Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stambanornas ändamål, hvarför de äfven helt och hållet af statens medel bekostas, måste, enligt min tanke, vara att såsom rörelsens stora pulsådror genomlöpa det inre landet i möjligen rakaste linie emellan vigtigare hufvudpunkter; hvaremot ortsbanorna, för att fortsätta liknelsen, böra likasom vener underlätta rörelsen emellan pulsådern och de mindre, omkringliggande orter, hvilka af dylik förbindelse äro i behof. Der stora segelbara vatten förekomma inom landet, utgöra dessa redan af naturen eller konsten bildade medel för cirkulationen samt fullgöra vanligen billigare, om också i vissa hänseenden icke lika fullständigt, stambanornas funktioner. Af de oftast ursprungliga vattenkommunikationerna förklaras den tidigare och mera utbildade odling, som förekommer i deras närhet; men, så vida det icke kan vara med samhällets ändamål och framtida bästa förenligt att fortfarande hålla odlingen inskränkt inom vissa af naturen redan företrädesvis gynnade trakter och åt dessa i första rummet jemväl bereda de ytterligare, men der jemförelsevis mindre behöfliga inrättningar, genom hvilka menniskosnillet uppfunnit medel att utsträcka odlingens hufvudvillkor — lätta kommunikationer — till nya fält, synas mig de till sin betydelse stora grundsatser, hvilka hittills vid stambanornas anläggning varit godkända och tillämpade, fortfarande förtjena allt afseende, emedan stambanorna enligt dessa grundsatser blifva änlagde • just der de för landets allmänna odling och förkofran äro företrädesvis behöfliga. 5 Likasom ett folks välbefinnande och lycka, enligt min tanke, ingalunda befrämjas derigenom, att endast några få lyckligare lottade individer eller klasser af samhället företrädesvis omhuldas och gynnas, utan fastmera derigenom, att allas välstånd, så vidt möjligt, befordras, så anser jag ock landets allmänna odling och förkofran vara för statens bestånd och utveckling af vida högre betydelse, än om några bördiga, men mindre trakter kunde uppdrifvas till högsta möjliga fruktbarhet och odling.
P. 234. — om remiss af Friherre Wirséns memorial innefattande svar å Friherre Björnstjernas anförande angående ingifvande af grunderne för 335 Financeplanen. P. 343. — om StatsUtskottets Utlåtanden: i) i anledning af väckt fråga om indragning af ProsteTunnan; 2) angående förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs Län; 3) angående belöning till Peter Andersson i Domvalla för dess Curmelhod i Veneriska och andra sjukdomar. P. 344- — ora StatsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande rörande ett nytt Fögderi i Wermlands Län. P. 344» — om StatsUtskottets Utlåtande om ved för LantsCantzlierne och LandtRänterierne. P. 345. — om RiddarhusUtskottets memorial angående föreslagen förändring af Bänk-indelningen i RiddarbusSalen. P. 345. —- om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) angående belöning till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret för deras möda vid utredningen af f. d. FilialDisconterne; 2) angående yrkadt anstånd med inbetalningen af innevarande års Allmänna Bevillning; 3) angående Allmogens ersättning för anskaffade kläder till Vargerings-manskapet; 4) om en MilitairLärares anställande vid Upsala Academie. P. 345. — om StatsUtskottels Utlåtande rörande ökadt anslag för Kongl. Bibliotheket. P. 346. — om StatsUtskottets Utlåtande angående medels anslående till kostnadernes godtgörande för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens förestående förmälning och verkstälde utrikes resa. P. 346. 356 om remiss af Grefve von Plåtens teo* tion att StatsUtskottet måtte anmodas så fort sig göra låter anvisa nödige tillgångar förskottsvis, till bestridande af de i och för H. K. H. Kronprinsens förestående förmälning erforderlige kostnader.
Så tyckes dock ej vara fallet på det af eder skildrade postkontoret, ty där hafva alla de tjänstgörande tid att gång på gång samtidigt samlas kring en kaffebricka för att i lugn och ro njuta af sitt dolce far niente, såsom vore de långt från postkontoret på den allra angenämaste kaffebjudning. Hvar i Sveriges rike linnes detta postkontor beläget? är en fråga, som ovillkorligen ställer sig för en vid Stockholms postkontor arbetande individ, ty här får ofta en frukostsmörgås inmundigas i flere repriser. Dessutom finns på ert postkontor tid till kurtis, sång och glam — det går så patriarkaliskt till, att fröknarna sjunga fart i herrarnes arbete och hen-ame arbeta för dem: allt detta förtjänar ej att bemötas, så barockt är det hopkommet, så hopfantiseradt! Förlåt, att vi med torra och tråkiga fakta dragit ned för en stund er Pegas från dess färd i högre rymder. Kvinnliga postfunktionärer. A d a m Lux svarar. Hopplöst eller ieke hopplöst? Heir redaktör! Efter att ha läst herr onkel Adam juniors angrepp på min berättelse » Postkvinnor » och sedan ni varit nog vänlig att låta mig få del af » Kvinnliga postfunktionärers » öppna bref till mig, beder jag att något få ta ' er tidnings utrymme i anspråk — mindre till försvar för min berättelse, än till försvar för mig själf och mina afsikter. Först skall jag tillåta mig att bestämdt protestera mot påståendet, att jag velat skildra nå- gra » typiska representanter för den kvinnliga delen af svenska postkåren. » På samma gång erkänner jag att titeln » Postkvinnor » och underrubriken » Några interiörer, » etc. voro illa valda, emedan de möjligen kunde inge en sådan föreställning som att jag velat ge en generell bild af den kvinnliga postpersonalens lif och verksamhet. Hvad har jag då velat? Blott lämna en berättelse, en förtälj ning, en händelsehistoria ur » lifvet inom disken på ett postkontor »! Jag skildrar endast några enskilda individer med mänskliga fel och önskningar, — att de äro » dåsiga », » ointresserade » och » utsvultna » får stå för onkelns räkning! Ett skönliterärt opus är dock intet tjänstgöringsbetyg, eller hur, herr postmästare?
Det var sorgen däröfver, som hon läste i hans bleka ansikte och i de tårfyllda ögonen; och det kom öfver henne en underlig förnimmelse därvid: ty hans sorg smekte hennes hjärta och sargade det på samma gång. Men ur disharmonien reste sig snart den tacksamhet, som alltid låg slumrande på djupet af hennes själ och alltid steg upp på ytan, när hennes sinnen kommo i uppror. Nu fyllde den henne som en varm våg, och de stora blåa ögonen fingo ett beslöjadt, ett nästan döende uttryck, som nog hade funnits där ofta förr, i stunder af hängifvenhet, men som nu skrämde honom — det var som en erinran om allt hvad han nu skulle mista. Han böjde sitt hufvud mot sängkanten och brast i gråt. Då kände han hennes kalla, skälfvande händer kring sitt hufvud; och hon började stryka, lugnande, med den ena handen genom hans hår, allt medan hon lät den andra hvila som ett kylande omslag på hans tinning. — Och så hörde han hennes röst, spröd och tunn, som den blifvit under sjukdomen, men ännu bevarande något af det vackra, varma uttryck, som den alltid fick, när det var till honom, hon talade. »Så — så! Min stackars pudel! Inte gråta — för min skull! Om jag bara kunde säga dig ett tack så varmt som jag känner det — då skulle du kanske inte gråta mer — åtminstone inte öfver mig! Du har gjort mitt lif så ljust! Det ligger för mitt minne som en enda lycklig dröm — eller som en nordens sommarnatt — så ljus — och jag känner doften af blommande lindar, och jag hör suset af den kära, kära granskogen därhemma ... Dyster och mörk var den ju, men din närvaro var nog att göra allting ljust!» Hon tystnade. Det hördes intet annat ljud i rummet än Casimirs snyftningar, som han förgäfves sökte kväfva. Han kunde icke lyfta sina ögon emot henne. Inom henne brände längtan efter att tolka sitt tack, säga honom för sista gången, hur gränslöst hon älskat honom; men samtidigt kom den tanken öfver henne, att det, som hon kände, aldrig skulle kunna tolkas i ord, och den tankens vemod låg som en slöja öfver rösten, när hon fortsatte:
Alla upplyste i våra dagar synas förena sig derom, att dessa metaller blott utgöra en del af förmögenheten, och att en nations välmåga beror af ett lyckligt förhållande mellan behofven och medlen att tillfredsställa dem, hvilket icke kan äga rum utan rörliga Capitaler. De privata Creditsedlarnes omlopp beror ensamt af utgifvarens credit, förmögenhet och erkända hederliga tänkesätt. Man behöfver ej frukta att det allmänna förtroendet skall störas genom en enskild persons, eller assosiationsbanqueroute. Landets förlust deraf blifver ojämförligt mindre, än då Staten utgifne psppersmynt börjar vackla, utan att enligt anvisning kunna inlösas. — Någon kunde invända, att i ett productoch Folksfa st i tgt land, som Sverige, det vore farligt att begagna samma medel, sorn i ett rikt land. Jag tror tvärtom, att just dess fattigdom ännu mera påkallar dessa åtgärder , af hvilka rikare länder mindre äro ibehof, ehuru sannt det också är, att de blott behöfde sätta en gräns för den enskilta crediten för att snart upphöra att vaTa rika. Det är tillräckligt kändt, huru mångfaldigt Capitalerne verka till production i alla civilicerade länder, blott genom crediten Om man beröfvadeEngland eller förenta Nordamerica den enskilta crediten och inskränkte desse länder till att endast verka med deras rörliga Ca - Den I o Februarii, pitaler, sorn] finnas i verklighet, så skulle på en^gång all handel och industrie afstadna.
Sif de 7 Directeurerne komma sex att åtnjuta de vanlige Honorarierne. Får den tid forn Suppleant inträder i Directenrs befattning , åtnjuter han dejf Honorarium. 9 §• Hvarje Directeur vakarhufvudsakliges deröfver, att Riddarhusets och öfrige Cassors.samt dertill hörande Test*- 7 §• RiddarhusDirectionen öfvertager äfvenledes, enligt Ridderskapets och Adelns beslut år 1810, styrelsen och förvaltningen af Wadstena Adeliga JungfruSiifts Ärender, >'ecligt de för denna Inrättning serskildt utfärdade föreskrifter samt hvad framdeles uti denna Instruction derom stadgas. 8 §. Hvarje Directeur vakar hufvudsakeligen deröfver, att Riddarhusets och öfrige Csssors samt dertill hö - 424 Den 19 Julli c. nu mentsFonders angelägenheter förvaltas i enlighet med denna Instruction, och det af Kongl. Maj.t i Nåder fa fl/laide Uti anin gsReglementes föreskrift, samt att i allmänhet hvar och en af Riddar - hufets betjening fullgör sine åligganden enligt denna Instruction. Hvarje Directenr /kall yttra j/ig öfver alla de mål, Joni till öfverläggning förekomma, famt anmäla allt hvad han finner böra fä/la Directioiiens uppmärkfatnhet i affeende å Stiftet/ernås angelågenheter; hans fkyldighet är ock, att, då Dir edion vid något tillfälle Jknlle lemna honom ett ferfkildt uppdrag,detfamina antaga och efter häfla Vett utföra. i o §. Vid Introdttcftoners beviljande iakttager Directiotten hvad Kongl Färg rande TestamentsFondersangelägenheter förvaltas, i enlighet med denna Instruction och Utlånings Reglementets föreskrift, samt att i allmänhet hvar ochetl af Riddarhusets Tjenstemän Och Betjening fullgör sine åligganden enligt denna Instruction. 9 i Med iaktagande af Föreskriften i Kongl.
Det var rege-ringen, som här sjelfmant åtog sig den föga ärorika och föga afundsvärda rollen att, utan att bevisliga brott blifvit begångna, uppträda såsom på en gång åklagare och domare. Och den dom, hon falde, var förkrossande. Den dödade den administrativt dömdes heder och ära. Och mot hvilken vände hon denna sin godtyckliga rättskipning? Jo mot en man, som under femtiotvå år egnat sitt lif och sin lysande begåfning åt statens tjenst; som varit ombetrodd de mest maktpåliggande uppdrag och för hvilken ingen post ansågs för hög, och som med sina omfattande kunskaper, sin duglighet och kraft var en prydnad för sitt land och sitt stånd. Det var öfver honom, som regeringen för misstankar, hvilkas faktiska tillvaro hon icke kunde med visshet känna, emedan de voro obevisliga, lät det vanhedrande straffet gå. Vi kunna ju möjligen vara berättigade att bryta stafven öfver den enskilde mannens psykologiskt gåtlika handlingssätt, nten, om vi betrakta den offentlige mannens verksamhet på tjugo olika förtroendeposter, som han beklädt, så lärer ur denna synpunkt saken te sig helt annorlunda. Det var icke då regeringens hvarken rätt eller pligt att gå i spetsen för de lösa ryktenas bekräftande, med mindre hon varit betänkt på att också låta de rättsliga följderna af de påstådda förbrytelserna drabba den skyldige. Man svarar, att regeringen icke här var målsegande och således icke kunde i denna sak utdraga de juridiska följderna. Då frågar jag: hade målsegandena lagt i regeringens hand att i deras ställe skipa rätt efter dess eget skön, eller hade de ens för regeringen så yppat tillvaron af detta begångna brott, att hon egde fulla bevis på sanningen deraf. Nej! Det var ett groft missbrukadt enskildt förtroende, som satte dettarykte, hvilket med lavinens hastighet förstorades, i omlopp, och det var regeringen förbehållet att med officielt märke hallstämpla det mystiska ryktet och göra det till en allmänt trodd sanning. Men för grefve Hamilton voro ock förhållandena ytterst ogynsamma.
7 Enär uti Generalmönstrings-instruktionerna vid indelta regementena till fot, samt indelta kavalleri-regementena, af den 16 November 1819, icke något stadgande af böter för rotehållares uteblifvande från generalmönstringen finnes intaget, synes billigheten fordra att äfven rustoch rotehållare för båtsmän måtte blifva befriade från de böter, hvilka, för dylik försummelse, äro, i Generalmönstrings-instruktionen med Kongl. Flottans särskilda korpser, den I I September 1841, dem ålagda; och då till stöd för denna åsigt kan åberopas, att Kongl. Majit redan genom nådig Skrifvelse till Förvaltningen af Sjö-ärendena den 16
Konungens, Dest Gnuäls och f. 'd. Kron-Prinseus capitaler: Och Veste uti Bewillnings uträkningen aro särskildt uptagne, sa har endast återstoden af Staksbristcn bliswit upförO med 442,941 Rtd. 24h.Z r:st. Under denna summa äro innebegripue återstoden i f. d. Konungens underhallssumma, samt det underhäll för den äkerstäende delen af Finska Armeen, som Stats-Uiskotter, enligt särskildt betänkande, förcstagit. Slars-Utskoitct bör härwid anmärka, att ehuru 62 §. i Regeringsformen npkagcr Sjö» och Landt-Tullssann Accisasgifterne, Charls; Sigillatssafgiften, Husbchossbränwinsbränningsafgiften samt Postmedlen såsom Bemillning, och Bewillnings - Utskottet jämwäl sammanflagir SlottShjelpen och Medicinal-Fonden med Bewillningen, sä har dock veste inkomsters belopp blifwit säsom en tillgäng för Slaten päräknadr och såsom en särskild inkomst lör Srats-Werket uptagit nkom Veu här förcstagne Bemillning af 2,522,002 R-d., hvilken, såsom hittills manligt warit, lära böra till Rik». gälds - I5Z - Den 24 November» gäldS-Contoiret hel och hällen inga och hwarifran Skars Merker sedermera erhåller den för detsamma bestämda andel. Elter alla besia utgifter, sädane de i Bilagan Litt.
Jag har emellartid ansett detta steg vara det sista, som ännu vid denna Riksdag för mig återstod, att, efter bästa förmåga och förstånd, bevaka helgden af ägande rätt, och befrämja enskild credit, näringsflit och välstånd. Jag kan således ingalunda, såsom en värd Ledamot yrkat, återtåga min motion. Lades på Bordet. Den 55 November e, m; 5*5 Fortsattes den i förmiddags Pleno började pröfning af Slats-Utskotlets den 18 dennes under N:o 610 afgifne, samt den 20 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, i fråga om ersättning af Staten försvenska Medborgares lidne förluster genom uppbringningar. Herr Grefven och Landt -Marskalk en jttrade. all sedan Ridderskapet och Adeln i förmiddags Pleno beslutat, det ersättning borde äga rum för de förluster, hvilka, enligt 1812 års Ständers gifna löfte, knnde till betalning godkännas; med förbehåll för Ridderskapet och Adeln att pröfva och bestämma de grunder, efter hvilka en sådan ersättning skulle utgå; så finge Herr Landt-Marskalken hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln nu behagade företaga berörde pröfning, samt om icke Friherre Hjertås, Fredric, vid Stats-Utskottets Utlåtande bilagde serskilt,1 mening finge uppläsas, och hvarje deri förekommande punct serskildt af Ridderskapet och Adeln afgöras. Bifölls. i:sta oell 2.*ndra Puneterne uti Friherre Hjertås särskildta mening blefvo, uppå gjorde propositionar» af Ridderskapet oeh Adeln biiallne. 3:dje Punckt en. 526 D? n 25 November e. ra - Herr Nordensköld, Otto Gustaf: Enligt denna punct skulle tiden utsträckas ännu ett par monader efter den som förut varit bestämd. Ministern bade nemligen bestämt en tid före krigs-förklaringen dä krigs-tillståndet ansågs vara inne;- nu är tiden utsträckt ända till sielfva krigsförklaringen.
För den händelse likväl, att Rikets Ständer, med antagande i öfrigt af här ofvan omtörmälda grunder för beväringsmanskapets vapenöfningar, skulle föredraga att låta kostnaderna för dessa öfningar bestridas af det redan härtill alsedda förslagsanslag, oansedt alt detsamma bomme, utöfver hvad hittills egt rum, alt öfverski idas, fäster Kongl. Majit Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, i sådant fall, från berörde förslagsanslag bör afdragas och till 5:le hufvudtileln öfverflyllas hvad deraf kan finnas böra belöpa på sjöbeväringsmanskapet, i förhållande till dess antal och för detsamma uppgifna behof. Maj:ts Nåd. lJrop. till li. Transport Materielen. Ehuru under de sednare åren besparingar uppkommit å anslaget '71,000 R:dr till lifmundering för indelda armeen, kan Kongl. Maj:t dock ej 1111 föreslå någon nedsättning ufdelln anslagsbelopp, helst prisen å beklädnadsämuen lätteligen åter kunna stiga och anslaget då blifva för sitt ändamål otillräckligt; men Kongl. Måjrt begär deremot Rikets Ständers medgifvande att, så länge berörde anslag lemnar behållning, denna må användas dels till bestridande af bekiädnads-slilnings-ersättningar för de kousmenderingar utur indelda armeen, hvilkas underhåll af 4:de hufvudtitelns medel bekostas, dels ock för tillfällig anskaffning af beklädnads-förnödenheter för indelda armeen, då medel dertill ej linnas å slaten för Krigskollegii Utrednings-afdelning anvisade.
Tredje Dito . ^ ^ — Fjerde Dito , , 3 ■“ Femte Dito . 2 — Glas• och P or cell ain Förare, i Två Classer: Första Classen . * a o — Andra Dito . , 10 — Desse kringstrykande personer skola dessutom till säkeihet för afgiftens erläggande , iakttaga hvad rörande Hästhandlare är förordnadt. Inspectorer , Factorer , Casseurer , Bokhallare och Skrifvare , lika med dem i 3 §. Masmästare , Byggmästare , HammarSmeder med flere andre Arbets Föreståndare vid Bruk och Bergverk , i Tre Classer : Första Classen . R:dr 5 __ Andra Dito ; , 3 — Tredje Dito 3 — Mjölnare , se Qvarnar. JM äster Svenner . 4 R:dr 1 16 Mästare vid Fabrikerne och öfrige Inrättningar, i Fem Classer : Första Classen . R:dr 8 — Audra Dito , . 6 BevillningsUtsk. Betänkanden. 207 Tredje Dito . 4 —• Fjerde Dito . 3 — Femte Dito , . 2 — Gesäller vid dessa Verk, se Gesäller i Städerne. Predikanter, Bruks* i Två Glassér s Första Classen . R:dr $ —• Andra Dito , , 2 ShålVestgötliar och sådane ContingentBorgare, sona idka GårdfariHandel, i Fem Glassér: Första Classen , R:dr 20 __ Andra Dito , , 15 — Tredje Dito * , 1 a _ Fjerde Dito , ♦ 5 — Femte Dito . 3 — Hvarförutan de, soip äga att sjelfve eller genom Ombud idka berörde Handel, för hvar* je person skola erlägga : Vid resor till Norrige . R:dr 5 . till Utrikes Ort , 30 — Denna afgift skall uppbäras af LandsSecreteraren, då Fass meddelas , och i behörig ordning redovisas.
Jag skall försöka att blifva så kort, som möjligt är, men om jag denna gång skulle upptaga några minuter mera än vanligt, hoppas jag det förlätes, enär jag är Motionär, och det är nödigt, att jag först upptager och vederlägger en hop små skäl, hvarigenom man velat påbörda mig inconsequence, och förmörka taflan med skuggor från sidorna. Då jag nu lägger inrikes handelsfrihet till grund för yttre handelsfrihet i en framtid, förebrår man mig, att år i8a3 hafva varit emot inrikes näringsfrihet. Som det är mig angeläget, att undanrödja denna misstanka, anhåller jag, att få uppläsa några ord ur mitt anförande vid sista Riksdag den 12 Februarii 1823, den första gången jag talade här på Riddarhuset. Jag yttrade då: ”Jag har haft tillfälle höra både här ”och utom detta Hus, huru man sammanfört ide^rna om den utrikes och den in”ländska handeln. På samma tid, som ”man med rätta ifrar derför, att den Svenika Medborgaren må äga frihet att tillverka hvad vara som helst inom landet, ”på samma tid vill man äfven, genom införandet af ett illimiteradt HandelsSyste'm, 'stänga all utväg för honom, att vinna afsättning å hvad han producerar.” Och något längre fram vid samma tillfälle: - / 336 Den 3o December f. ra. ”Min tanka är, att likaså mycket man "Lör ifra för frihet i handel och näringar inom ”ossj1 lika mycket bör man strida emot en "illimiterad handelsoch import-rättighet." Detta måtte, om Protocollet ej jäfvas, visa, att mina tänkesätt i ämnet då och nu stå i den positivaste consequense. Jag har under discussionen märkt, att den Talare, som söker beslå mig med motsägelser, förglömt att jag, när frågan om Skråförfattningarne förevar vid sista Riksdag, nödsakades inskränka mig att tillstyrka modificationer i den, sedan jag ej mägtade genomdrifva deras afskaffande.
Tvenne kungsgårdar finnas i Länet. Den ena, Roma kloster, är anslagen Landshöfdingen på lön, emot en arrendeafgift af 66 R:dr 32 sk. Banko. Enligt nådigt förordnande är densamma nu utarrenderad på 30 år mot 648 tunnor spanmål, deraf 575 äro Landshöfdingen på lön anslagne, och det öfriga beror på särskild disposition. Den andra kungsgården, eller Wisborgs kungs-ladugård har, sedan framlidne Öfversten af Klints arfvingars disposition deraf 1844 upphörde, blifvit utarrenderad på 30 års lid, mot ett årligt arrende af 115 tunnor spanmål. Af uti Länet år 1847 befintlige 7J|J:de!s mantal kronohemman återslå nu endast, oberäknadt kungsgårdarna, 6jj mantal. Civila boställen och bohemman utgöra 13J mantal; Ecklesiastika boställen 481 mantal, deraf äro prostgårdar och annexehemman 44, och 4i mantal kaplansboställen. Sedan krono-allmäuningarne Fjäle myr samt Bod och Österudd blifvit, i lotter fördelle, försålde, återstår nu ingen veterlig krono-allmänning, så vida 20 icke Kronan kan tillvinna sig de under tvist varande så kallade Jägarebackarne i Lau socken. Sedan genom anhängige rättegångar osäkerheten af jords afsöndring pä annat sätt än Kongl. Förordningen den 19 December 1827 föreskrifver blifvit mer och mer känd, börjar nu mera försigtighet vid dylika afsöndringar iakttagas, dock inträffar ännu ofta att afhandlingar derom uppgöras, utan afseende på författningens föreskrifter, och till den kraft och verkan lag förmår i domboken intagas. o Med undantag af kungsgårdarne, finnas icke i Länet flere hemman tillhopa under samma namn eller vanliga större byar, utan endast, såsom de här kallas, gårdar, hvaraf högst få öfverstiga 2 mantal. Byordningar äro här i allmänhet fastställda socknevis.