Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här är endast att afgöra, huruvida de cessionanter, sorn äro upräknade i BankoUtskrts Mern., hafva i sina affärsförhrn så förfarit, att de förtjena någon eftergift, och derpå svarar jag, lika med Hr Flach, »Nej,» Då Banken blifvit narrad att inlåta sig i vexeltransaktioner med personer, som ej varit fullkomligt vederhäftiga — en omständighet, hvilken ej må läggas vexeldeputerade till last, enär vid de tillfällen, då desamma inläto sig i affärer med bemälte personer, dessas namn stodo i högt anseende på alla Europas börser — så ligger häruti just ett skäl för E. St:rs Bank att icke mottaga en spottpenning till ackord för sina fordringar. Banken är lyckligtvis ej i den ställning att den behöfver se på, ora den får några tusende rdr mer eller mindre af sina gäldenärer. Här gäller frågan huruvida en Statens penningeanstalt, af den stora vigt och omfattning som Banken, skall, lika som den enskilde, inlåta sig i afhandlingar med personer, som på det viset förhållit sig; jag tror det ej och skulle således önska, i (örsta rummet, för exemplets skull, att Banken ej antoge de ackordssummor, som här, utan någon officiel karaktär, blifvit utlofvade, och får jag på den grund förena mig med Hr Flach om yrkande å bifall till den af Hr Nordström vid Betä»k:t fogade reservation. Hr von Ehrenheim, Per Jakob; För min del kan jag ej, i likhet med Hr Printzensköld, se saken ur den synpunkten, huruvida de ifrågavjde cessionanterna skulle förtjena någon eftergift eller ej. Detta är en omständighet, som aldeles ej får tagas i betraktande, utan man måste helt och hållet se saken ur EiksBankens eget interesse; då upstår den frågan, om det icke må anses lämpligt, att iEiksBanken, äfven medelst efterskänkande till en del af sin lagliga rätt, kommer i åtnjutande af de medel, som nu i ackord erbjudas, i stället för att riskera att vid den slutliga utredningen i konkursmassorna gå i mistning af t. o. m. den aldra ringaste ersättning.
Ty saknades ett enda drag i hvad de gjort, skulle vi tillika sakna allt det stora, vi hos dem beundra.» Hvad åter de kvinnor angår, dem Goethe älskat, så hafva de för det första icke – som fabeln lyder – varit af Goethe med bedrägliga löften förförda och öfvergifna älskarinnor, utan kvinnor, dem han stundom lyckligt, oftare olyckligt älskat – så som de flesta män älskat åtskilliga gånger i sitt lif, ehuru de i allmänhet aktat sig för Goethes oförsiktighet: att skrifva odödliga dikter om sin känsla! Endast med afseende å Frederike, som han lämnat midt i lyckan i Sesenheim, förebrår sig Goethe med skäl den smärta han vållat. För öfrigt ha alla dessa kvinnor, trots sina krossade hjärtan, gift sig och alla nått en hög ålder. Under hela sitt långa lif hafva de sålunda haft det medvetande – som för deras altruism bort varit i hög grad glädjande – att de varit anledning till dikter, hvilka förblifva en ständig glädje för människorna! Men äfven ur deras rent egoistiska synpunkt är det ödet icke beklagansvärdt, att af Goethe lyftas ur sin obemärkthet och att – till gengäld för de år af sorg, som följt på deras undantagslycka – erhålla en evig ungdom i diktens värld! Skulle det icke vara på tid att, som en enkel rättvisa, medgifva att Goethe åt sina unsterblichen Geliebten gaf mycket mer än han mottog och att det sätt, på hvilket dessa blefvo »offrade», onekligen var ett bland de lättare?! Hast du es so lange wie ich getrieben, Versuche wie ich das Leben zu lieben! Goethe. Det är ej endast kvinnobilder ur Goethes lif, som fylla husets väggar. Man ser där nästan hvarje stor personlighet, som gick ut och in i Goethehaus, eller mer eller mindre genom Goethes inflytande fästes vid Weimar, och som där, i förra århundradets slut eller dettas början, bidrog att göra den tyska småstaden till Athens like inom andens värld.
»Du var verkligen till din fördel i dag. Jag hoppas du alltid skall göra mig heder.» »Det hoppas jag också», svarade Nina och kysste honom på pannan. Då hon stod i dörren med ljuset i handen, vände hon sig ännu en gång. Hon såg så glad och god ut. »God natt, min kära man, sof godt», sade hon. Från den dagen hade det slutits fred mellan dem. Curtmann tog emot sitt öde, att ha en hustru, som alla afundades honom och som dock icke var hans. Då de, efter bröllopsresan, kommo hem till Sverige igen, satte sig Nina med stor ifver in i sin nya ställning som husmor och värdinna i ett af stadens mest framstående hus. Med all möjlig omsorg och förstånd tog hon hand om hushållningen, och man talade i hela staden om, hvilken utmärkt värdinna hon var på de fester, som grosshandlar Curtmann då och då stälde till. Det är icke en så lätt sak att vara en gammal mans unga hustru och dock uppföra sig så, att verlden icke har något att anmärka på en, men Nina hade så helt och hållet gått upp i sin nya ställning, att till och med den mest kritiske måste erkänna, att hon uppförde sig bra. Det kunde kanske för en ung och vacker flicka ha varit en frestelse att använda en del pengar på sina toaletter, när hon, från att ha varit fattig, plötsligt fått alla medel i händerna till att kunna skaffa sig hvad hon ville, men Nina förstod, att det icke skulle passa sig för henne att se för ungdomlig ut. Hon klädde sig derför litet äldre än för sin ålder och fick öfver hela sitt väsen en viss värdighet, något dämpadt, lugnt, ja nästan moderligt, som gjorde, att man icke så mycket talade om den stora skilnad i år, som rådde emellan henne och hennes man. Under den första tiden af deras samlif började Nina nästan hoppas, att hon i sin man skulle få sin bäste vän. Han behandlade henne med all möjlig hänsyn och aktning och gjorde henne småningom förtrogen med en stor del af hans företag. Han insåg, att han hade en klok hustru, och hon såg också, hvilken ansedd och ärad man han var och började önska att kunna vara honom till verklig hjelp och glädje.
(R:gds AJd.) Enligt Riksdags-Ordningens 24 §., åligger det Stats-Utskottet att, efter öfverläggning med Landtmarskalken ooh Talmännen, föreslå den vedergällning, som af statsmedlen skall utgå och, i sammanhang med statsregleringen, af Rikets Ständer bestämmas för Riksståndens och Utskottens Sekreterare samt den under riksdagen hilrädande nödiga betjening inom Ståndens Kanslier och hos Rikets Ständers Utskott. Till fullgörande af detta åliggande, får Stats-utskottet, efter alt hafva till Riksstånden aflenuiat sina utlåtanden angående regleringen af Riksstatcns samtliga utgiftstitlar samt från Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän emottagit ett, uti skrifvelse till Utskottet af den 1 innevarande månad, framstäldt förslag i afseende på nämnde vedergällnings belopp och tiden för densammas beräknande jemte öfrige dermed gemenskap egande frågor, nu afgifva sitt yttrande angående de arfvodcn och traktamenten, som höra tillerkännas hvar och en af bemälte Sekreterare samt den öfriga, under nuvarande riksdag, vid Riksståndens och Utskottens Kanslier tjenstgörande personal. Dä Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän föreslagit, att alla dessa arfvoden och traktamenten måtte utgå med samma belopp, hvartill aflöningen under llih. till R. Afd. 40 Ildfl. I 2 Siats-Utskottets Memorial, N:o 109. sistförflutna riksdag af Rikets Ständer bestämdes för den då anställda kanslibetjeningen, samt någon framställning om förändring uti ifrågavarande arfvodens och traktamentens, sedan längre tid tillbaka, bibehållna belopp ej heller under denna riksdag, Stats-utskotlet veterligen, förekommit, eger Utskottet ingen anledning att någon förhöjning eller förminskning deruti tillstyrka.
2. kariff till görbelning af ©alu*2lccié*erfättningen utaf ©täbernc. Uppgift till 99?anfalö 4. gorm ul aire. Socf en (Stab), för år .. 5. gormulaire. ©ammattbrag öfwer 9?. 9?. gögberiö 29? a n t a t é- od' ©fatt* ffrifningS Uppgift till tDlantalö* oc,() ©fattffrifningen uti ©tabén 9?. 9?., för år 18 7. gormulaire. Uppgift till £a;rcringS S3ruf till £a,reringé Sion för år 18 •. 9. gormulaire. Uppgift till 2ajreringé Daperingé SEa?eringS*£ängb, bmaruti uppterfnaö warbet af dfungögarbar famt utarren 15. 91:o 4-r Darcringé-Säugb, bmaruti upptcdnaé ©äjlgifwcrierfl, 2Öärböl)uö od) btrogaré famt åtffillige perfoneré Soemillning efter 2:bra od) 3:bje Sinif larne uti 91. 91. ©oden, för år 18 16. 91:o 5. ©um mar i ff U trä f ning öfwer Sperfonlig afgift efter 1 Slrt. af 18.. åré 23c (Gr.) ©aunnanbrag öfwer föewillningen efter 2 Slrt. af 18.. år§ 23ewiU Sammanörag ofroev 18.. års 25evoilltting för Sljrftebt & ©otter, Äongl. ISoltrycfare. RIKETS STÄNDERS RIK S-STAT FOU AR 1849 och följande åren intilldess nästa Statsreglering vidtager. >— t STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JO II.
Angående användandet af influtna medel för ett parti exporteradt och i Tripoli försåldt krut; 2:o Angående anslag till inköp af fysiska apparater och mekaniska modeller för Svenska Slöjdföreningens i Stockholm inrättade Söndagsoch Aftonskola; 5:o Angående understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens by i Hede tingslag af Jemtlands län på vägen från Långå hy til Norrska gränsen; 1 4:o Angående anvisande af ett kreditiv till betäckande af kostnaderna för anskaffande af likare och modeller för mått och vigter åt General-landtmäteri-kontoret och Provins-landtmäteri-kontoren; 5:o Angående ersättning till Landshöfdingen i Örebro län för lönings-jord, som blifvit afträdd för jernvägs-anläggningen emellan Örebro och Skebäck; 6:o Angående åtskilliga inom Götheborgs och Bohus län belägna krono holmars afgiftsfria upplåtelse till allmänt begagnande; 7:o Angående förvandling af en inom Färentuna härad i Stockholms län utgående skatte-titel under namn af tegel-ved; samt 8:o Angående pensions-rätt för Öfver-jägmästaren Anders Henrik Kasten. S. D. Remitterades till jBanko-Utskottet Kongl. Maj:ts den 17 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående beviljande för Mvnt-verkets behof af ett räntefritt lån från Rikets Ständers Bank å 50,000 R:dr Riksmynt. Trot.-Utdrag den 18 Juni 1857. 379 S. D. Remitterades till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottet Kongl. Maj:ts den i 7 dennes f. m. ankomna, på bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med det af särskilda kommitlerade afgifna underdåniga utlåtande och förslag angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, åtföljd af ett nu i anledning af denna Nådiga Skrifvelse algifvet yttrande. Frän Högv. Preste-Stdndet. S. D.
Den önskan skall förjaga alla dåraktiga drömmar och sjukliga fantasier. Den sammanfattar i själfva verket i sig allt, hvad vi kunna begära för att blifva lyckliga. Att eftertrakta rikedom, upphöjelse och ära kan vara vanskligt nog. — Många rika äro olyckliga; många högt uppsatta oroliga och trötta vid den storhet, de fikat efter och som de kanhända ej skulle äga mod att afsäga sig, men som lik en Nessusskjorta bränner och söndersliter d e m; många snillen och konstnärer känna sitt lif förbittradt genom afunden och klandret. — Att bringa sina önskningar i öfverensstämmelse med Guds vilja, det är det tryggaste. Blott på den vägen kommer man till harmoni med sig själf eller, med andra ord, blir lycklig. _ * 229 K Dröm. ur ljufligt det är att lefva, glad som fågel på kvist! Att lefva sitt eget sorgfria, ljusa lif som han. — Den kvisten brytes af susande vind, hvad m e r? Den lille sångaren vet ju, att han har vingar. Hjärtat blir understundom så fullt af tacksamhet, af ödmjuk, jublande tacksamhet. Eundt om är endast solljus, det doftar af violer och björklöf, värmande, hägnande godhet sträcker famnen, väna ord nå örat. Hela lifvet är så vackert som hvitaste häggblom. Alla mörka stunder glömmas, man minnes endast glädje och rosor. Ja, glädje och rosor i rikaste mått! Den tärande sorgen har icke funnit vägen hit till vår gamla prästgård — det har varit skymmande skuggor allenast — men för öfrigt ha de sekelgamla lindarne blott susat och hviskat om lycka och ro. — Det är däjeligt att lyssna till det suset hälft i dröm. Att förnimma det rastlösa lifvet där långt utanför, där borta i världen — förnimma det blott som ett aflägset eko. Att bo som i ett sagoslott långt inne i en furuskog. Att se omkring sig allt kärt man har, allt detta gamla, vid hvilket man vuxit upp. Att blicka in i trofasta ögon, där endast och allenast ständig kärlek lyst en till mötes. Att hvarje afton höra välsignelsens ord läsas af den, man öfver allt har kär. Att sjunga som den unga våren själf lär.
Ståndet först efter det såväl ordinarie som extra ordinarie Stats-regleringen hunnit pröfvas och afgöras, ansågs samina motion böra förfalla; och beslöt Ståndet, i sammanhang härmed, att till behandling företaga Stats-Utskottets nu andra gången bordlagda Utlåtande N;o 62, angående föreslagna jernvägsstamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, i det plenum, som inträffar näst sedan Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar öfver Utlåtandet blifvit afslutade. Den 27 Maj. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets den 23 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 33, i anledning af väckt motion, angående dels ett tillägg till \ 7 kap. 3 § Handels-Balken, dels ock qvittnings-rätt i konkurs. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 dennes på bordet lagda Memorial N:o 92, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande Nio 75« Frän Högv. Presle-Sländet. S. D. Vid föredragning, af Yällofliga Borgare-Ståndets, medelst Protokolls-utdrag Nio 246, till Med-Stånden gjorda inbjudning att instämma uti Borgare-Ståndets den 25 dennes, för sin del, fattade beslut, att StatgrUtskottets Betänkande Nio 62, angående föreslagna jernvägs-liniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande,; må till pröfning och afgörande hos, samtlige Riks-Ståpden förekomma första pleni-dag, sedan de gemensamma öfverläggningar i frågan, hvilka 352 Prot.-Utdrag den 27 Maj 1857. Rikets
Rummet, der hr Meyerkopf bott, var tomt, men hans lilla, svarta nattsäck var qvar. Bläck och pennor funnos på bordet, han tycktes hafva suttit och skrifvit hela natten, ty hans säng var orörd, men inga bref eller papper syntes till. — Det tyckes således, som han ämnat återkomma, — sade Astley tvekande. — Åh nej, du känner honom icke, — den förb. lilla tysken är lika svår att fånga och lika lätt att förlora igen som en ål, jag var galen, som lät honom få ett ensamt rum i natt, det hade väl dessutom varit detsamma, förmodligen har han ingen anledning haft att gå sin väg förut, hans afsigt var nog i alla händelser att komma till England, och derför har han hittills följt mig. Imellertid förestälde jag mig, att hans egen fördel vore det bästa band på honom. Det vore i sanning sällsamt, om jag nu skulle få jaga den skälmen lika länge för din räkning, som jag hittills sökt honom för Malkolms, — sade Alf förbittrad. Men låt oss imellertid icke förlora modet. Jag försäkrar dig Astley, att den lilla försmädliga juden nog skall ertappas. Englands polis är ju långt bättre än Kranachs, han kan dock icke sjunka genom jorden, och vi återfinna honom nog. Här står nu mrs Johns’ anrättning orörd. Sätt dig ned och ät först! Vi gå sedan till Aukwoodhouse; der få vi nog veta, om han varit synlig, du har ju vänner der. Se så, det är en rätt god fårstek, får jag servera dig? — Nej, jag har verkligen förlorat all aptit, och théet är kallt. — Så drick ett glas öl i stället, det har jag lärt mig i Baiern, der man dricker öl ifrån morgonen till qvällen. För fan Astley, du får icke bli modfäld och melankolisk för hvarje liten motgång, — fortfor Alf, som tydligen åt och pratade lika mycket för att upplifva sig sjelf som sin vän. Tio minuter derefter stodo de båda unga männen ute på den dammiga gården, der några höns refvo bland halmen vid ett skjul, och dufvorna spatserade framför trappan i solskenet, bevakade af en stor lurfvig hunds sömniga blickar.
Förslag sid, 2to,förra afdelningen, och sid74 andra afdela tungen* 7i I ett land, der blott sedelmynt finnes, har väl handeln, genom deraf beroende Cursföihållanden, nära gemenskap med Financerne; men på samma sätt eger Statsförvaltning gen i hela sin vidd sammanhang och en enda slutlig föreningspunct hos Konungen i StatsRådet: och derföre synes det icke vara skäl, att dela de allmänna hushållningen, näringarne och handeln rörande, i mera skiljaktigt sammanhang stående, ärender emellan tvänne Förvaltnings-chefer, af hvilka ingendera kunde komma i tillfälle att utöfva den öfversigt, som är nödvändig, sä framt Styrelsen skall kunna uppfylla ett af dess hufvudsakligaste åligganden, att nemligen tillse, det ingen näring må uppmuntras eller understödjas på den andras bekostnad, utan hvardera särskildt betraktas som en del af ett större helt, samt vårdas och befrämjas endast i den mån, den bidrager till det helas uppkomst och trefnad. Med anledning häraf, och då det tillförekommande af ärendernes sammanblandning, jemväl synes vara af stor vigt, att mål, som angå uppbörd och fördelning af Stats-intrader» ne samt Statens utgifter, hvilka Utskottet egenteligen ansett höra till Rikets drätsel, mä blifva af en enda Förvaltnings-cbef behandlade; så har Utskottet erkänt riktigheten af den grundsats, att näringsoch drätsel-ärender hora åtskiljas under hvar sin föredragande, så snart det i Constitntionel oraning låter sig göra; men med önskan derjemte, att Utskottets öfriga, af detta hinder icke jn« *r2 6kränkta förslag , så vidt det godkännes , e~ meliertid måtte gå i verkställighet. I afseende på förvaltningsgrenarnes nu varande antal, har Utskottet icke ansett sig böra föreslå annan förändring, än den, att Landtoch Sjö. Krigsdrenderne, sä snart det Constitutionsenligt kan ske, md erhålla hvar sitt särskilda Chef , hvilket med afseende å Rikets geagrafiska läge, och deraf uppkommande behof af ett kraftigt Sjå-försvar, synes vara af högsta vigt ’
Prot. 1817 och 1848■ 4 Sami. 1 A[d 24 näft. 3 18 S'ci!s-Utsloltets Utlåtande, N:n 78. lara, någon ytterligare minskning af dervarande tjenster, eller någon vidare utsträckt besparing uti den för innehafvare af dessa tjenster anslagna aflöning skulle, utan äfventyr för det allmännas säkerhet och mehn för ärendenas behöriga gång, kunna till vägabringas. I sammanhang med det af 1843 års revisorer, angående förändrandet af Riksgäldskontorets organisation, afgifna yttrande, har utskottet låtit sig föredragas en af riksdagsfullmäktigen A7. Strindlund från Vester-Norrlands Län inom Bondeståndet väckt motion, deruti motionären, efter förklarande, att han ej yrkade indragning af Riksgäldskontoret, fastän rikets nuvarande gäld icke påkallade detsammas fortfarande, yttrat, det han ansåge, att ifrån detta verk likväl borde afskiljas alla sådana bestyr, som icke hade något samband med bibehållandet och vården af rikets kredit, hvarefter de återstående göromålen förmodades blifva så enkla och litet tidsödande, att de, utan behof af en större tjenstemannapersonal, skulle kunna bestridas af ett lämpligt antal fullmäktige, biträdde af en sekreterare. Bemälde motionär har derföre, till förminskande af Riksgäldskontoret nu åliggande göromål, föreslagit: att Riksgäldskontorets fordringar för meddelade lån till brandskadade städers återuppbyggande samt vattenaftappningar m. m. måtte användas lör liqviderande af skulden till Rikets Ständers bank i anledning af 1808 års krigskostnader; att Riksgäldskontorets öfriga disponibla tillgångar måtte begagnas till de återstående skuldernas betalande; att, derest tillgångarne för dessa liqvider voro otillräckliga, obligationer måtte utfärdas för det öfverskjutande beloppet af bankens fordran; att fonden för Strömsholms kanals ombyggnad måtte indragas och en förbindelse i stället afgifvas å den för kanalverket beviljade anslagssummas utbetalning under den återstående byggnadstiden; och att den bevillning, Rikets Ständer hädanefter sig åtaga, mätte ingå till Kongl. Statskontoret.
För angifvare, som vilja förblifva okända, bör i kyrkan en låda med springa på locket inrättas. Två eller tre vittnen äro tillräckliga för att fälla. Infinna de sig ej till detta antal, må domaren låta hopsöka dem, samt med ed tvinga dem att säga sanningen. Han är ock berättigad att före det egentliga, förhöret examinera vittnena. Beträffande vilkoren för att kunna uppträda som vittne förklarar ”Hexhammaren”, att ”bannlyste, medbrottslingar, ärelöse, förlupet liderligt tjenstefolk äro, då det gäller trossaker, oklanderliga vittnen.” Hexa får vittna mot hexa, hustru mot man, man mot hustru, barn mot föräldrar o. s. v. men om vittnesmål af medbrottslingar eller anförvandter äro till en anklagads fördel, gälla de icke, ty blod är naturligtvis tjockare än vatten och den ene korpen hackar icke gerna ut ögonen på den andre. ”Hexhammaren” tillåter en anklagad att hafva sakförare, men tillägger: ”Försvarar defensorn sin för kätteri misstänkta klient öfver höfvan, så är det rätt och billigt, att han betraktas såsom vida brottsligare än hexmästaren eller hexan sjelf, nämligen såsom en hexoch kättarepatron, som är farligare än en hexmästare. Misstanken emot honom bör stiga i samma mån som han beter sig ifrigt i försvaret.” Men en ransakning kan vara svår nog, utan att den behöfver invecklas af en slipad sakförare. För att förbrylla en sådan och snärja den anklagade höfves det, säger ”Hexhammaren”, en domare att erinra sig apostelns ord: ”då jag var förslagen, har jag dem med list fångat”, samt att sjelf visa förslagenhet. ”Hexhammaren” meddelar till domares undervisning fem ”ärliga och apostoliska knep” [detta är bokens egna ord]; ett af dem består deri, att man i den afskrift af protokollet, som delgifves defensorn, inblandar en hop fakta, som under ransakningen icke förekommit, samt förblandar vittnenas namn. ”Derigenom kunna de anklagade och försvararen blifva så förvirrade, att de alldeles icke veta hvem som sagt något eller hvad som blifvit sagdt.”
(TIGS. A.) Ifrågavarande Betänkande sorn af Borgare-Ståndet år godkänd t den 3 innevarande November, har från de öfrige 3:ne Riks-Stånden blifvit, i anledning af gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterade De framställde anmärkningarne, emot Utskottets uti Betänkandet yttrade åsigter a£ den Stats-oeconomiska frågan, innehåll^ egentligen icke Stats-VtiJntttt i VtUtandt N'fi 38», 3 något annat, än som finnes anfördt uli reservationerfte och under Öfverläggningen hos Utskottet utgjort ämne för diseussionerne. Och då Utskottet icke funnit skäl alt i något hänseende frångå sin förut yttrade öfvertygelse, så har Utskottet ansett sig böra vidblifva sitt förra Betänkande. Beträffande åter åtskillige Talares yrkande, att Herr Lefflers förslag, enligt hvilket Kongl. Commerce-Collegium skulle antoriseras att för Manufactur-Discontens räkning upplaga lån, måtte af Utskottet tagas i behörigt öfvervägande, så får Utskottet, i anledning häraf, förklara, det Utskottet finnér i flera afseenden betänkligt tillstyrka Rikets Ständer, att autorisera Kongl. Commerce-Collegium att inlåta sig uli upplånings-operationer, enär Rikets Ständer härigenom skulle ikläda Staten ansvarighet för all den förlust, som på dessa låne-operationer skulle kunna uppkomma; hvarförutan det vill synas mindre lämpligt, att ett Emhets-Verk, som egentligen och närmast är för sin förvaltning redovisande inför verkställande magten, skulle under Ständernes garantie bedrifva en sådan lånerörelse, sorn Herr Leffler föreslagit. Hvadan Utskottet äfven afstyrker bifall till Herr Lofflers ifrågavarande förslag.