Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 35, i anledning af väcltt fråga om de vid Kronoparken Mösseberg belägna hemmans befrielse från skatt för dem anslagne andelar af nämnde Kronopark. Bifölls. N:o 37, angående yrkad befrielse från vägpenningar för dem, som vintertiden begagna den i Jemtland anlagda nya väg till Norrska gränsen. Bifölls. Från W ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Utskotts bordlagda Utlåtanden, Memorial och Betänkanden: Prot. Utdr. d. 11 April 1840. 211 l:o Stats-Utskottets: N:o 32, angående den löne-reglering, som erfordras, i följd af Stats-Rådets förändrade organisation. Återremitterades. och 2:o Lag-Utskottets: N:o 7, i anledning af väckt fråga om ändring i Kongl, Förordningen den 20 December 1825, huru förhållas skall vid besigtningar och öfverbesigtningar, då varor eller färdiga arbeten för landteller sjöförsvarets behof, efter uppgjorda contract, levereras. Med godkännande af Lag-Utskottets åsigt, ansåg Ståndet, för sin del, denna fråga höra till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteras. N:o 18, öfver väckt motion, angående grunderne för frälse-räntans utgörande. Bifölls. N:o 19, i anledning af väckt motion om ändring i Tull-författningarne. Ståndet godkände Lag-Utskottets åsigt och remitterade motionen till Bevillnings-Utskottet. N:o 20, i anledning af väckt motion om ändring i sättet för Landsoch Stads-Fiscalers tilloch afsättande. Denna motion remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. N:o 21, i anledning af väckt motion om utfärdande af ny Consuls-stadga. Ståndet fann denna motion tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. N:o 22, i anledning af väckt motion om tillägg till 17 Cap. 32 §.
Och om man kommer med den gamla farhågan, att vetenskaperna så lätt göras alltför abstrakta och för barnet ofattbara, så vilja vi framhålla, dels hvad vi redan förut anmärkt, att man icke har att göra med barn under hela skoltiden, utan med mensk-liga individer, hvilkas förstånd redan är väckt och mer och mer utvecklas; dels det motsägande i det samtidiga yrkandet på ett vidsträcktare studium af matematiken, som innefattar de abstraktaste af alla vetenskaper; dels slutligen att vi uti historien ' hafva en vetenskap, som på det ypperligaste lämpar sig för ett efter olika utvecklingsstadier af-passadt framställningssätt. Spencer påpekar i samma arbete, hvarur vi nyss gjort ett utdrag, — ehuru i annat sammanhang, — hvilket ytterst vigtigt kriterium vi hafva på riktigheten af en upp-fostringseller undervisningsmetod i det nöje, som lärjungen erfar genom dess tillämpning. Vi kunna ej här redogöra för de psykologiska grunderna för denna sats, hvars sanning redan anades af Rousseau, Basedow m. fl. och som sedan deras tid af framstående pedagoger äfven i praktiken blifvit beaktad; vi anmärka endast, att den på det mest glänsande sätt belyses och förklaras genom den nyaste tidens utvecklingsfilosofi. Men hvilken metod i verlden kan väl någonsin göra den formella språkundervisningen till ett nöje för skolgossen? Hvad som gjort språken så omtyckta som formella bildningsämnen, är förmodligen den omständigheten, att de ärö så ytterligt beqväma. Man behöfver ju endast öppna en bok, och det är knapt nödvändigt att vända om bladet för att man skall finna anledningar till hundratals frågor och resonnemanger; man är alldeles befriad från besväret att söka sitt undervisningsmaterial bland berg och backar,å torg och i gränder, man behöfver ej anställa tidsödande experiment med dammiga och söndriga apparater, och man slipper undan det lika ansträngande bekymret att i minnets vrår leta ihop de fakta man behöfver till underlag för sin undervisning. Men denna synpunkt antaga vi icke får blifva den bestämmande vid valét af ämnen. Vi hafva nu fört våra undersökningar till slut.
Dessutom upplyser Friherre Wir. sén, att denna tillgång skall för närvarande göra, efter Bok, 900,000 R:dr, men Högloflige Utskotten anser den likväl för intet , utan i stället beräkna Banquens förlust på Götha Cai nalDiscont till en Summa af 526,608 R.’dr, då efter sakens, på ofvannämnde sätt styrkte förhållande, Banquens vinst pä Götha CanalDiscont, sedan den till slut hunnit blifva liqviderad , på sätt Utskotten föreslagit, och Banquen blifver autoriserad att emottaga alla Fordringarne, troligen blifver öfver 300,000 R:dr. Att nära lika förhållande äger rum i Höglofl. Utskottens Calcul öfver Malmö Discont, torde Höglofl. Ridderskapet och Adeln finna derutaf, att Höglofl. Utskotten alldeles uteslutit såsom tillgång de osäkra Fordringarne. Jag lemnar derhän sannfärdigheten af det rykte, som skulle 90,000 R.dr af dessa Fordringar nu nyligen blifvit återbetalde, men om det besannas, så bevisar det likväl att det icke bordt lemnäs utan allt afseende. Höglofl. Utskotten upptaga bristen i denna Discont till 235,332 f Den 17 Marttiy f. nu t? Denna brist måt4 te åtminstone icke utmärka Banquens förlust på denna Discont, ty ibland Banquens ersättningar härföre, synes kunna komma i betragtande Banquens vinst under den förflutnaOctroytiden med omkring 80,000 R.dr, ehuru dessa icke kunna påräknas såsom en tillgång för Cre-J ditorerne. Men det SilfverCapital af 100,000 R:dr, hvilket af Malmö Discont vid dess första inrättning deponerades i Banquen , synes mig vara en alltför betydlig tillgång att icke varda upptagen uti UtfednitigsCalculen, ehuru Banquen möjligen kan vara berättigad till priö4 ritet i detsamma såsom Pant-Innehafvare.
35,897. 15,596. 9,477. 11,772. 18,792. 4.195. efter 1 '/a tunna för 95,729 tunnor. 346,500 tunnor. 130,270 '/a „ Behållning af skörd, sedan derifrån af dragits hvad som åtginge till utsäde, personlig förbrukning och kreaturens utfodring, inom hela länet inom ofvannämnda 8 härader Inom länet funnos: hästar oxar kor . ungnöt får . svinkreatur 779,101 tunnor. 356,079 21,478. 34,657. 65,433. 38,406. 87,732. 31,324. Deraf inom ofvannämnda 8 härader, nemlige 279,030. Hästar. Oxar. Kor. .Ungnöt. Får. Svinkreatur. Summa kreatur inom ofvannämnda härader 107,105; hvaremot, såsom förut nämndt är, hela mängden af kreatur inom länet utgjorde 279,030. Jemföras nu dessa siffror med hvarandra inhemtas att en betydlig öfvervigt af ofvan anmärkta förhållanden inom länet ligger hos de omnämnda 8 häraderna eller den del, som genom det ifrågasatta jernvägsnätet skulle tillskyndas direkta fördelar. Vill man åter föra frågan tillbaka till de orter, på hvilka grenbanan LidköpingHåkantorp, Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 65. 161 Håkantorp skulle mer eller mindre direkt verka, så, då dessa måste anses innefatta Kållands, Kinne, Kinnefjerdings och Skånings härader, visa sig dessa orters förhållanden i produktivt afseende till samtliga 8 härader på följande sätt: Ofvannämnda 8 härader : Folkmängd 86,847. Behållning af skörd 356,079. Kållands, Kinnefjerdings, Kinne och Skånings härader: Folkmängd 54,525. Behållning af skörd 231,237.
Det visar sig således, att de i denna tabell förekommande siffror stödja sig på denne utmärkte mans upgifter, och jag tror icke, att någon, hvarken inom eller utom detta Hus, kan jäfva afl. Presidenten Skogman som en auktoritet i dessa frågor. Den 3 December f. m. Af tabellen inhemtas, att inteckniugarne i landtegendom upgingo d. 31 Dec. 1821 till ett belopp af 56 millioner rdr b:ko, eller för enskildas räkning 38,592,131, och för publika verk och kassor 17,975,300. Enligt samma källa (Forssells Statistik, pag. 369) hade under följ. åren till 1844 års slut inteckningssumman ökats med 49,166,910, som med ofvannämnda 56 millioner gör en totalsumma af 105 millioner rdr b:ko. Enligt Agardhs Statistik, 3:e del. 3:e haft. pag. 214, steg ytterligare inteckningssumman så, att den vid 1851 års slut redan upgått till 201,301,562 rdr b:ko, och under de 5 följande åren vann densamma en tillökning af icke mindre än 62 milhr s. m., så att hela inteckningssumman, enl. dessa trovärdiga upgifter, upgick vid slutet af år 1856 till omkr. 263,300,000 rdr b:ko, eller i rundt tal 395 milhr rdr rmt. Den sist åberopade författaren säger vidare: »Skuldsättningen har fortgått med stegrad hastighet. Under åren 1822 med 1841 utgjorde medelbeloppet af skuldsättningens ökning endast 2,573,182, men under åren 1842 med 1856, 10,489,088 rdr bko.» Under år 1857 intecknades, såsom jag ock förra gången nämnde, enl.
Statsverket derföre som valuta bekommit 1.000 exemplar af ålla titlar af Militär-förfaltningssamlingen, utgörande tillsammans 139f tryckta ark, hvilka enl. del i 13:e punkten af Kongl, brefvet d. S Augusti 1844 bestämda försäljningspris 4 sk. b:co per ark, eller 11 r:dr 31 sk. per exemplar, i värde upgå till 11,045: 40. Alt Statsverket ytterligare bekommit 400 exemplar af fem titlar af samma författnings-saniling, tillsammans utgörande 31 i ark, hvilka likaledes efter enahanda försäljningspris 4 sk. b:co per ark, eller 2 r.-dr 30 sk. per exemplar, upgå i värde lill . 1,050: 12 695- 40 Summa Rest r:dr b:eo; 314: 12. 0. hvartill Statsverkets egentliga kostnad inskränker sig för utgifne 13 titlar af Militär-förfaltuings-samlingen. Delta hvad kostnaden för de utgifne delarne af författningssamlingen angår. Beträffande åter kostnaden för de återstående delarne, så blefve den lika obetydlig, allt. under förutsättning alf man icke åsidosätter att taga i behörigt öfvervägande lie exemplar af hvarje titel, som komma Statsverket till godo. Skulle del emot hvad som blifvit anfördt invändas, all: Statsverket här en större del af sina till erobetsverken m. m. outdelade exemplar o försålde qvarliggande, sä bevisar detta förhållande ingenting annat, än antingen alt den till 1,000 exemplar bestämda uplagan är för stor tilltagen, eller att försäl jningen uteslutande af Krigs-eoilrii Aktuarie ieke är t ill fyllestgörande för afsättningen.
Riksdagar förgäfves sagt och omsagt, att Jordbrukare, särdeles sedan år 181 2, blifvit.jemförelsevis till andre skattskyldige, för hardt betungade i flere vägar j att fattigdomen och vanmagten sedan den tiden och d rigenotn årligen tilltagitj att den verkliga penningeförlägenheten i orterne deri har sin upprinnelse, och, utan nedsättning i Statsbördorne, icke kommer att upphöra , utan ökas, och jag har, i afseende derpå, och det obdliga i beskattningsgrunderne för Jordbruket, trott mig äga anledning, att föteslå i särskilt motion till Bevillningsutskottet en nedsättning till en fjerdedel mindre Bevillning af uppskattade Hemmansvärdet, än af annan synbar förmögenhet och inkomst, i följd af den erfarenhet att {ordbruket, särdeles skattejorden, stundom icke lemnar a å 3 procents behållen inkomst efter uppskattnings-värdet , stundom äfven mindre; men Utskottet har icke visat mig den belägenheten, att besvara motionen, med ved rläggning af de 6käl jag anfört. Hvad nu åter angår det Reglementariska i Utskottets Betänkande, så. enär Utskottet ansett lämpeligt, sorn ock varit b' qvämligast, att på den banade vägen hufvudsakligen godkänna nu gällande Bevillningsförordning, hade det varit så mycket mera att önska, att man tidigare derom fått känna Utskottets mening, som föreskrifterne deri otvifvelaktigt böra undergå flere förändringar, ehuru de sista Riksdag förn sigtigt inkommo för sent, att då, liksom kanske nuj den noggrannare pröfningen står i strid Den 29 Maji. 55? med tålamodet och den gällande viljan.
Det må visserligen anses förmätet af en gammal invalid att vilja yttra sig i ett ämne af den vigt, som StatsUtsk-.s Utlåt. N:o 53 i anledn. af K. Propos. ang:de inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne, innebär; men det torde likväl ursäktas då man kan påräkna att enda driffjedern är en fosterländsk värma för hvad han anser vara det rätta och sanna samt befrämja fäderneslandets bästa. Utsk. har visserligen liksom med tveksam penna afstyrkt bifall till det K. förslaget ; men då Utlåt, visar att många af R. o. Ad:s ledamöter uti Utsk. instämt uti Hr Biskop Tbomanders reservation, åsyftande bifall till den K. Propos:n, så utbeder jag mig att få lägga en ringa blott några lods vigt i den vågskål Utsk. begagnat. Så välgörande de första patriotiska föreningarne, det ännu existerande Patriotiska Sällskapet och de s. k. HushållsSällskapen voro, då de verkade för jordbrukets förkofran utan anspråk på Statens understöd, så litet synas de bruket motsvara den enorma kostnad de medföra för Staten. Det var naturligt, alt då landtbruket hedrades med en Öfverlnslitution under det högtidliga namnet Akademi, denna Öfverstyrelse behöfde biträden och underordnade; och så upstod Landtbrukslnstitutet vid 254 Den 15 April. Upsala, som upslukade ej allenast Ultuna, en af Statens dyrbaraste egendomar, utan äfven ansenliga kontanta anslag, och icke längesedan 25,000 Rdr Bko för att visa huru man skall sköta kor. Jag kan icke neka att jag alltid ansett LandtbruksSkolorna böra vara enskiltas stiftelser, aldrig Statens, och att de possessionaten som ville vid dem hafva sina inspektörer eller rättare inlärde fingo betala hvad det kostade. I denna syftning höjd, gällde min ringa röst på Riddarhuset, den Riksdag frågan föresar om Ultuna kungsgårds öfverlåtande till dess nuv:de användning, ingenting. Tidsandan talade för en statslyx i det mest anspråkslösa af alla yrken: landtbruket.
Hon skulle flyttas ut i boden och stå där, till dess snön slutade att falla, och det blef väg till kyrkan. Hur länge hon kunde komma att stå där, var icke godt att veta. Och Söderberg tyckte därför, att det var orätt, om hon skulle stå så länge ofvan jord, utan att det lästes så mycket som ett Guds ord öfver den döda. Han trodde icke, att han hade rätt att läsa begrafningsformuläret, men han tänkte som så, att han kunde altid läsa något annat. Och han menade, att han skulle känna sig lugnare, sedan det var gjordt. Ty det var som en orätt mot hustrun, att hon skulle stå så länge ofvan jord. Och Söderberg hade aldrig gjort nå’n människa orätt. Johan skottade en väg genom snön fram till sjöboden, som stod nere vid den låga krokbryggan, där båtarna om sommaren lågo i lä för sjön. Där såg man nu endast drifva vid drifva, af bryggan syntes bara en påle, som stack upp, på bärget såg flaggstången ut som en afbruten gärdesgårdsstör, och inne i sjöboden hade snön yrt in genom springorna och bildat små spetsiga högar på golfvet. Vid ena väggen låg en hel liten drifva, men fiskredskapen i taket hängde fria från snö. Därinne röjdes det plats, och golfvet sopades. Några granruskor stäldes omkring väggarna, och i taket tog Söderberg bort spindelväfvarna. Det var ett grafkapell, sådant det kan byggas på landet, och när kistan var inburen, såg det högtidligt och vackert ut med den hvita dödsbädden, omgifven af den mörka grönskan. Söderberg stälde sig själf vid dörren, med hatten i hand, och lät Johan stå bredvid sig. Sedan satte han på sig glasögonen och läste med stammande röst öfver den döda ur psalmboken: Du snöda värld, farväl! Till himlen far min själ. Där vill hon hamnen hinna. Där söker hon att vinna, Hvad evigt månde vara Ibland Guds helgon klara. Han gjorde ett litet uppehåll efter psalmen och såg på Johan, som med nedslagna ögon och hållande mössan bakom ryggen stod bredvid honom. Sedan tog han upp en gammal bibel med nötta permar och många vikna blad och läste det kapitel ur Mathei evangelium, som har till öfverskrift: »Jesus lärer om äktenskapet» o.s.v.
På främmande jord har hon sedermera studerat den tyska skolan i Dtisseldorf, den franska i Paris, den italienska i Rom. Den lefnadsglada, färgfriska parsierkonsten blef den, som mäktigast inverkade på hennes egen pensel. Den här hemma mest kända af Emma Sparres taflor — hon ingick år 1870 äktenskap med baron Axel Sparre, äfven han konstnär och god porträttmålare — ja, utan öfverdrift måhända ett af de populäraste konstverk, någonsin en svensk kvinna skapat, är genren » I ro ». Vi äro öfvertygade, att vi endast behöfva erinra om detta namn; i otaliga reproduktioner är den poesimättade bilden af den bleka, sköna unga kvinnan på sin sista hvilobädd spridd i svenska hem. Öfver Emma Sparres många taflor och porträtt (ty hon är ock en högt begåfvad porträttmålarinna) ämna vi bär ingalunda lemna en katalogiserande förteckning, hvilken, om än aldrig så fullständig, dock skulle säga så litet. Om värdet af hennes konstnärsskap talar hos våra läsarinnor bäst den personliga bekantskapen med något af dess alster, och om vi ytterligare nämna trenne af hennes taflor — den färgoch fantasirika » Trollhruden », för några år sedan utställd i Bianchs konstsalong här i Stockholm, » Vappos död » och » Veslalen », den sistnämnda inköpt af statsrådet Astrup på utställningen i Kiöbenhavn — hafva vi därmed helt visst tillräckligt karaktäriserat hennes konst. Tvänne stora skeden kunna sägas beteckna Emma Sparres utveckling: en ungdomlig Slurmund-Drangperiod, när fantasien ibland allt för mäktigt fick inkräkta på den lugna konstnärsbesinningen, och sedermera det mognade artistskapet, utmärkt af större måttfullhet och jämnvikt. Under den förra perioden stördes ofta verkan af hennes taflor genom en öfverdrifvet invecklad komposition, under det dock alltid färgen fördelaktigt utmärkt sig genom en ovanlig friskhet och kraft; under den senare har en större konstnärlig enkelhet blifvid rådande i hennes konception, samtidigt med att måhända färgens - tngdomliga bjärthet något dämpats, utan att d: ok öfvergå till att bli matt.
Så väl landsoch stadsfiskal er, som kronobetjente i allmänhet ega att, i hvad på deras åtgärd ankommer, vaka öfver efterlefnaden af denna författning. ■> Utskottet får till en början erinra, att Rikets Ständer, genom bifall i alla hufvudsakliga delar till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 119 vid innevarande riksdag, beslutat att i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes, i öfverensstämmelse med af Rikets Ständer antagna allmänna grunder, utfärda dels en förordning rörande vilkoren för handels idkande, dels en förordning angående vilkoren för idkande af fabriksoch handtverksrörelse. De väsendtligaste delarne af närings-lagstiftningen hafva således redan varit under Rikets Ständers pröfning, i följd hvaraf Utskottet anser de af Herr von Koch framställda särskilda förslag, för så vidt, de afse att inom samma delar af lagstiftningen, hvilka afhandlats i ofvanberörda Betänkande, införa förändrade allmänna grundsatser, icke vidare behöfva tagas i betraktande; och då Rikets Ständer, på sätt ofvan nämndt är. beslutat att, med angifvande endast af allmänna grunder, hos Kongl. Majit 12 Sammans. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande ISl:n 17. i underdånighet anhålla 0111 utarbetandet af de äskade nya närings-författningarne, lärer det ej heller vidare böra ifrågakomma att ingå i granskning af de förslag till förändrad redaktion af vissa paragrafer i nu gällande Handelssamt Fabriksoch Hand tve rks-ord ningar, som blifvit af motionären framlagda.
Jag hemställer, om icke R. o. Ad. skulle vilja sluta den farce, som blifvit spelad med den ifrågavar. motionen, hvilken nu i flera månader blifvit kastad fram och tillbaka emellan Utskrn, utan att någotdera velat vidkännas den, och utan att R. St. sjelfva synas vara hågade att sluta spelet. I händelse PresteSt. nu skulle besluta motionens remitterande till StatsUtsk., uppstod behofvet af ny skriftvexling mellan Utskrn, som ytterligare droge på tiden och kunde tjena till verklig karacteristik på ärendernas behandlingssätt i allmänhet. Jag hemställer derföre, om man icke bör söka förekomma all vidare omgång derigenom, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, inbjuder PresteSt. alt deruti sig förena. Om detta af PresteSt. antages, ser jag ingen möjlighet, huru motionens behandling vidare skulle kunna uppskjutas, och jag tillstyrker altså denna utväg, på det vi en gång ina slippa ifrån denna formfråga. Frih. Cederström, Jac.: Innan jag yttrar mig i detta ämne, anhåller jag, att Ridd.-secret. matte upplysa, om prot.-utdr. ankommit rör:de Presteoch BorgareS t:s beslut i anleda, af Bevil!n.-Utsk:s nu förevar, betänkande. Underteekn. Ridd.-Secret.: Någon underrättelse om Presteoch BorgareSt:s beslut i detta ämne har ännu icke ankommit till R. o. Ad:s cancelli. Frih. Cederström:
Huruvida detta kostnadsförslag blifvit granskadt och kontrolleradt, derom har jag för min del icke kunnat vinna någon visshet, och då den ifrågav:de kassan har en icke obetydlig tillgång, hvilken för den närmaste framtiden bör vara tillräcklig, synnerligast om stadens bidrag kommer dertill, skulle jag tro att med lemnandet af statsbidrag till Kalmar läroverksbyggnad kunde anstå, intilldess vederbörande hos K. M:t anmält frågan och It. St:r fått en Nåd. Propos. i ämnet. Jag anhåller om alslag å punkten. Propos. å bifall till Utsk:ts förev:de hemställan blef först framställd, men med nej besvarad, hvarefter propos. om afslag derå gjordes och besvarades med ja. 107:de punkten. Hr Bildt: Som skolan i Fahlun icke lärer kunna sägas »vara i bättre rätt» än de uti 104:de och 106:te punkterna omhandlade läroverken i Helsingborg och Kalmar; men lt. o. Ad. funnit skäligt afslå de uti nämnde punkter af StatsUtsk:t gjorda förslag, hemställer jag att Höglofi. Ståndet måtte jemväl i afs:de å den nu föredragne punkten fatta enahanda beslut. Så mycket mer skäl förefinnes härtill, som icke heller förev:de förslag grundar sig på någon af K. M:t i ämnet gjord framställning. Frih. Tersmeden: Jag var den som först yrkade afslag i fråga om anslag till nytt läroverkshus i Strengnäs, och jag tror, att ett sådant beslut hade varit det rätta; men sedan den nyssomnämnde punkten blifvit återremitterad, hemställer jag huruvida icke äfven denna punkt bör återremitteras. Gr. Mörner: En reservant emot Utsk:ts förslag i denna punkt har upgifvit att byggnadskassan i Westerås eger en icke obetydlig behållning, som bör tillgodokomma läroverksbyggnaden i Fahlun, och på grund deraf ansett att hela det erforderliga beloppet icke borde utgå af allmänna medel, äfvensom han anmärkt att anledningar förete sig dertill att det verkliga behofvet af en förbättrad - Den 5s3 Juli.
På alla dessa skäl och dä man lika litet uti ifrågavarande, som i andra fall lärer kunna förbjuda muntliga aftal samt stadgandet om arrendeoch hyreskontrakters uppvisande vid mantalsskrifning alltså, på sätt anmärkt blifvit, lätt kan gäckas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att hvad i gällande författning stadgas angående skyldigheten att förse kontrakter om fast egendom å landet och i städerna med stämpelpapper vid andra tillfällen, än då de för domare eller exsekulor till laglig åtgärd företes, måtte ur författningen utgå, på sätt Utskottets förslag i denna del gifver vid handen. Under förutsättning att Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt, torde något särskildt utlåtande i anledning af Friherre Paykulls motion icke erfordras. Köpekontrakt; se pag. 36 i nu gällande författning. Föreskrifterna angående stämpel till köpe-, bytesoch gåfvobref äro hufvudsakligen lika med dem, som finnas meddelade pag. 36 och 37 uti nu gällande författning. Dock har Utskottet, till förekommande deraf, att transport af köpe-, byteseller gåfvo-bref, som egt rum efter den för lagfart föreskrifna tid, icke må 22 Bevillnings-Vtskottels Betänkande Jtfi 22. kunna, genom att dateras inom nämnde tid, anses fri kallad från stämpelafgift, funnit sig böra i slutet af 3:dje momentet tillägga det stadgande, att öfverlåtelsehandlingen bör, för att icke behöfva förses med ny stämpel, till uppbuds erhållande hos Domstolen företes inom den lör lagfart af sjelfva köpe-, byteseller gåfvobrelvet bestämda lid. Liqvidalioner; se pag. 8 i nu gällande författning. Morgongåfvobref; se pag. 12 » » Mäklar c-slutsedlari Mästarebref I r> m,aninf Ise P“6-ö- * Notariatsbref I afseende på Pass förekomma uti nu gällande Stämpelpappers-författning en mängd stadganden, som dels synas icke vidare ega tillämpning, dels torde kunna och böra väsendtligen förenklas.