dr efter stycketal med nummer och dalum, men de öfriga sedlarne endast till antal och summa, dock hvarje valör särskildt, i Bankens räkenskaper upptagas; § 129 skulle från Banko-regleinentet uteslutas. De i §§ 125 och 126 intagna föreskrifter, angående grunderna för inlösen i Banken af förslitna och bristfälliga sedlar, har Utskottet ansett påkalla dels någon ändring i redaktionen, dels det tillägg, att åt Fullmäktige öfverlemnas att bestämma de grunder, som vid inlösen af de blifvande sedlarne å riksdaler riksmynt skola tjena till efterrättelse, på sätt af följande förslag iubemtas: '17:0. Moni. 4.
Efter det, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Utskottet i dess nämnda Betänkande, i anledning af de väckta förslagen, tillstyrkt, Rikets Ständer, medelst den af motionären omförmälda underdåniga skrifvelse, hos Kongl. Majit anhållit, att Kongl. Majit täcktes låta undersöka orsakerna till de missförhållanden, som i fråga om fattiges försörjning egde rum de förenade rikena emellan, och derefter bereda en sådan internationel lagstiftning, att dessa missförhållanden unaar.röjdes eller förminskades, har, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Majit under den 12 Februari 1858 förklarat, att berörda underdåniga framställning, med afseende å förhanden varande förhållanden, icke kunde föranleda någön åtgärd. Dä emellertid de för åtskilliga orter inom landet känbara olägenheter, hvilkas undanrödjande motionären åsyftat, väsendtligen äro beroende på den rådande olikheten emellan Sveriges och Norges fattigvårds-lagstiftning, i hvilket afseende, såsom af hvad nyss anfördt är, vill synas, förändring, ehuru önskvärd, icke torde under nuvarande omständigheter genom internationel lagstiftnings-åtgärd 6 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Vlskoltets Betänkande N:o 106. \ vara att vinna, får Utskottet, helst de af motionären föreslagna speciela åtgärder för afhjelpande af missförhållandet gå ut på att lägga ett tvång pä arbetarens personliga frihet, som icke öfverensstämmer med grundsatserna i sednare tiders lagstiftning och hvars införande Utskottet icke kan gilla, jemväl af det skäl, att ett sådant tvång, i stället för att lindra fattigvårds-samhällena, skulle i sjelfva verket hafva deras ytterligare betungande till påföljd, vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, Stockholm den 19 Juni 1860. ÄT:o MOG. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Juni 18C0, kl. 12 mield. Betänkande, i anledning af väckte motioner om åtgärders vidtagande till förekommande af vårdslöshet t)id behandling eller byggande af orgelverk.
Januarii samt i innevarande månad, hafva samtelige respective RiksStånden till afgörande af Förstärkta StatsUtskottet öfverlemnat den väckta frågan om Vaktares vid Flygsands-fälten i Halland befriande från Bevillnings erläggande; till följe hvaraf Förstärkta StatsUtskottet i behörig ordning denna dag verkställt omröstning derom, efter följande godkände Voteringspropositioner. Den, sorn bifaller BevillningsUtskoltets förslag, att sådane personer som äro boende vid Flvgsandsfälten i Halland, med serskildt uppdrag att vakta och vårda de derå gjorda planteringar må, till ett antal af högst 12, befrias från Bevillning, så vida de icke drifva annat näringsfång, eller innehafva Egendom, hvarföre Bevillning erlägges, samt att ett Stadgande härom må i BevillningsFörordningen intagas, röstur Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; anses hvad BevillningsUtskottet sålunda tillstyrkt vara afslaget; och kommer den härom väckta fråga, i följd deraf, att förfalla. S B. 3o 446 Stats-U tskottets Efter voteringssedlarnes öppnande hafva befunnits 57 Ja och 62 Nej. Och då således Nej vunnit; har hvad Bevillningsutskottet sålunda tilistyrktj blifvit afslaget, samt frågan om Bevillningsfrihet för Vaktare vid Flygsandsfälten i Halland förfallit; Hvilket Förstärkta StatsUtskotlei skolat för B; St:r vördsamt anmäla; Den 6 Febr. i83o. R. H. St:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial * angrde Porlo-afgiften för Inrikes Brefväx-» lingen. Till höijd af Respective RiksStåndens den 22 och 25 sistlidnd Jahuarii samt den 1 innevarande månad lemnade bifall till de af R.
Dj ur-Läkare borde i samma Län anställas; men för denne Läkares underhåll tillräcklige medel inom Länet skola saknas, fastän Torneå Socken, der han torde böra stationeras, erbjudit sig, att med en årlig afgift dertill bidraga, E. K. M. alltså ville i Nåder fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på fcödvändigheten, att för ifrågavarande Djur-Läkare låta å Stat uppföra en lärn-* pelig lön; Och har E. K. M., som, å ena sidan, ansett, att då de uti Landsorterne anställde Djurläkare, hvilka vid Veterinaire-Scholorna i Stockholm och Skara, på Statens bekostnad blifvit undervisade, skäligen kunde åläggas, att biträda, när de af E. K. M:ts Befallningshafvande eller andra Authoriteter uti allmänna angelägenheter påkallas, samt å andra sidan, äfven funnit billigt, att desse Djurläkare borde för deras kostnader vid sådana förrättningar åtnjuta en lämplig ersättning, efter den Taxa, som E. K. M. framdeles, sedan Riksens Ständer anslagit de uti ofvanberörde afseenden nödige medel, ville i Nåder låta utfärda, till Riksens Ständer föröfrigt i Nåder framställt, att till kostnads-ersätt-j ningar för Veterinaire-Läkares ifrågavarande re - Underdåniga Skrivelser. 597 sor mi m.T en årlig Summa af 500 H:dr matie anslås.
På grund af hvad jag här i största korthet sökt framställa, får jag vördsamt föreslå, att Leckö kungsgård med allt underlydande, så snart som möjligt, öfverlem - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. ? nas till Kongl. Maj:ts disposition för att, på sätt som kan finnas lämpligast, med tillhjelp af de medel, som redan finnas anvisade för skogs-institutet i Stockholm, användas till skogs-institut och skogs-skola samt möjligen i förening dermed landtbruks-skola för Skaraborgs län, till bildande af för landet behölliga skickliga såväl forstman som jordbrukare. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 25 Oktober 1862. Claes M. Lewenhawpt. Af Grefve Lewenhaupt; Claes Magnus; angående nedsättande af en Kommitté för undersökning af arealen och beska/f enheten af Statens skogar, samt om anslag till ifrågavarande ändamål. Likasom det för den enskilde är en nödvändighet att känna hvad han eger, för att derefter kunna inrätta sin hushållning, likaså anser jag det nödväudigt för en Stat att känna de tillgångar, som inom densamma finnas, för att deraf kunna draga fördel. Det gifves emellertid en Statens tillhörighet, som icke på långt när lemnar Statsverket den inkomst, som deraf kunde och borde hemtas, och egentliga orsaken till detta missförhållande torde böra sökas deruti, att kännedom saknas om den rikedom, som ligger dold och till största delen obegagnad, uti de skogar, hvilka tillhöra Statsverket. Flera med mig hafva förgäfves sökt att fä reda på arealen af krono-, boställsoch till häradsallmänning upplåten skogsvidd. Den tillförlitligaste uppgift härom, som kommit till allmänhetens kännedom, torde vara att återfinna uti Skogs-kommitténs betänkande af år 1856; men äfven den synes mig ofullständig, då t. ex. för Malmöhus län ej uppgifves någon skogsvidd: samma är förbållandet med liera län. Den enskilde kan af sina skogar bereda sig stora inkomster och med en klok hushållning vårda dem.
Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Memorialer och Utlåtanden : JV2 161, angående utfärdande af förnyad instruktion för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; M 165, i anledning af väckt motion, angående förflyttning utom hufvudstaden af Kongl, flottans varl och dithörande materiel m. m., samt Skeppsholmens och galervarfvets upplåtande till Stockholms stad; M 165, angående afskrifning af åtskilliga inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper balanserade fordringar; samt JV2 166, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående med Konungariket Belgien afslutade traktater om upphörande af Scheldetullen. S. D. Föredrogos Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer: M 13, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en till vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker hörande fråga. Utskottets yttrande godkändes. JV2 14, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Utskottet.
MM.rs förmälning, förut blifvit af Utsk. afstyrkt, det sedan vore orätt att tillstyrka anslag för inköp af en tafla af Hr Larsson. Mitt skäl är det, som Prih. Cederström anfört, nemi. att man icke bör köpa grisen i säcken; ty jag för min del åtminstone känner föga till denna tafla, och tror icke, att den varit underkastad tillräckligt noggrann kritik, för att man skulle ega tillräcklig grund att förfara sorn här blifvit föreslaget. Huruvida för öfrigt 15,000 Rdr kunna betraktas som en lämplig ersättning för aila de själsqval och bekymmer, Hr Larsson under sin lefnad måst utstå, lemnar jag åt andra att bedöma, men nog är en sådan beräkning minst sagdt ovanlig. Frih. Stjernstedt: Då man i den ordinarie statsregleringen för likartadt ändamål med det nu ifrågasatta ej kunnat anvisa mera än 6,000 Rdr, tror jag, att man genom att bifalla, hvad Utsk. nu föreslagit, begiuge mannamån mot alla de Svenska konstnärer, som Den 24 November e. m. 723 lika väl som Hr Larsson kunde ega anspråk att få sina arbeten inköpta af Staten. Vi hafva t. ex. nyligen sett offentligt utställd en tafla af inhemsk konstnär, som lika mycket förtjenade en sådan upmuntran ehuru hail ej råkat få någon förespråkare. Under sådana förhållanden kan jag ej annat än afstyrka bifall till punkten, likasom till det af Frih. Cederström föreslagna amendement, hvilket jag snarare vill betrakta som ny motion, då 59:de punkten redan förut är afgjord. Hr Hjerta, Lars: Jag kan icke dela Hr Cederschiölds tanke. Jag tror, att man bör grunda beslutet att inköpa en tafla icke på berättelsen om de lidanden, konstnären kan hafva varit underkastad i sin ungdom, helst sedan dessa om de funnits till, äro lyckligt öfverståndna, utan pä sjelfva taflans värde. Motionären Hr Gr. Platen har, liksom den nämnde ledamoten, talat mycket om artisten, men ingenting om taflan.
De medel, som äro disponibla, kunna icke bättre användas än till understöd åt betryckta menigheter, som för sina angelägnaste behof åkalla dem och som både vilja och säkerligen kunna återbetala dem.” Likaledes reserverade sig Hr P. O. Norin emot Utskottets beslut. Ank. till Exp.-Utsl. d. 23 Febr. kl. 1. e. m. Utlåtande, angående ett föreslaget lån för reparerandet af Catharina Kyrka i Stockholm. (Pc.glds Afd.) Under åberopande af erhållet och genom aflemnadt sockenstämmoprotocoll styrkt uppdrag, har vice Talmannen Herr A. M. Brinck, uti en inom Borgare-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, hemställt, alt Catharina församling här i hufvudsladen, för en nu behöflig, hufvudsakligen utvändig, fastän till en del äfven invändig, reparation å församlingens stora och vackra kyrka, måtte af allmänna medel erhålla ett lån å 20,000 R:dr, emot antingen 2 procents årlig ränta och 3 procents Bih. till R. St.