Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om i stad, oaktadt sådan förhöjning som ofvan, mom. 5 f., omförmäles, det bidrag, som till entreprenad af skjuts-skyldige fordras, skulle öfverstiga hvad de anse sig kunna Bih. till B. St. Brot. 1856 $ 1857. 8 Sami. 32 Häft. 3 18 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. utgöra, anmäles likaledes förhållandet hos Kongl. Majit, som, efter omständigheterna i hvarje särskildt fall, medgifver den lindring, som, efter vederbörandes hörande, kan anses erforderlig och utan hinder för trafiken kan ega rum. 8:0. Vid stationer, der skjutsningen för det närvarande är upplåten på entreprenad med bidrag af de skjuts-skyldige, må entreprenören uppbära, utöfver den nuvarande, förhöjd lega, så framt han medgifver, att minst 4/5 af den derigenom uppkommande behållningen, beräknad som här ofvan (2. b.) sägs, kommer de skjuts-skyldige till godo i afräkning å af deni betingadt bidrag. Kongl. Majits Befallningshafvande bestämmer den höjda legans belopp med iakttagande deraf, att det i intet läll blifver högre, än som erfordras för att från aila bidrag befria de skjuts-skyldige och ej heller öfverstiger i stad 1 Ridr 20 öre och på landet 1 Ridr Riksmynt. 9:o. Der forvagnar, som göra reguliera turer, inrättas eller der jernväg framgår och skjuts-åtgången i följd deraf minskas, eger Kongl. Majits Befallningshafvande, uppå anhållan af entreprenör, nedsätta förut föreskrifvet hästantal i den mån forvagnseller jernvägs-inrättningen fyller behofvet för resandes fortkomst. 10:o.
De reglementen och författningar, som röra sjövapnet, äro sannerligen så många och svåra att förstå för den, som icke haft någon erfarenhet af sjön, att jag tror, det de fleste jurister skulle rätt ofta komma, som man säger, »uti bryderi» i afs. å deras riktiga tillämpning. Jag instämmer uti yrkandet på bifall till Bet:det. Erih. Creutz: Utaf de argumenter, Hr Skogman och åtskilliga andra mina vederparter i ämnet andragit, har jag likväl icke kunnat finna mig vederlagd, enär dessa särskildta förhållanden, som röra flottan, ju äro af beskaffenhet, att ligga inom omkretsen af en handels-domstols domsgebiet. Sådana mål ega ock sin motsvarighet uti de mål, som afdömas till följd af de mellan skiljda länder knutna handelstraktater. Om sålunda vid främmande kust ett fartyg stöter på grund genom lots’ förvållande, hvad blir följden? Jo, att frågan till en början kommer till vederbörlig domstol, hvarest, sedan ransakning i behörig ordning försiggått, dömes af lagkunnige, som hvarken känna segling eller navigation i allmänhet. Så har tillgått i alla tider och tillgår ännu. Äfven vid dessa handels-domstolar anser jag att allmänna lagen kan tiliämpas. Jag kan icke öfvertygas af Hr Lilliehöök, att kännedomen om dessa ämnen skulle utgöra ett sådant, så att säga, »perlstickeri”, eller att man, för att döma öfver en sjöman eller militär, måste nödvändigt vara antingen sjöman eller militär. Hr Skogman: Jag har verkligen icke gjort någon be räkning uppå eller väntat att de af mig anförda skäl skulle i någon mån kunna på Erih. Creutz inverka. Likväl har jag ytterligare on gång begärt ordet, för att erinra den värde tal:n, att då lots sätter handelsfartyg på grund, dömes det enl. krigsrätt. 422 Den 23 Maj e. m. Hvad i öfrigt beträffar yttrandet, att sjömän endast'dömas af sjömän o. s. v., så är detta ett påstående, som endast är, som man säger, taget i luften. Något slikt kommer aldrig i fråga i andra fall, än då frågan specielt rör yrket och då man icke kan utan speciel sakkännedom i ämnet sig utlåta.
HusPresten N. N. Dricker Vin och Caffe, spelar Kort, nyttjar ett FickUr , * i Informatorn N. N. Nyttjar ett FickUr Gouvernanten N. N. Brukar Sidenkläder Inspectoren N. N. Dricker Caffe, nyttjar ett FickUr Skrifvaren N. N. Brukar ett FickUr Bruksmästaren N. N. Dito . Dito Arbetaren N. N. Afsäger sig Tobaks nyttjande . m . Drängen N. N. har ett FickUr N. N. Afsäger sig Bränvinsnyttjande . , Betjenten N. N. Spelar Kort . Hushållerskan N. N. Dricker Caffe , nyttjar mindre Sidenpersedlar , Pigan N. N. Nyttjar mindre Sidenpersedlar , N. N. Dito Dito Inhyseshjon N. N , Födelsedag, Inrehafyande Embete eller Tjenst, Ägande eller Arrenderande Egendomar och Lägenheter, Verk och Inrättningar inom SkattskrifningsDistrictet. Pä mina ägor bo för öfrigt N. N. Observeras. Om någon af den Skattskyldiges Barn, Pupiller eller Husfolk äger sådane Egendomar och Lägenheter, Verk och Inrättningar, hvarföre Afgift, jemlikt ? Art. erlägges, utmärkes sådant bredevid namnet, och om någon af dem är gift, upptages Hustrun näst efter Mannen, med utsättande af hvad hon utaf Öfverflöd nyttjar. (Lit. B. till N;r 17 : Bihang tilli RiktSc. Prot. I8i7_i8ig, $;te Sami.} Formulair N:o 2. (B.) Qvarteret N. N. Huset N:o Uppgift till Mantalsoch Skattskrifningen uti Staden N. N. för Sr Ig Namn. Undertecknad Har ett Rum med SidenTapeter, två dito med SidenMeubler, ett dito med äkta Förgyllning å Meubler och arne dito med Meubler af Utländskt Träd. Dricker Vin och Caffe. Spelar Kort. Brukar ett FickUr. Husfru Dricker Caffe.
9t ©ibäre uppgtftoaS följanbe t mitt vövetfe anftäflbe, utom t)u§ boenbe, perfonev, nemligen: ©feppavett å mitt fartyg (©viggen 9t. 91.) 9t. 9t. ©ofljåttaven 9t. 9t. boenbe t (Ijär upp* gtfmcS bofiaben .. ©cfäClcn 9t. 9t. b:o b:o b:o Varförutan uppgifweS: afl 6vamotn§sttIInjevfntng8s od) bifttttc* rtngBsrcbjfap, forn tete äv titt begag* nanbe anmälb; odj beffrtftoeB rebffa* Vett tia pannerpmb od) beffaffenijet, meb uppgift på ftättet, ber ben finneB. f&ammar DBferueraä: Dm någon af be ffattfltytbigeS Barn, utynbtingar efter fjubfort eger fåbana egenbomar oty ta* genfjeter, mert oty inrättningar, IjmatfBr afgift, enligt 2 Strt., erläggas Bor, utmgrfeä fåbant Brebttnb namnet, oty, ont någon af bent ar gift, upptages Bufttnn naft efter mannen. (6) SOTBö* ^emiUn.ä^örorbningen 1855. $ o t* m it (ä v. Uppgift titt £ayertttgs Sörfelt för nr 18 Socf en: grräffeljemmanet 28anå§ . ©fto Svrp .. 0fattc Summa £>efjuto»t uppgifvet: SOrbiitarte (Snlcnlatiy utgift för 91. 91. Sätt för år 18 Itnberterfnab eger (btöponcrar) 91. 91. Sörttf, jjrtöifegierabt |eå <£knunarffattS
Den sökte vid ordnandet af kyrkans författning företrädesvis stöd i de kristna församlingarnes bruk under de första århundraderne; och således blefvo åter i den Evangeliska kyrkan allmänna synoder för hela församlingen erkände såsom behörige. Det var ock på synoder, som reformationen genomfördes och fastställdes i de protestantiska staterna; och de hafva jemväl sedermera ansetts såsom väsentliga momenter i den Evangeliska kyrkans författning, ehuru de i flere länder ej vunnit någon utveckling. I Sverige har äfven tillförene kyrkans lära, lithurgi och ordning blifvit reglerad vid allmänna kyrko-möten. Flere hölios nemligen i 16:de seklet; och på piötet i Upsala 1593 utgjordes ledamöterne af icke blott Biskopar och presterskap, utan ock af fullmäktige för de verldslige stånden. Emedlertid har stats-författningens beskaffenhet haft till -följd alt kyrkans angelägenheter hufvudsakligen blifvit behandlade vid Riksdagarne af PresteStåndet, under benämning Clerus Comilialis, så att allmänna kyrko-möten inom Riket ej kommit lill någon stadga. Uti närvarande tidpunkt, då rörelsen inom kyrkan tilltager, då stridigheter i afseende på religions-begrepp och kyrkliga bruk städse förekomma, då, inom församlingen, uppenbaras ett alltjemt vexande andligt behof, är det likväl af vigt, att ett lillfälle beredes församlingen att uttala sina åsigter och bilägga menings-slridigheter i omförmälda ämnen, och således att den institution, genom lag befästes, som för sådant ändamål i den Krisina församlingen blifvit erkänd. Det är ock af sådan anledning, som Kyrkolags-kommittén funnit sig böra föreslå ett allmänt kyrkomöte, för behandlingen af församlingens lilhurgiska angelägenheter; och andra än rent kyrkliga ärenden höra ej eller lill ett allmänt kyrkomöte, hvadan Utskottet således ej kan, i enlighet med motionärens förslag, tillstyrka, det undervisningsfrågor jemväl må af dylikt möte upptagas, äfven örn hinder deremot ej läge i Stals-författningeu. 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 4B.
Enligt de upplysningar Utskottet om förhållandet erhållit, finnas Kongl. Vetenskaps - Akademiens inkomster för år 1822 hafva utgjort i6og2 R:dr 12 sk. 8 u56 Stats-Utskottets Betänkanden, r:st, Bco, deraf 9,214 R;dr a6 sk. jo r:st. för Alinanachor och Calendrar, hvaremot utgifterna uppgått till i4»g55 R;dr 29 sk, 8 r:st, samt sålunda en besparing under äret uppkommit af xi36 R:dr 3t sk.; trien att deremot Akademiens utgifter innevarande år förmodas komma att öfverstiga inkomsterne; emedan ett för Qbservatiorii räkning uti Munchen förfärdigadt Instrument skall betalas och nödige reparationer vid Bergianska Trädgårds-Scholae-Inrättningen förestår. Häraf finnes således, att Akademien redan gått i författning om afhjelpande af det för Astronomiska Observatorium anmäldte behof, af' Instrumenter och ehuruväl tillfällig» utgifter kunna hindra Akademien att skyndsamt dels på en gång förse Observatorium med complette Instrumenter, lärer tvifvel ej uppstå, att sådant sker efter hand, heldst Observatorium så betydligt bidrager till Akademiens inkomster och med den företrädesrätt det äfven i detta afseende synes ega, bör kunna trygga sig dervid, att erhålla sine behof afhulpne i mån af tillgångarne, som möjligen kunna beredas lika fort, som Instrumenter hinna erhållas, heldst det enligt hvad angifvet blifvit, dertill skall erfordras fem år. Stat s~Ut skottets Betänkandeti. * 157 Stats-Utskottet kan af alla dessa skäl icke tillstyrka något anslag afStats-Medlen, för berörde ändamål; och bör för öfrigt anmäla, att dess förra Utlåtande blifvit d, 17 i nasti. April månad bifall let af Hederv, Bonde-Ståndet, Och varda 2:ne Ledamöters särskildta yttranden på begäran bifogade. Stockholm den s 6 Maji 1825, Utdrag af Protoeollet, hållet hos Riksens Höglofl.
Riksdags-Ordningen, att Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman anses i alla afseenden lika med Konungens Justitiae-Canzler, äfven borde följa, att deras Expeditioner både kunna och böra med hvarandra jemföras, och då uti förbemålde Nådiga Proposition blifvit för Justitiae-Canxlers-Expeditionen föreslaget för en Secreterare 1,200 R:dr, en Registrator 800 R:dr, en Canzlist 600 R:dr, en Copist 4ooR:dr och en Vaktinä - Stats-Ut skottets Ut låtande j 2V'.o 347. 3 stare 266 R:dr 32 sk., eller tillsammans 3,266 R:dr 32 sk.5 Jusfitiae-Ombudsmans-Expeditionen, till livilken för närvarande utgår följande arfvoden, nemligen lill en Secreterare 699 R:dr, 2 Canzlister, hvardera 5p5 R:dr 24 sk., en Vaktmästare so3 RMr 24 sk.; samt dessutom till Secreteraren hos Rikets Ständers Cornmitterade för Tryckfrihetens vård 5g5 R:lr 24 sk.; utom derunder beräknad spannmål, jemväl måtte erhålla en tillökning i dess aflöning, ungefärligen motsvarande den, som för JustitiaeCanzlersExpeditionen skulle komma att ega rum; och bar motionären, i Öfverensstämmelse härmed, föreslagit följande nya Stat för Justiliae-Ombudsinannens och Tryckfrihets-Comitéens Expeditioner, nemligen; 1 Secreterare hos Jusliliae-Ombudsmannen R:dr 1,200: — 1 Secreterare hos Tryckfrihets-Comiléen, oföråndradt med der - under beräknad spanmål 3g5; 24. 3 Canzlister hos Jusliliae-Ombudsmannen, dito med dito 1,186; 24. 1 Vaktmästare hos .Justiliue-Ombudsmansoch Tryckfrihets Comitéens Expeditioner 266: 32.
Sedan var det 3:ne Statsrådets ledamöter, sorn tillstyrkte, att KammarColkm borde höras. Jag anser mig till följd af den princip, som jag i dag yttrat, pligtig att åsidosätta den mindre officiella väg, hvarpå jag erhållit upplysningar, för att göra rättvisa åt de aktade män, som framställt en annan opinion, än den allsmägtige Justitie-ministern. Det var nemi. Statsråden Gr. af Ugglas, Frih. alf Nordin och jag tror äfven Gr. af Wetterstedt, som yrkade, att KammarColkm måtte höras. Tvenne bland dem yrkade särskildt, att KammarColkm måtte få begagna ministeriel!; biträde, till hvilken begäran jag skall bedja att få förklara, anledningen, som var den, att sedan R. St:s skrifvelse till K. M. inkommit, inkom en enskild man, besittningsägare till ett af dessa hemman, och styrkte med ett fullständigt authentikt bevis från K. Cancelliet i Köpenhamn, att under Danska tiden kyrkorna icke ägt besittningsrätt till ifrågavar. hemman; och då sålunda grunden för Justitie-ministerns deduetion var fallen, tillstyrkte Statsråden af Ugglas och af Nordin, att KammarColkm måtte få begagna mini - De» 3g Juul s. va. sfericlt liitiiide för att kunna förskaffa sig alla möjliga upplysningar i ämnet. Så ståf saken nu. Något afseende fastades ieke på allmogens besvär eller på R. St:s begäran, utan saken afgjordes i administrativ väg af personer, som icke voro jurister, men, Snart sagdt, tvungna dertill af den enda juristen. Jag linner denna sak vara den vigtigaste, som sedan 1809 varit underkastad R. St:s pröfning, och jag ser derföre med ledsnad, att R. St. i detta ämne skulle få emottaga ett memof., sådant som detta, derföre, att det varit öfverenstamm ande med grundlagens helgd och Gonstit.TJtsk:s pligt att remittera målet till Riksrätt; ty ingen annan § än 106 § Reg.F. är tillämplig till närvar, fall.
4 Sami. 1 Afd. 25 Höft. 2 Stats-Utskottcls Utlåtande M 56. anslag till underhåll af Kronans hus och byggnader i landsortcrne; samt att, sedan för Kronans räkning de ännu oföryttrade qvarlefvorna efter den nedbrunna magasinsbyggnaden varit å offentlig auktion utbjudna, men icke kunnat föryttras, och Magistraten i Carlshamn derefter gjort anmälan om den vanprydnad, ruinerna efter byggnaden för staden medförde, och de olägenheter, som af dem befarades, Öfverintendents-embetet hos Stats-kontoret gifvit tillkänna, att i general-förslaget till användande af 1856 års stats-anslag för byggnader och reparationer i landsorterna blifvit upptagen kostnaden för rifning af de till ifrågavarande magasinsbyggnad hörande stenmurar samt platsens jemnande och förseende med laggild stängsel; — och har Kongl. Majit, enär således, på sätt Stats-kontoret i underdånighet anfört, för närvarande icke förefunnes behof att åter uppföra ett spanmåls-magasin i Carlshamn för Kronans räkning och det syntes vara utan allt ändamål att, för vården af en onyttig tomtplats, innehållande 368 qvadratfamnar, bekosta stängsel i alltid laggildt skick, i nåder föreslagit Rikets Ständer att, efter föregången värdering, merbemälda med Niis 10 och 11 på Carlshamns år 1831 upprättade stadskarta betecknade magasinstomt, utgörande en del af de tomter, som Kronan i äldre tider inköpt för f d kronobränneriinrättningen i Carlshamn, finge, jemte tillhörande stängsel, genom offentlig auktion till den mestbjudande försäljas. Efter från samtliga Riks-stånden erhållen remiss å högstberörda Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende och dervid jemväl tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar; och får Utskottet, med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 17 April 1857. Stuts-Utskottels Utlåtande M 57.
I detta hänseende har H. Ex. Hr Just.Statsministern nyligen yttrat, att om tillägget i 7 §:n böfttoges; så skulle militära makten icke få användas vid andra tillfällen, än då Cn folksamling ville hindra offentliga myndigheten alt återställa ordningen. Just detta fall anser jag vara det utmärkande, då offentliga makten får anlitas; oell jag tror, att man icke bör så mycket fästa sig vid skilnaden emellan begreppen upplopp och uppror, sorn fastmera dervid, huruvida den civila myndigheten ensam är i stånd alt återställa ordningen. Bibehåller man definitionen på upplopp , sådan den finnes uti 6 §:n, så lii beli ri I lea äfven den obeslämdhet, som hittills ägt runi i flera fall och i första rummet i fråga 0111 bestämmande af hvad som bör anses fölen obehörig folksamling eller icke. Vi hafva utaf undersoknings-prol:n uti de rättegångar, som varit en följd af 1838 års händelser, erfarit, hurusom icke blott patruller vid Konungens Lifgarde till häst utan äfven den på vakt varande lientenanlen uppgifvit , att de haft order att sträcka skyldigheten att skingra folksamlingar ända derhän, att icke tvänne personer skulle få gå tillsammans. Jag erinrar mig delta förhållande mycket väl, så att jag med säkerhet kan uppgifva det, och, om så erfordras, till och med skulle kunna namngifva personerna. Man måste jemväl betänka, att åtskilliga cathegorier af folksamlingar kunde aga rum, utan att upplopp derföre inträffar.
Schagerborg för ett bemälde Lindbom under N:o 10,147 bcviljadt lån, likaledes å 1,500 R:dr Banko, förfallet den 15 April 1836; att sedan samtliga desse gäldenärer, före lånens förfallotider, till fordringsegares förnöjande afträdt sin egendom, Diskontverkets fordringsanspråk bevakades i deras konkurser, derifrån Verket i utdelning bekommit af Weidenhaijns konkursmassa 542 R:dr 24 sk., af Lindboms 270 R:dr och af Swedbergs 633 R:dr 16 sk.; att Weidenhaijn derefter år 1841 förandra gången gjort konkurs, som dock icke lemnat ringaste tillgång till utdelning å Diskontverkets jemväl i denna konkurs fastställda fordran; men att, i följd af sedermera vidtagna åtgärder för verkställighet af konkursdomarne, under åren 1845—1854, i särskilda poster från Weidenhaijn ingått tillsammans 475 R:dr, allt Banko, afförda ä hans eget lån; hvaremot någon vidare betalning icke kunnat uttagas hos medgäldenärerna, hvilka aflidit, Lindbom 1838, Schagerborg 1852 och Swedberg 1855, utan att efterlemna några tillgångar Vid 1854 års riksdag anhöll Weidenhaijn hos Banko-Utskottet, att som han genom några personers välvilja kunde blifva i tillfälle att å sin skuld till Diskontverket afbetala 400 R:dr Banko, få, mot erläggande af detta belopp, vinna befrielse från gäldande af återstoden, då uppgående i kapital till 1,179 R:dr 8 sk. Banko. Denna ansökning förordades äfven af Diskont-direktionen, uti deröfver afgifvet yttrande; men ansågs af Utskottet icke böra till något afseende föranleda, emedan, enligt Utskottet meddelade upplysningar, anledning skulle vara 8 llanko-Vlskottels Utlåtande A’:o 22. förhanden att Weidenhaijn ej befunne dg i så medellös ställning, som han föregifvit.
Län; att det äfven vore olämpligt, att Stockholms Stads Bevärings-manskap komme att exerceras af Gardets befäl, emedan, i händelse af krig, denna beväring, som ej kunde, emot stadgandet i 19 §. af 1812 års Bevärings-Lag, införlifvaS med Gardet, blefve i saknad af både befäl och stam, blottstäldt för Landtvärnets bedröfliga öde, och att, i fall, på sätt Utskottet föreslagit, en större del af det ena Gardes-regementets befäl indroges, det vore omöjligt för de i tjenst qvarblifvande Officerare att, jemte Garnisons-tjensten och exercerandet af egen, till antalet fördubblad trupp, äfven inöfva Beväringsmanskapet; att, enligt hvad Herr Tersmeden, uti dess vid Utlåtandet bifogade reservation, anmärkt, hufvudstaden, i följd af sitt läge, vore för fiendtligt anfall blottställd, och att, i sådan händelse, Lif-Bevärings-Regementets upplösning omintetgjorde den nu för handen varande möjligheten att i hast, genom stadens Beväringsskyldige ynglingars inkallande i tjenstgöring, förstärka garnisonen; alt förslaget, det Regementets Officerare ej skulle få avancera längre än till Capitens-graden vore orättvist; i följd hvaraf yrkats det tillägg, att antingen desse Officerare skulle, i likhet med hvad i afseende på Gardets befäl uti den 14 punkten tillstyrkts, få avancera inom Regementet äfven till högre grader, eller ock förklaras berättigade att erhålla transport till andra Regementen; varande jemväl förslag väckte, dels att vissa rotar af de kring hufvudstaden förlagde indeldta Regementen mätte anslås till stam åt Kongl. Lif-BeväringsRegementet, dels att för nämnde Regemente måtte hildas en stamtrupp at Instructörer, hvartill tillgång kunde beredas, genom indragning af några hundrade nummer utaf de Vestra Regementena.
Till de mindre bemedlades uppfostran är, utom den i föregående Berättelse omnämnde Lancaster-skola, äfven en Flick-skola nyligen inrättad, som bekostas af frivilliga sammanskott; äfvensom en Söndags-skoia är Öppnad för handtverksläflingar. Folk-skollärare-seminarium har likaledes Irädt i verksamhet och de lörsta eleverne derifrån utgått, efter aflagde prof på erforderlig skicklighet. Sjukvården besörjes af tre praktiserande Läkare, och Länets gemensamma Lazarett och Kurhus äro här belägne. ' ågon farsot har icke under de ifrågavarande åren härjat, utan helsotillståndet i allmänhet varit godt. Fattigvården har nu mera blifvit ordnad i likhet med hvad skett på flere andra ställen, såsom Jönköping &c., och en Arbets-inrättning organiserad, hvilken visat sig ega det mest välgörande inflytande på de fattiges belägenhet, genom ändamålsenlig sysselsättning och bespisning. Tjenlig lokal härtill, äfvensom till de omförmälde Skolorne har blifvit beredd uti den ifrån Kongl. Serafimer-Ordens-giilet för några år sedan af staden inköpta f. d. Hospitalsgården. Afgifterne för de fattiges underhåll äro ganska dryga, men fattigförsörjningen underlättas i någon mån af de i förra Rerältelsen omnämnde Schenströmska, Carlsköldska, HulphersJska och Langenbergska stiftelserne. Skjutsningsbesväret är öfverlemnadt åt särskild entreprenör och icke särdeles betungande för staden. Polisuppsigten i staden utöfvas af Magistraten och en särskildt förordna*! Polis-Rådman, jemte Stads-Fiskalen, till hvilkens biträde Stadsbetjeningen och ibland stadens invånare utsedde Ordningsmän kunna påräknas. Till förekommande och upptäckt af eldsvådor är en Brand-corps och ständige tornväktare antagne, öfver hvilka, äfvensom stadens tjenstbara invånare, vid förefallande o!vckstillfällen en särskild Brandchef för befälet och jemte Brand-Direktionen har inseende öfver eldsläcknings-anstallerne samt biträdes af en särskildt organiserad frivillig Bergnings-corps.
Jag skulle således vilja hemställa till R. o. Ad., att detta betänk, finge återremitteras, på det att Utsk. måtte taga saken i närmare öfvervägande. Statsoch Ekon-Ulsk:ns betänk. N:o 4?- återremitterades. Företogs till pröfning Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 43, i anledn. af väckt fråga, att säterier äfvensom rå och rörs hemman måtte deltaga i fjerdingsmäns aflöning. På begäran afHr von Hartmansdorff, Aug., blefvo reservationerne uppläste. Hr von Hartmansdorff: Jag anser detta förslag vara ett ingrepp i äganderätten. Det åsyftar nemi. att ålägga de hemmansägare, som hittills varit befriade från detta besvär, skyldigheten att deruti deltaga. Man säger det vara ett municipal-beslyr, som bör uträttas för intet. Jag har förut under denna riksdag anfört skäl, för att visa olämplighelen att fordra dessa bestyrs utöfvande för intet, och ansett riktigt vara, att bibehålla aflöningen för fjerdingsmännen, der en sådan finnes. Min mening har icke blifvit rådande, men jag befarar att den tid kommer, då man icke får fjerdingsmän, som fullgöra sina skyldigheter, med mindre de derföre undfå någon vedergällning. För denna händelse, och i alla fall, måste jag bestrida detta förslag, såsom, enligt hvad jag redan yttrat, ingripande i äganderätten. Man svarar måhända, att detta är en obetydlighet; men det är grundsatsen man måste bevara. Medger man denna obetydlighet, så kommer något betydligare en annan gång; och i sådant fall har den, som ärft eller köpt ett säteri eller ett rå och rörs hemman, blifvit bedragen i sin förväntan, d. ä. bedragen på sina penningar. Jag anhåller således att R. o. Ad. måtte ogilla betänkandet. Frih. Cederström, Jacob: Det är icke genom adliga privilegierna, som fjerdingsmanna-bestyret kan anses vara fritaget från frälse t.