Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna grundsats, med’ consecjvens i alla riktningar tillämpad, skulle innebära, att innehafvare!) af den mest onererade jord icke har något skäligt anspråk på- lindring, emedan* han emoltagit samma jord obestridligen, under förbindelse att fullgörade henne vidhäftande åligganden. Detta är en princip, sorn, den må yrkas i hvad riktning eller från hvad håll sorn helst, jag alltid skall finna lika förkastlig.” Herr Prosten Linchnark har reserverat sig emot beslutet om centonalafgiftens fortfarande.. A.f Herr Prosten Nibelius:: ”Emot Utskottets vidblifvande af sitt, efter min tanka, för tidiga tillstyrkande, rörande Skydds-afgiftens nedsättning, åberopar jag mili vid Betänkandet N:o 12 i detta ämne afgifna reservation, och tillägger, dels att detta i förhand tillstyrkta beslut synes nu så mycket n era betänkligt, då — oagtadt den höga beräkningen* af Stats-Verkets inkomster, hvilken beräkning ej torde komma att lemna några öfverskott* — Stals-brist-summan, som genom bevillning skall fyllas, enligt Stats-Ut-skottets be;åkning i Utlåtandet N:o234> ondast med 54,961 R:dr understiger den Slals-brist-summa, sorn vid iö35 års Stals-reglering fastställdes; dels att Bevillnings-Utskottets tillstyrkande i afseende på ifrågavarande afgifts nedsättning, om det af Ständerna antages, kommer att innefatta det bestämda beslut, att denna afgift ej får öfverstiga 3 4 sk. för man och 12 sk. för rf vinna, och således icke endast förslagsvis gäller, ehuru Utskottet i sin motivering dertill i dess senare Utlåtande seker att åt saken gifva ett d v I i k t utseende.. 6 Bilaga, till Bevilhungs-Utslottets Utlåtande, N.o 37.
Till en början kunde härvid anmärkas, att det offentliga lifvet icke synes höra hit, men talaren sammanställde affärslifvet med det offentliga lifvet, och till en viss grad kan detta vara rätt, ty behofvet att hushålla letar sig väg äfven til! det offentliga iifvet, men att göra det husliga lifvet för qvinnan till en hermetiskt sluten krets, är detsamma som om man vilie förvandla det till en seralj, hvars tvång vanligen föranleder dess innevånare att intrigera emot sina förtryckare, och retas till en vild fanatism, som kan leda till samina resultat sorn det, hvartill Charlott Corday kom, hvars affär för öfrigt visserligen kan sägas ha varit sin död värd. Grins argument, att 2 Stånd redan ogillat K. M:s Propos. , måste jag betrakta såsom ett misstag, ty mig veterligen tiar R. o. Ad. icke afslagit den K. Proposm utan endast återremitterat LagUtsk:s Betänk. En annan talare har med den honom egna dialektiska fyndighet sökt visa att Utsk:s förevide förslag är liberalare 8n K. M:s, emedan det lemnär qvinnan öppet att blifva myndig eller icke. Det är ej lätt att begripa denne talares upfattning af begreppet liberalitet. Enl. min åsigt skulle deremot den af Etsk. föreslagna lag försätta qvinnan i ett plågsamt dilemma, ty då måste hon sjelf söka att varda myndig, hvilken ansökning lätt kan förutsättas innebära ett missnöje emot de personer, som tillhöra bennes närmaste omgifning. Men för att återkomma till det egentliga ämnet, till Konung Oscars liberalitet från Hr Cederschiöld!, så känna vi alla frågans närvide ståndpunkt. K, M. har föreslagit en reform, som blifvit understödd af Utsk. och 2ne Stånd. Det 3:dje St:t har antagit en modifikation och det 4:de har återremitterat förslaget utan tillkdnnagifven riglning. Hvad blir väl nu den praktiska följden af ett bifall till K. M:s Propos. å ena sidan af Utsk:s förslag å den andra? I förra fallet blir R. Stirs beslut
y 40 b. i 40 b. 5 40 Kronan afytlrade, icke må st} rikas i mindre lotter än de blifvit af Kongl. Majit och Kronan a. V 41 b. V 41 g. V 41 b. V 41 b. y* 41 ^ försålde 7 2 76 27 b. i 40 på Öland , om tillämpning dera af J'294 Kongl. Förordningen om jord b. ; 4l 1. 1 41 ä. -n 40 afsöndring 7 2 55 21 b. i 41 b. ; 4i b. V 41 Svar pä äterremiss , , , , , Kronosäteriet Ollestad, des* anslående tili bostäl7 O 70 13 a. a. i 41 a. a V 41 3. a. s 41 a. a. 5 41 le åt Domhafvande!) i Åhs m. fl. Häraders Domb. i 40 b. y 40 å, i 40 X194 saga, ,,,, , , i i t t i y ti 4 1 123 6 b. } 40 b. V 40 v r 40 f Kronotionde, om densaunnas levererande ellcr lö å. v 40 b. Sam m a n jemk n i ngsförs l a g c ch ii 40 A 40 i b 40 Volérings-propositioner , , , „ i sju socknar af Helsingland , faststäl4 i 375 5,6 v 41 45 40 å. 4 40 ä lande deraf lill samma belopp sorn f 4 40 i år 1789 , , , , > t titti t fttt 4 1 185 8-10 a. V 40 ä:
{C. .4.) Uti Kongl. Majrts vid innevarande riksdag aflåtne Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har, till ytterligare fullföljd af det för säkerheten inom landet och det för lagskipningen vigtiga arbetet med Länsfängelsernas ombyggnad efter cellsystemet, Kongl. Majit, under åberopande af den närmare utveckling af ämnet, som innefattas uti det den Nådiga Propositionen bifogade Statsråds-protokoll öfver Justitie-ärenden den 13 November nästlidet år, äskat att Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 400,000 ridr att utgå under åren 1852, 1853 och 1854, med en tredjedel årligen. Af nämnde Statsråds-protQkoil inhemtas, att de, af Rikets Ständer vid 1840 och 1847 årens riksdagar till Länsfängelsi byggnader beviljade serskilda anslag af 900,000 ridr vid den förre, och under den sednare riksdagen 300,000 ridr, hvilket sistnämnda belopp blifvit fördeladt att användas under åren 1849, 1850 och 1851 med en tredjedel under hvardera året, beredt utvägar, att uti 11 af de större eller mera befolkade länen och uti Stockholms stad för kronans fångar anlägga fängelser, inrättade med celler, till ett sammanräknadt antal af 1,078; att för bestridande af utgifterna för dessa fängelsebyggnader skulle erfordras, utöfver samma anslag, en ytterligare summa af 102,727 ridr, samt att, till betäckande af denna summa och för uppförande uti de öfriga 13 länen af Ländsfängel* ser med celler, uppgående, enligt ett af fångvårdsstyrelsen upprältadt och till Kongl. Majit öfverlemnadt förslag, till ett antal af 736, ansetts erfordras en millioner riksdaler banko. Bih. till R. St.
17/pj den, som på åker eller äng stule litet eller mycket af säd, hö eller halm, vore förfallen till dubbelt ansvar emot annan stöld, samt, uti /\o Kap. 5 §. samma Balk, olofligt borttagande af frukt ur annans trädgård, humlegård eller kålgård, äfvensom af ärter eller bönor till full mansbörda eller lass, ansåges för slöld, jemväl om värdet understege det belopp, föregående 1 §. föreskrefve till skillnad af stöld från snatteri, dels att, när de med tillgreppet förenade omständigheter icke i allo inträffade på hvad uti det ena eller andra af förstnämnde tvänne Lagrum förutsattes till utmärkande af förbrytelsens olika egenskap, grunden för bestämmandet, under livilketdera densamma vore att hänföra, icke kunde sökas i det afseende, Lagstiftaren förmentes hafva gjort å det ställes förmodade belägenhet mera eller mindre nära ägarens hemvist, der det tillgripna funnits, helst ett sådant antagande icke stöde att förena med det ostridiga förhållande, alt dessa stadganden, enligt deras uttryckliga lydelse, borde tillämpas äfven om den åker eller äng, hvarå säd, hö eller halm stulits, läge invid ägarens bostad, eller om öfriga ofvanberörde jordalster vid tillgreppet vuxit derifrån aflägse, dels alt i allmänhet Domaren, vid bedömandet utaf straffbarheten af en förbrytelse, som icke funnes vara i Lagen bestämdt afsedd, men innefattade en del af de kännetecken, hvarmed serskilda förbrytelser der blifvit utmärkta såsom medförande strängare eller lindrigare ansvar, ålåge använda detta sednare, och dels att, då potates otvifvelaktigt borde räknas, icke till sädesslag, utan till jordväxter af den art, 4° Kap. 5 §. Missgerningsbalken omförmälde, den omständigheten, att de, när tillgrepp af dem skedde, voro växande på åker, sålunda icke finge föranleda till det svårare ansvar, Kap. 1 §. samma Balk stadgade. Häraf följde, att som de po tates, Niemsson och Storm sig tillegnat, utgjort mindre än mansbörda, af endast 16 sk.
Vid bemötandet af dan anmärkning, som blifvit rigtad mot Utskottets förslag, att jemnkning af extra rotering borde föregå äfven i de Län, der extra roteringarne funno sig nöjde med 1811 års förrättning, torde Utskottet få erindra, att den samma är verkställde indelning till extra rotering, endast provisionel! egt rum och blifvit verkställd, utan iakttagande af de bestämda grunder, som nu blifva i fråga att tillämpas; och då varaktigheten af detta nya indelningsverk, otvifvelaktig! för sig mäste linna det starkaste stöd uti en jemn fördelning af roteringsbesväret, samt statens interesse jemväl kan vara beroende under jemnkningens företagande, derest å något ställe rotarne blifvit tillslagne mera, än dem tillkomma bör; så anser sig Utskottet icke kunna förändra den tanke, som Utskottet i berörde afseende uttryckt. De flesta anmärkningar, som mot Utskottets Betänkande blifvit yppade, hänföra sig till den af Utskottet, med dess tillstyrkande understödde fråga om beståndet af åe mellan Kongl. Majit och Kronan samt *354 ■B***' pch Ekon. Uuk. Betänk andert. Extra Rotehållare redan ingångne conlractef om förvandling af extra roteringspligten från skyldigheten att uppsätta manskap till den att utgöra andra prestationer, samt oro rättigheten för Kongl. Maj:t att äfven framgent sådana öfverenskommelse!' med extra Rotehållare afslula. Då Riksens Ständers Beslut om extra roteringen innefattar, att densamma horda utgöra första medlet till Rikets ökade för? svar, och på en gång med ordinaira armeen Uppbådas och utcommenderas, samt allmän? na beväringsskyldighetens åtagande skall endast med det villkor hafva blifvit ingången, att extra roteringsmanskopet förut borde
Hvad slutligen beträffar Herr Friherre Ridderstolpes uppmaning till Utskotten, att i I detta ämne infordra yttrande från Städernes Brandförsäkrings-Bolag, hafva Utskotten icke kunnat densamma efterkomma, enär ej blott infordrandet af ett så beskaffadt utlåtande från en enskild Corporation, ligger utom gränsen af den Utskotten tillhörande myndighet och befattning, men det jemväl förekommit Utskotten, som vöre det Bolagets men icke Fikets Ständers åliggande att bevaka Brandförsäkrings Fondens rätt och säkerhet, i händelse Bolagets Styrelse skulle anse denna Fond vara i äfventyr ställd, såsom följd af det hittills brukliga sätt att krut genom StäV derne transportera, Slockholm den 2 Julii 1829. 98 Statstamt Allm. Besv.o.Oec.-Utsk,Uti,N-.o N:o 46. Ankom till Exp.-Uisk. d. 7 Julli 18J g. Ytterligare Utlåtande, i frågan om försäljningen af den så kallade Lif-Stall-byggnaden vid Kongs* öhr. Enl igt de meddelanden, som uti ankomne Protocolls-Utdrag fått emottagas, hafva Hög. vördige Preste Ståndet och Vällofl, Borgare» Ståndet bifallit det Utlåtande, under Nto 15, som af Stats» samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotten den 23 nästförflutne April blifvit afgifvet, i anledning af Herr Friherre Ridderstolpes, Fredrik, Motion om inställande af den försäljning af Lif * Stallbyggnaden vid Kongsöhr, derom Kongl. Majjts Nådiga befallning till Dess och. Piket* Stats-Contoir den 21 November 1897 ankommit; hvaremot anmäikningar emot samm» Utlåtande blifvit framställde! Inom Högloft.
Bancolftskottet med härå fa stadt afseende föieslagit att, sedan vederbörlig classification inom hvart och ett Län särskildt blifvit uppgjord , emellan de såsom antagelige ansedde Låneafisökningar, det mätte på Kongl. LandtbrUksAkademien ankomma, att slutligen i ett samtnanhahg granska det hela, bch för hvart och ett år bestämma ordningen för, och beloppet äf de ifrån BanqUen utgående Lånebiträden; har det ingalunda Undfallit Utskottet, att emottagandet af ett sådant Uppdrag helt och hållit beror af Kongl. Akademiens frivilliga begifvande* Och Utskottet tillstyr* Banco Utskottets Betänkanden. S55 ker derföre vördsamt, att, derest Utskottets Förslag på det hela skulle af Rikets Ständer godkännas, Rikets Ständer måtte, jemte den underdåniga skrifvelse som genom deras Expeditionsutskott i detta ämne kommer att till Kongl. Maj:t afgå, uppgifva ock anmäla de Redactionsförändringar, hvilka Utskottet till tidens vinnande ansett sig böra såsom alternativer föreslå, vid de puncter Sorn i någon måtto röra Kongl. LandtBruks-Akademien ; för den möjliga händelse att antingen Kongl. Maj:t i Nåder pröfvade Kongl. Akademien ej böra med en dylik extra befattning besväras eller ock Kongl. Akademien icke funne isig i tillfälle att densamma emottaga och besörja* Sådane puncter äro: Uti Usta Art §§. 7, 8 och ^ samt Uti 4:de Art. §§. 1 och 2. Detta allt underställes vördsamt Rikets Ständers närmare upplysta bepröfvande; och bifogas, enligt förbehåll, någre Ledamöters yttrade särskilda meningar. Stockholm den 18 November 1823. Förslag till Reglemente och Författning angående OdlingsLun. ' % , 1 -ta Ärt Örn ordning att söka och erhålla OdlingsLäti. §. i.
I anledning af de flera, här ofvan uppgifna motioner, rörande personliga skyddsafgiften, har Utskottet, som, på sätt anmäldt är, vidblifvit i siu helhet nu gällande Bevillningsgrunder, bort, hvad serskildt angar denna afgift, närmare utreda, att, då densamma utgår såsom ett bidrag till samhälls-inrältningen för det lika personliga skydd, en hvar under Lagen åtnjuter, utan afseende på stånd, vilkor eller förmögenhet, och en gradation i afgiften, lämpad efter olika förmåga, skulle möta alldeles samma svårigheter, som föranledt Utskottet att förkasta förslagen om hela Bevillningens utgörande på sådant sätt, Utskottet ock anser skyddsafgiften böra för alla lika beräknas, endast med hittills iakttagen skilnad för olika kön, i jemförelse till deras arbetsförtjenst, helst hvar och en för siu inkomst Bihang till R. St. Iri i hg a-Ut slottets Betänkande N:o 5. eller förmögenhet serskildt beskattas, hvaremot, enär erfarenheten visat, att de flesta ej kunna anses fullt arbetsföre, eller såsom tjenstehjon fullgoda, förr än vid fyllda 18 år, Utskottet funnit denna tidpunkt vara den lämpligaste, då skyddsafgiften bör vidtaga och sedermera utgå till och med fyllda 60 år, hvarefter arbetskraften vanligen är i ett större aftagande; likväl med de undantag, för egande förmögenhet eller inkomst, som, vid Bevillningsgrundernes tillämpning, för de sistnämnde komma att serskildt bestämmas; äfvensom Utskottet, i händelse, vid Bevillningens fördelning, någon utväg lill nedsättning möjligen visar sig, såsom följd antingen af förhöjd bränvinsbrännings-afgift eller af andre orsaker, är betänkt, att i första rummet föreslå användandet af en sådan nedsättning till minskning i skyddsafgiften, sorn kännbarast träffar de jordbrukande, arbetande och mindre bemedlade samhälls-classerne. Och ehuru ifrågavarande motioner torde få anses härigenom besvarade, bör Utskottet likväl vördsamt anmäla, att behofvet af de uti meranämnde afgift yrkade flere jemkningar, äfvensom hvad Lars Larsson från Elfsborgs
Konung Gustaf III.-s HofStat åtnjutit, att å denna Stat uppföras med tillhopa 45o. I sammanhang härmed får Utskottet afgifva utlåtande öfver ett från H. R. o. A. till Utskottet remitterat Memorial .af Hr Grönhagen, Gustaf, deri han yrkat att åtminstone ifrån vårtiden 1796, då han till StabsFendrik vid f. d. LifRegementets värfvade InfanterieBataillon befordrades och en Underofficers Lön af 5o R:dr R:gs af honora tillträddes och till år i8i5 då ett ExpectanceArfvode af i5o R:dr B:co såsom Lönlös Officer honom tillädes, af Allm. In dr.Statens Besparingar eller annan Fond undfå ersättning för den, honom ohördan, innehållne PageLönen, den han enligt Högsts. Konung Gustaf III» Testamente förment sig hafva bordt för hela den förflutna tiden tillgodokomma samt äfven fortfarande böra åtnjuta, serdeles som han så i fred som krig troget tjenat Konung och Fosterland, samt Nationens Representanter lära anse för en glädje och helig pligt att fullgöra Högstbemälte Konungs bestämdt uttryckta vilja, under förmodan til - Betänkanden, N:o iÖ2. 38g lika, att det skulle vara under Nationens värdighet, att på en oskyldig medborgares bekostnad bereda Staten en så obetydlig fördel sorn den hvarom denua fråga handlar. Utskottet har inhemtat, att K. M:t, uppå Herr Majoren Grönhagens underd.
Morgonen var mycket lofvande och vacker, barometern hade inte fallit utan »stod på samma fläck», och det var ju ändå något. Bärgningen var i full gång. Och så vid elfvatiden kom det häftigt åskväder med skyfall. Rägnet stod som spö i backen. Det såg ut att bli dagsrägn, barometern sjönk ideligen och långsamt. Brukspatronen kom in mycket förargad och ond. — Den här dagen kostar landet millioner, sade han. — Ja, jag är nöjd, om vi bara få godt väder i morgon, då tar sig allting annorlunda ut, råkade fru Agatha säga. — Det hjälper inte med i morgon, det blir förstördt idag. Jaså, du tänker bara på det där välsignade besöket, men om hela årets möda och omtanka gå förlorade för mig, det frågar du minsann inte efter. — Han gick in i sitt rum och slog dörren häftigt igen efter sig. — Ja, men käre Pehr, jag kan väl inte hjälpa att det rägnar! — Herre Gud, hvad var det nu? Ett misstänkt skrammel hördes från röda gästrummet. — Ja kära frun, det kunde jag inte rå för, det slant rakt ur händerna på mig, hördes en ömklig röst därinifrån. Det var hjälp-Johannas. — Hvad var det som gick sönder? — Nu blir väl frun alldeles ifrån sig, — det var. — Väl inte kannan till det nya tvättstället? — Nej, det var det visst inte, nej så galet var det inte, det var fatet. Fru Linde sade blott: — Plocka upp bitarne! Nog var det harmligt; det nya stället med rosenmönstret, hon köpt enkom för Hilma, var spolieradt. Nu fick hon taga ner det gamla från vinden igen. När hon gick förbi förmaksdörren, såg hon Kristin ligga i ena hörnet och skura. — Hvem har varit här och smutsat ner? frågade hon. — Frun får inte bli ond på honom, han kunde inte rå för det, stackarn; pojkar ä’ ju pojkar, han visste inte att han var smutsig om fötterna. — Vänta du mig, när det här väl är öfver, sade fru Agatha bortåt barnkammaren, där ett litet ljuslockigt hufvud satt nedhukadt öfver en stor smörgåstallrik. Nu har jag inte tid, men vänta du!
Jag anhåller derföre , att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa proposition till bifall , i enlighet med hvad jag nu haft äran anföra , äfvensom den önskan , att vallitstorne måtte upprättas i alphabetisk ordning , emedan deras författande i nummerföljd ej är så tillfyllest görande, då frågan är att bespafä tid. 9fn J. * Junii f. m. 333 Grefve von Schwerin , Fredric Bagislaus-. Med Förstärkt Statsutskott förstås icke något af de vanliga Riksens Ständers Utskott, som bearbeta dit remitterade mål, utan Riksens Ständers Fullmäktige, som med deras rätt afgöra de frågor, hvilka till Nämnden hänskjutas. Af sådan orsak kuna endast de personer derifrån uteslutas» som äro uti 41 §. Riksdagsordningen uppräknade och hvilka blott äga säte och stämma i Ståndens Plena. BeviIlningsUtskott#tg Ledamöter kunna så mycket mindre utestängas sorn Bevillningsfrågor äfven afgöras af det förstärkta StatsUtskottet; ej eller Electorerne; tyde uppträda här såsom Ståndets Fullmägtige. Det är en sanning att 73 §. Riksdagsordningen utvisar, att äfven andra Utskott kunna förstärkas. V<d ett sådant förhållande lär det ej gå an, att åt den Stora Nämnden, hvarom nu är fråga, uppdraga afgörande! af mål, sorn blifvit behandlade af till exempel sammansatta Statsoch BancoUtskotten, utan torde denna Nämnd endast få befattning med ämnen, som till Riksens Ständer blifvit hänskjutne från StatsUtskottet och jemväl af Bevillningsutskottet, enligt det särskildta stadgande härom, som uti 69 §. Regeringsformen finnes uttryckt. Friherre Cederftröm: I anledning af hvad under discussionen blifvit yttradt, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Riksens Ständer hafva lika rättigheter att fordra redo och ansvar af Revigorerne, som af Fullmägtige t RiksgäldsContoiret; ty 70 §.
Ja visserligen: emedan Konungens rätt att göra nåd upkommit för att mildra lagens oböjlighet och bestämda tillämpning, genom eftergift i brottslingens straff och Kronans rätt, utan förnärmande af enskildtes lagliga rättigheter. Hvilket efter min tanka kunde få blifva grunden för Constitutions Utskottets betänkande öfver denna fråga. Herr Doctor Wijkman önskade att Utskottet ej måtte i dess betänkande inlåta sig i något raisonnement. Herr Kammarherren Silverstolpe: Om frågan besvaras i enlighet med dess framställning, så skulle Utskottets utlåtande blifva, att, som Justitia} Ombudsmannen endast anfört sina enskildta. tankar om ämnet, utan att dervid begära någon åtgärd, så hade Constitutions Utskottet ej ansett sig böra uptaga dem till pröfning. Utskottet, som gillade detta förslag, beslöt, att Betänkande skulle i enlighet dermed till Riks Stånden afgifvas.1 Uplästes Fördelningens ingifne förslag till redaction af stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt.2 Lades på bordet. Företogs till afgörande Riksdagsmannen Nordstedts från sista Plenum på bordet hvilande Memorial, angående rätta grunden för utgörande af Riksdagsmans arfvode inom Bonde Ståndet.3 Flera af Bonde-Ståndets Ledamöter önskade att, endast Enkor och omyndige ej finge undandraga sig skyldigheten att deltaga i Riksdags Fullmägtiges aflöning, Riksdags Ordningens stadgande derom måtte blifva oförändradt. Herr Grefven och Ordföranden uplyste att om en sådan frihet för Enkor och omyndige ägt rum, vore det fel af landsortens tjenstemän, emedan Grundlagen intet undantager dem, och deras rättighet att genom förmyndare deltaga i Riksdagsmanna val står dem öppen. Herr Doctor Wijkman:
Den förstnämnde var dock i början icke så litet skygg och gaf nästan alltid undvikande svar på Annchens frågor. Dessa gjorde dock så mycket att han, i början mot sin vilja, kom att mer och mer tänka på hvad den unga flickan så ifrigt framhöll. De idéer han också besjälats af under sin vistelse i Österrikes hufvudstad funno också nu mera näring hos honom och länge dröjde det icke, förrän han öppet bekände för Annchen, att han på allvar började hylla de lutherska lärosatserne. Men han afgaf samtidigt också en annan bekännelse, och det var att han älskade den unga mjölnarflickan. Annchen blef häraf så förskräckt, att hon som en jagad hund sprang till sitt hem, der hon nu hade sin första sömnlösa natt. Han, den rike officeren, älskade henne, den fattiga och obemärkta mjölnardottren! Var detta väl en sanning eller endast ett bittert hån? Vid tanken på detta sistnämnda begynte den stackars flickan att gråta konvulsiviskt, ty äfven hon hade fattat kärlek till den sårade. Detta visste hon icke förut, men i detta ögonblick stod denna känsla klar för henne. Hvad skulle fadren, Mathias Gründler och dennes son, med hvilken Annchen ju var trolofvad redan i vaggan, säga härom? Det svindlade för hennes ögon och ingen blund kom den natten i dem. Tankarne tumlade om i hennes lilla täcka hufvud alldeles som hafvets fräsande vågor under stormen. Mot morgonen blef hon dock lugnare, och då hon med bevingade steg vid soluppgången ånyo ilade fram på en af de smala gångstigar, som öfver kullarne förde fram till den lilla staden Lützen, var hon nästan lika glad som förut. Ett tätt moln skymde dock hennes bländhvita panna, då hon redan på afstånd såg mäster Wolfs lilla inbjudande stuga titta fram på sidan om ena stadsporten, och det var med en nästan klanglös stämma hon hviskade för sig sjelf, under det hon pressade händerna mot det våldsamt klappande hjertat: "Hvad skall han säga i dag? Gud, hvad jag är orolig! Är någon olycka i antågande?" Då hon inträdde i det rum, der Joseph von Bierich hvilade, sof denne ännu.