Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter allvarsamma öfverläggningar i Utskott och Riks-Stånd, lyckades det ock slutligen att emot den gamla skolkonservantismens motstånd åstadkomma så mycket, som en underdånig skrifvelse till Konungen, med begäran, att till någon förminskning i mängden af de ämnen som läsas i skolorna på den s. k. klassiska linien, det måtte få hero på föräldrar eller målsmän att bestämma om lärjungen skall jemväl läsa Grekiska språket eller vara derifrån befriad, och tiden i stället få användas på studerandet af något bland de öfriga undervisningsämnena. Detta synes väl vara den mest blygsamma önskan, som den ena Statsmagten kunde frambära till den andra, på grund af vunnen erfarenhet om tillvaron al ett ondt, som måste innebära en större eller mindre, men i allt fall verklig våda af den mest ingripande art för det uppvexande slägtets framtid. Och likväl lyckades det icke att ens åt detta anspråkslösa önskningsmål vinna fullt afseende hos Regeringen. Ständernes begäran blef nemligen, efter ett vidlyftigt hörande af Skolkollegier och Eforer, hvilket knappt tyckes hafva varit behöfligt i en sak af denna enkla beskaffen - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 167 het, blott så tillvida bifallen, att det efter gemensam rådplägning mellan målsman och skolans rektor må bero af den sednare att afgöra, om lärjungen får befrias från läsningen af Grekiskan. Jag har ansett Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga skrifvelse böra omförmälas, dels såsom en bekräftelse på den öfverklagade olägenhetens allmännare erkännande, och dels för att anmärka, det angifnä botemedlets otillräcklighet. Det låter sig icke förnekas, att de klassiska språkens studerande i skolorna öfver hufvud numera ingalunda är af samma vigt för bildningen som i fordna tider, då snart sagdt all litteratur och boklärdom var inskränkt till dessa språk, och nästan alla vetenskapliga afhandlingar författades på latin.
Någon fullkomlighet är icke att begära; men åtminstone tror jag denna method vara vida tillförlitligare än Tull specialierne på export och import. §■ 28- För att rigtigt gå f grund med saken , böra mått och steg vidtagas till uppmätandet af de i riket befintlige ännu ouppmätta landsträckor och tror jag ett påskyndande sä*t vore om det bletve en lag , att ingen finge del uti en Hypothek-bank ifall den inrättades, som icke kunde uppvisa säkra och Jagfarne chartor, uppskattade enligt den method, som af Riksens Ständer enligt detta projsct blifvit uppgjorde och stadgade. I början, innan mätningen hunnit gå i fullbordan, kunde Taxe - Den 24 Februarii. ringsComiféernas tagas till grund vid belåningar, men blott tiii hälften mot det, sorn finge Janas om egendomen vore uppsnätt och skattlagd. Denna åtgärd torde lemna föga eller ingen jord ouppmätt, och tyckes mig, att staten borde gä i förskott för hvad sorn ännu återståf att mäta, nemligen på sådant sätt, att till det belopp enligt läkning dessa mätningar och skattläggningar kunna uppgå, äger regeringen å statens vägnar tili jordägaren utställa statsobligationer mot antagen ränta och erläggandet af tt5 del årligen utaf primitiva lånet, så att genom denna ämortissement försvinner denna skuld under loppet af 10 år. Denna lagliga fordran kan ej i högre grad anses lör ett tvång än nödvändigheten att skatta till staten och utgör en del af det vilkor som åstundas, nemligen jämn fördelning af skatterna, §• 29. Inom hvarje Socken bör en Comité formeras, som besigtigar och bestämmer beskattningen under ledningen af en underbygd agro nonte, samt en annan i skogshushållningen både theoretice och practice undervist person, Dessa edsvurna embetsman äga intet afgörande votum, men äro skyldige att stå på statens rätt, utan att förnärma den skattskyldige, .och intages deras anförande i protocoliet. Agronornien, eller läran om jordens beståndsdelar
Man skall dessutom ytterligare ihågkomma, livad Den ix O c t o b e r e. ra. 3i5 allm. tidningar upplyst, nemi. att man ej pfojecterat någon större förändring derföre, att man fruktade att ej kunna genomdrifva den, och således anses det, som nu är föreslaget, endast som en öfvergång till något bättre, nemi. allm. valens princip, en princip, som öfver allt, utom i det enfaldiga Sverige, anses uppfylla sitt ändamål. Ehuru det, sorn nu är föreslaget, i det hela endast är alt anse som ett öfvergångsproject, skall jag dock behandla det, som om Nationen skulle stadna dervid. Gr. Frölich föreslår en sammanblandning af Stånden; detta skulle borttaga det hierarkiska elementet. Vid besvarandet af några Frih. Cederströms anmärkntr skall jag vidare utveckla, att ett aristocratiskt element finnes i Sverige, och att detta element är nödvändigt i det monarkiska Sverige, likasom i alla monarkiska stater. En fjerdedel af Stånden skulle utväljas till en slags pröfningscommitte'; men jag inser ej, att man finnér något correctiv emot förhastade beslut inom en committé', som utgöres af samma ståndsdelar, som Stånden i allmänhet, och der skillnaden och fördelen skulle bestå uti att de äro valde. Jag skall vid besvarandet af Frih. Kantzous förslag framvisa de stora förmånerna af de så beprisade allm. valen. Enligt min öfvertygelse lemnar denna pröfningscomrnitle' Nationen mindre garanti, än Stånden i sin helhet; ty ju större antalet är, desto svårare är influenceringen. Ilr Gr. har gått längre i denna väg, än sjelfva det republikanska Amerika. Representationen är der fördelad i två kamrar, som välja på olika sätt. Senaten väljes indirecte af folket; den andra kammaren deremot directe. Inom hvarje af confederationsstaterna är en lagstiftande församling; det är denna, som väljer Senatens medlemmar, och således har man redan i det fria Amerika ansett ett correctiv emot demokratien nödvändigt.
Sept, P. 202, 297, 314» — angående förment oriktig tillämpning af hvad uti Reglementet för utredningen af, stadgad i afseende på öfverräutan å förfallne lån m. m. April P. 341, 377, 443. DiscontObligationer, 0111 återfående af försuten tid för inlösen af åtski 1 lige. Dec. 2 A. P. 406. DjurLäkare, angående anslag på Stat för en, på Gottland. Junii P. 728. Domare, rörande skärpning i Lagarne rörande tjenstledighet för. Julii P. 791, 1092, 1135, — angående rättighet för en och hvar, alt, i07 utan behof af allmän åklagare, utföra talan emot dem för embetsfel. DomBöcker, om några förändringar i stadgandet rörande deras insändande lill ÖfverRätt. Oct. P. 56. B. 18. Nov. 2 A. P. 680. Domhafvanden i Åse, Barne, Wiste och Kållands Häraders Domsaga, om inköp af Boställe för. Domstol, om behörig, för upptagande af åtal emot HofRätter, Collegier, m. m. Julii P, 1242. Aug. P. 155. Dec, P. 739, 811, Dec. 2 A. P. 47» *62, 167, 273. Drawback, eller restitution af tuli förråämnen, då de förädlade utföras, angående. Drottningen, Hennes Maj:t, angående stor Deputation till, vid dess ankomst till Hufvudstaden. —. angående uppvaktning och presentation för. Junii P. 433. — angående EnkeSäte för. Sept. P. 3o3. — angående dess Kröning. Duben, Friherre Carl von, yttranden. Fehr. P. 742. B. 852. Maji P. 268. B. i43. Du Re'es, ÖfversteLieutenant, angående dess 108 ansökan att blifva Svensk Adelsman. Dykerilnrättningen, angående.
När jag var nära dörren, fattade han min hand, och hviskade bedjande: ”Rosa skall ju icke glömma mig, icke en gång då, när de stormiga dagarne äro öfverståndna, och himlen åter börjat klarna?” ”Aldrig, aldrig, ädle, högsinte man!” svarade jag och ilade nedför trapporna. Inkommen i mitt eget rum, upplöste sig mitt hjertas öfversvallande känslor i en tacksam suck till Försynen och i en varm och innerlig bön för Garbens välgång, hvarefter jag lade mig och somnade, kringsväfvad af ljusa drömmar, deri endast min älskling, mitt hjertas afgud, herrskade och göt sitt rika lif i mitt väsende. Nästa förmiddag var min far hos Garben i flera timmar, och om aftonen tackade han mig med en varm handtryckning. Han förstod huru allt tillgått; men vi talade icke ett ord om saken. – Garben reste, och sedan de öfriga fodringsegarne tagit i besittning det mesta af hvad min far fordom kallat sitt, inflyttade vi i det lilla hyrda huset, som låg midtemot din och din goda mors boning, och der vi, min Hilda, utbytte tillsamman så mången stund af ren systerkärlek och varmt förtroende. Då nedlade jag i ditt hjerta min dyrbaraste hemlighet, min kärlek till Mannerstedt, hvilken utgjorde och evigt kommer att utgöra förnämsta beståndsdelen af mitt väsende. Jag har ofta hört de orden lättsinnigt missbrukas: att älska någon mera än sitt lif; men det vet jag, att jag tryggt kan säga, att jag älskar honom mera än mitt lif, ja mera än allt på jorden, samt att det icke finnes någon uppoffring så svår, någon smärta så stor, någon nöd så bitter, att jag ej med glädje ville lida den för honom. Delad med honom, blefve den en salighet. Och likväl vet du, Hilda, att jag icke är någon svärmerska. Mitt förflutna lif har tillräckligt visat det, och jag vill se hvem som bättre uppskattar lifvets hvardagssidor än jag, dess oberäkneliga små skiftningar mellan pligt, nödvändighet och fördragsamhet.
När det har visat sig, att den samhällsklass inom representationen, som mest handskas med den minsta myntsorten, ansett att dessa £ ören icke äro behöfliga för den allmänna rörelsen, skulle jag tro att det icke vore skäl för R’. o. Ad. att qvarstå vid sitt förra beslut. Skulle R. o. Ad. icke antaga inbjudningen, får jag fästa upmärksamheten på, huruvida det skulle vara riktigt att votera öfver denna fråga. Del är nemi. Konungen, som ensam bestämmer präglingen af mynt, och hvad mynt som skall slås, hvarföre detta blott är att betrakta såsom ett önskningsmål. Nu hafva i denna fråga 2 Stånd stannat emot 2, och på denna grund anser jag densamma böra förfalla. Gr. Lagerbjelke: Uti 75:de §:n Riksd.-Ordn:n stadgas, alt då 2 Stånd stanna emot 2 uti alla sådane frågor, hvilka icke finnas uti 66:te, 69:de, 70:de, 71 :sta och 72:dra § :na U. F. uplagne, skola de förfalla och förblifva vid hvad tillförene stadgadt varit. Nu förekommer icke frågan om utmyntningen i någon af dessa §§:r, hvarföre det är gifvet, att nu förevar:de fråga, om | öre-stycken böra utmyntas eller icke, måste, då 2 Stånd stannat emot 2, vara förfallen, och således den uppställda votens-propos. olaglig. Hvad åter den af Utsk. gjorda inbjudningen beträffar, så är dermed precist samma förhållande, som med den ang:de förre punkten. Frågan är nemi. redan förfallen, och det har således varit olagligt af Utsk., att genom en inbjudning söka åter blåsa lif i en redan afgjord fråga. Jag får derföre anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. å inbjudningens läggande till handlingarne, hvilket är det enda, som grundlagsenlig! kan dermed företagas. Hr von Hartmansdorff: För min del bestrider jag inbjudningens antagande, emedan jag anser Ståndets förra beslut vara väl grundad!. Stånd stannat mot 2, skola sådana frågor, som denna, visserligen förfalla.
Askersund, så har icke något egentligt skäl blifvit anfördt, hvarför man i afs:de på denna skola skulle frånträda den allmänna regeln, hvarföre jag i denna del anhåller om bifall till livad Utsk:t föreslagit. Med afs:de på Lunds skola, så, om återremiss beviljas, bör det ske endast och allenast i den mening att kunna återställa de medel, som blifvit skolan afhände. Sedan öfverläggningen nu ansetts fulländad, yttrade H. Exe. Hr Gr. o. Landtm., att, beträffande den förevarande 108:de punkten, deruti Ulsk:t afstyrkt bifall till väckta motioner om anslag till sex särskilda skolhusbyggnader, yrkanden blifvit framställda rörande skolhusbyggnader i Oscarshamn, Lund och Askersund, hvaremot någon anmärkning icke förekommit emot Utsk:ts hemställan beträffande de öfriga ifrågasatta skolhusbyggnaderne; och finge H. Exe. först hemställa, huruvida R. o. Ad. bifölie hvad Utsk:t i sistnämnde afs:de yttrat. Ropades ja. Härefter förmälte H. Exc., att, i fråga om anslag tili uppförande af ny skolhusbyggnad i Oscarshamn, yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels återremiss deraf; hvaruppå och sedan propos. å bifall till Utsk:ts hemställan blifvit framställd samt med flere nej och några ja besvarad, propos. på återremiss deraf gjordes, dervid svaren utfölio med flere ja jemte ett eller annat nej, och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Vidare yttrade H. Exc., att, i afs:de å förslaget om anslag för utvidgande af skolhuset i Lund, endast återremiss af Utsk:ts derom afgifne yttrande blifvit yrkad; och efter det propos. å bifall till Utsk:ts yttrande först blifvit tramstiilld, men med nej be svarad, gjordes propos. på återremiss deraf, hvartill svarades ja. Slutligen frarnstälde H.
Utsk. har föreslagit, att 4,681,000 Rdr skulle få användas. Möjligen hade rättast varit att före siffran 4,681,000 Rdr ordet högst blifvit infördt, men det lyckas icke alltid att erhålla den bästa redaktionen. Meningen med Utsk:s förslag är likväl tydlig, om man jemför 52 punkten med den 53 nemi. att dessa 4,681,000 Rdr skola såsom försträckning lemnäs FilialBankerne intill nästa Riksdag. Enl. Utsk:s åsigt skulle kreditiv, som beviljas FilialBanker, upgå till | belopp eller 2,340,500 Rdr, och denna summa skulle såsom kreditiv vara den högsta, som på en gång behöfde lyftas. Således skulle det kreditivförlag, som behöfde afsättas, utgöra ^ af det belopp, som kunde komma att beviljas. Med en sådan beräkning, om man sammanlägger högsta kreditivsumman 4,681,000 Rdr med högsta kreditivförlaget, utgör beloppet 5,850,000 Rdr eller hela det anslag, som skall utgå till FilialBankerne. Om nu denna summa drages från den tillgång, som finnes, så får man en disponibel tillgång af 1£ å 2 mill:r. Nu har Utsk:s mening varit, att man icke skulle öka fonderne på de 3 hufvudpunkterne Stockholm, Götheborg och Malmö, emedan man ansåg mera skäl vara, att sprida rörelsen öfver hela landet, och vid sådant förhållande har Utsk. förfarit rätt, då det icke anslagit till Reservfonden mera än som behöfdes, hvaremot Utsk. i en sednare punkt föreslagit, att FilialBanker icke skola få några anslag förr än rörelsens tillstånd sådant medgifver och i den mån medel blifva tillgängliga, och då medel redan finnas använde inom Handelsoch NäringsDiskonten, var det en gifven följd, att der skulle afsättas om icke så stort belopp som nu likväl alltid ett betydligt belopp mot hvad som kan af dess fonder utlånas.
Enligt Justitie-kanslers-embelets för år 1846 afgifna embetsberättelse, har Fångvårdsstyrelsen hos Justilie-kanslers-embetet anmält, att åtskilliga af ofvanberörde anmärkta balanserade fordringar blifvit dels godtgjorde, dels ock afskrifne, hvarjemte åtgärder för indrifvandet af de öfriga blifvit vidtagne; äfvensom Wallbergska balansmålet, tillika med frågan om Wallbergs underlåtenhet alt behörigen bevaka ofvanomförmälda fordran hos Fabriksid - Bil. till R. St. Juslitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 7 karen Dihlström, blifvit af Fångvårdsstyrelsen slutligen handlagda samt vidare till Kammarrättens pröfning hänskjutna. Beträffande slutligen 37:de punkten, har Kongl. Majit anbefallt Fångvårdsstyrelsen alt, rned fästad uppmärksamhet på de gjorda anmärkningarne, omsorgsfullt iakttaga all nödig sparsamhet och omtanka i detta hänseende. ' 39:o af d en 7 Maj 1845, angående ersättning af allmänna medel lill vittnen i brottmål (177). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit antaget, samt Kungörelse utfärdad den 20 November 1845. af den 7 Maj 1845, angående tillägg till Kongl. Förordningen den 9 November 1844, rötande inteckning af ej mindre lifstidsstädja och undanlagsaflal, än ock all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet (178). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit anlaget, och Förordning utfärdad den 13 Juni 1845. 41:o af den 15 Maj 1845, angående ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, om hvad iakttagas hör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva (189).
N:o 18, i anledning af väckt motion om förtydligande af stadgandena om boupptecknings upprättande; samt N:o 19, i anledning af väckt motion om förändrade grunder för beräknande af ersättning vid utmätnings-förrättningar; hvaremot, i fråga om samma Utskotts Betänkande N:o 20, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af håfgång samt offeroch kollekt-medels insamlande i kyrkorna m. m., Ståndet lät vid Utskottets yttrande om afskaflände af s. k. offer till presterskapet bero samt återremitterade Utskottet hemställanden rörande håfgång, kollekter och de s. k. vaxljus-penningame, med dervid gjorda anmärkningar. Den 31 Januari. Frän Höglo/l. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 24 och 28 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 17, i anledning af väckt motion om skyldighet för blifvande civila tjenstemän, såväl i Sverige som i Norrige, att examineras i Unions-rikets stats-författning samt straffoch privat-rätt, beslöt Ridderskapet och Adeln alt, med godkännande af ifrågavarande motions syfte, likväl, i anseende till det af de öfriga Riks-Stånden redan i ämnet fattade beslut, låta vid förevarande Betänkande bero. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 24 och 28 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 18, i anledning af väckt motion om förtydligande af stadgandena om boupptecknings upprättande; N:o 19, i anledning af väckt motion om förändrade grunder för beräknande af ersättning vid utmätnings-förrättningar; samt N:o 20, i anledning af väckta motioner, angående upphäfvande af håfgång, samt offeioch l#ollekt-medeIs insamlande i kyrkorna m. m. Från Högv. Presle-Stdndet.
Så snart, genom förhör med Parterna, , Åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring, ransakningen fullhordad är, varde den genast, med samtliga handlingarna, till vederbörande HofJXätt insänd. 2:0 Åklagarens slutpåstående skall alltid skriftligen af gifvas, med utsättande af det lagrum, hvarefter ansvar yrkas, så vida han icke, i stället, endast åberopar sin stämningsansökning; och vare alltid den tilltalade berättigad att, öfver stämningsansökningen samt Åklagarens öfriga skriftliga anföranden, likaledes skriftligen sig yttra och förklara. § 20- 1:0 År qvarstad ä tryckt skrift, efter HofCanzlerns eller hans Ombuds reqvisition, verkstäld, och anteckningen deröfver till JustiticeCanzlern insänd, må JustiticeCanzlern sedermera, inom den i iy § 2 mom. bestämda tid, hafva hänvist målet till vederbörlig Domstol och tillika Actor förordnat. Domstolen bör då, sist inom åtta dagar, pröfva om qvarstaden skall äga bestånd. Sker det ej, och är icke qvarstad, inom en månad efter dess verkställande häfven, vare Boktryckare eller Försäljare öppet att, hos ilen Executor, sein Den i F e b r u a r i i f. m. handräckning till qvar stadens läggande meddelat, fordra densammas brytande, hvilket icke må, vid ansvar af Embetets förlust, vägras. 2:0 Anmäles hos JustiticeCanzlern omedelbarligen någon skrift till åtal, och han pröfvar detsamma skäligen äga rum, bör han, sist inom Fjorton dagar, om målets upptagande vid laga Domstol, genom af honom tillförordnad Actor, anstalt foga; gällandes härvid, i fråga om qvarstad, hvad i3 3 mom. föreskrifver. År målet till laga Domstol kommet, och qvarstad der af Åklagaren yrkad, bör Domstolen häröfver inom Åtta dagar sig utlåta, men likväl, så framt det utan tidsutdrägt ske kan, HofCanzlerns eller hans Ombuds yttrande inhemtas.
nadskonstens återupplifvande i vårt land, att kroppslig skönhet var ett särskildt tecken af hvilka personer Idun nyss framhållit till gudarnes ynnest. Under asketismens tideDå julo c h julfirande äro på tal, vill jag inlägga en varning m o t de nu så brukliga julgransen, fröken Collin. Ett annat strå till stachvarf upphöjdes själen på kroppens bekostnad; lotterierna, v i d hvilka m e r eller mindre dyrbara ken har nu förts genom ett litet, men allt fysiskt behag och njutning ansågos syndiga. föremål o c h leksaker bortlottas. Jag har näm» Våfbok, inneligen lagt märke till, att barnen före lottdragvärdefullt arbete, kalladt: Renaissancen medförde en sundare åskådning, råd och undervisning i enklare ningen se febrila, förströdda o c h vinningslystna hållande och nu förefaller det nästan som om en annan ut, o c h kanske efteråt, o m vinsterna ej varit så väfnader samt repetitionskurs af skånska allreaktion inträdt och vi vore i fara att odla värdefulla, s o m de blifvit vana v i d i h e m m e d mogeväfnader », utgifven af Ch. R — y, en sigintelligensen med uteslutande af den yttre perbättre råd att köpa dyrbara vinster, visa de sig missbelåtna o c h trumpna. Sammaledes o m den natur under hvilken döljer sig grefvinnan sonen. I synnerhet kvinnor, som förälskat sig ena vunnit en vackrare sak än den andra. SomCharlotte Posse, född Ramsay, i Karlskrona. i sina nya rättigheter till uppfostran och utliga förklara m e d barnets uppriktighet, att de ej Denna väfbok, som kan erhållas genom sikter till vidsträcktare verksamhet, behöfva på- hafva så roligt här hos tant A. s o m hos tant B., Gleerupska universitetsbokhandeln i Lund, minnas om sina gamla privilegier. där de v u n n o mycket vackrare saker. Sålunda blir det, s o m var afsedt att förhöja nöjet för är både lättfattlig och innehållsrik till det dem, istället ett moln på glädjehimlen, o c h det billiga priset af 1 krona.
Kännemärket pä de uteflutande Oeconomiffa är, at de njuras för näringsfänget: det ar, för ber man ar Säteri-ägare, Handelseller SlöjdeZdkare, Tjensteman inom Kyrko-Ständer, eller ägare af Skattejord; at man om dem kan med egentlighet säga: utan mitt näringsfång ägde jag Dem icke. De förra hafwa ej ett rättmätigt wärde, sa wida deras njutning ej, der den der förljenar, upplätes ät hwarje Medborgare at genom eget bemödande förwärswa: ty laglig förwarfnings-ratt bör wara alla lika öppen, sein laglig ägande-rätt wara alla försäkrad. Men uplätas dessa förmäner lil åtkomst för hwarje Medborgare, sä uphöra de ock at under rubrik af l'riviler;iLr finnas, emedan de uphöra ar wara personliga. Sädane äro, t. ex., den numexa afsagda adeliga rättigheten at såsom Säteri-Ägare exclnM idka FrälseJordbruk; den ar i sitt förfwar hafwa handtwerkare til sit husbehof, m. fi. De sednare äga, ester all sant uttänkt samfundsräkt, ett wäsendtligt warde, emedan de beflamma och försäkra beskaffenheten af egendom och naringsfäng, hwilka böra wara för Innehafware» heliga, men ock förwarfbara för alla andra; ej kun - Den 29 Mars. 1249 kunna lil dem utsträckas utan ersättning ät den lagligen ensamt njutande; och wäl wara föränderliga efter ett förbättrade Samhalls-sticks nödwandiga fordringar, men ej pä annat wilkor, än at förändringarne ma galla lika för hwarje Förmärsware. Dessa, när de aro stilda fran all gemenffap med de förra,' förtjena ej sitt namn af privilegier, enledan deras njutning, dä lika åtkomlig för alla, icke utgör något undantag fran de allmänna principerna för Samfunds-rätt.
Ridderffapet «ch Adeln samt Högwördige Preste-Ständel dit remitterade nadig.a proposition, om understöd för Tackjernsbergslagcrne, fann Ständer, alt som samina Höga proposition redan förut är ifrån detta Ständ öfwerlämnad till Banco-Utskotiek, sä innefattar ock Lenna äkgärd ett fullkomligt gillande af hwad StatSUtjkotlet i Desi ofwannämnde Memorial ylrrar och hemställt z Hwilker de Respeckive Med - Ständen wördsaml och »vänligen ffnlke tillkännagifwas. vt tuxrs. Den 27 November. i6iz S. D. Hwad Riksens Högloft. Ständers Stats Utskott, i memorial af de» 17 dennes, yttrar och hemställt, rörande sä wäl, att hälften as Westgötha och Smalands Dragone-Negementen, samt bägge SkänM Cavalleri-Regemenre, hwilka nu bara namn af Cacabinieroch Husar - Regementen, skulle förwandlas till Jnfanterie, som äfwen art ivid hwarje Cavallecie bör anragas ett rvitzk antal hingstar till beställare, sann Sländct godt akt för sm del gilla och bifalla; H varom wördsam oZ) wänlig underrättelse de öfrige Rxspective Ständen härigenom meddelas Mille. Ht kuxra. S. D. Wid företagen granskning af Riksens Högloft.