Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls; N:o 192, angående aflöningen för Rikets Ständers nuvarande justitie-ombudsman samt hans vikarie. Återremitterades; och N:o 193, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående stats-anslag lill upprätthållande af den arméens pensions-kassa åliggande pensionering. Godkändes. Den 9 Juni. I Från Högloft. Ridderskapet och Adei.n. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets den 31 sistl. Maj och den 7 dennes på bordet lagda memorial N:o 12, med betänkande öfver Kongl. Maj:ts, uti nådig skrifvelse af den 1 Maj 1848, till Rikets Ständer afgifna förslag till ny riksdags-ordning, jemte en dervid fogad serskild artikel äfvensom i sammanhang dermed till ny regeringsform, förklarades ifrågavarande förslag, till följd af 81 § regeringsformen och 2g § riksdags-ordningen, böra hvila till nästa riksdag, då Rikets Ständer skola sitt beslut derom fatta. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 29 sistl. Maj och 7 dennes på bordet lagda betänkande N:o 18, i anledning af väckt fråga alt oktroyer för privatbanker icke vidare må beviljas, samt att s. k. hypotheks-föreningar jemväl måtte upphöra. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 3 och 7 dennes på bordet lagda utlåtande N.o 192, angående aflöningen för Rikets Ständers nuvarande justitie-ombudsman samt hans vikarie, blef detta utlåtande, såvidt det angår justitie-ombudsmannens aflöning, af Ridderskapet och Adeln bifallet; men emot Utskottets yttrande, rörande aflöningen för hans vikarie, gjordes anmärkningar, som ansågos föranleda till återremiss. S. D.
Prut. 1850 & 1800. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 22 Uäft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 207. till ytterligare stöd för ifrågavarande hemställan omförmält den betydliga tillökning i göromålen vid Riksgälds-kontoret, som varit en oundviklig följd af den utvidgade verksamhet och de nya åligganden detta embetsverk och dess styrelse vid hvar och en af de sednare riksdagarne fått sig uppdragna, och för hvilka ökade göromåls och åliggandens behöriga fullgörande detta Verks tjenstemanna-personal nu vida mera uteslutande än förr måste egna sin tid och sin arbetsförmåga åt tjenstgöringen inom detsamma, helst dervarande tjenstemäns antal samtidigt blifvit minskadt genom de af Rikets Ständer under andra förhållanden beslutade och sedermera verkställde flere tjenste-indragningar. Enligt Fullmägliges öfvertygelse vore det derföre af synnerlig vigt för ärendenas behöriga handläggning och ett oafbrutet fullgörande af de åt Riksgälds-kontoret uppdragna åligganden, att de der anställde fåtalige tjenstemän kunde med säkerhet påräkna att få behålla deri aflöning, som blifvit dem tillerkänd, och Fullmägtige trodde sig icke sakna anledning att, i annat fall, befara, att personer med verklig tjenstemanna-skicklighet och bepröfvad arbetsförmåga, hellre än att qvarstadna inom Riksgälds-kontoret, skulle söka vinna inträde och befordran inom andra embetsverk, hvarest, genom högre ordinarie löner, tjenstemännen vore betryggade mot sina ekonomiska omständigheters framtida försämring samt försäkrade om en högre pensionsrätt, då de af ålder och sjuklighet funne sig nödsakade att lemna tjenstemannabanan.
Utan tvifvel är det en enkel fordran af rättvisa, att de embetsoch tjenstemän, hvilka, lill följd al' den nya Strafflagens ofvanberörda stadgande, gä i mistning af de inkomster, som va.iit beroende på beståndet af här ofvan anmärkta föreskrifter om böters fördelning, af Statsverket erhålla full ersättning för sålunda inträffad minskning i deras påräknade inkomster af Ijensten, och det synes äfven vara billigt, att de menigheter, och allmänna inrättningar, hvilka, till följd af de närvarande förhållandena med fullt skäl grundat sina inkomstoch ulgiftsstater för den närmaste framtiden på beräkningen, att dem fortfarande skulle tillflyta enahanda inkomster af bötesandelar, som hitintills, varda, åtminstone intilldess de hunnit att med afseende på de riva förhållandena vidtaga förändrade anordningar för sina penningehehofs reglerande, bibehållna vid nuvarande af bötesandelar beroende inkomster; och då härvid endast bör ifrågakomma bestämmande af ersättning för hitintills åtnjutna inkomster, samt det är af vigt, alt genom de för sådant ändamål vidtagna åtgärder, någon rubbning icke sker i Rikets Ständers beslut angående ofvanberörda § i Strafflagen, eller det dermed afsedda ändamål motverkas: sä är nödigt, att ersättningsbeloppen, uteslutande med afseende på de förhållanden, som egt rum innan strafflagen med dess högre böter (rädt i verksamhet och efter en viss medelinkomst för de sislförflulna åren, bestämmas till en fäst summa alt af dem, som för närvarande äro till sådan inkomst berättigade, fortfarande eller tills vidare åtnjutas.
Upplästes till justering och godkändes föl jande från ExpeditionsTJtskottet inkömne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 2 gg. Angående reglering af Allmänna IndragningsStaten. N:o3i4- I anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af Utmarken å Öland, samma utmark åsätta ränta. Angående Majoren von Steyerns underdåniga anhållan om evärdelig Skattemannarätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter Wallaslätten och Herrsjöängen. Angående Handlanden Gillqvists underdåniga ansökning om befrielse från honom ådömd Bränvinsbränningsafgift. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående de så kallade Trippiska köpegodsen i Halland. Föredrogs ånyo StatsBancooch LagUtskottens den 28 sistlidne November under D c ii ii J ;i 1111 ' lii f. m. N:o 27 afgifne, och den 21 dérpäföljde December förmiddagen på bordet hägde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o i5 förut rneddeldte Betänkande, med förslag till Lag, angående Myntbestämningen. <$• 1• Herr Skogman , Carl David: Hufvud» saken i detta Utlåtande är redan af 3 Stånd antagen. Sedan således bestämdt är, alten Slagskatt kommer att äga rum, anhåller jag blott, att, i anledning af Utskottens pag. 356 framställde förslag, få till ompröfvande öfverlemna följande måhända tydligare redaction: Såsom orubblig grund så väl för in» vexlingen af Bankens Sedlar, som för inlösen af dess öfriga förbindelser, hvilka nu med BancoSedlar fullgöras, fastställes, att 128 sk. eller 2f R:dr Specie i Sådane Sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En Riksdaler i Silfver efter den, med afseende å Slagskattens beräkning i Myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års Myntfot.
Om öfverlåtelse till Götheborgs fattigförsörjnings anstalt af den vid Auctioner å confisqverade varor utgående Fattgiprocent. N;o 134 Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 29 sistl. Martii afgifne Memorial, om öfverlemnande till Särskildte Utskottet af någre Motioner, rörande dels indragning dels tillökning af Ämbeten och Tjenster. Vrot. Utdr.. d. 7 N:o 135 I anledning af väckt frågaMm indragning af Vederlags Spannemålen. I anledning uf gjorde anmärkningar vid Utskottets den f sistl. April upprättade Förslag till aflöning för RiksStånden och deras Urskotts Secreterare, Canceller och Vaktbetjening. Från Stats och BancoUtskotten: Af den 2 dennes: N:o 138- I anledning af Friherre Björnstjer nas, Magnus, Motion angåande erinran till Utskotten, att till RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande Finaneeplanen. F'rän Besvärs och Ekonomiutskottet: Af d. 28 sisth April N:o 73. I anledning af väckt fråga om upphäfvande af Böter för tillträdande Rusthållaren underlåtenhet att inom föreskrifven tid erlägga de till Vadstena KrigsmanshusCassa fastställda afgifter„ Af d, 29 sistl. April N;o 75 Rörande väckt fråga om ny delning - Prot. Vtdr. d. 7 Maj 1825, ning efter hemmantalet af sådane, på Utmark belägne, och vid förut verkstälde skifte ej särskildt afsedde, Myror, hvarifrån gödningsämnen kunna hemtas. N:o 76, Angående upprättande af en ny LandtmäteriTjx3. N:o 77, Om inr.ättandet af Gästgifverier på Vermdön i Stockholms Län. N:o 78, I anledning af väckt fråga, om återupprättande af en Trivial Schola i Kongelf, N:o 79, Rörande yrkad inskränkning i Pastorers rättighet vid val till Kyrkobetjente. Fran Hogv.
— 5 hålla ett prima Marsalavin, En förträffligt skrifven roman, som vittnar om förf:s förmåga att fullt göras uppmärksamma på, att firman Klassiska skulpturverk utgör en sammanställning af det bästa, som behärska och utveckla den plan, han K. A. Nydahl &amp; C:o, Stockholm Stureplan n:r 2, sedan någon tid tillplastiken i alla länder och alla tider från början utstakat. handahåller en kvalité &gt;Inghilterra&gt;, åstadkommit, och är ämnadt att i Under guillotinen, hist. roman fr. som bör tillfredsställa alla anspråk mönstergilla reproduktioner bilda ett skräckväldets dagar, af Harold Spen museum för klassisk konst. Arbetet der; öfvers. fr. eng. af M. Boheman, på en god vara. Vinet i fråga, väl lagradt i flere utkommer i serier om 12 liften ined — Arbetet säges, otroligt nog, vara 1 b. i mån., hvardera om (i blad ett förstligsarbete. Det vittnar emelår, är af handelskemisten attesteradt reprod. i autotypi. Det första häftet lertid om, att förf. äger verklig tasåsom » fullgod » Marsala och dess pris kr. I: 2 5 pr butelj är relativt bådar godt för fortsättningen. lang och förstår att hålla intresset bililgt. spändt från början till slut. Från Alb. Cammermeyers förlag, Kristiania: Läkareråd. Från Hasse W. Tullbergs förlag: Från Adolf Bonniers Alla förlag: Min ven Hamed Ali Sadi m. fl. skildringer af arabisk nutidsliv; indtryck f ra en rejse i Aegypten, af Otto Jimger. — Skildringarna präglas af lif ocb åskådlighet och förtjäna att läsas. Svenskt porträttgalleri X I, Universitetet. Karolinska institutet samt Stockholms och Göteborgs högskolor, med biografiska uppgifter af K. G. Oden. — Detta porträttgalleri torde, när det blir färdigt, kunna sägas vara Gunvor Thorsdatter t i l Hcerö, af Alviide Prydz. — Ett väl skrifvet ari sitt slag enastående.
Skrifvelse, A'.o 103. kontroll vid ränteförenklingens verkställighet och lil! reda för framtiden, i den först upprättande jordeboken bade gamla och nya förhållandet med räntorna borde intagas, och att dervid de persedlar, hvilkas betalning beroddé på markegångspris, infördes med det värde, hvartill de vid ränte-förenklingen blifvit beräknade, äfvensom att de persedlar, som förvandlades till penningar, härvid upptoges, då del gamla kronovärdiet framdeles blefve öfverflödigt; dels, för iakttagande af så väl statens som den enskildes rätt, ansett det böra stadgas, att de nya räntornas utgörande icke måtte vidtaga förr, än uträkningen deröfver blifvit vederbörligen granskad och godkänd; dels ock hemställt, att de så kallade spillmarkerne eller en i de norra länen stadgad öfvervigt af 2 skålpund å hvarje lispund smör med flera räntepersedlar, måtte, då dessa spillmarker voro en obehörig tillökning på hemmanens verkliga ränta, från all beräkning vid ränte-förenklingen uteslutas, hvarhelst och för hvilka ränte-persedlar de än hittills kunde hafva egt rum. Härefter har E. K. M:t, uti en Rikets nu församlade Ständer den 16 Nov. J 853 aflåten Nådig Proposition, täckts förklara, det E. K. M:t, som vid pröfningen af detta vigtiga ämne ansett sig böra på de i länen sammanträdde deputerades uttryckta meningar fästa allt det afseende, sorn med E. K.
Föremålet för handeln har förnämligast varit spanmål, som den kringliggande ortens jordbrukande invånare, på sednare tid, haft tillfälle att här afyttra. Inom de obetydliga handtverkerierna deremot har ej förmärkts någon större liflighet än förut. Stadens belägenhet utom den stora segelleden med andre städer och 2:ne landet tillhörande lastplatser i sitt grannskap utgöra svåra hinder för en större rörelse inom staden, Fattigförsörjningen, som 1850 erfordrade ett bidrag af 330 R:dr 17 sk. 5 rst Banko, påkallar nu, enligt bilagde tabell, ett tillskott af 392 R:dr 55 sk. 10 rst. samma mynt. Fortfarande aflönar staden egen läkare. Trosa ligger vid Trosa åns utlopp i hafvet, % mil från stora landsvägen emellan Stockholm och Nyköping, 7% mil landväg från förra stället och 6 mil från det sednare. Staden, som i äldre tider skall varit belägen V-i mil längre i norr i närheten af nuvarande Trosa landsförsamlings kyrka vid ån, der ännu spår lärer finnas efter hamubrvgga, räknade 492 invånare 1850, men endast 478 år 1855. Handeln, som nästan uteslutande tinnes i en persons hand, kan således icke sägas utgöra för staden någon väsendtlig näring, men är likväl icke obetydlig. Handtverken äro fortfarande af ringa värde. Deremot äro fisket i skärgården samt jordbruk att anse såsom stadens hufvudnäringar. Den äger 635 tunnland jord, uppskattad till 5 V'2 mantal och hvaraf 160 tunnland utgöras af åker och 100 tunnland ängsmark. Trosa, ehuru den minsta af Länets många småstäder, är likväl den enda, som för sig utgör särskild församling. Den aflönar egen läkare och har fortfarande en pedagogi. Malmköping. Denna köping, som privilegierades 1785 såsom en frihandels plats, utan band af handelsreglementen och skråordningar, är anlagd pä det till Södermanlands regemente hörande 1 mantal rusthåll, Malma, i Lilla Malma socken, och äger endast så stort jordområde, som erfordras till byggnadstomter och någre mindre kåltäppor.
Slutligen öfvergafs försöket, men landshöfdingen lofvade att, innan jag afreste, sjelf författa äfven slutet. Tidigt följande morgon kom äfven herr Koba-Yashi till mig och medförde en bred sidenremsa, på hvilken följande stycke var pensladt i raska, ädelt formade drag: Umi-hara-no-hate-made Akiva-Sumi-watare, hvilket i öfversättning lyder sålunda: »Så långt som hafvet går, Sprider höstmånen sitt välgörande sken.» Enligt den förklaring jag erhöll, skulle stycket häntyda derpå, att höstmånen sprider sitt lyckobringande sken ända bort till det ställe i den höga norden, der vi öfvervintrat. Efter ofvan anförda vers fans på japanska tillagdt: »Skrifvet af Machimura Masanavo, landshöfding af Kioto-Fu, till professor Nordenskiöld, med anledning af en för honom gifven middag, under hösten 1879.» Allt sammans var dessutom undertecknadt så väl med författarens vanliga, som med hans poetiska namn och sigill. Det senare namnet var Rio-San, hvilket lär kunna ordagrant försvenskas till »Drakenberg». Japanesernas poesi är så olik den vesterländska, att vi hafva svårt att fatta de japanska diktarenas alster. Kanske borde de rättast nämnas poetiska tänkespråk. De spela en stor rol i japanesernas andliga lif. Deras författare stå i högt anseende, och äfven i den föga bemedlades hem finner man ofta väggarna prydda med sideneller pappersremsor, på hvilka poesier finnas uppskrifna med grofva, säkra penseldrag. Bland de böcker jag hemfört finnas många, som innehålla samlingar af enskilda skalders och skaldinnors dikter eller urval ur den japanska litteraturens berömdaste alster på detta område. En mycket ofta förekommande rulle med teckningar föreställer en berömd skaldinnas sorgliga öde. Öfverst afbildas hon, en japansk skönhetstyp blomstrande af ungdom och fägring, sittande med skrifpensel i hand för att uppteckna någon af sina ingifvelser, derpå framställes hon i olika grader af borttynande, Rio-San’s sigill.
Jag medgifver anmärkningens riktighet, men är nog sanguinisk att tro, det en friare tull-lagstiftning, en verksam bränvinsskatt, ökad industri och utförsel skall bereda tillräckliga medel till Slatsbehofvens fyllande, äfven ulan att behöfva anlita postverket. Att R. o. Ad. hyser samma mening, tyckte jag mig förmärka, då just samma summa, här om dagen, utan discussion ntströks från statsinlraden, och detta för alt bereda 1 sk. billigare pris å kappen salt. Härtill kommer, att Svenska folket aldrig skyggat tillbaka äfven för stora upoffringar, blott ändamålet varit nyttigt och fosterländskt. Jag hoppas således, att R. o. Ad. icke skall till en oviss framtid upskjuta en förbättring, Den 7 Juni f. m. 87 som aldrig lättare än nu loide kunna genomföras. I min reservation till Ulsk:s Betänk, liar jag sökt visa, att Staten i alla fall drar en stor direet vinst af postverket. Endast fribref motsvara porto af 330,000 R:dr b:ko. Tidningstransporien, ett af de tyngsta oneta, 41,000, Utrikes Departdets och Consulernas skrivelser 16.000, Telegrafernas underhåll 12,000 och bidraget lill Diligenser 8.000, eller den vackra summan af 407,000 K:dr b:ko, sora postverket ärligen skänker statsverket, en summa mångfaldigt upvägande den obetydliga skaltelindring de olyckliga posthemmauen åtnjuta. Men, Mine Hrr, ett lågt porto är visserligen i och för sig ett godt; reformen skulle dock, enl. mitt förmenande, medföra ett långt vigtigare resultat, — ordnandet af våra inre förbindelser på en, alt jag så må säga, mera Europeisk fot.
Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 3) afgifvet af samma Ulsk., som behandlat ifrågavar. min motion, och hvilket, om jag får sluta efter den tiden då det - Den 5 September e, m. samma och det betänk., hvari min motion behandlats, ankommit till Exped.Utsk., ungefär samtidigt med denna varit föremål för de H. Utsktns pröfning, läser uti en reservation af en af H. Utsktns ledamöter följande tänkvärda sats: ”Jag har icke blundat för vådorna af en för långt utsträckt klyfning af jorden, men jag anser dessa för ett mindre ondt, än om möjligheten slänges för arbetaren att förvärfva sjelfständighet genom ägandet af äfven en obetydligare jordrymd;” så skulle det, då det var just hvad jag åsyftat, ”att hemmansklyfningen skulle förekommas, men möjligheten icke stängas för arbetaren att förvärfva sjelfständighet, ” förundra mig att Utsk:n, på sätt som skett, behandlat min i delta ändamål väckta motion, om jag icke längesedan lärt räkna bland mina landsmäns dygder, att hos dem gäller mera personligt anseende än sakens vigt. Skulle Ståndet i öfrigt återremittera någon del af betänk., skulle jag äfven önska återreiniss af denna punkten. Skulle Ståndet vägra detta, har jag uppfyllt mitt åliggande, som är att säga min tanke, äfven om min förmåga ej skulle vara att göra den gällande. Jag har varit iner än mångordig em ett ämne, som torde intressera ingen, men jag har icke talat, hvarken för att villfara den ena eller den andra; jag har talat såsom representant. Nio månader äro snart under delta riksmöte förflutna; jag tror denna tid hade varit till ända, äfven ora vi talat mindre, så framt vi icke derjemte handlat destomer. Jag vill icke dermed hafva klandrat någons verksamhet, man kan hafva varit ytterst verksam, äflats och arbetat mycket, och ändock hafva handlat så litet. Hr Ribbing, Arvid: Jag har trott, att det betänk., som nu är under öfverläggning, angick skiflesverket och författningarna derom.
”Min gerning förtjenar intet pris,” sade Leonhard, ”men om du vill göra mig en tjenst, så utverka, att jag blir antagen på din fars handel. Jag har länge i hemlighet önskat det.” ”Gerna! Och du skall få resa ut till Lybeck och Hamburg och Paris för att fullkomna dig i yrket, likasom Anton C... och Calle B...” ”Det vore mer än jag någonsin kunnat drömma om.” ”Men icke mer än du förtjenar. Lita på mig, att du det får.” Och han höll ord. Ännu samma dag flyttade Leonhard till Bergs, och se’n han derstädes inhemtat de nödigaste kunskaper i handel, fick han medel att på ett par år företaga en utrikes resa för att ytterligare utbilda sig. Under denna tid hade han den olyckan att förlora sin välgörare, och återvände, straxt efter inhemtad underrättelse derom, till H... igen. Med förvåning varseblef man nu att Bergs affärer, ehuru ej dåliga, dock på långt när icke voro i det blomstrande skick, man allmänt trodde, och med grämelse såg sig Rudolph bedragen i sin förhoppning, att kunna öfverlemna hela fadrens handel åt den för honom så kärblefne räddaren. Likväl anslog han en betydlig del af sitt arf åt Leonhard, hvilket denne dock icke emottog, och se’n alla affärer voro utredda, skiljdes de båda vännerna åt. Leonhards öde, från hans ankomst till känna vi redan, och hafva nu sett orsaken till den vänskap, som herrskade mellan dessa olika personer; en orsak, den Leonhard troget förtegat äfven för sin maka, då han deremot aldrig upphörde att omtala all den godhet, han åtnjutit af Rudolph och hans far. Rudolph åter kom in som auskultant i Åbo Hofrätt och gjorde sig snart känd som en skicklig jurist, men ändå mera genom sin fåfänga, sin slösaktighet och sitt underliga, dystra lynne. Hans intressanta, icke obehagliga utseende, hans stolta hållning och väsen samt mången vacker talang gjorde honom till damernas gunstling. Ur mången blomma sög han honing, utan att förmås qvardröja. Ett par gånger tycktes han väl allvarligt fästad, men länge varade det ej, innan han åter var fri.
Med anledning af denna Nådiga framställning och i anseende lill den fördel, som af ett deltagande å Sveriges sida uti ifrågavarande exposition är att förvänta för boskapsskötseln och åkerbruket i Riket, dels genom införandet af förädlade race-djur och förbättrad landtmanna-redskap, dels genom en större afsättning af landels produkter, hafva Rikets Ständer väl funnit att, i likhet med hvad vid iörra riksdagen beviljades i afseende å bestridandet af koslnaderne för öfversändandet af Sveriges bidrag lill industrioch konst-expositionen i Paris år 1855, statsmedel böra anslås för underlättandet af Svenska landtbrukares deltagande i den nu afsedda expositionen; men som de Kommitterade, åt hvilka É. K. M:t i Nåder uppdragit anordnandet af expositions-arliklarne, ansett en summa af 25,000 R:dr banko, deri dock ej inbegripna fraklumgälder, vara för ändamålet tillräcklig, är Rikets Ständers bifall till E. K. Mits Nådiga Proposition lemnadt på det sätt, att Rikets Ständer, för bestridande af redan gjorda eller framdeles skeende kostnader för Sveriges deltagande i den tillämnade expositionen i Paris af kreatur samt landtmannaprodukter och redskap, till E. K. Mits Nådiga disposition ä Riksgälds-kontoret anvisat en kreditiv-summa al Femtio Tusen riksdaler riksmynt, alt, i mån af behof och emot redovisning, lyftas; — och anse sig Rikets Ständer härvid böra ultrvcka den underdåniga önskan, att, för vinnande af lindring i fraktomkostnaderne, Kronans fartyg finge, så vidt lämpligen ske kan, för transporten af expositions-arliklarne begagnas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 November 1857, 440 Expedition*- Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 156. mo 15©. UpplSsl och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Okt. 1837.
Dd) frit toerffatits pct, pafme 2Öi utt uitberbåittg ffrtfmctfe af ben 15 ftfttibnc September po3 ålottgt. 99?aj:t t unberbånigpet anpåfltt, att, tttcb upppäfmautse af 1 inom. t 2 §. af $ottgt. förorbtttttgen ben 30 Sunt 1838, äftofatffa trosbekännare, föbba t ©rocrtge eder utrikcå ifrån nikonina od) t kRifct befatta famt af ålongt. 9J?af:t titl ©toenffa unberfåter upptagne, måtte erhålla rättighet att, utan Äongt. 9Jfaj:t3 färfftlba nås biga ttdfiånb/jföpa od) befitta faft egenbom å fanbet. §. 78. Uti unberbånig fkrifmetfe ben 14 Slprtf tnttetoaranbe år pafme 2Bt poå åfongt. Sdajtt anpådit, att, toth afgöranbet af ben på Äottgt. 93taj:tS nåbtga pröfning bes roenbe frågan om utfårbanbe af förånbrabe ^3a§författutngar, måtte tagaä t nås btgt öftoermäganbe, bets purutuiba icke fkplbtgpeten för tntätibfFe refanbe äftoenfom för borrman, toth refor titeitt ©tocrtge, att mara förfebbe uteb paff, må funna uppnora, befå od pmilfa lättnaber t betta fjänfeenbe böra uttänbfke refanbe berebaö. §. 79. 28i pafme, utt unberbåntg ffrtfiuctfc beit 28 ftflltbne Sanuart, po3 Äongt. 9Jiaj:t anpådtt, att cnibctå