Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det sysslomannen i Lindstedts concursmassa afgifvit slutredogörelse för deras förvaltning och Låne-Conloiiet för dess i Lindstedts concurs bevakade och till betalning med förmånsrätt fastställde fordran uppburit elen Låne-Contoiret, enligt samma redogörelse, tillkommande utdelning utur massan med tillsammans 18,3o8 hulr 2 sk. q r. B:co; men de personer, hvilka ingått borgen för Lindstedts upphörd, till belopp af 5ooo R:dr, vägrat att samma borgen godvilligt infiia, samt dels, vid sådant förhållande, lagsökning blifvit emot desse personer anställd, dels till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag af den ic) April i836, LåneGontoirets Direction blifvit af Banco-fullmägtige anmodad att genom Conloirets ombudsman låta vidtaga ytterligare lagsökningsåtgärd emot f d. Casseuren Björkman, dels ock upplysningar från nämnde Direction blifvit af Banco-fullmägtige infordrade, huru sig förhölle med de rättegångar, sorn wppstått emellan Låne-Contoiret och de enskilde personer, för hvilka Lindstedt låne-rnedel förskingrat, hafva Banco-fullmägtige den 8 November i838 beslutat, att frågan om ytterligare ersättningstalans anställande emot Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander skulle tagas till slutligt afgörande, efter inhemlande af omforma Ide upplysningar, och sedan sig visat, huruvida, genom de emot Lindstedts löftesmän och Björkman vidtagna utsöknings-å(gärder, större eller mindre del af det Låne-Contoiret ytterligare tillkommande ersättningsbelopp kunde indi ifvås. Nu har Directionen öfver Malmö Låne-Contoir uti dess vid början af innevarande Riksdag till
För* hållandet härmed inhämtas af Konungens Befallningshafvandes bifogade tillkännagifvande} att Kongl. Majit låtit vid Stadens öfverenskommelse i denna del för framtiden bero, så länge för arbetet sådant påfordrades.” ”Utom 4-dt B. iV.o 157, 158. is ;o Ven a 2 Juni ”Utom de medel, hvilka, så vidt jag vili draga mig till minnes, blefvo i början af Staten anilagne, men hvilka jag nu till beloppet icke kail uppgifva, har för det redan verkstäldta arbete samt rudimaterierna för detta års arbete, kostnaden ungefärligen bestått i följande contanta bidrag: af f. d. Konungen 1S06 och 1807 R:d 14,990. af Stats-Medlen, detta år inberäknadt, i 6 år -* t 30,000.' Stadens deltagande undér den förflutna tiden, evalveradt i penningar, kan med skälig säkerhet påräknas till - . 5000. S:a R:d 49,990. Om ock för det återstående arbetet kostnaden skulle mätas efter utgiften för det verkställdta; så visar sig dock säkrast, att det ifråga ställdte bidraget med 5000 R:d et fordras åtmindstone i 5 år eller intill nästa Riksdag; och detta blifver än mera deraf uppenbart, att alla erforderliga behof, isynnerhet hvad Virke och Timmer angår, varit i årligt tilltagande pris, så att i sednare åren kostnaden dertill blifvit ökad mest med 25 procent , hvilket vid förlidet års upphandling isynnerhet visade sig, såsom en följd af skogarnas märkeliga aftagande och effecternas anskaffande frän längre afstånd, äfven från andra Provinser.” Det faller af sig sjelf, att om icke 5 års bidrag af Staten erfordras, för arbetets fulländande, så kommer det att upphöra, och då Räkning hvarje * Den a 2 Juni. 125! hvarje 3r författas öfver det som åtgår, så undan* röjes derigenom allfarhåga, att bidraget kunde komma att begagnas längre, än för hamnbyggnadens fullbordan sådant vore nödigt.
December år 1824 fortvarande serskilda administration af Bankens Byggnadsarbeten; i och hvarmed Memorialet, N:o 34, var ogiiladt; äfvensom Ståndet dels lade till Handlingarne, Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 62, öfver de hos HöglofligeRidderskapet och Adeln gjorda anmärkningar emot Utskottets af irenne Riks-Stånd bifallna - Pro t, Utdrag den 24 J-ulii 1829. 8.t fallna Memorial, N:o 3a , angående Silfvermynts utvexling till några Academier, Collegier och Allmänna Inrättningar inom Hufvudstaden; dels gillade samma Utskotts Utlåtande, N:o 63, i anledning af gjorda anmärkningar emot det i Utskottets Betänkande, N:o 24, gifna förslag till förändring med anmaningarne vid Ilanco-Disconten och Province-Låne-Contoiren. S. D. Af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens nedannämnde, nu å nyo föredragna Utlåtanden, biföll os : N:o 47> i anledning af väckt fråga om anslag af allmänna medel till aflönande af en Djur-Läkare i hvarje Län; samt N:o 48, i anledning af väckt fråga om en större och en mindre Sädes-Torkinrättnings uppförande på allmän bekostnad; och lades till Handlingarne: N:o 49, me<i anledning af erhållne återremisser å Utskottens Betänkanden, N:s 3a och 34; N:o 5i, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 22, rörande Tractamente för Städernes Magistrater och Borgersman, då de till besigtningar för Kronans räkning varda kallade; och N:o 5iy med anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 10, i fråga om tillökadt anslag för Undervisningsverken i Riket. Utdrag den a 4 Ja lii 1829. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D.
Kalmare d:o Blekinge d:o Jönköpings d:o . Kronobergs d:o Christianstads d:o Malmöhus d:o Hallands d:o Götheborgs d:o Elfsborgs d.o Penningar. Kronovärdi. Ct. S p a n m ä I. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Villde å 6 U:dr Tunnan. Mått. j Värde förslagsvis jå 6 B:dr Tunnan. Mått. Värde. Summa Banko. 1,488123] 8,9521331 — | 580| —| 3,480] — | — | 2,068] 23] 42,442133 ] — | 383,0381 30| — 26 Transport Lands-Staten i Skaraborgs Län » » Nerikes d:o » » Wermlands d:o » » Westmanlands d:o » » Kopparbergs d:o » » Gefleborgs d:o » » Westernorrlands d:o . » » Jemtlands d:o » » Westerbottens d;o » » Norrbottens d:o Löneförhöjning till Lands-Staterne, Reservations-anslag . Kronovärdi. Skiften och Afvittringar 42,000 Utflyttningshjelp efter Laga Skiften, Förslags-anslag 46,000 Vägar och Kommunikationer 8,000 Undervisnings-anstalter för Jordbruk och Landtmanna Näringar 26,000 Odlingshjelp m. m. för Krono-Nybyggare, Förslags-anslag 3.000 Befrämjandet i allmänhet af Jordbruk och Landlmanna Näringar 10,355 Hästafvelns förbättrande 20,000 Undervisnings-anstalter för Slöjderne j 20.200 Indelt på förslag. Oindelt. Summa Summa Banko. Mått. Värde å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. Penningar. Kronovärdi. Markegång på förslag. Summa Banko. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Mått. Värde ä C R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å G R:dr Tunnan. [Mått. Värde. St.
Utskottet, som nu mera till pröfning förehaft äfven den del af Kongl. Majits ofvanbprörda Nådiga Proposition, som angår sättet för de upplånade medlens användande, får i afseende derå, efter Banko-fullmäktiges hörande, vördsamt anföra följande: Då de medel, som äro i fråga att utomlands anskaffas, möjligen måste betingas på drygare vilkor, än som motsvaras af här gällande laglig ränta, har Kongl. Maj:t trott det både kunna och böra stadgas att, vid utlåning af samma medel, en lämplig provision afdrages, hvarigenom Banken hålles skadeslös för dess omkostnader, samt på grund deraf föreslagit, att af den beredda tillgången måtte bildas en särskild diskonteringsoch utlånings-fond, och att, jemte ränta för de å denna fond beviljade lån, må erläggas en provision till det belopp, som Banko-fullmäktige, efter sig företeende omständigheter och behof, finna skäligt att bestämma, och som vid lånens meddelande förskottsvis afdrages. Lika med Kongl. Maj:t anser Utskottet, att af den genom det utländska lånet eller kreditivet beredda tillgång bör bildas en särskild diskonteringsoch utlåningsfond. Denna fond torde lämpligast kunna benämnas Statslåne-fondcn och till förekommande af sammanblandning med Bankens egna fonder, böra i dess räkenskaper särskildt upptagas och redovisas, enligt de vidare föreskrifter, som Fullmäktige, efter inhemtaode af vederbörandes yttrande, kunna finna skäligt att till efterrättelse meddela. Hvad angår vilkoren för försträckningars erhållande från nyssnämnda fond, så ehuru Utskottet delar den åsigt, att för dylika försträckningar bör, jemte ränta, erläggas särskild provision, och att dennas belopp må af Fullmäktige, efter sig företeende omständigheter och behof, bestämmas, synes det likväl vara angeläget, att någon begränsning sker, hvarutöfver provisionen ej får uppgå, emedan eljeåt vilkoren möjligen kunde blifva sä betungande, att det med lånets eller kreditivets upptagande åsyftade ändamål, att bereda näringarne behöfligt understöd, skulle komma att till väsentlig del motverkas.
Detta hindrade val icke Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, att hos Konungen i underdånighet anhålla -om undersökning af Discont - Directicnens förhållande, meri de för detta ändamål flere gånger af styrelsen vidtagne åtgärder föranledde till intet annat resultat, än de dertill utsedde Auctoriteters loford öfver Hirectionens berömliga förvaltning. J öfrigt äro de i frågavarande fastighetslånen i det afseende olika mot de som förut varit, att de böra utgå mot siifverränta, och öka således Bankens soliditet. Jag vet ej eller, att BondeStåndet uteslutande för sig föreslagit dessa låp, pitan för fastighetsegare i allmänhet. Herr Grefven och Land t Mar sk al keti hemställde, att Herr Munck af Rosenskjölds anförande afven måtte åtfölja den nyss beslutade remis* gpu till Stafsoch BancoUtskoften. ■Pifölls, 314 Den 25 September e. m. Föredrogs å nyo pch bifölls Bevillning^ Htskottets den 15 dennes under N.'o 3g aft låtne, samt den j8 derpå följde eftermiddagej| på bordet lagde, Memorial, med förslag till en förändrad tariff för husbehofsbränvjnsbrännings afgiften. Företogs till pröfning LagUtskottets dea 4 dennes under N:o i§o afgifne, samt den a8 derpå föl Ide eft ermiddagen på bordet lag* de, Utlåtande, i 'inledning af gjorde anmärk^ ningar vid UtsKottets förut meddeldte Betänkande angående yrkad ändring uti Kongl. För; ordriingarne den 24 Augusti 1813 emot FyjU leri och Dryckenskap; samt den 20 December 1815 i hvad denne sednare angår loga Domstol! för åtal emot oloflig bränvins,försäljning. Herr von Hartmansdorff, August:
Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ersättning för utgifter, anvisade på lif verskollen å Statsverkets inkomster för år 1845. (Stats-Utsk. Ull., N:o 61, tolfte punkten). S. A. K. Rikets Ständer hafva i öfvervägande tagit den uti E. K. M:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof förekommande framställning rörande Statsverkets godtgörande för det belopp af 5,737 r:dr 21 sk. 3 r:st., hvarmed, enligt 1845 års rikshufvudbok, öfverskotteu å samma års Statsinkomster understigit derå anvisade utgifter, och hvilken af Stats-kontoret förskottsvis betäckta brist Rikets Ständers fullmäktige i Riksgälds-kontoret ansett sig icke vara bemyndigade att ersätta; och då det synts både olämpligt och ändamålslöst att fortfarande i räkenskaperna balansera ifrågavarande brist, hafva Rikets Ständer funnit skäligt medgifva, att densamma må, med 5,737 r:dr 21 sk. 3 rist., varda utaf Riks - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 37. 51 gäldskontorets medel, efter behörig reqvisition, Statsverket godtgjord. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Mars 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Mars 1851. Preste-Ståndet — 19 Borgare-Ståndet — 19 Bonde-Ståndet — 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förlängning af upplåtet arrende af Motala kungsfiske och mjölqvarn i Östergöthlands Län. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 63.) S. A. K.
Kunna icke ”sådana handlingar företes, då må förre e”garens åtkomst, genom annan laglig bevisning, styrkas.” Efter Stats-Rådets och Högsta Domstolens hörande, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande ; och då, i fråga om egande-rätt till fast egendom, erfordras den yttersta fullständighet i bevisningen, hvarföre ock Lagen stadgar, att alla afhandlingar om fastighet skola skriftligen upprättas, , samt tillförlitligheten af annan bevisning än den, som genom företeende af skriftliga handlingar kan åstadkommas, oftast blefve ganska svår att bedöma , serdeles som den ena parten, eller den möjligen varande rätta egaren till fastigheten, dervid icke är tillstädes , och dessutom emot Edert ifrågavarande Förslag förekommer, att detsamma icke utmärker beskaffenheten af den lagliga bevisning, som, till styrkande af förre egarens åtkomst, finge åberopas och antagas, Kongl. Mnj.ts Nådiga Skrtfv. N.o Q1. 23 eller ens hänvisar till något visst Lagrum, som i sådant afseende borde tjena Domaren till efterrättelse; så har Jag funnit Mig icke ega skiil, alt till berörde föreslagna Lagförändring lemna Kådigt bifall.
»Axel, var uppriktig!» »Celeste, jag svär »Tyst!» hon lade sin lilla hand på hans mun – »svär ej!» »En kyss, min engel!» »En annan gång – Axel!» »En annan gång är en skälm!» »Ni är en skälm alla gånger, grefve Axel.» »Ah! förtjuserska!» De föllo i hvarandras armar. I detta ögonblick hördes ett buller från taket, och ett stycke af rappningen föll ned alldeles på grefvens liktorn. De sprutto till. »Min Gud! Hvad var det?» »Åh ingenting – en vindstöt har skakat detta ruckel, se der allt.» »Celeste! låtom oss älska, lefva och njuta!» Le Drou ligger på golfvet i rummet ofvanför det nyss beskrifna. Med en såg har han åstadkommit ett hål i golfvet, stort som en biljettlucka. Häraf det buller de älskande hört. Han kastar sina blickar dit ned. Han darrar af vrede och hämndlust. »Karameller och ridpiskor. Ha! Jag skall hämnas.» Grefve Axel sliter sig ur sin älskarinnas armar och vill skynda ut. Ett pistolskott smäller och ett hvisslande läte höres. Kulan genomborrade hatten, men grefven hastade ut. Celeste ger till ett anskri, men tystnar hastigt; en störtsjö från taket spolar öfver henne. Hon dånar. Grefve Axel skyndade ned mot Storkyrkobrinken. Fyra dolkar sänkas i hans bröst. Han störtar till marken. »Hämd för Celeste och ridpiskan,» hinner Le Drou att hviska i hans öra. Han var död. Le Drou sölade sin blåa hand i hans blod. »Blif åter ren, du är hämnad!» »Nu till henne,» gnisslar Le Drou. Han skyndar tillbaka. Hon vaknar just ur sin svimning. »Le Drou!! – O Gud! – Axel!?» »Död!» »Hu! och jag – hvad har du gjort? Hon skyndar fram till en spegel. Ett infernaliskt leende krusade Le Drous tunna läppar. Hon var blå – för evigt blå i hela ansigtet. Hon bleknade trots färgen. En blodström störtade ur hennes mun.
Stat inflyttade och såsom årlig pension tillagde en del utaf de Lönebelopp deras mån å Allmänna Indragnings-Staten egt i sin lifstid innehafva, samt en sådan disposition af hvad som bordt vid männens afgång besparas, alltså icke synes öfverensstämma med Indragnings-Statens ändamål af dess succesiva förminskning, hafva Revisorerne ansett sig bora å detta förhållande fästa Riksens Högloft. Ständers uppmärksamhet. Med 'anledning af 2 § i Revisorernes lnstrnction sorn stadgar att Revisorerne åro berättigade af Kongl. Stats-Contoiret infordra alla de upplysningar och handlingar, som finnas nödige, afven för annan tid ån de tvånne år, hvartill Revisionen sig sträcker, hafva Revisorerne, som från Kongl. Stats-Contoiret erhållit underrättelse, att dess Memorial - Böcker äfvensom Kongl. Rånte-Kammarens Hufvud-Bok kunna vara afslutade den 1 November hvarje år för d«t näst föregående året, ehuru sådant nu icke år stadgadt, funnit sig böra föreslå, det Rik - Revisorers Berättelse. sens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i nnderdånighet anhålla om det nådiga förordnande, att berörde Räkenskaper i Kongl. Stats-Contoiret skola vid hädanefter infallande Revisioner vara afslutade den i November för det nästförflutna året och för Revisorerne tillgänglige. I öfrigt få Revisorerne hos Riksens Höglofl. Ständer anmäla, att då det vid sista Urtima Riksdagen, genom samtliga Riks-Ståndens bifall till Stats-Utskottets
1 följd af det ökade förtroende, elementarläroverken under sednaste tider vunnit, har, såsom nyss är nämndt, lärjungarnes antal inom dessa läroanstalter betydligen ökats. Denna tiilvext har i synnerhet egt rum inom skolans lägre klasser, och mängden af lärjungar inom samma klass har sålunda ej sällan stegrats till ett antal, som gjort del för en lärare nästan omöjligt alt på ändamålsenligt sätt och till lärjungarnes verkliga båtnad bestrida undervisningen. Till afhjelpande af detta missförhållande har Herr Sommelius i sin förutnämnda motion hemställt: ”att antalet lärare vid de olika läroverken bestämmes efter lärjungarnes antal. I de 5 lägre klasserna få högst 25 å 30 gossar finnas i hvarje lexlag och i de fyra högre klasserna högst 15 å 20.” Motionären har tillika föreslagit, att ”vid de läroverk, der undervisning meddelas i till och med 3:dje klassens kurser, bör ej mera än en lärare vara anställd, såvida ej lärjungarnes antal öfverstiger 50. Skulle denna lärare få något flera undervisningstimmar, än lärarne i allmänhet, bör ha» härför uppbära särskildt arfvode.” Att lärarnes antal fortfarande måste vara beroende af läroämnena, är väl i sin Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118. 7 ordning; men om denna måttstock för bedömandet af det beböfliga antalet lärare är den enda i lag fastställda, skall det ofta inträffa, att, särdeles i de tvänne lägsta klasserna, hvilka, enligt regeln, böra skötas hvar för sig af en enda lärare, denne får i ett och samma lexlag flera lärjungar, än lian förmår leda. På sätt motionären ådagalagt, finner äfven Utskottet ett oförnekligt behof af en föreskrift, till förekommande deraf, alt lärare belastas med ett så stort antal lärjungar, att undervisningen deraf lider, alldenstund det är ovedersägligt, att lärarnes öfveransträngning länder just till lärjungarnes skada.
Här blir det allra lifligast för dig, här kan du se allt som passerar och här har du terrassanläggningen alldeles utanför. Der skola vi ha fullt af blommor, och riktigt fint.» Han hade blifvit helt varm, och belåtenheten sken om honom medan han talade. Så gick man långsamt tillbaka till förmaket. »Piano fins det plats till på den väggen», fortsatte Börje, »och det får du välja ut, sådant förstår jag mig inte på. Eller kanske vill du hellre ha pianot i ditt arbetsrum, men jag tycker det skulle vara väl litet derför; det är lättare att sjunga i det här stora.» »Ja, det är det.» Samtalet tynade åter af. Fruntimren sågo på golfvet, som saknade mattor, på möblerna, som voro stela, samt på de hvita gardinerna, hvilka gåfvo det hela ett så kälkborgerligt utseende. Börje var icke okänslig för denna tysta kritik. Men han sade ingenting. »Tycker du inte att man kunde flytta dessa möbler in i ett af de andra rummen, när du skall köpa nya ändå?» började fru Björk på nytt, »ett förmak eller en salong ...» Hon fullbordade icke meningen, ty det kom något i Börjes min, som gjorde henne varsam. Han var bestämdt bondsnål, och man fick ta’ honom med lämpor. Stackars hennes Marianne! Det kunde bli svårt för henne många gånger. Sådant hänger i, och när man icke fått några riktiga begrepp i sin barndom, så ... Men hon hoppades på makten af qvinligt inflytande. Marianne kände att Börje var missnöjd, hon smög sig derför till honom, stack sin hand under hans arm och började gå bredvid honom. Han tog hennes hand i sin, men fortfor att vara tyst. Hur många tankar trängdes icke i hans hjerna! Om han kunnat tala som han ville! Men här kunde det icke hjelpas längre; han måste försöka att finna ord, om än aldrig så otympliga, ty kunde han icke säga Marianne något af allt detta, så skulle hon aldrig förstå honom. Det fans ingen undflykt: han måste försöka. »Du skall inte vara ledsen för det jag vill ha allting så enkelt», började han. Derpå teg han och tänkte efter en stund innan han fortsatte:
— Att bolaget, när Actie-fonden befanns alldeles otillräcklig, att på en gång forcera den nya Grufveanläggningen vid Ryd samt Ler-fabricationerne, enligt Hr Balds tillstyrkande, till en början gifvit företrädet åt dessa sistnämnde, för att, genom deras afkastning, bereda ett beliöfligt penninge-understöd, till arbetets bedrifvande vid Ryd, har Utskottet för sin del ansett böra godkännas. Utgången har också visat, att dessa beräkningar varit väl grundade, då redan på andra året, efter det Ler-fabricationerne kommit i gång, behållna vinsten för det året varit utöfver 10,000 R:dr; så att den antagne arbetsplanens säkra utveckling till en framtida önskad fullbordan icke synes tvifvelaktig; derest ett för närvarande högst nödvändigt penninge-förskott kunde af Bolaget anskaffas. Vid undersökning om StenkohlsVerkets nu varande tillstånd, befinnes, att tillgång på Stenkohl från den gamla Grufvan icke kan med säkerhet påräknas för längre tid, än omkring 2§ högst 3:ne år härefter: att sänkningen vid RydsSchactet till nedre flötsen följaktligen bör vara fullbordad och Stenkohl från denna nya Grufve-anläggning kunna erhållas, när tillgången på kohl i gamla Grufvan är uttömd, emedan detta är 446 Stats-Ut skottets enda vilkoret, både för Stenkohls-productionen oell för Ler-fabricationernes fortgång. Men om åter anläggningen vid Ryd skall hinna att inom behörig tid fullbordas, måste anstalterne genast sättas i gång, samt, för arbetets bedrifvande, 2:ne Angmaehiner ofördröjligen anskaffas. Enligt Hr Balds Calcul, komma omkostnaderne för Grufarbetet vid Ryd att uppgå til! omkring 168,000 R:dr; hvaremot
Såsom controllerande myndighet öfver Uppbördsoch Beskattningsväsendet i Riket, liar KammarRätten, sedan år 1800, uti anmärkningsväg till StatsCassan inbringat emellan 6 och 700,000 R:dr B:co, en summa, hvilken, förutan KammarRättens vaksamhet öfver dem, som det ålegat att tillämpa Beskattningsoch Uppbörds-Författningarne, samt genom rättandet af de misstag, som vid dessa författningars verkställighet blifvit begångne, aldrig skulle hafva kommit Statsverket till godo. Endast denna om 9 H. 6 82 Den 5 Ja 11 u a r i i. ständighet, hvars verkan dessutom kan uppskattas till millioner, de der, utan de skedde och sedan iakttagne rättelserne, säkerligen aldrig till StatsCassan skulle hafva ingått, bevisar vådan af att inskränka KarnmarRättens verkningskrets inom de trånga gränsor, som den ädle Motionären föreslagit. Ledd af känsla för sanning och rätt, men icke af någon slags förkärlek till ifrågavarande Embetsverk, har jag nu efter förmåga sökt försvara detsamma. Då Embetsmannen uppfyller sin pligt; då han troget följer de lagar, sorn utgöra rättesnöret för hans verksamhet; då, mine Herrar, är det tungt, att, till och med inom dessa murar finna män, som icke draga i Betänkande, att stämpla Embetsmannens lagenliga handlingar såsom godtyckliga och oerhörda, samt genom insvepta yttranden låta förstå, att man anser den låga egennyttan eller hoppet om den lumpna vinsten af några anmärkningsprocent, men icke känslan för pligt och skyldighet, utgöra hufvudmotivet för hans handlingar. — Sådana otillbörliga anfall förtjena att skarpt tillbakavisas; och om de förnyas, skall jag icke vara den siste att emot dem höja min röst. Det återstår nu att besvara den ädle Grefvens motion om afskrifning af åtskillige utaf KammarRätten till betalning fastställde anmärkningsmedel. Den 3 Ja n u a r i i. 83 Jag har om densamma icke mjmket alt säga, emedan qo §. RegeringsFormen dicterar mitt yttrande.