Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid och i betraktande deraf, att det förslag till reglering af läkarvården, som Kollegium anbefallts afgifva, torde böra omfatta alla do 1 behof för länets sjukvård, som blifvit ådagalagda, äfven om tillsättandet af någon dervid föreslagen läkarebefattning af ett eller annat skäl skulle kunna någon tid uppskjutas, och då samtlige vederbörande enhälligt vitsordat behofvet af en särskild Provincialläkare för Norra Wedbo härad, när den nuvarande Provinciäl-läkåren i distriktet afgår, så har Kollegium, med afseende på sistnämnda båda häraders vidd och folkmängd, ansett sig icke böra underlåta att nu, i ett sammanhang med den allmänna regleringen af läkarevården inom detta län, jemväl upptaga frågan om särskild Provincial-läkare för Norra Wedbo härad, helst ett sådant underlåtande sannolikt skulle hafva till följd, att framställningar örn ytterligare reglering af detta läns sjukvård inom kort tid måste göras; och får Kollegium alltså, med afseende på hvad af Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande och vederbörande, i ämnet hörda, anfört blifvit, i underdånighet föreslå, att de nuvarande extra provincial-läkare-befattningarne i Wernarno, Wrigstad och Hvetlanda måtte å ordinarie stat öfverfiyttas, den förstnämnda, eller den i Wernamo, dock först vid nuvarande inriehafvarens afgång, äfvensom full lön anvisas åt två nya Provincial-läkare, nemligen en för Westbo och en del af Mo härad, samt en för norra Wedbo och en del af Wista härad, den sistnämnde likväl först vid nuvarande Provincial-läkarens i Ekesjö distrikt blifvande afgång från tjensten, hvarjemte Kollegium tillstyrker tjenstgöringspenningar för Provincial-läkaren i Gisslaved, motsvarande 20 procent af lönen. Således en tillökning i utgift för detta län . ll:dr 19:o. Kronobergs
P-, motion om skyndsamt bestämmande af förskott till bedrifvande af befäslnings-arbetena vid Carlsborg och i Stockholms skärgård. (U. A.) Uti en inom Riddershapet oell Adeln vacht, till Stats-Utskottet remitterad, motion, Siar Herr Lefrén, J. P-, anfört: att sorn utskrifningen af liandlingarne, rörande återremissen af extra Stats-regleringen, efter ali sannolikhet, icke hunne verkställas före årets slut, samt detina regleringsåledes icke kunde komma till slutligt afgörande, förr än längre fram på det nya året, men angeläget vore, att befästnings-arbetena vid Carlsborg och i Stockholms skärgård icke afstannade, samt att förberedelserna för sommar-arbetena måtte kunna vidtagas, och dertill erfordrades ett förskott å blifvande anslag af högst 16,000 R:dr, nemligen 12,000 R:dr för Carlsborg och 4,000 R:dr för Stockholms skärgård, så begärde motionären, att ett sådant förskott måtte, ju förr desto heldre, bifallas, emedan i annat läll ganska menliga följder för arbetena skulle uppkomma, om de, i brist af medel, vid årets slut måste upphöra. Då Utskottet anser beviljandet af det förskott, som Herr Lefrén ifrågasatt, mindre lämpligt, dels derföre, att framställningen om behofvet endast genom enskild motion tillkommit, dels med afseende derpå, att Rikets Ständ er ännu icke afgifvit hufvudsakligt. yttrande, angående det anslag, hvarå förskott blifvit ifrågasatt; hemställer Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 22 December 1840. Reservationer: af II err Frih errc Leijonhufvud, Herr von Troil, E., Herr ContraetsProsten Doctor Atjrcll, samt Herr Contracts-Prosten Afzelius. Bih. lill R. St. Ank. till Exp. Utsk. d 23 Dec., kl. 2 e. ra.
Jag vägar vördsamt hemställa till 11. o. Ad. att gilla dessa förändringar, men att antaga lagen i öfrigt sådan som Utsk. föreslagit den. 5 Hr von Hohenhausen: Då den lag som nu är under öfverläggning lätt kan till sina föreskrifter göras klar och bestämd och jag hoppas alt det förslag jag här haft den äran att framlägga äfven skall sä befinnas, vill jag icke motsätta mig Frih. Palmstjernas yrkande, att beslut i denna väg genast må fattas. Samtliga Ståndens beslut i denna fråga skola i alla fall, derest icke alla äro lika, af LagUtsk. tagas i förnyadt öfvervägande. Hr von Troil, Sam. Gust.: Det kan visserligen anses vara mindre tillständigt af mig som icke är lagkarl att uppträda i denna fråga, men dä ingen af LagUtskis ledamöter uppträdt, till försvar af det ifrågavarrde betänk., anser jag mig böra fästa R. o. A:d:s uppmärksamhet på den, enligt min tanke, stora vigten af att vid denna riksdag få en upprorslag antagen. Rehofvet deraf torde icke kunna jäfvas. Men om betänk, nu skulle återremitteras eller ock R. o. Ad. anser sig böra, på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit nu vidtaga förändringar och sedermera öfverlemna sammanjemkningen af RiksStms särskildta beslut åt LagUtsk. hvilket jag, i händelse ändring anses behöflig, tror vara vida bättre än en återremiss — så fruktar jag att det är en möjlighet att vi i händelse af riksdagens snara afslutande blifva utan all lag i detta afseende. Det är ett utmärkande drag hos vår nation att förkasta det goda för det att man vill hafva något bättre. För min del vill jag icke liestrida att de redaktionsförändringar, som både af Hr von Hohenhausen och Frih. Palmstjerna blifvit föreslagne kunna vara ändamålsenliga; men jag tror dock att då lagen, sådan den nu är föreslagen i sig sjelf är ganska god och de anmärkta omständigheterna i«e äro särdeles väsendtliga, man icke för vinnande af dessa ändringar, bör äfventyra att blifva utan all lag i detta ämne.
Jag hoppas, alt sedan vi kommit i erfarenhet af do goda följder der - Den 19 Februarii e. m. 23i af, som (lerslädes förmärkas, våra Ministrar skola fästa sig dervid, och ej blott vid upgifterne om priscouranterne. Jag vill på dessa skäl således ej besvära med återremiss, utan är nöjd med bifall å Utlåtandet. EkonomiUtskottets ofvarinämnde Utlåtande blef derefter, uppå Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallit. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 4 dennes under N:o 5o afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om en allmän och kostnadsfri rättighet till Fiske i de stora fjärdarne af yttre skären, på Kronans vatten, m. m. Herr Hjertas Gustaf: Jag vågar fästa upmärksamheten på otjenligheten af det förslag Utskottet framställt. Utskottet föreslår en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, att kan ville fästa Nådig upmärksamhet på Professor Nilssons afhandling om fiskens tillväxt, tillhåll och förökning. Det är öfverflödigt besvära Kongl. Majit dermed. Fiskerierna bero ej på theorier, eller på öfverflödiga önskningar, utanpå praktik. Jag befarar, att innan man hann besinna sig, huru man skulle göra mecl Fisken, vöre han både kommen och gången. 232 Den 19 Februarii e. ra. Den enskilte stadgar bäst detta, och de Ditti Is varande författningar aro ej hinderlige? Jag är öfvertygad, alt ja mera fisken får vara fri från förordningar, ju mera fisk får raan, då man fiskar, och anhåller om proposition till afslag å Utlåtandet. Friherre Cederström, Andersj hade inlemnat följande, som uplästes: Jag har härmed äran anhålla om återremiss af EkonomiUtskottels Utlåtande öfver min motion rörande Fiskerierne, så att den måtte närmare öfvertänkas, och det af följande anledningar.
Baptisterna deremot hafva i Sundsvall, äfvensom i en och annan socken, synnerligen i Medelpad, sökt innästla sig, samt i Sundsvall äfven byggt ett särskildt bönehus, men, enligt hvad man tror sig veta, börjar deras antal att minskas, och sekten skulle här snart utdö, om den ej esomoftast uppfriskades af från andra län kommande emissarier. Genom ett nitiskt presterskap och de mer och iner införda bibelförklaringarne, är det att hoppas, det de schismatiska rörelserna efterhand skola lemna rum för en sann och lefvande gudsfruktan. Ingen särskild församling är af schismatikerna bildad, och af främmande religionsbekännare finnes icke heller någon församling inom länet. Sedligheten fortfar att vara god i de socknar, sorn äro från städerna mest aflägsna och icke äro belägna vid de större vattendragen, hvaremot samma fördelaktiga vitsord icke kan lemnäs städerna och sjösocknarne. Veneriska smittan griper ikring sig *), fortplantad af sjöfarande, och de oäkta barnens antal är i jemförelse med de föddas antal ännu högst betydligt. Yppigheten utvidgas i den mån lättheten att förtjena penningar genom skogsafverkningen utvidgas, och farligheten finnes snart endast qvar i de aflägsnare socknarne samt i en och annan krets bland de öfriga, der den fordna sparsamheten ännu vid hålles. Denna yppighet visar sig synnerligen i klädedrägten, deri man ofta får se ståndspersonernas sätt att kläda sig af allmogen på ett osmakligt sätt efterapadt, och denna lust att lysa med flera ombyten af kläder ger sig synnerligen tillkänna vid marknaderna. Någon synnerlig fallenhet för dryckenskap uppenbarar sig icke hos norrländska allmogen, i hvars hus man sällan varsnar bränvin, hvars förtärande endast kommer i fråga vid besök i städerna, der det väl stundom händer, att mer än som kan bäras förtäres. Öldrycken har ock mycket utträngt bränvinet, och de flera här och der anlagda ölbryggerierna hafva en strykande afsättning. I mat lefver allmogen tarfligt, men skyr icke att visa den gamla gästfriheten i hela sin glans, när besök fås af vänner och bekanta.
Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JM 14, i anledning af återremiss i vissa delar af Betänkandet JM 9, angående allmänna bevillningen. Bifölls af Ståndet, som, i anledning af Utskottets förra hemställan, sid. 5, beslöt, att 4, S och 7 §§, i instruktionen för taxeringsförrätlningarne, så vidt dessa §§ varit föremål för Ståndets återremiss, skulle, likasom 3 § i bevillningsstadgan, bibehållas oförändrade, enligt nu gällande författningar; dock med iakttagande af den rättelse i redaktionen af berörda 7 §, som innefattas i Utskottets sednare hemställan, sid. 5; och Memorial JM 15, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående stämpelpappers-afgilten. Godkändes. Bih. till It. St. Föredrogs ånyo och godhändes, Stats-Ulskottets Utlåtande, JV2 138, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslags beviljande, dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af rekognosceringsarbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Herr Lallerstedts den 29 sistlidne Juli bordlagda motion (JV2 31S), med lörslag till förordningar, dels angående en hypoteksbank för rikets städer och köpingar, dels angående allmänna grunder vid bildande af hypotheksföreningar mellan egare af stadsfastigheter, m. m. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Memorial, M 13, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående tullbevillningen, samt af äterremisser uti vissa delar af Bevillnings-Utskottets derom aflåtna Betänkande JVs 8.
Som den Ridd.Secret. på stat auslagne lön således för tvenne riksdagar sedan förhöjdes lill 1200 r:dr, dervid Ridd.Kainereraren blef helt och hållet förgäten, ehuru hans löneinkomster redan förut blifvit betydligen förminskade, genom den 1829 beslutade indragning af det allt ditintills till honom utgående riksdagsarfvode eller traktamente; så får jag härmed göra den motion, att Ridd.Kamererarens lön pä stat af Ridd.cassan mätte, sä vidt nyssberörde cassas tillgångar det medgifva, i likhet med hvad som ägde rum i afseende på Ridd.Secrelerare-löncn vid 1834 års riksdag, ökas med 100 proc., eller förhöjas från 450 till 900 r:dr b:co. Remitterades till Ridd.Ulsk. Upplästes följande af Hr D a n c k w a rd t, Magnus Georg, ingifne motion : Under sednare tider hafva frågor mer och mer uppstått om sänkning af sjöar och strömmar för vattensjuk marks uttorkning och fördränkt marks tillvinnande, och den idoge landlmannen torde, i allt hvad sig lämpligen göra låter, böra uppmuntras och understödjas i desse för landet gagnande förelag. 232 Den 17 Augusti f. m. Också hafva R. St. vid sista riksdag åt sä da lia företag anslagit betydliga summor, och jag förmodar att så äfven vid nuvar, riksmöte kommer alt äga rum, i följd af K. M.s derom aflåtne nåd. propos. För verkställigheten af dylika förelag blir det i de fleste fall nödigt, att skaltlagde qvarnoch andre vattenverk ulrifvas eller förändras; och den desse verk åsalte grundräntas fortsatta utgörande blir då en tunga å företaget, jemte det svårighet ofta möter, såsom vid större sjösänkningar och uttappningar, att fördela densamma på den jord, som vinnes eller förbättras. Jag föreslår derföre, att R.
Menniskan är ända bra lycklig. Det naturen behöft århundraden för att kunna framalstra, deraf kan hon njuta inom en sekund. Nästa gång skall jag berätta sagan om Anacapri. Sagan om Anacapri. För många många Herrans år tillbaka, ja, för så länge sedan, att man icke ens rätt vet när, bodde vid en af de smala gränderna i Capri, der man famnar husväggarne bara man sträcker ut armarne, en af stadens förmögnaste män. Ryktet hviskade om, att han tjenat under fribytareflagg och att han från den tiden hemfört så väl sin förmögenhet som sitt vilda mod, sitt häftiga och Gudsförnekande sinne, med hvilket han roade sig att skrämma byns fredliga och djupt religiösa invånare. Men åren gingo. Ungdomsblodet svalkades; Lugio, så hette mannen i fråga, blef lugnare, men också mer menniskoskygg än förr. Han drog sig allt mer och mer från allt umgänge; hans båt var den första, som gungade på fjärden om morgonen, och hans nät voro de sista, som togos upp på qvällen. Man sade, att han blifvit girig. När våren kom, sällade han sig till de djerfve korallfiskarena, som på Afrikas kust med fara för eget lif, sökte aflocka hafvet dess skatter. Ett år, när han kom tillbaka från en sådan färd, hade han i sin båt en ung vacker qvinna med skygga, mörka ögon, ett underbart, ljust skiftande hår och händer och fötter så små som ett barns. Det var hans hustru, förklarade han. Hvarifrån hon var eller hvad som förmått henne att binda sitt öde vid hans, visste ingen. Att det icke var kärlek, kunde äfven den minst skarpsynte se. Det låg ett uttryck af vämjelse, ja, nästan fasa öfver hennes ansigte, så snart mannen nalkades, och endast med möda förmådde han att då och då aflocka henne ett enstafvigt ord. Lugio blef så småningom allt mera ordkarg och dyster, och sin hustru vaktade han med en aldrig tröttnande svartsjuka.
Så länge denna näringsgren är ett privilegium för hemmansägaren och ett monopolium fästadt, vid jorden, måste jordbruket stå tillbaka för den möjliga vinsten för dagen, hvilken erhålles på sädesproduktionens och ladugårdarnes bekostnad. Konstbrännerier, i hvilka ångapparater användas och i betydande mån öka bränvinsfloden, blifva allt flera och flera, hvaremot antalet af de mindre och enklare redskapen minskas och allt mer försvinna. Det är visserligen den naturliga gången att inrättningar med förbättrade methoder och redskap, i förening med de större kapitaler som dertill användas, taga öfvervigten i täflan med mindre och enklare inrättningar; men anmärkningsvärdt är, att här inom Länet har antalet brännerier minskats och således äfven bevillningen för rörelsen, en gifven förlust för stats verket, ulan att produktionen af bränvinet i ringaste mån aftagit, utan snarare ökats. Detta är en följd af ångapparaternes verkan att uttränga de mindre brännerierna. Då denna minskning i bevillningsbeloppet ej är obetydlig i förhållande till det hela, synes uppmärksamheten härvid böra fästas, på det att grunderna för bevillningen för bränvinstillverkning framdeles må derefter bestämmas, så vida ej Staten genom ångbrännerier skall förlora i inkomst, under det produktionen är i stigande. Den så kallade elakartade lungsjukan bland kreaturen, hvilken utbröt här inom Länet i Södra Åsbo härad i slutet af år 1847, fortgick hela året 1848, hvarefter den afstannade; dock utbröt den åter i Oktober sistlidet år inom Werums socken i Vestra Göinge härad. Följderna af denna sjukdom trycka ej endast den djurägare, som är olycklig få den inom sin ladugård, den är 6 äfven en landsplåga, sorn drabbar hela orter deromkring, dels genom vådan att denna sjukdom kan sprida sig, dels genom de mått och steg, som Eders Kongl. Maj:t nådigst anbefallt för alt hindra sjukdomens spridande. Norra delen af Länet lider synnerligen häraf, inom hvilken ort kreaturs uppfödande och afyttring är en egentlig inkomstkälla. Denna ort begagnar hornboskap ej endast till åkerbrukets skötsel, utan äfven till dragare vid transporter i saknad af hästar.
Herr Rofenblad, Bernhard, anförde skriftligen ; (Se Bilagan N:o 5.) Herr Cederfchjöld, Pehr Gu/taft I anledning af de anmärkningar som blifvit gjorde vid ConstitutionsUtskottets nu upplåste Utlåtande, får jag, såsom Utskottets Ledamot, först och främst tillkännagifva, att jag vid åtskilige tillfällen varit med Utskottets pluralitet af skiljaktig mening, och reserverat mig emot dess beslut, så väl derutinnan, att jag ansett flera af de an_ märkningar, som Utskottet hänfört under 107 hafva bort blifva föremål för RiksRått, som äfven derutinnan, att Utskottet förklarat flera mål böra förfalla, hvilka jag ansett vara af allra yttersta vigt, och vida mer anmärkningsvärda, ån något af dem Utskottet till Riksens Ständer anmält. Efter detta förklarande anhåller jag att till besvarande få upptaga Herr Grefve von Schwe. rins särskilta anmärkning vid ett uttryck i Utskottets Utlåtande. Herr Grefven har nemligen förment, att Utjkottets förklarat en fråga förfallen derföre, att inom Utjkottet två Stånd ftannat emot två. Jag anser denna omständighet vara af så stor vigt, att jag utbeder mig få något utförligare genomgå historien om dylika frågors behandlingssätt inom Utskottet. Den första gången som två Stånd synas i dylika frågor hafva inom ConstitutionsUtskottet stannat emot två, va t nemligen uti Memorialet N;o u, Den 10 Julli J, m. 3? t af den 3 April 1818, i frågan om anmärkningar emot GeneralAdjutanten för Flottorna. Utskottet fann då ”den enda utvåg återstå, att anmäla voterings-resultatet, med förklarande, att Utskottet anfer ofvanberörde anmärkning bora förfalla.” Mårken vål, mine Herrar! att Utskottet anfåg anmärkningen håra förfalla.
Sednast har blifvit yttradt, att frågan skulle förfalla, derigenom att 2 Stånd stanna emot 2. Det är oriktigt, ty när det är fråga om Statens inkomst, måste saken i sådant fall gå till Nämnd, ty den får ej förfalla. Jag tillstyrker, att, intill dess Ridderskapet och Adeln samt Rikets Ständer kunna bedömma behofven i en rund summa, och uttaga dem efter inkomst, någon förändring i närvarande inkomst-tittel ej måtte äga rum. Herr Hjerta: Hvad sjelfva afgiften angår, kan man ej säga, såsom Friherre Cederström, att den utgått på samma sätt i alla tider. Då Djeknepenningarne började, voro de betydliga genom uppbördssättet, erne - Den i3 Julli f. m. 215 emedan de studerande sjelfve uppburo dem. De utgjordes då hufvudsakligen af kost och matsäck. En från början privat inkomstanledning har blifvit en afgift till Staten. Hela summan går ej till mera än 5ooo R:dr, och det är blott några år den stigit till detta belopp; vanligen har den utgjort emellan 4ooo och 5ooo R:dr. Jag skulle tro, att ju mera man kan förenkla våra räkenskaper, desto bättre vore det. Flere vilja väl den saken, men successive, och som den ej kan ske på det sättet, blir ingenting deraf. Här är nu en förenkling möjlig. Hvar och en kan finna, att då för i skilling debetsedel skall utskrifvas, räkningarne sammandragas m. m., måste det föröka göromålen och besväret. Huru Friherre Cederström kan finna någon svårighet uti att af Bevillningen få 4°°° & 5ooo R:dr, vet jag ej, då man ser, att alltid stora öfverskott uppkomma, hvilka, efter de beslut, som nu äro fattade, säkerligen komma att uppgå till omkring | million årligen. Jag yrkar, att man måtte begagna detta tillfälle, för att få bort afgiften. Stanna Si stånd mot 2, måste Nämnd afgöra saken. Friherre Palmstjerna: I följd af discussionen, anhåller jag få lemna några upplysningar, för att gifva närmare begrepp om saken.
Af en förändring i hvad nu stadgadt är, uppkommer ock den följd, att Skiftesmannen måste hafva Den 6 April e. m. ett Bevis af Ordföranden om missnöjet är anmäldt eller klagan fullföljd, ty förr kan ej Skiftesmannen veta, om han skall med skiftet fortfara. Genom den klandrade föreskriften i Stadgan, att missnöje i pradiminärfrågorne skulle af Skiftesmannen på en gång samlas och anmälas hos EgodelningsRätten, hade man den högst vigtiga omständighet för afsigt, att påskynda desse frågors afgörande, så fort möjligen ske kunde. Det rätta correctivet mot ett obefogadt missnöje måste vara skyldigheten för den missnöjde, att betala kostnaden för Rättens sammanträde till sakens pröfning. I öfrigt får jag härvid anmärka, att Utskotten icke hafva rätt deri, att 17 §. i 1812 års Enskiftesförordning bestämde det sätt för klagan i denna del, som Utskotten föreslagit; denna §. tillät begge de ifrågavarande ulvägarne för missnöjets fullföljande, hvilket måste anses olämpligt. 1807 års allmänna EnskiftesFörordning föreskref åter i 10 §. den marche derföre, som SkiftesStadgan antagit, eller att Skiftesmännen borde stridigheterne hos SkiftesDomstolen anmäla. 10 Cap. 1 $. Det föreslagna tillägget, att vid Inrösningsjordens urskiljande bör utrönas och upptagas hvad som deraf finnes t/enligt att odlas till åker, och hvad som endast till höhöstnad kan begagnasj är, i min tanka, 20* 3o8 Den 6 April e. ro. i öfverflödigt, då detta dels lärer ovillkorligt förstås af sig sjelft, dels 4 Gap. 3 §. 2 punkten stadgar, att vid egornes afmätning j alla inom Skifteslaget befintliga Lägenheter j sorn är o duglige att med förmån och nytta till åker eller äng uppodlas > med största uppmärksamhet blifva urskilde j afmätt e och be skrifne. 10 Cap. 3 och 12 Cap. 3 sista Mom.
Ständers beslut redan blifvit fattadt i fråga om så väl vilkoren vid Bräunvins-brännings-rättighetens utöfning, som grunderna för denna närings beskattning, dels att genom bevillningens läggande icke blott på redskapen, utan ock på produclionen , der denna öfverstiger ett visst, i beskattnings-tariffen, afsedt minimi-belopp, de tillåtna Bränneri - inrättningarnas bestämda definierande blifver af mindre inflytande på taxationen, men ock, på den andra sidan, förekommit, huruledes en till största möjliga bestämdhet sig närmande beskrifning å tillåtna Bränneri-anstalter derigenom blifver i oeconomiskt hänseende af förökad vigt, att en säker gräns, till rättelse för både producenten och controllanten, må finnas uppdragen emellan de slags red - Allm. Besv. och Oec.~Utsk. Ullålande N.o ijS. 3 skap, hvilka , enligt vidtaget beslut, äro lill användande afsedda, och de annorlunda beskaffade inrättningar, för hvilkas begagnande vilkoren skola bero på Kongl. Majrts, vid hvarje anmäldt fall, Nådiga pröfning och förordnande. Af sådan orsak , och enär Friherre FTrangels Memorial dertill lemnar anledning, har Utskottet trott sig höra vördsamt föreslå, det Rikets Ilöglofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:t anmäla den underdåniga önskan : alt Hans Maj:t täcktes, efter kunnige mäns hörande, låta i den Författning, som kommer att utfärdas, intaga och uppräkna alla nu kända sammansättningar af Bränneri-redskap, på det derigenom måtte bestämdt uttryckas, hvilka annorlunda qvalificerade inrättningar höra, i fråga om vilkoren för deras nyttjande, till Kongl. Maj:ts serskilda Nådiga pröfning anmälas. Stockholm d. 16 Jan. i83o. Besv. och Oec.-Utsk. Utlåtande N.o 1^6, N:o 176. Ankom till Exp.-Utsk, den 20 Jan. i83o.