Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så tog han sig en »husstyra», som han låfvade äktenskap, om hon visade »att hon dög nå’ te». Nu blef det fart på Lögde. Hus-styran arbetade nätter och dar, så fingrarna kroknade och hullet försvann, ty lockelsen att bli stormor var oemotståndlig, men när ett år gått till ända, förklarade den blifvande äkta mannen, att det var så godt hon såg sig om på annat håll: »hon va’ alltför picklig att sköte hushållet i en tocken gård som hans.» Så fick han en annan genom samma lockmedel. Därpå en ny och så åter en ny. Far »skrattade invärtes», så det skrynkliga ansigtet blef blodrödt, när han såg huru den sist anlända satte i, för att hinna tappen i krubban, som de andra icke kommit åt. En hustru! Gu’ bevara’n! Lefde hon, så vart hon utsliten, dog hon, så måste han låta begrafva’na. Ingendera delen frestade honom, men nytta skulle man dra’ af allting här i världen, det var hans åsigt. Egentligen fans det en permanent husmoder på Lögde, men henne kom ingen ihåg – Lisa, sonhustrun, en lång, mager, enfaldig kvinna med fromma, blå ögon, förvirrad uppsyn och lemmar, som inte tycktes passa ihop. Hon såg ut som om hon blifvit sönderslagen och hopsatt igen hur det fallit sig. Hon tjenade piga i grannsocken, när unge Olof Carlson gjorde hennes bekantskap. Rent på trots gifte han sig med henne, strax efter moderns död, rent på trots tog han hem henne på gården, men så öfvergaf han henne och reste till Amerika, när fadern gjorde honom hemmet för hett. Nu hade visserligen svärfadern kunnat köra både sonhustrun och barnkräket hennes, som råkat bli födt några månader för tidigt, på porten, eftersom hon aldrig »bönat» för bröllopet, men han lät nåd gå för rätt – isynnerhet som han visste, att han skulle bli tvungen att draga försorg om dem, ifall de kommo i nöd, hvilket naturligtvis skulle bli fallet.
* I Nordisk Familjebok uppgifves de många uppsatser och böcker Geffroy utgifvit om Sverige med det tillägg: Ingen nu lefvande utländsk författare har i så hög grad som G. bidragit att göra Sveriges nyare och nyaste historia känd utom Nordens gränser.sitt innehåll snart kända i Köbenhavn och uppväckte stör harm bland alla dem, som höllo på ett Danmark intill Eidern, och dessa utgjorde flertalet inom Folketinget. Deras språkrör, Faedrelandet, uttalade sig skarpt mot förslaget och sade bland annat: » vi ha en bitter erfarenhet som lärt oss, att kung Karl eger ingen makt att i Sverige bringa till utförande sina personliga planer och önskningar då de strida mot hans regering ». Detta allt verkade en förändring i Monrads sinnesstämning. Härtill kom, att Kristian IX ännu då hoppades på bistånd från England och af sitt tyska sinnelag och en del af sin omgifning invaggades i den föreställningen, att han under ett eller annat namn skulle kunna fa behålla Holstein. I Monrads sista bref den 13 maj yttrar han allvarliga betänkligheter mot det af Karl XV framstälda förslag, som han i det första brefvet förklarat sig böjd att gå in på, men tillägger för öfrigt, att han icke kunde uttala någon bestämd mening förr än han fick konferera med sina egna kolleger och med konung Karls rådgifvare. Men derjemte sände han genom ministern Carlsen ett utarbetadt, karri-keradt, förslag till den familjetraktat mellan svenska och danska konungahusen, hvartill konung Karl lemnat i sitt första bref ett kort utkast. Detta kostliga dokument införes här ordagrant. » Den av de tvende Konger, som överlever den anden, bliver Konge over Nordens tre Riger. Doer Kong Christian forst, då er efter ham Kong Carl Konge i alle tre Riger, og omvendt om Kong Carl doer forst, bliver Kong Christian Konge.
Af dessa ur kyrkolag och författningar återgifna föreskrifter droge jag följande slutsatser: 87 att Öfverbefälhafvare för frivillig Skarpskytteförening, hvilken såsom Norra Hallands, stält sig till efterrättelse Kongl. Kungörelsen den 8 Mars 1861, vore i denna sin egenskap att betrakta icke såsom enskild person, utan såsom offentlig myndighet, hvilken i fråga om föreningsmedlemmarnes sammankallande till vapenöfning ägde att å Kongl. Maj:ts vägnar »bjuda och tillsäga»; att denna Öfverbefälhafvare följaktligen, i kraft af ofvanintagne stadganden ur Kyrkolagen, Resolutionerna å Presterskapets besvär åren 1719 och 1720, samt å Allmogens besvär år 1766 och Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, haft rätt att fordra, det en af honom utfärdad kungörelse skulle efter gudstjenstens slut från predikstolen uppläsas; och att följaktligen hvad nyssanförda Kongl. Cirkulären af åren 1812 och 1823 innehålla om Presterskapets rätt och pligt att granska och pröfva kungörelsens tjenlighet att uppläsas, såsom stadgadt endast om de i samma Cirkulär omförmälda enskilda kungörelser, icke ägt tillämpning på den kungörelse, hvarom här vore fråga. Af detta allt följde, att jag ansåge vice Pastor Shafva saknat stöd af lag för sin vägran att uppläsa den kungörelse, hvarigenom Öfverbefälhafvaren för Norra Hallands frivilliga Skarpskyttekorps sammankallade till vapenöfningar medlemmar af samma korps, hvilken olagliga vägran jag lade vice Pastorn S. till last såsom fel i embetets utöfning och, af sådan anledning, jemlikt Kongl. Cirkulärbrefvet den 7 December 1787, hos Domkapitlet anmälde. Vid den förklaring, hvilken Domkapitlet i anledning häraf från v. Pastorn S. infordrat och sedermera till mig öfverslcickat, framstälde jag uti ytterligare skrifvelse till Domkapitlet åtskilliga anmärkningar.
Jag skulle anse det vara Den C November e. m. 95 nyttigt, om It. o. Ad. bifaller åtcrremiss, att SlatsUtsk. förändrade det anslag, sorn nu blifvit uppfördt för ifrägavar. ändamål, nemi. 3,000 r:dr, till förslags-anslag, att af K. M. disponeras oell förskottsvis anvisas med 1,000 r:dr om året i den mån arbetet fortgår, till ett belopp af tillsammans högst 6,000 r:dr. Dä blir utgiften icke större än sorn för arbetet bchöfves, och dä uppnås det ändamål, hvars nytta af SlatsUtsk. blifvit pä förhand erkändt, utan att Slaten belastas med någon drygare kostnad för ögonblicket. Jag förenar mig med Frih. Cederström, Thure, i begäran om ålerremiss af betänk. ITr von Hartmansdorff, Au g.: Då StatsUtsk. icke kunnat föreslå mera än 1,000 r:dr om året åt en Svensk historieskrifvare, hvilken med llere utgifne delar af Sveriges historia bevisat sin förmåga att fullgöra sitt uppdrag; så förundrar det mig, alt StatsUtsk. föreslagit, för utgifvandel af bidrag till Egyptens historia, en lika summa åt en man, om hvars duglighet för sina förelag, man, oaktadt de offentliga loford, som åt honom gifvas, likväl icke har någon motsvarande visshet. Att man begär ännu mer än StatsUlsk. föreslagit, förvånar mig, särdeles som jag hör, att det villkor, som K. M. fastat vid de 666 r:dr 32 sk., som redan blifvit åt Cronstrand anslagne, nemi. att han skulle inför Velenskapsacademicn inom årets slut redogöra för fortgången af sitt arbete, ännu icke blifvit fullgjordt, ehuru Vetenskapsacademien utsett ledamöter lill granskning af hans arbete. Skulle R. St. likväl finna för godt att bevilja de 1,000 r:dr, som StatsUtsk. föreslagit; så vore det, i min tanke, allt hvad man kunde göra.
Utskottet kan ej underlåta att i hufvudsaken till bifall öfverlemna Ridderskapets celi Adelns uppställning af §:n, såsom närmast förenande alla liiks-Ståndens tankar, likväl med den redactions-föi ändring, att §:ns början må lyda sålunda: ”Går Konungen •—- — förbrdne Tre Ledamöter af -Siats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen iliand Prinsar af Sitt Hus, eller iliand Stats-Rädets Ledamöter, serskildt nämner, att föra' ro, m.” Men antages ej denna jemkning, torde omröstning ske öfver följande proposition: U. ”Den, som gillar Ridderskapets och Adelns redactions-uppställning vid 43 §. Regerings-Formen, med deri af Constilulions-Utskoltct gjorda ^rno»iifipationer och tillägg, röste Ja; >’Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anstäljes ny omröstning med Ja-propositionen på bifall till CoHstitutions-Utskottets förra redactions-förslag, oförändrad t, oell Nej-propositionen på bifall till samma förslag, ändradt genom utbyte af orden: ”Justitia?-Ministern oell Tre andie Ledamöter af Stals-Rådet, emot: ”Fyra Stats-Rådets Ledamöter 99 §. Ridderskapet och Adeln yrkar §:ns.Bringande till denna lydelse: ”Riksens Ständers Justitia?-Ombudsman • Högsta Domstolens, Rikets allmänna Ärenders Berednings, Justitiae-Revisionens, Hof-Rätternes, Collegiernes eller i dessas ställe inrättade Verks, och aila lägre Domstolars — då han det äskar.” Preste-Ståndet finnér termen af ”Justitiae-Doparte.mentets Expedition” böra rättas i conformite' med 24 §•* och Borgare-Ståndet önskar 99 §:ns oinredaction med anledning af beslutet vid 6 §.
Sifvert upprättade kostnadsförslag är hos Kongl. ÖfverIntendents-Embetet granskadt , och tillhandahålles Högloflige Banco-Utskottet, äfvensom de från Bankens Commissariat samt RevisionsCommissarien gjorde framställningar i fråga om sättet och tiden för verkställigheten; hvarom Banco - Fullmägtige, under afvaktan af en tillstundande Riksdag, ej funnit lämpeligt att något pål förhand afgöra. T r e ti j e Tredje Afdelningen, bestående af Tableauer ofver Bancö-Verkels Ställ■* ningj utgör ett särskildt Häfte, uti större format. Fjerde Tredje Afdelningen. 'ableouer öfver Banco-Verkets Ställning. )anco - Revisionen af år 1827 har sträckt dess granskning till och med Räkenaperne för år i25. De afsluta*e Böckerne för år 1826, komma till en början nu, att hos ikets Ständers ianco-Utskott undergå enahanda behandling. Af det uppgjorda General-Bokslutet, äfven för år 1827, hafva Resultane blifvit daneo-FulImägtige meddelade; men hithörande Räkenskaper få ej Rikets utänders Deputerade öfverlemnas, innan den i Författningarne förerifne granskning, af Bankens Revisions-Contoir, är för sig gången. På grund af Boksluten för åren 1823 till och med 1827, visar sig Bancorkets ställning, på sätt följande Tableauer upptaga: IS.O T. N:o i. Sammandragen Tableau (ifver Baneo-Verkets Till°åii| rar, Fordringar, Skulder, samt Öfverskott eller så kallade Behållna Capital, enligljess afslutade Räkenskaper. T ill gång ar och For dr ingar : a) Realiteter > bestående af: i.o Liggande disponibelt föiiad i Guld och Silfver* samt et\ ringa ftvanlurn af til lågt varde beräknade Plåtar och Äldre
Protocoll med dertill hörande Bihang. 6:0 Lag-Utskottets, den 19 dennes aflåtne Memorial, deruti hemstålles, att Utskottet måtte få antaga ytterligare en Cancellist, med vilkor att det Arfvode som för denna Tjensteman kunde anslås, ej beräknades honom tillgodo för längre tid än ifrån och med den dag han uti Tjenstgöring inträder. 7:0 Fjxpeditions-UtskottetS)åen 19 dennesaflåtne Memorial, angående en förbättrad Redaction af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Om hvilket allt, de öfrige Respective Stån> den skulle vänligen undenättas. Ut supra. S. D Remitterades: Till Stats - och Banco * Utskotten 2:0 Ett Memorial af Herr Cederskjöld , Pehr Gustaf, angående nödvändigheten att genom en Realisation omsider stadga Myntrepresentativernes värde. 2:0 Tvä'nne Memorial af Grefve Mörner, Axel Ou-', samt Herr Påhlman, Otto Fredric, angående n inlösen af Disconternas Assignationer, jv te ett Anförande af Grefve von Schverin , fedric Bogislaus, rörande samma ämne. Den i7 December. 3:0 Ett Memorial af Herr Munck af Rosenskjöld , Eberhard, angående Financerne. Till Banco Utskottet: Ett Memorial af Friherre Rudbeck, Alexander , innefattande det Förslag, att alla de, under Riksdagen förfallande Discont Lån, måtte, utan Afbetalningar samt mot erläggande af 6 pro-Cents Ränta , få på vissa , hälst 6 Månader omsättas , med bibehållande af samma Säkerheter , samt att hädanefter Tolf pro-Cent alldrig måtte få beräknas.
Du kommer inte ihåg att presten har vigt oss samman. VAPPU. Nå, än se'n, hvad hör det hit? LAURA. Bevare oss väl, en sådan hedning hon är. Rop utifrån: "Bruden. Fram med bruden." KATRI. Se så, nu vill de se bruden igen, och hennes drägt är i en så'n oordning. LOTTA. Sätt dig här på stolen, Johanna, så ska vi strax laga dig i ordning igen. KATRI. Hvad de väsnas. Vänta då ett ögonblick och håll er litet i styr. Ni ska nog få se oss, om ni också inte bråkar så fasligt. Seså, kanske det duger nu, bara det är något så när. Kom nu. De gå fram till fönstret. Lefverop höras. Risto dricker och bjuder männen. VAPPU. Så ropade man ju också i gamla testamentets tid till offerlammen, då de fördes att slagtas. Hvad tror ni om det, Leena-Kajsa? LEENA-KAJSA. Jag känner inte till den saken. Men hvarför frågar du så? VAPPU. För ro skull bara. LEENA-KAJSA. Du skall alltid vara så klyftig. Ett sådant tal är eljest mycket opassande för en bröllopsgäst. VAPPU. Därför går jag också min väg. Adjö, Johanna. JOHANNA. Nu redan? Dröj ännu en stund, Vappu. VAPPU. Nej, tack. Jag har fått nog af bröllopsglädje för den här gången. Adjö med er allesammans. Går. RISTO. Det var tusan till brådska hon hade. "Fått nog af bröllopsglädje." Hå, nu är det först den riktigt skall börja. Sätt i med en polska igen, Janne, så att vi får dansa. KATRI. Det var ett förnuftigt ord. Vi måste dansa så att bruden får röda kinder igen. Ser ni, så blek hon är nu. JOHANNA. Låt dansen vara för i afton. Den går inte nu mera. RISTO. Och hvad skulle hindra? Nu först skall den just riktigt gå, se'n vi ha smuttat litet på glasen. Tag, du Johanna, Toppo, så skall jag dansa med den trefliga Lisa. Gnolar:
Beträffande anmärkningen, alt man, i fall af det föreslagna förbadet, skulle sakna en längre vid tjensten qvarblifvaude RiddarhusSecreteraVe, emedan tjensten blott skulle sökas i afvaktan på befdrdran till något bättre, så kan sådant lika lätt om icke lättare inträffa nu, då RiddathusSecreterären såsom Statens tjensteman har gifven befordringsrätt till tjenster, hvarmed RiddarhusSecreterare-sysslan ej kan förenas. Vår förra RiddarhusKarrtererare blef JustitiieRåd. Vår RiddarhusSecreterare kan äfven blifva detsamma. Angående Herr Thams invändning att correctivet Vore tillräckligt, då RiddarhusSecretérare-tjensteii ej fick förenas med något förtroende Embete, så torde detta förbehåll vara öfverflödigt, enär med förtroende Embete icke får eller kan förenas / Den 26 Juni i e. m. tor en befattning af ifrågavarande egenskap. Jag tillstyrker afslag å Utskottets framställning. Grefve Puke, Johan Carl: I anledning af hvad Herr Riben yttrat angående det sednast församlade Krigsbefäl, får jag äran upplysa, att i och med detsamma KrigsBefälet fråntog åtskilige af sine tjenstemän rättighet, att jemte sine tjenster vid Arr rneens PensionsCassa innehafva Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst, ökade äfven KrigsBefälet deras förut innehafvande löneförmåner. Herr Hjerta: Om det blott är RiddarhusSecreterarens ringa lön, som ligger om hjertat vid frågan om förbud för honom att innehafva Statens tjenst, så erkänner jag mig ej kunna finna, från hvilken jemförelsegrund man utgår.
Rådstufvu-Rätten i Calmar meddelade utslag i målet den 9 Februari 1856 och yttrade att, enär Kindbom icke styrkt, att Ljunggren i minut 63 afyttrat annan sprit, än den sorn tili det uppgifna behofvet blifvit begagnad, men denna varu-artikel i sådan egenskap ej vore att anse såsom vanlig spirituös dryck, ansvar, på grund af Kongl. Förondningen den 18 Januari 1855, icke kunde Ljunggren i åtalade hänseendet ådömas. Kongl. Götha Hof-Rätt, der Kindbom öfver nämnda utslag anfört besvär, förklarade, på grund af Ljunggrens erkännande, att han under den tid, åtalet afsåg, sålt sprit till mindre belopp än en half kanna, utan att till dylik försäljning hafva i stadgad ordning förvärfvat rättighet, med upphäfvande af Rådstufvu-Rättens Utslag och under åberopande af 35, 39 och 54 §§ i 1855 års Kongl. Förordning, Ljunggren skyldig att böta Tio Riksdaler samt erlägga utskänkningsafgift med Femtio Riksdaler Riksmynt. Ljunggren fullföljde genom underdåniga besvär målet till Kongl. Majit. Utlåtande infordrades från Technologiska Institutet och afgafs, under den 7 Januari 1858, af innehåll: »att utaf sprit af hvad gradtal som heldst kan genom densammas utspädning med vatten beredas bränvin af vanlig styrka, och att, ifall spriten är ren, äfven det bränvin, sorn deraf erhålles, är rent smakande; hvaremot, i den mån spriten är mer eller mindre finkelhaltig, bränvinet äfven bekommer mer eller mindre stark smak af finkel-olja.» Kongl. Maj:ts Utslag den 22 Februari 1858 innefattade, att Kongl. Maj:t ej funnit skäl anförda, som verkade ändring i Hof-Rättens utslag. 2:o. Handlanden M. Mattsson i Göteborg hade genom Poliskammarens i nämnda stad och Kongl. Götha Hof-Rätts sammanstämmande
Län fä pä bestämda tider omsättas, men da denna omsättning ej tillätes utan föregången Lönesummans inbetalning och nya Wag,attesters lösande, förminsta omkostnaderne derwid biträdets krask I jemförelse med högsta lagliga räntan är äfwerr den af z Procent, som Banqven tager, gansta lindrig. Den betungar dock i sin -mohn tillverkaren, som saknar andra tillgängar, att densamma godtgöra, än en vförsäld wara. FMaden i behofwet mäste sökas genom andra utwägar. Wid desias gräns uppkommer nödtwänget att sälja effecter och af deras wanwärde omtankan, att ju förr desi heldre upphöra med en förstörande näring. Om zo2 Den 22 Majk. Om det da ej lärer kunna motsägas, att Bergsm handterin.gens undergång är oförenlig med Mikels Intt reste, blifwec fragan om uppsinnandct af medlen, för dcnsammas frälsning, och da Icn-Contoircts mindre betydliga biträden redan utgatt, da dest försträckningar genom Comuncturen blifwit fästade och pprmanente hos Lantagarne och allt päräknadt understöd derifrån således bade är lemnadt och förtär dt, kastar man härwid blicken pa Nckcis twenne allmänna Penninacwerk. Under de nastförflukne ären hafwa de l Rikets trängande nöd tillitade, uppfyllt wigren af deras oestainmelfe, och om förcwarande ämne icke är af lika »vidsträckt ouifattning och fölider, är ock behofwct inskränkt i ett morswarande förhållande.
Pastors i prcebende-pastorat boningsort, om utfärdande af författning angående tjenstförrättande Patentlag, angående förslag till ny Patronatsrätten, om ändrade föreskrifter angående utöfvandet af 116 33 18 49 Lit. B. 148 51 b. 4 Mars a. 11 Mars a. 11 Nov. b. 29 April Se 23 75 92 55 32 70 b. 4 Mars å. 14 Mars a. 11 Nov. b. 7 Mars å. 18 Mars b. 11 Nov. b. 25 April!b. 29 April Åttonde b. 7 Febr. 11 April a. a. 27 Maj b. 16 Dec. b. 31 Aug b. 16 Febr. b. 4 Febr. b. 15 April a. a. 27 Maj b. 7 Dec. b. 26 Aug. b. 16 Febr. b. 4 Mars g. 11 Mars g. 7 Nov. b. 25 April N:0 W 5’ p-> tö crq co W 37 20 HufvudTiteln. b. 4 Febr. å. 15 April a. a. 27 Maj b. 12 Dec. b. 31 Aug. b. 16 Febr g. 4 Febr. b. 8. April a. a. 27 Maj b. 10 Dec. b. 26 Aug. b. 16 Febr. 21 _ 46 - p. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse!* CO [H B 5' m Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. te Sr CD P-. s» 09 CD w CD cn C ertRidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Penninge-depositioner, om införande, i stället för kautioner för vissa tjenster och arrenden, af 4 2 6 b. 25 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. b. 21 Febr.
Herr Dankvardt, M a g 11 u s Georg: För min del anser jag icke att Utskottets ifrågavarande förslag är lämpeiigt. Jag kan icke inse, huru de projecterade' undersökningarne skulle kunna verkställas; äfvensom jag tror ett vidsträcktare svedjande än det na tillåtna , icke böra t mcdgifvas hels dea föreskrift , som i anledning af Riksens Ständers vid sista Riksdag i detta ämne, fattade beslut, af vederbörande medde - lad, derutinnan lemnar en tillräcklig latitud. Detta fann ock Ridderskapet foch Adeln, dä saken förra gängen förevar, och antog då det alternatif i Utskottens Betänkande, enligt hvilket ingen förändring uti Den igN»vemb«r e, m - nu gällande författningar skulle hos Konungen i underdånighet föreslås. Jag tillstyrker derföre, att det nu afgifne Betänkandet malte afslås, och alt Ridderskapet och Adeln förblifver vid dess redan härutinnan fattade beslut, så mycket heldre, sorn jag för min del anser att de angående svedjande nu gällande författningar, snarare böra inskränkas, än utvidgas. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag förenar mig till alla delar med Herr Danckvardt Det synes mig vara hög lid att inskränka ett system, enligt hvilket man skulle sluta ..med att uppbränna och förstöra en stor del af matjorden i hela landet. Jag tillstyrker således äfven afslag å Betänkandet. Herr Grefven och Lan dt-Marsk al ken gjorde proposition lill bifall af Lagoch Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades Nej, Hvarefter Herr Grefven och Lan dtM ar-skal k en hemstä^de, om Ridderskapet och Adeln behagade , med afslag å Berörde Utlåtande, förblifva vid dess i detta ämne redan fattade Beslut.
Han hade bara sutit och väntat och väntat och till sist nästan upphört att vänta, då stegen med ens stannade och dörren flög upp och hon stod der i öppningen och med ett glädjerop kastade sig i hans armar ... Och dagen derpå var det åter vackert och höst, med blek himmel och alla färger öfver skogen. De drefvo kring på måfå, och som de sålunda drefvo kring, kommo de igenom en by, och inne i byn låg ett litet lågt gröntomvuxet hus, och inne i huset varseblefvo de genom en ruta en gumma med ett rödmussigt anlete inom en guldstickad hufva. Och de gingo in, på måfå, och det tycktes dem der godt att vara, att för främmande fåglar sätta bo ... Och en morgon några dagar senare, den första dagen efter den första natten under eget tak, då Truls satt i morgonrock framför kaffebordet med skinande duk och elden bullrade i kaminen, medan hon gick och kom i sitt hvita förkläde och stälde fram förskuret i assietter, – då genomströmmades han af en känsla, som han aldrig känt förut, och han sade tyst inom sig sjelf, att nu, nu vore han hemma. Hemma. Några år ha gått. På vägen, som löper fram uppe öfver Veveysens djupa floddal och för från Genfersjön upp till Berner Oberland, vandrar en vacker eftermiddag i midten af februari månad ett ensamt par. Han går med hatten i nacken och öfverrocken på armen, hon med uppslagen jackett: det hade med ens kommit vårvärme, snön smälte och rann och försvann man visste ej rätt hur, menniskorna gingo i skjortärmarna och sysslade inne i vinbergen, och det låg ett visst något i luften, som om alla blomster af alla krafter arbetade der nere i jorden på att komma fram. De gingo tigande bredvid hvarandra. Han höll hufvudet sänkt; hon såg då och då öfver till honom, men han märkte det icke eller ville icke märka det, och hon fortsatte sin väg igen med besviken min och höll ehuru med ansträngning inne hans brådskande gång. Solen gick ned borta öfver Jura, en oändlighet af starka och sällsamma färger bröto sig till harmonier öfver landskapet, på himlen, på snöfjällen, på sjön; och en genomskinlig klarhet kom i luften.
Tredje Puncten bland Förslagen I detta Betänkande beträffar det framtida förhållandet emellan Biksgäjds-Contoiret och Banquen, hvil. ket Utskotten föreslagit böra blifva sådant, att, utan begagnande af någon såsom hittills obegränsad Cieditiv-rätt, Riksgälds-pontoiret skulle ega att, utöfver de medel det kunde hafva i vanlig ordning insatt, i Banquen assignera till och med 500,000 R:dr, hvilka likväl genast borde af först inflytande tillgång återbetalas. Det har häremot blifvit anmärkt, å ena sidan, att en dylik assignering skulle alldeles strida emot Banquens ordningar och säkerhet, samt motverka ändamålet, att fullkomligt skilja Banquens ställning från Stats-Verkets; och å den andra åter, att för angelägenheten af de utgifter, hvilka R i ksgälds-Contoiret efter Riksens Ständers förordnande hade att bestrida genom anviste medel, hvilkas ingående å bestämde tider dock ej vore så ofelbart, det vore af högsta nödvändighet, att RiksgäldsGontoirets assignations-rätt på Banquen icke begränsades af någon viss ziffra, understigande sammanfagne beloppet af de Riksgälds-Contoiret förelagde utbetalnings-skyldigheter. Dd Rikets Ständer vid hvarje Riksdag anvisa de tillgångar, af hvilka R iksgälds Contoiret har att bestrida sine utbetalningar, hafva Utskotten icke kunnat sätta i fråga, att något äfventyr för en ytterligare förlust skulle kunna uppslå, genom förskjutande från Banquen af medel till desse utbetalningar, för de Råneo -Utskotets Retiinkanden. 79 i) tilfä'len, då utbetalnings skyldigheten kunde påfordras innan ännu den påräknade ofelbara inkomsten hunnit att inflyta.