Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullrnägtiges pluralité äro rådande, sorn det, enligt Reglementet, finnes Fullmägtige förbehållet, att ombyta och endtlediga de i Directionen deltagande Banquens Cornmissarier och Tjenstemän, enär som lieldst Fullmägtige pröfva sådant för Verket och dess tjenst nyttigt ; och hvad Fullmägtiges egne Deputerade angar, så är det i samma Reglemente stadgadt, att en Ledamot i bestämd ordning skall vid hvarje års slut afgå, hvilken då får, enligt Banco Styrelsens godtfinnande, antingen å nyo inväljas eller med någon annan ersättas. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Banco-Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att Discont-Directionens sammansättning mätte på det hela förblifva oförändrad; men Utskottet har emedlertid ansett 6ig böra föreslå, såsom en utväg, hvarigenom dels enytterligare controll på Directionen står att vinna, och dels mången eljest saknad upplysning om de Lånsökandes ställning kan densamma bibringas, det en och hvar af Banco Fullmägtige må ega sig öppet, att, när sorn heldst, till upplysningars meddelande, öfvervara Directionens sammankomster och öfverläggningar; men utan rättighet att i beslut och voteringar deltaga; och under tillika bifogadt förbehåll, att,’ då något Lån, hvarom mer eller mindre fråga uppstått, blifver bifallet med föranledande af sådane lemnade upplysningar utaf en, Directiönen ej tillhörande Banco-Fullmägtig, göres yid ett sådant
Maj:t i afseende å pedagogierna i nåder aflåtit den framställning, hvarom Utskottet i nästföregående punkt sig yttrat, har Kongl. Majit-, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, föreslagit Rikets Ständer att jemväl under instundande statsreglerings-period, samt med iakttagande af de vid sistlidna riksdag för vissa anslag bestämda vilkor, till folkundervisningens befrämjande anslå den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, uppgående, efter sannolik beräkning, i medeltal till omkring 260,000 R:dr, att efter följande grunder fördelas, nemligen: till uppmuntran för småskolors inrättande och till understöd för examinerade folkskole-lärare 100,000: — „ understöd för högre folkskolor 18,000: — „ seminarierue, efter den fördelning Kongl. Majit ansåge lämplig . 45,000: — „ understöd för seminarii-elever 20,000: — „ förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel samt till understöd för utgifvande af lämplige läroböcker, kartor, m. in. för folkskolorna 10,000: — , arfvodcn och resekostnader för skol-inspektörcr 17,000: — u understöd för folkskole-lärares aflönande inom de socknar, der Kongl. Maj:t funné statsbidrag för sådant ändamål erforderligt 25,000: — „ lönförhöjning vid samt utvidgning af stads-pedagogier och pedagogien i Avesta, enligt hvad här ofvan blifvit omförmäldt . 24,000: — R:dr Runt 259,000: — hvarjemte Kongl. Maj:t äskat Rikets Ständers medgifvande att hvad af den personliga skyddsafgiftens halfva belopp icke blifvit för vissa behof anvisadt-, äfvensom do på förestående anslag uppkomna besparingar, måtte af Kongl. Maj:t för folkundervisningen tillhörande föremål disponeras.
Dä denna § hade särskildt tillkommit i och för en speciel fråga, och dess tillvaro vore afslulad sedan den frågan vore genomgången, så skulle en sådan § alldeles icke komma alt stå uti motsägelse emot den anda, som linnes i grundlagarne, och det sammanhang, som man der vill upptäcka. Den blir endast en undantagslag och såsom sådan kommer den att försvinna, när den icke vidare behöfves. Efter ett decennium kanhända är denna § redan åter borta ur grundlagarna; man ser icke tecken efter den, och den behöfves icke mera. Del är naturligt, att en sådan undantagslag icke skulle genom sin form medföra ett så menligt in - Den 23 Sep tein lier. 421 flytande pä grundlagens anda, som detta förslag i anseende till sin formella beskaffenhet måste hafva. Af de exempel, som visat sig vid föreg:de riksdagar, torde det vara allmänt bekant, att de s. k. förstärkta Utsk:n hafva inom sig ett eget slags väsende, som uttrycker sig och verkar så, att man der ser frågor kunna genomdrifvas, hvilka af 3 RiksSt. blifvit afslagna. Huru uppfyller denna form sitt ändamål eller dess i grundlagen föreskrifna sätt att verka? Ar det icke en alldeles felaktig form? Det står uti grundlagen, ali lagfrågor skola afgöras af Konungen, tillsammans med 3 Stånds sammanstämmande beslut. Huru går det med detta stadgande, när en sådan delegation får en så stor makt, att dess verksamhet kommer att leda till ett resultat, som strider emot 3 Stånds sammanstämmande beslut? Huru kan man då efterlefva 87 § Reg.F., och likväl är det just i samma 87 §, som delta tillägg bar införts. Man säger, att förändringen icke är stor. Det må vara; men jag anser, att den fara man kastar sig uti, då man tillintetgör conseqvensen i våra grundlagar, är större än många andra. På dessa af mig anförda skäl afstyrker jag förslaget. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Utan alla anspråk på någon djupare lagkunskap, emedan lagarnes allvarligare studium visserligen aldrig utgjort föremål för min sysselsättning; tager jag mig likväl friheten att i afseende på det formella i denna fråga yttra några ord.
Föredrogos ånyo och gillades följande BevillningsUtskottets den 1 sistlidne October afgifne, och den 16 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkanden: N:o 47- Angående Porto-afgiften för Inrikes brefvexlingen. Angående väckt Motion, om nedsättning i Porto för Utrikes gående bref. Företogs till pröfning BevillningsUtskottets den r sistlidne October under N:o 4f) afgifne, och den 16 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om upphäfvande af den nu medgifne moderation i Porto för bref, som väga öfver 8 lod. Herr Hjerta, Gustaf: Jag har intet emot Utskottets afsigt, eller emot resultatet i allmänhet, men det är en ofullkomlighet i redactionen, som gör, alt jag skulle anse vigtigt, att detta Betänkande blefve återremitterad t. Den delen deraf, som innefattar tillstyrkande om den underdåniga skrifvelsen, innehåller, om jag hört rätt, att moderation endast skall få begagnas för sådana docnmenter, som af Embetsman afsändas. Det vill säga, alt alla slags hand - Ben 2 November f. m. 37 lingar ej skulle få moderation. Detta måtte ej vara Utskottets afsigt, när inrättningen med paketpost ej genast kan sättas i verket. Innan Stadgandet antages, måste åtminstone den vara förberedd på de större vägarne. Det är endast på detta skäl jag begär återremiss. Jag tror, att Utskottet menat, att enskilte Rättegångshandlingar äfven skola åtnjuta moderation, men anhåller, att det måtte fullständigare uttryckas. Hans Excellence Herr Gref ven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg BevillningsUtskottets Betänkande böra, i anledning af Herr Hjertås dervid gjorde anmärkning, till Bevillningsutskottet återremitteras.. Ropades Ja.
Medelst Protokolls-Utdrag hafva Yällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet gifvit Utskottet tillkänna, Borgare-Ståndet, att detsamma beslutat, för sin del, uttrycka den önskan, att nästa Riksdag bör taga sin begynnelse den 15 Oktober 1859, och Bonde-Ståndet, att det, för sin del, bestämt den 15 Oktober 1859 såsom den dag, å hvilken, så vida helgedag då icke inträffar, nästa Lagtima Riksdag bör taga sin början; varande från Högvördiga Preste-Ståndet något beslut eller yttrande, angående Ståndets åsigt i denna fråga Utskottet icke meddeladt. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 / BIHANG TILL M*TU6t MS8-ST»a®®88 II D 'J' D Ii 0 Ii L VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. »«« SJETTE SAMLINGEN. 1 J BancoVttkottels Betänkande Bf:o 07. lån upprättades och reviderades, hvilket arbete icke möjligen kunde af Låne-Bankens eller Revisions-Conlorets Tjenstemän, i förening med dera» vanliga och dagliga göromål medhinnas, utan oundvikligen mäste verkställas emot serskild betalning af Bankens omkostnadsräkning och således^ efter enahanda grund* sorn vid dyliks uträkningars upprättande och reviderande hiltils öflig: varit, komme att tillskyndas Banken en ökad kostnad af omkring' sex tusende Rdr. B:coårligen, dels ock, att sedan detta arbete blifvit v-erkslälldt dock före expedierandet af något qvittence, fördelning af det inbetalda beloppet, för alt bestämma hvad deraf skulle användas till godtgörande af oliqviderade
Hr Adelborg: Jag hemställer till Frih. Klinkowström otu icke, efter diskussionens gång, han finner sig föranlåten, alt afstå ifrån sin propos. och förena sig om Utsk:s förslag. Frih. Klinkowström: Lika med den siste värde talaren fruktar jag, alt jag ej skulle få framgång om jag begärde votering, och instämmer derföre i Hr von Troils förslag. Uplästes till justering och godkändes en sålydande votenspropos. : Den som, i fråga om anslag till Råby Räddnings-inslitul, anser R. o. Ad. böra, med vidblifvande af sitt förut vid behandlingen af StalsUtsk:s Utlåt. JV° 160 i ämnet fattade beslut,'afstå hvad samma Utsk. i Utlåt. J\s 241 tillstyrkt, röstar Ja j den det ej vill röstar Nej; 80 Den 19 Augusti e. m. vinner Nej, beslutar R. o. Ad., att, med frånträdande af sitt förra beslut, bifalla Utslits i sistnämnde Utlålide ronde nämnde fråga gjorda tillstyrkande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sora följer: Ja — 22. Nej — 17. 23:dje och de öfrige punklerne. Utsk:s yttranden lades till handlitigarne. Vid förnyad föredragning af HeviIIn:sUlsk:s d. 16 och 18 dennes på bordet lagda Mern. JVs 24, angide bestämmandet af tullvärden å vissa artiklar i Tulltaxan, fann R. o. Ad. Usta punkten, angide sådane artiklar, hvilkas af Ulsk. föreslagna lullvärden, endast blifvit af 3 Stånd bifall ne, icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, och blef förevaride Mern. i öfrigt bifallet. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Sora det nästa Betänk., ang:de Bankens låne-rörelse, torde föranleda vidlyftiga öfverläggningar och tiden är långt framskriden, så hemställer jag vördsamt, om icke Ståndet ville åtskiljas.
Den i September. - till hörande Lägenheter, blifwa ikrän BanquenS Pantfördrifning befriade; och fär Banco-Utskottet äran härigenom tillika, betz wördsamma sä bestaffade swar afgifva ä RiksénHögloflige StänderRemitz af Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition, att såsom lsi^potkeque för Banqucns försträckningar tilt Kronan, «- mottaga Kronans vomniner. Banco - Utskottet hade med betz gjorde förbe, häll om Pantförskrifning af Kronans Kopparränta och Hammarskatt, r) äspftat någon stags dispositionsrätt af samma Revcnäer i annat fall, än om, emot all förmodan, Tullinkomsterne icke skulle till den faststäldte inbetalningens belopp blifva fullt swarande, pä hwilken grund Banco-Utskottet säledeutk Högloff. Stats - Utskottetderom Utträde tanka till alla delar instämde» Dä Banco - Utskottet widare, genom befi Deputerade tvid Sammanträdet prkat, det borde ben blifvande afbctalningen directe af Tullmcdlcn till Banquen inflyta; fant Banco - Utskottet sig sämwäl böra instämma uti det af Höglofl. Stats-Utskottet föreflagne betalningssätt, att nemligen alla Tullmedlm qvartaliter ifrän Tull-Administrationen till Banque» lefwrrera-, som sedan liquiderar och godtgör StatsWerket för öfwerskottet: hwarwid Stats - Contoi et eller Riksgäld Contoiret kommer att emot Banque,- Sedlar, de inflytande Wexlarnr utbyta, pä ett sätt, att derigenom hwarkrn winst eller förlust Banque» tillskyndas. Beträffande stuteligen den, till sex procent ärligen , tillwidare förbehällnr äterbualniiia» ä dela beloppet af ben Summa, hwartill B»..qaens ä g. uvaB 8 Den i September. Kawaranhe biträden, i stöd af Riksens Höglvss.
— N:o 70. i anledning af väckt motion om stadsskolan i Sköfde förening med folkskolan derstädes. IV. B. 115. A. 188. E. 457. — N:o 71, i anledning af väckt motion om upphörande af nämndemäns befrielse från skjutsningsbesvär. IV. B. 115. A. 189. — N:o 72. i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 29, afgifvet i anledning af väckt fråga, att fullmakter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstebefattning, icke måtte meddelas. IV. B. 115. A. 189. — N:o 73. i anledning af väckt motion om upphörande af rättigheten för Calmar stad och domkyrka att uppbära bropenningar för underhållet af 2:ne, inom stadens område belägna, bryggor. IV. B. 235. A. 340. — N:o 74. i anledning af väckt motion om stadgande af en viss afgift för öfverfarten öfver Långebro i Christianstads län. IV. B. 235. A. 340. — N:o 75. i anledning af väckt motion om åliggande för CommerceCollegium att kungöra hvilka handlingar, som för bestyrkande af utländska, hit ankommande fartygs nationalitet erfordras. IV. B. 235. A. 340. V. E. 47. — N:o 76. i anledning af väckt motion om upphörande af den, genom Handelstractaten med Ryssland stadgade nedsatta tull å från Finland inkommande varor. IV. B. 235. A. 341. V. E. 47. — N:o 77. i anledning af väckta motioner om bestämmande af aflöning för fjerdingsman; om säteriägares m. fl:s skyldighet att deltaga i fjerdingsmannabestyret; om ordningen för denna tjensts bestridande af sockenboerne; samt om utfärdande af ett reglemente för fjerdingsman.
”Det är det visst!”, svarade den raska frun: ”Jag skall skicka ett dussin skjortor till min son Ernfrid, som du vet studerar i Lund, och jag vill passa på att få åtminstone 10 med en skeppare, som i veckan afgår till Malmö” ... Nu är det möjligt att icke så många skjortor skulle afgå. Huru som helst, yttrade Malakina, den qvicka dottern: ”Om mammas ord skola tagas efter bokstafven, så fruktar jag att, när Ernfrid låter tvätta 1:an, han nödgas ha nollan på sig. Att nu återgå till det lån, som samma väninna gjort af min olyckliga skizz, så återställde hon den mycket riktigt dagen derpå, och den hade icke vederfarits annat ondt än att hon låtit sina bröder taga en afskrift. Innan kort hade denna cirkulerat, och bland stadens unga herrar väcktes en hel revolution emot mig. Man var icke sinnad att låta saken dö bort ohämnad – den impertinenta lilla damen skulle nog få veta af annat. Omkring fjorton dagar senare fick man höra omtalas en så kallad Lucie-bal, elfva dagar före jul, hvilket var så mycket egnare som den instundande helgen med alla privata och publika nöjen gjorde att Luciedagen i allmänhet firades endast med en enkel soiré. Glömsk af mitt skämt, var jag som bäst sysselsatt att i tankarne arrangera min baldrägt, då en annan af mina flickvänner hastigt kom in till mig och bad att få säga några ord enskilt i en allra som vigtigaste angelägenhet. Sedan vi kommit ut i den mörka korsgången, så passande för hemlighetsfulla förtroenden, meddelade hon mig att hon, under tysthetslöfte, fått höra det mitt ”paskill” såsom det nu rätt och slätt kallades, ådragit mig en sådan förfärlig ovilja, att herrarna tillställt balen endast för att bereda mig en skymf. ”En skymf?” frågade jag förnärmad. ”Hvad vill det säga – huru skulle det gå till?” ”Jo, på det viset”, upplyste hon, ”att du får sitta hela aftonen, utan att bli uppbjuden till en enda dans – så lyder programmet ... Naturligtvis går du icke dit.” Jag var alltför klok att svara något härpå.
De tro att alla menniskor åtrå just det samma som de. – De kunna icke fatta, att det fins personer som trots sin sinlighet icke anse den för det högsta, utan tvärtom som en lägre drift, någonting mera oväsentligt. – Sinligheten hvad är det med den! Den är så flyktig och ombytlig den kan vara alldeles oberoende af själsgemenskapen men det förstå de icke, sinligheten är det enda de gripa efter.” Atmosfären i Hör var tung af ovädersmoln när jag var der på genomresa. Slägten var förbittrad öfver mitt steg. Jag ”öfvergaf” min man, mente de. Små skygga hänsyftningar kommo, jag tvingade ned dem genom min kalla likgiltighet och det blef intet yttrande direkt. Den slöe fånen satt i sin stol, stirrade framför sig med stora tröga ögon, pöste af galla, men kunde ju icke sluddra fram några begripliga ord. Så fort Beate gick, knackade han i golfvet med sin käpp för att hon skulle komma igen. – ”Hvad vill du?” – ”Bara veta hvad du gör för slag.” – ”Bre’r meaftansmatar.” – Och så böjde hon sig ned och kysste honom på pannan med den innerligaste egenrättfärdighet. Det var menadt åt mig. ”Ser du, jag är en pligttrogen hustru, jag öfverger icke min man, jag stannar här och vårdar honom; ser du hur mycket bättre jag är än du.”248 Stockholm d. 5 Nov. 1885. Jag känner mig så förskräckligt bortkommen och främmande ännu. Och så har jag så ondt i min fot. Men det är ännu något mer. Hela mitt inre våndar sig under ett undertryckt, jäsande hat. Alla dessa menniskor äro fiender till min innersta sträfvan. De ta lifvet liksom på lek, och för mig är det allvar. Det slår en dunst af lögn och falskhet emot mig öfverallt; det är som om den ville qväfva mig och på samma gång knytas mina muskler af vanmäktigt raseri. Hvad är det alla dessa menniskor skräfla om! Qvinnofrågan, arbetarnes sak. Munväder. Åh, det är munväder alltihop!
Sedan all synlig egendom efter sålunda Uppgjorde grunder blifvit värderad, till ex, till 600 millioner lod silfver och den i riket befintliga minsta ägodel utgör 100 lod, så uppkommer ju 600 000 delar eller lotter hvarå fördelas den fyllnad i bevillningen som finnes nödig, sedan föregående års skyddsafgift, Tullinkomster, Chartse Sigillatas och Bränneriafgift m. m. blifvit, afdragne, och om denna fylH nads bevillning stiger till 2,400,000 R:dr B:o, jså kommer hvarje lott att betala 4 R:dr Bo. Då så väl skyddssom andra afgifter jemte "iotternes antal årligen SockenHäradsellef Xänsvis allmänt kungöras, så beror det på hvar och en, att medelst dessa uppgifters sam. lande kunna controllera den summariska upp gift på aila Länen, hvilken bör emanera från regeringen. Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. I Band. 44 figo Den 24 Februarii, Få samma sätt bör arven uppgifvas den tillökning eiler minskning 1 lotter, sorn enligt 26 uppkommer, oell hvilka lindra eller eika skatterne tor året , t ex. öfver hela riket genom nya odlingars fullkomnande. Om vid industrieusa företag Capbalvärdet höjdts med 103,000 lod silfver eller 10,000 lotter, så skall den gällande beviilningen från Riksdag till Riksdag fördelas det året på 6 10,000 lotter i stället för 600,000 lotter. Denna me-, thod har den fördelen, att man någorlunda kan beräkna sitt bidrag till s'aten, och hvad som är ännu bättre, vara i stånd att bedöma till bvad grad landets välmåga är i tilltagande el • ler aftagande.
— Och nu till sist, herr redaktör, Vi damer rå ju inte for, Vi ä ' för klander böjda, Men med allt gnäll och gnat och pock, Så ä ' vi i det hela dock ' Så innerligt förnöjda. t När Idun gaf ett extrablad, Tror man hvarenda en blir glad Och att det föll i tycket? Nej gu ' bevars, det talet gick; Att om förut man litet fick, Så fick man nu för mycket. När Idun ständigt vill oss ge Så mycket intressant att se, Så vore vi väl dumma, Om vi tillbaka ville gå Till tiden när den bjöd oss på Hvar vecka blott en » gumma ». En talar om med harmsen håg, Att när förut man » gumman » såg Vid allra första » titten », Hon nu utaf herr redaktörn Har blifvit skjutsad i ett hörn Och får ej pryda » midten ». Nu följa vi hvart kungen far, Vi se hur kronprinsessan har, Hur Halfwyls ha det hemma. Ja, sannerligen jag förstår, Hur alltihop det där man får För samma stackars femma. En fröjdar sig uti sitt sinn ' Att herrarna ha kommit in, En ber att slippa flera, T y komma de en långan rad, Ej mer som förr uti sitt blad Får kvinnan dominera. Min egen tanke är då visst: På Iduns» gummor &gt; snart blir brist Och svårt på det gebietet; I ett post scriptum allra sist Jag undrar, om fru Petterkvist Har lof att så sig lata; Min Ruff, han skjuter alltid på, Och hennes borde väl förstå, Att hon får lof att prata. A. Blomberg foto. ALLM. BARNHUSET: I » KOLTEN ». IDUN EN AF MARTYR. SKISS FÖR 1899. IDUN RENGTA. • FORTS. OCH SLUT VRÅN N:R 23. I A. Blomberg foto. VAR NYASTE PANSARBAT » THOR » VÅRA ILLUSTRATIONER. T / " ÅR NYASTE PANSARBAT. Medels vår foto' grafs kamera äro vi i dag i tillfälle att låta Iduns läsarinnor se, hur det svenska sjöförsvarets nya pansarbåt Thor tar sig ut.
I fråga om dispositionsrätten öfver besparingarne å Riksstats-anslagen hade nemligen, med undantag endast för reservationsoch förslagsanslagen, ända intill närvarande tid tillämpats den genom Riksdagsbeslutet af den 2 Maj 1810 fastställda grundsats, att Kongl. Maj:t egde inom hvarje hufvudtitel »fritt och obehindradt disponera» den för samma titel anslagna summa. Öfver de belopp, som icke utgått utaf beviljadt extra anslag, hade Rikets Ständer deremot, utom för de till folkundervisningens befrämjande anslagna medel, allt hitintills uteslutande förbehållit sig dispositionsrätten. Med hänsigt till besparingarne å nu ifrågavarande olika anslagskategorier förekommer dessutom den skilnad, att hvad som, enligt Rikshufvudboken, under ett är icke behöft disponeras och användas utaf de å Riksstaten uppförda anslagen finge och borde betraktas såsom under samma år uppkommen besparing, hvaremot outtagna belopp utaf extra statsanslagen icke ansåges såsom besparing förr, än antingen Kongl. Majit eller Rikets Bih. till 11. St. Prot. Ständer förklarat, att desamma icke komme att vidare utgå, eller ock den tid tilländagått, efter hvars förlopp rättigheten till dessa medels begagnande för dermed afsedt ändamål upphört. Enär Riksgälds-kontorets hufvudbok afslutades ett och ett fjerdedels år tidigare än Rikshufvudboken, och dessutom hos Riksgälds-kontoret fördes särskilda vid alla tillfällen, utan någon omväg, för Rikets Ständer och deras Revisorer tillgängliga räkenskaper, hvilka utvisade ej mindre redan verkställda utbetalningar utaf hvart och ett anslag, än det derå vid hvarje tidpunkt innestående belopp; kunde någon mera enkel, skyndsam och tillfredsställande redovisning för oftanämnda anslag, än den som redan förefunnes, svårligen åstadkommas samt vore ingalunda att förvänta efter dessa anslags anvisande å Kongl. Stats-kontoret; och hade
Detta anser jag Utsk. hafva gjort, och man borde för den skull, derföre att man är missnöjd med ett beslut, icke tillvita ett Utsk. att hafva försummat att taga frågan i närmare öfvervägande. Det är blott denna anmärkning jag velat göra mot den talare, som med så mycken bitterhet yttrat sig emot rande för öfrigt att jag i sjelfva saken instämmer i de åsigter han uttalat. Ur von Troil, Sam. Gust.: Frih. Cederström har nyss anfört, att det icke är första gången R. o. Ad. antager ett annat Stånds inbjudning, och derigenom frångår sitt engång fattade beslut. Jag ber då att få erinra derom, att då någon sådan inbjudning af R. o. Ad. antagits, har det egentligen varit fråga om en modifikation af ett redan fattadt beslut, men icke att helt och hållet uphäfva detsamma. Jag ber dessutom att få fästa upmärksamheten derpå, att ett frångående af detta en gång fattade beslut äfven vore ett frångående af R. St:rs beslut. Ty af trenne Stånd är det redan afgjordt, att Judarnes rättigheter skola utvidgas, och det är blott i fråga om huru långt dessa rättigheter skola utsträckas, som något beslut ännu icke blifvit fattadt. Endast BondeSt. har helt och hållet afslagit all utvidgning af ifrågavande rättigheter, och att R. o. Ad. då skulle visa den inconsequens och brist på granlagenhet mot de Stånd, som önska denna utvidgning, att med frångående af sitt förra beslut instämma i BondeSt:s inbjudning, det kan jag för min del icke förmoda och afstyrker det på det högsta. Jag har, då frågan förra gången här förevar, biträdt det beslut R. o. Ad. då fattade, och jag är öfvertygad derom, att den medelväg, som detta beslut innebär, är och blir den rätta. Jag skulle derför tro, att de andra Stånden böra inbjudas att förena sig uti berörde af det Höglofl. Ståndet fattade beslut.