Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader har i sitt förslag uptagit detta arbete i 3:dje klassen, d. v. s. bland sådana arbeten hvilka icke borde komma i fråga till Statsanslag, så vida ej öfverskott funnes sedan alla de i första och andra klasserne uptagna arbeten blifvit utförda. De skäl, hvarpå Utsk. grundat sitt tillstyrkande af motionen äro för mig tillfredsställande skäl till att afslå densamma. Utsk. säger »Enär detta väganläggningsföretag icke utan Statens medverkan lärer kunna utföras af kringliggande orts innevånare &c.» Om man skulle med statsanslag understödja alla vägar, hvilka annars icke skulle komma till stånd, så skulle inga summor blifva tillräckliga. Vidare säger Utsk. »då det således för sagde företag erfoderliga statsbidrag, i anseende till ortens afsk i Ijda läge och saknade samband med de allmänna landet genomgående vägsträckningarne, måhända f. n. icke torde kunna med säkerhet påräknas från det för hela riket gemensamma väganläggningsoch vägförbättringsanslaget &c.» Detta är verkligen mycket sannolikt; ty det är icke troligt att K. M. anvisar något af Statens medel till en väg, som ligger på en så afsides ort. Björkön är nemi. en ö i skärgården, och ehuru det endast är ett smalt sund som skiljer ilen från fasta landet, så skulle likväl denna väg hufvudsakligen komma att begagnas af sjömän, som dit blifvit väderdrifna och der qvarlemnat sina fartyg öfver vintren. Dessa väderdrifna sjömän skulle således begagna vägen vid sina färder från och till fartygen, d. v. s. vår och höst, men då är det antingen slädföre eller också är marken frusen, så att de nog skola kunna taga sig fram ändå. Hvad det angår att man skulle befrämja skeppsbyggnads-industrien genom anläggandet af denna väg, så kan jag icke inse det; ty då vägen skulle gå midt igenom ön, så kom den naturligtvis icke att beröra de orter, som bedrifva skeppsbyggeri, och för öfrigt blefve det i alla fall beqvämare att från fasta landet transportera virket dit sjövägen.
Denna hemställan, hvilken Ridderskapet och Adeln sami Preste-Ståndet bifallit, har Borgare-Ståndet återremitterat, på de af Herr Björck uti haus vid denna punkt afgifna reservation utvecklade skäl och under åberopande af det deruti framställda förslag, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga Nådig åtgärd för åstadkommande af sådan ändring uti reglementet för arméens pensions-kassa, som till vinnande af det utaf Revisorerne åsyftade ändamål kunde finnas ledande; äfvensom Bonde-Ståndet, i afseende å denna fråga, beslutat att en så beskaffad underdånig skrifvelse, som den af Herr Björck föreslagna, skulle af Rikets Ständer allåtas. Då Utskottets utlåtande i denna punkt blifvit af tvänne Riks-Stånd bifallet och Utskottet icke finnér skäl anförda, som deruti böra föranleda ändring, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva. 3:o. 41 § 3:dje momentet, deruti Utskottet tillstyrkt, det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hemställa, huruvida icke omständigheterna kunde medgifva vidtagandet af en sådan ändring af de uti Kongl. Brefven den 22 December 18-46 och den 12 Juni 4 852 meddelade föreskrifter, hvarigenom en större frihet till arbete för tångarne komme att beredas, har af Preste-Ståndet blifvit afslaget; men som de tre öfriga Biks-Slånden bifallit berörda tillstyrkande och denna fråga således, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning. 4:o. De uti öfrige §§ af Betänkandet JV2 18 omförmälda ämnen hafva dels i följd af samtlige Riks-Ståndens bifall lill Utskottets förslag blifvit slutligen afgjorda, dels ock funnits vara af egenskap att icke från Rikets Ständers sida erfordra nå«> gon åtgärd.
Enl, min åsigt åter, är Svenska Stalskyrkan, den kyrka, som bekänner den rena Evangeliska läran, sådan den enl. den oförändrade Augsburgiska bekännelsen, blifvit genom Upsala mötes beslut af år 1593 vedertagen, samt är förklarad uti den så kallade Libro Coneordi®, men gillas denna åsigt, som tydligen finnes kungjord uti 1 kap. 1 § af 1686 års kyrkolag, vågar jag påslå, att den Svenska Statskyrkan, sådan den sig nu bos oss gestaltat och utbildat, lika litet eger skydd af lag, som de s. k. dissenters, mot hvilka man dock vill tillämpa landsförvisnings-straffet. Att detta omdöme är fullt sanningsenligt, är lätt att öfvertyga sig, då man besinnar att våra bekännelse-skrifter antaga trenne Sakramenter; såsom bevis hvarpå jag får anföra, att i den artikeln uti apologien till den Augsburgiska bekännelsen, som handlar om Sakramenlernas antal och bruk, säges uttryckligen, sedan beskrifning blifvit lemnad på hvad med Sakrament förslås skall, att etil. Guds befallning samt med löftet om Nåd, trenne Sakramenter blifvit instiftade, nemi. Döpelsen, Herrans Nattvard, och skriftermålet eller Botens Sakrament. Orden uti sjelfva urkunden lyda sålunda: ”Vere igitur sunt Sacrament, Baplisraus, Coena Domini Absolutio, qu* est Sacramentum pcenitenti®. Narn lii ritus habent mandatum Dei et promissionem grati®, qu® est propria Novi Testamenti.” (Sakramenter äro i sanning, Döpelsen, Herrans Nattvard och Aflösningen som är botens sakrament. Ty dessa bruk hafva Guds befallning och nådens löfte, som endast tillhör Nya Testamentet). Vidare har Hr von Hartmansdorff sagt, att det icke betyder något, att den Svenska kyrkan står illa anskrifven för dess förföljelse emot affällingar, ty man hitöfver ej göra afseende å andra personers omdöme, än deras, hvilkas omdöme är något värdi.
Jag hemställer således att Rikets Höglofliga Ständer må besluta i öfverensstämmelse med motionens syfte. A: o 5.9, Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Febr. 18 63, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af vackla motioner angående dels enskilda bankers upphörande, dels vilkor en för mj oktroj, dels ock privatbanksedlars användbarhet i den allmänna uppbörden. De motioner i berörda ämnen, öfver hvilka, i följd af vederbörlig remiss, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har att afgifva yttrande, äro alla väckta inom Hedervärda Bonde-Ståndet och innefatta följande skärskilda förslag, nemligen af Per Eriksson från Gefleborgs län (motion N:o 93): vatt alla enskilda banker vid nuvarande oktrojera tilländagående måtte upphörav; af Per Persson från Carlstads län (motionen N:o 504): vatt Rikets Ständer, med afseende på den stora vinst de enskilda bankerna lemnade delegarne, måtte för sin del besluta samt i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Majit ville, bland vilkoren för nya oktrojera meddelande åt enskilda banker, föreskrifva, att när årliga vinsten å bankrörelsen uppgår till iner än tio procent å det kontant insatta kapitalet, öfverskottet skall af vederbörande bankstyrelse redovisas till Landstinget för att användas till industriela och allmänt nyttiga företag inom bankens distrikt, hufvudsakligen till förbättring af kommukations-anstalter och beredande af arbetsförtjenst»; samt af Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län (motionen N:o 400): vatt då Staten genom oktrojerande af enskilda banker i allmänna rörelsen framkallat deras sedlar, hvilka numera till en stor del undanträngt Riks-bankens, Staten äfven måtte i krono-uppbörd och annan liqvid desamma mottaga så länge sedelutgifningsrätt är dessa banker medgifven.» Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoilels Belänkande A!.o 39.
Och för närvarande är saken ändå betänkligare, sedan allmänheten genom Tolfte Delen af Törnrosens bok erfarit, att jag instiftat en Vitterhets-Akademi: ty jag kan väl på visst sätt säga såsom Ludvig XIV om staten: l’Academie c’est moi. – Eller hvad, mine vänner? Då ingen motsade honom, fortfor Slottsherren, som helst älskade att tala ensam: han kunde väl ändock varit så höflig och skickat mig boken. Eller slår honom samvetet? Jag måste frukta det värsta. – Frans sätt dig på ögonblicket ned, och skrif till Fägersten, min Commissionär i Stockholm, att han skickar mig boken på posten, ty till Carlstad lär den väl ännu inte ha hunnit! Bed honom också bifoga hvad annat nytt kan ha utkommit af samme författare, ty till jularne plär Furumo komma fram med ett halft dussin brochurer. Glöm dock icke säga, att vi redan lyckligen fått den sista Törnrosen! Tolf dagar hade Hofmarskalken att vänta, innan den efterskrifna boken kunde ankomma. Undertiden kom julen; men denna blef icke alldeles så glad, som den annars plägade vara på Jagtslottet. Herr Hugo fortfor att vara förstämd, talade emot sin vana kort och sällan, och sysselsatte sig ömsom med att bläddra i Törnros-böckerna, ömsom med sina egna tankar. Än var han mycket vek, än åter ovanligt retlig, hans glada och jemna lynne hade alldeles öfvergifvit honom. Familjen såg denna förvandling med särdeles oro, emedan man fruktade, att den kunde bebåda den älskade husfaderns snara förestående död. Under tiden medförde postväskan ett temligen tjockt paket från Carlstad. Det innehöll dock icke den efterlängtade boken, utan ”Hemmet.” Alla jubilerade, utom Herr Hugo; men han lät sig ändock behaga att blifva åhörare i aftonföreläsningarne. Man märkte dock lätt, att hans tankar ofta voro frånvarande, och blott sällan krusades hans läppar liksom de öfriges af ett mildt småleende eller tårades hans öga. Snarare tycktes hans lynne med hvar dag blifva mulnare, och gaf sig till och med någongång luft i bannor och snäsor, hvad som förut i detta hus varit en sällsamhet.
30 350 — 1418 Wadstena 18 130 124 Kullings härads fögderi 6 49 — 6650 Göstrings och Wifolka Marks härads fögderi 69 792 — 659 häraders fögderi 1 8 22173 Redvägs och Kinds hä- Finsponga län, Bråbo och raders fögderi 13 182 — 3164 Memmings härader 16 172 1926 | Sundals fögderi . 17 390 — 2302 Lysings, Dals och Aska ! Wedbo härads fögderi . 25 260 — 1440 häraders fögderi 16 142 — 1964 103 Kinds och Ydre häraders fögderi Gullbergs, Bobergs och Walkebo häraders fögderi Åkerbo, Bankekinds och Hanekinds häraders fögderi Hammarkinds och Skärkinds häraders fögderi Nyköpings Län. Nyköping Södertelje Strengnäs Mariefred Thorshälla Eskilstuna Trosa Andra fögderiet Åkers, Daga och Selebo häraders fögderi Jönåkers, Rönö och Kölebo häraders fögderi. Stockholms Län. Stockholm Waxholm Sigtuna Norrtelje Östhammar Öregrund Sollentuna fögderi. Långhundra fögderi. Frödsåkers fögderi Lyhundra fögderi Riksmynt. Upsala Enköping Första fögderiet . Trögds, Håbo och Bro härader Femte fögderiet. Örbyhus och Norunda härader. . Bergslags fögderi Wäsby fögderi St. Kopparbergs Län. Falun Säter Hedemora Näsgårds fögder Säters fögderi Nedan-Siljans fö_ Ofvan-Siljans fögderi. Westerdals fögderi . Westerbergslags fögderi gderi Gefleborgs Län. Gefle Gestriklands fögderi ! Antal handlande. ; Bevillning. Riksmynt. Antal invå- nare för hvarje handlande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
— N;o 5. i anledning af väckt motion angående förändring af vil - — A — 7 koren för åtnjutande af de åt yngre universitets-Iärare anslagne stipendier. III. B. 44, 107. A. 110. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 6- i anledning af väckt fråga om reglering af Länsindelningen. III. B. 44, 108, 110. A. 113. — N:o 7. i anledning af väckt motion om förhöjning af traktamentet åt Magistrats-personer och Borgare vid besigtningar och andra förrättningar för kronans räkning. III. B. 44, 108, 113. A. 115. E. 233^ — N:o 8. i anledning af väckt fråga om beredande af Gudstjenstsoch Skolelokaler för Garnisons-församlingarna i Stockholm. III. B. 45, 108, 115. A. 116 E. 233. — N:o 9. i anledning af väckt förslag om aflåtande af underdånig skrifvelse, till Kongl. Maj:t med anhållan det vederbörande måtte förständigas, att noggrannt iakttaga de i afseende 'på truppers fortskaffande sjöledes gifne föreskrifter, lil. B. 68, 108. A. 116- — N:o 10- i anledning af väckt motion om skyldighet för boställsinnehafvare att deltaga i fjerdingsmans aflöning. III. B. 68, 108, 116. A. 119. E. 233. — N:o 11. i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsägare att för vinnande af verkställighet å utslag, ingifva desamma till Länsmännen. III.
Sedan Commissarien och Riddaren D. Ek, sorn har närmaste inseendet öfver Riksg.Contts hus och fasta Egendom, år 1025, hos Hrr Fullmäktige anmält nödvändigheten af åtskilliga betydligare, utvändiga reparationer å de till nämnde Egendom hörande byggnader; och hvilka reparationer, enligt vederbörande Byggmästares och Handtverkares bifogade Kostnadsförslag, skulle komma att uppgå till ett sammanräknadt belopp af 3ig8 R:dr 38 sk. 8 r:st B:co, så hade Hrr Fullmäktige väl bifallit dessa reparationer, men tillika förordnat, att verkställigheten skulle utbjudas på entrep renade. I anledning af det uti Stockholms Tidningsblad härom införda tillkännagifvande, hade 2:ne anbud inkommit, det ena med utsatt summa af 4666 R:dr 32 sk., och det andra 4^oo R:dr, allt Banco, men, enär Hrr Fullmäktige funnit skillnaden emellan beloppet 376 Stats-Utskottets af Kostnadsförslaget och Anbudssummorne vara så ganska betydlig, hade Hrr Fullmäktige pröfvat lämpligt, att låta verkställa ifrågavarande reparationer, efter räkning, under ledning och tillsyn af Commissarien Ek. — Och då, enligt bemälde Commissaries afgifne redogörelse, hela kostnaden uppgått endast till 2319 R:dr 16 sk. 1 r:st., och således understigit Förslaget med R:dr 879: 22. 7., så hafva Hrr Revisorerna, med förklarande af deras bifall till de af Hrr Fullmäktige vidtagne åtgärder, tillika ansett sig böra till R. H. St:r hemställa, att Commissarien Ek, i anseende till dess ådagalagde berömliga nit och omtanka vid utförandet af detta åt honom uppdragna serskildta Värf, måtte med någon lämplig belöning varda ihogkommen. (p. 6 Rev. B.) Lika med Revisorerne, finner Utskottet Cbmmissarien Eks ådagalagde nit och omtanka förtjena uppmuntran till efterföljd af andre Embetsman, åt hvilka serskilda förrättningar varda uppdragne; Och hvadan Utskottet anser sig böra tillstyrka, att, såsom ett vedermäle af R.
Till utveckling häraf, har motionairen andragit, att likasom i följd af offentlighetens princip det vore allmänhetens rätt, att vinna kunskap om allt hvad inom representationen förhandlades, så vore det ock, på andra sidan, för representanten en giltig fordran, att hans utlåtanden af publicitetens organer icke vanställdes, ntan anfördes i samma anda och mening, i hvilken de för tillfället blifvit yttrade. Den enskilde med» -borgaren kunde höja sig öfver smädelsen, den offentlige Embetsmannen lunde med sina handlingar vederlägga orättvisa omdömen, men folkets ombud hade endast sina ord, hvarmed de kunde verka, och för hvilka ombuden ansvarade inför den större eller mindre allmänhet, hvars förtroende kallat desamma. Dessa ord och yttranden voro det enda uttrycket af representantens verksamhet, bestämde hans värde, visade hans styrka eller svaghet, samt utgjorde hans heligaste egendom; så att hvarje ingrepp deruti, vare sig uppsåtligt eller icke, rörde honom på det närmaste. Motionairen förmodade ock angelägenheten af det ifrågavarande lagbudet blifva ännu större, i händelse den föreslagna indragningen af Ståndsprotocollens tryckning komme alt ega rum, och tidningarna således ensamt skulle utgöra den organ, hvarigenom den icke åhörande delen af allmänheten erhöile kännedom öm hvad hos Stånden sig tilldrog; tilläggande motionairen, att, ifråga om grunderna för dessa Lagbestämmelser, afseende syntes böra hafvas, icke på ordalagens utan på meningarnas framställning, samt je fall måtte anses härflyta af uppsåt eller allenast af vårdslöshet. Denna motion, emot hvilken Riksdagsfullmägtigen Nils Månsson från Malmöhus Län erinrat, att han ansåge densamma vara för tidigt väckt, så länge Grundlagens stadgande om Ståndsprotocollens tryckning icke blifvit upphäfvet eller förändradt, har Utskottet i öfvervägande tagit; och som motionen, så vidt den åsyftar ansvar för de förbrytelser af ifrågavarande beskaffenhet, som genom tryck kunna föröfvas, hvilka synas utgöra densammas egentliga föremål, innefattar ett ämne, Lag-Utskottets Betänkande N.&
De sålunda lill åtal förvisade anmärkningsoch klagomål, ibland hvilka icke något af särdeles svår beskaffenhet förekommit, hafva ådagalagt dels olaga domslut, dels annat fel och dels försummelse i embete eller tjenst, hvarigenom i de flesta fall enskildes lidande eller skada orsakats; omständigheter, hvilka, cj mindre än understundom vederbörandes vidhållande af lagstridiga åsigter eller bemödande alt försvara oriktiga förfaranden, påkallat ansvar och rättelse. Men, likasom uti min vördsamma berättelse vid sistförlidna Riksdag anmältes, alt under då förflutna tiden antalet af fullföljda anmärkningsoch klagomål betydligen förminskats emot tillförne, kan äfven nu vördsamt lillkännagifvas, att detta förhållande under sednaste tiden fortfarit; dertill orsakerna synas hafva varit desamma, som då angåfvos, nemligen: vederbörandes större uppmärksamhet å sig sjelfva, föranledd af förr gjorda och ofta återkommande anmärkningar, hvarom de af trycket utgångna Embetsberättelserna meddelat allmännare kännedom: Hr Justitiekanslerens likaledes åt lagskipningen egnade tillsyn, som beredt möjligheten att utan omgång iakttaga den i Instruktionen för Justilie-ombuds mannen antydda ordning, att allmänligen och i vanliga fall Hr Justitie kansleren först må skärskåda Domares och Embetsmäns åtgärder; samt ändlligen de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade Författningar, angående icke blott i allmänhet förändrade, utan äfven för vissa fall tydligen förklarade grunder lör beräkning af den i 5 Kap. 4 § SlralTbalken stadgade kropps plikt, hvarigenom alla tvifvelsmål i sådana hänseenden bort vara undanröjda. Öfvergående nu till en omständligare redovisning för embetsförvaltningen, så vidt de af mig inledda ärenden och frågor blifvit af domaremaklen pröfvade och afgjorda, har jag derom att vördsamt åberopa bilagda, redan genom trycket allmänheten meddelade Berättelse för åren 1844 och 1845 samt liär nedan vidare afhandla de mål, hvilka sedermera likaledes blifvit lill slut bragte.
Ehuru det heter, att allt är gemensamt, måste hon, för att häraf få något med, ofta förödmjuka sig öfver höfvan, alltid taga mot penningarna som gåfva. Sålunda intagande snarare barnets ställning än den, som borde tillkomma henne, kan hon likvisst i en del äktenskap låta sig nöja därmed, d. v. s. i dem, där den äkta mannen rätt förstår, hvad hon för egen eller hushållets räkning behöfver, och villigt och vänligt lämnar detta. Hon slipper omtanken om och besväret med kapitalets förvaltning eller det mödosamma förvärfvet, och trots det att hon ej får känna sig som ägarinna, blir det ändock på visst sätt partie egale. Men detta jämförelsevis goda förhållande råder ej öfverallt. För att nu ej tala om alla de förmögenheter, som godtrogna flickor få bortkastade för sig af slösande män, hvarom skulle kunna sägas upprörande saker, men hvilket skulle leda från ämnet, finnes det, enligt den erfarenhet jag gjort, en stor procent äkta män, hvilka göra det odrägligt surt och svårt för sina hustrur att få ut några penningar, ja, till och med det nödvändigaste af allt — hushållspenningarna. Det är nog mycket riktigt och bra, att frun skall hushålla — • en obestridlig sanning för visst! — men å andra sidan bör det väl vara hennes rätt att ulan obehag i förskott och på en gång få de penningar, som man har anspråk på att hon så skickligt och sparsamt skall handhafva. Men jag har sett husliga stormar för en femma till husets herres egen fintvätt, hört henne få uppbära stickord för en tjugufemöring till vispar eller såpa, sett henne med tårade ögon och oförrättadt ärende lämna sin mans arbetsrum för att om en stund åter smyga in dit med rädda steg och våga försöket att tigga om någon summa till mat; jag har hört förståndiga, hushållsaktiga kvinnor få hålla till godo med i förmyndarton hållna förmaningar att vara rädda om penningarna, hårda, sårande ord som:
Med afslag å Utskottets hemställan antog Ridderskapet och Adeln det förslog till §:ns lydelse, som Herr af Ström i sin vid utlåtandet fogade reservation afgifvit. § 68. Utskottets hemställanden och iubjudningar biföllos och antogos. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden: JVé 175, i anledning of Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande of anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London, dels ock i den för landtbruksalster och redskap innevarande sommar anordnade internationela utställning i Hamburg. Bifölls. Jks 175, angående ersättning för sådana af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade. JM 177, i anledning al' Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående rese-ersättning och dagtraktamente till ordförande och ständige ledamöter uti de nämnder, åt hvilka regleringen af preslerskapets aflöning, i enlighet med Förordningen den 11 Juli 1862, anlörtros, samt om anslag till skrifbiträde åt dessa nämnder. I öfverensstämmelse med Utskottets tillstyrkande biföll Preste-Ståndet för sin del Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, men afslog deremot den af Utskottet i sammanhang med sagda tillstyrkande gjorda hemställan. JM 178, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anvisande af medel till betäckande af kostnaden för iståndsältande af åtskilliga broar å den så kallade Carl Johans-vägen i Jemtland, m. m. Utskottets tillstyrkande, att Rikets Ständer för de af Kongl. Maj:t uti ifrågavarande nådiga Proposition angifna ändamål på Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af tillhopa 19,139 R:dr bifölls, hvaremot den derefter förekommande hemställan af slogs.
Jag känner visserligen, att Stafsoch B ane o Utskott en ännu icke fullgjort den del af deras funelioner, som, enligt 3o och 3a §.§. Riksdagsordningen, bort föregå valet af Fullrnägtige i Banken och RiksgäldsContoret, men jag föreslår likväl, att Vallöf!. BorgareStåndet, så vidt på detsamma ankommer, inom den af Kongl Majit för Riksdagens förlängande i Nåder bestämda tid, och således vid något inom denna månads slut inträffande plenum, företager ifrågavarande och de flere val, som erfordras att förse alla Rikets Ständers Verk med sådane Fullrnägtige, som vid Riksdag ovilkorligen utses böra. t Enskildt anser jag mig öppet böra förklara, att mitt nit för realisationens verkställighet har oskiljaktigt sammanhang med valet af Fullrnägtige från detta Stånd uti Banken, hvars förvaltning, alltid af mycken vigt, i händelse, realisationen för sig går blir af ett serdeles inflytande på förtroendet derföre”. I anledning häraf beslöt Ståndet; 1:0 att för dess del inom denna månads slut välja Fullrnägtige uti Banken och RiksgäldsContoret; 2:0 att anmoda BancoUtskottet att, inom åtta dagar efter delfående! af detta Protoeoll, inkomma med utlåtande öfver de nu varande Bancofulimägtiges förvaltning; och 3:o att anmoda Stats Utskottet att, likaledes inom åtta dagar efter delfående! af detta Protoeoll, afgifva Utlåtande öfver de nu varande JFullruägliges i RiksgäldsContoret förvaltning; hvarjemte Ståndet ansåg sig böra vördsamt och vänligen inbjuda de respectivé Med Stånden att äfven välja deras Fullrnägtige uti Banken oell RiksgäldsContoret' inom innevarande månads utgång.