Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser alltså bestämmelser i sådant afseende böra af lagstiftaren meddelas, dervid det synes som borde följande grunder iakttagas: att socken eiler stad, der förmyndare-kammare ej är, ålägges att, på sätt om val till ledamöter i sockneeller stads-nämnd stadgadt är, välja gode män, att hafva tillsyn öfver förvaltningen af förmynderskap inom socken eller stad; att om andra ej valde blifvit, sockneeller stads-nämnden bör utse en eller flera af sina ledamöter, att sådan tillsyn utöfva, med rätt för flere socknar att om dylika Lag-Ulskotlels Betänkande, N:o 85. 7 gode män sig förena; att domare skall vara pligtig att, u'an afgift, lemna gode männen upplysning om utfärdade förmyndare-förordnanden; att förmyndare böra åläggas att årligen inför gode männen redovisa för förvaltningen af innehafvande förmynderskap och den säkerhet de för omyndiges medel ega; att gode männen må lemnäs rättighet att, derest de så nödigt pröfva, affordra förmyndare säkerhet för medeln ; samt att gode männen, hvilka böra stå i ansvar, derest de något underlåta i hvad dem åligger, så att skada derigenom omyndige tillskyndas, må, såsom godfgörelse för deras besvär, uppbära en viss andel af högst två procent af myndlingens årliga inkomster. Att uppgöra förslag till en författning i denna syftning klafver emedlertid ett vidlyftigare, ett mera omfattande arbete, än som lämpligen kan verkställas af ett Rikets Ständers Utskott.
Sapientia (Vishet, eller praktiskt verkliggjord Förnuft-styrelse); – Imperium divinae Rationis; hvilket fulländar sig i en Optimi Maximi antiquissima Religio instaurata. Hvadan alltså härmedelst en Politica realis och en Orthodoxia realis, tillsammans, afsluta systemet genom en framställning af Statens och Religionens real-ideal). Man märke den sorgfällighet, hvarmed biordet ”realis” är i denna öfversigt fogadt till enhvar af systemets afdelningar. Redan denna omsorg Bebådar dess afsigt, att vara den afgjordaste Realism; men detta i ordets möjligast fullständiga betydelse. Archimetrien utgår från det Reala eller Verkliga såsom Ett och Helt, och såsom i denna total-egenskap omedelbarligen förnimmeligt genom det allmänna sunda mennisko-sinnet, medelst den ursprungliga och sjelfnödvändiga förnimmelse-act, som vi kalla dess känsla. Ur denna ser hon all kunskap om det förnumna och det förnimmande utvecklas på så beskaffadt vis, att sinnet, under förnimmelsens fortsättning, sammanfattar sin hela känsloliflighet till en varseblifning, som urskiljer utan att afeller från-skilja, och som derföre, i kraft af sådan hvarje ”abstraction” motsatt ”attention”, innebär en hvarje (blott) ”anblick” motsatt ”allblick”. Uppgiften för en sjelf verklig vetenskap om det Verkliga måste alltså vara, icke att ”transcendera” den i och för sinnet gifna och således öfverallt för sinne-förnimmelsen tillgängliga Verkligheten, – emedan denna är den enda, som gifves; men att ”ascendera” inom och uppföre detta samma Verkligas oändliga grad-serier, ifrån dess Lägsta till dess Högsta, ifrån dess Minsta till dess Största.
Ut/fr, d. 4-2 Arov, litt M Utskotten, såsom I,ag-Utskottet brukat, vid slutet af hvarje Betänkande eller i bestämda reda c tioner i få ord safflfnäridroge hvad de tillstyrkt, så hade läsaren tillfälle att med en blick se hvad, som åsyftades och hastigt bedörnma. huruvida han, till ledning fdr sig behöfde genomläsa hela Betänkandet, eller ej. jag hemställer således vördsamligen, att samtlige Utskotten måtte anmodas, att alltid i slutet af deras Betänkatiden, synnerligen då de äro af 'vidsträcktare omfattning, göra ert korrt framställning af deras förslag, hvilken må tjena till öfversigt af det hela och till bestämd rättelse vid beslutets fattande samt ■expedierande; och att detta sammandrag, för att genast falla i ögonen på den läsan de, måtte urskiljas från den öfriga texten, antingen genom en bredare marginal, eller anföringstecken i brädden, Om Remiss af detta förslag till Expeditions* Utskottet på det a(t rättelser eller förbättringar af mitt förslag må af detsamma ktlnna, om sä nödigt pröfvas, derjemte framställas till Stan* den, anhåller jag ödmjukligen, Éift, till R, St. Prat, iStS — tfa}. 9idé Semi. g 14 frat. Vidt, et, 33 Rov, liss. Idka lydande med Herr von Hartmansdorff*, August, den 20 dennes till Högloft Kidderslapetj och Adelns Protocoll afgifna yttrande betygar. Stockholm af Riddarhus-Cancelliet den 26 November 182S. Ex Officin A. Reenstjerna. Afskrift, Herr Rosenblad, Bernhard, Jag får äran till alla delar förena mig med hvad Herr von Har tidans dorff anfört, och blott tillägga, att jag skulle anse för bäst, om samma method, som nyttjas i Franska Kamrarne af deras Comitéer, äfven antogs här, eller att i alla betänkanden vid slutet deraf infördes ett sammandrag af Resultatet.
Då Hr Olivecrona icke framställt något bestämdt yrkande och jag icke vill upptaga tiden med någon pröfning af hvad af honom blifvit anfördt, har jag ingenting bft tillägga till hvad jag anförde, utan anhåller fortfarande att li. o. Ad. ville änlaga K. M:s Propos. i denria del. Gr. Sparre: Hvad Hr Olivecrona anmärkt vid denna §, är visserligen sannt, meri detsamma eger sin tillämpning på en Den 17 September f. m. 357 slör del af de redan genomgångna §§:ne. Sä t. ex. förekommer i kap. om bodmeri en mängd saker, som icke borde afhandlas i en special-lag, utan snarare hade sin plats i en vetenskaplig privat-rättslig afhandling. Man kunde derföre tycka att sedan så mycket annat öfverflödigt redan är godkändt, äfven denna § bör få passera, en sats, hvars rigtighet jag dock icke vill erkänna. Hr Rabenius: Då Hy Olivecrona mot förev:de § rigtat den anmärkning, att dep skulle vara allt för vidlyftig, ber jag att få lemna den upplysning, att jag under behandlingen af detta lagförslag varit i tillfälle att taga kännedom om åtskilliga länders sjölagar och dervid fpnnit att denna § förekommer j afla nyare sjölagar. Särskildt vill jag nämna, att denna § står j närmast^ öfverensstämmelse med den Norska lagen, men så till vida är olika, att den bär är betydligt kortare, ty i förslaget upptager den endast 2:ne sidor, då deremot motsvarande § j Norska lagen upptager 3:ne sidor med mycket tätare stilar. Jag tror således att den framställda anmärkningen icke för tjenar något afseende. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast yrkats bifall lill §:n, sådan dep lydde i K. M:s Propos.; hvarefter och sedan propos. på §:ns antagande enligt Utskfls förslag först blifvit framställd, iriep med nej besvarad, propos. gjordes på bifall till §:n enligt K. M:s förslag samt besvarades med ja. §§ 144—170. Biföllos.
Det borde vara hvarje Riksdagsmans ovilkorliga pligt, om han känner sådana anledningar, att anmäla dem, i synnerhet i CommandoMål, emedan Protocollerna i CommandoMål icke, såsom StatsRådets Protocoller, öfverlemnas till ConstitutionsUtskottets granskning, utan måste serskilt requireras. Utan yttre anledning skulle således Utskottet vara och förblifva i okunnighet om hvad som i denna Styrelsegren kan påkalla dess uppmärksamhet. Långt ifrån derföre, alt en Riksdagsman, sorn anmäler de anledningar till Anmärkningar, som han förmodar kunna finnas, må föras under Classen af opåkallade Fiscaler, bör Nationen anse sig honom till aktning och tacksamhet förbunden, till dess åtminstone att Riksdagstid. o. Ad. Prot. I Afd. 43, 44- 338 Den 12 Martil. männen i allmänhet synas vilja räkna dylika åtgärder ibland sina pligter. En annan har tält om ConstitutionsUtskottets Domsrätt-, och Domare-befattning. Denna ide" är visserligen icke rigtig. Såsom Riksdagsmannen, som för ConstitutionsUtskottet anmäler en anledning till Anmärkning, förhåller sig till ConstitutionsUtskottet; så förhåller sig ock ConstitutionsUtskottet till den högre Instance, antingen RiksRätten eller Stäilderne sjelfve, som skola domina öfver deli anledning till Anmärkning, som ConstitutionsUtskottet till undersökning och afgörande remitterat. ConstitutionsUtskottet känner blott hvad som kan ligga den Person till last, mot hvilken anledning till Anmärkning synes finnas, men ej livad lian till sitt urskuldande har att anföra. ConstitutionsUtskottets åtgärd är en preliminair och politiell åtgärd, alldeles af enahanda beskaffenhet med den Engelska preliminaire Jury, som undersöker Feloni-mål och sorn, sedan den funnit anledning till sak, remitterar Målet till den Jury, sorn med Domslut skall afgöra saken.
Utskottens, angående förslag till reglementariska föreskrifter uti vissa ämnen, hvilka tillhöra den af Riksens Ständer fastställde reglering af Rikets Pennin geväsende, dock under åberopande af de utaf BorgareStåndet redan gjorde förbehåll, i anseende till de 250,000 R:dr, hvilka i och för Bevillningens nedsättande borde användas ; samt sluteligen angående tiden för nä* sta Revision af StatsBancooch RiksgäldsVerkens räkenskaper. 38o Den 20 Julii. 2) Remisser till det Förstärkta Siats Vt skott et af voterings-propositionerne, i afseende på RiksStåndens skiljaktiga beslut, dels i fråga om Riksens Ständers Revisorers rätt, att indraga creditivet å Banken för Magazinslmättningen, samt dels huruvida det för ManufacturDiscontFond. cn må kunna al Riksens Ständers Revisorer indragas. 3) Läggande till Handlingcirm af StatsUtskottets Utlåtanden öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående sä väl fördelningen af arbetet mellan Riksens Ständers Revisorer af StatsBancooch RiksgäldsVerken, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers berättelse; gratification åt Herr Vicepresidenten Billberg; utvexling i Landsorten^ af nya smärre Bancooch Riksgåldssedlar, liqvid af Rikets utländska gäld; BancoUtskottetsf i fråga om antagande af Götha CanatBoiags actier såsom hypothek för lån i BancoDisccnt Verket; och BcuillningsUt skottets, innehållande en allmän öfversigt af den beskattning, som, under namn af Bevillning, bör, enligt Riksens Ständers beslut, på olika titlar utgå; samt slutligen af Kongl. Majrts
Den 15 Julli f. m. skall ge nytt lif åt handel och näringar, tilea praduetionen och dymedelst exporten, hvarigenom kursens stigande skall förekommas, och den äfven skulle falla, oin ej genom nämnde inväxling mot ©n viss kurs äfven det vore förekommit. Utomdess då Riksens Ständer beslutar att realisation framdeles skall ske efter samma myntfot, som nu bestämmes för silfyerinväxlingen, så bör förtroendet till kommande Ständer verka förtroende till den provisoriska bestämning, som nu vidtages. Man har satt 1 fråga, hvad nytta den nu fö* yeslagna myntbestämningen skulle medföra. Åstadkommer då icke en deraf följande större säkerhet uti alla financiella transactioner och indu* gtrieusa företag någon nytta ? Man har sagt £ hvaruti ligger garantien för att kommande Ständer skola respectera de nu varandes beslut om den föreslagna myntbestämningen. Härpå svarar jag i har man ej samma garanti för detta, sorn för ett beslut om en realisation? ' Qm Riksens Ständer nu beslöm en sådan, hafva vi då en större ga» ganti, att kommande Ständer respecterade beslutet derom, än det o,m nu ifrågavarande myntbe*i stämning? Hvad kan hindra Ständerne vid err kommande Riksdag, om nu en realisation beslötsa att släppa ut millioner nya sedlar ur Banken? J)e beslöto ju, vid 1800 års Riksdag en realisa* tion, och vid den nästpåföljande släppte de ut 9 millipner nya sedlar. Jag tror, att då man vill hafva en fullt säker garanti för beståndet af hvilken myntbestäni» ning som helst, kan den ej vinnas förr en Rån* Den 15 Julli f. m. ken upphör, att stå under Riksens Ständers fria disposition; men detta kan icke nu afgöras. Då man å ena sidan befarar en myntförsämring, fruktar det motsatta interesset lika så mycket en myntförbättring. Men denna är för sistnämnda interesse ej så farlig, som förminskningen af rörelse-capitalet.
För den som skrifver så nästan uteslutande om och för kvinnor, borde framförallt iittalanden från kvinnorörelsens organ r a r a af vikt, och för denna rö- relses rn %lsmiin vore det afgjordt en s r a r missräkning oin icke en g h g bland förkaniparna för den sak de gjort till sin, skiille fåriiknas en s % omisskänlig förmåga som förf: s till: Sjii ~iiartyrern. Y&amp; de realismens och natnralismens oiiirkden, diir sanningskrafvet vill göra sig gällande på skönhetskanslaiis och ideal ismens bakostiiad, dar har förf. att tafln med många tidigare, större förmiigor. Nen Iiva~för slii in på en väg som icke visar sig föra till nHgot anuat inal I n det negativa nedrifvandets, där det Kdla och höga kastas lied i gruset jämte det osanna och förkonstlade? Hcarför icke anviinda sin be. ghfning vid det positiva nybyggaiidet, i frainitskridandets leder? Där ar utrynrne tillräckligt, och dar hoppas vi liasta gitng f&amp; halsa R e d valkom men. AT. Meddelanden fran ~redri ' ka-i-~remerFör bundet. ' Ett allmänt möte med Förbundets inedleininar var iitlgst till fredagen den l 5 febr. för a t t behandla frågan oiii firande af Förbiiiidets 10-kriga tillvaro, Till ordförande för mötet valdes riksantikvarien Hildebrand, som framhöll a t t Förbiindet nu i 1 0 å r med frarnghg lciinde sägas Iiafvn arbetat för det inål det skrifvit p % sin fana.
2. i följd hvaraf bergslagets uppoffring förmedelst det förhöj da lösningspriset å alla kolräntorne skulle hafva uppgått till • 44,391: 3r. 2. och således, när härtill lägges ofvanupptagne poster 12,102: 13. 3. Bergslaget hafva gjort en förlust af tillhopa B:ko R:dr 56,493: 44 3. hvarvid kommitlerade likväl erinrat, alt, på sätt den Kongl. Resolutionen äfven antyder, bergslaget af ålder icke egt någon på privilegier eller för fattningar grundad rättighet alt skattekolen, vare sig de kronan behållna eller de indelda, till annat eller lindrigare lösningspris, än deras värde efter årlig markegång, åtnjuta, ehuruväl, enär de härom gällande sladganden varit mindre tydliga, Kongl. Maj:t uti det förhållande, som ända lill år ] 8o5 egt rum, ansett Sig icke kunna införa förändring annorlunda, än successivt genom progressiv förhöjning af lösningspriset till dess markegångspiiset upphunnes, hvilket varit beräknadt att inträffa efter tio års förlopp, hvaremedlertid hj^tteegarne fått sig tillagd ersättning för deras årliga förlust genom förhöjningen å kolpriset under nämnde liderymd, hvarefter ny reglering af kolpriset skulle ega ruin; att ehuru bergslaget sålunda icke kan anses vara i sina lagliga rättigheter förnärmadt genom i8o5 års reglering, samma reglering dock genom kolprisens oväntade uppstegring tillskyndat bergslaget uppoffringar och förluster, hvilka då regleringen skedde, hvarken varit afsedda eller ens anade, äfvensom berörde reglering i sin helhet dels genom de indragna förläningarnes värde, dels genom det mångdubbelt förhöjda priset å skattekolen, under det att kopparpriset icke ännu hunnit uppgå till dubbelt emot hvad det år 18o5 gällde, så all bergslagets vinst på förmedlingen i kopparränlan för år i843 inskränkt sig lill endast Kongl. Maj:ts Nud.
Sedan Comiterade sålunda utvecklat sina åsigter om de olika föreskrifter och åtgärder, som för tillvägabringande af de indelta ränteoch tionde-anslagens indragning, efter dessa anslags serskilda beskaffenhet, må vara af nöden, synes jemväl i betraktande böra tagas sammanlagda beloppet af de contanta anslag, som i deras ställe skulle komma att utgå, på det deraf må kunna bedömas, hvilka förfoganden tilläfventyrs må påkallas af det förhållande, att nämnde anslags utbetalning till viss del erfordras förr, än motsvarande, af Staten öfvertagne räntor komma att inflyta. Någon fullt tillförlitlig calcul häröfver är naturligtvis icke på förhand möjlig, enär ersättningsbeloppen skulle blifva af anslagens medelvärde beroende; men enligt den uti förr omförmälde Summariska Uppgift begagnade beräkning öfver förhållandet enligt 1844 års Räkenskaper, hvilket år likväl, på sätt ofvan blifvit anmärkt, markegångspriserna å spanmål i allmänhet voro serdeles låga, kunna de förslagsvis upptagas sålunda: Löneanslag, alt utbetalas qvartaliter 858,399: 3 8. l. Hvartill kommer ersättning för den till af löning vid så väl Civilsom Militär-Staterne anslagne Boställsafkastning, som torde kunna cal culeras till omkring 240,000: — —1 098 399- 38 i Anslag, att vid hvarje års slut utgå med bestämda belopp i contant till sådane Verk och Inrättningar, som af Staten underhållas, 53,375: 2 3. ii. Anslag, att likaledes vid hvarje års slut, efter medel-markegångspris, utbetalas till Allmänna Inrättningar, Kyrkor och Fromma Stiftelser 281,844: 18. i. Dito — dito dels till underhåll af minnesmärken vid 3:ne egendomar, dels till föreslagen ersättning åt Sala Bergslag för 1,100 Tunnor Spanmål, beräknade efter det pris, hvartill de vid sednaste afhandlingen med Bergslaget uppskattades, eller 6 R:dr 3 2 sk. p:r Tunna, 7,397: 20.1 1.
Följaktligen skulle jag tro, att om man otvifvelaktig! måste anse utgifning af privatbankssedlar, vara en olägenhet för det allmänna, sä må man väl utbyta dem mot Riksbankens egna sedlar, men gifva Banken någon säkerhet och icke sätta allt för mycket pä spel, icke göra det omöjligt alt fä lagen uppfylld, derigenom att man skall få se den ena associationen efter den andra göra små depositioner, för att få samma assigneringsrält som privalbankerne, till ett belopp, som kan komma att sträcka sig till ^ ellet' I af hela Rikets fastighetsvärde. Till förekommande häraf måste man ovillkorligen föreskrifva någon bestämd och ganska kort tid, inom hvilken privalbankerne skola insätta penningar i Riksbanken till inlösen af sina assignationer. Om man dä vill pä ett billigt sätt gynna privalbankerne, på det de må hafva någon lättnad framför enskilde vid bedrifvande af sin rörelse, så skulle jag tro, alt en tid af 2 månader vore ganska tillräcklig, och då skulle med denna föreskrift, nemi. att privalbankerne vore skyldige alt för hvarje assignation sednast inom 2:ne månader, vid förlust af privilegierne, hafva insatt penningar i Riksbanken, ifrågavarande rörelse möjligen blifva fördelaktigare för det allmänna, oell säkrare äfven än om de kommo att utgifva egna sedlar. Detta är den hufvudsakliga omständighet, som jag tror vara nödvändig alt taga till föremål för uppmärksamheten, innan man går att afgöra frågan, huruvida privalbankerne skola bedrifva sin rörelse mSd egna sedlar eller icke. Den andra blir sedan, om antalet delägare, som skall erfordras. Frih. Raab har äfven vidrört denna punkt, men jag vill nu förbigå den.
Widkommande äler del sednare yrkandet, sa emedan det äsyfiar cn förändring endast för Bonde, Stander och ej för Riks-Siänden i allmänhet, ganser Utskottet sig bundit as anmärkningens inskränkthet och sä medelst sig ej tillständig?, alt förestå en för alla R,kS«Standen gemensam förändring i Regerings Formen, och da en sädan förändring ej blefwe gemensam finner Utskottet stridande emot all principe, att tillstyrka den särskildt för ett Ständ, enär någor särdeles skäl för dettq Ständ, Dm 21 December1441 Ständ mer än för dr öfrige ej synes kunna anfö, ras. -5:0 Att i 77 §. ej Leeognitions skogar nämnas. Swar: Dc innebegripas efter UtstottekS tan» ka under Krono ffogar. 6:0 82 §. Art siucmeningen synes böra utlämnas, helst den kan anses lägga etc 0- lämplrgt band pä antagandet af en ny rotering, soln framdeles kan finnas nödig och billig. Swar: En sadan ny eller förbättrad rotering kan wiHerligen cj förhindras, dä den enligt §:ns lydelse tillkommer genom Konungs 06) Ständers sam» . nranstämmande bestur. Emedlertid har denna §. lämnat en säkerhet emot alla i annan ordning widtagan» be anstalter lill en nn eller förökad rotering en säkerhet den respecllve Nlks-Sränden sannolikt ej wille förlora. 7:0 I afseende pä hwad emot förordnandet af en Iustiti-L (Ombudsman andragit blifwit, fär Utstotlet wördsamr hänwisa till hwad Detsamma anfört wid besvarandet af en dylik hos Högloft.
Sn SBetreff beS fibrigen JheilS teS in § 1 beftiinmten SlnleihebelaufeS, oDer tes JheileS ter jurficffteht, nadjbem baoon abgejogen morten bie oorgenannten 500,000 SioreS Sterling unt maS baju laut tern 2:ten § auf ten fi£ fibernommenen Jheil teS SlnleihebelaufeS lommen fönnte, ift oerabretet unt feftgefteOt: 1. Jap eS ten oorgenannten Slnleiheubernehmern oorbehalten fein foll entmeber oor oter auf ten Jagen tie unten aufgegeben merten, ju beftimmen, ob fie tiefen 3lntheil ter 2tnleil)e ganj ober ju einem gröpecen ober fleineren S3etrage, jetod) nicht unter 15,000 SioreS Sterling meiter fibernehmen mollen; 2. Jap fie oon biefetn ihren SBefchluffe auf eine jmecfmäpige äBeife tie 23eoollmäd) tigten im 3teid)8'Sdjulben Jap baS, maS fie an irgent einem oon ben Jagen, melche ju tiefen Jerminen geboren, fibernehmen ju mollen fich erilärt huben, unoertfivjt eingeja()lt ober jur JiSpofttion be§ 9teid)S
öfverlägsna sätt, på hvilket krigsrörelserna sattes i scen och leddes på deras sida, mäktigt till segern, men för den mera djupt blickande granskaren blef det dock tydligt, att själfva krigsredskapets, härens, beskaffenhet haft en stor andel i insatsen. Och huru mycket skilde sig icke denna här från alla öfriga i Europa då befintliga? Liksom j^eussarne ensamt ffade förstått att med afseende på krigföringen tillegna sig de lärdomar, som den i denna gren banbrytande förste Napoleon gifvit, så hade de äfven vetat att bevara och vårda den härens byggnad, som framgått ur befrielsekrigets nödvändighet. Efter den ytterligare förbättring och förstärkning, som hären undergick under första hälften af sextiotalet trots bitter strid med representationen, var den ett uttryck af det preussiska folkets hela kraft. Andra stater grundade väl också sin .härbildning på den ur revolutionskrigen och det napoleonska tidehvarfvet utgångna allmänna värnplikten, och under den återgång, som litet hvarstädes förmärktes, när ali fara var öfver, gåfvo rätten till friköpning och sättandet af man i den utlottades ställe jämte en allt för långt utsträckt tjänstgöringstid organisationen en viss likhet med sjuttonhundratälets värfvade härar. leke förmådde dessa stater heller uppställa så mycket krigsmän, och utbildade krigsmän som Preussen, hvars härmaskineri dessutom i alla afseenden var vida mera fullkomnadt än dess grannars. Vapnen hade också knappast nedlagts utanför Wiens portar, förr än man litet hvarstädes började se om sin militära byggnad för att undersöka, om den stod på höjdpunkten af tidens kraf, och öm man med full förtröstan på den samma kunde gå framtiden till mötes. Att man dock icke öfver allt fick ögonen alldeles öppna, och att nationel fåfänga i förening med småaktiga partisyften här och hvar, särskildt i Frankrike, motarbetade sakkunnighetens fordringar är allmänt kändt, liksom att den i organisation och antal underlägsna kejserliga franska armén 1870 hastigt dukade under för sina öfverlägsna motståndare.
Kostnaden till undersökning om upprans ning af Clara Flf » 45.' 52. anstånd med indrifvandet af Norrbottens Läns andel i Vesterbottniska Lånet - 4g. 23. indragning af Talmäns-Taffiarne - . 58. 24. undersökning efter Stenkol på Öland - Gr. 25. upprensning af Stangån .62. 26. Lån för anläggningar vid Carlskrona « 65. 27. Minnesvård öfver Högstsalig H. K. H. KronPrinsen Carl. August - 67, S$, Kostnaden för tryckning af Landshöfdinge Embetenas Kungörelser > . - 68. 229. Statens fordran i Landshöfdingen von Ech steds Sterbhus - » . * . *j0i> 30. anmärkningar vid Betänkandet om von Schevens Pension , 7^ 3T. yrkadt uppskof med redovisningen af Krono-Uppbörden - 75, 32. Allmänna Brandförsäkrings - Inrättningens ställande under tillsyn af Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret - ' . ygj 33. Kursdifferens å Ministern Lngersvärds fordran - t go. 34. yrkad befrielse från Bevillning för Höganäs Stenkols-Verk • gg. 35. anmärkningar vid Betänkandet om Kostnaden för Kongsholms Bränneri-byggnaders upplåtande till Kurhus - g0; 36. Magistraternes skyldighet att förvara en nyc. kel till Landt-Ränteriernes Kassa-Kistor - 91.’ 37. Tullgarns Kongsgårds öfverlemnande till H. K. H. Prins Oscar • gg. ■38, Härads-Skrifvaren Rydströms Pension • lor. 39. Göteborgs Polis-Inrättnings underhållande loa! 40. Löfås Silfver-Verk 107. 41. åtal af försummelser att insända Omslut for Rikshufvud-Boksluts-Arbetet • jjo; 4i. Postfrihet för Städernes Magistrater » neji 43. Jordransakningars verkställande - »1x6» iInnehåll! Nir Sid-’ 44.