Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden är anmärkt, att Betänkandet stödjer sig på hypothetiska grunder: att nemligen i:o Bevillnings-Utskoltets förslag om en oföränderlig tull å inkommande utländsk Spanmål , skall af Ständerna godkännas; 2:0 att det föreslagna tull-beloppet skall af Ständerna antagas ocli 3:o att Kongl. Maj:t skall gifva Sitt Nådiga samtycke till fastställande af en oföränderlig spanmåls-tull. Inom Borgareoch Bonde-Stånden är jemväl anmärkt, att Bevillnings-Utskotlet, i sammanhang med dess afgifna förslag om en oföränderlig spanmåls-tull, väl tillstyrkt, att till Kongl. Maj:ts disposition skulle öfverlemnas för undsättningar i missväxt-år hvad denna tull kunde inbringa; men att meningen icke varit alt häraf skulle tillskapas en creditiv-fond för undsättningar, utan hade tvärtom meningen varit, att lemna Kongl. Maj:t tillfälle, att använda denna tillfälliga inkomst såsom gåfvor till de orter af landet, som hårdast tryckts af missväxt och i öfrigt befunno sig i högsta behof af undsättning, och derigenom bereda dem någon godtgÖrelse för det högre spanmålspris, under missväxt-år, som en oföränderligt bestående import-tull på spanmål skulle förorsaka. Utskottet har tagit i öfvervägande dessa vid Betänkandet framställda liufvudsakliga anmärkningar, men ej funnit skäl att medgifva annan förändring uti sitt förra förslag, än att Utskottet nu bestämt Creditivets belopp i penningar. löirtne till R. itVrot. i834 och i835.
Tysta fortsatte de fram mot de lifligare gatorna. Då de stego in på hotellets gård, funno de gamle Harven vid strålande lynne. Han hade gjort en mängd uppköp af arabiske krämare, som hela eftermiddagen belägrat hotellet. Han förevisade de mest olika föremål, som han radat upp på ett stenbord. – Se här, – jublade han, – ett äkta arabiskt hufvudkläde – från Lyon! Här ha vi ett par broderade sidenbussaronger – från en fabrik i kanton St. Gallen – och en slöja, en skygg haremsskönhets slöja – från kanton Glarus! Här är en äkta damascenerdolk – märk hvilket arbete – från Sheffield! Och – nu kommer det bästa – här är ett krus äkta engelskt pale ale – från Damaskus! Han gjorde en löjlig min, vände sig mot Mecka, lade armarne i kors öfver bröstet och messade, härmande en arab: – O! Damaskus! Du är en kostelig källa. Att dricka af ditt vatten är som att dricka förfalskad champagne: man tror sig smaka ett aflägset lands drufva – och man förtär stickelbärssaft från sin grannes trädgård. Sex hela veckor hade redan Harven och hans dotter tillbragt i Damaskus utan att längta derifrån. De kunde aldrig tröttna att ströfva kring i det brokiga folkvimlet och Harven medgaf, om också endast med långa omskrifningar, att Damaskus var det mest spännande intressanta han hade sett i hela sitt lif. Blumenbach hade fått en mängd patienter. I kristna kvarteret hade han utan vidare köpt sig ett litet hus. Hvarifrån han fick penningarne visste ingen och ingen frågade heller derefter. I husets bottenvåning hade han med hjelp af två stolar och ett bord inrättat ett apotek, der han sjelf beredde sina medikamenter. Vanligtvis voro hans ordinationer dock påfallande enkla och gud vet, om han någonsin utlemnade annat än små paket med fräspulver. Men han botade i alla fall sjuka till höger och venster, och det var hufvudsaken. Men det var icke nog med att han var doktor. Helt plötsligt blef han också serbisk konsul.
Dessa äro: a) att dryckenskapslastens utöfvande ej kan betraktas såsom egentligt brott, utan så vidt andras säkerhet oell frid derigenom störes, eller oro och förargelse i allmänna lefvernet åstadkommes ; hvarföre straff derå endast i dessa fall kan anses rättsenligt j b) att, då hvart och ettdsrott, hvarå straff skall stadgas, måste förut vara till natur och beskaffenhet så allmänt kändt, att dess blotta namn är tillräckligt för dess urskiljande från andra handlingar, utan att det behöfver serskildt beskrifvas, någon definition å fylleribrottet ej bör i Strafflagen upptagas; c) att, då hvarje straff bör vara lärnpadt efter brottets art, det skymfliga stockstraffet ej är lämpligt till fylleribrottet, hvilket i allmänna omdömet ej medförer vanfrejd ; d) att den, hos hvilken dryckenskapslasten så tagit öfverhand , att han af frenne undergångne bestraffningar för fylleri, i allmänna Ief-j 'LagUtskoitets Betänkande N:o g5. 13 vernet, ej låter sig räda, utan fjerde gången gör sig saker till samma brott, skäligen må anses icke blott oskicklig till medborgliga värf, utan ock uturståndsatt att såsom fullmyndig sköta sina egna angelägenheter ; och il) att den domsrätt \ i mål, angående fylleribrott, som blifvit Konungens Befallningshafvande uppdragen, är oförenlig med Konungens Befallningshaf vandes bestämmelse och strider mot den enhet i rätte» gångsordningen, för hvars befordrande Konungens Befallningshafvande» domsrätt i åtskilliga andra mål redan blifvit till allmänna Domstolar-; ne öfverflyttad, samt, efter hvad erfarenheten visat, utan att leda till ifrågavarande måls säkrare eller än-, damålsenligare behandling, ofta föranleder till fierehanda olägenheter och betydlig kostnad för både parr ter och vittnen. I enlighet med dessa åsigter föreslår Utskottet, att Kongl. Förordningen den 24 Augusti i8»3, emot fylleri och LagVtskottets Betänkande N;o 95. dryckenskap, måtte ändras till föl-^ jande lydelse : l §.
Jag kan dock icke nu biträda Herr Ribbings mening, utan öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln att bedomina, huruvida, då Grundlagen stadgar, att, när två Stånd stadna mot två, en fråga förfaller, det skulle vara möjligt, att, när 3:ne Stånd afgjort en fråga, det skulle vara mindre kraftigt. Herr Rosenblads förslag innefattar visserligen någon olikhet, men är i sjelfva saken dock detsamma. Det vore besynnerligt, att, då 3:ne Stånd beslutat, att Expeditionslösen ej kan upphöra, Rikets Ständer ändock vid samma Riksdag skulle kunna ingå till Kongl. Majrt med en underd. Skrifvelse örn upphörande af densamma. Min reservation innehåller för öfrigt en sådan önskan, och jag har deruti sagt, det jag tror, alt den tid skall inträffa, då denna önskan vinnes. Friherre Cederström: Då i en fråga, som angår Rikets allmänna hushållning, två Stånd stadna mot två, förfaller frågan. Nar 3:ne Slåncl afgjort en fråga, är Rikets Ständers beslut i dea saken fattadt; och det är Den 29 S e p l e 111 b e r. omöjligt, att under samma Riksdag lagligen fatta stridiga beslut i ett och samma ämne; ty är det väl tänkbart, att i ett oell samma Riksdagsbeslut öfver samma fråga alldeles motstridiga §§. skulle kunna införas. Man kan således icke å nyo väcka Motion i ett redan afgjordt ämne. Herr Rosenblad: Då jag ej kan finna något sammanhang emellan att nu genast begära en förändring, eller att önska, det Kongl. Maj:t i en framtid ville derpå fästa uppmärksamhet, ser jag visserligen icke något hinder, att ju mitt förslag nu kunde upptagas, och kan derföre icke instämma i den tolkning af saken, som Herr Grefven och LandtMarskalken gjort.
» Skulle jag ej det? » småler hon, » en sådan dag glömmer man väl aldrig — det var j u på mitt eget bröllop. Ni var min systers marskalk och dansade hela kvällen som en förryckt, fastän läkaren förbjudit er att dansa — mig höll ni på att valsa ihjäl — ni ville j u aldrig stanna, utan bara valsa och valsa! » Han smålog med en underlig glans i ögat. » Ja, ni valsar j u så väl, » sade han och förde violbuketten smekande mot ansiktet för att inandas dess doft. » Ni också, » nickade hon. » Men nu är det slut med dans och ungdom — slut med lifvet — slut med allt! » af bröt han häftigt, och blickarne irrade sökande, spörPÅ SVENSKA TEATERN! FJÄRDE A K T E N S SLUTSCEN. jande genom fönstret öfver den närbelägna skogen, där våren nu strödde sin doft och grönska. » Säg inte så •. — u n g d o m och dans komma åter, då ni blifvit frisk, » sade hon försagd med en pinsam känsla af att säga hvad hon visste var osant — en önskan att finna goda, trö- stande ord, något att förlita sig på för honom, som låg där och såg upp på henne med stora frågande, bedjande ögon. Hon ville finna visa ord — och så fann hon ej på annat än denna usla platthet. Ack, människohjärta, människoförstånd, hur litet har du ej att dela med dig af i stunder som denna! » Frisk! » upprepade han, » frisk! Nåja, det är bäst att säga så » Och han försjönk i tankar med ögonen halfslutna, liksom ville han hvila, men med blicken fäst på det vänliga ansiktet framför sig. Hon kände en lätt dimma fördunkla ögonen och reste sig åter för att säga farväl. » Hjärtlig tack för att ni k o m — det var en stor glädje för mig, » sade han sakta och trycte hennes hand till afsked. » Vill ni inte komma åter ännu en gång — ack, gör det? » » Gärna — och m e d nya vårblommor! » » Vill ni! Hvad ni är g o d! Och eftersom ni tänker skämma bort mig med nya blommor, så låt det bli violer som nu.
Om man går tillbaka, finner man att uti 1849 års tulltaxa tullen på oarbetad messing, latun och trådband, äfven var 33 R:dr 16 sk. Banko och å marinmetall 5 R:dr Banko per skeppundet stapelstadsvigt. Således bar importtullen först minskats å marinmetallen ifrån 7 R:dr 50 öre till 2 R:dr R:mt, och å oarbetad messing från 50 R:dr till 25 R:dr, och slutligen blifvit alldeles borttagen, allt under riksdagar, der inga speciela upplysningar meddelades om denna näringsgren. Messingstillverkningen har af ålder varit en af tullagstiftningen skyddad näring; och det måste väl erkännas, att emot den åberopade grundsatsen för stabilitet i denna lagstiftning i mycket högre grad strider ofvanberörda hastiga nedsättning och borttagande af gamla skyddstullar, än det af mig yrkade återupptagande med nedsatt belopp af tullsatsen å messing. Lämpligheten och behöfligheten af nedannämnda måttliga tullsatser för denna näring vill jag här nedan söka ådagalägga. Denna näringsgren är för vårt land naturlig. Dess rudimaterier, koppar och zink, äro inhemska. Sjelfva varorna, oarbetad messing och marinmetall, äro förädlingsgrader af metaller, som hemtas ur Svenska grufvor. De förändringar i tulltaxan, hvarigenom de förra importtullarne, efter hastig nedsättning, hastigt afskaffades, hafva haft till påföljd tillverkningens nedläggning vid flera messingsbruk, inskränkning af den inhemska produktionen ifrån 2,322 centner till 1,390 per år och förökning af importen ifrån 2,284 centner till 4,998 centner. Skilnaden utgör således genom minskning af inhemsk produktion 932 centner och genom förökning af importen år 1862 2,714 centner, och dock är häruti icke inberäknad importen under sista qvartalet af år 1862. Priserne Bafillningt-Vlskntlcts Retänkande .V-.rt 9.
Men då sättet för verkställandet deraf, efter Utskottets tanke, lämpligast bör ankomma på Kongl. Majlts höga pröfning, anser Utskottet sig endast böra tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, för åvägabringande af en lättare, mera bestämd och, så vidt sig göra låter, oafbruten kommunikation emellan ön Gottland och öfriga Sverige, låta vidtaga erforderliga åtgärder. Stockholm den 13 Maj 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Maj 1851, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om förändrad beräkning af Konsulad-afgifter m. m. Till Utskottets handläggning har från Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit öfverlemnadt ett af Herr J. F. Ekenman afgifvet memorial, hvaruti motionären, yttrande den åsigt, att, i den mån Sveriges utrikes handel och sjöfart tillväxte i omfång, dess Konsular-inrättningar i främmande länder borde allt mer och mer fullkomnas, så att de å ena sidan i möjligaste måtto motsvarade ändamålet, den Svenska handelns och sjöfartens skydd och befrämjande, och å den andra så litet som möjligt betungade dessa, framställt tre serskilda förslag, hvilka här nedan, hvar för sig, upptagas. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N.'o 97. 7 l:o Effer att hafva redogjort för förhållandet med Konsulad-afgifterne under den förflutna tiden samt anfört, att dessa afgifter, jemlikt Kongl. Brefvet den 25 Maj 1850, numera utgå med TV Rdr Hamburger
Då Konungen till Rikets Ständers pröfning i Nåder afgifvit ett förslag till ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer, och detsamma till Stats-Utskottets förberedande åtgärd remitteradt, torde der till öfverläggning förekomma i sammanhang med 1825 års Revisorers anmälan af Konungens vägran för en så vidsträckt granskningsrätt, i afseende på StatsVerikets förvaltning, som alltifrån regementsförändringen intill den tiden varit Rikets Ständers Revisorer medgifven; anser jag mig äga så mycket större anledning, att till vederbörlig pröfning framställa mina åsigter i detta ämne, som jag icke medgifver mig hafva, i egenskap af Ordförande vid alla föregående revisioner, beredt beslut, som icke varit förenlige med Rikets Ständers rätt och RegeringsLagarnes föreskrifter, och då jag äfven icke saknar anledning till den förmodan, att vid pröfningen af 1828 års RevisionsBerättelse, olika meningar torde hafva i StatsUtskottet uppstått om tiden för Revisorernes granskningsrätt af Statsverkets förvaltning, anhåller jag vördsammeligen att så väl derom, som om Ständernes rätt att allena stadga Instruction för deras Revisorer, i ett sammanhang få framställa, ej mindre hvad mig förekommit, till bevisande af Rikets Ständers oinskränkta granskningsrätt i detta afseende, än hvad mig synts i det nådiga förslaget till Den 9 Februarii f. m. 33 till Instruction för Revisorerne icke dermed stå i förening. Efter den lyckliga regementsförändringen 180g beslöto Rikets Ständer och stadgade i 68 §.
Uppå underdånig anhållan af Direktionen för Veterinär-inrättningen i Stockholm, det E. K. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig framställning om nj stat för nämnde inrättning, har E. K. Majit, efter infordrande af Sundhets-kollegii underdåniga utlåtande öfver det af bemälde Direktion i sådant hänseende tillika afgifna underdåniga förslag, i nåder äskat, alt för samma inrättning måtte beviljas löljande dels förhöjningar i redan befintliga, dels nya anslag, nemligen:' för tre Professorer, lönförhöjning från 2,400 lill 3,200 R:dr eller 800 Ridr för hvardera R:mt Ridr 2,400: — för en Adjunkt, förhöjning från 1,200 R:dr till 1,500 Ridr „ 300: — fiir Räkenskapsförare», arlvodestillökning från 200 till 500 R:dr . „ 300: — för Prolokollslöraren, nytt anslag „ 150: — för Instruktionssmed»», förhöjning från 900 till 1,200 R:dr. „ 300: — för två drängar, förhöjning från 300 till 450 R:dr, eller 150 R:dr för hvardera , 300: — för byggnadernas underhåll, nytt anslag „ 1,000: — till diverse utgifter såsom böcker, instrumenter, arbetshästars och inventariers anskaffande och underhåll, ved, ljus, skrifmaterialier. djur för undervisningen, m. m. förhöjning från 2,170 R.dr lill 4,000 Ridr „ 1,830: — eller tillhopa R:mt Ridr 6,580: — som sålunda skulle utgöra den af E. K. Majit nödig ansedda tillökningen uti inrättningens nuvarande stat. Af den utredning angående förevarande anslagsbehof, som finnes uti det den Kongl. Propositionen hilagda Stats-Rådsprotokoll meddelad, hafva Rikets Ständer funnit ådagalagd!, att den af E. K.
Sparre säde nemi., att LagBeredningen i sitt förslag icke omtalat mer än eli slag af fängelse, ehuru Ilr Grin sedan tilläde att LagBeredningen äfven omtalade förvandlingsfängelse. LagBeredningen omtalar också verkligen 2:ne slags fängelse; ty för förvandlingsfångar föreslår den icke T71 II e ii 2f> November e. samma inskränkningar som för straffoch arbetsfångar. K. M.-s Förslag söker att tillämpa den behandling LagBeredningen föreslog för förvandlingsfångar pä alla fångar dömda till enskildt fängelse, och således innehåller såväl det ena som andra förslaget alldeles samma slag af fängelsearter. Efter härmed fulländad öfverläggning framstälde Hr Frih:n o. Ordfm att i afs:de på ifrågavrde Utlåt, blifvit vrkadt dels bifall och dels att med afslag derå K. M:s ifrågavale Nåd. Propos. måtte bifallas; hvarpå propos:r lill bifall å dessa yrkanden framstäldes oell besvarades med blandade Ja och Nej, samt sedermera, efter förnyad propos. till bifall å Utsk:s Utlåt., hvarvid åter ropades Ja och Nej, Hr Frihm o. Ordfm ånyo hemstälde om R. o. Ad. med afslag å Utsk:s Utlåt, behagade bifalla K. M:s Propos.. och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. H. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. half 3 In fidem protocollir Albert Munck. Onsdagen den 25 November 1857. Plenum kl. 6 e. m. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, fortfor att, i Hr Gr, och Landtm:s ställe, föra ordet. Justerades 5 prot:s-utdr. för f. m. plenum. Föredrogs ånyo LagUtskis d. 14 och 16 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 51, i anleda . af väckt fråga om stiftande af lag. angide ordningen och vilkore n för utländsk mans uptagande till svensk medborgare. Gr.
Den uppmuntran dylika företag åtnjutit och de fördelar, som derigenom blifvit beredde såväl den enskilde som det allmänna, hafva haft till följd, att man äfven inom Kinds härad kommit att fästa uppmärksamheten på de större vattendrag, som inom denna ort hålla större jordrymder i ett vattendränkt tillstånd och derigenom omöjliggör desammas bringande till någon serdeles bördighet. Det vattenledningsföretag, som härmed underställes Rikets Ständers pröfning, afser utöfning af qvarnverken vid Arfvidstorp samt upprensning af såväl vattendraget derifrån till sjön Kalf ven som Spångån och Klägghultsån, af hvilka den förstnämnde sammanbinder sjöarne Kalfven och Fegen, belägna inom Kalfs socken och Kinds härad; och då af de till Kongl. Maj:t i underdånighet insända undersökningshandlingar jemte karta och kostnadsförslag inhemtas, att den jord, som genom afledningslöretaget vinner förbättring, uppgår inom Kinds härad och Kalfs socken till 817 tunnland 12 kappland med ett förbättringsvärde af 77,809 R:dr 45 öre, utom strandvinst vid Fegen till 227 tunnland 8 kappland, uppskattade till 5,158 R:dr 15 öre, samt inom Årstads härad i Hallands län 16 tunnland 12 kappland med ett väfde af 1,426 R:dr 25 öre, och strandvinst 10 tunnland 8 kappland med ett värde af 362 R:dr 50 öre; och att kostnaden för vattendragens upprensning uppgår till 51,179 K:dr 30 öre, hvartill kommer lösen för Arfvidstorps vattenverk och fiske, enligt laga värdering 18,238 R:dr 70 öre, eller sammanlagdt 69,418 R:dr Riksmynt.
Borgenärer stände fritt att tillse det deras rätt ej genom förvaltningen fö: närmad varder må utgå, och antingen i' stället, eller hellre i en serskild införas ett stadgande af följande lydelse: Fisa Gode Män motvilja eller försummelse , eller vägra de att meddela de upplysningar om Boet och dess förvaltnin , som 1 agon af Bor genar,erne askar, da ege Hatten att genom Vitén tillhälla Gode - Underdåniga Skrif v elser. 513 de Männen, att inom kort tid deras skyldighet full. göra.- Lata de sig deraf ej rätta, skilje Hatten dem .från befattningen och väljen Borgenärerne an■> dre Gode Män. 5- §• När i denna §. stadgas, alf, om någon till Gäldenär-en sålt varor then betalning derföre ej jljutit, och de-ej ä'10 före Könkursens början till Gäldenären eller annan Man För hans rakning lefvererade, Säljaren ej vare skyldig Jern aflemna så framt ej Borgenärerne dem betala, samt således Borgenärerne hafva sig tillagd förmånjaf valet att afstå elleribehålla varorne, böra de förpligtas tidigt tillkännagifva hvilketdera de anse med Boets bästa förenligt och, i fall tvist uppstår om vaforne blifvit lefvererade eller ej och Säljaren bestrider deras yrkande att dem behålla, utan uppskof lagligen med honom utföra, emedan eljest, och om det stöde Borgenärerne fritt att när sorn helst göra sin tilan gällande, Säljaren icke någonsin kunde ernå visshet om sin disposilions-rätt. I anledning häraf föreslå Riksens Ständer vid jjtte §:ns slut följande tillägg: Nu täistas om varorne äro lefvererade eller icke; då skola Borgenärerne inom tvenne månader från Konkursens början taga Stämning å Säljaren till Laga Domstol, eller varén de all talan qvilte. 6. §. Som det ofelbart bidrager till en fördelagtig försäljning af fast egendom om densamma beskrifves och lagligen värderas, samt derigenom vinnes en större säkerhet om iakttagande af BorBihang till Riks-St.
hvarför obligationer skola köpas, nyttigare kunde användas om näringarne underlättas, genom ökade lånetil I gångar. De svårigheter i verkställigheten, som i förening med förluster för Banken, sannolikt knmrrio att uppstå, i händelse åt Banco-Styrelsen öfverlemnades, att för Bankens räkning uppköpa utländska Statspapper, utgöra för Utskottet tillräckliga anledningar, att afstyrka bifall till delta af flere Ledamöter väckte förslag. För öfrigt får Utskottet anföra, att som Bankens låne-rörelse redan erhållit den utsträckning, att derigenom behofvet af lätt realisabla räntebärande papper icke lärer kunna jufvas, Utskottet icke vågar biträda en framställning, åsyftande utvidgning af Jåne-rörelsen med de medel, hvilka af Utskottet blifvit afsedde, för att användas till inköp af sådane papper; och torde Utskottet, med föranledande at den utaf en och annan ledamot yttrade åsigt, att grundfonden borde till bela beloppet utgöras af räntebärande papper, böra fästa uppmärksamhet derå, att ör uppköp af dylika papper utöfver den af Utskottet föreslagna summa af Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 44- 5 5,000,000 R:dr, medel ej finnas att tillgå annorlunda, än genom indragning af någon utaf de lånerörelsegrenar, hvilka af Banken bedrifvas eller förläggas. Af dessa orsaker, har Utskottet vidblifvit 2 punkten, dock med den förändring i redactionen, Utskottet, efter pröfning af de härutinnan uti Borgare-Ståndet gjorda anmärkningar, ansett deråt böra gifvas, så lydande: 2 § Bankens capital-öfverskott eller grundfond skall, så vidt sig göra låter, till ett belopp af Fern Millioner R:dr B:co, bestå af obligationer, löpande med minst 4 procent ränta och utgifne af Riksgälds-Contoret eller andre reik och inrättningar, hvilkas obligationer, Banco-Fullmägtige anse lemna full säkerhet.
För att afhjelpa denna olägenhet, ulan att behöfva upphäfva de prohibitiva stadganden, sorn, på förutnämnde sätt, uteslutande lemnade salthandeln åt stapelstädernas handlande, blefvo desse, genom Kongl. Brefven den 10 November 1773 och 18 Maji 1774. ålagde att årligen införskrifva ett, efter hvarje stads rörelse lämpadt qvantum salt, samt att derjemte, på ständigt upplag, hålla en qvantitet, i allmänhet motsvarande | af införsels-beloppet. Tid efter annan hafva dessa stadganden, i afseende på serskildej städer, Ailm. Besv.- och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o rf. 5 undergått förändring, och de äro senast, genom Kongl. Förordningen den 8 Maji i8ag, bestämda och reglerade. Enär under hela den tid, som förflutit, sedan dessa författningar först vidtogos, några klagomål från allmänhetens sida, öfver bristande tillgång på salt, icke försports, skulle det kunna synas, att sådant varit en följd af förrberörde stadganden, men, enligt Utskottets tanka, bör den egentliga orsaken härtill icke sökas i verkningarne af dessa Författningar, utan ensamt lillskrifvas de åtgärder till befordrande af friare handels-förhållanden, som sedermera vidtagits. Det är nemligen otvifvelaktigt, alt de fjettrar för handel och rörelse, som förefunnos vid den tidpunkt, då den öfverklagade salt-upplags-skyldiglieten pålades Stapelstädernas handlande samt de farhågor, sorn dertill hade föranledt, icke nu mera äro för handen. Nationernes bemödanden, att söka utestänga hvarandra från handelsföretag å egun länder, har måst lemna rum för ett friare system.