Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den g Junii f. m. a35 Friherre Ehrenborgh^ Casper Willielm: Jag tror mig böra besvara åtskilliga af de anmärkningar, som blifvit gjorde emot Utskottets Betänkande. Jag går först till Herr Ribbings. Han har gjort anmärkning deremot , att Utskottet bifallit den motion, som blifvit framstäld, att creditorer skulle äga samma rätt, som förra lagen lemnat Domstolen, att blott utse en Syssloman. Utskottet bar, innan det godkänt motionen, tagit i betraktande samma anmärkning, som Herr Ribbing nu gjort, men för Utskottet har det ej varit möjligt att inse, hvarföre en rättighet af denna art, som är lemnad åt Domstolarne, icke skulle vara lemnad åt creditorerne. Det är creditorernes rätt, som i vissa fall är åt Domstolen ofverlåten. Domstolen har fått den vidsträcktare rättigheten att tillse, det de personer, som skola bevaka ereditorernes rätt, ej blifva flere än en, om flere ej beliöfvas, och massans tillgångar ej äro betydliga. Jag är öfvertygad, att den grundsats är den rätta, att det bör bero på borgenärerne att välja antalet af dem, som skola bevaka deras rätt, särdeles då de sjelfve skola betala dem. När då förvaltningen kan af en person besörjas, ser jag ingen anledning, hvarföre det skulle ske af flere, särdeles då i ett fattigt concours-tillstånd det hårdt drabbar creditorerne att betala till gode männen. Hvad den andra anmärkningen angår, så är den blott rigtad emot redactionen; a36 Den 9 Junii f. m. det är nemligen sagdt, att otydlighet kunde uppkomma, då det står: afgäld och köpeskilling. Jag bekänner, att jag ej tror någon Domare af denna redaction kunna förvillas, att gifva ersättning af båda delarnG. Så länge afgäld finnes, kan ej köpeskilling komma i fråga. Då först kan den användas, när den förra ej räcker till.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 89, i anledning af väckta motioner, rörande skjutsnings-besväret, återremitterade Preste-Ståndet Utskottets yttrande i anledning af Herr Sandströmers i Betänkandet omförmälda motion, afslog de a t6:de sidan framställda förslagen, angående förhöjning af skjutslegan, dels vid landtgästgifverierne dels i städerna, samt bi'föll hvad Utskottet i öfriga delar af detta Betänkande tillstyrkt och hemställt. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 10, angående stämplade pappers-afgiften. Följande delar återremitterades. Yttrandet, pag 4, i Betänkandet, angående förändrad lydelse af rubriken faste-bref, 1 momentet, jemte berörde moment i Författnings-förslaget. 6 § af Författnings-förslaget. Yttrandet pag. 6, angående Författningens 7:de §, i anledning af Herr Hesselgrens motion, angående befrielse för HandelsFabriksoch Handtverks-föreningar ifrån stämpladt papper vid rättegångar, jemte nämnde 8, äfvensom samma 8. med afseende på väckt fråga om befrielse för folk-skolor från erläggande af stämpladt papper och yttrandet, pag. 7, i fråga om fördelsoch undantags-kontrakters kartering, tillika med motsvarande mom. af Författningens 8:de 8, hvarförutan belöts remiss till Bevillnings-Utskottet, i anledning af gjord anmärkning vid berörde 8 med afseende på en per mille afgiften till Wadstena krigsmanshus, och hvad dermed sammanhang eger. Vidare och med afslag å Utskottets yttrande, pag. 10, vid författningens 10:de 8, beslöt Ståndet nedsättning af stämpelafgiften för tidningar till det belopp, som för denna afgift var intill sist förflutna riksdag bestämdt. 17:de 8 af författnings-förslaget lemnades utan anmärkning; och i öfrigt gillades de af Utskottet gjorda framställningar. S. D.
Stånd sålunda hyst berörde åsigt; lager Utskottet sig Banco-Utskottets Memorial, N:o 55. 5 häraf anledning inbjuda Presteoch Bonde-Stånden att samina åsigt godkänna. Skulle åter inbjudningen icke af någotdera Ståndet antagas, och Borgare-Ståndet icke heller linna skäligt att, med frånträdande af dess i denna del fattade beslut, förena sig uti Preste-och Bonde-Ståndens mening, att den upplöpande Banco-vinsten skall för Banken reserveras, torde först sjelfva princip-frågan böra genom omröstning i Förstärkt Banko-Utskott afgöras; och derefter voteras öfver de serskilda vilkor, som blifvit fästade vid ej mindre Banco-vinstens öfverlemnande lill Riksgälds-Contoret, än äfven densammas reserverande i Banken; hvarvid Utskottet dock bör anmärka, att enär, såsom här nedan vidare omförmäles, 3:ne Riksstånd bifallit Utskottets framställning i 53 §, att något visst förhållande emellan metallisk cassa och sedelstock för framtiden icke må bestämmas, hvadan detta utgör ett Rikets Ständers beslut, det af Borgare-Ståndet gjorda vilkor för vinstens atlemnande till Riksgälds-Contoret, eller, att sådant finge ske endast så vida viss proportion emellan metallisk cassa och sedelstock kunde bibehållas, ej kan komma under omröstning, äfven om, vid en föregående votering, den grundsatts blifver gällande, alt inflytande Banko-vinst skall till Riksgälds-Contoret öfverlemnas. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, föreslår Utskottet följande Voterings-proposi tioner: Den, som gillar den grundsatts, att under detta och följande åren upplöpande Banco-vinst skall till Riksgälds-Contoret öfverlemnas, röstar Ja ; Den, det ej vill, Nej. Vinner Neij så godkännes den grundsatts, att under detta och följande åren upplöpande Banco-vinst skall för Banken reserveras.
I länet äro anställde tre provincial-läkare, stationerade i Fahlun, Hedemora och Nås. I Rättviks socken af Öster-Dalarne är anställd en extra provincialläkare och i Vestra Bergslagen bestrides provincial-läkare-vården af en på Smedjebacken bosatt, af enskilde aflönad distrikts-1 äkare. I Fahlun är länets lasarett och kurhus med särskild läkare, och der i staden är jemväl länets djur-läkare bosatt. I Vestra Bergslagen och i Hedemora äro särskilde djur-läkare anställde utan aflöning af Staten. Vården om församlingens fattige besörjes i enlighet med Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, i den mån hinder för en fullkomlig tillämpning af författningens föreskrifter icke möta af befolkningens fattigdom och vana att sent skilja sig från vedertagna bruk samt brist på lämpliga personer till dessa ärendens bandhafvande. Om lämpligaste användandet af Statens till fattiges understöd vid missväxter lemnande bidrag åberopas hvad derom här ofvan redan är vordet yttradt. Den nödhjelps-kassa för tjugutvå af länets socknar, eller de för missväxt mest blottställde, hvilken genom framlidne Erkebiskopen J. O. Wallins föranstaltande år 1838 samlades, innehade vid 1855 års slut en behållning af 28,002 R:dr 2 sk. 11 r:st. Nämnde kassas direktion har dessutom under sin förvaltning en till understöd för vissa fattiga i Leksands, Rättviks och Mora socknar af Enkefru M. L.
Talman. följande .fren till nästa Riksdag. o C/3 3 "C g i B H-ft — H i - O: C ►O 3 3 f& CD Q* T :r 317 14,191 643 24,419 14,778 10,139 10,278 3,827 78,592 Utgiften: Första Hujvud-Titeln: Kongl. Idofoch Slotts Staterne Andra Hujvud-Titeln: Justitise-Departementet . Tredje Hujvud-Titeln : Utrikes Departementet . Fjerde Hujvud-Titeln : Landt-Försvars Departementet Femte Hujvud-Titeln: Sjöförsvars Departementet Sjette Hujvud-Titeln: Civil-Departementet. Sjunde Hufvud-Titeln: Finance-Departementet . Åttonde Hujvud-Titeln: Ecclesiastik - Departementet .i..., Nionde Hufvud-Titeln: Ine elt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 6 R:dr Tunnan. Mått. Mått. Summa På Borgare-Ståndets vägnar: G. Holm, n. vTalman. På Bonde-Ståndets vägnar: Anders Ericsson, u. v. laiman. * Banco. R:dr 110,742,880 “u,742,8801 Stat s-Verkels Indelta Räntor. Penningar. Kronovärd i. Markegång på förslag. Ordinarie Inkomster. Ordinarie Räntan.- Hvad af denna ränta är indeldt till åtskilliga Stater, Verk och Inrättningar, utgör efter Kronovärdi berak nåd t 335,089 R:dr 9 sk. 4 rst. och utföre» förslagsvis till ett medelbelopp af 1,762,000.
Då förbud icke kan af Utskottet tillstyrkas och den föreslagne tullen, som utgör 5o procent af varuvärdet, synes böra skydda så väl för införsel af en dålig vara, som för hvarje för väre egne Repslagerier menlig concurrence med utlänningen, har Utskottet ej funnit skäl, att i tullen å Tågvirke föreslå någon förändring. Ullr Botvid Jonsson från Östergöthlands Län har yrkat, att tullen för Ull måtte bibehållas vid de belopp i83o års Taxa utsätter, samt Olof Olofsson från nämnde Län och Johan Andersson från Upsala Län, att tullen för denna vara måtte förhöjas till 8 sk. Ur, men Utskottet har ej funnit några skäl vara anförde, sorn kunnat föranleda Utskottet frånträda hvad i detta fali redan blifvit i Betänkandet N:o 29 föreslaget. Vamlie: Herr Grefve Posse har väl anmärkt, att tullen vore för hög ä denna artikel, som lätt kunde insmugglas; men på detta enda skäl har Utskottet ej ansett sig böra tillstyrka någon nedsättning i den föreslagne tullen. Vagnar: Herr af Billbergh har föreslagit, att orden: ”sä väl fyr som tvd-hjuligej* under rubriken andra nya eller brukade, må. utgå; samt A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län, alt den för Wagn aloch Åkdon föreslagne införseltull måtte uppsättas 5o procent. Med erkännande af rigtig,heten utaf Herr af Biliberghs gjorde anmärkning, får Utskottet vördsamt hemställa, att ifrågavarande orden må; utgå, på det ej någon tvätydighet måtte kunna uppstå; men hvad sjelfva tullbestämmelsen beträffar, har Utskottet ej funnit skäl att frångå dess förslag. Vin: Herr Grefve Posse har dervid anmärkt., att tullen derå vore redan för hög efter i83o års Taxa, emedan "Vin och Spirituosa i allmänhet Bevilln.-Utskottets Utlåtande N;o 45. 37 voro Jälla alt insmuggla på det sätt, att fastagerne sänktes i sjön oell sedermera vid lägligt tillfälle åter upplogos.
Man har framförallt yttrat farhågor för det menliga religiösa inflytande på folket, Judar skulle utöfva på landet. En större frihet för Judarne skulle, förmenar man, hota att rubba Statskyrkan, hvilken är vårt enda skydd mot tidens indifferentism. Jag hyser icke en sådan farhåga. Bekännarne af Moses lära lia aldrig gjort sig kände för något omvändelsenit och, så vidt erfarenheten gifver vid handen, finnes ej heller bland de christne någon sympati för judaismen. Vida mer har, enl. min tanka, vår Statskyrka, d. v. s. den rena evangeliska, alt frukta af katolicismeD, inom hvilken proselytmakeriet är första regeln och hvars djerfva tilltag, som man vet, f. n. hotar sjelfva det starka och stolta Albion. I öfrigt vågar jag, för min enskilda del, betvifla, att Statskyrkan befordrar religiositeten i landet, tvertom hyser jag den tanken att ingenting mera befordrar indifferentism än just Statskyrkans föråldrade lagar och tunga band på tankefriheten och samvetena. Men den saken hör nn icke hit och jag vill derföre icke vidare derom orda, utan endast yttra min förundran, Den 19 Mars f. m. 53 att en så utmärkt man som Hr Gr. Liljencrantz, i egenskap af Ordf. i det Ulsk., som handlagt detta ärende, deltagit i afgifvandet af ett utlåt, som till den grad för sig saknar skäl, som det förevaride. Jag skulle likväl föreställa mig, att frågan är allt för vigtig att endast, till följd af ett hugskott, bestämmas. De som yrkat ett annat resultat, än det hvartill Utsk. kommit hafva angifvit ganska vigtiga motiver för sina åsigter, och det skulle på det högsta förvåna mig Om de verkliga skäl, som blifvit anförda på den sida der jag befinner mig skulle komma att vika för betänkligheter, för hvilka alldeles icke några motiver anförts och hvilka, om de i Utsk:s betänk, kunde upletas, snarare borde leda till vidsträcktare än inskränktare rättigheter för Judarne.
Kro 44. i anledn. af väckt fråga om indragning, helt och hållet eller till en del, af tjenster vid skogsoch jäge ri—sta tei-na; Kro 45. i fråga om lindring uti den heramansägarne i Jemtland åliggande roteringsoch ruslningsskyldighet; Kro 48- ang:de sättet för utgörandet af städernas inqvarteringsbesvär samt en jemnare och rättvisare fördelning deraf; N:o 47- • anledn. af ett till R. St:s granskning öfverlemnadt förslag till inqvarteringsordning för städerna utom Stockholm; Banco-Utskottet: Kro 67. i anledn. af väckt fråga, att Banken måtte åter komma i åtnjutande af de fördelar af myntverket, hvilka af ålder varit Banken förunnade; Kro 68. i anledn. af Riksd.fulhn. Peter Anderssons motion om förhöjdt arfvode för R. St:s Fullmäglige uti Banken och Hiksg.cout. samt ombud vid Lånecontoren; Lag-Utskottet: N:o 166. öfver gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk. N:o 118 i anledn. af väckta motioner om ändringar i K. förordn., angrde inteckning i fast egendom, d. i3 Juli 1818, äfvensom de i sammanhang med återremissen af delta betänk, framställda förslag till ändring af 4 cap. 4 § Jordabrn; Kro 167. öfver gjorda anmärkn:r vid Utskrs betänk, Kro 121 i anledn. af väckta motioner om meddelande af vissa föreskrifter, rörtde lagfart; Kro 168. öfver gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk, Kro 122 i anledn. af väckta motioner, angjde förändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, jn. m, Nro 16g. öfver gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk.
Hvarföre de äro framlaggde utan all slags förhoppning om framgång, blir svårt att förklara, ty det dugliga, rätta och möjliga vinner alltid framgång förr eller sednare, då deremot ingenting är naturligare, än att det omöjliga icke låter sig verkställa. Hvad Herr Friherre Anckarswärds forsta sats angår, nemligen: att Sjöförsvaret nu mer för Sverige är olämpligt i anseende till bristande förmåga att åstadkomma nå,- Den 8 December e. ni. got verkligt och att. anslagen för detsamma, i följd häraf höra minskas m. m. så uppskjuter jag härom allt egentligt omdöme, i förväntan att någon sakkunnig och med ämnet bevandrad person ville utförligt derom yttra sig, men den enskilda öfvertygelse kan jag likväl icke tillbakahålla, att ett Sjöförsvar, i betraktande af Sveriges Geografiska läge, synes af behofvet påkalladl, icke för att ensamt i farans stund tillitas och då utgöra enda räddningsmedlet, ulan för alt gemensamt med Landtförsvaret verka till gemensamt ändamål. Denna öfvertygelse hämtar ett nytt stöd af de icke obetydliga resultater, dem ett klokt användande af sednare årens inskränkta tillgångar förmått framkalla. Frågan torde således blifva i livad förhållande Sjöförsvaret, bestående af större eller mindre Krigsskepp eller Canonslupar, eller och begge delarne, bör stå till Landförsvaret, för att med den personal, som kan påräknas, och de tillgångar som dertill anslås, bidraga till sjelfständighetens försvar. Att skärgårdsfartyg, särdeles med begagnande af ångkraft, måste för kustlandet vara ett hastigt och fruktansvärdt försvar, skulle jag tro, men som jag redan haft äran nämna, öfverlemnar jag detta åt andra att utveckla. Beträffande andra satsen eller frågan om ett Befästningssystem, så finnes verkligen ett sådant, upprättadt på Kongl. Maj:ts Den 8 December e. m. Nådiga befallning, och af llögstdensamme gilladt redan löre 1823 års Riksdag; det står i den närmaste gemenskap med Centralförsvaret, i sammanhang hvarmed Wanås Fästningsbyggnad blifvit företagen, och fortgår i nion af anslag, sorn dertill äro eller blifva anvisade.
M:t begärde anslaget, men förmodat den föreslagne nedsatte Summan blifva för de Materiela Beliofven vid FörsvarsVerket till Lands tillräcklig, så vida nödige Medel dessutom af R. St:r beviljas, att till Wanäs och Kungsholms Fästningsbyggnader samt förrådernes behöriga completterande för en gång utgå, Utskottet måtte hafva gifvit upplysning, huru Utskottet ämnade bedöma den stora frågan om de serskildt 152 Stats-Utsköttets för FörsvarsVerket hegärde öfver 3f Milioner; ty om R. St:r nu biföl le, såsom en besparing, den af Utskottet tillstyrkte nedsättningen, men Utskottet sedermera framkom med tillstyrkan af ett totalt bifall till de serskildt äskade 3,5gi,ooo R:dr, kunde händerne vara bundne på R. St:r, i afseende på den sednare frågans afgörande, genom den förklaring, att den förra nedsättningen skett med förutsättning, att allt det öfriga skulle beviljas; hvadan Utskottet borde bestämt yttra sig öfver den sednare frågan, innan, eller i sammanhang med det föreslqgne Anslaget till KrigsCollegii departementer för FörsvarsVerkets Materiela behof; äfvensom, hos H. BondeStäncletj Casper Wijkman anmärkt, att Utskottet hade bort af den anviste TotalSumman 626,000 R;dr föreslå fördelning till de i KrigsCoIlegium inrättade serskildta Departementer för ArtilleriUtredningsoch FortificationsÄrender, hvarigenom större redighet i uppställningen och bättre åskådlighet vid granskningen kunna tillvägabringas. Utskottet har granskat ofvenberörde af Herr Frih. af Nordin meddelade sammandrag, utan att vid Zifiran något varit att anmärka; men hvad den deruti omnämnde CoursdifFerenoen beträffar, så, utom det att R.
Historiken af saken, sådan den genom enskild upplysning blifvit leornad af Bevilln.Utsk:s secreterare, (som äfven var secreterare i detta Utsk. vid sisth riksdag) är den, att när man i 1841 års bevilln.förordn. skulle sammandraga på ett ställe, hvad som förut var anbefaldt, såväl för beredningssom taxeringscomitécrne, så uteglömde man detta stadgande i ofvanciterade 109 §. Frih. Cederström: Det har inom Bevilln.Utsk. rädt någon okunnighet om förhållandena, då Utsk. föreslagit det stadgande, som här förekommer. Det är nemi. icke kronofogden, som har någon uppsigt öfver siffrorne i taxeringslängden eller debiteringen, utan är det liäradsskrifvaren, som skall ansvara för siffrorne i längden, äfvensom det tillkommer honom att upprätta förslag lill uppbördsboken och utskrifva debetsedlarne; uppbördsboken lemnäs sedermera till landscontoret att der blifva föremål för granskning och jemförelse med taxeringslängdcrne. Om landskamreraren dervid försummar alt anmärka de oriktigheter, som möjligen kunna i uppbördsboken hafva blifvit begångna, så är del landskamereraren jemte liäradsskrifvaren, som derför kommer att ansvara. Sedan uppbördsboken sålunda undergått granskning, påtecknas den af landshöfdingen med ordres till fogden, som icke har någon annan ansvarighet, än den att tillse, det den skattskyldige erlägger hvad honom genom uppbördsboken är ålagdt. Det är sålunda uppbörden, som åligger kronofogden, men icke debiteringen, ty denna besörjes af liäradsskrifvaren. Jag förenar mig med de llrr ledamöter, hvilka yrka afslag å denna § af Utsk:s betänk. Frih. Palmstjerna: Afven jag anhåller om afslag å detta tillägg, enär det skulle införa i bevilln.författn. ett åliggande för kronofogden, hvilket vid sisth riksdag, då denna författning utfärdades, befalis olämpligt alt deruti intaga.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkcn framstäld proposition fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med bifall till Utskottets i afseende å detta ämne afgifne första Betänkande, besluta, att det minsta lånebelopp, som af Banken från någon viss dag utgifves på guld-och silfverpant, borde bestämmas till fyra Riksdaler Bankosedlar, Den 2> November f. m. />') stil utlåningsvärdet må bestämmas från någon viss dag, att blifva En Riksdaler Bankosedlar för ett lod controlleradt Silfver, och feni R:dr Banko sedlar för en Dukat i Guld; samt på andra halter, t. ex. medalj-silfver och controlleradt arbetsguld, efter reduction, i lika förhållande; hvilken belåning utgår oafkortad och utan allt afdrag. En hvar likväl obetaget, att på sin pant undfå ringare lån, om han sä för godt finnér. Herr Cederschjöld: Då, såsom jng hoppas, guld aldrig kommer att anses för mynt här i Sverige, och proportionen mellan guld och silfver är underkastad hvarjehanda fluctuationer, synes mig belåningsvärdet af en dukat vara allt för högt upptaget, enär det endast med io sk. understiger dukatens värde i allmänhet, hvilket stundom kan hlif va mindre. Jag skulle derföre tro, att 4 R:dr 3a sk. borde vara det högsta, som kunde erhållas mot pant af en dukat. Herr Rosenblad: Just af det skäl Herr Cederschjöld anfört, att proportionen af värdet mellan guld och silfver är underkastad omvexlingar, ehuru visserligen icke så hastiga, att de kunna serdeles inverka på närvarande fråga, skulle jag för min del tro, att belåningsvärdet af dukaten blifvit af Utskottet nog lågt tilltaget, och att en förhöjning snarare borde äga rum; ty Ut - i6 Den 2 5 N o v e m I) e r f. nu skottet liar efter elen låga beräkningsgrunden vid 1776 års realisation beräknat guldet endast till omkring i4f gångor silfret.
Ful, Propositioner 97 oberoende af den nya Kanal-inrättningen, befordras genom denna Sjös naturliga aflopp vid Hyndevads-fallet, har Kongl. Maj:t, å den andra, nogsamt insett, att, om detta arbete skulle kunna bedrifva* med den verksamhet, alt kommunikationen emedlertid ej blefve allt f<ir lange hämmad, dertill fordrats betydligare tillgängar, än som kunnat användas af de i Staten anslagne medel, hvilka för dylika behof varit att påräkna. Af sadan anledning har väl Kongl. Maj:t hiltils varit föranlåten att inskränka Stats-Verkets bi. drag i denna del egentligen till bestridandet af »le mäst oundgängliga utgifterne för det gamla Slussverkets underhåll, men tillika ansett den utväg böra försökas, att under visse villkor tillbju-] da inrättningens ombyggnad och framgena underhållande åt enskildte associerade. Sedan det nu mera blifvit åriagalagdr, att detta försök ej medfört åsyftad verkan, återstår således att pröfva, hvad annan åtgärd ina kunna vidtagas tilL ändamålets befrämjande. Idka med hvad Kongl. Majrts Tillförordnade Stats-Beredning, uti Dess underdåniga ytt' rande i ämnet anfört, anser Kongl. Maj:t egentliga orsaken till det ofördelagtiga resultatet af Actie-teckuingen igenfinnas uti den mindre tillfredsställande erfarenhet, sorn förhållandet i afseende på andra företag af enahanda beskaffenhet de senare åren lcntnat, och, under denna förmodan, tror älven Kongl. Maj:t, att ett väsentligt hinder emot ett mera förmonligt Utslag af en bilf Bihang thil Riki-St, Pr et. 1SI7—1818. f.sta Sami. N:r 13, 14, 98 Konungens Nåd. Propositioner. blifvande ny subskription skulle undanrödja» , i fall någon sidan anstallt "blefve vidtagen, hvarigenom Bolaget kunde med säkerhet påräkna en viss billig inkomst af de Capitaler, sorn genom Actie ne insamlades.
Nu innehålla dessa sednare likväl föreskrifter om en afgift, som är lika mycket af tullbevillningsnatur som sjelfva tullsatserna, nemligen den så kallade lästetalsafgiften; och anmärkningsvärdt är det i sanning att samma Utskott, som anser sig böra hemställa, att Rikets Ständers beslut i afseende å en del af tullbe - 28 BeviUnings-Utshottets Betänkande M 8. villningen måtte utfärdas utan någon Kongl. Majrts pröfning, sjelf föreslår att en annan och ganska betydlig del af samma bevillning, eller lästetalsafgiften, må göras beroende deraf att den vinner Kongl. Maj:ts stadfästelse. För min del anser jag Utskottets ifrågavarande framställning innefatta ett försök att inkräkta på konungamagten, och yrkar afslag å densamma.» I denna reservation instämmer Herr Croneborg, J. U. W. 2:o af Herr Friherre von Schulzenheim, II. lii.: »Emot Utskottets beslut, att föreslå Rikets Ständer åsättandet af importtul å hvete och råg måste jag reservera mig. Andamålet med tull kan väl ej vara annat, än antingen att bereda en statsinkomst eller skydda en inhemsk produktion emot utländsk konkurrens. Då det likväl hvarken kan vara billigt eller lämpligt att genom en finanstull å en sådan nödvändighetsvara som spanmål, uttaga en skatt, som i lika mån, om ej i högre, skulle drabba den fattige som den rike och då å andra sidan Sverige, genom den utveckling dess jordbruk vunnit, blifvit ett spanmålsexporterande land, kan jag ej finna tillräckligt förnuftiga skäl för den föreslagna åtgärden. Då dertill kommer, att Sveriges geografiska beskaffenhet hänvisat dess innebyggare, att pä olika sätt söka sin utkomst, den ene genom åkerbruk, den andra genom bergsbruk, skogsskötsel, fiske eller dyiikt och afsigten med tull å spanmål tydligen är, att fördyra denna vara, så anser jag äfven, att den föreslagna åtgärden skulle innebära en uppenbar orättvisa, till förmån för några provinser, på andra provinsers bekostnad.