Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes det klart, att hospitalsinrättningen härigenom icke förlorat något, utan tvertom vunnit, då den, utan att blottställa sig för något slags osäkerhet eller förminskning af den af hemmanet påräknade afkomsten, erhållit en icke alldeles obetydlig förökning af sina inkomster. Jag har sjelf under en lång följd af år deltagit i styrelsen af en from stiftelse, hvars ekonomiska bestånd hufvudsakligen är grundadt på afkomsten af betydliga jordegendomar, nemi. Upsala Universitet. Man bar der ofta ansett det för Universitetet fördelaktigt att mot förmånliga villkor skatteförsälja academihemman. Alan har till och med stundom yrkat; såsom med Universitetets fördel öfverensstämmande, att alla dess jordegendomar borde småningom lill skatte försäljas, mot förbehåll af den nu af dem utgående hemmansräntans bibehållande såsom frälseränta, i hvilket fall universitetet, med bibehållande af alla dess nuvar. inkomster, skulle genom de erhållna skatteköpeskillingarne vinna elt ganska betydligt capital, hvars årliga ränta komme att utgöra en betydlig förökning af Universitetets inkomster. Vare nu härmed huru som helst, sä är dock säkert, att man i vissa särskilda fall funnit det för Universitetet fördelaktigt att skatteförsälja åtskilliga af dess jordegendomar. Jag har här i min hand en af nuvar. Käntmästaren vid delta Universitet mig benäget meddelad officiel uppgift ror:de dessa i äldre och nyare tider med K. M:s nåd. tillstånd verkställda skatleförsäljningar. Jag vill ej upptaga II. 11. o. Ad:s tid med uppläsandet af hela denna uppsats: jag ätnöjer mig med att blott anföra ett enda exempel, nemi. skatteförsäljningen af 2:ne hemman, Grytjom i Upland och Siggeboda i Nerike (båda hörande lill den stora donationen af de Gu - 155 Den 5 December. stavianska arfvegodsen), hvilken försäljning, föreslagen af Consistorium Academicum och tillstyrkt ej mindre af Universitetets dåvar. Höge Canceller, vår nuvar. Konung, än af K. Kammarcoll., beviljades genom K. M:s nåd. skrifvelse till Universitetets Canceller af d. 30 Juni 1832.
Sedan Afdelningen tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anmärkt och Kongl. Collega ofvannämnde underdåniga utlåtande innehåller; så får Afdelningen nu, angående denna - Den 27 Juli. na revisions-förrättning, dess utlåtande afgifva; hvarvid Afdelningen först bör anmäla att den allmännare revision till sjelfva Ziffran, sorn Riksens Ständers Revisorer med mycket skäl önskat matte, i likhet med ManufacturFonden, äfven å de öfriga här upptagne Fondernas räkenskaper förrättas, nu mera »ned samteliga Fonderna iakttages och hos Kongl. Kammar-Rät ten verkställes. Beträffande derefter ManufacturFonden; sa har Afdelningen, efter förrättad Revision af 1813 ars räkenskaper, i likhet med Revisorerna, hvarken emot redogörelsen eller förvaltningen af denna Fond haft något att anmärka, utan funnit allt derutinnan vara behörigen fullgjordt. Af Spinnh&s-Fondens räkenskaper för Ar 1813, sorn dernäst blifvit granskade och med Verificationerna jemförde, inhämtas att, berörde Ar, vid Norrköpings Spinnhus aflöningen för Tjenstemännen uppgått till 743 Rtdr 16 sk. och omkostnaderna vid sjelfva inrättningen, Arrestanternas arbetsförtjenst likväl derutinnan inbegripen, till 10,26g Rtdr 41 sk. 8 rst., samt vid Götheborgs Spinnhus, den förre till 133 R.dr 16 sk. och de sednare till 1406 R dr 47 sk, 6 rst. Afdelningen, som icke eller vid redogörelsen för denna Fond funnit något att påminna, har dock, i afseende på förvaltningen deraf, icke kunnat undgå göra anmärkning vid den omständighet, att uti Fondens räkenskaper finnas upptagne åtskilliga balancerade fordringar, härrörande dels af Den 2 7 Ju/i. ofullständiga redogörelser från några Spinnhus»' Directioner, och dels af underlåtenhet hos åtskilliga Städer och Renterier att insända den afgift, som ifrån de förra bör till Fonden erläggas.
Under Kammarherren Rosenblads i Bankens ärenden företagna resa till Götheborg, deltog, på Fullmägtiges den 21 Februarii gifne Autorisation, Kyrkoherden M. C. Bergwall, å Bankens vägnar, i Götha Canal-Direction och den pågående Bolagsstämman. De af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästade nya Bolags-reglor bestämma: Ett af Fullmägtige i Rikets Ständers Bank utsedt Ombiuf intill dess annorlunda förordnadt varder. Den 14 November i833 förekom hos Fullmägtige en från Götha Canal-Direction den 7 i samma månad aflåten skrifvelse, så lydande: ”Sedan Götha Canal, på sätt redan till Herrar Fullmägtige aflemnadt besigtningsinstrument innehåller, blifvit fullbordad i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer lemnade föreskrifter, får Götha CanalDirection, enligt 6 mom. Litt. b. af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Magt af den \ Januarii 183o, hos Herrar Fullmägtige vördsamt anmäla sig, till erhållande af afskrifning och eftergift af Rikets Ständers Banks hos Götha Canal-Bolag egande fordran; och torde Herrar Fullmägtige benäget lemna Directionen bevis om verkställigheten äf denna afskrifning och eftergift. Canal-Directionen får den äran härhös bifoga dess förre Ordförandes, Herr General-Lieutenanten m. m. Friherre B. E. Franc Sparres, under den 2 Mars innevarande år, efter af Bolaget, enligt likaledes bifogadt FrotocollsUtdrag, erhållet uppdrag för Canal-Directionen, utfärdade Autorisation till ifrågavarande åtgärd. Directionen, som hos Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoret anmält sig till erhållande af afskrifning och eftergift af dess fordringar hos GanalBolaget, får den äran till Herrar Fullmägtige öfverlemna här bilagde duplettexemplar af den för
Ekholm för utarbetandet af ett förslag till fältförvaltningsreglemente; Nro 99. i anledn. af väckt motion om lönersättning åt Amiralitets-kammarrådet Strandberg; Nro 100. i anledn. af väckt motion om inrättande af ett curhus i Sundsvall för Medelpad; Nro 101. i anledn. af Hr Linns motion om anslag till upprensning af norra inloppet till Gefle; Nro 102. i anledn. af väckt motion, att det åt nybyggare förunnade understöd, under benämning af upplöstringshjelp, må i missväxtår fördubblas och utsträckas; Nro io3. i anledn. af väckta motioner om ersättning för bestridda quarantaineskostnader; Nro 104. i anledn. af väckt fråga om anslag af 2000 trr säd åt de nödlidande i norra länen; Njo iq5. i anledn. af Sven Jonssons från Jemtlands län motion om anslag för anläggningen af en ny väg i Jemtland ; BancoUtskottet: N;o 11. i anledn. af från Vällofl. BorgareSt. erhållen anmodan att inkomma roed utlåt, öfver de nuvar. Bancofullmägtiges förvaltning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 erolli fidem protocolli, F, O, Silfverstolpe. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 1 prot:s-utdr. för d. 27 dennes. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda utlåt. N:o82, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 4;de hufvudtitel. Frih. Lagerbjelke, Joh., uppläste följande: Jag anhåller att vid denna hufvudtitel få göra några anmärkningar; jag skall söka framställa dem så kort som möjligt. Hvarefter Frih. Lagerbjelke uppläste följande: Jag anhåller vördsammast att få beledsaga den förmodligen blifvande återremissen af detta betänk, med några anmärkningar, så kort som möjligt uppfattade, för att ej alltför mycket upptaga It. o. Ad:s tid.
Genom ProtocollsUtdrag af den 18 i denna månad har Högloflige Ridderskapet och Adeln till RiddarhusUtskortet behagat remittera så väl en Motion af Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham, innefattande hemställan, att i händelse riktigheten att efter Fullmagt representera skulle blifva upphäfven, någon deremot svarande ersättning för de Frälsemän, hvilka icke äro Hufvudman, måtte utses; som Friherre Boijes, Ludvig, yttrande i samma ämne. / Den 27 Junii f. m. 507 Sorn hvarken RiddarhusUtskottct tillstyrkt eller Högloflige Ridderskapet och Adeln beslutat upphörande af Adeliga Ätters nu ägande rättighet att genom fullmägtig sin Re. presentationsrätt utöfva, och den väckta frågan om en förändring i Ridderskapets och Adelns Representationssätt blifvit till nästa Riksdag uppskjuten; så har Utskottet på Herr Silfverstolpes Motion icke kunnat fästa något afseende. Stockholm den 25 Junii 1818. Få RiddarhusUtskottets vägnar C. F, Posse. C W. Riben. Dessa frenne Memorial lades på bordet. Upplästes följande från Hans Excellence HofCancelleren Herr Friherre af Wetterstedt ankomne skrifvelse; Enligt StatsSecreterarens för Kongl.
Der växte en blomma vid ekens fot i morgondagg; dess stängel var smärt och späd dess rot, och ingen tagg på stjelk eller blad såsom skydd hon bar; hon böjde sitt hufvud, så ödmjuk hon var: och qvar hon stod, faslän stormen kom, året om. Då sjöng liten fågel, som stundom flög i skogen fram: - Nog växer eken båd ' stolt o c h hög, — stark är dess stam — han tänker, att blomman, sä smärt och vek, skall knappast tåla vid vindarnes smek; få se ändå, hvem som grönast slalom ett år! » Och blixten splittrade ekens slam djupt ned i rot; och stormen gick öfver blomman fram vid trädets fot; och aldrig mer grönskade eken se ' n; men blomman log emot solen igen och knoppas äter med hvarje vår år från år. Då sjöng liten fågel, i skogen kom, så glad han var: » Du lilla blomma, som året om din grönska har, du gör mig så glad, du är mig så kär, och kanske för det, du så ödmjuk är; med rikare fägring du ständigt står, år från år! » För fru Langlets literära verksamhet under det närmast följande tiotalet af år förbjuder oss utrymmet att närmare redogöra. Vi erinra blott o m hennes sagor för de små, hennes redigering af den förträffliga publikationen » Husmodern i staden o c h på landet », hennes medarbetareskap i N. Dagl. Allehandas, Aftonbladets m. fl. tidningars följelongsafdelning o. s. v. Emellertid är det först på de senaste åren Mathilda Langlet fått en stor betydelse för ej blott vår literatur, utan o c k för vårt hela samfundslif. Bland allt det myckna — mogna o c h omogna, huller om buller — s o m under dessa år framlrädt i » Du dröjde, Svea; v e! att du det gjorde! tryck, angående samhällets onda o c h medMed ord, med endast ord, förspilde du len till dess afhjelpande, intaga fru Langdet ögonblick, då just du handla borde; men res dig, kanske är det tid ännu!
Vennes pa bordet > -i'a först g till Lag, hlva^eflec Leda» mot af G'' t !äaS t, L^^rVdaganöe samt Ven EmbersmMi, Rs »rirgen a? m n befattning ined Lomm»nVr>mäl nyvakt k cks a söe L,nbets» fZrsLlkftc, as R e> t y^m:s. Grefwe L» »atll»L,k»uren, ^Ibrsokr. Hwa» Den 19 December. r»4Z Hivid i I §. stadgas rörande answar för Konungens föredragande i Commandsnnäl, rrodde Herr Grefwe» sörkjena nägon upmärksamhet. Han kände ej, att wid sadane tillfällen något Protocoll fördes, och i sädant fall hade den föredragande ingen einor sikt answar upgäende säkerhet. Friherre 8taöl von bl alstein wille allenast anföra en anmärkning. Om han ej hade misthördt sig, stöde i någon H., alt e» Stars-RädS Ledamot, som för begången förseelse mistat Embete!, ej in» om Stars-Rådet skulle kunna återfå något rum. När en fä hög Embetsman förwerkat sin tjenst, borde han ej kunna sä inträda i något siags Embete. Det more desiutom owanligt, att gä iftän ett högre till ett lägre embete: en General ginge ej ned till E)swerste« Lieutenant. Han hcmstäldc derföre vin icke i §. borde utsättas att han uci intet Embete sedan kunde ane wändas. Friherre kkLnnsrlreim anmälte, attCon» stimtionL Utskottet trott sig böra göra någon skillnad i möjliga förbrytelser. Om till exempel nägon skulle bryta emot den 4 H, och tillstyrka nägvt som wore stridande mot Tryckfrihets Lagen, wore det witzerligen möjligt, att en person, som i ett sädant afseende leddes af en fördom, icke desi mindre i en annan besatt, ning kunde wara en nyttig Embetsman.
Kar gerningsmannen, utan egen skuld, genom svår förolämpning elter synnerlig misshandel, af den drapne till vrede retad, eller Hr o omständigheterna eljest synner - Expeditions-UIskuttets Förslag lill anderd. Skrifvelse N:o 17 3. 137 synnerligen mildrande; då må straffarbetet kunna inskränkas lill viss tid frun och med sex till och med tio år. § 4. Har någon, genom uppsåtlig misshandel, dödat annan, och skedde den misshandel med berådt mod, men ulan afsigt alt dräpa; dö mes gerningsman nen till straffarbete på lifstid elter från och med åtta till och med tio år. Far misshandeln af den beskaffenhet, att döden, såsom sannolik verkan deraf, ef väntas kunde, eller (ira omständigheterna eljest synnerligen mildrande; dä må straffet kunnu nedsattas till straffarbete i fyra år. § 5. Varder någon draperi, såsom i 4 § sägs, men skedde misshandeln af hastigt mod; dömes dråparen lill straffarbete från och med fyra till och med åtta år. Förekomma sådana mildrande omständigheter, som i 3 eller 4 § omförm tilas; då må straffet kunna nedsättas till straffarbete i två år. § 6. Begär lifstidsfånge dråp som i 3 eller 4 § sägs, utan de mildrande omständigheter, som för hvartdera fallet äro nämnda, håfve han förverkat lifvet. § 7. Hafva flere deltagit i misshandel, hvaraf någon ljutit döden; då skall en hvar, sorn tillfogat den döde lifsfarlig skada, och, der ej viss skada var i sig sjelf lifsfarlig, en hvar, som tillfogat den döde någon af de skador, hvilka i förening orsakat döden, dömas lill del straff, hvartill han, om dea af honom åstadkomna skadan ensam vant dödande, gjort sig förfallen. Oen, som å den döde gjort ringare misshandel, straffes efter 61 Kap. 2 § Missgernings-balken, der han ej varit i samma vilja med bönemannen eller gerning en ej eljest är med högre straff belagd.
Det torde väl hända, att 4 IJ. 68 * 538 Den a8 Mars f. ra. st lifter vid åtskilliga tillfallen kunna jemföras med eld; men för det allmänna omdömet är det icke alltid lika påtagligt, att eld finnes i deni, som att ett ljus eller en slicka brinner. Jag tror icke, att jemförelsen är riklig, och att detta Stånd derpå kan grunda ett sådant omdöme, som den siste talaren yrkat. Hr Lefre'n: Jag ber om ursägt, att jag åter uppträder för att soga några ord. Om jag uraktlåter att iakttaga den polisförfattningen att gifva tillkänna, att en person flyttat in i mitt bus och tagit qvarter der öfver natten, så är det en mycket simpel sak, och jag botar några riksdaler; men om jag döljer en landsflyktig eller en förrädare, är jag då lika obrottslig? Om en boktryckare uraktlåter att utsätta sitt namn oell tryckningsorten på en skrift ulan alibetydenhet, på en småsak, eller 0111 han underlåter detta på en skrift, som hefinnes brottslig, hvarigenom man ej är i stånd att få reda på författaren till den biottsliga skriften, emedan man ej känner boktryckaren, som fått namnsedeln t — är ej detta olika brottslighet hos boktryckaren? är denna sednare omständighet lika med nämnda uraktlåtenhet, i afseende på visitkort och simpla annoncer. Frih. Cederström: Den siste talaren har, genom sin argumentation, tydligen bevisat motsatsen af hvad han åsyftat, nemi. nödvändigheten alt afslå det föredragna förslaget. Han har visat det slugs svårighet som uppkommer, derigenom att boktryckaren icke utsätter namn och tryckningsort , att kunna tillrättaskaffa författaren till en brottslig skrift, och det nr denna svårighet, som man velat undvika genom stadgandet i den gamla författningen; men just genom det att man kan undvika lång tidsutdrägt, innan undersökningen blir fulländad, så är det klart, som Frih. von Schulzenheim ganska riktigt anfort, att det är skadligt att göra skilnad mellan brottsliga och obrottsliga skrifter, — helst det är naturligt och påtagligt, att det icke medför någon svårighet för boktryckaren att utsätta namn och tryckningsort.
Jag utber mig derföre att, i anledning af åtskilliga yttranden få göta några erinringar, Man har önskat, att frågan om ersättning för Discontens upphörande kunde afgöras i sammanhang med Srågan om anslag till Canalarbetets fortgång; men då Utskotten nu föreslagit, att Discontutreclning, n bör öfvertagas af Staten , måste Ock naturligtvis på samma gång vil toren för dett a öfvertagscde fasställas. Frågan om ersättning bör således nu afgöras. Man har sagt, att Bolaget ej blifvit hördt i ämnet. Jag får Upplysa, att Bolaget blifvit tilltrågadt och att dess svar, enligt hvad Utskotten fettat, innehållit, att Bolaget hvarken ville eller kunde fortsätta Disconteris Den 30 Maji. 703 Innan man åberopar rättigheter, bör man väl fästa afseende på de skyldigheter man har att uppfylla. Om Disconten nu ej kan honorera sina förbindelser, utan Staten måste med förlust öfvertaga utredningen, så kan ej eller det af Utskotten dervid fästade vilkor, att DiscontOctroyert skall utan ersättning förfalla, någonsin anses innefatta Contractsbrott. Hade fråga uppstått, att indraga Disconten å eh tid, då Bolaget kunnat uppfylla sina förbindelser, hade visserligen ersättning derföre bordt lämnas, men nu då Disconten inställt sina betalningar, och någon vinst af Discontens vidard fortsättning icke är för Bolaget att påräkna, kan Bolaget ej eller med något skäl för Discontens upphörande fördra ersättning. Jag tillstyrker således för min del, att Utskottens Betänkande^ i afseende å denna punkt, må bifallas. Grefve von Platen 1 Ganska rigtigt har eö värd Ledamot anmärkt, att uti frågan om Disconten finnes en tredje part, nemligen fordringsägare Jag får blott tillägga j att det finnes äfven en fjerde part, som är Gäldenär ferne, för hvilken Staten måste göra något. Ganska rigtigt är sagt, att det ej går an lernna Disconten åt sig sjelf Och egen utredning. Jag tror att Staten, just för den af mig nämnde fjerde parten, måste göra afseende derpå.
Träns - Den 8 Augusti Transp. 1,884,7*0." diura hittills gjorda belopp å 120,000 R:d. per Sr-, gör för 10 år R;d. 1,300,000. Och den under byggnads-tiden påräknade in' komst af Canalen - 64,000. således inalles 3,148,720! Alltså visande en brist tinder byggnads-åren af. - R:d. 2,913,504.' Och med dess fördelande ni hvarje af dem, enligt af Canal-Directionen upprättad arbets-plan, skulle, jemlikt uppgjord Calcul, innevarande år erforflras - R:d. 342,149. 1S16 - » 243,214. »817 437 Som årligt byggnads-biträde tro Riksén»: Ständer sig dock, om än någon brist i • fulla: "arsbehofvet vid en forcerad fortsättning af Ca»al-byggnaden skulle något år kunna uppstå^ iokg Den § Augusti 417 icke kunna ansia större summa än 300,000 R:d, såsom det högsta Statens tillgångar till detta ändamål nu torde kunna medgifva. Detta årliga bidrag lemna Riksens Ständer ifrån och med innevarande år till och med år 1820, eller, om då ej Riksdag inträffar, till och med det år, då nästa Riksdag efter iri-20 inf,iller; då blifvande Riksens Stander komma ali besluta om det ytterligare biträde de härtill kunna finna.
Skulle vi då, lör all följa de ny modiga theorierna, lemna våra näringar u tan ett erforderligt skydd mot ut landningens medtäflan? Jag antager icke dessa theorier utan förkastar dem och motsätter mig deras bemödanden, som yrka dem. Hr von Hartmansdorff, Äng.: En och annan af dem, som yttrat sig i denna fråga, tyckes vara af den tanke, att man genom mängden af ledamöter inom detta Stånd, hvilka tala för Utskins förslag, borde öfvertyga dem derom, att ehuru flere ledamöter bestrida förslaget, finnas dock flere eller åtminstone lika många som försvara detsamma. Jag anhåller då alt äfven få yttra några ord, nemi. att jag instämmer i de tankar, som Hr Lagerhjelm utvecklat i afseende på grundsatsen, äfvensom uti Hr Prytz’sakrika anförande om verkställigheten. Frih. Cederström, Anders: I alla de fall, der husvisitalionsrälten eller störandet af husfriden tillätes af allmänna lagen, mäste utom sjelfva corpus delicli äfven någon 96 Den i April e. m. bevisning eller af behörig auctoritet pröfvad skälig anledning till misstanka emot den person, hos hvilken undersökningen skall anställas, förefinnas. Uti förevar, fall är dock förhållandel icke sådant, ty äfven om man kan påstå såsom en afgjord sak, att olofligt gods insmuglas i landet, måste väl icke deraf kunna hemlas anledning att alla innevånare i landet skola vara smuglare eller innehafva dylikt gods samt derföre underkastade husvisitation. Det vore detsamma som om hvar och en skulle underkastas visitation efter tjufgods, derföre att en tjufnad blifvit begången. Ett dylikt förfarande strider så väl mot allt rättsbegrepp som man genom dylika stadganden kommer att sprida vantrefnad och misstro i landet.
Härom har, genom Kongl. Krigs-Kollegii Utlåtande i anledning af 1809 års Revisionsberättelse, blifvit upplyst, att Herr Statsministern för Utrikes Ärendena anmodat Kongl. Svenska Charge d’Affairen i Madrid att inkomma med förklaring i hvad skick denna fordran sig bellnner, samt alt vidtaga åtgärder till denna angelägenhets bringande till ett gynsamt slut. b) Hos Fabrikören Fougts Enka, 3,968 Rdr r6 sk. 3 rst., såsom mellangift för ofullgjord leverans af kläde; varande frågan beroende på Kongl. Svea Hof-Rälts pröfning. c) En äldre balans å 434 Rdr 3 sk. 10 rst., utgörande förskjutna reseoch traktamentskostnader till Ledamöterne uti en i Hernösand hållen Krigs-Rält, för afdömmande af ett mål emellan Kapiten Gyllenram oeh Fältkamreraren Nygren, hvilket mål blifvit förvist till Hernösands Rådhus-Rätt. d) Hos Regements-Qvai termästaren von Essens gäldbundna bo, 13a Rdr 44 s^- ^ rst., allt sedan år i832, för felande persedlar; och har Domstolen från Syslomännen infordrat upplysning om orsaken, hvarföre nämde belopp ännu icke blifvit Ktonan godlgjordt. — 104 — 8 G. Hvad angår den å Utrednings-Afdelningens Ordinarie anslag, år 1837, uppkomma och af Extra anslaget förskottsvis utbetalda brist, få Revisorerne upplysa, att densamma år i838 blifvit ersatt; i sammanhang hvarmed jemväl torde böra anmälas, det dylika afbetainiagar på Extra anslaget under båda revisionsåren ägt rum, uppgående år 1838 till , Rdr 38,852 och år 1839 till ... „ 30,190 7, 2. § 7. Af 1839 års Hufvudbok inhämtas alt, för åren 1887, 1838 och i83g), utgått tillsammans 7,094 Rdr a3 sk. för det åt visse af Kongl..
Den brunögda, täcka » oiseau », som följt m e d orkestern i alla städer o c h spelade säkert sin andra fiol, medan hon samtidigt med lika m y c k e n vana skötte sitt ögonspel m e d kafégästerna, föll påpassligt in, men Tatjana tappade bort sig. En ung man i sliten rock och blekt, magert ansikte sökte bana sig väg till ett litet hörnbord, hvilket en äldre herre just nu lämnade. Tatjana såg h o n o m i stället för noterna. Kamraten gaf henne en hård knuff i sidan och visade m e d stråken på den not, hvilken h o n skulle spela. efterträderska! Hvart tog Anette v ä g e n? Fråga hennes baron! — Skratt. — Skål! Nu slutade orkestern. H v a d var det de spelade? Hörde du inte? Vals eller polka, hör jag efter hvad de spela? När jag har en sådan skönhet framför mig som den svartögda där, då hör jag inte, då ser jag endast. Skål på det! Skål! » Voilä monsieur Birger! » Den lilla ljusletta violoncellisten petade till Tatjana m e d stråken. Tatjana hade hela tiden, alltsen polkan slutat, envist sett ned på fiolen, som låg i hennes knä. Nu måste h o n se upp. Herr Birger mötte hennes svarta ögon. Han hälsade stelt. H o n rodnade och såg hastigt bort. Eleganterna tätt invid estraden hade noga följt med. — H v a d var det för en figur — den unge mannen, som satt vid hörnbordet och såg så luggsliten ut i den skarpa, elektriska belysningen? Han hade hälsat på henne o c h hon hade rodnat. — En rival! — Den där! K y p a r e! På ett visitkort m e d klingande, adligt namn skrefs hastigt några ord. I^yparen mottog kortet och förde det bort. » Les oiseaux » spelade en banal, långsläpig melodi. Under den följande pausen räckte en kypare åt Tatjana någonting inveckladt i hvitt silkespapper. Tatjana tog nyfiken och förvånad bort de två knappnålarna, s o m sammanhöllo det tunna papperet.