Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande, och då det således blifvit öppet lemnadt att utföra jernvägsbyggnaden efter en förminskad plan med mindre spårvidd, hafva, med fästadt afseende härå samt i betraktande af storloken, i förhållande till anläggnings-kostnaden, utaf de bidrag, som af Staten blifvit för allmänna arbeten vanligen lemnade, Rikets Ständer ansett beloppet af nu ifrågavarande låneunderstöd böra bestämmas sålunda, att detsamma icke får utgöra mera än två tredjedelar af den för jernvägsbyggnaden verkligen utgående anläggningskostnaden, med dervid fästadt förbehåll tillika, alt lånet icke i något läll får öfverstiga ett belopp af 1,700,000 R:dr R:m(, som motsvarar två tredjedelar af den kostnadssumma, dea för anläggningen uppgjorda planen upptager. Den aktie-teckning, som, jemlikt här nedan närmare angilna bestämmelser, skall af del egarna i det bolag, som åtager sig företagets utförande, verkställas, bestämmes deremot i förhållande till den, enligt nämnde plan, beräknade kostnadssumman. Med antagande af en på nyssberörda sätt fastställd grund för bestämmandet af låneunderstödets belopp, hafva, bland vilkoren för lånets utbekommande, Rikets Ständer ansett föreskrift böra intagas derom, att, innan någon del af lånesumman får af bolaget lyftas, och före lyftningen af hvarje särskild låneandel, en i förhållande till låneandelen bestämd proportionerlig inbetalning å aklietecknings-summan skall vara verkställd, för vinnande af erforderlig säkerhet att bolagsmännens tillskott utgår med den på bolaget belöpande tredjedelen af .anläggnings-kostnaden. Räntan å de lånemedel, som af intressenterna i förelaget utbekominas, hafva, med afseende å räntevilkoren för andra till kommunikalions-anslalternas förbättring under sednare åren utgifna lån, och då de ökade trafikinkomster, som efter Rorås-banans öppnande antagligen komma Statens vestra stambana till godo, icke kunna af de uppgifter, hvilka blifvit Rikets Ständer meddelade, till sitt belopp uppskattas, och således Statens fördel i detta hänseende icke 46 Expeditions-Ulskottets Förslag lill anderd.
Ridd.Sekret. lillkännagifvit, att Presteoch BondeSl:n bifallit denna §, men BorgareSt. återremitterat densamma jemte de i Utsk:s betänk. pag:s 13 och 14 afgifna yttranden, ang:de borttagande af afgifts-klassifikationerne i 10 § samt nedsättning af minimi-afgifterne för handlande, fabrikanter och handtverkare, yttrade Den 14 Maj f. m. 425 Gr. af Ugglas: Då R. o. Ad. återremitterat 9 §:n till följd af deri förekommande klassifikation borde äfven 10 §:n af samma skäl böra i sammanhang med den förra återremitteras. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, lika med Gr. af Ugglas, att denna § mätte återremitteras. Fråga om förändrad lydelse deraf är väckt af Hr Halling, på sätt hans reservation utvisar. Deri står, enl. hans förut afgifna förslag: ”Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andra förut icke upräknade borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställde grund, till fem proc. af inkomsten taxeras” etc. Motion om saken är således redan gjord. Hinder finnes alltså icke för R. o. Ad. att återremittera denna §. Det torde vara så mycket nödvändigare, som frågan rörer handtverkare och dem jemförlige mauufakturister. Genom den nya handtverksordningen har, såsom man känner, näringsfriheten blifvit vidsträcktare, och i följd deraf hafva flere näringsidkare tillkommit. Men det arbete, som skall verkställas, är till sin myckenhet icke större än det förut var. Det delas deremot på flere händer; hvilket har till följd, att hvarje närings-idkares arbetsförtjenst blir så mycket mindre. Häraf upkommer åter nödvändigheten att på de lägre klassernes medlemmar lägga ringare afgifter än förut. I annat fall blifva dessa arma personer alltför bardt betungade och följaktligen sämre lottade än tillförene.
Utaf de i vår lag påbudna eder, är vittnes-eden tvifvelsutan en bland de vigtigaste. På sättet huru densamma af vittnen uppfattas och efterlefves, beror mångens timliga välfärd. Det synes mig alltså af högsta vigt, att berörda ed må förestafvas uti ordalag, som icke i någon mån kunna finnas anstötliga, utan så högtidligt allvarliga, som språket deråt kan gifva. Att detta är fallet med vittnes-eden, sådan den lyder i 16 §, 17 Kapitlet, Rättegångs-Balken, kati jag icke finna; och jag hemställer till enhvar, som antingen sjelf handlagt domarevärf, varit hörd som vittne, eller såsom åhörare öfvervarit domstols förhandlingar, om icke den försäkran må vara tillfyllestgörande, att vittnet icke, ”för hvad orsak det vara må”, skall något dölja eller förtiga af det som till sanningens upplysning lända kan, och alltså upprepandet af de flera särskilda omständigheterna: ”hvarken för vänskap, skyldskap, svågerskap, gåfvor och skänker, räddhåga, hat eller afund, nytta eller skada”, är både stötande och, lindrigast sagdt, onödigt. Af brottslingen fordrar man, att han skall bekänna sitt brott; men ordet ”bekänna”, som ock i vittnes-eden förekommer, synes mig här, enligt gällande språkbruk, föga lämpligt. På grund af hvad jag sålunda haft äran anmärka, tager jag mig friheten föreslå, det, med ändring af vittnes-eden, sådan den finnes stadgad i här ofvan åberopade lagrum, samma ed må gifvas följande ungefärliga lydelse: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och allt hvad heligt är, att jag, såsom vittne i denna sak, skall sanning tala, något hvarken dölja eller förtiga af det jag vet händt vara, eller något tillägga det jag icke med fullkomlig visshet vet hafva händt. Hvad jag sålunda lofvat, skall jag icke, af hvad orsak det vara må, underlåta att uppfylla, utan på heder och samvete redeligen hålla; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.”
Profkurs-patienter. Vid Upsala hospital 185. 35. » Nyköpings » 49. — » Wadstena » 334. 26. » Wexiö » 104. » Wisby » •••• 10. » Malmö » 157. 31. » Göteborgs » 71. 16. » Hernösands » 51. — § 2. (ttönuowska testaments-fonden.) Af räkenskapen, sorn utan anmärkning i Kongl. Kammar-rätten granskats, iuhemtas följande: Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: Utgifter: Ett års stipendium till en studerande 50: Räntemedel till Kongl. Serafimer-lasarettet 500: Arfvode för redogörelsen 16: 32. — 56G. 32. — Balans till är 1858: Vid dessa räkenskaper har någon erinran från Revisorernes sida icke ifrågakommit. — 169 - Kongl, [iazaretts-direktiohen. Dess räkenskap, som utan anmärkning blifvit i Kongl. K arnin ar-rätten granskad och icke heller till någon anmärkning från Revisorernes sida föranledt, utvisar förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: Debet, Balans från år 18Ö6: Inom linien bokfördt. Uppbörd: Statsanslag 5,500: Befordringsoch burska ps-afgifter — 1,017: 41. — Tolags-medel 10,000: — Societets-afgift — _ 2: , Afgift från Kongl. Theatern — —- 187: - — Bötes-medel 906: 8. Begrafnings-afgifter 996: För likvagnens begagnande — 346: Fa.ttig-medel... 33: 12. Ränta å Rönnovska donations-medlen 525: 16. Gåfvo-medel m. m 15,439: 33. 8. Balans till år 1858: Credit. Balans från år 1856: Skulder 22,908: 23. Afskrifning: Likvagnens begagnande 4: — Utgifter:
Under erkännande af det nit och den oförtrutne möda som ledt Bevillningsutskottets åtgärder vid och behandling af förevarande ämne, får jag ödmjukast hemställa, om icke Höglofl. Utskottet blifvit af detta dess nit hän. fördt öfver gränsen af dess område, då det ingått undersökning om nyttan af ett förändradt HandeUSystéme, och då det efter en tdik undersökning trott sig böra tillstyrka upphäfvandet af alla importFörbud Och föreslå: att inga utländfia varor fiola anfec för bjudne, utan alla kunna mot tull här införas. Utan att nu ingå i någon granskning af denna Utskottets grundsats, får jag äran endast anmärka, att frågan, huru liten eller huru stor handelsfrihet, som bör äga rum, utan tvifvel torde vara ett bland de StatsEconomiska ärender, hvars behandling tillhör EconomiUtskottet, samt att Bevillningsutskottet endast bordt befatta sig med föreslåendet af en TullTaxa, sådan Utskottet den lämpelig ansåg, i händelse de deruti uppförde varor skulle blifva till införsel tillåtne. Visserligen möter härvid den svårigheten, att Bevillningsutskottet vid bestämmandet af den blifvande Allmänna Bevillningen icke kan påräkna det bidrag, som skulle kunna erhål - 232 Deri 28 Junii f. m. lat genom Tullafgifter för de nu till införsel förbudne varor, derest de till en del ellerhelt och hållet skulle framdeles få importeras; men för min del tror jag det en sådan Tull, äfven under de förhållanden ifrågavarande Betänkande förutsätter, skulle gifva en 6å osäker och vacklande inkomst, att den svårligen kan upptagas i någon säker calcule. Menskliga förutseendet synes ej på förhand kunna beräkna verkningarne af den föreslagne nya Tulltaxan.
Uti motivet till denna § säger Utsk.: ”Enär, genom den under nasti, är influtna vinst, capitalöfverskottet blifvit uppbringadt till omkring 10,300,000 r-.dr, tillstyrker Ulsk. att 5 punkten mätte erhålla följande förändrade lydelse: § 5. ”Så väl det belopp af Bankens vinst för nästlidne år, hvilket icke erfordras för uppbringande af capitalöfverskotlet eller grundfonden till 10,000,000 r:dr b:co, som etc. etc. aflemnas lill Riksg.cont., enligt hvarje års bokslut”, etc. Utsk. tillstyrker således, att Banken mätte få till Riksg.cont. aflemna återstoden af dess vinst för året 1844. Men då man tager i betraktande, att Banken är skyldig samma verk, till hvilket den skulle aflemna nämnde vinst, en summa af öfver 1 million r:dr, så är klart, att antingen äger icke Banken ett capitalöfverskott af 10 millioner, fastän BancoUtsk. så förklarat, eller har Utsk. beräknat, att Banken - Den 10 April. 211 ken ager förmåga att betala sin skuld till Riksg.cont. oell ändock hafva i behåll dessa 10 millioner r:dr. Nåväl, mine Hrr, hvad vill den transaction, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, säga annat än en sedelminskning, eller en indragning på allmänna rörelsen af mynt i landet, utan något gagn för fäderneslandet. Jag anhåller om bifall till 5 §, med den af Hr Gr. o. Landtm, vid början af discussiouen framställda reslriclion, att § får sluta med ordet ”bokslut.” Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad Frih. Raabs förslag angår, så, enär jag icke kan finna, att hvad deruti åsyftas, egentligen rörer nu föredragna §, hemställer jag till Hr Frilun huruvida han icke skulle vilja dermed för' närvarande uppskjuta.
Ett correctiv emot följderne af denna orolighet, hvad de allmänna angelägenheterna angår, innefattas i representationens fyrdelning, som genom denna sin negativa egenskap mera än en gång visat sig välgörande; och vid en ombildning af representationen bör väl icke ställas så lill, att man går miste om de få fördelar det närvarande äger. Const.Utsk. har ock i motiverne till sitt förslag, pag. 12, uttalat och visat behofvet af ett starkt återhållande element inom representationen; men tillämpning af denna åsigt saknar jag deremot i förslaget. Ulsk. har väl stadgat, altför valbarheten till äldre kammaren skulle erfordras något högre qvalifieationer i ålder, förmögenhet, eller innehafvande tjenstegrad, o. s. v., men dessa fordringar af individuella företräden hos äldre kammarens ledamöter skola icke innefatta någon borgen för en karaktersskillnad emellan kamrarne, utan stadgandet blifva af ingen eller åtminstone ringa betydelse, då man låter äldre kammaren väljas af precist samma valcollegier, som tillsätta den yngre. Enahanda politiska åsigter hos valmännen skola otvifvelaktig! vid valen i begge kamrarne insätta ledamöter af enahanda politiska tendenser, och den ena kammaren således, åtminstone hvarje gång kammaren å nyo uppsattes, blifva ett echo af den andra. 4 G Den 10 Mars f. m. Möjligen skall man någon gång under de 15 Sr, sorn förflyta emellan hvarje sådan ny uppsättning, finna den återhållande kraften hos den yngre kammaren, ty det låter tänka sig, att sedan begge hamrarne, valde under ett nationens jäsningstillstånd, befunnits icke handla i den riktning, sorn nationen, åter lugnad, skall godkänna, d n inträdda reactionen kommer att visa sina verkningar vid de nya val lill yngre kammaren, som före hvarje riksdag äger rum. Men till slumpen bör man väl icke ställa sitt hopp, då man på säker väg kan hinna det mål man söker. Lägger man härtill, att Utsk. icke för bevarande af den continuitet i åsigler och beslut, som
Sammansatta Utskottet, som öfver nämnda förslag afgaf utlåtande, yttrade deri, bland annat, hurusom, vid betraktande af de uti förevarande ämne gällande föreskrifters lämplighet och behöflighet för det med dem afsedda ändamål, det icke undgått Utskottets uppmärksamhet, att i de större städerna, der tidningar dagligen eller liera gånger i veckan utgifvas, tillkännagifvanden af ifrågavarande beskaffenhet genom dem både skyndsammare och säkrare delgifvas allmänheten, till följd hvaraf kungörandet från pre dikstolarne derstädes syntes gagnlöst och icke kunde tilldraga sig åhörarnes uppmärksamhet, äfvensom att en del vidlyftigare författningar icke kunde behöfva in extenso uppläsas, utan att det vore tillräckligt, om, på sätt i vissa orter lärer ske och af en motionär blifvit förordadt, endast rubriken af desamma upplästes med tillkännagifvande, hvarest författningen vore till genomläsande tillgänglig; men, enär i de mindre städerna och på landet, hvarest, till följd af en långvarig vana hos befolkningen att, vid dess sammankomster till firande af gemensam gudstjenst, tillika erhålla behöiliga underrättelser om de allmänna angelägenheterna, del nuvarande publikationssättet fortfarande visade sig verksamt för ändamålet, detsamma icke, innan kommunikationsanstolterna och spridningen af tryckta skrifter vunnit en vida större utveckling, än den närvarande, kunde på ett tillfredsställande sätt af andra anordningar ersättas, samt det syntes vara med god ordning öfverensstämmande, att det lagbestämda publikationssättet vore för hela riket och för officiela tillkännagifvanden af alla slag lika och gemensamt, ansåge Utskottet, att ofvanberörda särskilda förhållanden icke borde lill några nya allmänna stadganden föranleda. Delande dessa åsigter angående lämpligaste sättet för publicerande af Kongl.
I det svar Utsk. härpå afgaf, yttrade Utsk., att beskaltningsfrägor kunna vara af olika kategorier, nemi. sådane, som erfordrade 4 Stånds beslut, andra äter, hvilka endast erfordrade 3 Stånds beslut och jemväl sådane, som kunde afgöras enl. 69 §. Slutligen, och uppå anmärkn. af BorgareSt., erhöll 75 § dess nuvar:de lydelse. Efter denna ledning för omdömet, har jag kommit till den öfvertygelse, att, i afseende på sältet för uppkomna skiljaklighelers afgörande, 3:ne serskildta kathegorier finnes för afgörande af Den 23 September f. m. 397 beslut rörande ordinarie räntans utgörande, nemi.: l:o sådana räntor, hvilka äro anslagne till preslerskapet eller de inrättningar, som måste hänföras under presterskapets privilegier. Dessa räntor anser jag icke kunna i något afseende förändras hvarken till utgörande i en viss penningcskatt, eller så, att deras innehafvare beröfvas rättigheten att fordra forsellön, annorlunda än i den ordning 114 § Reg.F. hjuder, emedan de mot hvarje sådan förändring äro skyddade genom 14 § i presterskapets privilegier. Deremot tror jag, att dessa privilegier icke förhindra att man antager en lösen efter 10-årig markegång eller efter årets pris, dock sä, att den skillnad, som uppstår emellan årets pris och den 10- åriga markegängen gödtgöres efter den ärliga. 2:o De räntor, hvilka äro anslagne till indelningsverket, antingen lill rustningens upprätthållande eller till indelta arméen och befälets aflöning. Såsom hufvudsak mäste jag betrakta den omständigheten, att den tillgång finnes, som blifvit anslagen just för del ändamål, utan hvilket hvarken någon rustning eller aflöning kan ega rum, och af sådan anledning anser jag, enligt 80 § Reg.F:s ordalydelse, den frågan, som afhandlas i 3:dje punkten, vara af den beskaffenhet, att derom icke kan afgöras i förstärkt SlatsUtsk.
Med tillämpning häraf har Kongl. Majtt för de embetsverk, hvartill Bergsoch Kommers-kollegierna, rinder' benämning: det förra af ÖfverStyrelsen för Bergverken, och rict sednare af ÖJver-Styrelsen för Handel och Slöjder, skulle ombildas, godkänt de förslag tili stater, sorn i närlagde protokoll för civil-ärenden af den 23 sistlidne September finnas intagna, uppgående för den förra Örver-styreisen, med en minskning i personalen från 16 till 9, till R:dr 14,133: ig sk., samt för den sednare, med en minskning i antalet personer från 23 lill 16, Lill 19,933: ig sk., utom de arvoden, som, med en besparing af 2,185 R:dr ig sk., äfven framdeles skulle af Manufaktur-Diskont-fonden för förvaltningen deraf utgå; och utvisa alltså dessa stater en minskning i utgifterna å Riks-stateu, för Bergs-kollegiuiu med Kungl. MujUs Nåd. Prof», till 11. St. 1847. 29 2,759 R:dr 32 sk., och för Kommers-kollegium med 210 R:dr 32 sk., eller tillsammans 2,970 R:dr ig sk., oberäknadt den besparing, som kan uppkomma, dels genom försvinnandet af den år 184-1 å indragnings-stat uppförda ytterligare förhöjning i spanmål för de embetsoch tjenstemän, som före det årets statsreglering kommit i åtnjutande af löner å nämnde kollegiers stater och desamma ännu innehafva, dels genom tillämpningen af det i staten för Bergverks-öfverstyrelsen gjorda förbehåll angående det lör ena Föredraganden upptagna arfvode, och genom den ytterligare minskning i detta embetsverks personal, som torde kunna ega ruin vid skeende vidare förminskning elier förenkling af Bergsstyrelsens göromål, så snart de af Kongl. Majit till utarbetande anbefallda förslag till flera nya, bergväsendet rörande, författningar framdeles blifva afgjorda.
Utelöpande Assignationer ~ R:d Dito 3 Procents Reverser Till Allmänna BrandförsäkringsWerket Till ConvoyCornmissariatet Till Trollhätte Bolag Innestående Utdelningar - - i/ån på' Publique Actier - Till BancaDisconten t; Det i Banken begagnade Creditivet i5°(725 483,266 95.000 40.000 5,000 2,117 6,560 200.000 200.000 — 1 II 1 1 1 1 i i 1 R:d 1,182,668 i Tillgångar: Utlånte Medel Götha CanalDiscontsObligationer - 16,000. Dito Assignationer - - 9,000, Malmö DiscontSedlar - - 1,189. 26,189 — R:d 1,5 2 5',279 47 10 Anmärkning: Då utestående Fordringarne löpa med Ränta till en mot Skulderne svarande Summa, så kan skillnaden i räntor icke verka i någon betydlig mån tillförändring uti här ofvanstående förhållande imellan Skulder och Tillgångar. Stockholm den 3 Marti i 1818- P. Westerstrand. HÄglofl. SratsUts';attets Kamererare. (Bilagor till Stats-Utskottets Betänkande N:o Ii4 i Bihanget till Riks-Ståndens Prot, 1817—1818 4;de Sami. sid. 4j8), Litt. D. Calcul öfver redovisningen af det tryckta Bihanget till Riksens Ständers Protocoller vid Riksdagen år 1815. till I Till Till Till Aclu ari en FörCollegier , HedervärRiksens Riksens Hallbeck Brist. Öfverskott Summa sålde. och andra) Eonde1 Ständers Ständers redovisorn afVerk. j Ståndet. j Revisorer. 1 Utskott. sar. drages Extpl.
För min del har jag aldrig velat gifva Konungen någon rätt Dea 23 Maj. i strid mot grundlagen, som bjuder^ Banken skall förblifva under it. St:s garanti och vård, men väl vill jag gifva Konungen rättighet att stadga lag för bankbolaget, för att trygga allmänheten mot bolagets ingrepp; och när man nu är ense derom, att Konungen äger rätt att skydda mot allt brott mot lag, kan jag ej inse, huru Konungen skulle kunna ålägga bankbolaget att handla efter lag, med mindre honom tilierkännes rättighet att pröfva b:coreg!ementets enlighet med lagen; ty huru skall bolaget kunna åtkommas utom vid riksdag? Fullmägtige säga: vi lyda blott R. St:s heslut; och icke kan meningen vara, att R. St. sjelfva skulle instämmas till Hofrätten. Detta visar orimligheten af den sats, man drifver; och jag skulle anse det såsom en stor olycka, om ej Konungen, på grund af lag, vore i tillfälle att förkasta ett brcoreglgmente, som står i strid med allmänhetens rätt och möjligen med sundt förnuft. Jag skulle också anse olyckligt, om Regeringen ej ägde benägenhet för en sådan magt, och jag ber Gud bevara oss från bankbolagets envälde. Jag finnér således den mening väl grundad, som vill till Konungens pröfning öfverlemna, om bancoreglementet är så beskaffadt, att det kari pronmlgeras, med rättighet att i annat fall återlemna det till R. St. för att omredigeras; men det är en stor skillnad emellan detta och Konungens delaktighet i Banken. Saken är altså enkel; och detta må vara nog i afseende på sjelfva saken, hvarom jag ansett mig nu böra ingå i yttrande, då man sagt, att den mening, jag uttalat i fornifrågan, skulle härröra från benägenhet att göra andra till viljes. Jag hoppas dock, att ingen tror mig på så lösliga grunder lemna min röst i hvilken fråga som helst.
Betydelsen af sistnämnde omständighet har under den sednaste tiden blifvit af erfarenhet bestyrkt, i det att uti allmänna rörelsen förekommit eftergjorda sedlar å 100 R:dr samt sedlar, som blifvit förfalskade från en till 5 R:drs valör, hvilka, med ganska stor skicklighet eftergjorda och förfalskade sedlar, det varit desto svårare att till deras falska beskaffenhet urskilja, när de, sjelfve något smutsade och tillskrynklade, förekommit bland äkta, men likaledes smutsiga, tillskrynklade och slitna sedlar. Revisorerne kunna derföre icke annat än uttala sitt gillande af den utaf Fullmäktige, med anledning af dessa förhållanden sednast vidtagna åtgärd att förständiga Bankens Kassörer, bland annat, att icke från Banken åter utgifva andra sedlar, än sådana, hvilka kunna till alla sina delar af allmänheten granskas. Under den öfverläggning, som i afseende på denna fråga uppstod, yrkades bifall dels till afdelningens, dels till det af Herr Kapten von Francken gjorda förslag samt dels att ifrågavarande punkt alldeles skulle frän berättelsen uteslutas. I anledning af dessa serskilda meningar framställdes proposition först på bifall till afdelningens förslag, hvilken proposition med blandade ja och nej besvarades, och då votering begärdes, uppstod fråga hvilken af de 2:ne öfriga under diskussionen yttrade åsig - ter skulle till kontra-proposition antagas, hvarom jemväl votering begärdes och anställdes enligt en så lydande proposition: I öfverensstämmelse med detta beslut, framställdes derefter följande voteringsproposition : Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL !ASa^M©H PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1§59 oell 1§60. tredje saimliigek, Konslilutions-Uts/iottcts Memorialer.
1888 öfverlemnades i pienzievska guverne-mentet på grand af en cärskild befallning från allerhögsta ort några bönder åt krigsrätten för att dömas enligt krigslagarne för mord på en godsförvaltare, och två af dem dömdes till dödea1. 1889 uppstod på statsrådsmedlemmea Chrebtowicz s gods i guver-nementet Minsk en konflikt mellan en hop bönder och godsförvaltaren, som befalde, att en bönderna tillhörig boskapshjord, som betade på en omtvistad äng, skulle beslagtagas. Bönderna motsatte sig denna befallning, förvaltaren begagnade sig då af sin » nagajka » (ett slags kosackknutpiska) och böljade piska på massan till höger och venster. Den af slagen uppretade massan nedryckte då förvaltaren från hästen och slog honom sä illa, att han afled inom en half timma. Krigsrätten, som tillsattes på grund af en särskild befallning från allerhögsta ort, dömde tvä bönder, som man särskildt känt igen bland massan, till döden. Samma är (1889) afgjordes en annan process, i hvilken två unga godsegare från guvernementet Nowgorod, adelsmännen Viktor och Wladimir Normanskij, voro anklagade för mord på en herde, Paramonow. Förloppet var följande. Emellan bönderna och godsegarne förekom under loppet af några år en ständig strid på grund af skador, som böndernas boskap gjort på herrarnes fält. Oupphörliga rättegångar och böter tvungo bönderna att afspärra sina ffclt från godsegarnes, hvarför en grind appsattes öfver vägen. Herrarne Normanskij, som brakade fara denna väg genom böndernas område för att komma till sina aflägsna fält, lä to, på äkta herremanér, grinden stå öppen, och böndernas boskap gick genom den Öppna grinden in på godsegarnes sädesfält. Na appstod åter process om skadestånd och böter. I följd deraf beslöt » miren » att icke mera tillåta herrarne Normansky fara genom sitt område och derigenom tvinga dem att på en omväg 1 I Kyssland existerar enligt den allmänna lagen dödsstraff endast for politiska förbrytelser, men enligt krigslagen for många andra förbrytelser.m