Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I England vill man så mycket som möjligt låta det fria ekonomiska området vara det i sak bestämmande, medan mau endast med största försigtighet och återhållsamhet afgränsar ett politiskt område, där man måste ingripa och lagstifta. I Tyskland däremot står man i begrepp att göra äfven det rent ekonomiska området beroende af statens ingripande genom en stats-socialistisk lagstiftning. Det är en principskilnad, så afgörande och betydelsefull, att man knappast kan tänka sig möjligheten af en sammanjämkning^ detta så mycket mindre som ännu en annan storpolitisk fråga härvidlag spelar en framstående rol: frågan om frihandel och protektionism. Ty som bekant hysa engelsmännen den åsigten, att en stor del af de svårigheter arbetareförhållandena vålla å kontinenten härleda sig från en oriktig tullpolitik. Man skulle tro, att i en sak sådan som arbetarefrågan vi nordbor borde i Storbritannien se det egentliga föredömet. Ty på samma gång som den britiska industrien i sin utveckling onekligen hunnit framom andra länders, finner man det samma vara fallet med alla de arbetets och arbetarnes förhållanden, hvilka utvecklat sig å naturlig väg genom sammanslutning, orga-nisation, öfverenskommelser och sedvanor. Men den stora all-månbeten, hvilken öfver hufvud taget följer alltför litet med engelska förhållanden, bar uppenbarligen i mycket högTe grad uppmärksammat den onekligen uppseendeväckande socialdemokratiska rörelsen i Tyskland, och i denna sak som i så många andra, i synnerhet å lagstiftningens område, har man bildat sig en opinion enligt tyskt åskådningssätt och temligen ensidigt tagit Tyskland till föredöme. Den tyska socialdemokratien, äfvensom de lagstiftningsåtgärder den framkallat, har låtit tala om sig. Då tidningarna en och annan gång, t. ex. under en stor strejk, offra en spalt åt engelska arbetareförhållanden, läser man hvarje dag om kejsarens af Tyskland och Bismarcks förbållande till socialdemokratien med anledning än af socialistlagen, än af valen, än af försäkringslagar och dylikt. Luften är så till Bägandes mättad med tysk arbetarepolitik, och allmänna opinionen, smittande äfven de ledande männen, låter föra sig allt vidare in på tysk uppfattning af hithörande förhållanden.
Häst underdåniga hemställan, Kongl. Majit, genom Nådig Skrifvelse den 13 Augusti 1835, förordnat, att för nämnde ridbanas uppbyggande, hvartill, jemlikt upprättadt förslag, fttginge 2,912 Ridr, denna summa skulle af Stats-Gontoret utbetalas af under händer hafvande medel, till ÖfverIntendents Embetels disposition, emot ersättning af nästpåföljde års anslag för publike byggnader i Hufudsladen. Då Lif-Gardets till Häst Cassern likväl ostridigt är en byggnad för Mititaire-behof, och alla sådane behof böra fyllas af de medel, som å Riks-Statens 3;dje Hufvud-Titel äro anslagne, kunna Revisorerne ej finna annat, än att ifrågavarande, af tillgångarne under 8:de Hufvud O 7 O O Titeln anvisade, medel blifvit, emot 64 och 65 §§. Regerings-formen, dragne till annat ändamål än som under samma Titel hörer; — Och hafva Revisorerne derjemte ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten att vidtaga sådane åtgärder hvarigenom kostnaderne för Cassern-underhåliet icke vidare belasta 8:de Hufvud-Titeln. 3:o. De förskotter, som af Kongl, Stats-Contoret utbetalats, emot O ^ ersättning af påföljande årets anslag för byggnader och reparationer i Hufvudstaden, hafva uppgått: år 1834 till 2,140: och år 1835 till 8,731:32. — hvilken sednare summa utgöres af ofvanberörde, till ridbanans uppsättande anvisade, 2,912 R:dr, samt de, jemlikt Kongl, Brefvet den 5 Augusti 1835, för Riddarholms Kyrkans förvarande utbetaldte 5,819 Rxlr 32 sk. Räkenskaperne öfver den del af det å 8:de Hufvud-Titeln för Publika Byggnader och reparationer i Stockholm afsatta anslag, som (19) blifvit anvist för reparationer å Stockholms Slott, äro uti Kongl.
Majit hemställt, att en fund, å lika belopp, som vid förra riksdagen, måtte under nästkommande Irenne år för ifrågavarande ändamål anvisas, halva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med E. K. Majlis af Vägoch Vattenbyggnads-slyrelsen förordade förslag, funnit sig böra till fond för understödjande af mindre hamnbyggnader och årensningar till E. K. Majits disposition anvisa en summa af 60,000 Ridr Runi att från Riksgälds-kontoret utgå med 20,000 R:dr för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863. Vidare har E. K. Majit, uti den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, af Rikets Ständer äskat en summa af 75,000 Ridr Runt, deraf hälften såsom anslag och hälften såsom lån, för hamnbyggnad vid släden Grenna, om hvilket företags understödjande genom bidrag af allmänna medel till enahanda belopp, som af E. K Majit föreslagits, framställningar jemväl blifvit gjorda inom samtlige RiksStånden. Och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, verkställigheten af omförmälda, äfven vid sistlidne riksdag ifrågaställa arbetsförelag, numera, i mån af tilltagande trafik, synes hafva erhållit ökad vigt, samt den dertill erforderliga kostnad antagligen icke kan af de kommuner, som frågan närmast rörer, åstadkommas, hafva Rikets Ständer, beviljat den för ifrågavarande ändamål begärda summan 75,000 Ridr, att, på sätt föreslaget blifvit, utgå till hälften såsom anslag och lill andra hälften i egenskap af lån, under de vilkor, som vid innevarande riksdag blifvit i allmänhet föreskrifna för dylika bidrag. Uti särskild nådig Proposition af den 27 Oktober sistlidne år har E. K.
Var det ett misstag att åt Götha Canal gifva en så stor omfattning och att grunda en del af dess tillgångar pä en äfventyrlig Credit-rörelse, tnån-_ Den 8 December. 221 ne man ej, såsom en bidragande orsak till Bolagets egen och så många andras iråkade obestånd, torde få räkna att Bolagets Assignaiioner fingö emcittågas i Kronans Uppbörd? Och att Statens besparde Medel blefvo insatté på Canal - Bolagets AfsRrifnings-Contö? Marine ej genom dessa åtgärder Bolaget blifvit iriledc att sträcka sina Operationer utöfver hvad det bordt 'och det kunnat, örn det endast haft öfverskottet i de Privatas Cassör att påräkna? Revisorerna hafva för Riksens Ständer anmält ätt, för det härvarande, Förvaltningen af allmänna Medlen har 500,000 R:dr stående pä Götha Canals Afskrifnings-Conto och Saltpeter* Fonden 150,000 R;dr. Ä Oni härtill lägges hvad andra publique Verk derstädes insatt samt de summor i Assignatiouerj sora ligga i Uppbörds. Cassorna, så torde för närvarande Statens fordran hos Canal-Bolaget gå till emellan 1 och ■ii Milliori. En annan omständighet får jag nämna, sorn val icke heller kan föras på räkning af Riksens Ständers misstag. Allt sedan 1809 hafva Ständerne begärt inrättandet af eri Riks-Hufvudbok. Dess nytta och nödvändighet kan väl icke bestridas. Öacktadt ali af Revisorerne använd omsorg och möda hafva de dock icke varit i stånd att utröna beloppet af Statens öfverskotter för den tid , söm tillhört deras Révision. Och den så enkla frågan orri Methodens användbarhet och nytta är nu remitterad till Häradsskrifvarnes och Krono-Fogdarnes bepröf - 322 Den 8 December. vande, som om ej i Hufvudstaden män kunde finnas åt hvilka en sådan pröfning kunde anförtros och på hvilkas Utlåtande man kunde lita.
Derest icke någotdera af sistnämnde båda Riks-Stånd skulle behaga instämma i de 2:ne öfriga Riks-Ståndens beslut, får Utskottet, för frågans afgörande genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voteringsproposition: »Den som, lika med Stats-Utskottet, anser att det af Kongl. Majit till förbättring af Landskrona hamn äskade anslag icke bör beviljas,» voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer till förbättring af Landskrona hamn beviljat ett anslag af 34,736 R:dr 32 sk. att från Riksgälds-kontoret utgå, emot vilkor, 6 Slals-Ulskollels Memorial, JM 261. att, innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför, att hamnbyggnadsarbetet varder, efter uppgjord och af Kongl. Maj:t fastställd plan, utan vidare bidrag af Statsverket, vederbörligen fullbordadt.» 9:o. Utskottets uti tolfte punkten af Utlåtandet JM 165 gjorde och i Utlåtandet JM 226 vidblifne hemställan, att det af Kongl. Maj:t till hamnbyggnad vid Hjo äskade anslag 30,000 R:dr icke måtte beviljas, hafva Ridderskapet och Adeln samt Ronde-Ståndet bifallit, hvaremot Presteoch Borgare-Stånden, med ogillande deraf, beviljat ifrågavarande anslag emot de i nästföregående punkt omförmälde vilkor. Då denna fråga således måste, derest icke någotdera af sistnämnde Riks-Stånd skulle vilja i de begge öfriga Ståndens beslut instämma, afgöras genom votering i förstärkt Stats—Utskolt, får Utskottet föreslå följande voterings-proposition: »Den som, lika med Stats-Utskottet, anser att något anslag till förbättring af hamnen vid Hjo icke bör bifallas,» voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer till hamnbyggnad vid
125 komster och utgifter, fordringar och skulder — se 58 §• RegeringsFormen — står i ett oskiljaktigt förhållande till rättigheten att sig allena beskatta. Då 6 §. Regerings formen uttryckligen stadgar, att StatsSecreterare skola vara fyra, och 8, 9, 10, 58 bestämma de ras ansvarsfulla åligganden, synes det oförklarligt, att trenne af dessa StatsSecreterare-platser längre tid varit ledige. Skulle ej StatsRådet hafva påyrkat ett mera lagenligt förhållande i denna del, så måste det synas för många, som hade StatsRådet derigenom velat eludera Grundlagen, velat så tyda Ordalydelsen uti 8, 9, 10 §.§. i RegeringsFormen, der det står: StatsSecreterare eller de som deras tjenst förrätta, och i 38 §• der det står: den föredragande, som skulle vicarierande Persöner vid dessa tjenster vara tillåtne oftare, än då verklige Stats - Secreterarena, genom laga förfall , vore hindrade att deras tjenslbefattning utöfva; då likväl den sist åberopade §. äfvensom 42> och 107 §.§. tydligt förutsätta de Ordinarie Stats-Secreterarnes ständiga tillvaro, hvarföre äfven de tjenstförrättande icke finnas i Ansvarighets-Lagen nämnde. Likaledes anmärkes , att Justitiae - Canceller, som enligt 27 §. Regerings-Formen skall 126 Cons titutions-Ut skottets Betänkanden. af Konungen nämnas, i flere år icke varit till. Anledning till anmärkning finnes i de flerfaldiga exempel af Tr\ckfrihets Lagens origtiga tolkning , då StatsRådet, med bifall till de af Hof-Cancelleren, tid efter annan, mot yttranderätten rigtade Ämhetsåtgärder, ingifvit Nationen den vådliga tankan på en hotande fara för friheten.
Desi inrättande af be största Recognolcttingarne, lomr FättMarstalkcns Grefwe bkrenlvär68 j Finland, järdes t början af FornficationsOffcerare, och Fortificattsns-Staten employerabeS derwld, hwilket bestyrker äfwen huru oafhänglgt Lesia upplysta Män ausäao detta yrke med Landels fornfiering. Herr Baron och Generalen m. m. sk klerker jom börjat sin Krigsdans wid Fortification och tjente unde^ lit. X-bins befäl t Pomwerssa Kriget, blef berwid employerad som Chef för Södra R-cognoscermgm, och lie. Lpren^porwn som äfwen börjat sin Mtlitaira bana Md Fortlficakion, fom Chef lör Norra Recognojceriagen. För» tificauons och Armens Officerare biträdde Lem derwid till silka stund af förrättningen, ehuru en det af de förre smäningom derwid förmmst des, hwilket stelt af ypoad brist pä Forrificarions-Offtcerare genom anbeiald indragning Armens Offccrare ätergick till sina Corpser wid ,788 ärs Krigsutbrott, och de fä lom qwarstadnade, utgjorde den 4:de Fvrtificokions-Brig. den eller Fältmäimngm under betta Krig, och wörö med Fortific irion iniärliiwade samt pä deras Stat afiönte. D'sia stötte RitContoiret under d-t Fortificanons^Offcerarne ättöljde Generaleme och biträdde wid Armens M echer, Lägers tagande, Affairer, Batsiller och Rtt ancher,ngar m m., lvm allt stedde med Konungens höga nöje och uppmuntrande belöningar, och ämin kefwa Generaler, som jemte Major Leixenberg Lena Dm so Januari!. 9SY kuuva bestyrka.
N:o 62. till Rikets Ständer, angående rättighet för hemmansägare på Gottland, att få erlägga penningelösen för deras räntetjära. XIV. 185. R. 266. — N:o 63. till Rikets Ständer, angående upphörande af de på Öland utgående, så kallade Borgholms Garnisons Servicemedel, XIV. i85. R, 266. J\f:o 64- till Rikets Ständer, angående medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxter. XIV. i85. R, 248. XVII. B. 32, 83, 102, 4°7- Å- 5io. XIX. U. i54- A. 231. XX. E. 12. N:o 65. till Rikets Ständer, angående ändring i 5 Cap. 1 §. MissgerningsBajken. XIV. t85. R. 252. XV. 188. XVII. ]V:o 67, till Rikets Ständer, angående upptagande af ett lån lill befrämjande af Hypotheksföreningar. XVI. ( 164 ) Propositioner och Skrifvelser, Konungens Nådiga: N:o 68. till Rikets Ständer, angående Låneanslag lill återuppbyggande af Staden Wenersborg. XVII. R. i3. XVIII. B. 4j 3i. Å. 33. XIX. U. i54- A. a3i. XX. E. 12. — N:o 69. till StatsUtskottet, angående Rikets Ständers begäran om en MilitairPost till bevakning vid LåneContorets lius i Malmö. XVIII. B. 86. A. 26g.
Efter vunnen upplysning, att ifrågavarande motion redan förliden gårdag är af det Särskilda Utskottet behandlad, Indes oniförmälda protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets Memorial, N:o 15, med återlemnande till Borgare-Ståndet af Herr Henschens motion ^N:o 98), om förändrade bestämmelser i Resereglemente!. Med vidblifvande af förut lättadt beslut, ansåg ståndet motionen böra till Stats-Utskottet återlemnas. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer: N:o 3, i anledning af en af Herr Henschen väckt motion (N:o 105), om vilkorlig inskränkning i rättigheten att försälja brända och distillerade drycker. Med frånträdande af förut fattadt beslut, remitterade Borgare-Ståndet denna motion till det Särskilda Utskottet, för behandling af frågor, angående bränvins tillverkning och försäljning. N:o 7, i anledning af väckt motion, angående bränvins-bränningens inställande under April månad år 1854. Ståndet ansåg, i enlighet med förut yttrad åsigt, motionen böra af omförmälda Särskilda Utskott behandlas. / N:o 5, i anledning af motion om förändrad fördelning af stämmo-böterna. Ståndet ansåg, för sin del, motionen tillhöra Bevillnings-Utskottets behandling; och N:o 6, i anledning af motion angående kurhus-afgiftens bestämmande m. m. Borgare-Ståndet ansåg, för sin del, frågan tillhöra Bevillnings-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo: l:o meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapets och Adelns protokoll den 4 dennes (N:o 47), och 2:o trenne dervid fogade, af Herr Cederschiöld, Bbert Theofron, Herr Grefve Liljencrants, Gustaf Fredrik, och Herr Friherre Hjerta, Fdri Philip, väckte, med-stånden kommunicerade motioner. Prot.-Utdrag den 14 Januari 1854.
— I administrativa tvister är ej allenast bättre rätt mellan de tvistande, utan i allmänhet och förnämligast samhällets jördel, det som vid målets afgörande skall tagas i betraktande. Äro svårigheterne vid blotta verkställigheten nogsamt öfvervägda ? De egentligen lagfarne embetsmännen hafva i lagski pningen ett så vidsträckt fält för deras verksamhet, att hon helt och hållet plägar deraf upptagas. Vanligen sakna de derföre tillräcklig kännedom af statsförvaltningsinål, och ännu mera öfning eller vana att handlägga dem. Hvem minnes icke Hof-Rätts ledamöternas klagan öfver bristande sakkännedom, sedan dem år 1828 ålagts att handlägga åtskilliga Collegii -mål? Samma förhållande skulle nu förmodligen inträffa med Högsta Domstolens ledamöter. För de ekonomiska besvärsmålens skuld, hvilka äro så mångfaldiga till deras beskaffenhet, och fordra så olika kunskaper för deras pröfning, måste väl då Högsta Domstolen ökas med ledamöter från Statsförvaltningens serskilda grenar. Men månne behandlingen af vigtigare Justitiae-ärenden, mål, som å lif och ära gå, eller röra stora egendomstvister, beroende på de benigaste lagfrågors lösning, skulle vinna på deras afgörande af män, hvilka ej gjort lagfarenhelen till deras hufvudyrke? Jag belviflar det, likasom jag befarar att Collegii-målen, hvilka ofia Conslilutions-Utskoltets Utlåtande, IV.-o rg, il jiro på annat sätt ömtåliga och vanligen fordra större skyndsamhet än Justilias-ärenden, biefve lidande på de juridiska formaliteternas långsamhet och oböjlighet. Med ett ord: man skulle snart inse att Collegii-målens afsöndring till en serskild Afdelning eller Myndighet vore det lämpligaste. Om det skedde så, hade man icke gjort något annat, än återställt den Allmänna Beredningen, men med annat namn och större insigt, emedan lion linge afgörande-rätt. Vill man åtgärden, så synes det ock vara bättre att utföra henne för sig, än att sammanblanda henne med Högsta Domstolen, hvarpå begge desse myndigheter otvifvelagtigt biefve lidande. Hvilka tvister i förvaltningsväg äro mera eller mindre vigtiga?
Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott erinra, att jag ej tillåtit mig begära att få diktera både jaoch nej-propos:na. Jag har endast velat besvara Frih. Raabs hemställan, som syntes riglad till mig, huruvida en sådan uppställning af propos:ne vore riktig. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då de begärde propos:ne rör:de dels föredragningssätlet och dels, såsom förhållandet vore med den propos. Hr von Hartmansdorff begärt, sjelfva hufvudsakens afgörande, samt, i händelse Frih. Raabs mening gjorde sig gällande, ytterligare öfverläggning komme att ega rum, Hr Landtm, icke kunde framställa frågan om öfverläggningen uti ämnet ansåges fulländad, men finge hemställa om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen om föredragningssättet vara fulländad. Ropades ja. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm., alt Hr von Hartmansdorff upptagit det först af Hr Skogman framställda yrkande, hvilket innehölle: ”att R. o. Ad., utan att ingå i speciel pröfning af Bevilln:sUtsk:s betänk. N:o 13, måtte besluta 234 Den 31 Maj f. m. att tulltaxan af d. 5 November 1845 skall fortfara till dess vid nästa riksdag en förnyad tulltaxa varder i behörig ordning fastställd och vunnit tillämpning: under förbehåll likväl af de ändringar i förstnämnde taxa, som K. M. kan grundlagsenligen vidtaga, och med gillande af de tullbestämmelser, som R. St. vid sista riksdag eventuell antogo å de enl. 1845 års tulltaxa till ineller utförsel förbjudna artiklar, för den händelse att K. M. skulle linna skäl innan nästa riksdag upphäfva något eller flera af de i samma taxa qvarstående förbud; alt deremot Frih.
Åkerhjelm, Gustaf Fredr.: Då under discussionen öfver StatsUtsk:s motiver till den statsreglering Utsk. framlagt, likasom i dess motiver, man framställt, att vid em - D e n a Maj f. ra. 4« embetsverkens organisation och vid löners anslående, afvikelSer ägt ram från Ständernes önskningar och föreskrifter, anser jag mig skyldig att medelst några upplysningar reda några i discussionen förekomna frågor. Anledningen till de nuvar. staterna för embetsvcrkcn härflöt redan frän början af vårt nya statsskick. St. yttrade nemi. redan 1810 och förnyade den mening vid 1818, äfvensom vid 1823 och 1828 årens riksdagar, att en förändrad organisation inom styrelseverken mätte äga rum, ledande till förenkling i göromålens behandling, och, så vidt möjligt vore, lill förminskning i tjenstcmännens antal. 1818 begärde Sländerne, att Konungen mätte lala genom en särskild comité uppgöra ett förslag i detta ändamål. Denna comité' nedsattes och uppgjorde ett förslag, hvilket vid 182! års riksdag meddelades Ständerna och i allmänhet vann deras bifall, hvarvid desse Ständer tilläde, alt de önskade alt Konungen måtte täckas till verkställighet befordra de delar af detta förslag, som K. M. fann leda till styrelsens förenkling och till inskränkning i embetsmänneris antal. I följe häraf företogs också det ena embetsverkets omorganisation efter det andra, och genom göromåls förflyttande från ett till ett annat verk samt andra åtgärder, bereddes förminskning i tjenstemanna-personalen. I början förmådde man äfven göra denna förändring med de tillgångar, som inom hvarje embetsverk förefunnos; men göromålens tilltagande mängd, till följe af samhällets fortskridande utveckling, tilltagande folkmängd och ökade allmänna och enskildta intressen att vårda och försvara, åstadkom ett oundvikligt behof af alt förbättra en del af tjenstemannn-personalenslönevillkor, isynnerhet inom vissa embetsverk, och att äfven förstärka arbetsbiträdena derstädes, i hvilka afscenden Kammarrätten och Kammar-collnn stodo i främsta rummet.
— Den talare, som gjort inkastet, har sjelf medgifvit, alt Svenska Adeln icke mera utgör en aristokrati; det var redan längesedan den uphörde att våra del; och äfven af det aristokratiska element, som efter den tiden hos Adeln funnits i behåll, återstår efter talarens eget medgifvande föga, sedan dess kraft på mångfaldigt sätt blifvit bruten genom flera tid efter annan vidtagne åtgärder, såsom förbudet mot fideikommissers stiftande, den privilegierade jordens uplåtande åt hvilka samliälls-klasser som helst, och måhända äfven i någon mån, såsom den värde tataren anmärkt, nu senast den lika arfsrätten. Men hvad är det då, som efter allt hvad sålunda föregått, ännu skulle kunna åt Adeln såsom korporation förläna någon verklig motståndskraft, om icke ståudsinrältningen allena, — om icke rättigheten Den 18 December. 25 ali här såsom ett eget Riksstånd serskildt öfverlägga och besluta i de allmänna angelägenheterna? Den värde talaren har likväl icke destomirylre äfven för sin del förklarat sig beredd, — förmodligen emedan han inser növändigheten deraf — att upgifva stånds-inrättningen, för att i stället insätta Adeln såsom serskild klass i en för alla samhälls-klasser gemensam representant-kammare; och jag hemställer huru det väl är tänkbart, att man blott har ett visst antal adelsmän, insatta med sina sinsemellan stridiga personliga intressen i en representation, som för öfrigt just skulle vara bildad efter de serskilda intressena, skulle kunna söka och (inna en tillräcklig motvigt mot den påträngande demokratien. Vi befinna oss, Mine Hrr, i detta afseende på ett sluttande plan, der det ej lönar mödan att blott steg för steg hålla igen.
Uti Hemliga Utskottet hafva flere af dessa Stånd blifvit valda, som redan förut äro Ledamöter i andra Utskott; ja, jag tror till och med sådane, hvilka förut äro Ledamöter i tvänne Utskott. Det är således föga troligt, att dessa båda Stånd skola lemna sitt bifall till nedsättande af ett Särskildt Utskott; ty då det icke är möjligt för någon Riksdagsman, alt vara på flera än ett ställe i sender; så blifva de ifrågavarande Ståndens Ledamöter icke fulltaliga, hvaraf olägenheten visar sig betydligare, sedan omröstningen icke mera sker Ståndsvis, utan per capita. Fråga om rättelse, hvad BondeStåndets Suppleanter i XJtskotten beträffar, har redan blifvit i åtskilliga Utskott väckt. Jag befarar, att om Ridderskapet oeh Adeln äfven skulle fatta beslut om nedsättande af ett särskildt Utskott, skulle Presteoch BorgareStånden icke bifalla det, i anseende till sakens o verkställbarhet. Om de dertill få veta, att fråga är om 2:ne förslag, som en Ledamot bär redan förklarat för o verkställbara; torde de af dessa sammanlagda trenne ogörligheter afskräckas, så att 2 Stånd stanna emot 2, och på sådant sätt blir det ändock icke något af; hvarföre jag vördsamt afstyrker förslaget. Friherre Ehrenborgh, Casper Willielm: Jag var en af deni bland Ridderskapets och låi Den 22 December e. m. Adelns Ledamöter, som, då detta ärende förra gången förevar, ansåg att Herr af Sillens och Friherre Cedei ströms Memorial, skulle lämpligast kunna afhandlas af ett för tillfället salt Särskildt Utskott. Jag har sedermera icke ändrat min öfvertygelse derom. Jag har icke tilltrott mig att på förhand kunna bedöma huruvida något Memorial är oanvändbart, alan föregången, remiss; men 0111 Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja remittera dessa Motioner till ett Särskildt Utskott, på sätt föreslagit blifvit, vill jag för min del visst icke deremot opponera mig. Det skäl, som den siste värde Talaren framställt deremot, är för mig likväl icke öfvertygande.