Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty så säger Herren Herren: Mitt folk drog i förstone neder uti Egypten, på det de skulle vara der gäster; och Assur hafver gjort dem öfvervåld utan sak. Men huru skall man här bära sig åt med? säger Herren. Mitt folk varder förgäfves förfördt. De som råda öfver dem, komma dem till att gråta, säger Herren; och mitt Namn varder alltid dag ifrån dag försmädadt. Derföre skall mitt folk känna mitt Namn på den tiden; ty si, jag vill sjelf tala. O! huru ljuflige äro på bergomen bådbärarenas fötter, de som frid förkunna; predika godt, förkunna salighetena; de som säga till Zion: Din Gud är Konung. Dine vaktare ropa högt med deras röst, och fröjdas tillhopa; ty man skall se med ögonen, när Herren omvänder Zion. Fröjde och glädje sig tillsammans Jerusalems öde; ty Herren hafver tröstat sitt folk, och förlossat Jerusalem. Herren hafver uppenbarat sin helga arm för alla Hedningars ögon, så att alle verldenes ändar skola se vår Guds salighet. Viker, viker, drager ut dädan, och kommer vid intet orent; går ut ifrå dem, rener eder, I som Herrans tyg bären. Ty I skolen icke draga ut med hast, eller vandra med flykt; ty Herren skall draga för eder, och Israels Gud skall församla eder. Si, min tjenare skall visliga regera, och skall upphöjd och ganska högt uppsatt varda. Så att månge skola förarga sig öfver dig, efter hans skapnad är ledare än andra menniskors, och hans anseende än menniskors barnas. Men alltså skall han bestänka många Hedningar, att ock Konungar skola hålla sin mun för honom; ty dem som intet deraf förkunnadt är, de skola se det med lust, och de som intet deraf hört hafva, de skola besinnat. Men ho tror vår predikan, och hvem varder Herrans arm uppenbarad? Ty han rinner upp för honom såsom en vidja, och såsom en rot utu torro jord; han hafver ingen skapnad eller dägelighet. Vi såge honom; men der var ingen den skapnad, som oss kunde behaga.
Och Rolf Pärsson som nu 12 a 13 år bodt och ännu bor i Hammerdahl, der han på Solbergs bys egor bebyggt och upparbetat en torplägenhet; hvarföre församlingen nu fattade det enhälliga beslut att vänligen anmoda och befullmägtiga herr löjtnanten Stridsberg, att, å socknemännens vägnar, hos höge vederbörande söka ändring och rättelse i berörda afseende, förklarande församlingen sig fullkomligen nöjd med hvad herr löjtnanten dervid lagligen gör och låter. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll vid sockenstämman d. 14 april 1850. § 1. S.D. Till ledamöter uti innevarande års taxerings-committée, som, enligt Konungens befallningshafvandes kungörelse, sammanträder hos Erik Magnusson i Söre, den 4:de in140 stundande maji kl 4 e.m. valde, för Häggenås socken, sockenskrifvaren Jonas Jonsson samt nämndemannen Lars Pärsson i Österåsen. § 2. Sedan Erik Andersson i Storbränna anmält sig vara af sjuklighet och kroppslig svaghet mindre förmögen att bestrida nämndemans befattningen och derföre önskade aflösning, voro nu socknemännen, efter vederbörlig skedd pålysning, samlade i sockenstämma för att utse och välja någon annan i hans ställe, hvarvid församlingen stadnade med sitt enhälliga förtroende vid bonden Eskil Hansson i Munkflohögen, hvilken således af socknemännen utkorades till nämndeman uti Erik Anderssons ställe. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i kyrko-rådet uti Häggenås kyrkas sacristia den 14 april 1850.
Summan 2,393 lardr 18 sk. hafva Riksens Ständer ökat det förut på Stat uppförda Anslag till Ved och Ljus för Fästningsoch Garli izons-Orterne 1 2,oou R:dr med ytterligare 2.000 Rrdr, pa det Eder Kongl. Majrt må blifva i tillfälle att , i följd af dess Nådiga, förklarande genom Resolution på Bonde-Ståndets ansökning i detta ämne af den 9 Januarii l8if>, upphäfva i fråga varande Tullveds-Uppbörd i Jönköping, Christianstad, Landskrona och Carlskrona med början af nästa år, samt i Calmar, Carlshamn och Malmö enär de derstädes med Entreprenörer fortfarande Kontrakt den 3 Oktober 1822, den 23 Mars 1820 och den 1 Oktober 1822 upphöra; om Verkställighet hvaraf Riksens Stonder hos Eder Kongl, Majit i underdånighet anhålla. 4. Riksens Ständer hafva bifallit,att de af Ed. Kongl. Majit i Nåder bevilljade’ tillökte Hushyremedel för Landshöfdingen i Wexiö från 133 Ridjt '404 Underdåniga Skrifvelserl till 300 R:dr, för Landshöfdinge-Embefet i Jönköping från 233 R:dr 16 skill, till 5ooR:dr, för Landtmäteri-Kontoret i Calmar 60 B:dr, samt för Landshöfdingen i Blekinge Län från 250 R:dr till 383 Rulr 16 skill., eller således sammanräknade tillö&ningurne 626 R:dr 3a skill.) må å Stat pt.ig lä oa h u tgl. 5. I anledning af Kongl. Stats-Kontorets anmälan om otillräckligheten af de till Ljus, Skrifmaterialier och Expenser för Colleglerne uppförde Förslags-Summor , utgörande tillsamman 34,1 g4
Skrifvelse, N:o 81. 21 öfvervägande, huruvida icke, med hänseende till ofvan anförda omständigheter, dels i rikets vestra del ett seminarium, utom det i Göteborg, må vara bohöfligt, dels seminarium i Wisby må fortfarande böra bibehållas. 50:o. I afseende på anslaget till stipendier för seminarii-elever bar E. K. Maj:t föreslagit att detta anslag, för närvarande bestämdt till 30,000 R:dr, måtto höjas till 45,000 Ridr; Och hafva Rikets Ständer beviljat den föreslagna anslagstillökningen, 15,000 Riksdaler. 51:o. Uti det. den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll är erinradt, hurusom, hvad anginge inspektionen öfver folkskolorna, Rikets Ständer för befrämjande af denna inrättning, hvars gagnande inflytande varit allmänt erkändt, anvisat ett belopp af 30,000 R:dr, att användas till arfvoden samt rcseoch traktamentsersättning för Inspcktörerne, oell dervid ansett det vara af vigt, dels att arfvodet för hvarje Inspektör blefve ökadt, dels ock att inspektionsdistrikten förminskades tili omfång. För den tid innevarande statsregleringsperiod omfattade hade båda dessa åtgärder blifvit vidtagna. Hernösands stift hade fördelats i fyra, hvartdera af Upsala, Linköpings, Westerås, Wexiö och Göteborgs stift i tre, samt Skara, Strengnäs och Lunds stift i två distrikter, och hade Calmar, Carlstads och Wisby stift hvartdera utgjort ett distrikt. För Inspektörcrne, hvilkas antal uppgått till 28, hade ock arfvoden blifvit anvisade med ett, såvidt anslaget medgifvit, förhöjdt belopp. Då det emellertid vore af synnerlig vigt, att icke genom anslagets otillräcklighet hinder måtte läggas i vägen för verkliggörandet af Rikets Ständers uttalade önskan derom, att hvarje folkskola måtte, så vidt möjligt vore, årligen af Inspektören besökas, har E. Ii. Majit nu föreslagit, att det till arfvoden åt
Departements-chef uppgifna allmänna grunder för anskaffande af ny krigsfartygsmäteriel användas; dock så, att af dessa sammanlagda anslag äfven böra bestridas kostnaderna för ångfartyget Gefles nu under arbete varande förändring och reparation. 4:o. Båtsmännens beklädnad. Som genom den i ofvan omförmälda Statsrådsprotokoll intagna utredning af förhållandena med det för båtsmännens beklädnad i Riks-staten uppförda förslagsanslag vore ådagalagdt, att, i stället för ännu blott skenbar, innan kort verklig brist skuile på anslaget uppstå, så framt detsamma icke snart blelve förstärkt med det i sådant afseende uppgifna belopp af 13,695 R:dr, har E. K. Maj:t, då den härför erforderliga tillgång förefunnes inom Hufvudtiteln på reservationsanslaget till gemenskapens vid flottans korpser natura-underhåll, föreslagit att, medelst öfverföring derifrån, den behöfliga tillökningen af 13,695 R:dr årligen måtte tilldelas anslaget till båtsmännens beklädnad, hvilket derigenom skulle komma att från 74,505 R:dr till 88,200 R:dr förhöjas. Då, eldigt hvad närnedan omfönnäles, Rikets Ständer funnit någon minskning å anslaget (ill gemenskapens vid flottans korpser natura-underhåll icke böra ega rum, men, på sätt lörberörda utredning gifver vid handen, ifrågavarande anslag för bålsmännens beklädnad är för ändamålet otillräckligt, så att, i händelse detta anslag fortfarande blefve till sitt nuvarande belopp bibehållet, de medelst utomordentliga bidrag bildade förråden af beklädnadsmaterialier skulle inom kort alldeles medtagas; hafva Rikets Ständer, som ansett det vara af vigt, att dessa förråd framgent uppehållas, på det sätt bifallit E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, att till båtsmännens beklädnad beviljats, jemte förut uppförda beloppet 74,505 R;dr, den nu äskade tillökningen 13,695 R:dr, så att för berörda ändamål i Riks-staten upptages ett förslagsanslag å högst 88,200 R:dr.
Ständer framställa förslag till den särskilda stadga, som uti det nya momentet af 17 § finnes åberopadt; och 2:o att Rikets Ständer måtte, uti underdånig skrifvelse, jemte anmälan om det moment, Nio 2, uti 28 § Regerings-formen, som blifvit antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta utarbeta samt vid början af nästa Riksdag till Rikets Ständer framställa förslag till den särskilda lag, angående vilkoren för naturalisation af utländsk man, som uti det ifrågasatta tillägget till 28 § Regerings-formen åberopas. Frän Höge. Presle-Ständet. S. D. Föredrogs och lades till Itandlingarne Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, Nio 64, i anledning af verkställd omröstning öfver frågor, rörande de cimal-systemets tillämpning på rikets mynt. ^ Prot.-Utdrag den 7 Oktober 1854. 465 S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: Nio 304, i fråga om fortfarande anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdags-arkiv; Nio 305, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptions-tidens slut hos Riksgälds-kontoret företedde Riksgälds-sedlar; Nio 306, i anledning af Kongl. Majits nådiga Skrifvelse, angående vidtagna åtgärder till slutligt ordnande af försvarsverket inom Jemtland; och Nio 307, i anledning af Kongl Majits nådiga Proposition, angående skatteförsäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungs-ladugård i Götheborgs och Bohus län. S. D. Vid förnyad föredragning af en från Hederv. Bonde-Ståndet, medelst Protokolls-Utdrag
1837 och 1838 ökat sig med 7,741 R:dr 71 öre; och kommer, med tillägg af den för innevarande år upplöpande räntan efter 3 procent å behållningen vid årets början, 36,836 R:dr 39 öre, ifrågavarande fond att vid slutet af detta år uppgå till 39,699 R:dr 21 öre; för hvilket belopp föreskrifna låneoch säkerhets-handlingar dels redan blifvit allemnade, dels, enligt Hjelmare Kanal-direktions afgifna förbindelse, skola vid nästa års utgång till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. Till följd af Rikets Ständers, vid 1844 och 1843 års riksdag fattade och i 13 § af nu gällande reglemente intagna, beslut, att Riksgälds-kontoret skall godtgöra 4 procents ränta å de medel, som till detta Verk influtit i anledning af den vederbörande jordegare tillerkända rättighet att, emot derför erläggande lösen, förvärfva sig dispositionsrätten öfver de å skatlejorden vexande ekar, har, såsom ränta å den till detta Verk levererade så kallade ekeskogs-lösen uppdebiterats i 1836 års räkenskaper R:dr 11,599: 36. i 1837 års dito » 11,690: 79. och i 1858 års dito » 11,791: 31. De under dessa Irenne år till Riksgälds-kontoret influtna ekeskogs-medel hafva utgjort följande belopp, nemligen: under år 1856 R:dr 2,285: 71. » » 1857 » 2,512: 96. » » 1858 » 1,236: 84. eller tillsammans R:dr 6,035: 51. och då under sagde år någon utbetalning utaf ifrågavarande medel icke behöft verkställas, har sammanräknade kapitaloch ränte-beloppet af de härstädes innestående ekeskogs-medlen derunder ökat sig från 374,986
Jag tycker, att det är — ursäkta uttrycket — rent af fånigt att tro på någonting, s o m man aldrig i evighet kan få någon verklig kännedom o m. Tro, att änglar o c h andar o c h allt det där är här i rummet nu o c h höra allt hvad vi säga — tro att — » » Vänta, min lilla vän I Om jag n u ändå skulle bevisa för dig, att tron spelar en utomordentligt stor roll i ditt lif, att d u tror på m y c k e t, på allde-. les oerhördt m y c k e t o c h till o c h m e d på sådant, hvaraf hela din frid o c h lycka beror, att d u bara tror det, säger jag, inte alls absolut säkert v e t nå- gonting o m det, hvad skulle du då säga ?&gt; » Jag skulle säga, att min g u b b e inte har sin like i att bevisa allt, både möjligt o c h omöjligt, m e n att, o m han också bevisar aldrig så, att jag tror, så tror jag det inte ändå. Låt höra ändå för ro skull dina bevis. &gt; » T r o r du eller vet du, att det [finns ett land, s o m heter A m e r i k a? » » Det vet jag, naturligtvis. » » Hvaraf vet du det? » » M e n, A x e l lilla, n u tycker jag, att du är rolig. Det måtte väl hvarenda människa veta, att det finns ett land, som heter Amerika. » » Nej, däri tar d u fullkomligt .miste. Så långt ifrån, att hvarenda en vet det, är det millioner — barn o c h negrer o c h tibetaner o c h tunguser m. fl.
Icke desto mindre tog sig den långa rad af landthus, vi passerade, förrän vi hunno staden, ganska väl ut, starkt eklärerade, som de nästan alla voro, och upplysande de omgifvande träden med dagrar och halfskuggor. Öfver allt svärmade glada barn omkring, som på stänger buro grannt målade papperslyktor, hvilket här syntes vara allmän sed och ej litet bidrog att illuminera trakten. Ännu vid Damm-thor och på den närliggande Esplanaden var ganska lifligt, och så gaf Hamburg i qvälldunklet ett godt begrepp om sig. Men vid närmare beseende ledsnar man snart vid Hamburg. Har man rekommendationer till dess rika patricier, så kunde något vara att göra, ty de sägas hålla sig ett bord, lastadt med läckerheter från alla verldsdelar. Det vore en näring både för magen och vettgirigheten. Förf. egde för hela sin resa inga rekommendationsbref, ehuru sådana godhetsfullt blifvit honom erbjudna, minst till Hamburg. De förskaffa också vanligen på sin höjd blott en middagsspisning eller qvällsvard, men betaga en nöjet att hjelpa sig fram på egen hand och glädjas åt slumpens lyckskott. Man generar dessutom mindre med ett blott besök, än med presentationen af ett rekommendationsbref. Då det sednare ger tillkänna, alt man gjort bekantskapen af beräkning för egen trefnad, så visar det förra blott en förlåtlig nyfikenhet i afseende å den celebra personlighet, hvilken besöket gäller. – Men vi voro ju i Hamburg. Stadens inre har föga annat, än de rika magasinerna, som förtjenar att beses. Dess enda vackra del är den beryktade Jungfernstieg, en allee med derinvid liggande gator, som omsluter tvenne sidor af en fyrkantig bassin, bildad af Alsterfloden, och den redan nämnda Esplanaden, en till den förra stötande, icke lång, öppen, med träd planterad plats. Dessa båda ega en mängd vackra, nya hus, med sköna fönster af spegelglas. Jungfernstieg har dessutom tvenne paviljonger, af hvilka «Alster-Halle» förtjenar ett besök för sin magnifika inrättning, samt på en sida de aldra gentilaste hoteller och magasiner.
Åtminstone ser jag ej, hur man, blott på deras ord i detta sista Utlåtande, kan taga för afgjordt, att de nu fordrade medlen skola, som orden lyda: ”användas till belönande ”af sådane bemödanden till de nyare un”dervisnings-metodernes införande, som re”dan blifvit vid Kongl. KrigsAcademien på ”ett tillfredsställande sätt ådagalagde, dels ”ock vid de öfrige läroanstalterne, inom ”hvilka desse förbättrade metoder äro äm"nade alt framdeles införas, genom samma ”medel qvarhålla och uppmuntra skicklige ”Lärare att medverka förberedandet och öf”vergången till det nya undervisningssät”tet. ” — Detta fruktar jag vara vida mer, än pluralitelen af Committeens Ledamöter bestämdt tillstyrkt, och ganska säkert är, att Kongl. Maj:t i den Nådiga Propositionen icke lofvat något sådant. Deri yttras blott, att den så länge och högt påkallade löneförhöjningen för Lärare vid Elementar-Läroverken kunde, med 42,000 R:dr till deras Jiufvudsakliga båtnad, genast verkställas, och att 18,000 R:dr borde ytterligare anslås, på det i första rummet lönerne för Den i4 Augusti f. m. 43 Upsala Universitets-Professorer kunde från 215 tunnor hvardera uppbringas till likhet med dem i Lund eller 3oo tunnor, och för öfrigt vara tili Kongl. Majrts disposition och reglering att tillgå, i afseende på de öfrige behofven ej mindre för Universiteternes än tilläiiipnings-skolörnes fullkomnande. Vännerna af väsendtlig reform höra häraf inse, att deras önskningar blott äro ställde till framtiden; och att de således icke hafva skäl att besluta nya anslag i denna stund. Frågan är nu helt simpel: Vilja Rikets Ständer i en omvänd ordning emot den, hvari de efter min tanka bordt få framställningen lill anslag gjord, likafullt bevilja detsamma i1 För min del kan jag det icke.
Lag-Utsk:t framhöll i sitt öfver motionerna afgiIna Mein., hurusom enskildt rätt bör vika för det allmänna bästa, allrahelst, tillägger Utsk:t, som något lidande för den enskilte icke kunde uppstå, om vid hvarje tillfälle, då denna grundsats tillämpades, dels pröfningsrätt förbehöiles K. M:t i fråga om företagets beskaffenhet af allmännyttigt eller ej, dels ock vid ersättningens bestämmande sådana försigtighetsmått föreskrefvos, som af höjde sjelfva möjligheten af materiel förlust lör den enskilte, hvilket bäst tillvägabragtes, bland annat, derigenom att det verkliga värdet af jorden höjdes med 50 proc. I Stånden gjordes mot denna bestämmelse ingen annan invändning, än att några talare ansågo förhöjning af hälften vara nog hög och föreslog den till { eller 25 proc. af det uppskattade värdet. Inom R. o. Ad. uttrycktes allmänt den mening, att förhöjningen vore påkallad så af rättvisa som af klokhet. Betänk:t återremitterades emellertid af flera orsaker och återkom till Stånden med det förklarande af Lag-Utsk:t. att det funnit den föreslagna förhöjningen af 50 proc. icke kunna utan våda för jordegaren förminskas. —• K. M:t, som ansåg sig icke kunna bifalla Ständernas förslag, framställde sedermera vid 1844—45 årens riksdag Propos. i ämnet, i hvilken samma förhöjningsproc. var bibehållen, och detta förslag, som bifölls af Ständerna, är vår nu gällande expropriationslag. De få försök, som derefter och intill senaste riksdag blifvit gjorda för att få denna (jestämmelse förändrad, hafva alltid tillbakavisats och serskildt vid 1853—54 årens riksdag förklarade Lag-Utsk:t, i anledning af en motion inom något af Riks-St:n, att en af lagstiftarens förnämsta omsorger vore att skydda eganderätten, och att Utskrt Ur denna synpunkt icke kunde tillstyrka borttagande af det skydd, sorn innefattades i bestämmelsen om förhöjningsprocm.
Det är långt ifrån mig, att vid en dylik inrättning föreslå en drygt lönad Direction, ett talrikt Canzli och ett vidlyftigt Bokhålleri, ty Fonden skulle deraf taras så, att ringa nog blefve öfrigt för sjelfva hufvudända-’ målet. Det behöfves ingen särdeles stor konst att iordningställa och styra en så beskaffad inrättning. Ett redigt begrepp, en god vilja Och en fast redlighet göra härvid tillfyllest 5 egenskaper och dygder, som otvifvelaktigt finnas hos många inom hvarje församling , och som, ledde af nit för det allmänna bästa, icke skola undandraga sig besväret med en så nyttig anstalt. Om således 2 eller 3 från hvar Församling inom districtet väljas, hvilka tillsammans föra styrelsen, förvalta inrättningens Fonder och draga försorg om allt som tjenar 420 Den 19 April. till ändamålets befrämjande, så behöfves dem till biträde endast en lönad föreståndare. Den* ne bör likväl vara så tillräckligt lönad, att man kan göra sig anspråk på en man som , jemte de egenskaper, hvilka erfordras för att förestå och redogöra för Inrättningen, är examinerad uti allt som tillhörer en skicklig uppfostrare, på det han tillika må kunna lära barnen Christendomen, och bibringa dem sådan undervisning, som kan dana dem till gudfruktiga, moraliskt goda och oeconomiskt nyttiga medlemmar i samhället. Skulle ock någon gång eller någorstädes de nu varande fattigfonder och tillskott icke för ändamålet vara ti 11- räcklige, så skola bidrag till sådana Inrättningar visst icke komma att saknas; ty, om någon skulle finnas, som, med qväfd eller tilläfventyrs aldrig väckt känsla för Religionens dyra sanningar samt pligten emot den nödlidande nästan, nekade dertill, bör han kunna, af de mera välsinnade öfverröstad, tvingas till deltagande lika med de öfriga, i mon af sin egendom. Upsala län har, genom sin nitiska Höfdinges drift och verksamhet, sett en Arbetshusinrättning inom loppet af ett år uppstå, som, i afseende på sin vidd och sin plan, torde öfverträffa de flesta sådana i Riket.
S. D. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden: N:o 15, i anledning af anmärkningar emot förslag till ändringar och tillägg uti samt förklaringar öfver Kongl. Maj:ts nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maj 1827 och Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832; N:o 16, i anledning af väckta frågor om ändringar uti Kongl. Instruktionen för General-Iandtmäteri-kontoret, Provins-landtmäteri-kontoren och Landtmätarne i riket den 4 Maj 1827; N:o 17, i anledning af väckt frågä om behöfligheten af sådan besigtning, som enligt 1 § i Kongl, kungörelsen den 4 Maj 1827 skall förrättas å boställen belägne i skifteslag, der laga skifte skall verkställas; N:o 18 i anledning af väckt motion om ändring af gällande författningar angående understöd af allmänna medel till utflyttningar, i följd af verkställda laga skiften; N:o 19, i anledning af väckt motion om ändring af 21 § i Kongl. Taxan på arfvode för landtmäteri-förrättningar den 18 October 1834; N:o 20, i anledning af väckt motion om underdånig framställning hos Kongl. Majrt, att åtgärder måtte vidtagas till befordrande af skiftesärendens skyndsammare afgörande i Högsta Domstolen; samt N:o 21, i anledning af väckte frågor om förändring af gällande stadganden angående skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfändelse. S. D. Stats-Utskottets .
Jag trodde ej, rtt det var behörigt att vidare utveckla, hvarföre jag anser åter remissen böra'bestridas; men i anseende till den siste talarens yttrande får jag förklara, att det synes mig, sorn om man genom bifall till återremiss skulle frångå det beslut, R. o. Åd:s majoritet i saken fattat och öfvergå till minoritetens mening. Hr Lagerhjelm, Pehr: Frågans afgörande synes mig helt och hållet bero på de motiver, EondeSt. haft för sitt beslut, och ingen annan auetoritet ån BondeSt. sjelf kan således förklara meningen med dess beslut. Jag tror, att aktningen för ett annat RiksSt. fordrar, att R. o. Ad. ej går dess förklaring i förväg. Om BondeSt. förklarar, att ifrågagavar. 4j>°°° r’dr äro beviljade i stället för de 70,000 ndrna, synes det också vara klart, att den föreslagna voter:spropos. ej är den rätta; men om BondeSt. ger en motsatt förklaring, har StatsUtsk. gjort rätt. Jag täger mig derföre friheten hemställa, att K. o. Ad. måtte uppskjuta sitt beslut, tills man fått veta, hvad beslut BondeSt. fattat. Jag kan ej se, luiru man på annat sätt kan få sint på saken, och detta hindrar hvarken mig eller någon annan att följa sin öfvertygelse; men grannlagenheten mot ett RiksSt. torde fordra, att man låter det sjelf förklara sin mening. Gr. Frölich: Som jag hufvudsakligen varit den, som yrkat återremiss, anser jag mig bora uppstå och förklara, att jag instämmer i Hr Lagerhjelms förslag att låta förevar, punkt hvila, tills man inhemtat BondeSt:s beslut. Jag skulle tro, alt det ej kan vara stridande mot formerna att förklara en punkt hvilande, fastän den blifvit discuterad. I annat fall. Och 0111 detta förslag bestrides, anhåller jag om propos. på återremiss. R. o. Ad. beslöt, att denna i5:de punkt skulle hvila, tills underrättelse vunnits om BondeSt:s i anledn. deraf fattade beslut. 16:de punkten. Den af StatsUtsk. gjorda inbjudning antogs.