Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Scen Rosenberg, från Christianstads län. Åf Sven Rosenberg från christianstads län, derom, att bruket af dm s. k. Biskopsskruden md afskaffas. Vid den af Gustaf Wasa genomförda kyrkoreformation i vårt fädernesland utdömdes en ganska betydlig del af romersk-katolska kyrkans ceremoniväsende och annan fåfänglighet, hvarmed den tidens presterskap sökt inverka på det enfaldiga folkets religiösa sinne. Mycket har ock sedermera tid eller annan blifvit afskafladt. Annu återstår dock åtskilligt, som alltför illa passar in med vår tids uppfattning och derföre torde böra afsk a Ifås såsom mera stötande och sårande lör det sanni religiösa sinnet, än gagnande till uppbyggelse. 11 it torde böra räknas den allmänt bekanta så kallade Biskopsskruden, som vid biskopliga förrättningar lagligen bör begagnas. Mig veterligen hafva dessa antiqverade persedlar, som allt för starkt påminna om papismen, ingen* grund i Guds heliga ord, ingen framstående symbolisk betydelse, hvarmed de kunna inverka på den religiösa känslan och alldeles ingenting andaklsbefrämjande uti sig. Jag kan således för min del icke firma ringaste fördel för kristendomen deruti, alt Stillsherdarne till nyfikenhetens förnöjande på detta sätt utstyras, hvadan jag tror mig gå mångas önskan lili mötes, då jag vördsammast föreslår: att Rikets Ständer ville för sin del besluta, alt den från påfvedöme! ärfda så kallade Biskopsskruden måtte till begagnande alldeles afskatläs. Skulle deremot Rikets Ständer anse en sådan genomgripande kyrklig reform vara alltför radikal och kanhända ”stridande mot våra låders tro”, så vågar jag såsom alternativ föreslå: Bih. till B. St. N:o 68. att det åtminstone må lemnäs hvar och en Biskop frihet att efter eget godtfinnande vid biskopliga förrättningar begagna Biskopsskrud eller ej. Om remiss tili vederbörligt Utskott auhålles. Stockholm den 15 November 1862. S. Rosenbern. från Christianstads län N:o 68. Af P. O.
Ständers Lag-Utskotts Betänkande, rörande Kongs Masts Nädiga Proposition om Förklaring af 67:de och S8:de §. §. i 14 Cap. uti 1798 ärs Krigs-Artiklar. I följe af Kongl. Masts til Riksens Ständer afgifne och derefter til Lag - Utskottet remitterade Nädiga Proposition, angående tillämpning r krigstid af 57 och 58 Z. §. 14 Cap. uti 1798 ars Krigs-Artiklar, wid debändelser, dä brottmäl af mindre' swär bestaffenbet, än de, som röra lif etter ära, genom beswär etter ansökning inkomma, har Lag-Utstottet denna fräga förehaft. Och ehuru Lag-Utskottet , under den af ämnet skedde granskning och förefallne öfwerläggningar, trott sig ä ena sidan hafwa anledning til den öfwertygelse, at skälet för Krigs - Artiklarnes i fräga warande förestrift om annat förhällande i krig wid underställning och slutligt skärskådande af OfwerDomstolens Utslag i gröfwa brottmäl, än annars i allmänhet är stadgadt, endast ärat finna uti omöligheten at annorlunda med nödig skyndsamhet sädane mäl kunna blifwa afslutade och förbrytaren befordrad til förtjent straff, hwilket framför alt är wid dylike tilfällen magtpäliggande, sä framt den sä ytterst nödige disciplinen hos en i werklig krigstjenst stadd Trupp stall bibehällas; har likwäl ä andra sidan icke kunnat undfalla Lag-Utskottet anmär - Den 24 Augusti 12Z^ ka, at enahanda förhällande just ej inträffar under krigstid wid alla trupper^hälst som någre deraf kunna wara uti hemorten wistande: I hwilket fall ofwannämnde stal icke är förhand och tillämpningen af Krigs - Artiklarnes pä werklig krigstjenst och lokala tilfälligheter grundade föreffrift således lunde medgifwa undantag. Dock som mer äberopäde Krigs - Artiklar ännu utgöra en til efterrättelse gällande
skall klargöra sin Månne vi icke här hafva ett litet prof på, hvad ståndpunkt i religionsfrågan, lemnar han helt plötssom ibland, litet försmädligt, plägar kallas fruntimligt hela saken och börjar orda om olämpligheten, af merslogik. att — hushållslära ingår i skolundervisningen. Och G. N. är af den åsikten, att ifrågavarande ämne är j ett af dem, som tminst lämpa sig för skolbänken *. * Då man vet, huru ofta från hemmen förspöijas klagomål, » att barnen i skolan ej få lära sig något verkligt nyttigt, t. ex. matlagning, helsovård e t c », och vidare betänker att det väl just är den starka opinionen från hemmens sida vi ha att tacka för att Vi påminna våra läsarinnor att i tid till nedsatt ifrågavarande ämnen lyckats skaffa sig en smula plats, pris rekvirera det intressanta verket, hänvisande till är det med stort intresse man tager del af de skäl, det utförligare tillkännagivandet efter följetongen i som från det hållet anföras mot läsning af hushållsförra numret. Beställningssedel medföljer äfven i dagens annonsbilaga. * Denna och öfriga kursiveringar i citaterna ur M. N.-s uppsats äro gjorda af G. N u visste han det! B n olärd kvinnas enkla ord hade tiäffat hans hjärta o c h påminnt honom o m, att » hvar o c h en måste bära sitt » — hvad det nu än är — bära det modigt o c h tåligt — inte endast för sin egen skull, utan för » Skola eller hem? » r a&gt;&gt;&gt; s o m » Gösta Berlings saga ». Teater och. musik. operan. Signor Francesco d ' Ändrade har rest. Hans sista uppträdande egde rum förra onsdagen som Rigoletto i Verdis opera med samma namn. Äfven här lade han i dagen sin utomordentliga begåfning som skådespelare, hvilken dock ej alldeles kunde öfverskyla bristerna i hans sång. Hans gästspel härstädes har emellertid framkallat det lifligaste bifall från publikens sida och säkerligen också i visst afseende varit af stor nytta för våra sceniska artister. Signor d ' Andrade lär komma att förnya sitt gästspel här fram på våren.
Då, tänkte han, skulle Nanna inte kunna neka, och att hon ej heller ville det, trodde han på det hela, ty om han jemförde sig med Alexis, så hade han ju allt för många företräden, för att någon rivalitet, som grefven påstod, kunde komma i fråga. Men Nanna stod fast vid sitt löfte till Alexis. Stellan blef ännu mera förbittrad, och gjorde upp med kadetten, som var en äkta tjufpojke, att denne skulle under valsen sätta foten framför Alexis, för att narra omkull honom och hans dam. Kadetten var förtjust öfver detta uppdrag, och kände sig stolt att vara vald till verktyg för utkräfvandet af den allmänna hämden. Vid de första takterna syntes icke Alexis. Nanna kastade forskande blickar rundt omkring sig, och snart var Alexis hos henne, och de började. Vid andra hvarfvet stack kadetten, såsom af en händelse, fram sitt ben; men det hade blott den opåräknade effekten, att han sjelf ramlade baklänges, till stor förlustelse för de kringstående, och stor sorg för sin mamma, som befarade att familjens hopp tagit en sådan törn, att det kunde bli fråga om den adliga ättens utslocknande. Kadetten smög sig linkande och med handen på höften in i ett sidorum, och Alexis fortsatte lungt och obehindradt sin vals med Nanna. Alexandra var ej blind för den styrka han härvid utvecklade, och beslöt att, hur det gick, skaffa sig en vals med honom. Alexis, för hvilken den aristokratiska luften nu var mindre tryckande, var glad och skämtsam, och detta kallades af somliga för «fräckhet». Emedlertid hade den lilla affären med kadetten något tournerat opinionen till fördel för Alexis, ty medgången, äfven den obetydligaste, skaffar anhängare. När valsen var slut, lät Alexandra sin kavaljer föra sig till samma plats som Nanna hade, och Alexis, som nu en gång brutit isen, vände sig till Alexandra och bad om nästa vals. Hon var engagerad till den, men lät förstå att det skulle bli kottiljong, och att hon till den vore ledig.
St:s framställningar och önskningar” borde flyttas efter de öfriga bestämmelserna i 3 morn. af 8 §:n; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. 28 Den i December. Ad. behagade förklara denna anmärka, vara Ståndets gemensamma tanke. Piopades starka nej, blandade med ja. Hr Frill. o. Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr von Hartmansdorff: Jag tillåter mig att göra ännu några anmärkmr linder den förutsättning, alt om §:n nu blefve rättad, så vore större förhoppning att förändringen en annan gång kunde antagas. 1 det påföljande morn. står: ”Statsråd, som enl. 3(), 4°> 41 eller 42 §§'-na styrelsen för.” Det måste förmodligen menas förer, emedan för är ett vårdslöst uttal. Vidare säges: ”må ej fatta något beslut, der icke minst 6 af Statsrådets ledamöter utom vederbörande fördragande när äro.” Talesättet när il ro är visserligen Svenska, ehuru gammal, men snm det, då fråga är om olika kön, bar en annan bemärkelse, iin sorn af Coost.Utsk. åsyftas, så hemställer jag, om icke det rättaste vore att nyttja orden tillstädes äro, om man icke vill begagna det vanligaste närvarande. Jag skulle således önska, alt det här finge heta förer och ej för och lillst iides i stallet för när. Ordet när nyttjas äfven längre fram; min anmärkn. gäller för alla sådana ställen. Gr. Anckarsvärd: Jag tager mig friheten till Hr von Hartmansdorff framställa, huruvida icke ordet ”när” är ett mera riktigt uttryck i lagspråket, än det af Hr von Hartmansdorff föreslagna, och jag kan ingalunda inse, att någon otydlighet uppkommer derigenom, åtminstone har TJtsk. utgått från den synpunkt att ’’när äro” har varit formligare och bättre i lagstil än att säga ”äro närvara n d e.” Hr Frih. o.
» Nå, men om jag ger dig? » fortsatte han. De mörka barnaögonen lyste af glädje, medan de små händerna sträcktes efter ett päron och en klase drufvor, som fadern höll högt upp och småningom sänkte till gossens räckvidd. De kvinnliga gästerna intresserade sig synbarligen för det sjukligt ömtåliga barnet, och när Bengt gått med sina skatter, sade fadern, med en blandning af medlidande och stolthet: » Han ser ingenting ut, den lille stackarn, men det kan nog bli något af honom ändå, om han får leiVa. Inte en affärsman — det vill jag hoppas — men en läskarl. Han har så godt hufvud och hänger jämt öfver boken. » Det är så i lifvet, man har knappast träffats, förrän det är tid på att skiljas. En mera onyttig och löjlig lärdom än den ni Eva och hennes ungdomsvän Annie hade ger » unga mödrar » i er uppsats i Idun n:r 24 kan .man knappast tänka sig. Är det endast så- slagit sig ned i ett kabinett, upplyst endast som spaltfyllnad redaktionen lämnat er plats, så af en rosenfärgad ampel samt mellan bladstår det i sanning illa till med vår litterära växter framskimrande ljuslågor, för att utvärld. Det är väl ej underligt att tidehvai-fvets byta förtroende, medan herrarne rökte, polisvåraste lyte är lyx, då åt » unga mödrar » gifvas tiserade och groggade i en annan del af dylika lärdomar. Äro tillgångarna och tiden så rikliga, så anvåningen. vänd dem bättre. Sy t. ex. en liten enkel bädd Det låg så oerhördt mycket — så godt till ett litet fattigt bana, som eljes kanske får som allt hvad de båda kvinnorna tänkt, hvila på » krabbans strå ». Det skulle nog » väga » mera i samvetets vågskål, och tag ni själf, som känt och genomlefvat — • mellan den tidmillioner före er hafva gjort, en vanlig skäppa punkt, då de skiljts åt, och den dag som eller knytmantel, eller blott en handduk och väg var, och voro deras erfarenheter än sins ert » gull » med betsman eller våg. Var viss, emellan olika, kände båda ett behof att att det ej förlorar däraf i sin specifica vikt.
Skulle det åter ifrågasättas att åstadkomma en helt ny institution af särskilda juridiskt bildade embetsman för utöfvande af Statens åklagaremagt, så ock med afseende dels på det stora antalet af domstolar i riket, hvilka på en gång äro i verksamhet, dels ock derpå att i sådan händelse den rent accusatoriska brottmåls-proceduren borde antagas, och i sammanhang dermed, till bevarande af den enskildes rätt mot Statens bättre utrustade åklagaremagt, särskilda defensorer eller advokater till den anklagades försvar tillika af Staten och på dess bekostnad konstitueras, skulle de belopp, hvilka, sedan vederbörande erhållit de dem tillkommande ersättningsanslag, kunde vara Staten behållna, jemte den årliga summa af 90,000 R:dr, hvartill bötesmedlen vid sista statsregleringarne beräknats, visserligen icke på långt när vara tillräcklig för ändamålets vinnande, helst Staten i sammanhang med en sådan reform dessutom linge vidkännas ersättningar eller lönetillökningar åt vissa embetsoch tjenstemän, hvilka, ehuru de ej äro åklagare, dock såsom löneförmåner åtnjuta andelar i botesoch konfiskationsmedel, t. ex. till tullbetjeningen samt till domare. Då på ofvan anförda skäl det af Herr von Koch framställda förslag om alla böters och vitens samt förbrutet gods indragande till Staten och användande till fast aflöning lör en åklagarekorps, synes Utskottet icke kunna leda till det ändamål, som i detta afseende är att söka, hemställer Utskottet, att Herr von Köchs motion i denria del må lemnäs utan afseende. I anledning af Rikets Ständers beslut angående ofvanberörda § i Strafflagförslaget, hvarigenom alla enligt den nya lagen ådömda böter komma att tillfalla Kronan, måste en större uppmärksamhet egnas åt det i Herr von Köchs motion influtna förslag om ersättning åt de menigheter, inrättningar och tjenstemän, hvilka, genom den förändrade dispositionen af böterna, komma i saknad af förut åtnjutna och tillförsäkrade inkomster, beroende på andelar i böter.
fiende om ett glas punsch, som jag var nog artig att bjuda honom på i går, och som han har varit nog oartig att vilja ge mig igen i dag. Hur mår Viola? (Sätter sig i soffan.) Bra, tror jag. Jag har inte sett henne i dag. MILDE. OSCAR. banken hela dagen? Jaså, inte det. Du har således setat på OSCAR. MILDE. Nej, jag har inte varit der; jag... Hm! Att stå på egna fötter är visst mycket Ingenting nytt för bra, men att sitta i andras soffor är heller inte så illa (sätter sig beqvämt). resten? Ingenting. OSCAR. MILDE. OSCAR. MILDE. OSCAR. MILDE. Är spelskulden betald? Nej, jag har beslutat att finna mig i följderna. Såå, verkligen? Farbror... Hvad behagas? det händer ju ofta att oförutsedda händelser inträffa så behöfver jag inte be farbror att stå vid Violas sida, men det är om Alf jag vill tala. Om något något oförutsedt skulle inträffa OSCAR. Det har alltid varit min förhoppning att få öfverAlltnog, jag har ändrat tanke och... På hur stor balans är du? Balans! MILDE. OSCAR. MILDE. lemna hans uppfostran i mammas händer, men... låta narra mig af ett falskt spår. Ja, jag är en alltför gammal jägare för att jag, i dag är jag säker. Har jag misstagit mig? Till Violas vän kan du tryggt anförtro dig. Nåväl då, nej. OSCAR. MILDE. OSCAR. I går tviflade Och den måste vara betäckt? Senast i qväll. har pengar. När handling tarfvas, då får ord hvila. Viola MILDE (stiger upp). Viola! OSCAR. MILDE. litet kapital, som en af hennes vänner förskaffat henne. OSCAR. Ja, ungefär den summa du behöfver. Ett först nu! Viola har pengar och det säger farbror mig MILDE. skulds» verkliga beskaffenhet, teg jag. Till mättande af en spelares glupskhet hade de penningarne aldrig utlemnats; men nu är det annat. Jag är räddad, räddad! OSCAR. Så länge jag kunde tvifla på din »heders
P. 3o8. — om ConstitutionsUtskottets memorial rörande Konungens två röster i Högste Domstolen. P. 3og. — om StatsUtskottets svar på anmärkningar vid Betänkandet rörande lindring i Inqvarteringsbesväret för Städerne. P. 3og. — örn remiss af Herr von Törnes anmärkningar vid Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande om återläggandet af Herjeådalen till Gefleborgs och Jemtland till WesterNorrlands Län. P. 311. — örn StatsUtskottets Utlåtande i anledning af ytterligare fråga om Städernes inqvarterings-besvär. P. 311. — om StatsUtskottets memorial i anledning af RiksStåndens särskilte beslut, rörande pension för Friherrinnan Tornerhjelm. P. 3*i. —- om StatsUtkottets Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets yttrande, angående pension för Directeuren Löfving. P. 312. 4U ProtocollsUldrag, Ridderskapets och Adelns: om remiss af Konungens Skrifvelse angående val af Revisorer. P. 312. — om remiss af Herr Franc Sparres memorial, angående Stipendier för Adeliga Ynglingar som alvarligen ägna sig åt Näringarne. P. 312. —• om StatsUtskottets Utlåtande rörande fonds anvisande till Pensioner för StnlsRådels Ledamöter. P. 313. — om StatsUtskottets svar på anmärkningar vid Betänkandet rörande Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skåne, Blekinge och BohusLän. P. 3i3.— om StatsUtskottets Betänkande rörande Roteringen i Skåne. P. 313. — om nedannämnde Betänkanden, från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: om LifRegementsHussarCorpsens reducerande till Infanteri; från Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: angående dels befrielse från Skattläggning för Husbehofs Mjöloch Sågqvarnar, dels ock rättighet att obehindradt samt utan föregången
2:o 9Jfcb toalet af bejje febuare, få toål font 9ttf8 Äamereraren leib £Dftner ÄronosuppöörbSs årenbett ffall, utan röflråtttgpet, på fått odj i åttbatttål 114 §. attgåenbe SaitbS* Äatnererarett ftabgar, leib ^3röfntng3 £3ftoers©tåtf)å(larett utfåtter tiben till ^3röftttngS Semte benita procent får, tift befa fofhtabcrS beftrtbanbe, af tits ffytanbc SSetuiffitiitgStitcbcf fcrfftfbt aittoättba3 greutbfttnbra ^fyratio 9ttf3bafer SSattco incttt 9iorrbottcit3 Sätt ecb) £wåf)uubrabc 9itf3bafer 23attco tttom SScftcrs bottens fatnt SJemtfanbS Sätt; fMattbe proto?ot(3utbrag, font innefattar förbefs tungen, af ÄotutttgenS 23efaffttiitg3f)afmattbe emottaga3, fttoareftcr fnniinatt af 9ttb’3gäfb3sGoutcret3 t 9täntertet förft titffntanbe ntebef utbctalaS på en gång, t 9täntert
Felen bestå hufvudsakligast deruti: att barnen ej på grund af ålder och kunskapsmått äro fördelade i särskilda klasser med hvar sin lärare, eller lärarinna, och att man fordrar det en lärare i hvarje skola, medelbart genom såkallade monitorer, skall undervisa alla barnen, från nybörjaren till femtonåringen, uti samma rum och på samma tid. I följd af sådana anordningar är det endast i städer eller på tätt befolkade orter å landet (t. ex. vid bruk och fabriker) som skolan kan bli besökt och den nytta, som barnen af undervisningen hemta, är på långt när ej sådan som den, med afseende å använd tid borde vara. Ett verksamt medel att föra folkundervisningen framåt och bringa den till samma ståndpunkt som i andra länder, der den uppnått någon högre grad af utveckling vore efter min tanke om det bestämdes, att skolan skall indelas i särskilda klasser uti hvilka undervisning meddelas åt alla barnen gemensamt under lärarens omedelbara ledning. Detta system finnes genomfördt uti, bland andra länder, Amerikas Förenta stater, England, Skottland, Danmark och vårt brödrarike Norrige, hvilket just vid omorganiserandet af sina folkskolor följt Skottlands exempel. Afven hos oss har denna idé varit känd och under de sista 20 åren på åtskilliga ställen tillämpad. Det var aflidne Grefve Rudenskölds förtjenst att inom vårt land icke allenast först inse fördelarné af ett sådant undervisningens ordnande utan äfven att praktiskt bevisa sanningen deraf, då han, vid om bildningen af Otterstads församlings folkskola, hvars ledning han öfvertog, indelade den i 3:ne klasser: Rotskolan, Centralskolan och Elitskolan, hvilka benämningar sedan utbyttes emot småskolan, den egentliga folkskolan och den högre folkskolan, men hvilka alla endast äro att anse såsom olika klasser af en och samma folkskola.
Ian från 9i ifögä IbSs^Hon t o r c t utgå, unbcr be milfor ocf) enligt be föreffrifter, ofiuan åöcropabc Reglemente innehåller, l;afme SÖt för nebaitttäinnbe änbamål anmifat följaitbe Mopp: i:o fyör uppföranbc af fafnabc ötjggttaber å härabSpfbtnges toftäflct M6p 9i:mt R:br 7,000: — 2:o fyör broöpggttab öfmer Umeå eif .. 55,000: — 5:o gror bpgganbe af l)autn mib ftaben ©rentia Stift förbättring af $effttigborg3 bauin . 230,000: — 5:o §ör f)amubpggnab tutb fiabcit Sfmåt . 8,000: — 6:o fyör författning af f;aimi 7. gör folfunbcrtutSningenS befräinjanbe f)afme Söt anffagtt bett pcrfonltga fft)bb3safgiftcn3 b af floa belopp/ beräfnabt att uppgå tift embring 260,ooo 9i:br Slunt, ptuaraf Söt antotfat: 20 SttfSbagSaSäcffut 1860* o) ttCC unberflöb för pögrc fotffWor, ett betopp af 12,000 9^:br; b) titt (Seminarierna för fyotffMctärarc, efter ben förbefntng Äongt. 9Jtaj:t anfcr lämplig, 45,000 9t:br; c) titt unbcrftöb för <Semtnaru Djj föreffrifna, tjhritfa äro upptagna uti 48:be punften af Södr ben 26 tnnctoaraubc månab tilt Äongt.
Dervid kan jag till en början icke underlåta att uttrycka min fägnad deröfver, att Utsk. denna gång förklarat sig erkänna »ämnets stora vigt för en talrik klass af samhällets medlemmar och för många medborgares husliga förhållanden. » Huruvida åter Utsk., såsom det jemväl säger, egnat frågan en mot dess stora vigt svarande upmärksamhet, det må bero af hvar och ens individuella upfattning, men för mig åtminstone förefaller denna försäkran något misstänkt, då mera än 12 månader af Riksdagen förflutit, innan Utsk. ens företagit till behandling en fråga, som rörer -j:del af hela landets befolkning. Jag vill nu i största korthet belysa några andra punkter i Betänk. Såsom ett hufvudsakligt skäl för det slut, hvari Utsk. stannat, har blifvit anfördt, att familjebandet emellan husbonde och tjenare skulle lossas, om husagan afskaffades. Först och främst tror jag mig redan i min motion hafva ådagalagt, att intet familjeband befästes eller starkes genom stryk, och vidare tror jag, att man bör hafva funnit, att vid de tillfällen, då husbondeväldet på detta sätt blifvit begagnadt, hafva förhållandena varit sådana, att tjenarne ingalunda kunnat betraktas såsom familjemedlemmar. Rätten att utdela husaga torde nemi. mest hafva begagnats al sådana personer, som varit satta i husbondes ställe, såsom inspektörer, förvaltare, m. fl. I de flesta mål ang:de missbruk af ifrågav:de makt, som uti Stadens Poliskammare förekommit, har det varit tjenstefolk hos bryggare, bagare eller andra näringsidkare, som blifvit misshandlade af bokhållare eller verkmästare, åt hvilka husbondemakten blifvit öfverlemnad. Ett sådant öfverlemnande strider, i min tanke, emot gällande lag, hvars mening det ej kan hafva varit att berättiga husbonde att, ehuru sjelf hemmavarande, öfverflytta sin makt öfver tjenstefolket till annan person. Sedan jag af en enskild ledamot blifvit underrättad derom, att endast första punkten nu är föremål för öfverläggning, vill jag ej längre uptaga R. o. Ad:s tid utan slutar med att förena mig med de Hrr, som påyrkat punktens återförvisande. Frih. Creutz, Stephan:
St., på grund allena af den uppmärksamhet K. M. af StatsUlsk. yrkat å nödvändigheten att vid extra-statsregler:n afse cabinettscassans ganska betydliga och tryckande deficit, utan minsta tvekan eller betänksamhet, blott ägde att ovillkorligt anslå de erforderliga medlen lill bristens afhjelpande. En sådan förutsättning utvisar alltför mycket en syftning att betaga R. St. den "pröfningsrätt och den rätt att angtde skattemedlens användande förordna,” som grundlagarna åt Nationalrepresentationen bevarat. Om man på den ena sidan går så långt, att man af R. St. fordrar en sådan krälande underdånighet, bör man åtminstone med fördragsamhet förnimma, att äfven påståenden kunna göras, att R. St.'s värdighet måste af regeringsmakten respecteras och detta är hvad jag i ifrågavar. skrifvelse icke anser vara iakttaget. Om verkligen den nu uppgifna cabinettscassaskulden valdt vållad af utgifter för ministerstatens ändamål, och om således cassabristen uppkommit, fortgått och tillväxt under loppet af 18 eller 20 år, vore delta, enligt vår statsförfattning, en följd af lika oförsvarliga som uthållande grundlags, öfverträdelse)', och under sådant förhållande hade R. St. ägt anledning att vänta sig en annorlunda ordställd K. skrifvelse. De borde måhända äga någon anledning, att af regeringsmakten förvänta en öppen, ärlig framställning af förhållandet, en uppgift af skuldernas belopp, af lånförsträckningarnas natur, af skuldförbindelsernas innehåll, jemte en tillfredsställande förklaring öfver utgifternas beskaffenhet. I stället hafva de blott fått emottaga en nådig skrifvelse, såsom det tyckes, ämnad alt pröfva om öfvermaktens anspråksfulla antydan till StatsUtsk. skulle förmå uträtta något. Re g. Fins 53 §, jemförd med Riksd.Ordnrs 3o §, ålägger Sveriges Konung, ”att för R. St:s StatsUtsk. låta uppvisa statsverkets skulder.” Sältet för detta uppvisande finnes antvdl i Riksd.Ordnrs 27 §, hvars ?