Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rdr 3,100 Nya Mötesfonden, med » » 9,850 Krigsmanshus-kassan, med » » 6,000 Militie-Boställs-kassan, med Fästnings-byggnads-medlen, med » » 733: 16. Arrendeoch Jordskvdds-medel, med . » » 438; Anslaget till skrifmaterialier och expenser, med » » 453: 16. Reserverade besparingar på Kollegii af lönings-anslag, med » » 189: 40. Anslaget till extra utgifter, med » » 92: 40. tillhopa Bko Rdr 27,324: — eller 40,986 Rdr Rmt. Med afseende å beskaffenheten af dessa särskilda titlar, synes vid dessas befriande från utgifter lill Krigs—Kollegii aflönande icke böra ifrågakomma annan förändring i Riks-slaten, än minskning i de anslag, som deri upptagas till skrifmaterialier och expenser, m. m. för Krigs-Kollegium, samt Krigsmanshus-kassan och Militie-Boställs-kassan; men som den sednare kassans tillgångar på långt när ej äro tillräckliga till bestridande af de kostnader, för hvilka kassan är beräknad, så föreslås, alt endast den minskning må ega rum, att 680 Rdr Rmt afräknas å den summa, som eljest erfordras till skrifmaterialier orh expenser, samt att det å 9:de Hufvud-titeln uppförda anslag för Krigsmanshuskassan minskas med 9,000 Rdr samma mynt. För öfrigt åberopar jag i underdånighet hvad mill ofvan afgifna anförande angående Krigs-Kollegium och Utrednings-förråden innehåller, samt anser mig endast böra ytterligare erinra om behofvet af anslag till lön för Presidenten i bemälda Kollegium, hvilken lön jemväl under ofvanstående anslag innefattas. Generalitets-staten. Någon förändring i detta anslag ifrågasätles icke, så vidt Generals-lönerne beträffar.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, huruvida Friherre - Den i September e. m. n3 herre Cederström fortfor i sia begäran om votering. Friherre Cederström.* Jag har motiverat anledningarne, hvarföre jag begärt votering, och då Friherre Palmstjerna icke kunnat vederlägga de beskyllningar om oriktiga uppgifter och skefva framställningar, hvilka blifvit StatsUtskottet gjorde, kan jag ej afstå från min anhållan om votering. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter följande voteringsproposition: Den som bifaller StatsUtskottets Utlåtande i anledning af verkställd granskning utaf de till allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden anslagne medels förvaltning, voterar Ja j Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets be» rörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken voteringsproposition af Rid-* derskapet oell Adeln godkändes samt anslogs. Sedan 4*> 42> 4^ o^h 44 §§ i Riddar husOrdningen blifvit uppläste, börjades vo 40 H. 8 n4 Den i September e. m. teringen klockan 7 eftermiddagen och befunnos vid voteringens slut klockan 8 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blif vit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 63. Nej — 22. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Prolocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att StatsUtskoltets ifrågavarande Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Prof. ,J\s 1 om Statsverket 1862, 9lhufmidtitdu. 9 gifven, af prestbetyg och tjensteförteckning åtföljd underdånig ansökning att vid afskedstagande frän nämnde Bataljonschefs-beställning, efter fyllda 65 år, komina i åtnjutande af pension på indragningsstaten i likhet med hvad sökandens företrädare i samma befattning, nu mera aflidne Öfverste-Löjtnanten m. m. J. G. Schander, varit beviljadt; varande af Styrelsen i underdånighet upplyst, att Majoren Ennes, som är född den 2 Juni 1800 och år 1816 inträdt i statens tjenst, blifvit år 1844 anställd såsom Kompanichef vid Kronoarbetscorpsen och i sådan egenskap tjenstgjort till Januari månad 1850; att han derefter tjenstgjort såsom Bataljonschef vid Kronoarbetskompanierne på Rindön till början af år 1858, då han i följd af ena kompaniets indragning återgått till Kompanichefs-befattning, i hvilken egenskap han dock varit Befälhafvare vid stationen; samt slutligen att Majoren Ennes den 17 September 1860 blifvit anställd såsom Chef för Kronoarbets-Bataljonen på Carlsborg, hvilken befattning han fortfarande utöfvar; Och då, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Maj 1841, Föreståndarne vid straffoch arbetsfängelserna i Stockholm samt i Malmö, Norrköping och Götheborg fått sig tillagd rätt till pension, att tillträdas efter fyllda 65 år och 10 års tjenst vid fångvården, samt de befattningar, sökanden sedan år 1844 vid Kronoarbetscorpsen utöfva!, kunde anses vara af likartad beskaffenhet med förenämnda Fängelseföreständaretjenster, har Styrelsen, med vitsordande att sökanden med nit, ordning och skicklighet ifrågavarande fångvårdsbefattningar bestridt, i underdånighet hemställt att, i likhet med hvad enligt Kongl. Maj:ts nådiga Beslut den 14 November 1854 blifvit dåvarande Bataljonschefen å Carlsborg, Öfverste-Löjtnanten m. m.
Boyes hemställan sednast förekommande fråga, eller om bestämmande af den plats, som åt de blifvande referenterna borde utses, ansåg, alt någon hemställan af Ridd.-directm i detta afseende, enligt Utsk:s förmenande, destornindre varit af behofvet påkallad, sorn uti den root Utskts förnyade«memorial, ang:de väckt fråga, 0111 tillvägabringande af ett lämpligt sätt för ett noggrannt refererande i tidningarna af R. o. Ad:s förhandlingar, utaf tvänne ledamöter afgifna reservation, hvilken R. o. Ad., med förkastande af Utskts betänk., hufvudsakligen antagit, finnes på flera ställen antydt, hvad äfven under discussionen inom Ståndet än vidare blifvit utveckladt, alt plats åt ifråga k om n a referenter, hvilka voro att anses såsom tillhörande Ståndets cancelli, borde anvisas nere uti Riddarhus-salen, helst jemväl anfördt blifvit, att en anledn. till det mindre noggranna refererandet uti tidningarna af Ståndets öfverläggningar, torde förefinnas uti svårigheten för tidningarnes referenter att, med plats på läktaren, kunna fullständigt uppfatta discussionen; i följd hvaraf Utsk, hvilket det icke tillkomrae att i denna fråga lemna närmare föreskrift, men som för sin de! ansåg lämpligast att en tjenlig plats åt de blifvande referenterne anvisades nere uti Riddarhus-salen i liom skranket, öfverlemnade åt Ridd.direcltn att åt oftabemälde referenter utse den plats uti salen directlo, för ändamålets vinnande, funné lämpligast. Beträffande åter Frih. Boyes hemställan derom, huruvida ifrågakorone referenter borde vara af adlig börd eller icke, så enär, i öfverensstämmelse med hvad Utsk. ofvan anfört, bemälde referenter äro alt anse såsom ti!ihörande Ståndets cancelli, samt den för Ridd.direcltn och de vid
R:dr årligen, under åren 1854, 1855, 1836 och 1857, 20,000 80,000 o sänkning af sjöarne Långhalsen, Yngaren och Hallbosjön i Södermanland, 50,000: — Transport 50,000: — 4,621,5931161 — | 340,000| -i Transport 50,000: — För utdikning af Store Mossen samt sänkning af Käfsjön och Harsjön m. fl. sjöar i Jönköpings län, 20,000:— 25,000: — » sänkning af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden och Åsunden m. fl. sjöar i Östergöthlands län, » fortskyndande af afvittrings-ärendena inom Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län, » uppförande af ladugårdsoch mejeri-byggnader vid Ultuna Landlbruks-institut, » premiers utdelning åt egare af kreatur utaf ut märklare slag , » slöjd-expositioners befrämjande, resestipendier åt fabriksoch handtverks-arbelare, 2,000 R:dr årligen, under åren 1855, 1856 och 1857, » ny tomt-reglering inom Örebro stad, 25,000: — 25,000: — » återuppbyggande af den nedbrunna delen af samma stad 250,000: — Anslag. Lån.
Jag föreslår derföre, att Bancooch Riksgälds Contoirets Fullmägtiges årliga arfvode öJ kas till 50 procent, sorn af Ranken och Riksgä ds-Gontoiref utbetalas, hvilket ändock icke fullt svarar emot myntets och varuprisernas förändrade förhållande ; Och torde detta förslag blifva remitteradt till Banco* och Stats-Utskotten, samt med de Öfriga Riks-Stånden comrnuniceradt. ’’ Detta, tillika med hvad uti ämnet blifvit andraget af Riksdags* Fullmägtiga Johan Johansson från Kronobergs Län, Anders Nilsson från Jemtland, Anders Sandstén från Jönköpings Län,'- Johan Wessing från Vestmanlands Län, Anders Joachimsson från Östergöthland och Johannes Pehrsson från Skaraborgs Län, har Siats-Utskottet tagit under öfvervägande. — Utskottet har väl funnit, att de 500 Rtdr, som Riksens Höglofl. Ständers Fullmäg tige - Den 2 5 Juli. 2 01 tige i Banken och Riksgälds-Contoiret åtnjuta, ' icke kunna eller böra, efter hvad sjelfva benämningen af Honorarium också utmärker, betraktas såsom någon egenteiig lön, utan endast såsom ett vedermäle af Riksens Höglofl. Ständers erkänsla för den möda och omsorg Fullmägtige måste använda på styrelsen och vården af Riksens Ständers' enskildta' penningeverk ; men då ett sådant vedermäle af Riksens Höglofl. Ständers erkänsla skall lemnäs uti penningar till viss fastställd numeraire, och den summa af 500 Rulr hvarje Fullmägtig njuter, i jemförelse till alla varupris, icke pa långt när nu äger enahanda värde, som då densamma bestämdes, skulle Stats-Utskottet anse det i sjelfva principen billigt att numerairen något förhöjdes i förhållande till penningens fallna värde ; och på hvilken grund Utskottet alltså trott sig böra vördsammeligen föreslå och tillstyrka, att honorarium för hvarje Fullmägtig i Riksgälds-Coutoiret bestämmes till Sex Hundrade Sextio Sex R:dr 32 sk.
Då denna fråga i går förevar till hufvudsaklig discussion, tillkännagaf jag att det skäl, som för mig gjorde tillfyllest att icke antaga förslaget, vore att man derigenom skulle medelst lag sanktionera rättigheten för Ren i Februari. enhvar att utträda ur Svenska kyrkan utan att behöfva tillhöra någon annan. Jag yttrade då äfven att då tiden var så lång framskriden på Riksdagen, vore det icke möjligt, alt kunna genoa en återremiss få ett annat förslag af Utsk. utarbetadt. Då man emellertid icke borde lemna frågan utan handläggning, syntes mig enda utvägen vara att besluta en underd. skrifvelse, af det ungefärliga innehåll, som Domprosten Brings reservation uptager. Jag anhåller fördenskull vördsamt, det Hr Gr. o. Landtm, måtte låta denna fråga anstå till dess beslut blifvit fattaiit i sjelfva hufvud* saken. Sedan detta skett, anhåller jag för min del att propos. måtte framställas på antagandet af det förslag Domprosten Bring afgifvit, hvarjemte jag anhåller att samma förslag måtte blifva upläst. Sedan i anledn. häraf Domprosten Brings i Utslcs Utlåt, bifogad reservation afgifna förslag till underd. skrifvelse blifvit upläst, anförde Hr T ersmeden, Nils: I enlighet med hvad jag i går yttrade, är jag äfven nu af samma tanka som den siste värde talaren, nemi. den att R. o. Ad. måtte besluta en framställning, sådan som i Domprosten Brings reservation förekommer. Som det emellertid för mig är bekant, att PresteSt., vid antagandet af detta förslag, gjort några modifikationer i vissa uttryck, ber jag att få redogöra derför, samt derefter anhålla om propos. på den sålunda förändrade lydelsen. Dessa förändringar afse, alt R.
Uk, Ole D Ridd*- o. Adeln. PresteBorgareBonde Ståndet. Ståndet. Ståndet. Granskning af Stats Utskottet: verkställd för år i833, i afseende al 3a;o Riksgäldfr-Contoret, f. d.General Assistance-Contoret samt Götha Canal och Malmö’ f. d. Discontcr Svar på återremiss , , , , , verkställd för år i83i, i afseende å; 33:o Stats-Verket , , , 9 r f f ,■r > r Svar på återremiss , r , > > 34to Spanmåls-Credrtiv-Fondcn r > > * 35:o Undsättningen efter i83ooch i83i årens missväxt , , , r , r , , » 36:o Cfrartse-Srgillatae-Verket , , r , r 37:0 Yågslaterne i Fahlun och Avesta verkställd för år i83o, i afseende å: 38;o Anslaget till IL M. Drottningens Kröning , , , r , , , verkställd för år 1829, i afseende år 39:0 Omkostnaderne för Högtsalig H K. H.
Under de tre år, som äro i fråga, har Länet varit förskonadt från någon allmännare missväxt. 1 de flesta trakter, synnerligast på slättlandet, har dock potatesen gifvit klena skördar och lidit af sjuklighet, som försvårat dess förvarande öfver vintern. Utom de i tabellen upptagne sädesslag, odlas, fastän mindre allmänt, äfven andra, såsom bohvete, som ofta förekommer i sandjordslrakterna af Handbörds och Aspelands härader, vicker, som mångenstädes brukas, egentligen blott till grönfoder, samt rapps, som odlas endast å en och annan herrgård. Af rotfrukter hafva rofvor och kålrötter åter börjat komma mera i bruk sedan man funnit att polatesskördarne slagit fel. Markegångsvärdet i medeltal under åren 1848—1850 har på fasta landet af Länet varit å Råg 7 R:dr 32 sk. och å Korn 5 R:dr 25 sk. 4 rst. B:ko tunnan, samt något mindre på Öland. År 1850 funnos inom Länet följande antal sockne-spanmåls-magaziner, nämligen: Fögderie r. W . 09 55 B £s. ^ a ' Fond af Summa spanmål Tunnor. Råg. Korn. Vid jemförelse för öfrigt emellan ofvanupptagne förhållande oell det, som omförmäles i sednaste underdåniga berättelsen, visar det sig, att hela antalet af Länets socknemagaziner under åren 1848—1850 ökats med 3 och att sammanräknade spanmålsfonden vunnit en tillökning af 1,130 tunnor. Nästan alla dessa magaziner äro så inrättade, att utlåning af säd derifrån verkställes hvarje vår, ehvad orten lider af spanmåisbrist eller icke, och hvad som lånas skall, 13 med en vänta af 2 till 4 kappar på tunnan, återbetalas samma års höst. Räntevinsten användes till hvarjehanda kommunala behof, såsom fattigvård, skollärare-aflöning m. m.
Med anledning af födelsedagen öfverlämnades af forna lärjungtzr till frölren Casselli grundplaten till en fond, som skall bgra hennes nainn, och hvaraf räntan har till andainll att iitgA s0111 s t i p m d i ~ m till en lärjunge af Norinalskolans hög1.e lrlasse~ .. Dansk Kvindesamfund har, med anledning af att don l5 dec. 25 år förgått sedan föreningen stiftades, firat denna högtidlighet med festliga sammankomster öfverallt i landet, dar Dansk kvindesainfund har, ~ k r e t s q n. Fredrika-Bremer-Förbundet har med anledning af dagen tillsändt. den köpenhzlinnska kretsafdelningen ett lyckönskningstelegram. Antalet kvinlh~a sfudenfer i &amp; (ppsalar har stigit jiiinförelsevis hastigt under de sista åren. Innevarande termin liafva de varit 33, af hvilka 1 6 tillhört Stockholms nation. 5 af dessa iiro medicine kandidater, hvaraf en aulanuens vid patologiska institutionen; en juris kandidat; 6 filosofie kandidater och 4 medicine studerande. L i ttera.ra notiser. Fredrika Brerner: Biogrnjslc stutlie af S. L-d Adleirqmre oc7h Sigrid Leijonlqf %ud (2 Delw.) Detta verk utkommer fullständigt till julen. I Dagnys 7: de häfte har redan införts en lrortare anmälan af detta verk, författad af fil. lrancl. fröken hjtlia Wct7dströn, livilken tack vare iitg. iillinö- tesgående haft tillfiille att i lrorrektur studera arbetet i sin ' helhet, innan dess sista häfte varit synligt i bokhandeln. E n mera utförlig kritik af det utmarkta. arbetet, afven den förf. af fröken TVahlströru, Iroii~iner att inflyta i första häftet af 1897. a0dt bord., En beskrifningsbok för h e m m e t.
– Godt, jag har nu tillfredsställt min nyfikenhet, hvilket var mitt enda ärende här. Såsom gammal sjöman ... jag är egare till briggen, som ligger der borta ... roade det mig att se ert fartyg på nära håll. – Åh, tusan, jag har hört, att den rike Vanloo skall vara egare till dender präktiga briggen. Det måste således vara ... – Alldeles: jag är Vanloo ... Och enär ert fartyg bär den holländska flaggan, så var detta ännu ett skäl för mig att besöka detsamma. Andre löjtnanten, såsom den unge mannen behagade kalla sig sjelf, bugade sig under tystnad. Då Vanloo derefter gjorde min att lemna däcket, skyndade sig ynglingen att nedfira fallrepstrappan. Hunnen ett stycke från Scylla hörde Vanloo från dess däck en vildt munter flöjtmelodi. Det var utan tvifvel andre löjtnanten, som nu trakterade samma instrument, med hvilket han nyss förut trakterat den skrikige matrosen. – Nå, hvad tycker ni, kapten? frågade Sigurd, sedan Vanloo återkommit till Algernon Sidney; – er motståndare är just icke att förakta, eller huru? – Nej, svarade Vanloo, – men desto bättre. En half timma derefter lemnade Vanloo i Sigurds sällskap sitt fartyg och tog hemvägen öfver Skeppsholmen. Skeppsholmen var den tiden nästan obebyggd; blott en större byggnad, amiralitetshuset, fanns derstädes. Men der rådde icke destomindre stor liflighet, ty många örlogsbåtar lågo på stranden, för att reparera, och der hvimlade både af sysselsatta och sysslolösa menniskor. Bland de sednare sågs äfven en liten man, som med sänkt hufvud och armarne korslagda på ryggen promenerade af och åter. Han bar en sedesamt tillskuren långrock, anspråkslösa strumpor och skor med silfverspännen. Vanloo ansåg honom vara en köpman, funderande på någon vinstgifvande spekulation. – Det är Ruys, kapten, sade Sigurd hastigt. – Han bör icke se mig i så förnämt sällskap som ert. Sigurd stannade, tilldess Vanloo hunnit ett stycke framför honom.
Efter en dylik färd i angenämt sällskap var man naturligtvis vid mycket godt lynne, och detta förändrades icke vid framkomsten till ångbåtsbryggan, der man hemtades af vagnar, kuskar och betjenter, och sedan i rask fart körde upp mot slottet och svängde in på gården. Derefter tågade man uppför den breda stentrappan, som ledde till slottets försal, och här blefvo gästerna visade hvar och en till sitt rum, för att göra toalett innan helsningsceremonien försiggick. Jag hade varit här flere gånger och bodde då alltid i samma rum, ett gästrum en trappa upp med en förtjusande utsigt öfver parken och sjön. Men som jag är litet slägt med värdfolket, fick jag i dag afstå mitt vanliga rum till förmån för en mera främmande gäst, och nöja mig med att ligga i ett litet vindsrum tillsammans med guvernanten i huset, något som jag just icke var synnerligt trakterad af, då jag ej hade nöjet känna detta fruntimmer, som kommit hit för ungefär en månad sedan. Emellertid gjorde jag min toalett i största ro. Guvernanten syntes ej till, och jag hade nästan alldeles glömt bort henne; men just då jag var färdig, kom någon rusande uppför trappan, och strax derefter knackade det på min dörr. Jag öppnade; det var guvernanten, hon såg brådskande och andfådd ut, presenterade sig sjelf och bad mig flere gånger om ursäkt. Jag svarade att jag var alldeles färdigklädd och just stod i begrepp att gå ned, hvarför hon icke det minsta störde mig. Hon fortfor emellertid att bedja om ursäkt, under det hon nervöst öppnade sina byrålådor och drog fram kläderna derur. Det var icke mera än fem minuter qvar till den utsatta middagstiden. Jag erbjöd mig att hjelpa henne, men då blef hon ännu mera nervös och afböjde det så ifrigt, att jag fann klokast lemna henne. Då jag gick utför trappan, tänkte jag på det egendomliga i att jag icke alls uppfattat hur hon såg ut. Det var som om jag sett ett utkast med matta, otydliga konturer. Jag mindes icke om hon var mörk eller ljus, kort eller lång. Det enda kraftigare intryck hon gjort på mig var intrycket af en ovanligt stor tafatthet, och som jag ingenting förfärligare vet än tafatthet, föreföll hon mig icke sympatisk.
Det kan väl för hvar och en person, som icke ensamt vill förvrida andras yttranden, falla sig tydligt och klart, att när man säger att R. o. Ad., gemensamt med K. M., eger rättighet att stifta de lagar för sin representation, som de finna för sig lämpligast, man dermed ingalunda menat att dessa lagar skulle ställas i strid emot våra grundlagar, enär grundlagarne uttryckligen säga att Riddarh.Ordn. icke får stå i strid emot dem. Jag hade trott, att Hr Cederschiöld hade så mycken aktning för andras personlighet, att man icke här skulle behöfva tydligen förklara, att man vill hålla sig inom grundlagarne, enär sådant faller af sig sjelft. Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, framstälde Hr Gr. 0. Landtm, att under densamma blifvit yrkadt dels remiss 250 Den 17 December f. m. till Riddarh.Utsk., dels af Hr Prytz att en sådan remiss måtte beslutas med det tillägg, att Utsk. ej borde taga denna fråga under behandling innan det sedan sista Riksdag hvilande Representations-förslaget förekommit till afgörande, dels af flere ledamöters afslag å motionen och dels af en ledamot, att densamma måtte läggas till handlingarne; hvarjemte Ur Gr. o. Landtm., till förenkling af frågans behandling, hemstälde att det af llr Prytz föreslagna tillägg måtte fä blifva föremål för serskild propos. i händelse remissen blefve bifallen. Hr Prytz: För att icke åstadkomma serskildta propos:r, så förenar jag mig med dem, som utan vilkor begärt motionens remitterande till Riddarh.Utsk. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer huruvida icke det förslag, som jag gjorde, nemi. att lägga motionen till handlingarne, är af beskaffenhet, att höra först af Hr Gr. o. Landtm, framställas för R. o. Ad., ty örn det blifver Ståndets mening, sä förfaller derigenom all tvist om remiss. Hr Gr. o. Landtm, förklarade i anledn. häraf, att hvilkendera af de ifrågakommande propos:ne, R. o.
Riksdagar den olägenhet skulle lättast kunna afhjelpa, i fall Riksens Ständers Fullmägtige i Bancooch RiksgäldsContoret då, som nu vid denna Urtima Riksdag, skulle blifva valde till Riksdagsmän, på det desse verk icke måtte blifva i saknad af lagligen valde Fullmägtige. Men med högsta missnöje har detta ämne ej till någon pröfning blifvit upptaget, då likväl en mängd af Riksens Ständer af alla Stånd ansett min begärda rättelse i Fullmägtigarnes Instructioner både billig och rätt, hvarföre jag anhåller om Protocollsutdrag både af mitt i ämnet ingifna memorial som ock reservation samt Utskottets beslut, på det jag må det genom trycket till allmänhetens kunskap komma låta. Örebro den Augusti 1810. Pehr Olsson.» Derefter upplästes ett af Herr Probsten Doctor Forssén till Utskottet ingifvet memorial angående electorsval i Präste-Ståndet, hvilket begjärdes på bordet1. Likaledes upplästes och lades på bordet ett af Hr Borgmästaren Victorin inlemnadt memorial rörande förklaring af 14 § i Riksdags-Ordningen 2. Herr Öfver Hof Predikanten Doctor Lilljemvalldh anhöll om erhållande af permission på l1/* veckas tid, i anseende till en angelägen resa, hvilket bevilljades. Derefter afgick Utskottet på Fördelningar och genomläste de öfver Handelsoch Finance ärender i Stats-Rådet förda protocoller för d. 9—16:de och 23 Maji 1810, samt Andra afdelningen de öfver Ecclesiastique ärender för en del af år 1810. Utskottet åtskilljdes kl: 1/t till ett. 1 Tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 203. i Tryckt därsammastädes, sid. 109. Justerat d. 7 Aug. [o: September] 1810. A. G. Mörner.
Sin helsås vårdande nödsakad företaga en resa utom Sina Riken, äfvensom då Hans Majit sednare under samma år svårt insjuknade, den i Riks-akten föreskrifna Riks-Styrelse af Stats-Rådet, under benämning af Sveriges och Norriges Interims-Regering, måste träda i verkställighet. Ett annat förhållande än som vid Grundlagens stiftande egde rum, hade dock nu lyckligen inträdt, då inom Konungahuset en längre tid funnits Prinsar, som hunnit ofvannämnde ålder, och den glädjande förhoppning kunde hysas, att detta förhållande äfven för framtiden skulle till de begge Rikenas väl fortfara. Med Grundlagens anda syntes då vara mest öfverensstämmande, att vid ofvanupptagne fall Thronföljaren, derest han uppnått sagde ålder, eller eljest annan till denna ålder hunnen Prins af Konungahuset, emottoge Rikenas styrelse i Konungens ställe. Först om sådan Prins ej funnes, borde Riks-Styrelsen öfverlemnas åt en af flere personer sammansatt Regering; men dervid syntes det åter kunna leda till flera olägenheter, om den komme att bestå af så stort antal medlemmar, som hittills, eller tjugu. Derföre hade Kongl. Majit varit betänkt derpå, att i Sveriges Grundlagar och i Riks-akten föreslå förändring i öfverensstämmelse härmed.