Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tre procent årlig ränta för del obetalda kapitalel först jteräknas och afgår, samt återstoden utgör kapital-afbetalning; kommande, derest denna betalningsskyldighet åsidosättes, hela den återstående lånesumman alt å Riksgälds-kontorets vägnar indrifvas. Dessutom bör, före den 15 Oktober hvarje år, inför Riksgälds-kontoret styrkas, att brandförsäkrings-afgifterna för den till säkerhet för sagde lån intecknade egendom blifvit behörigen erlagda. §. 46. För det af Riksgälds-kontoret, under åren 1840 och 1841, utbetalda lån å Etthundratjugetusen R:dr, till utgifter för fyroch båk-inrättningarnes förbättrande, inbetalas lill nämnde verk utaf de, under riksstatens 5:le hufvudlitel, för lotserioch fyringsstaterna anslagna medel det årliga belopp af Niotusen trehundratretiotre R:dr 16 sk., som till ränta och amortissementsfond för detta lån är anvisadt; börande berörde inbetalning verkställas under Januari månad hvarje år, intilldess hela lånet, till både kapital och ränta, den sednare beräknad efter Fyra och en half procent årligen, blifvit godtgjordt. §• 47. Riksgälds-kontorets återstående fordran af staden Ystad, för det till hamnbyggnaden vid nämnde stad, under 1823 års riksdag, beviljade lån af Tjugetusen R:dr godtgöres medelst årlig inbetalning af Två procent å denna summa samt Tre procent ränta för det återstående lånebeloppet. §• 48. Utaf det, vid riksdagen åren 1840 och 1841, för Landskrona hamns iståndsåttande, emot återbetalningsskyldighet beviljade och år 1846 med Åttatusen trehundratreliotre R:dr 16 sk. utbekomma statsbidrag, hvarå afbetalningar från och med år 1847 egt rum, skall nämnde stad fortfarande till Riksgälds-kontoret årligen inbetala Femhundra Riksdaler. §• 49.
Alla försigtighetsmått vidtogos för att förekomma skeppets antändande eller sjunkning, oeh inuti detsamma uppspikades bräder, hvilka skulle föreställa manskap. Den första bomb, sorn afskjöts, gick igenom den mer än en aln tjocka skeppssidan, slog, i det den sprang, ett hål af 2 ä 3 fots fyrkant i trossbotten samt omkullkaslade och sönderslog mer än j5o qvadralfot stöttor och plankor. En annan bomb genombröt sättgången, utdref och bortkastade ett ekeknä af 7 fots längd samt 6 å i3 tums tjocklek och omkullslog, då den sprang, 4» st. af de bräder, som voro uppspikade för att föreställa manskap, Flera dylika exempel kunde hemtas från såväl försöken i Brest som å andra orter anställda; till undvikande af vidlyftighet skall jag likväl inskränka mig till hvad i detta afseende redan anfördt blifvit, men deremot till jenmförelse mellan bombers och vanliga kulors verkan omnämna, att skeppet rimprenable vid den attaque, som Eord Exmoulh år 1816 utförde mot Algier, träffades af icke mindre än 268 kulör, hvaraf 5o st. gingo under det nedra däcket, och det oaktadt återvände skeppet i all maklighet till Gibraltar, Hade 1’lmprenable i stället för 268 kulor fått sig en eller annan bomb i skråfvet, kan man med visshet antaga, att l’Imprenable icke kunnat motsvara namnet, Utan måst anse sig prenable, såvida det dessförinnan icke uppgått i lågor. Jag har i det föregående sagt, att alla försök med bombkanoner, hvaribland jag äfven räknat de af Svenska flottan §r 1829 anställda, vid hvilka icke sällan en enda oval bomb förstörde 3o lill 4° qvadratfot af det 27 turn tjocka målet, Jemnat tillfredsställande resultater; men det är icke ensamt vid försök, som dylika piecer visat sig vara öfverlägsna hittills begagnade kanoner, — de hafva, äfven då allvar varit å färde, bibehållit det rum, hvarpå försöken ställt dem.
Landsorternes öfverklagade förlägenhet för vexling torde således mindre böra tillskrifvas någre frän Bankens sida deremot lagde hinder, än det mindre afseende Läns-Styrelserne lernnat åt orternes behof och redan erbjudne förmoner; och då Banken efter strängaste grundsats icke eger annan förbindelse, än att på sitt eget Conior inlösa sine förbindelser, anser jag omvexlingen böra öfverlennäs åt privat-industrien, och att något tillägg i nu gällande stadgar så mycket mindre behöfver göras, som de små sedel-valeurerne efter realisationen troligen komma alt indragas, då hvarken deras fortfarande omlopp bör Underlättas, eller Bankens i och för sedel-tillverkningen nog betydlig» kostnader än ytterligare ökas;” af Herr Helledaij: ”Jag kan icke biträda det af Utskottet alterna tivt framställde förslag om åläggande för Landt-Ränlmästarne alt, utöfver hvad deras tjénstepligt redan påkallar, tillhandagå allmänheten med omvexling af småsedlar,” K:o 35, Ankarn till Exp.-Utsk. (ten 28 Augnst?, Betänkande , i anledning af Herr Rytlins, C. G., motion, angående ytterligare stadganden i afseende på granskning och cassation af förslilne sedlar. Uti en al Vällofl. Borgare-Ståndet den 17 sistl.
Alltså var Salomo en herre öfver all rike, ifrån älfvene intill de Philisteers land, och allt intill de Egyptiers gränso; hvilke honom förde skänker, och tjente honom i hans lifstid. Och Salomo måste dagliga hafva till spisning tretio corer semlomjöl, sextio corer annat mjöl, Tio gödda oxar, och tjugu oxar af betene, och hundrade får; förutan hjort och rå, stengetter, och hvad man på stall höll. Ty han var rådandes i hela landena, på denna sidon älfven, ifrå Tiphsah allt intill Gasa, öfver alla de Konungar på denna sidon älfven; och hade frid med alla sina grannar allt omkring; Så att Juda och Israel bodde trygge, hvar och en under sitt vinträ, och under sitt fikonaträ, ifrå Dan allt intill BerSeba, så länge Salomo lefde. Och Salomo hade fyratiotusend vagnhästar, och tolftusend resenärar. Och befallningsmännerna försörjde Konung Salomo, och allt det som till Konungens bord hörde, hvar och en i sin månad; och läto intet fattas. Sammalunda ock korn, och halm för hästar och mular, förde de dit som han var, hvar och en efter som honom befaldt var. Och Gud gaf Salomo ganska stor visdom och förstånd, och ett fritt mod, såsom sanden som ligger på hafsens strand; Så att Salomos visdom var större, än alla österländningabarnas, och alla Egyptiers visdom; Och var visare än alla menniskor, och visare än Ethan den Esrahiten, Heman, Chalchol och Darda, Mahols söner; och var namnkunnig ibland alla Hedningar allt omkring. Och han talade tretusend ordspråk; och hans visor voro tusende och fem. Och han talade om trä, ifrå ceder, som är i Libanon, allt intill isop, som växer utu väggene; desslikes talade han om djur, om foglar, om matkar, om fiskar. Och utaf all folk kommo till att höra Salomos visdom, ifrån alla Konungar på jordene, som af hans visdom hört hade.
Hvad dernäst vidkommer Revisorernes erinran, att Fullmäktige contraherat om lefverering af guld; i anledning hvaraf Fullmäktige, uti deras till Utskottet afgifne berättelse, förmält, att under den tid, som förflutit sedan det med Directionen öfver Bruksegares Hypotheks-Cassa den 11 Februari 1841 afslutade conlract om lefverering af silfver eller guld fullgjordes, andre partier, än de forfallne guldpanter, som vid auctionerne i Banken för dess räkning inropats, icke blifvit inköpte; så torde, 1 betraktande häraf, och enär den §• i Banco-Reglcmentet, hvilken innehåller förbud för Banco-Styreisen att inköpa guld till Banken vid de tillfällen, då tillgången deraf uppgår till af Bankens Metalliska Gassa, tillkommit efter upprättandet af nästberörde Conlract, Revisorernes erinran i denna del böra lemnäs utan afseende. 1 fråga slutligen om de Contracter, angående lefve (ering till Banken af silfver, hvilka af Fullmäktige blifvit afslutade under den 26 och 27 October nästlidet år, inhemtas af de hos Fullmäktige hållna Protbcoll, att vid de tillfällen, då berörde Contracter upprättades, kursen endast under a:e börsdagar hållit sig nära pari; att förskotter till belopp af till och med 3oo,ooo Rdr blifvit utiemnade på allenast arrte namn; att sådane förskott beviljats på den längre tiden af omkring 10 månader; att Fullmäktige medgifvit lefverantörerne utöfver de räntefria förskotten, dels två dels ock två och en half skillingar Banco per Rdr Silfver, såsom ersättning för transportkostnaden, samt att ullemnandet af berörde förskotter skett vid en tidpunkt, då en större brist befanns uti förhållandet af 2 till 5 emellan Metalliska Cassan och sedelstocken.
I England åtminstone rätta de edsvurna sig vanligen helt och hållet efter domarens information; motsatsen inträffar högst sällan, och äldre Engelska jurister hafva t. o. m. påstått, att edsvurna, hvilka afveko från domarens information, kunde straffas med böter eller fängelse. Informationen, såvidt den angår de med den factiska frågan förenade rättsgrunder, är i de flesta fall antingen onyttig eller stridande emot juryinrättningens anda. Den är onyttig, då den presiderande domaren åtnöjer sig med att i allmänhet förklara lagen och deducera rättsbegreppet; ty emellan lagbudet och factum, hvarpå den skall tillämpas, finnes ett betydligt rum, som måste uppfyllas genom flera mellansatser, hvilka för det olärda förståndet just äro de mest svårfattliga. Tillämpar deremot den presiderande domaren lagen på det bestämda factum, blifver informationen stridande mot juryinrättningens beskaffenhet och syfte; ty i sådant fall hafva de edsvurna ej annat att göra, än låta denna lagtil — Jämpning gälla, derest de ej tilltro sig förstå lagen bättre, än en rättskunnig domare. Frankrikes i så många andra fall lärorika exempel äro icke heller utan sin märkvärdighet i afseende på juryinrättningens upptagande. Man kan häraf se, huru vanskligt det är att till ett annat land öfverflytta institutioner, som icke der utbildat sig, och som, i likhet med vissa växter, icke kunna acclimatiseras under hvad luftstreck som helst. Franska lagstiftningen sönderdelade den i England en - Den 17 OctoLer f. m. 93. lia fråga: ”skyldig eller icke skyldig,” i flera.
Herr Munch af Rosenschöld, Eherhard, anhöll det proposition tillika skulle göras, att Ridderskapet och Adeln måtte för sin räkning reservera sig emot det uttryck OeconomieUtskottet nyttjat, och vid hvilket Friherre Stael gjort anmärkning. Herr Spaldencreutz, Arvid, anhöll att Ridderskapets och Adelns beslut måtte med de öfriga RiksStånden communiceras. Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarshalken, gjorde proposition i enlighet med hvad Herr Munck af Rosenschöld yrkat, hvilken Bifölls. r A nyo föredrogs Stats* samt OeconotöieUtskottens den 25 Juli på Bordet lag - Den 27 Juli, e, m da Betänkande, angående Allmänna SpannmålsMagazins Inrättningen-i Riket; Herr LandtMarshalken hemställde, om icke detta Betänkande borde hvila tills RancoUtskottet hunnit deröfver afgifva yttrande. Gref ve Lilliencrantz, Johnn IVilhehnz Som både Särskildta* och OeconomieUtskotten, i sina yttranden om Allmänna Magaainslnrättningen , föreslagit ökade biträden, för densamma, hvarom Höglofl. BancoUtskottet lärer böra sig yttra, torde vara sä mycket angelägnare, att innan BancoUtskottets Betänkande i detta ämne förekommer, låta förstberörda Utskotts yttranden hvila, sonide icke till BancoUtskottets hörande varit temittérade, ehuru desamma såsom af trycket “ utgifna kommit till BancoUtskottets kännedom. Jag anser dessutom oumgängeligt, att öfver Särskildtaoch OeconomieUtskottens Betänkanden göres en Rotel, till upplysning öfver de delar, hvaruti de öfverensstämma eller äro skiljaktiga. Vid dessa Betänkandens afgörande skulle jag vördsamligen utbedja mig, att få uppläsa mitt i samma ämne under den. 16 Maj ingifna, sedermera tryckta Memorial , som till stor del blifvit af HögloiL, I2g6
Då den ursprungliga klassens år voro förflutna, nedflyttades fartygen till en lägre grad, och ingen aldrig så dyrbar reparation eller förstärkning kunde förskaffa dem plats under ka-rakteren Al. Det är klart, att alla dessa regler ha undergått mången revision till följd af revolutionerna inom skepps-bygnadskonsten, men det är intressant ltt anteckna, det ljloyds regler från början varit strängt till förmån för godt arbete och hederligt bemötande mot allmänheten. När vi genombläddra de gamla registervolymerna, påminnas vi om det faktum, att vid detta århundrades böljan ångans användning för sjöfarten var i praktiken okänd. Eij förr än 1822 finna vi ett ångfartyg på listan. Det står under klassen Al och kallas ganska lämpligt » James Watt ». Det hade 294 tons och bvgdes vid Greenock. I början voro fördomarne mot ångbåtarne mycket starka; ett, som gjorde turer på Clyde-kanalen, måste läggas upp under flera år, emedan egarne fruktade, att ångbåtens spolvatten skulle orena bankarne. Sedan » James Watt » uppträdt, ökades hastigt antalet af klassificerade ångbåtar, ehuru reglerna för denna klassifikation synas hafva varit ofullständiga, emedan de till en början icke innehöllo någon bestämmelse angående periodisk besigtning af dessa fartyg. Bland besynnerliga anteckningar, som man påträffar i somliga register af tidigt dato, må nämnas följande: 1812 omtalas plankor öfverdragna med zink; 1820 förekommer den första notisen om ett fartyg » beklädt med garfvadt läder ». Man ser, att äfven vid denna tidiga period det icke var ovanligt vid byggandet af träfartyg att salt användes för att bevara trävirket från torr-röta; man gick härvid så långt att plankorna kokades^ salt vatten. Den lyckliga verkan af salt på virke bevisas tillräckligt genom exempel af flodbåtar, som användts till salttransport, hvilkas trästommar, ofta nog, efter femtio års tjenst fun nos vara lika friska, som när de bygdes. Efter en tid fann man, att konkurrensen mellan de tvenne skeppsregistren var skadlig för alla intressen och efter olika täflingsförsök af rivaliserande föreningar insåg man, att Lloyds var den Aronsstaf, som ensam kunde upptaga alla de andra.
Soaré gifves om söndag af direktör F. Sengzon jemte medlemmar af sångsällskapet » Orpheon » med biträdande i Vetenskapsakademiens hörsal kl. half 8 e. m. Den 2 okt. F. Hbg. Vi göra alla läsarinnor uppmärksamma på vår Eiffeltornannons i detta nummer. Visen den för edra bekanta, som tiiläfventyrs ännu ej prenumerat på Idun, och bidragen så efter bästa förmåga till eder egen tidnings spridning! Skogsfrun. Berättelse för Idun af A ve. (Forts.) / ^ J p n a Nerfält, som sjelf tillhörde den tjetJsH » nande klassen, anade och förstod en del af det, som rörde sig i det hederliga parets sinne. Men hennes falska ställning gjorde henne rädd, och med en framstammad förklaring, att honville söka efter ätbar svamp, drog hon sig längre in i skogen. Och stormen kom med starka vingslag från hafvet, brusade fram genom trädkronorna, men ingen af dessa fem menniskor aktade på den mägtiga orgeltonen; der var en ännu starkare storm i deras hjertan, en hvirfvel af lidelser, som bröto mot hvar andra. Då Halverson och hans hustru kommo fram till bergsstupet sågo de Klara i vild ysterhet springa ned för en sluttning, som på ett enda ställe för ner till stranden, der en af klippgrottorna är omdanad till efl kammare och försedd med bord och bänkar. Klara höll fast den unge mannens hand och drog honom med sig. Stormen ref i hennes hår och kläder, bränningen stod som ett hvitt fräsande skum nedanför berget, och våg efter våg vältrade fram, tog stark sats öfver refven, hoppade upp och slogs till en fin grå dimma mot jettebergens granitväggar och pelarrader, medan hafsmåsar med vilda skri svängde in öfver de skarpa klipptinnarne. Allt häftigare kommo vindstötarne och drefvo med ett ilsket hvinande de fradgande böljkammarne mot refven nedanför grottorna och upp emellan klippväggarne. Men ännu stod Klara nere på rullstensbältet och tycktes envist fasthålla sitt beslut att gå in i en af grottorna.
Nej, kommer Betänkandet att, jemte de dervid gjorde anmärkningar, till Utskott tet återremitteras. Sedan 53 §. Riksdagsordningen och 43 §. RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. tre qvart till 2 e. m., hvarvid Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemnade klubban åt Grefve Spens, Jacob Melcher, samt bortgick. Efter voteringens slut blef VoteringsProtocollet försegladt, för att i nästa Pleno uppbrytas och kungöras. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. ett qvart till 4 e. m. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 34 -Z?£K 4 julii. Lördagen den 4 Julii* Plenum kl. 5 eftermiddagen. Protocollet öfver den i förmiddags pleno verkställde votering uppbröts, och upplästes så lydande: År 1818 den 4 Julii företog Högloflige Ridderskapet och Adeln votering öfver föl-; jande„ Voterings Proposition: Den som bifaller Statsutskottets Betänkande, angående Pensionsreglering för Högstsalig Hennes Maj:t EnkeDrottningens Hofstat} ékrifver Ja. Den det ej vill, skrifver Nej. Vinner Nej, kommer Betänkandet att jemte de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras 5 Och befunnos efter Voteringens slut, sedan en Voterings sedel blifvit undantagen och förseglad, rösterna hafva utfallit, somjöljertj r Den 4 Julii. 95 Ja 5 3- Nej 56- Ut Supra. I. M. Spers. H. F. Strömfelt. M. Palmqvist. C. v. Wahrendorff. M. v. Strussenfelt, af Malmborg. I följd hvaraf Hans Excellence, Herr Grefven och Landt NI ars hålk en förklarade, att StatsUtskottets Betänkande således blifvit af Rodderska pet och Adeln till Utskottet återrcmitr teradt.
De under puncterne 25 och 27 förekommande stadganden hafva icke några motsvarande uti 1835 års Banco-Reglemente. De återfinnas uti Utskottets Betänkande!» N:o i58, puncten 5, samt N:o 179, puncterne 1 och 8. — Utskottet har ansett dessa föreskrifter, hvilka icke kunnat hänföras under någon af 6 Artikelns öfrige Afdelningar, derföre lämpligast höra uti en serskild Afdelning af Reglementet, näst efter föreskrifterne angående Bankens lånerörelse, ingå. Sedan Rikets Ständer, med Bifall till Siats-Utskottets Betänkande N:o 5a4, Beslutat: all af Riksgälds-Conlorets behållna tillgångar skall, uppå serskild i Rikets Ständers Bank öppnad räkning, insättas ett belopp af högst Två Millioner R:dr, för alt utgöra en, intill nästkommande Riksdag, afsatt fond för den, enligt 63 A Regeringsformen, af Rikets Ständer, till utbetalning vid infallande krig, anslagne summa; så har Utskottet, vid öfvervägande af frågan om sättet för dessa medels användande, väl tagit i betraktande det utaf åtskilige Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt Presle-Slåndet, i samband med ålerremissen å Utskottets Betänkande N:o (58, väckte förslag, angående bildandet i Rikets Ständers Bank af en Credit!v-rörelse för enskilde; men då dels Utskottet belviflar lämpligheten af en sådan lånerörelses bedrifvande inom Banken och dels Riksdagen är så nära afslutad, alt Utskottet omöjligen skulle medhinna utarbetandet af 1 eglemenlai iska föreskrifter för omförmälde Ci edili v-rörelse, har Utskottet icke å omförmälde förslag kunnat fästa något afseende, ulan, för användandet af ofvan berörde, Riksgälds-Conloret tillhörige, i Banken deponerade medel, skolat hos Rikets Ständer föreslå det sätt, sorn innefattas uti punct 26 bär ofvan. Af punct 28 är lika med §. 236 i nu gällande BancoReglemente.
Ebba Lundgren:, Pamdelsgat. 35, torde uppge tydlig adress för erhållande af de rekv. ex. Skand. Modetidning. » Syrenerna blomma » är just spard lör rätta tiden. Kommer i tur och ordning. S. Den mindre uppsatsen antages. Angående den större svar i nästa n:r. is — 1) Ja, inom de närmaste dagarna. 2) Åtminstone delvis. Red. ärade läsare 2 Återbetaln af halfva pitalet v: döden. 1 rekommenderar n Ålder sista födelsedag. Plårgarn afbrunt nöthår kan färgas med anilin och får en färg, som sitter bra i. Till hvarje 8V2 kg. fages för 50 Öre anilin. Ettan. För att få behålla nyfödda kalfvar vid lif och trefnad skola de till föda genast efter födseln erhålla af moderns mjölk — såsom varande naturligt — och detta i rikligt mått, ej, såsom merendels nu är fallet, mjölk från andra kor och kanske äfven skummad. Denna diet är nödvändig för kalfven i minst 14 dagar — sedan kan man öfvergå till skummad mjölk — men som alltid bör vara uppkokt, innan den gifves till föda. En viktig sak är, att kalfven straxt efter födseln gnides torr med halmviskor samt placeras på en, med halm belagd, torr plats. Gammal landtman. Mask i blomkrukor försvinna snart, om fosfors stickor nedstickas i kanten af krukan. Rif ostkanterna fint, blanda daruti så mycket sherry, tills en deg uppstår, som arbetas till den blir slät, packas i burkar och ätes pä smörgåsar. Småbröd. 107 gr. smör tvättas litet i vatten, hvarefter det röres en stund. Sedan iröras 213 gr. fint socker, 3 äggulor och 1 ägghvita samt sist 268 gr. hvetemjöl. Degen kanas ut ungefär så tjock som en två- krona, tages ut med mått och gräddas i ej för varm ugn. Efter behag kan smak tillsättas på bröden med vanilj, cedroessence eller några bittermandlar.
När samma förslag för någon tid sedan till afgörande förevar/ fann Ridderskapet och Adeln saken vara så beskaffad, att man enligt grundsats ej borde binda Konungen inom någon dass Frälse eller Ofrälse vid valet af sina rådgifvare. Ridderskapet och Adeln fattade derföre sitt beslut, i enlighet med hvad Konungens då på Bordet hvilanda Dsn 14 Juli f. m, <593 förslag, innehöll i detuttrycket: infödda SvenskajMän. Sannolikt har Höglofl. Ridderskapet och Adeln ännu samma rigtiga öfvertygelse. Då j ig ej kan föreställa mig, att någon särdeles tids utdrägt kan deraf följa, torde det tillåtas mig föreslå, att Ridderskapet och Adelr. såsom Ståndets tanka ville fastställa uttrycket infödda Svenska Män, och Betänkandet till ConstitutionsUtskottet återremittera, hvilket sedermera enligt 56 §, Regeringsformen bör förfara. Ridderskapet och Adeln ansåg Memorialet, med denna anmärkning, såsom af Ståndet godkänd, böra till Utskottet återförvisas. Vid förnyad föredragning blefvo bifall" na följande tvänne den 11 Juli på Bordet lagda Betänkanderu 1:0 OeconomieUtskottets om en fri Tackjernshandel. 2:0 SärskildtaUtskottets om förbud *» mot bruk af öfverflödigt Silfver. Upptogs å nyo OeconomieTftskottets den ij dennes först* gången uppläst* Utlå <59$ Den 14 Juli f, m. tande, öfver anmärkningarna vid Utskott-ts den 9 Maj afgifna Betänkande, angående ändring af Tjenstehjons flyttningstid.
Jag tror med Hans Excellence Grefve Mörner, att man ej kan ålägga Utskotten, att afgifva nya omarbetade utlåtanden, om Utskotten vilja qvarstå vid deras förra beslut, men jag tror, att Utskotten åtminstone böra lemna svar, och yttra, om de stå qvar vid sin mening, men icke helt korrt såga, att tre Stånd afgjort frågan, och att således Utskottet icke finner sig i nödvändighet, att yttra sig, orri anmårkningarne varit af något värde. I annat fall skulle man åt Utskotten öfverlåta en rätt, som Grundlagen ej lemnar dem, den. nemligen, att underlåta besvara ett Stånds anmärkningar, hvilket likväl år nödvändigt, om Ståndet viii ingå med en enskilt skrifvelse till Kongl. Maj;t. Den 27 Augusti J. m. 14? Herr Hjerta: Jag var ej hår tillstädes då Herr von Hartmansdorff gjorde sitt nyss omförmålte förslag till tillägg. Jag finner ganska riktigt, att da ett tillägg bör göras, i anledning af anmärkningar, saken då år af den natur, att anmårkningarne böra besvaras. Jag trodde saken anga blott en vanlig återremiss, derutlåtan^ det bestrides af enskilte personer inom ett Stånd,' hvilka Ståndet visar den aktning, att bevilja återremiss. På denna grund har jag trott, att sedan tre fjerdedelar af Stånden bifallit Betänkandet, det ej borde åligga Utskottet, som utgöras af fyra Stånd, att utarbeta ett nytt förslag, för det att några Ledamöter inom ett Stånd behagat göra anmärkningar, sorn kanske ej ens förtjena att besvaras. Det skulle försena göromålen, och göra omöjligt, att dermed komma till slut, om man skulle besvara sådane ani mål kningar. Jag anhåller således om bifall på hvad Herr von Hartmansdorff föreslagit. Herr Cederfelt öld: Någre värde Talare hafva tagit mitt uttryck om Utskottens skyldighet, att inkomma rned omarbetadt utlåtande, i en helt annan mening, ån jag tänkte det.