Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer så mycket hellre uti hvad Frihem» Björnstjerna och Friherre Boije yttrat, som jag tror att pluraliteten af Nationen hunnit samla en tillräckligt dyrköpt erfarenhet, rörande de handlings^ sått, som .vid förflutne Riksdagar blifvit iakttagne för tillvågabringandet af Finance-projecter. Jag vill således icke ingå uti någon pröf - Den 25 Martil, 673 ning af hvad Frilierre Björnstjerna så fullkomligt utveckladt, eller af frågan om.rättighet att förelägga en viss tid, inom hvilken grunderne höra till Riksens Ständer vara afgifne. Mitt syftemål är blott att göra en anmärkning emot Hr Hjerta, hvilken såsom sjelf Ledamot af StatsUtskottet, har yttrat, att Nationen skulle förskräckas om Utskottet gjorde anslag eller droge i betänkande att afslå beviljandet af anslag, innan det vore bekant hvad medel man hade att använda. Jag tror att det snarare borde förskräcka oss och våra committenter om ett motsatt förhållande ägde rum; ty det skulle förutsätta, att man hellre ville låta hela rikets välfärd springa, an att uppoffra några tusende Riksdaler eller några millioner Riksdaler mer eller mindre. Sådant har man ej uti något land af den civiliserade verlden hört offentligen framställas och försvaras. Herr von Qvanten: I anledning af hvad Herr Lagerhjelm yttrat får jag anmärka, att då man önskat det Utskottens yttrande måtte skyndesamt inkomma, tror jag det ej hafva varit någons mening, att dermed såra Utskotten, utan blott att i hast få grunderne till afgörande. Jag hemställer således, om man icke såsom en Önskan kunde framställa, att de punkter, sorn uti första Afdelningen af Friherre Björnstjernas anförande finnas upptagne, måtte inom 14 dagar eller 5 veckor af Utskotten blifva besvarade. D cn 25 Martii, Herr Rosenbladt Då jag instämmer uti hvad Friherre Björnstjerna yrkat, var dock icke min önskan att blott grtinderne helt enkelt skulle öfverJemnas till Stånden * utan tvertom, att de uti deras hela vidd utredde* borde såsom ett fullständigt förslag ingifva^.
Wirta bro skulle sedermera förstöras, för att hindra de på södra sidan förlagde Ryska trupper att komma de sina till undsättning, hvarefter man borde rycka fram mot Fredriksdal och Walkiais byar, samt i förening med en på stora vägen ankommande styrka, taga den derstädes liggande korpsen, med dess begge generaler till fånga. Lyckades detta, hade det icke blifvit svårt att taga general Tutschkoff och hela hans stab, med flere generaler. Till Palois by, hvarifrån undsättning möjligen kunde ankomma, var en half mil. Med den noga och säkra kännedom general Sandels hade, både om fiendens overksamhet och dess ställning, var visserligen denna plan ganska klok och väl beräknad, samt talar högt till general Sandels ära, såsom en redlig och driftig befälhafvare. Sandels hade förut verkstält flere lika djerfva företag, ibland andra, där han den 25 Juni, genom major Dunker, lät förstöra vid Paukarlaks, midt emellan fiendens trupper, en stor fiendtlig transport, bestående af 400 lass. Men denna gång begick han det felet, att ej hålla sin plan hemlig, utan meddelade den åt ganska många af sina officerare. Deraf hände, att den blef känd utom hären. En landtmätare, hvars namn jag ännu icke vill nämna, ansågs hafva lemnat Ryssarne underrättelse om general Sandels förehafvande. Det vissa är, att han, såsom bekant och vän till flere officerare, var närvarande, då denna plan omtalades, samt reste, efter erhållen kunskap derom, genast öfver till Idensalmi, der Ryssarne stodo, och hvarifrån han icke sedermera återvände. Flere omständigheter styrka misstanken emot landtmätaren, och det säkra är, att den mindre lyckliga utgången ensamt härrörde deraf, att företaget förut var röjdt. I följd af general Sandels plan, uppbröt öfverste-löjtnant Dunker, såsom befälhafvare för expeditionen, åtföljd af kapiten Brusin, såsom adjutant, den 8 November kl. 2 om morgonen, med 400 lifgrenadierer, 300 man af Savolaks infanteri och 200 Savolaks jägare.
Jemte anmälan ali utaf det af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag för Statens jernvägsbyggnader beviljade belopp, 20,000,000 Ridr, återstode ett odisponeradt belopp af 800,000 Ridr, har Kongl. Majit tillkännagifvit att detta belopp icke vore inbegripet under de af Jernvägs-kommittéen uppgifne kostnadssummor, utan beräknadt att, jemte dessa, få till de föreslagna jernvägsarbetena användas; i följd hvaraf de af Kongl. Majit för närande arbeten nu äskade 25,000,000 Ridr erfordrades utöfver berörde, å förra riksdagens anslag ännu återstående, 800,000 Ridr. 8 Slats-U tskollets Utlåtande M 86. I sammanhang med den Kongl. Proposition, hvars hufvudsakliga innehåll Utskottet ofvan uppgifvit, har Utskottet ansett sig böra till behandling upplaga de inom Riks-Stånden väckte och till Utskottet öfverlemnade motioner, som innefatta framställningar, rörande jernvägsarbetens utförande på Statens bekostnad och genom dess försorg, samt dermed gemenskap egande frågor; varande i dessa ämnen förslag väckte af följande motionärer, nemligen; host Ridder skåpet och Adeln: af grefve A. E. von Rosen, som i afseende å vestra stambanans fortsättande framställt det alternativa förslag, alt denna bana antingen måtte dragas från Töreboda rakt på Orebro och derifrån sedermera i kortaste sträckning till Katrineholm; eller ock att samma bana, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit föreslagit, mätte färdigbyggas från Töreboda till Hallsberg och derifrån till Orebro, men den föreslagna vliglinien från Hallsberg till Katrineholm deremot få anstå till en framtida statsreglerings-period, samt i dess ställe banan från någon tjenlig punkt i Katrineholmstrakten ledas öfver Qvicksund till närheten af Wendle och vidare till Köping; af Herr A. R.
Fläremot få Utskotten endast erinra: att uti Comiterades förslag redan ett temligen betydligt röstetal blifvit tillagde en Pastor vid Capellansval, nemligen serskildt för Prestgårdens hemmantal, en förEmbetöt och en för den lön han gifver Capellanen; att Pastors röst ändock alltid och med skäl förblifver underlägsen Församlingens, hvilken vanligen till vida större del, än Pastor, bestrider denne Prestmans aflöning, samt ändtligen att uti vissa Pastorater intet slikt lönebidrag af Pastor lemnäs lill Capellanens hvarföre Utskotten anse den framställda anmärkningen icke böra till någon förändring i denna § föranleda. § 2 r. Emot tillägget af ordet Christna framför Religions-bekännare har blifvit yttradt, att detsamma skulle förråda en intolerance, som snarare skadar än gagnar; men som Utskotten icke befara den menliga följden af detsammas bibehållande, föreslås vördsamt, att detta tillägg icke må borttagas. § a5. Till orden publika HuSj har en Preste-Ståndets Ledamot önskat tillägga 40 LagÅlim. Scsv. o. Oec. Utsk. Uti, N.o 60. ordet tomter, hvilket, ehuru, enligt Utskottens förmodan, der temligen öfverflödigt, Utskotten dock, för ytterligare tydlighets skull, i den nya redactionen äfven tillagt. Mot sjelfva innehållet af § har åter af en annan Ledamot inom samma Slånd blifvit yrkadt, alt för publika Hus, för hvilka serskilda Directioner äro tillsatte, borde få löstas; men som, enligt Utskottens tanka, tillfyllestgörande skäl blifvit till vederläggning häraf inom samma Riks-Stånd anförde, anse Utskotten sig endast behöfva upprepa den lmfvudsakliga erinran, att ett sådant stadgande skulle allt för mycket afvika från den för rösträttighet i allmänhet genom denna Författning fastställda hufvudgrund. § 26.
Det har visserligen handt i ett särskildt mål, att man, för att kunna stadga sin opinion, yttrat en sådan önskan, och att denna begäran äfven blifvit af Constit.-Utsk. bifallen; men ett så dant särskildt fall synes här icke vara i fråga. Mig synes, att motionären vill genomdrifva på en annan väg den önskan, som både han och jag velat i Constit.-Utsk., nemi. att hvar och ens reservationer skulle komma till allmänhetens kunskap; jag ser åtminstone icke hvad annat ändamål kan åsyftas. Jag skulle önska, att dessa prot. för R. o. Ad. hade så stort interesse, som motionären synes vara öfvertygad om; jag kan dock icke dela en sådan öfvertygelse. Jag skulle vara lika glad att se dessa prot. komma till allmänhetens kännedom, som nu, då de icke kommit till allmänhetens kunskap. Månget skeft omdöme om Constit.-Utsk. skulle troligen bortfalla, om prot:n blefve kända; men jag anser för min del, att det ej är för R. o. Ad. behöflig t att se dem, enär de icke äro så upplysande och ej kunna leda till något resultat, och då, efter min öfvertygelse, det är stridande emot andan af vår grundlag; ty det vågar jag öppet förklara. Det har, såsom Frih. Cederström så ofta utvecklat, ej varit meningen, att inom RiksSt. alla de särskilda öfverläggningar skola komma till kännedom, som i Constit. -Utsk. skola äga rum för att der bilda ett omdöme. Jag ser icke i hvad annat ändamål dessa prot. skulle hitkomma, än det att läggas till handlingarna, eller på R. o. Ad:s beslut befordras till trycket; och jag tror derföre, att R. o. Ad. gjorde bäst, om R. o. Ad. icke biföll denna önskan. Frih. Rove, Ludv.: Jag förenar mig i allo med hvad Hr v. Hohenhausen yttrat. Jag lemnar allt för gerna ali lätt åt motionärens ändamål. Jag är öfvertygad, att denne aktningsvärde man ger åt resultatet en dager af nytta.
Sjökaptensfrun, hvars önskan alltid varit att få komma bland fint folk, knotade ej det ringaste, fast hon satt inklämd mellan ett bokskåp och postmästarinnan, en väldig matrona, hvilken gaf henne en knuff med armbågen hvar gång svetten skulle torkas ur pannan. Kaffet serverades och tungorna löstes. — Doktorinnan Lundin behagar mankera oss, sade fru Strömmer. — Ja så, du har också inbjudit henne, sade statsrådets dotter och lade stark tonvigt på henne. — Ja, ty jag tyckte, att hon borde komma ut och röra på sig, stackars liten, sade fru Strömmer. Mannen är en björn, som vill att hon skall hålla sig i ide. — En björn! utbrast doktorinnan Bergman med att nervöst skratt. Det var just rätta ordet. — Vi ha sagt upp honom, sade borgmästarinnan, knaprande på ett tunnrån, ty han är numera rent odräglig. Han riktigt grälade, då jag härförliden natt skickade bud efter honom. — Mamma vill inte heller ha honom längre, sade fröken Rudin, en flatbröstad spetsnäsig dam med trettio vårar bakom sig, ty han frågar ej det ringaste efter hennes nerver. Fjäsk, säger han, hvar gång mamma vänder sig till honom. Det är inte fjäsk. O, mamma har sådana rysliga attacker. — Tacka vill jag fruns man, stönade postmästarinnan och sneglade bort till doktorinnan Bergman, det är en snäll karl. — Och så mån om de sjuke, skrek grosshandlar Ekegrens fru. Och nu flödade det på alla håll en ström af loford öfver doktor Bergman. Doktorinnan, hvilken alltid hållit sin man för en komplett nolla, insög med välbehag de rökverk, som tändes till hans pris. Hon hade kanhända misskänt honom. — Är doktorinnan Lundin lycklig? sporde konsulinnan Gejer. « — Nej, sade fru Strömmer. Hon gråter alltid. Köksan, Karin, hon som tjenade i förfjor hos oss, påstår det. — Hvad tänkte hon på, när hon tog doktorn, utbrast borgmästarinnan. Hon var ju rik, af fin familj och vacker. — Vacker!
Theatren skulle kunna i sitt nuvarande skick bibehållas, eu lika summa årligen erfordrades som de senare åren af Barthelemyske intraderna erhållits samt huruledes, äfven i fall af The urens upplösning eller reduction, betydlige summor blefvo nödige till honorerande af ingångne Contracter med Theatrens Sujetter och öfrige depenser som blifvit gjorde i och för Theatrens förbättring och upprätthållande. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit har Stats-Utskottet, ehuru inseende Theatrens nyttiga inflytande och föremål i flere hänseenden, likväl trott dess underhållands vara beroende af de tillgångar soto dertill kunna finnas, utan att derigenom öka de Allmänna utskylderne som Stats-utgifterne kräfva. Och Stats-Utskottet anser sig följagtligen ej mindre, i anseende till beskaffenheten af det bidrag Theatern erfordrar i dess nu varande skick, än ock, med afseende på Rikets knappa tillgångar, icke kunna föreslå något årligt Siats-anslag af Riksens Högloft. Ständer för detta ändamål, utan att det må böra öfverlemna* tili Kongl. Maj,sts StatsUtskottets Betiinkandcii'. 134»’ Nådiga profning och förordnande, hVad Herr Grefve Löwenhjelms Memorialer innehålla örn Theatrens Reduction och sä beskaffade organisering, som med tillgångarne för dess bibehållande öfverensstämmer. Men emedlertid och dä Theatren oförändrad förblifvit och fortfarit ■under den förflutne delen af innevarande är, i den förmodan, att enahanda understöd af Allmänne medel sorn de näst föregångne arén erhållits, skulle vara att påräkna, samt en ny Reglering af Theatren icke förr än med årets utgång kan hinna vidtagas, har Stats-Utskottet ansedt desse förhållanden, i afseende pl Theatrens Personal oundvikligen fordra, att för innevarande år en lika summa af 30,500 Rfdr bör anvisas att uppbäras af Statens medel; Och hemställer altså Utskottet, det Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet öfverlemna till Kongl.
I anledn, af den siste talarens yttrande, får jag endast anmärka, att Konungen, efter mitt förmenande, icke varit förhindrad att använda besparingarna inom titeln, och förmodar, att intet hinder varit för Regeringen föreslå R. St. under de inånga riksdagar, som före - Den a5 November e. m. 35t varit under den tid jag åsyftar, en sådan fördelning af ans4agen, att åndamålet kunnat vinnas. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Inom ett Hus, der allt som ligger inom yrket, inom me'tiern eller inom vettenskapen, huru man vill kalla det, är idel sakkunskap , klokhet, djupsinnigt föreseende och fosterlandskänsla uti sin yttersta potens, och allt hvad som ligger utom yrket anses, snart sngdt, såsom motsatsen utaf dessa stora egenskaper, bör jag i första rummet inse vanskligheten af försöket att ingå i någon vederläggning af det som under denna långa discussion blifvit yttradt emot StatsUtskrs förslag till s. k. extra-statsreglering, i hvad den afser försvarsverket till lands och sjöss. Jag har derföre ansett mig tillständigast , att i detta hänseende fördröja mina tankeyttringar till det afgörande ögonblicket; men, — på det alt Utsk. vid remissens emottagande icke måtte komma på den tanken att de af Utsk:s ledamöter, hvilka så väl försvarat Utskrs betänk., saknat allt understöd, så anser jag mig böra i korthet förklara, del jag instämmer uti Utsk:s betänk., äfvensom uti allt hvad som till dess försvar blifvit yttradt af Gr. von Platen och af Fril). Sprengtporten. Jag hade måhända, sådant oaktadt, icke för närvar, upplrädt, om ej det yttrande af Frih. Cederström, alt fängelsebyggnaderne voro af alla de sista, som påkallade R. Sits uppmärksamhet i anslagsväg, uppkallade mig att tillkännagifva en alldeles motsatt åsigt, då jag hyser den öfvertygelse, att fängelserne otvifvelaktigt i första rummet taga R.
Nyligen har han gjort en resa till Stanley Falls m e d en af de nya ångbåtar, s o m under förra året hopsattes, o c h hvilka äro tre gånger så stora s o m de äldre, samt därigenom på ett glänsande sätt visat, hvad mången tills dato betviflat, att det vore möjligt navigera på floden m e d andra än 30 ä 40 tons båtar. Före h o n o m, m e d en kort mellantid, innehades denna befattning af kapten Schagerström, s o m efter en 9-årig tjänstetid afled i Matadi, då han stod i begrepp att resa till Europa. Såsom en gärd af tacksamhet för de m å n g a utomordentliga tjänster, han gjort staten, bär en af ångbåtarne namnet » Capitaine Schagerström&gt;. En stor del af befälhafvarne samt maskinisterna äro svenskar samt hafva gjort sig väl kända f ö r s i t t nit o c h sin plikttrohet. Nyligen har K o n g o s t a t e n lidit en svår förlust m e d en af dess bästa officerares d ö d, nämligen löjtnant K. Svensson. I n o v e m b e r 1897 lämnade han A n t w e r p e n för att för andra gången begifva sig till K o n g o, hvarest han under sin första treåriga tjänstetid gjort sig känd s o m få för sitt m o d o c h sina utmärkta militära egenskaper samt i följd däraf erhållit många förtroendeuppdrag. Till kort före sin d ö d förde han befälet öfver en kolonn, utsänd mot de upproriska soldaterna, m e n måste till följd af sjukdom öfverlämna detta befäl. K o l o n n e n blef kort därpå upprifven o c h återstoden tvungen att draga sig tillbaka m o t Kabambare, s o m öfverrumplades under det européerna sutto vid sitt frukostbord. V å r tappre landsman hade då redan aflidit några dagar förut. Missionsverksamheten spelar en stor roll i K o n g o. De första missionärerna (engelsmän) anlände ungefär samtidigt m e d Stanley år 1877 till den plats, där MUKIMBUNGA, DEN SVENSKA MISSIONENS STÖRSTA STATION.
Han lefde ännu vid åttiotvå års ålder, då Stephen Burroughs expedition år 1556 afgick, och han var sjelf närvarande vid expeditionens afgång. Antagligen dog han kort derefter, ty efter denna tid återfinner man ingenstädes mera hans namn i något företag. Sällskapet trädde genast i verksamhet och utrustade samma år en expedition bestående af tre fartyg, som hade till hufvudsaklig uppgift att söka den nordöstra vägen till Indien. De tre fartygen utgjordes af a) Bona Esperanza, om 120 tons och med sir Hugh Willoughby såsom befälhafvare, b) Edward Bonadventura, om 160 tons och under befäl af kapten Richard Chancellor, samt c) Bona Confidentia, om 90 tons och under befäl af Master Durfoorth. Expeditionen utgick från Ratcliff den 20 Maj 1553. Sir Hugh var chef för expeditionen i dess helhet. Utanför norra Norge skildes fartygen genom en storm den 30 Juli. Sir Hugh seglade utan uppehåll vidare och kom den 14 Augusti i sigte af land, antagligen kuststräckan mellan södra och norra Gåskap på Novaja Semlja. Emedan kusten var omgifven af is och årstiden enligt sir Hughs förmenande var långt framskriden, vände han åter mot vester och gick till ankar i mynningen af Arsina-elfven (»Varsina»), vester om ön Nokujeff, vid 68° 23´ n. br. och 38° 39´ ostl. längd från Greenwich. Efter flera fruktlösa försök att sammanträffa med landets invånare dukade hela Bona Esperanzas och Bona Confidentias besättning, sjuttio man, både befäl och manskap, under genom döden innan följande vår2. Sir Hugh och flertalet af de båda fartygens besättningar lefde ännu i Januari 1554. De döda kropparne, fartygen och de förda dagböckerna, som för öfrigt äro af ett mycket magert innehåll, hittades på våren samma år af några ryska fiskare eller fångstmän.
— Qvinnan och lifs-: öäekar ur golf utan att hyfla dem. glädjen. Af Ave. — Några drag af Ernst AhlMim. gren (slut). — O vintertid, o juletid. Dikt N:r 136. Hvad skall man göra med ljusa Företrädesvis magoch hudsjukdoMin nya priskurant öfver rikhaltiga efter Otto Carins af Halvor Grip. — Om julbandskar, som blifvit smutsiga, när man vill klappar. — Om Ibsens senaste bok. Ur en mar. Verkställer elektrolytisk behandförråd a f alla slag plantskoleartiklar hafva dem flna och snygga igen? skalds qvinnogalleri. A f Alvar Arfwidsson. — ling af abnormt växande hår, skägg, Blekings flicka. Fröken Gustafvas julklapp. Efter en främär nu utkommen och tillsändes franko. Kan någon upplysa mig om, hur mande idé af Mathilda Langlet. — I qvinnovårtor o. d. frågan. Af Karin. — Julens hygieniska beHelsingborg i september 1888. det tillgår när man vill färga ljusa silkesvantar. tydelse. — Julfröjd. Poem af » Hibou ». — Blekings flicka. P. Jensen. » Hvita liljan ». — Teater och musik. — LiteN:r 138. Frågas vänligen om någon af ratur. — Ett storstadsbarn. Berättelse för Iduns läsarinnor känner, hvad en resa till Idun af Johan Nordling. Paris kan kosta, om man färdas på lista eller 2:dra klass. En ung fru. — Bostaden. — Köket. — Hvardagar ' / z3 — - ' IA. Huru skall man bäst kunna färga Hushållet. — Matlagning. — Bakning. — en hvit filt, som tycks till största delen vara Efterrätter. — Inläggningar. — Tvätten. — Behandlar företrädesvis Barnsjukbom ill, af ungefärligen samma slags väfnad Handarbeten. — Huskurer. Idun Stockholm, Iduns N:r 27 (498). Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl.
Byn i ordningen, jemte sin väg till första Byn, taga del i den sistnämndes, hvilken icke mera kan anses såsom den Byens enskilda väg, samt till hvad helopp, och bör den bortom begge liggande Byn, utom $in väg till de andra, hjelpa först angrän - LflgVtskottets Betånkanden. 315 aande Byn på sitt stycke, och sedan den yttersta, som genom tillfälliga händelser, mindre Åboar och olikhet i rörelse ofta be» gagnar dess, ursprungligt enskilda vä g, vida mindre än de begge öfrige, och huru skall detta de bortomiiggande Byarnes deltagande mätas ? Ett annat hemman, långt aflägset från allmänna vägen, bryter sin utfartsväg utan minsta deltagande, och utmed samma våg Uppstår en rörelse, ett malmstreck upptäckes, eller ett verk inrättas, och både hela Socnenj samt angränsande Utsockne hemmansegare betjena sig, i anledning deraf, utaf vågen, sorn derför fordrar kostsamma re underhåll. Huru skall nu, vid fråga om deltagande, Författningen tillämpas? dessa fä exempel åro anförde; men händelser af mångfaldigare tvetydighet inträffa, och skola aldrig kunna med billighet och rättvisa afgöras, tå långe man ej utgår från den princip, att från hvarje ursprunglig tomt till skattlagdt hemman utfartsväg må kunna fordras, med rättighet till samfäldt deltagande i brytning och underhåll af ett visst district, inom hvilket samhället har sina vanligaste förrättningar, derest localen derför icke lägger så stora hinder af berg, sjöar och mossar, att försfca anläggaren må anses hafva uppgifvit allt anspråk på utfärtsväg äfven för framtiden. Vid vårt Landa första bebyggande saknade hemmansegaren, liksom de fleste nybyggare i sednare tider, fördelen att bo vid en uppbruten och allmänt underhållen yäg. Vägar af denna he-; 2iö LagXJtskottets Eetiinkandtn'. skafFenheÉ hafva från början till stor del varit enskilde vägar, som derefter blifvit grannars och sedan allmänhetens.
Och fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta att tryckningen af så val berörde Protokoll som öfrige Handlingar i målet, skulle, på satt Borgareoch Bonde-Stånden redan förordnat, genom Expeditions-Utslcottets föranstaltande verkställas. Fran HÖgvordiga Preste-Slandet. S. D. Efter uppläsande af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående Leipziger-Xjånet, gifven Stockholms Slott den 6 innevarande Julii, ansåg Preste-Standet för sin del Riksens Ständer äga en behaglig anledning att uti serskild underdåning skrifvelse till Kongl. Maj:t betyga deras' underdåniga vördnad och tacksamhet för det Kongl. JVfaj:t, medelst Dess uti högstberörde Nådiga Skrifvelse meddelade förklarande, att frågan om Cours-diffetencen må till nästa Riksdag uppskjutas, lemna: Riksens Ständer ett förnyadt vedermäle af Kongl. Majus landsfaderliga omvårdnad om Rikets bästa, och tillika undanröjt en vigtig anledning till Riksdagens ytterligare förlängande, samt ett svårt bekymmer för Riksens nu församlade Ständer; uti hvilket beslut de öfrige Respective Stånden skulle vördsamt och vänligen inbjudas att sig med PrestStåndet förena. S. D. Till Stats-Utskattets förnyade Utlåtande, i anledning af väckt motion, så väl om fördelningen af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer af StatsBankooch Riksgälds-Verken, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers Bet rättelser; äfven som till Banko-Utskottets Betän \ - 756 Prot.