Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arbetstiden för2:o Utdikning af Röroch An! längd till d. 1 Sept. 1848. gesträsken i samma Socken 1844 1846 122 1,400 Afsynadt såsom färdigt. 3:o Sänkning af Persöfjärden i Neder-Luleå Socken 1844 1846 689 1,860 — Färdigt, ehuru ej afsynadt. 4:o Dito af Lakaviken i dito 1844 1847 54 1,000 — Ej färdigt. 5:o Utdikning af Kärrängens O o Tjern i Ofver-Luleå Socken 1846 1848 52 600 — Till stor del fullbordadt. 6:0 Dessutom hafva elfvarne i Piteå, Luleå och Råneå till betydlig del under åren 1842, 43 och 44 på statens bekostnad med ett sammanräknadt anslag af 13,000 R:dr blifvit gjorda flottbara för båtar och llottor, hvilket mycket underlättat kommunikationen med öfre landsbygden, och derjemte haft det goda med sig, att några menniskolif, vid forsarnes befarande, efter elfrensningarnes fullbordan icke blifvit spillda. Torneå eif, som är den mest strida inom länet, befares nu visserligen både med båtar och flottor; men utom det att färderna derå äro mycket äfventyrliga, i anseende till den snart sagdt otaliga mängd forsar, hvaraf denna eif är uppfylld, fordrar farten derå betydliga arbetskrafter, som åter förorsaka de trafikerande stora kostnader och ofta lägga hinder i vägen för kommunikationens obehindrade gång. Utan tvifvel skulle derföre en rensning af Torneå eif medföra sådana fördelar, att den ersatte det arbete, som derå nedlades. Men ehuru önskligt än ett sådant företag skulle vara, möta dock för allmogen väsendtliga hinder att detsamma utföra, dels emedan kostnaden dervid blefve ganska betydlig, dels ock emedan elfven, såsom utgörande sjelfva gränsen emellan Sverige och Ryssland, af båda rikenas undersåter gemensamt för trafiken begagnas och således synes böra med gemensamma arbetskrafter rensas.
Der kunna ej allenast hans theoretiska kunskaper, utan ock isynnerhet hans fallenhet och skicklighet för lärare-kallet, under den dagliga öfningen, bäst ådagaläggas. Innan han från läro-anstaltea utgår, synes han böra undergå en fullständig examen, hvarigenom han berättigas att vid Elementar-läroverk, i hvilket Stift som helst, söka anställning, utan att behöfva underkasta sig någon ny pröfning. Då läroprofvet således kommer att afläggas endast vid Seminarierne, böra betygen närmare kunna lämpas efter en gemensam anlagen grund, och således blifva mera jenmt och Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 8g. i3 likformigt utdelade, än som nu kan ske, då pröfningar förrättas i de serskilda Stiften, efter de möjligen skiljaktiga grunder, som på olika ställen kunna vara antagnan På dessa grunder få Utskotten tillstyrka, att läroprofvet för dem, som vilja förvärfva rättighet att vid Rikets elementar-läroverk såsom lärare anställas, bör vid Lärare-Seminarierne undergås på det sätt, Kongl. Maj:t kan finna tjenligast föreskrifva, och att det nu anbefallda läseprofvet vid Stiftens läroverk i följd deraf må upphöra. Slockholm den 20 Mars 1845. Reserv atio n^e r. af Herr Norin; af Herr Nordvall; af Riksdagsfullmägtigen Nils Strinnlund: ”Emot Höglofl. Stalsoch Ekonomi-Utskottens pluralitets fattade beslut om inrättande af ett serskildt Seminarium till bildande af Skol-Lärare, tår jag mig reservera, först på den grund, att, innan Konung och Ständer blifvit ense om sättet att vid Läroverken undervisa och innan striden blifvit utkämpad om hvilkendera Läromethoden, den gamla eller den nya, är den mest förmonliga och ändmålsenliga, för att undervisa vid Skolor eller Gymnasier, anser jag vara bortkastade penningar hvad, som till ett Skol-Lärare-Seroinarium anslås.
Men det är icke af denna anledning, som vi tagit till pennan för att i Idun fastslå femtioårsminnet af Konstnärsgillets stiftelse. Sveriges kvinnor hafva en annan anledning att stå i tacksamhetsskuld till detta gille. Det var nämligen vid dess sammanträden, som » kvinnofrågan » först bragtes på tal, det var vid dess » kollationer » som med värma och kraft framhölls, » att kvinnan kan uppnå den högsta fulländning såsom representant af det sköna i konsten, likaväl som hon är hemmets lifgifvande ande, familjens lyckliggörande genius ». Det var här, som löften gåfvos att verka därhän, » att de sköna, kärlekens och behagets representanter, måtte få kraftigare gripa in i den yttre verksamheten, i det yttre, lifvet. » Det var slutligen här, som pokalen höjdes för » svenska kvinnans befrielse från hennes nuvarande förtryck och hennes myndighetsförklaring här som i andra civiliserade länder. » I ofvan antydda syfte öfvergick Konstnärsgillet från ord till handling genom att den 16 januari 1849 besluta en ändring i sina stadgar, hvarigenom vid ett veckomöte i månaden tillträde lämnades åt damer. Dessa hade förut endast fått deltaga i gillets » högtidsfest » den 17 december 1846 och » vårfesten » den 3 juni 1847. E x t r a fin Med ofvanstående hafva vi velat visa, att den svenska kvinnan genom Konstnärsgillet fördes ur det skymundan, där hon hittills dvalts, ut med i lefvande lifvet, där hon numera, som vi veta, tar plats sida vid sida med mannen, vare sig det gäller arbete eller förströelse. Må Sveriges kvinnor därför tacksamt minnas Konstnärsgillet, som vid vårfesten den 3 juni 1847 så artigt hälsade dem välkomna på tonernas språk med orden: Fast våren i naturens rike dröjer, där parken, blottad, sina armar höjer, och ber om skydd och värme från det blå, i konstens värld en evig vårluft andas, där dagens lätta blomsterflockar blandas med frukter, som odödligheten nå.
Ad. har småningom eftergifvit alla öfriga smärre fördelar, och jag tvitlar icke på att R. o. Ad. då det nu blifvit ifrågasatt kommer att visa, att det ej är af egennytta, ej af sjelfviska intressen som R. o. Ad. bibehållit denna rättighet. Det fanns måhända fordom något skäl för R. o. Ad. att ega denna förmon. Domslols-organisationen var i allmänhet sådan, att rättvisan kun - 47ö Den 7 Juni. de mindre väl skipas vid de öfriga dorastolarne. Hofrätterna bestodo då äfven till största delen af adelsmän, så alt det enl. dä gällande åsigter, att hvar och en borde dömmas af sina pairer, fanns något skäl till delta forum privilegialum för Adeln. Numera finnes deremot allsintel, då dorastolarne i allmänhet förvaltas på ett tillfredsställande sätt. Jag finnér således icke något skäl, hvarföre R. o. Ad. ej skulle vilja underkasta sig att blifva dömd af häradsrätt i dessa mål, som — jag upprepar det ännu en gång — gälla ingenting annat än inlemnande af bouppteckningar, väljande af förmynderskap, och cessionsmål, och slutIigen döramande i högmål. 1 huru många andra och mycket vigtigare mål, der personers väl och ve ifrågakomma, dömmes ej R. o. Ad. af häradsrätt! Hvarföre då ej afsäga sig den ringa fördel hvarom här är fråga, synnerligen då dea medför en olägenhet för andra samhällsmedlemmar? Jag tror mig ej behöfva ingå i någon vidlyftig argumentation i afseende pä den likhet inför lagen, som Hr Printzensköld omordat. Likhet inför lagen innefattar att hafva samma rättegångsförmåner. Det kallar jag likhet inför lagen, och det mäste väl vara klart att likhet inför lagen ej eger rum, der el t Stånds medlemmar dömmas af annan domstol, än de andra Stånden. Ett argument mot eftergiften är hemtadt deraf, att häradsrätternas archiv, äro i dåligt skick och att handlingarne dersiädes mindre väl vårdas än i hofrätterna.
Dessa beräkningar, sinsemellan ganska olika, allt efter som dc blifvit framlagda af personer, som fört norra eller södra liniens talan, utvisa nemligen, äfven der dessa beräkningar blifvit i möjligaste måtto ställda till norra liniens förmån, sådana prisbestämmelser för plank och trävaror, att för dessa artiklar, som antagligen utgöra fyra femtedelar af hela Dejeforstrafiken, ali täflan med den hittillsvarande sjötransporten mäste från jernvägens sida uteblifva. Visserligen antyder Trafikstyrelsen en emotsedd nedsättning af 20 procent i nuvarande fraktförhållanden å Statens stambanor, men, äfven med tillämpning af en sådan nedsättning, ställer sig jernvägsfrakten högre än den nuvarande sjöfrakten, hvars billigare pris redan nu lärer vara föremål för nedsättning och framdeles torde kunna göras ännu billigare, derest en konkurrens med jernvägen skulle dertill föranleda. Och likväl äro Bih. till R. St. Prot. 1865 $■ 1866. 4 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. dessa beräkningar, hvad jern vägsfrakten beträffar, grundade på en antagen vigt af allenast 17 centner för hvarje tolft 3 X 9 tums 20 fots plank, hvilken vigt väl rätteligen endast kan gälla för torra plank, men icke för sådana, som vid Dejefors skulle emottagas af flottadt virke, hvars vigt, enligt verkställda profvägningar, ställer sig öfver 20 centner per tolft. I olikhet med Trafikstyrelsen måste alltså Utskottet stadna vid det antagande, att någon nämnvärd planktransport från Dejefors till Göteborg icke kan för jernvägen vara att påräkna; men äfven om man ville antaga såsom möjligt, att godstrafiken vid Dejefors snarare skulle för vidare befordran välja jernvägen än Clarelfven och Wenern, kan Utskottet icke lemna den omständighet ur sigte att från Dejefors till Christiania är afståndet endast 22J mil mot 31J mil från Dejefors till Göteborg samt att följaktligen Christiania för Dejeforstrafiken erbjuder en mera närbelägen exporthamn än den, som samma trafik hittills baft i Göteborg.
Det är naturligt, att så snart Banken säger, att depositionen 3 månader derefter skall upphöra, skall uttagningen under den perioden blifva större än annars, och det är orätt. Hvad angår den af Fri - 1 IO Den g Ju Ii i f. m. herre Boije sednast framställde anmärkning om förbehållet för Banken att få disponera vinsten, tror jag mig hafva yttrat, att det borde ske, intill dess Banken kommit i tillstånd, att genom företeende af en orubbad gång kunna framvisa, att den ägde en vinst alt disponera. Friherre Boije gör mig orätt, om han tror mig så litet bevandrad med lagarne för Banker, att jag skulle utan ändamål vilja förskaffa Banken penninge-vinsler, för att uppbränna eller ödelägga dem i Banken. Jag vet ej, i hvad afsigt det skulle ske. Jag kan ej fatta möjligheten deraf för Banken, att taga in sina Sedlar, och ej åter släppa ut dem. Dessutom faller det af sig sjelf, att jag vid behandlingen af detta ämne ej kunnat ingå uti detailler, emedan bär blott är fråga om behandlingen af sådana princip-frågor, som innefattas inom detta Utlåtande. Herr Rosenblad: Jag glömde, att lemna en upplysning, som jag tror, att ingen annan af Utskottens Ledamöter lemnat. Man har ej fattat, hvad meningen varit med de 5oo,ooo R:dr, som man tillåtit Fullmägtige att upptaga. Desse äro inbegripne i de 1,100,000 R:dr, som anses erforderlige för att bringa fonden till den anvisade proportionen. Man har nemligen ansett det, som kunde inflyta af de påräknade anslagen före 1831 års slut, uppgå till omkring 600,000 R:dr silfver. Då uppstod en brist af 5oo,ooo R:dr. Derföre har Den 9 J u I i i f. m. II! man tillstyrkt upptagande af dessa 5oo,ooo R:dr. Jag medgifver likväl, att redactionen i Utlåtandet kunnat bättre uttrycka meningen, som dock af åtföljande tabell klart ådagalägges.
Blott så mycket torde kunna nämnas, att fru Hicasscr, f som redan på generalrepetitionen var illamående, otvifvelaktigt, då hon återvunnit hälsan, varder en högst intressant Pia&gt; Severos olyckliga moder, liksom att hr Elmlnnd med tilltalande sanning på repetitionen spelade den gamle Gian-Bat-tista Torelli, en i förtid åldrad gubbe, far till styckets hjälte; samt att den sist nämde rollen eldat hr Törnquist till en verkligt varm framställning, möjligtvis litet för orolig och nervös, men mera på djupet gående än kanske någon annan af denne skådespelares många föregående skapelser. Det torra skalet tyckes vara brutet. Likaledes torde ej böra förbigås, att hr Personue, som har en mycket lång biroll, en pisansk ädling och verksam deltagare i sammansväijningen mot tyrannen, var med lif och själ inne i handlingen. Dock ej mer om en repetition! När detta häfte framlägges för allmänheten, har skådespelet sannolikt redan haft sin första föreställning. En tidskrifts uppgift är ej att täfla med de dagliga tidningarna i snabbheten af sina meddelanden. Xya teatern går sin väg lugnt framåt och har under de två månaderna fortsatt med det alltid lika skrattretande skämtet » Sabinskornas bortröfvande » samt satt upp en ny stor operett, » Afrikaresan », med musik af Franz von Suppc,hvilket stycke icke är mycket olikt en mängd andra operetter och därför utan synnerligt stort intresse, men som leninat fru Östberg tillfälle att ännu en gång verka med sin präktiga sång och hr Ringvall att göra sig känd af Stockholms operettälskare. Stycket är uppsatt af hr Harald Molander med hans vanliga insigt ooh omsorg, och teatern tyckes icke ha sparat på omkostnaderna. Denna teaters märkligaste nyhet är otvifvelaktigt Ibsens » Brand », som dock icke uppforts förr än detta häfte är färdigt att läggas i pressen. För öfHgt torde det vara endast » Edmond Kean », som under dessa månader, dock ej synnerligt många gånger, sysselsatt Nya teaterns publik och gjort det, hvad utförandet vidkommer, på ett ganska aktningsvärdt sätt.
’ Bredaryds församling, om utbetalning till för - 2.7- 3C 2- a B "* cr.■■' 7T__ cr. > i 2 I r 8,5 £> TT* Zl. u JQ rt" 2 ‘ Cfp C/2 " cr. a, 2. -v. c 2. £ 3 /Q 3 ra T 2 ST | p.™ n - 2. St S B. ■ oq cc rt i B‘ ' -*> O < "C 2. u D n p Kidd. 0. PresteBorgareStåndet. Bon deStåndet. rf* P r iN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. N:o samlingen af ett räntan å hemmanet RannäsN:o 4 2 157 6 a. y 41 b. y 41 b. } 41 b. y 41 318 Holstagård motsvarande capital ,,,,, 4 Brefbärings-skyldigheten, fråga dels om upphörande deraf, och dels om ersättning för dess utgö- rande 4 46 4 1 103 7,8 b. V 40 b. } 40 b. y 40 å. Brooch Quai-afgifter vid Stockholm ,,, 8 4 2 60 21-23 b. * 40 b. 40 b. A 40 b. ff 40 nr r a r återremiss ,,,,,, 5 6 W oLing j A., Myntproberare sami Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndare i Banken, om belöning åt honom ,,,,,,,,, 316 Svar på återremiss ,,,,,, 6 76 4 1 1 b. t; 40 b. fr 40 b. A 40 b. 45 40 150 28 Bro man ders Handels-institut; se Anslag 54.
Domstolen ej anledning till annan anmärkning, än att det i slutet af 59 § förekommande uttrycket »det förstnämnda hemmanet» ansågs böra, för vinnande af öfverensstämmelse med hvad början af samma § innehåller, utbytas emot »hemmanet eller lägenheten»; och hemställde slutligen Högsta Domstolen, att, i afseende å sådana förbrytelser, som i förslaget omförmälas, måtte för den händelse skärpta ansvars-bestämmelser derför blifva antagna, såväl den domaren i 10 Kap. 5 § fiyggninga-Ralken nu medgifna rätt att stadga särskilda vitén upphöra, som ock tillämpning af redan bestämda vitén förfalla, derom föreskrift borde i Författningen intagas. Kongl. Maj.ls Nåd. Skrifvelse M 10?. De af kommitterade, på sätt ofvan förmäles, vidare framställda Förslag till ändringar i Skiftes-stadgan företogos härefter till granskning, och då Kongl. Majit redan genom förordningen den 12 Juni innevarande år. i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga hemställan, förhöjt det för obehörig skogs-afverkning under skiftestid bestämda bötesbelopp, ansåg Högsta Domstolen kommitterades underdåniga tillstyrkan om bifall till Rikets Ständers nämnde hemställan till något yttrande nu icke föranleda. Hvad angick del af kommitterade framställda förslag, att, med ändring af 1 § i 12 Kap. Skiftes-stadgan, i hvad deri innehåller föreskrift, att all skifteslagets mark skall i skifte ingå, stadgas måtte, alt skogsmark må förblifva oskiftad, då alla delegarne i skilleslaget äro derom ense, hemställde Högsta Domstolen, att, i händelse något stadgande, i den syftning förslaget i denna del afser, skulle befinnas ändamålsenligt, dock, i sammanhang dermed, för vinnande af likstämmighet med hvad 10 Kap. 3 Skiftes-stadgan och Kongl.
Står densamma i strid med Konungens egen åsigt, så lärer Konungen icke underlåta att vid nästföljande riksdag föreslå dess upphäfvande genom en ny lag, till hvilken R. St., i fall Högsta Domstolen förfarit felaktigt, icke lära underlåta att lemna bifall, och derjemte ställa Högsta Domstolens ledamöter till ansvar, i fall de sknlie finnas hafva uppenbarligen missbrukat deras magt. Dessutom inträffar det merendels, att, då frågan är tvifvelaktig, meningarna inom Högsta Domstolen blifva så delade, att Konungens 2:ne röster äro afgörande; och i sådant fall erfordras ingen rättighet till veto för Konungen. I anledning af hvad Frih. Boye yttrat derom, att, enligt nu gällande redaction, Högsta Domstolen skulle äga att gifta lagförklaringar äfven under riksdag, får jag blott upplysa, att Högsta Domstolen icke på sådant sätt förstått grundlagen; utan har Högsta Domstolen jemväl under innev. riksdag, då en begäran om lagförklaring inkommit, tillstyrkt, att densamma måtte lill R. St:s åtgärd öfverltmnas. Hr von Heijne, Georg: Det är icke i afseende på sjelfva hufvudfrågan, d. v. s. bibehållandet af de gamla eller antagandet af dö nya redactionerna, som jag hegart ordet, utan endast för att i allmänhet yttra mig öfver sättet för behandlingen af Konungens ifrågavarande förslag. Jag fruktar, att ett ganska vådligt prejudieat kunde etableras, om vi, till följd of denna frågans behandling, icke skulle kunna vänta oss Hr Gr. o. Landtnäs proposition på Konungens förslag till grundlagsförändringar, annat än i massa. För min del ser jag intet ondt deri, att hvarje §. behandlas särskildt; men deremot finner jag det vara vådligt, om flera §§. i grundlagen, plockade ur särskilda ställen deraf, såsom här den i9:de, 2i:sta och 88:de, skola på en gång framställas till antagande eller förkastande.
N:o 122 öfver väckta motioner, ang:de förändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt m. m., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå LagUtsk:s ofvannämnda betänk. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 26. Nej — 47. Ilr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag ber att i prot. få nedlägga min reservation mot såväl detta beslut som den vägrade återremissen. Jag har redan utvecklat skälen, hvarföre jag ansåg, att betänk, borde bifallas, och skall ej ytterligare upptaga R. o. Ad:s tid med ett återupprepande af desamma, utan vill nu blott förklara, att det synes mig be - 38 Den 2 O c t o ^ e r e. m. tänkligt, att R. o. Ad. don ena riksdagen efter den andra fortfar att afstå sådana förändringar i lagstiftningen, om hvilkas nytta meningarna i andra länder ej äro delade. Sådant talar ingalunda för bibehållande af R. o. Ad:s anseende och värdighet. Jag vill således hafva tillkännagifvet, att jag ej deltagit i clet fattade beslutet. Justerades 5 prot.-utdrag för denna dag f. m. Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 20 sisth Sept. på bordet lagda betänk. N:o i? 3 öfver väckta motioner om utsträckande af testainenlsfriheten och af rättigheten att genom gåfva upplåta fast egendom, samt om ändring i hvad nu stadgadt är, dels rörande grunden för bestämmande af vederlag för afhänd arfvejord, dels ock ang:de bördsrätt och lösningsrätt i stad m. m. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Vid LagUtsk:s nu föredragna betänk, anhåller jag fö göra några anmärkningar, LagUtsk. har afslagit en af mig väckt motion om utsträckande af testamentsfriheten, utan att derför hafva anfört några skäl.
Den som bifaller Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade hemställan, alt det Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-konlor tillkommande honorarium må, från och med år 1858, få utgå med 2,000 I\:dr Riksmynt årligen till hvardera, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret honorarium att, från och med år 1858, utgå med 1,500 R:dr Riksmynt årligen till hvardera; och Sammans. Statsoch Banko-Utsk. Mern. För omröstning i Förstärkt Banko-Utskott: Den som bifaller Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade hemställan, att det Fullmäktige i Rikets Ständers Bank tillkommande honorarium må, från och med år 1858, få utgå med 2,000 R:dr Riksmynt årligen till hvardera, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, Fullmäktiges i”Banken honorarium att, från och med år 1858, utgå med 1,500 R:dr Riksmynt årligen till hvardera. Stockholm den 15 December 1857. Reservationer: Af Riksdagsfullmäktige Jonas Åndersson från Östergöthlands och Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, hvilka ansett Borgare-Ståndets mening att bibehålla Fullmäktiges i Banken och Riksgälds-kontoret honorarium vid dess nuvarande belopp, 1,000 R:dr Riksmynt, äfven böra komma under omröstning i de Förstärkta Utskotten. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1857. Santmans. Stats-, Lagsamt Alim Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial JH 42. 1 N:o 42. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Jan. 1858, kl. 2 e. m.
Den, som, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden bifallne hemställan, vill, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, sedan fredsverket med Barbaresk-Staterne å Afrikas norra kust erhållit en sådan definitiv reglering, att någon afgift från Sveriges sida i och för Svenska handelns och sjöfartens betryggande emot nämnde Stater icke vidare anses erforderlig, Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, angående den nedsättning i nu stadgade afgift till meranämnde fond, som i Nåder finnes lämplig, på det att Rikets Ständer må blifva i tillfälle att detta ärende då till slutlig pröfning företaga; äfvensom att Rikets Ständer, i likhet med hvad vid sista Riksdag egde rum, hos Kongl. Maj:t förnya deras underdåniga anhållan, det nödiga åtgärder måtte vidtagas för tillvägabringande af en sådan reglering af Norrska Statens andel i de samfälde kostnaderne för Svenska och Norrska handelns skyddande, som med rättvisa och billighet öfyerensstämmer, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Stats-Utskottets Memorial, IV.-o 208. 13 Vinner Nej, kommer berörde underdåniga anhållan icke att ega rum. 2:0 Uli a:dra punkten af utlåtandet, N:o 113, hade Utskottet tillstyrkt en underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t, angående Convoy-Commissariatets indragning och dess befattnings öfverflyttande på Kongl. Commerce-Collegium, samt uti 3:dje punkten föreslagit åtskilliga bestämmelser, i afseende på Commerce-Collegii framtida förvaltning af Handelsoch Sjöfarts-Fonden. Då sistnämnde förslag naturligtvis bero af den förra frågans utgång, har Utskottet funnit dessa ämnen, hvilka jemväl synas vara af beskaffenhet, att böra till Förstärkta Stats-Utskottets afgörande hänskjutas, lämpligast intagas uti en och samma voterings-proposition; och hemställer Utskottet, att denna proposition må erhålla följande lydelse:
» Da liar ingen rätt att fordra nkgot, livad di1 får, det måste clii få för din egen skull, för det di1 är god - oin (Iii kan göra dig alskad * - tillägger den döende modern. Med dessa ord ' på hjärtat beger sig Perrine utaf pk sin vandring f r h Paris till Amieris. Den unga flickan far litsta mgnga vedemödor och iiinbiiranden, men niöter allt nied ett iiiodigt Iijärta ocli ett besliitsaint sinne. P&amp; ett lifligt och gripande sätt skil~lras fOrliållandelm yid den stora fabriken, arbeterskornas usla bostäder samt farorna, som möta vid arbetet inom spinneriet. Vi vilja ej nu li#r berstta, hiir~i Perrine lyclcas viiina sin farfaders hjärta, lriiru hoii blir afhallen för sin egen skull, ocli till slut ger sig tillkänna som den älskade sonens enda dotter. Oni karaktersteckningen kanske ej ar så utinärkt, ar däreiiiot beskrif ningen på naturen och ~~tskilliga förhillarideii siirdeles liflig, och boken är tilldragande geiiurn den värnie och den innerlighet, soin # r radande allt igeiioni. Vkr öfveriittniiigslitterati~r liar liar fått ' en värdefull tillökning uti en väl skrifven och underhållande. roman, .som kan läsas af ung och gairimal med lika nöje. Ungdom från 14 Brs ildek kominer helt visst att känna sig tilltalad af Perriiies liiirtiga, n !odiga karakter. brfskiftct, läsning i hemmet för v&amp;&amp; döttrar af ah Tytler. Fri öfversättning frin engelskan a f. Sjalfva » arfskiftet~ är den vaiiliga historien om ett stort arf, som Iiiller på .tt g&amp; förloradt for el! fainilj, men lycldigen %tervinlies och sliitligen staiinar. hos t v i kontrahenter af de stridande slakterna - dessa, kontrahenter förenade, i ett lyckligt äktenskap.