Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan allt detta är sammanlagdt, uppgöres droguens pris i medicinal-taxan sålunda, att apothekaren vid försäljningen af större partier får 661 procent och för minut-försäljning 100 proceu*, utöfver hvad varan verkligen kostar honom. 2:o. Betalning för allt arbete, som erfordras i laboratorium, så väl som vid reeepternas expedierande i apotheket, hvarigenom hans kostnad ersättes för underhållet af medhjelpare, af dräng såsom biträde vid laboratorii-göromålen och för inköpet af diverse effekter och apparater för laboratorium. Med den nettobehållning af 66f ä 100 procent å hvarje drogue, hvilken sålunda vid försäljning af medicinalier tillfaller apothekaren, skall han bestrida utgifterna för apotheks-lokalens hyra, lärlingars underhåll, ränta å nedlagdt kapital samt lefnadskostnadcn för sig och sin familj. — Kommitterade tillstyrkte äfven, att dessa grunder må fortfarande förblifva gällande, dock med den förändring vid beräknandet af ersättning för Jaborationsarbetet (pro laborej, att densamma upptoges till 15 sk., i stället för 12 sk. 10 rist., för hvarje arbetstimme, som benöfde användas till en operations verkställande, hvilket vore föranledt deraf, att underhållskostnaden för medhjelpare sedan år 1819 i ungefärligen samma proportion stigit, hvarjemte kommitterade föreslagit upphäfvandet af föreskriften i Kongl, kungörelsen den 23 Januari 1827, angående apothekarnes skyl - Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, l\’:o 198. 7 dighet att, vid leveranser af läkemedel till allmänna inrättningar, fullgöra desamma mot 10 till 15 procent lägre pris än, som medicinal-taxan utsätter. Någon allmän eller serskild nedsättning uti densamma hade för öfrigt icke blifvit af kommitterade föreslagen.
De för nedannämnde reparationer och arbeten å Linköpings, Wexiö, Skara och Westerås domkyrkor, under 1847 och 1848, 1850 och 1851 samt 1856, 1857 och 1858 års riksdagar, beviljade lån, — af hvilka lånet för Linköpings domkyrkas reparerande år 1850 från Riksgälds-kontoret utbetaldes med Tretiotusen R:dr, lånet för utvidgningsoch reparations-arbeten å domkyrkan i Wexiö år 1852 med enahanda belopp, lånet för reparationsoch andra förbättrings-arbeten å Skara domkyrka år 1857 med Tjugofemtusen R:dr och lånet för reparationer å samt åtskilliga förändringar uti Westerås domkyrka år 1858 med Tjugotvåtusen femhundra li:dr — skola återbetalas genom erläggande före hvarje års slut, af Sex procent å de ursprungliga lånesummorna; hvarvid Fyra procent årlig ränta beräknas oeh godtgöres för det lånebelopp, som vid hvarje liqvid återstår, samt öfverskottet anses utgöra kapital-afbetalning; dock få lånen för reparationerna åSkara och Westerås domkyrkor räntcfritt och utan kapital-afbetalnings verkställande innehafvas till slutet af innevarande år 1860. Skulle den för nu omförmälde 4 lån stadgade betalnings-skyldigket icke inom bestämd tid fullgöras, skall dessutom för det belopp, som till liqvid förfallit, erläggas Fem procent årlig ränta intill dess detsamma varder vederbörligen inbetaldt. Såsom ränta och kapital-afbetalning å det Carlskrona stads pastorat, vid 1840 och 1841 års riksdag, tillerkända låneunderstöd af Aderton tusen R:dr, inbetalas årligen Fem procent å denna summa, deraf räntan för det vid hvarje inbetalning återstående kapital beräknas efter Tre procent; och kommer således den öfriga inbetalningssumman att minska lånebeloppet.
Stat s - Bid ra g. p 1823 och 1830 årens Förordning ar. » Ständige Räntor. * > • , 7$ 0 /> Clerecie .Statens Underhåll 0 s 8-2 er 2:<lra Art. B. W bc , t ' ■ «h g t"1 b pB ' 0 0 CD fts <t 0 - 2 CL ■ 0 *“^2,0 *5 0 3 P. a. * SJ u 3- n B. cn" D K Cd T1 29, 34 §§ 37> 4° §§• p T fi: b Cn 1 O c 0 a> D 1 Cfc r . jrj S~: ei P crcP £:3 P-s P 7- 3 Q 3 Q cn 0 ' cf * « cn »0 b R:dr sk. r. R:dr sk. r. Ridt 9k. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R;dr sk. r. R:dr sk. r. Hulr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R;dr sk. r. Ridr sk. r. R;dr sk. r. G. L. AF SCHMIDT. P. LUNDMARK. BEFALLNINGSHAFyANDES UTI Gottlands Län TILL I underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. S C <D € B TI> <0 Gottska Sandön, belägen 5 Geografiskaeller Sjö-mil Norr om Fårön, tillhör äfven Gottlands Län.
Måhända torde Hr Dalman kunna upplysa, hvad beslut de öfriga Stånden fattat. Hr Dalman: Jag förmodar, att Hr Ridd.secret. åtminstone från BorgareSt. erhållit prot.utdr., aog:de denna sak. Hvad BondeSt. beträffar, voro dessa anmärkningar så generella —- och jag tror, att BorgareStrs äfven voro det —, att det beror på Constit.Utsk. ensamt att rätta redaetionen efter PresteStrs förslag. Underteckn. Ridd.Secret.: Det enda Stånd, hvarifrån speciel uppgift inkommit öfver beslut i anledn. af Constit.- Utsk:s förevar, memor., är BorgareSt., som beslutat anmoda Constit.Utsk. att omredigera 43 och 99 §§, sä att de öfverensstämma med Ståndets vid 6 § fattade beslut. Hr von Hartmansdorff: Det förslag, som Constit.- Utsk. i denna § framlagt, motsvarar Utsk:s hemställan, dels alt Rikets Allm. Ärenders Beredn. skulle försvinna, och dels att åt Just.departementets Expedition gifva en benämning, någorlunda svarande mot de öfriga departementernas, men likväl under förutsättning, att Just.ministern fortfarande vore domare. Utsk:s hemställan i begge dessa hänseenden har blifvit förkastad, och IJtsk:s förslag lill ändringar böra således jemväl förfalla. Jag inser icke något skäl, hvarför icke Just.revisionen fortfarande må bibehålla samma namn som förut, enär någon förblandning af Just.revisionen med den Just.ministern underlydande Expedition hädanefter icke bör kunna aga rum. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. måtte för dess gemensamma tanka vid denna jj endast förklara den anmärkning, som Hr Dalman gjort i afseende på de embetsverk, som möjligen kunna blifva inrättade i stället för Collegierna eller jemte dem och lill afhörande af hvilkas öfverläggningar och beslut Just.ombudsm. äfven bör hafva tillträde. Det är olämpligt att tala om öfvei läggningar och beslut i en Expedition, der inga sådana äga rum.
Hvad åter kurvorna beträffade, har Styrelsen funnit desamma, då på ingendera linien några sådana funnos med mindre radie än 2,000 fot, icke kunna i någon afsevärd grad inverka på trafikkostnaden. Likaledes har Styrelsen ansett underhållskostnaden af banan, per mil räknad, icke kunna komma att synnerligen ökas till följd af Nilsbyliniens något starkare stigningar och större antal krökningar, om äfven dessa förhållanden icke vore alldeles utan inflytande. I afseende på den här ofvan omförmälda andra frågan, huruvida trafikinkomsterna å Nilsbylinien kunde antagas blifva så mycket högre, att denna linies dyrare anläggningskostnad derigenom blefve Staten ersatt, erinrar Styrelsen hurusom persontrafiken här såsom annorstädes och snarast i ett glest befolkadt land, uppnår en viss kulmination, hvaröfver den sedermera blott långsamt höjer sig^ •20 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. hvaremot godstrafiken städse tilltager i en vida högre proportion. Sålunda hade antalet transporterade personer å Statens jernvägar varit år 1863 996,868, * 1861 1,024,441, „ 1865 1,091,022, under det att nämnda år gods fraktats, nemligen: år 1863 3,994,216 centner, „ 1864 5,264,311 „ 1865 6,694,264 hemtande Styrelsen ej mindre af dessa sifferförhållanden, än jemväl af den erfarenhet, som flera enskilda jernvägar lomnat, anledning till det antagande, att “de “banor komma att i framtiden lemna det bästa ekonomiska resultatet, som läggas “så att do kunna tilldraga sig den största möjliga godsrörelse eller med andra “ord hufvudsakligen betjena de näringar, som producera stora qvantiteter, oaktadt “möjligheten att transportera deras produkter förutsätter låga frakter."
I följd häraf hade Komitéen, uti derom afgifvet särskildt betänkande, yttrat den åsigt, att frågans lösning ej längre kunde åsidosättas, enär, enligt Komitéens tanke, för kavalleriets fortfarande bildning och duglighet lämpligt ordnade ridskolor vore ett oeftergiflig! vilkor. Efter utveckling af vigten utaf god hästdressyr samt det inflytande, ryttarens kunskap deruti och skicklighet i öfrigt måste utöfva på hästens utbildning och bedömande af hans förmåga, hvilket allt icke utan arbete och längre öfning kunde förvärfvas, bade Komitéen anfört: att, hvad beträffade de vid indelta kavalleriet anställde stallmästare, deras af truppens instruktion och bästarnes dressyr upptagna tid icke medgåfve, att något väsendtligt för befälets högre undervisning kunde åstadkommas; hvarförutom der felades, — hvad som vore ett nödvändigt vilkor för denna undervisnings allvarliga befrämjande, — tillräckligt antal hästar att för en sådan undervisning begagna. Man vöre således inskränkt till stallmästarne vid de värfvade regementena. Vid det ena af dem, der ännu funnes en utmärkt stallmästare, hade ock, genom sqvadronschefernas välvilja att för ändamålet tillhandahålla hästar, tillfälle till ridning kunnat beredas, ehuru visserligen för ett ringare antal, likaledes vid hofstallet i 50 Slats-Utsköttets Utlåtande M 66. Stockholm medelst hästar, tillhörande detsamma. Men hvad öfriga enskilda ridskolor anginge, kunde hvad der läres icke benämnas ridkonst, då undervisningen inskränkte sig till att bibringa förmågan att sitta någorlunda fast i sadeln och att nödtorftigt styra en häst. Den hufvudsakliga bristen i alla, då lärarekrafter ej härtill finnas afsedda, vore likväl tillfälle till inhemtande af den grundligare kännedom om hästen, hvarifrån ridkonsten, såvidt den skall högre drifvas, måste utgå. Dessutom kunde dylika skolor aldrig medföra för Staten berättigade anspråk på högre skicklighet hos kavalleri-befälet, ehuru dessa anspråk å Statens sida och för dess nytta borde vara lika oeftergifliga, som å andra sidan befälets att utaf Staten erhålla medel till förvärfvande af en för dess tjenst behöflig kunskap.
4:o af J. P. Sandstedt från Jönköpings län, som anmärkt, att om, såsom på många ställen är förhållandet, serskilda hemman och byalag mötas i skog och utmark, och å ena sidan marken uppodlas, men sådant deremot icke å andra sidan, i anseende till markens ofruktbarhet, kan ske, så uppstode, när föreskriften i 5 <§ af Kongl, förordningen, angående stängselskyldigheten, att de förändringar skog och utmark kunna undergå genom uppodlingar till åker, äng och planteringar, icke böra verka till annat förhållande uti skyldigheten till hägnads upprättande och underhållande, tolkades efter ordalydelsen, fråga derom, huruvida det hemman eller byalag, hvars skogseller utmark icke blifvit uppodlad, kunde undgå att deltaga i upprättande och underhållande af stängsel emot den uppodlade jorden; och har motionären, i anledning deraf, föreslagit, att nämnde § måtte erhålla förändrad lydelse af det innehåll: att all stängsel byar och öfrige hemman emellan skall efter oförmedladt hemmantal utgöras, utan afseende på ineller utegor. 5:o af Anders Persson från Östergöthlands län, som förmält, att, enligt den erfarenhet motionären vunnit, omförmälde förordnings 6 §, på hvars tydning stäng seldelningens billighet och rättvisa egentligen hvilade, icke blott kunde tolkas på olika sätt, efter olika uppfattning, utan ock, vid tillämpning inom skifteslag, i de flesta fall ledde till orättvist betungande för de större hemmanen; men att motionären deremot funnit, att mera billiga och fördelaktiga resultater vunnits genom tillämpning af de grunder för stängselskyldighetens fördelning, som blifvit föreslagne uti en, motionen bifogad, tryckt skrift kallad »Tankar i stängseldelnings-frägan af Ernst Wiman», Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, Jtf 49. 3 hvilka grunder för stängselskyldighetens fördelning skola någon gång i sednare tider blifvit vid laga skiften inom Östergöthland af delegare i skifteslag enhälligt antagne.
Om beväringsmanskapets permittering och om dess iifningsmöten. § Kongl. Majits Befallningshafvande ega att, då särdeles vigtiga 8 § omständigheter dertill föranleda, från tjenstgöringsskyldighet på kor - r.o W 3 CO O: n zr ta. 2- 2 ta* ° PP oo o g o5" o O* -1 2; ■s ‘ 11 ° § & i e: ga, <"5 3 B: £ « W' ST. p a? sB '"/3 2 § 2 CU fö h-*» n C: Vi 2- —» C/l w < 3. *1 c % ct'-i po * §■ 2 1- g“ B r+- (2 S & ^ ^ sa • f* —b .. 5 s "3 •* fö 2 C/l v tare tid permittera inmönstradt men till befälet ännu ej öfverlemnadt beväringsmanskap, hvarom nödig underrättelse bör vederbörande Chefsem bete meddelas. Inmönstradt och i tjenstgöring ingånget beväringsmanskap skall deremot, i afseende å permittering, behandlas lika med öfrige krigsmän, så att på vederbörande befälhafvare må ankomma att, med strängt iakttagande af hvad författningarne mot missbruk i sådant afseende stadga, under fredstid bevilja permission åt beväringskarl, - när visas kan att hans välfärd genom permissionens vägrande äfventyras, hvarom dock underdånig anmälan, upptagande skälen för den beviljade tjenstledigheten, genast bör afgifvas. § 20. Till undergående af vapenöfning kallas de beväringsskyldige, p. 56. som blifvit dertill uttagne, genom kungörelser, som af Kongl. Majds Befallningshafvande utfärdas och i kyrkorna uppläsas, samt tillika böra innehålla underrättelse om de vitesböter och öfriga påföljder, som drabba den från öfningsmöte obehörigen uteblifne beväringsskyldige. § 2»-
Om än des^a kunna och böra påtinkas i några af administrationens grenar, för att både bespara utgifter för onödige embeten och sätta statshjulet i kraftigare gång; så må de icke så verkställas, att de uttorka källorna, hvarigenom lifvet sprides i nationen. Verkliga statsbehof saknas ej Försvarsverket fordrar ännu mycken ansträngning. Åtskilliga af industriens grenar behöfva hos oss uppmuntran och understöd. Hvad som i sådane ändamål utgifves af nationen genom Statsverket, å~ terkommer till folket sjelf, lifvar arbetsamheten , väcker omtankan och sprider välmåga. Denna min öfvertygelse om rätta sättet att afhjelpa förlägenheten, anhåller jag måtte blifva genom remiss meddelad det Utskott , som skall sysselsätta sig med utarbetande af ståtsregleringen och rikets financer. Jag begagnar tillfället och min rättighet att för nationens ombud framlägga min tanka i ämnet, den jag äfv®n alltid följt, då jag bordt Den 24 Februarii. s53 inför Konungen densamma i underdånighet yttra. Den eller de ?om önska en förändring uti den af dem med benämningen af Minister» utmärkta corps, torde bii Iva betänkt på någon fond', hvarmed afgående StatsRåd och StatsSecreterare böra pensioneras, dä de befinna sig ur stånd att gilla de grundsattser hvarpå besluten byggas, och derföre anses, böra resignera Visserligen kunde både jag och flera af mina herrar medbiöder finnas villiga att lemna våra platser åt de personer, som med starka armar tro sig kunna föra det administrativa och financiella svärd, de sjelfve hopsmidt. Vi kunna ej sakna all förmodan att finna dessa armar innan en ny Riksdag inträffar uttröttade och opinionen förändrad samt behofvet af nämnde pensionsfond derigenom satt uti en ännu kiaxare dag. Herr Stråle, Nili Wilhelm-.
Vid detta förhållande och då Kongl. Maj:t i Kader täckts förklara, det Kongl. Maj:t och Kronan ej kunde vidkännas någon ersättning för hvad Indelningshafvare vid tilläfventyrs bristande tillgång hos Arrendatorer och Cautionister kunna förlora, emedan Indelningarne blifvit på vinst och förlust emottagne, utan Sökanden agde att i Laglig ordning göra sitt anspråk emot vederbörande gällande för hvad han, i påräknad inkomst af Bostället, kunde hafva förlorat; Men förra Arrendatorn, emot hvilken detta anspråk borde vändas, afstå It sin egendom till Borgenärer, och skall vara alldeles utur stånd att något gälda, om han ock dertill, efter en kostsam Rättegång, skulle dömas skyldig; Har Lieule - i q6 Stat s-TJ tskottets Beta n kan pen, nanten i underdånighet anhållit, att af Nåd blifva hugnad med ersättning för detta sitt lidande.
Sedan Ständer erindrat sig hurusom de Z:ne öfrige Rcspective Standell ansett den Bewillning, hwilkcn Nissens Ständer wid denna Riksdag sig ätaga, böra till tre femte-delar kallas Bewillning och till twä femte-delar Krigsgärd, samt emedan Prcste-Ständct befarade att igenom sistbcrörde benämning dest hcmmamarande Medborgare, dels torde päminnas om det olyckliga tidehwarf, dä cn Krigsgärd, som mart sagt öiwersteg hwarje undersätes förmäg-a att utgöra, af dem utstrefs, dels och. torde bringas att frukta dct ett nytt krig, till hwilken fruktan likwäl ingen sannolik anledning synes wara för handen, snart torde infalla, fann V-este-Standet betänkligt, att för sin del en sadan benämning antaga, och ansäg sig böra till sina Respectivc Med-Ständers bcpröfwande wördsamt och manligen hemställa, om de icke, i anseende till förenämnde stal skulle täckas med Prcste-Ständct instämma deruti; att alla de medel, hwilka jämlikt BcwillningsFörordningen, och i stöd af de för Bcwillningm antagne grunder böra till Smtcn utgöras, mä pä dct satt de uti Rcgerings-Formcn kallas, med Titel sf Bewillning »ämnas; anseende Ständer sig i annor händelse wara föranlätit, att hänskjuta detta mäl till afgörande af Förstärkta Stats-Utskottet pä sätt Rcgerings-Formens 71 §- föreffrif Mer. Dt suxrs. iLx ikrotocollo. ä II./l.imcjuirt. Herr §83 Den Z6 ÄprZ!.
Och jag skall så dem ibland folk, att de skola tänka uppå mig i fjerran landom, och skola med sin barn lefva och igenkomma. Ty jag vill låta dem igenkomma utur Egypti land, och skall församla dem utur Assyrien, och låta dem komma uti Gileads land och Libanon, och dem skull intet fattas. Och han skall gå igenom det trånga hafvet, och slå böljorna i hafvena, att alla djupa floder skola uttorkade varda. Så skall då förnedradt varda det prål i Assyrien, och spiran uti Egypten skall återvända. Jag skall stärka dem i Herranom, så att de skola vandra uti hans Namn, säger Herren. Låt upp dina dörr, Libanon, att eld må förtära din cedreträ. Jämrer eder, I furoträ ty cedreträn äro fallne, och den härliga byggningen är förstörd. Jämrer eder, I eker i Basan; ty den faste skogen är omkullhuggen. Man hörer herdarna jämra sig; ty deras härliga byggning är förstörd. Man hörer de unga lejonen ryta; ty Jordans prål är förstördt. Det säger Herren, min Gud: Vakta slagtefåren; Ty deras herrar slagta dem, och hålla det för ingen synd; sälja dem; ock säga: Lofvad vare Herren; jag är nu rik; och deras herdar skona dem intet. Derföre vill jag ock intet mer skona inbyggarena i landena, säger Herren. Och si, Jag skall öfvergifva menniskorna, hvar och en uti dens andras hand, och uti deras Konungs hand, att de skola förkrossa landet, och jag skall intet hjelpa dem utu deras hand. Och jag vaktade slagtefåren för de elända fårens skull, och tog två stafrar till mig; den ena kallade jag Lust, den andra kallade jag Ve, och vaktade fåren. Och jag förgjorde tre herdar uti enom månad, ty jag förmådde icke lida dem; så ledo de ej heller mig. Och jag sade: Jag vill intet vakta eder. Det som dör, det dö; det som försmäktar, det försmäkte; och de qvarblefne äte det ena dess andras kött.
Hvad som deremot, bland de föréslagne åtgarderne, endast finnes angå och åsyfta tillägg eller förändringar uti allmänna Hagens, saint öfrige laga Stadgars, föreskrifter, rörande inteckning i fast egendom, till lättade utvägar för befästandet af enskilde personers låneaftal sins emellan genom fastigheters hypotliecerande, på ettsätt, som, fullkomligare än genom nu gällande författningar, finnes vara skedt, kunde uppfylia ändamålet att stadga den högsta möjliga säkerhet för dylika aftal, der fast egendom utgör grund för Crediten, och, för enskilde Personers eller Corporationers pa sådant sätt befästade förbindelser åstadkomma ett allmännare förtroende och ett lättare antagande i rörelsen såsom representativer af ett fast orubbligt värde; allt sådant hafva Utskot. ten, ehuru fullkomligen erkännande vigten deraf, äfven i allmänt financielt hänseende, att jemväl denna del al lagstifningen för enskilda crediten varder inrättad på ett sätt, som till det lubbade förtroendets återställande oell xxxn Statsoeh Banco-Utsioltens Utlåtanden. upprätthållande för framtiden kan anses bidragande, likväl icke kunnat anse hörande till deras befattning att särskildt pröfva och upptaga; enär för beredandet af Rikets Ständers beslut härom, och beslutens öfverlemnande till Kongl. Maj:ts Nådiga Stadfästelse, ett helt annat behandlingssätt finnes uti grundlagen föreskrifvet, an det för ämnen , hörande till financernes reglering; och, enligt hvad Utskotten erfarit, Lag-Utskottet, i anledning af flere till detsamma enskildt remitterade motioner, varit och ännu är sysselsatt med öfverseende af inteckningsoch executions-författningarue till deras betydligaste delar. Hvilket allt, jemte en ledamots skiljagtiga mening, Rikets Högloft. Ständers ompröfvande dock vördsamligen underställes. Stockholm den ai Junii 1823. ■ * Statsoch Banco-Ulskottens Utlåtanden. Xxxnr Utdrag af Protncollet hållit uti Rikets Högloft.
Ser han sig ihågkommen, glades han o c h öfverskattar väntjänstens värde, m e n så m y c k e t djupare nedstämning erfar han, då han ser sig glömd, ty detta är i hans ögon detsamm a s o m, att man börjar icke bry sig om honom. » » Nej, » tänker han, » jag är en besvärlig sjukling, på hvilken de tröttnat », o c h från denna idé utspinner han en följd af tysta, bittra reflexioner, som, då de m e d själfsuggestionens makt fått fart m e d h o - n o m, icke så lätt läggas till försonad ro g e n o m andra, nya vänlighetsbevis. T y dessa äro kanhända blott allmosor, gifna för att han icke skall ligga o c h tjura längre. G e n o m glömska af en lapprisak, som så lätt kunnat anskaffas, kan således för en hel dag hans förut uppryckta psykiska tillstånd blifva nedtryckt — detta till stort m e n för det fysiska tillståndet. Möter h o n o m så ett äfven det allra vänligaste: » jag begriper inte, att du kan lägga på sinnet en sådan obetydlighet I » känner han sig ännu bittrare i sin håg, ty det är just det, att m a n ej begriper vare sig det eller det inom h o n o m, s o m smärtar h o n o m, m a n begriper, att han behöfver mat o c h dryck o c h vård o c h att man b ö r vara snäll o c h deltagande — hvilket man j u på sitt vis äfven är, så att allan rättfärdighet tycks vara uppfylld — m e n det är i de där punkterna af sjuklig längtan, o r o o c h svårmod, s o m han känner sig vara oförstådd, » JANNE IDUN AF STACKARE ». CECILIA SKISS FÖR MILOW. N Ä R H A N V A R L I T E N, kallade de h o n o m a l l - tid » stackars lille Janne », m e n han var inte liten, tvärt o m rätt duktig för sina år, o c h de som använde attributet » stackars », gjorde det af medlidande för den vårdslösade, moderlöse gossen.
Enär detta lånekapital, i November månad 1847, blifvit af annan man öfvertaget, förnya Revisorerne det vid 1847 års revision gjorda yrkande, att dessa äldre räntemedel, så vidt sig göra låter, måtte indrifvas eller i behörig ordning till afskrifning befordras. § 4. Aflidne Prosten Gustafssons konkursmassa häftar ännu för följande skulder, nemligen: Till Wisby skolkassa . 126: 27. — „ Eurmeisterska stipendie-fondcn 413: 30. 1. samt, såsom det af ingående balansen i sednare årets räkning vill synas, till Wisby domkyrka 128: 31. 5. Då bemälte Prosts skulder lill stiftets byggnadskassa och kassa emeritorum, enligt Domkapitlets den 26 Januari 1848 derom gjorda anmälan, blifvit af Gustafssons konkursmassa berörde kassor godtgjorda, förmoda Revisorerne, att åtgärder redan äro vidtagna, hvarigenom de nu anmärkta balanserna måtte till vederbörande kassor ofördröjligen inflyta. — 17-1 - Härförutan anse Revisorerne sig böra omförmäla, alt, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers hos Kongl. Majit i underdånighet gjorda hemställan om formulärers upprättande lill efterrättelse i afseende på räkenskaper, som af Konsistorierna böra afgifvas, Kongl. Stats-kontoret, under den 13 sist!. September, undfått nådig befallning, att med underdånigt förslag till ett, för samtliga Konsistorierna i Riket gemensamt, formulär för ifrågavarande räkenskapers ändamålsenliga uppställande lill Kongl. Majit inkomma. Wya ElementaF-skolan i Stockholm. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-rätten för båda åren undergått granskning ulfin anmärkning, upptaga förhållandet emellan utgifter och inkomster sålunda. I® ehet. 1840. år 1847. Balans frän föregående året: Uppbörd: Credit. Utgifter: — Balans till påföljande året. Räkenskaperna hafva icke till någon erinran af Revisorerne föranledt. Ber^s-skolan i F&Mioa.