Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsoch Bevillnings-ulskotten, som ansett samtliga dessa motioner böra i ett sammanhang behandlas, hafva för sådant ändamål sammanträdt och tagit desamma, jemte hvad vid öfverläggningarna rörande dem i öfrigt blifvit anfördt, i gemensamt öfvervägande; och hvad först angår frågan, att den vid sista riksdag beslutade afgift för folkundervisningens befrämjande och de för densammas utgörande meddelade föreskrifter måtte fortfarande förblifva gällande, utan att vid hvarje riksdag hehöfva förnyas; så enär sagda afgift, hvilken med 8 Slats-orh Berillninijs-L Iskottens Utlåtande, N:o IG. personliga skyddsafgift icke eger annan gemenskap, an att densamma blifvit fastställd till lika belopp med den vid sista riksdag i den sednare beslutade nedsättning (ill hälften, icke lärer kunna hänföras till de allmänna bidrag, hvilka Rikets Ständer, enligt 60 § Regeringsformen, ega att hvarje riksdag såsom bevillning sig åtaga, och förnyelse af beslutet om folkskole-afgiflen följaktligen icke erfordras, men det likväl, sedan tvekan derom visat sig hafva förefunnits, icke må vara olämpligt, att Rikets Ständer sådant uttryckligen uttala, anse Utskotten sig böra hemställa, att, med bifall till hvad föreslaget blifvit, Rikets Ständer ville förklara, att den vid sista riksdag beslutade afgift af 12 sk. b:ko för man och 6 sk. banko för qvinna till folkundervisningens befrämjande bör, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom då aflåtna underdåniga skrifvelse och Kongl. Majds derpå grundade Nådiga kungörelse af den 13 Mars 1846, utan att vid riksdagarna erfordra förnyelse, fortfara att i framtiden utgå, så länge behofvet af samma afgift förefinnes och intill dess Rikets Ständer finna sig föranlåtne att beslutet derom i grundlagsenlig ordning upphäfva.
Majrt i Dess Nådiga beslut i Stats-Rådet den 2g October 1825, om handelns återgång befallt General-Amiralen, att, å Kongl. Majrts och Kronans vägnar, försäkra Michaelsson & Benedicks om åtnjutande af den uti 4 §• af Contractet utfästade ersättning, så snart handelshuset med specifika räkningar, och dem åtföljande behöriga verificationer, styrkt dess i och för utrustningen af meranämnde Skepp bevisligen hafde kostnader; så leddes af detta allt Justilias-Cancellerens omdöme till det bestämda yttrande, att vid den pröfning, som skett af Handelshuset Michaelsons & Benedicks ersättningsanspråk, i och för handelns återgång, den uppgifna olikheten i köparens och säljarens exemplar af Contraeten, medelst uteslutande i det köparen haft i händer af orden: J’i och för fartygens utrustande/’ icke tillskyndat Kongl. Maj:t och Kronan någon förlust, hvarefter, jemlikt hvad Ilof-Cancellerens ofvanherörde, till Utskottet aflåtne skrifvelse innehåller, Kongl. Majrt under den 21 Maj sistberörde år i Stats-Rådet beslutat, att den väckta frågan, om ersättningstalans anställande emot vederbörande, i afseende på ifrågavarande olikhet, korame alt förfalla, till följd hvaraf vidare åtgärd härmed icke egt rum. Af Kongl. Majrts, under den 11 Januarii innevarande år till JustitiaeCancelleren aflåtne, Nådiga Skrifvelse finnes vidare, det Kongl. Maj:t, af förekomne anledningar och, efter inhemtade närmare upplysningar i ämnet, i Nåder beslutat, att den genom Kongl. Maj:ts Högslberörde Nådiga Skrifvelse af den 11 December i83o emot vederbörande tili utförande vid behörig Domstol anbefallde talan om den ersättning, hvartill Kronan kunde pröfvas vara lagligen berättigad, i anseende till den olikhet, som visat sig emellan hvad till Kronan blifvit betaldt för Linieskeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt hvad i Köparens Contract finnes bestämdt, må inställas och förfalla.
På dessa förenado skäl får Utskottet derföre hemställa, att nu ifrågavarande motion hvarken i det ena eller andra hänseendet må för närvarande till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Juni 1851. Reser - Stats-Vtskotteii Vllitande, Nte 208, 4» Reservation af Riksdagsfullmcigtigen Ails Strinnlund från Westernorrlands län: „Jag, som ej anser Stats-utskottet hafva haft skäl, att för^ denna riksdag helt och hållet visa från sig frågan om vissa fördelar, som Fahlu bergslag för närvarande innehafver på Dal-allmogens bekostnad, får mig emot Utskottets beslut i denna fråga reservera. Om ej Stats-utskottet bort tillstyrka något annat, så hade det åtminstone anledning att tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t anhålla, att alla de förbud eller privilegier, som förhindra en fri kolhandel i Dalarne, allmän fri timmerhandel i Westerdalarne och fri flottning på Westerdals-elfven måtte blifva undanröjde, såsom förnärmande den rätt, som tillhörer hvarje Svensk undersåte. Äro kontraktter i forntiden härom ingångna, så äro kontrahenterne nu mera döde och verkningarne deraf sålunda äfven med döden afgångna. Det finnes således icke skäl, att icke undanrödja dessa i ögonen fallande orimligheter. Det är stor skillnad emelian ett Riks-stånds privilegier och kontrakter, sorn i forntiden blifvit ingångna. Till de förras förändring fordras Konungs och fyra Riksstånds bifall, men till de sednares allenast kontrahenternes död, för att kontraktet må vara utan verkan. Då nu ingen torde välja påstå, att kontrahenterne ännu lefva, så torde ock följa, att Rikets Ständer ej böra hylla den åsigten, att den ena medborgaren skall, på visst sätt, vara den andras lifegen, såsom nu är fallet genom Fahlu bergslags inbillade rätt, att handhafva allmogen inom Dalarne.
Och det är icke för nöden att allestädes skall vara lika menniskostadga:-, kyrkoseder och ceremonier af menniskomän instiktade etc.” Att Sverige således förföljer sina egna trosförvandter och att Orsa-männens meningar icke är stridande emot symboliska böckerne, visar i öfrigt det afgörande svar de afgåfvo på de gåtlika frågor, som till dem framställdes utaf den Commission af prester, som upsändes för att undersöka deras läromeningar och på ett, inför hela Svenska folket så föga hedrande sätt, fyllde sitt updrag. För att endast i förbigående belysa halten af den Commisionens andlighet, som vid detta tillfälle skulle utgöra och efter alla sammanstämmande vittnesbörd i verkligheten var ett urval af Statskyrkans prester, sammankallade, snart sagdt, ifrån brännpunkter för Sveriges bildning, som man torde få anse hjertat af Sverige omkring rikets största högskola, så kunna några få af deras frågor till en ”i själsbekymmer stadd allmoge” i sin mohn ådagalägga för R. St. nödvändigheten af en reform, i andeligt hänseende inom landet. N:o 1 af dessa frågor lyder så: ”Huru lyder första frågan i Laurelii spörsmål.” N:o 2 ”Huru många stycken är det, hvarom denna fråga handlar?” N:o 12: 4’ 5 2 Ben 3 Becember. ”Hvilken skillnad är det emellan de ”Kanoniska” och ”Apoknjplaska"' böckerna?” N:o 32: ”Hvems Son är Guds Son?” N:o 231: ”Kan du enl. Guds Ord och ”Kyrkohistorien” närmare beskrifva den medelbara kallelsen till ”predikoembete!?” Och då de i frågan N:o 232 tillspordes: ”om det andliga och offentliga presterskapets verksamhet och förhållande till hvarandra, (lika som inför den värda Commissionen det offentliga presterskapet icke hade af nöden att tillika vara andeligt), blef svaret: ”Det andefiga presterskapet är nöjdt att tiga då det ordentligen kallade predikar rätt Guds ord!”
Nio 358 i anledn. af RiksSttns olika beslut i fråga om bestämmande af arfvode för Statscommissarien Tauvon, blef ilen deruti föreslagna voter:spropos:n af R. o. Ad. godkänd. Lades till handhna Constit.Utskts d. 24 sisth Nov. på bordet lagda memor. Nto 5i till R. o. Ad. samt Borgareoch BondeSttn, i anledn. af återremisserna pä memor. Nto 36, ang:de landtdagar. Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 24 sisth Nov. på hordet lagda memor. Nto 348, i anledn. af RiksSttns olika beslut i frågan om slutliga bestämmandet af RiksSttns och Utsktns cancelliers aflöning, blef den i samma memor. föreslagna votertspropos. af R. o. Ad. godkänd. Till handhna lades StalsUtskts d. 24 sisth Nov. på hordet lagda memor. Nto 349 i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt. Företogs till pröfning StatsUtskts d. 24 sisth Nov. på hordet lagda memor. Nto 351, angtde det s. k. stora creditivet, som, enligt 63 § Reg.F., skall på Riksg.cont. anvisas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: I händelse Ståndet skulle bifalla detta StatsUtskts utlåt., skulle Ståndet, i och med detsamma, afgöra ett mål, som beror på en kommande riksdags beslut, och således gå sina efterträdare i förväg. Der står nemi., att, ”i saknad af andra tillgångar, erforderliga medel skola anskaffas genom upplåning mot obligationer, ställda på högst ett års förfallotid och till inlösen med de extraordinarie skatter, som i och för krigets utförande af R. St. blifva beslutade.’’ Det kan yara ovisst, huruvida kommande Ständer finna för godt att i detta fall åtaga sig någon extraordinarie skatt.
Sedan detta års pröfnings-komite, hvars tankar jag, med afseende å den åt kom i ten öfverlemnade befattning att bestämma kurhus-afgiften, härom inhemtat, enhälligt yttrat den åsigt att den af mig ifrågaställde åtgerden vore af verkligt behof påkallad, komma Länets invånare att i behörig ordning häröfver höras. Förhållandet med de uti Länet befintlige sockne-magasiner var vid 1850 års slut följande: Tillgångar: Kontant. Spanmål. R:dr j s. r. T:r kp. 1 Wadsbo fögderi 27 st. med 3,236 41 0 3,109 22 I Höjentorps dito 32 » » 1,651 23 3 2,810 / 4 I Skara dito 30 » » 564 32 11 2,085 »UN I Wartofta dito 20 » a 2,2-47 3,477 16 I Leckö dito 21 » » 1.0121 27 4 2,261 311 iSumma 130 st, med 8,7321 28 — 13,7-44 Alt Att uti ett så stort Län, som Skaraborgs, med cn folkmängd af nära 200,000 personer, dessa tillgångar äro alltför otillräckliga hjelpmedel, i händelse af någon större missväxt, är påtagligt. Dertill kommer den omständigheten, att de vanligen utlånas vårtiden, för att återbetalas efter skörden och att således, om denna slår felt, då låntagarne hafva svårighet att fullgöra sina förbindelser, tillfälle saknas att lemna ens de mindre understöd, som, vid nämnde händelser, annars kunde ifrån magasinerne påräknas. Länets brandstods-bolag åtnjuter fortfarande ett välförtjent förtroende och de fleste hemmans-åbyggnader äro jemte gröda och lösören der försäkrade.
Excellens Herr Statsministern för utrikes ärendena, uppå Kongl. Krigs-kollegii förfrågan, i skrifvelse den 22 Augusti innevarande år, meddelat den upplysning, att Kongl. Maj:ts Chargé d’affaires i Konstantinopel, under nyssnämnde dag, ytterligare blifvit anbefalld att inberätta hvad han i detta mal lyckats utverka. lins Öfversten I). v. Af denna fordran, som är pä konkursutredning beroende, hafva under innevarande år blifvit afbetalda 1,197 R:dr 38 sk. f. d. Sedan gählenären i utfattigt tillstånd aflidit, är denna fordringspost beroende pä anmälan till afskrifning, aflidne Tygvaktaren i Götheborg Tilländers sterbhus och f. d. Tygkapitenen Klingspor 1,466: 13. 9. „ aflidne Kapitenen Benzelstjerna och Tygskrifvaren Iloborgs sterbhus 1,459: — 1. Handelshuset J. de Ilon & söners konkursmassa 40: 24. 6. „ Läderhandlaren A. Wigelius 162: 44. 9. „ aflidne Majoren von Wolckers sterbhus och Tygskrifvaren Warberg 208:20. 5. „ f. d. Underlöjtnanten M. L. Förestående fordringsposter äro beroende, dels på indrifning hos ännu i obemedladt tillstånd lefvande personer, dels på ytterligare utredning eller qvittning. §• -■ De uti hufvudböckerna intagna kruträkningar utvisa följande förhållanden: E#cl»ct. år 1S48. år Centner. W. Centner. IB. Tillverkadt - 5,844. — 5,841. Credit. Försåld t 4,360. — 3,924. — Krutförråd emellan förflyttadt 5,790. — 3,106. — För Kronans behof och i öfrigt utan betalning utlemnadt 4,097. 7. 2,567. 99. Behållning till påföljande år:
Man har sagt, i formclt hänseende, att då saken anginge särdeles BorgareSt., så borde man höra efter hvad nämnda Stånd i denna fråga beslutat: jag vet ej huruvida BorgareSt., då frågan om den lika arfsrätten var före, hörde efter hvad R. o. Ad. eller BondeSt. beslutade ang:de en arfsfråga, som närmast rörde dem. Jag betviflar dock att så skedde; ty R. o. Ad. lärer varit det sista Ståndet, som beslutade öfver sin egen rätt. Jag vill visserligen icke i detta fall yrka några repressalier, men jag tror Ståndet vara oförliindradt att efter eget omdöme afgöra frågan, huru den än må hafva blifvit behandlad i de öfriga Stånden. Jag anhåller om afslag å detta betänk., ty jag anser icke något skäl vara anfördt af den beskaffenhet, att kunna föranleda hvarken till återremiss eller bifall å betänkandet. Frih. Cederström: Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att enligt landsrätt äger man bortgifva all sin förvärfva egendom, men enl. stadsrätt icke mer än -J:del, der barn och bröstarfvingar finnas. Om nu R. o. Ad. anser den rätt R. o. Ad. äger vara obillig, och förändring deri böra äga rum; då äro Hr von Hartmansdorffs skäl gilltiga; ser R. o. Ad. saken icke så, utan finner den rätt detta Stånd äger vara riktig och ändamålsenlig till sina principer, då Don 19 S e p t c 111 b c r f. na. mäste också liivon Hartmansdorfifs skäl förfalla.
Han upphörde att tala, gick inbunden, sorgsen och dyster, tilldess han, uppvuxen, fick tillfälle att i danska och saksiska härarnes åsyn kämpa ensam mot Sakslands två kraftigaste stridsmän och fälla dem. Med denna holmgång, en mot två, ville han utplåna den skam, som Keto och Vigo tillfogat det danska namnet genom att kämpa två mot en. Ty en mot en var det hederliga och rätta. Denna grundsats uttalas också i den sång (Krákumál), som blifvit lagd på den döende Lodbroks läppar antagligen just fördenskull att han i sagan velat återställa det ädla, fäderneärfda, men brutna kämpebruket: Svingade vi svärden. Ärlig den strid jag kallar, då en mot en man gångar, och svärden på en gång blottas. Vike ej kämpe för kämpe! Fornhjälte-kynnet var sådant. Ungmös älskling må stånda orädd i vapendånet. Afseende bör fästas därvid, att Rökstensinskriften icke säger, att de tjugofyra troféerna allesammans togos af Varins son. Den säger icke: »förtäljom det folkminne, huru många tvefaldigade troféer Vamud tog; tolf gånger tog han etc. I stället finner man uttrycken valda så som om inskriftens författare med flit undvikit att säga detta, emedan det icke öfverensstämde med den kända sagan. Allt hvad man med rätta kan sluta af hans ord är, att Vamud deltog som stridsman vid alla de ifrågavarande tillfällen, då troféer parvis vunnos. Vid ett af dessa tillfällen kunna ju, såsom i Saxos Ragnarshistoria, fyra kämpar stått mot åtta. Man förstår då ordalagen: »förtäljom det folkminne, huru många de tvefaldigade troféerna voro: tolf gånger togos två troféer, parvis från ömse män.» Vi komma nu till de näst följande orden i Rökstensinskriften: »Förtäljom detta andra (folkminne), huruledes han (Varins son Vamud), aflägsnad från Reidgoterna, råkade ut för nio flockar och sedan ljöt döden genom grymhets förvållande.» Finnes en hemul i Lodbrokssagan äfven för dessa ord?
Och min herre hafver tagit en ed af mig, och sagt: Du skall icke taga minom sone någon hustru af de Cananeers döttrar, i hvilkas land jag bor; Utan far bort till mins faders hus, och till mina slägt, tag der minom sone hustru. Men jag sade till min herra: Huru? Om qvinnan icke vill följa mig? Då sade han till mig: Herren, för hvilkom jag vandrar, varder sändandes sin Ängel med dig, och skall göra din väg lyckosam, så att du skall taga minom sone hustru af mine slägt och mins faders huse. Då skall du vara min ed qvitt, när du kommer till mina slägt; gifva de dig icke, så äst du min ed qvitt. Så kom jag i dag till brunnen, och sade: Herre, mins herras Abrahams Gud, hafver du gjort min väg lyckosam, den jag nu reser: Si, så står jag här vid vattubrunnen. När nu en jungfru kommer här ut till att taga vatten, och jag säger till henne: Gif mig litet vatten att dricka af dine kruko; Och hon varder sägandes: Drick du; jag vill ock vattna dina camelar: det är den qvinna, som Herren hafver beskärt mins herras sone. Förra än jag nu sådan ord utsagt hade i mino hjerta, si, då kom Rebecka ut med ene kruko på sine axel, och gick ned åt brunnen till att taga vatten. Då sade jag till henne: Gif mig dricka. Och hon tog snarliga krukona af sin axel, och sade: Drick; dina camelar vill jag ock vattna. Så drack jag, och hon vattnade också camelarna. Och jag frågade henne, och sade: Hvars dotter äst du? Hon svarade: Jag är Bethuels dotter, Nahors sons, som Milca honom födt hafver. Då hängde jag ett ännespann på hennes anlete, och armringar öfver hennes händer: Och böjde mig neder, och bad till Herran, och lofvade Herran, mins herras Abrahams Gud, som mig hade fört rätta vägen, att jag skulle taga till hans son mins herras broders dotter.
Anläggning af kanal från Asasjön till Almundsryd vid sjön Ås nen, samt jernbana från nämnde ställe till Carlshamn 1,350,000: — Brobyggnad öfver Hjclmare-sund 150,000: — Hamnbyggnad vid staden Åmål 16,000: — Hamnbyggnad vid Grenna 75,000: — Upptagande af segelled mellan Orsa-sjön och Siljan 73,500: — Fullbordande af kanaloch sluss-anläggningarne vid Hejeforss och Forshaga vid Clar-elfven 150,000: — Anläggning af kanal genom Nenninge sund mellan Furusund och Norrtelje-viken 107,215: — Brobyggnad öfver Stadsbergsviken i sjön Gesunden 4,000: — Anläggning af kanal mellan Nora-sjön och Fåsjön 100,000: — Brobyggnad öfver Umeå eif 82,500: — Fullbordande af Göteborgs hamnoch elf-arbeten 300,000: - Anläggning af jernväg mellan sjön Södra Dellen och Ljusne-elf 835,000: — Bortsprängning af Röda berget i Göta eif 40,000: — Fullbordande af Carlstads hamnoch kanal-byggnad 50,000: — Anläggning af väg från Björna kyrka i Wester-Norrlands län till Fredrika kyrka i Westerbottens län o 100,000: — Anläggning af väg emellan Öhrträsks socken och Åsele kyrka . 100,000: — Aftappning af sjön Tåkern i Östergötlands län 100,000: — Transport R:dr 4,038,215: — 44 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. Transport Anläggning af väg emellan Roknäs by och Arvidsjaurs kyrkoby i Piteå lappmark 82,500: Anläggning af väg mellan Storbacken och sjön Waikijaur i Jockmocks socken 40,000: Summa Rint R:dr 4,160,715: — i Andra klassen:
På sätt i motionerne är anmärkt, hafva åtskillige Verk och Inrättningar, der penningar emot inteckning i fast egendom, utlånas tid efter annan, uppå gjorda andei dåniga ansökningar, erhållit enahanda förmon, sorn blifvit Rikets Ständers Rank förunnad, nemligen att tredje uppbudet å inköpt egendom, hvari dessa Veik och Inrättningar hafva inteckning, ej får meddelas förr än köparen hos Rätten nppledt bevis, att han sitt köp hos vederbörande Styrelse anmält och antingen betalt lånet eller angående omsättning deraf öfverenskomma; och är en så beskaffad förmon medgifven: 1:0 Upsala Jcademi Gassa, enligt Kongl. Brefvet den 27 Juli 1798; 2:0 Justitice-Collegium och Förmyndare-Kamm arén i Stockholm, genom Kongl. Brefvet den 27 Februari 1799; 3:o Krigsmanshusoch Militice-Boställs-Cassorne, enligt Kongl. Reglementet den 23 Maj 18o5, §. 16, samt Kongl. Brefvet den 3/j November 1819, kungjordt genom Svea IIof-Rälts Circulär den 16 December 1819; 6 Lag-Utskottets Betänkande, N'.o ly4. 4-'o Konungens Hospital, enligt Kongl. Brefvet den 20 Augusti 180S och Svea Hof-Rätts Universal den 29 September samma år; 5:o Serafirner-Ordens-Gillet för de under dess förvaltning ställde medel , enligt Kongl.
Ridder skåpets och Adelns ompr öfvande hems rälla, om icke en närmare kännedoms tagande af Allmänna Magazinslnrättningen, sådan den nu be finnes, llifver af högsta nödvändighet, och till den ändan i ödmjukhet föreslå , pff genom det Utskott, elit detta anförande torde förvisas, låta, i likhet med hvad RiksdagsOrduingens 42. §. förer skrifver, ifrån Kongl. KammarRätten infordra alla de handlingar, sorn röra ett der nyligen för ehaf dt gener eif anmärkningsmål öfver Spannmåls Dir e ction s räkenskaper, och hvarvid, för vissa orsaker skull, ingen slutlig handläggning kunnat ske. ffrg tror, att deraf tillräckliga upplysningar skola kunna vinnas, för att finna nödvändigheten af en förbättrad upplaga af Reglemente för Spannmåls Dir ection , och hvilka torde blifva äfven så märkvärdiga som oförmodade. Jag förenar mig med honom i den önskan pch hemställan , attalia de upplysningar, som i en eller annan måtto blifva nödvändiga för det Utskott, till hvars handläggning ämnet öfverlemnas , må med högsta sorgfällighet, enligt RiksdagsOrdningens föreskrift, sökas och erhållasj de, hvilka af KammarRätten kunna meddelas, så mycket mindre undantagna, sorn de tilläfventyrs utveckla hvad den värde Ledamoten dermed förstårOm det, som deraf kommer att hämtas, slutligen skulle blifva oförmo - 236 Den 13 April. darit, äfven för Herr Hertzenhjelnt sjelf, blifvet det förmodligen likväl nyttigt för ämnet och för rättvisan, som em 1 lertid och alltid kräfver, att man må undersöka med lugn, innan man dömmer. Herr Manner st ani, jft.han, uppläste följande: Ibland de medel, som blifvit föreslagna att afhjelpa jordbrukarens förlägenhet, genom bristande afsättning på Spannmål och saknad af förlag, hafva åtskillige välde Ledamöter ansett förbud mot införsel af utländsk Säd, uppköp deraf inom landet i goda år, och inrättning af allmänna Magazin kraftigast verkande.
Utskotten förklara sig äfven emot Fastighetsköp, och yttra: att då man eftersinnar, huru mycken fast egendom, sorn de sednare åren genom ki.p, salo och förpantning , blifvit satt i cir dilation, skall man icke så mycket förundra sig öfver orsaiFri, att, pä en och samma gång , höra klagan öfver brist på Penningar och klagan öfver den Massa Penningar, som blifvit i rörelse bragt. Men har dä verk ligen sä ovanligt många Fastighetsköp ägt rum? efter min öfvertygelse hafva, , de sednare 4 åren, ganska få LundtEgendomar blifvit sålda, enligt officiel uppgift frän vederbörande Acutoriteter till Landtbruks-Academien; och i denna stund är deras antal, sorn vilja sälja, säkerligen mångdubbelt emot dem, som vilja köpa. I vårt Fädernesland har det sällan handt, att Egendomar blifvit köpta för Contant Ven 15 April. Köpeskilling; på de sist förflutna too åren hai det merendels vid al a köp vant iun loisen, att en vö.re del af Köpeskillingen blifvit inneståmde, och efter 1790 års kr g gugo många Egendomar 1 handel på Credit, urat någon vådlig f>i|dför alln änna Rörelsen Odlingen och välmågan gmgo i bredd med h arandia. Hvarföre klagades icke dä öfver Penninge-brist, eller, sorn Utskotten behaga uttrycka sig, Creditbrist? härpå svatas: att intet Amortissemeot dä skrdde, o:h dessutom är en af oi sakerna, hvarföre den skuldsatte Jordägaren nj befinner sig i fö läg-nbet, äfven den, som Utskotten sid. 4 sjelfva anföra, ehuru icke använd till d nna Casus, den nemligen, att Disconternas utvidgade Rörelse, hvarigenom CapitjLsten fick tillfälle att placera sina Penningar mot 3 proCent och disponible vid anfordran, försvara le lans erhållande på längre Terminer.