Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delta belopp är ansedt för ringa och otillräckligt för vinnande af dermed åsyftadt ändamål, hvadan underdånig anmälan härom skett hos Eders Kongl. Maj:t, sorn anbefallt Styrelsen att verkställa vidare undersökning och uppgöra ytterligare koslnads-förslag till hamnens iståndsättande i hela dess vidd, så tidigt alt samma förslag kunde, i fall Kongl. Majit i Nåder finner sådant lämpligt, föreläggas Rikets Ständer vid nästinstundande Riksdag. För den bördiga trakt, som omgifver Landskrona, vore det äfven en synnerlig fördel, alt hamnförbättringen blefve företagen, samt handel och sjöfart uppbringades till hvad den i gamla tider varit. Antalet af stadens fartyg upptages lill 5, med 160 lästetal. Skeppsvarfvet har under sislförflutne fem åren haft obetydligt arbete, i anseende dertill att skeppsvarf blifvit anlagdt i Helsingör, åt hvilket de fleste reparationer numera anförtros. Två nya fartyg äro byggde under sednare femårs-perioden å Landskrona varf, hvars arbetförtjenst beräknas till ungefär 2,000 R:dr Banko. Tillverkningen af hvitbets-socker fortgår och bestiger sig till ett belopp af 51,186 årligen. Vid ett af stadens 3 färgerier är anlagd en klädesfabrik, som drifves med 2 väfstolar, och kan årliga arbets-förtjensten anses vara 500 R:dr B:ko. Garfverienka, 6 till antalet, drifvas på Engelska sättet. Bland stadens hufvud-näringar räknas åkerbruk, deraf innevånarne, i synnerhet så länge hvilbels-odlingen kan drifvas, hämtar betydlig inkomst. Stadens jordar utgöra tillsammans 1,728 Lunne23 \ kappland, och medin - 21 kornsten af de staden ensamt föibehållne jordar bestrides mångfaldiga utgifter, dem samhället i annat fall svårligen skulle mäkta utgöra. Trivial-skolan, nied 3 klasser och 2 skolor uti såkallade Gjörloffska huset för fattiga barns undervisning, bibehållas.
För min egen tillfredsställelse, såsom tillhörig detta Verk, har jag icke kunnat undgå att vidröra detta ämne, särdeles som jag af StatsUtskottéts Betänkande funnit^ att Justitie-Revisionen är det enda Verk, der man å ena sidan ägt försakelse nog och a en annan icke funnit mödan värdt att till Riksens Ständer ingifva ansökning om förbättring i Löninkomster. Jag har varit nödsakad att tala i en sak, som man skulle kunna tro vara min egen; men jag bör upplysa, att om dessa 2 nya löner anslås, de samma tillfalla äldre Embetsmän inom Verket, och alt det äfven derefter blir min och flera äldre ProtocollsSecreterares lott att, ehuru ordinarie fjenstmän i JustitieRevisionen , från och före 180g, fortfara att tjena alldeles titan lön. Jag torde icke behöfva nämna något annat för att styrka bolicfvet a£ jos Den 2 Juli. e. m. dessa 2 löner, om jag icke borde, för jern® förelsen , erinra att de Hesta Ståts-expeditionerna hafva "2 ProtocollsSecreterare-löner pä stat, ochia att derstädes högst 2 Protocoll förås i veckan , efter hvilken uträk' ning JustitieRevision borde hafva sex. I anledning af dessa anmärkningar blef StatsUf skottets betänkande till Utskottet återför vis a dt. Under tecknad, Silverstolpe, Axel G a-i briel: I förmiddags Plenum denna dag begärdes, att Herr Directeuven af Uhr matte anmodas befordra till Trycket sitt då upplasta Hietainen, såsom innefattande upplysande anmärkningar , i anledning af Herr StatsSecreteraren Friherre Wirséns i nästföregående Plenum gjorda anförande. Friherre Wirsén afgaf genast derpå dylika upplysande anmärkningar vid Herr af Uhrs. Om genom anmodan om Tryckning till den ena Ledamoten och icke till den andra , allmänheten skulle sältas i belägenhet att fatta ofullständiga omdömen om deras uppgifter och tänkesätt, så skulle sådant synas mig vara ett icke rättvist förfarande.
Jag vill blott nämna, att det går derpå ut, att, till följd af de fördelaktiga villkoren, aldrig mer än 45o adier blefvo tecknade i stället för i5oo, och på dessa 45o adier endast 20 proc. lemnade; det öfriga skulle, om det ej behöfdes, blifva en benefice åt de nuvarande actieinnehafvarne på vissa vilkor. Jag öfverlemna!' då till eder, mine herrar! att bedömma hurudant” det nya Franska viset” i dylika transactioner med Staten presenterar sig. För min del tror jag, att det finnes ett kort Engelskt ord, som vida närmare svarar emot den rätta beskaffenheten. Jag har nu genomgått åtskilligt af den tafla Const. Utsk:s memorial omfattar, äfvensom åtskilliga af de svar Konungens rådgifvare derpå afgifvit. R. o. Ad. tillhör det att bedömma, huruvida desse rådgifvare varit sådana, som de, enligt grundlagens mening, bort vara. Man kan härvid icke underlåta att vid delta tillfälle erinra sig, huru flere af dem i förra plenum förklarade, att de ingalunda tro sig äga de förbindelser man vanligen vill fästa vid en s. k. ministere; att de anse sig fullkomligen oansvarige för de mest ingripande åtgärder i vårt allmänna samhällsskick; huru de ännu upprepa och söka förskansa sig bakom de lösryckta ordalagen i 4 §:n 1 mom. Reg.Fm, att Konungen äger allena, styra Riket; och huru de ändtligen, genom sin afgifna trosbekännelse om samhället och regeringssättet i allmänhet, förflyttat ämnet in på det generella området, att inan måste göra sig den frågan, huruvida desse rådgifvare anse Regeringen vara till för folkets skull, eller tvertom, folket för Regeringens skull.
Hans son var kronofogden i Ingelstads och Jerrestads härad, sedermera häradsskrifvaren i Åsbo och Bjäre härad Jöns Adolf Bergklint, gift med Gustafva Ljunggren och känd och aktad såsom en hjärtegod och ädelsinnad man, alltid ömmande för andras nöd och färdig att hjälpa, där hjälp behöfdes. Sina barn, af hvilka sonen Olof nyligen erhållit afsked från sitt ämbete som sekreterare i hofrätten öfver Skåne och Blekinge, kunde han därför ej efterlemna annan arfvedel än en för den tiden ovanligt god och vårdad uppfostran, hvilken jämte afgjorda anlag och håg lör undervisnings väsendetredan tidigt anvisade döttrarna deras plats i lifvet. Den andra dottern Oliva blef den, som härutinnan kom att bana väg för de öfriga. Efter att under några år hafva varit biträdande lärarinna i fröken Henriette Schuberts skola i Åhus och i åtta år lärarinna hos tullförvaltare Lange, med hvars familj hon flyttade till Göteborg, öppnade Oliva Bergklint år 1857 jämte sina båda systrar Louise och Antonia (den senare afliden i fjol) själf en flickskola i Engelholm, som från en ringa början med endast tolf elever efter hand utvidgades, så att den snart nog intagit en ståndpunkt, som närmast kan anses motsvara våra högre flickskolor både i fråga om ämnenas antal och de genomgångna lärokurserna. Under året 1889 — 1890 undervisades i skolan 64 elever af 7 lärarinnor och 4 lärare. Den, som gör ett besök i denna läroanstalt, hvilken helt och hållet grundats på privat initiativ och uppehållits utan något som helst anslag af staten eller enskilde, skall snart förnim De flesta dygder, vi besitta, ansluta sig till hemmet. Där står kärlekens första vagga. jS. p. ff. |3lNDESBÖLL. ma intrycket af ', att man i Oliva Bergklint har framför sig en lärarinna, som förstår att icke blott hos sina elever inplanta ett visst kunskapsmått, utan äfven att göra detta på ett så lefvande och väckande sätt, att arbetet för eleven blir lätt och angenämt och närer och underhåller hågen för fortsatt sysselsättning med bokliga yrken.
Ibland allt, hvad som kan förfogas om innehafvandet af en egendom under tvist, är säkerligen ingenting sämre, än att låta den på slump innehafvas af hvem som lyckas att bemäktiga sig deri", eller hvad sorn kommer på ett ut, lata den blindvis qvarstanna hos hvem helst som, med eller utan rätt, finner sig deraf i besittning vid tvistens början. Heldre än att godkänna ett sådant tillstånd, utan all grund af laglig rätt, måste då rättvisan kunna tåla ett förfogande af laglig myndighet, om än icke stödt på domarebehörighet eller på den nöjaktiga undersökning af tvisten, som till dess slitande erfordras. I all händelse kan genom lagens omsorg den fördel beredas, att egendomens förvaltning för sig går utan äfventyr af vanvård och skötling. Skulle nemligen icke den af parterna, som ansåges berättigad att egendomen innehafva, vara i tillfälle att ställa säkerhet för dess häfd och möjlig återbäring af afkastningen; så kunde vederhäftig förvaltare nämnas af parterna eller, i brist af deras åsämjande, tillsättas af behörig myndighet, på bekostnad af den, som saken slutligen tappade. Stället för ett sådant lagstadgande torde vara Sale kap. Utsökningsbalken, hvars öfverskrift då komme att blifva: »Om qvarstad och bysättning», så och hura fast gods må innehafvas, sorn under tvist är. Och skulle kapitlet till slut erhålla detta tillägg: 15 §. Kommer tvist upp om ägandeeller nyttjanderätt till fast gods, och åsämjas ej partcrne, hvem det gods under tvisten innehafva må; dä skall den, som vill i besittning komma, visa sina skäl hos Konungens Befallningshafvande; och sedan vederpartcn hörd är, såsom i 2 kap. 2 § sägs, förordne derom Konungens Befallningshafvande, såsom skäligt pröfvas. 16 §. Den gods sä innehafver, ställe sådan säkerhet, som af Konungens Befallningshafvande gillas, att han skall godset väl häfda och ej skada derå göra, sä ock att afkomsten, der han tappar, skall vid sakens slut hållas vederpartcn tillhanda. 17 §.
Jag tager mig endast friheten tillägga, att det onekligen måste förekomma ganska besynnerligt, om Ständerne bevilja till ett visst ändamål högre summor, än R. M. uppgifvit och ansett vara tillräckliga, om nemi. icke något större ändamål, än det som i R. Mts propos. blifvit framstäldt vara afsedt, tillika af Ständerna åsyftas. StalsUlsk. har trott, att med den förhöjning Utsk. föreslagit utöfver R. Mts propos., skulle ett stort ändamål kunna vinnas,— ett ändamål, som mera öfversteg det, hvarmed det är att jemföra, än den förhöjda summan öfversteg den mindre, som eljest var i fråga. Således torde det vara ganska ändamålsenligt att bevilja det högre anslaget, för att ernå det högre ändamålet; men om man blott vill hålla sig till det inskränktare ändamålet, så ti H. 33 a53 Den io Augusti c. m. Ian jag icke finna något skäl att bevilja en enda rtdr mer än K. M:s propos. uppgifvit vara för detta inskränktare ändamål tillräckligt. Hr von Hartmansdorff: Man har nu uttalat StalsUtsk:s ändamål dermed att gå längre än K. M:s propos. Man har velat gifva betalning på det man skulle få sin vilja fram. Är denna vilja gagnelig eller skadlig för Riket och den allmänna undervisningen i det hela? Deröfver är StatsUlsk. icke domare. Det har cassakistan om hand, men alldeles icke att göra med organisations-frågan. Jag får således återkomma till den gamla anmärkntn, att Utsk. galt utom gränsen för sin verkningskrets. Nu har en af Utskts ledamöter sjelf uppgifvit skälet, och jag hoppas alt detta skäl blir en anleda, för R. o. Ad. att frångå Utsk:s förslag. Så har PresteSt. redan gjort, ett Stånd, som i undervisnings-ärenden torde äga lika mycket om ej mera vitsord än StatsUlskottet. Hr von Troil:
Upplästes och remitterades till Statsoch Bevillu.Utskm K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. propos. af d. 10 dennes, ang:de en förändrad reglering i afseende på stapelslädernes tolag. Äfvenledes upplästes K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. skrifvelse af d. 24 sisth Sept., ronde tillökad ordinarie båtsmansrotering inom en del län. IT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då denna nåd. skrifvelse icke innefattade något förslag, utan endast ett tillkännagifvande, att K. M. af anförda skäl ännu icke är i tillfälle att till R. St:s fastställelse öfverlemna samtliga längderne öfver den tillökade båtsmansroteringen i Riket, II. Ex. ansåg sig böra hemställa, om icke R. o. Ad. behagade bifalla, att K. M:s förevar, nåd. skrifvelse (inge läggas till handlingarne. Ropades ja. Don 12 Octo ter e. m. 133 Föredrogs ånyo BancoUtsli:s d. 5 och 9 dennes pä hordet lagda betänk. N:o IG, i anlcdn. af väckt fråga, dels om upphörande nied innevar. riksdag af all tillverkning och utgifning från Banken af sedlar å IG, 12 och 8 sk., och dels att Bankens berörde sedlar fortfarande måtte förfärdigas och utgifvas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då jag icke är af samma tanke som Utsk. i denna fråga, så kan jag, äfven om ingen annan af K. o. Ad. yttrar sin mening, likväl icke dölja min, nemi. att det vore för Riket nyttigare, om Bankens sedlar å mindre valeurer indroges och om alla sådana mynt, sorn i deras ställe erfordrades, utgåfves i silfver eller koppar. Jag kan nemi. icke föreställa mig möjligheten, att silfver kan i längden qvarblifva inom landet, så vida det icke utgifves i rörelsen.
De grunder, enligt hwilka denna Convemion är uppgjord, hafva likaledes af de fleste andre Europeiska Magter blifvit antagne, och de Förenade Rikena hafva salunda, genom den wäckelfe Kongl. Mast gifvit, i afseende ä de missbruk, som wid Orefundska T'.illens uppbörd och beräkning under en lang följd af ar inritat sig, at alla genom Sundet trafikerande Nationer beredt en rättelfe, hwarö rätts-grund Kongl. Danska Regeringen fjelf infelt. Denna Regering, med hwilken Kongl. Mast fortfarande bemödar Sig att underhalla en god grannsämja och ett upp> riktigt förtroende, har ä sin sida med beredwillighet lämpat sig till de uppoffringar, som af rämvifa och billighet wörö föreskrifne och som Kongl. Mast ansett Sig böra payrka. Om ännu omständigheter gifvas, hwilka med de Förenade Rikenaö och Danmarks ömsesidiga handelsförhållanden ega gemenskap, och hwilka det wsre önskligt att se annorlunda ordnade, hyser Kongl. Mast den fasta tillförsigt, att de uti sadant afseende gjorde framställningar snart stola leda till det dermed afystade ändamål. I sammanhang med sistnämnde underhandling hade äfven hoö Fö,höjKongl. Danska Regeringen framställningar blifvit gjorde, i afseende summas, ä det uti Fredsfördraget i Köpenhamn den 27 Maj 1660 initehall-FiE^r/I ne stadgande, att Danmark till Swerige ärligen, för underhållet af Fyrbakarne a Swensta sidan emellan Skagern och Falsterbo, skulle utbetala en summa af 3,500 R:dr; hwarwid anmärktes, att kostnaderne för dessa fyrar, hwilka till en del mast a nyo uppbyggas och alla undergått wäfentliga förbättringar, derigenom betydligt ökatS, samt att den summa, som af Swensta fartyg ärligen såsom fyr>afgift till Danmark erlades, steg till ett icke obetydligen högre belopp än ' 4 den summa, hwarför Swerige af Dagmark erhöll godtgörelfe.
Till en början får jag förklara, att jag finner Hr Nordenfelt, som eljest plägar se ämnena både ljust och gladt, denna gången har sett saken allt för mörkt, då han antydde möjligheten, att R. o. Ad. skulle misstänkas för att, vid yrkandet af anslag för militära ändamål, afse icke allenast det allmännas bästa, men dervid, till någon hufvudsaklig del, jemväl sina egna, personliga fördelar. En sådan misstanke torde ej böra förutsättas kunna upstå, och om den skulle hos en eller annan med förhållanderna obekant person förefinnas, bör den, såsom alldeles obefogad och orättvis, ej i ringaste mån inverka på II. o. Ad:s handlingssätt. Men, ehuru jag således ej delar Hr Nordenfelts farhåga i besagde hänseende, instämmer jag likväl i hans åsigt, att Hr Stjernsvärds motion ej bör antagas. Jag tror att i och med detsamma Hr Stjernsvärd och Gr. von Platen hafva förklarat, att R. o. Ad. obestridligen äger de största insigterna i allt till militärväsendet hörande, och således bör gifva de öfriga Stånden en vägledning deri, så hafva dessa ledamöter tydligen gifvit tillkänna, att de anse, det de öfriga Stånden, i dessa frågor, böra rätta sig efter R. o. Ad. Detta röjer ju lika tydligt en afsigt att både vilja inverka och tilltro sig kunna, medelst sin öfverlägsenhet, imponera på deras öfvertygelse. Om jag skulle, i likhet med hvad Gr. von Platen m. fl. tyckes hafva förutsatt, vilja i fullt mått tillerkänna våra MedStåndsledamöler de sällsynta dygderna af att vara anspråkslösa och £erna taga råd, tror jag dock ej det vara tjenligt, att allt för mycket sätta dessa dygder på prof. Vidare förefaller det mig, såsom skulle de föreslagna gemen samma öfverläggningarne föranleda till en betydlig vidlyftighet i ärendets behandling och dermed förknippad tidsutdrägt.
— Då Utskottet föreslagit 33| procents införselstull å Jern, eller likasom för de andra inhemska Manufacturers och Näringars producter, som ansetts höra /jcvillnings-Utskottets Utlåtande IV.o 44. under sk y eld s-sys te me t, så har Utskottet trott sådant vara en skyldig rättvisa emot alla Näringarne, och förmodar, att införsel af Jern med denna lull lika litet kan skada inhemska Jern—ti 11 verkningen , som någon annan näringsgren bör frukta utländsk medtäflan med. nämnde skyddstull; viljande Utskottet endast föreslå det controllerande tillägget i Tull-taxan: ”att utländskt Jern , som injörtullas, ovilkorligen bör vara för sedt med det lands stämpel hvarifrån det kommer H vad åter angår utförselstullen å Jern, så, enär varans olika qvalitet svårligen vid utförseln kan bestämmas , och en olika tull å samma varu-artikel , i förhållande till dess mer eller mindre godhet, snarare skulle qväfva än uppmuntra varans förädling, hvilket vore stridande emot landets sanna interesse, kan Utskottet, med åberopande tillika af Grosshandels-Societetens i Stockholm afgifna yttrande, pag. 28 och 29 i förra Betänkandet, icke till - Bevillnings-Utskottets Utlåtande; N.-o 44. 45 styrka ändring uti Jen nu gällande utförsels-tullen å Jern. Jern:
Skrifvelse, N:o 6. 7 tilleriplalsen och Vallmuren, hvarjemte Magistraten hemställt, att, i händelse det sålunda föreslagna tomtbytet blefve i Nåder bifallet, detsamma linge ega rum efter förloppet af ett år, vid hvilken tid sist omnämnda tomtplats, som vore utarrenderad, kunde af staden disponeras, äfvensom Magistraten, i enlighet med Chefens för Götha Artilleri-regemente begäran, under den 7 Sept. sistlidet år å stadens vägnar ytterligare medgifvit, att den emellan regementets äldre stall och nuvarande upplagsplatsen för spillningen anlagda gränd eller gata, finge till 12 alnars bredd utläggas; så har, vid sådant förhållande, och då Götheborgs stad, endast för att åt det tillämnade nya sjukhuset derstädes bereda lämplig omgifning, föreslagit det omförmälda tomlbytet, hvarvid, i stället för den af Götha Artilleri-Regemente nu begagnade, för det ena stallet särdeles olämpligt belägna, plats till meranämnde upplag, en tomt af lika areal, men af högre värde, blifvit erbjuden, Eders Kongl. Maj:t, medelst Nådig proposition af den 4 Dec. sistlidet år,‘ behagat föreslå Rikets Ständer alt till det ifrågakomna tomtutbytet emellan Kronan och staden Götheborg, uppå ofvanberörde, af stadens Magistrat föreslagna och medgifna, vilkor samtycka; och då så väl Eders Kongl. Maj:t och Kronan, som staden Götheborg, af ifrågavarande tomtutbyte hemta fördel, hafva Rikets Ständer dertill lemnat bifall. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Februari 1851. N:o C. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Jan. 1851. Preste-Slåndet — 29 Borgare-Ståndet •— 29 Bonde-Ståndet — 1 Febr. — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående eftergift af eli Kronan tillfallet dana-arf efter afl. Postmästaren JVallvik. (Stats-Utsk.
det heter, af blomsterrabatter, gamla och » Jag kan ju stå i stället, jag, » sa Johan. Karlen såg så dum ut, att pickelhufvan imga, och af herrar, så ordensprydda och » Tack, » sa jag och sjönk ned som en riktigt tycktes klä honom. guldsmidda, att man inte ens såg hvad klump. » V i d pressen, » tillade jag än förnämare. de var af. » H y s c h! » fräste en herre. Så trädde en smärt, uniformsklädd gestalt » Ä h, hör på g u m m a n! » skrek en pojkröst. Nu trängde en hofman med en metersfram på en blå sammetsläktare och hälsade hög tagelplym sig igenom folkmassan, bä- » H o n ligger i pressen! » så innerligt vackert åt alla håll och kanter. rande en guldfodrad kappa på armen åt » Syns inte på ' ua! » skrek en ann. » O, Ruffen, » sa jag och neg om och drottningen! Så mycket hann jag se. Nog tycker jag, att Kungl. Majestät borde hålla sina pojkar instängda de dagar det om igen: » det var Kronprinsen! » » Hvad gör de n u? » frågade jag om en är fråga om ang-tu-si-asmen och fosterländ» Sitt, Lovisa! » ur min ryggarrest. ska känslor! » Förr dör jag, » sa jag och böt om fot. » En gammal herre håller tal som inte hörs, » » Du borde ha tagit Lycko med dig. » Nu var vi emellertid inom poliskedjan. sa Ruffen. » Det borde jag, eller åtminstone borde jag » Kom, » hviskade jag ifrigt, » sår gå vi » Då kan han låta bli ta upp tiden med, » ha satt på mig ett par gamla känger! Hålla sa jag. genast in! » Nu gick vi till en ingång, vaktad af en — hålla! » Jag till att vinka med parasol» Hvad gör de nu? » ljusblå vaktare i uniform; jag naturligtvis len det mesta jag orkade. » Nu sjunger de kantaten. » m e d min storhets insegel, min älskade press» Ä r du tokig, Lovisa, vinkar du åt Kron» H v e m har skrifvit d e n? Är det » bok i handen.
Det vid andra större arbetsförelags befordrande medelst allmänna understöd, iagttagna förhållande emellan Statens och de enskilde intressenternes bidrag har således ej heller, i fråga om Statsbidraget för detta företag, blifvit förbisedt. Enligt det af Rikets sednast församlade Ständer beslutade och i Utskottets återremitterade Betänkande anförda stadgande, skola de för vattenaftappningar med flere arbetsföretag beviljade "directa Stats-ans/ag” utbetalas ’’efter det arbetet blifvit börjadt, ”successive, i män af dess fortgång, äfvensom de bidrag, menigheter, bolag ”eller enskilde förbundit sig lemna, i samma mån och i lika förhållande *med Statsbidraget, till företaget utgå och användas.” Då följaktligen, i afseende på ordningen för det till nu ifrågavarande upprensnings-arbete tillstyrkta Stats-anslags utbetalande, ett sådant stadgande, som åtskillige medlemmar utaf Borgare-Ståndet yrkat, redan finnes meddeladt, och då Utskottet uttryckligen tillstyrkt, att den till samma arbete beviljade lånesumma, endast under iakttagandet af enahanda villkor och förbehåll, som för dylika Stats-anslag vid sistförflutna Riksdag fastställdes, måtte få utgå i egenskap af anslag utan återbetalningsskyldighet, lärer någon ytterligare eller serskild bestämmelse, angående vilkoren och tiden för utbetalningen häraf, icke erfordras. Beträffande åter anmärkningen, att den af Utskottet föreslagna termin för ifrågavarande företags utförande vore alltför kort, enär detsamma, före utgången deraf, omöjligen skulle kunna medhinnas, så anser sig Utskottet böra upplysa, att uti det med Committerade, på grund af Kongl. Brefvet den i4 Februari 1844» afslutade contract, tiden för arbetets fullbordande blifvit bestämd till 1847 års slut, hvaremot Utskottet ^ Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 212. sned afseende å de uppgifna hindren för Stats-bidragets utbekommande, funnit skäl utsträcka denna tid till slutet af år 1848.