Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sliinderne besluta i sjefva frågan, så är det af vigt och ännu mer i de förhållanden han upgifvit, att så i form, som sak, vara fullständig: och så länge här icke linnes ett ord omförmäldl huru med aflemnandet skall tillgå, hvem som skall utse ombud, eller i hvad ordning deskola nplräda, hvem som skall besigtiga, hvem som skall afdöma, anser jag punkten vara så ofullständig, att återremiss deraf bör äga rum. Gr. Mörner: Hr Printzensköld har i sitt sednaste anförande så vederlagt sig sjelf att jag dermed icke behöfver göra mig besvär och vill derföre genast vända mig till llr Rosenblad, med anledn. af hvars yttrande jag hegärde ordet. Jag måste tillslå alt af en så gammal och van riksdagsman, som Hr Rosenblad, hvilken icke är obekant med grundlagens förbud mot förolämpande uttrycks fällande mot enskilde personer eller korporationer, har det varit oväntadt att få höra sådana yttrandren, som de, hvilka han fällt 0111 ett helt Utsk:s åtgöranden, synnerligast som han lill stöd för sina anmärkntr i sjelfva saken, söm mig synes, haft intet att anföra, llr Rosenblads utfall har derföre varit så myckel mera obehörigt och har jag icke kunnat med tystnad hålla detsamma lill godo, hvarken å egna eller Utsk:s öfrige ledamöters vägnar. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde 11. Ex. llr Frih. o. Landtm., ali några ledamöter yrkat bifall till förevaride morn.: att Gr Lagerbjelke afleranat ett förslag lill den redaktionsförändring, att framför orden ”utan lösen” skulle tilläggas: ”i fullgod! skick” och framför orden ”vill Staten” skulle inflyta: ”och bör för fullgörandet af bolagets förbindelser i detta hänseende af K. M. godkänd säkerhet vara ställd”; att Gr.
Till stöd för de framsteg jag åberopat behöfver man blott i minnet återkalla fortgången afEnskiftesoch Storskiftes-delningarne, afvittringarne i Dalarne och Jämtland, öppnandet af Götha, Södertelje och Våddö Canaler, Hjelmare Slussverks ombyggnad, Strömrensningarne, nya vågars anläggning in. m. oell Sverige synes nära hafva uppnått det linge önskade inål, så väsendtligt för dess sjelfbestånd och oberoende, att, af egna skördar kunna föda sina egna invånare, En ökad inrikes rörelse blifver ett nödvändigt resultat af dessa nya förhållanden, och alla de medel, sorn lifva och befrämja densamma, bidraga, i sin man, till landets trefnad och välstånd. Dan upptäckt, som gjordes 1807 i Norra America, att nyttja Ångtnachiner till Fartygs Den 3 Martti. framdrifvande, synes vara synnerligen egtiad, att i alla länder, som åro omgifna eller genomskurna af farbara vatten, högst fördelaktigt verka på den inre rörelsen, Afven hos oss haf va flere försök genom den skicklige Mechnnicus Herr O vens nitfuila bemödanden blifvit verkställde att nationalisera denna utomordentliga Uppfinning, och det synes, sorn Ångbåtsfarten, nied ett stigande interesse, vöre omfattad af publiken. På den korta tiden, från 1807 till 1822, hafva N< rdA nerikanarne ökat antalet af sina Ångbåtar till 5oo, och uti England, der denna inrättning icke år mer ån 10 år gammal, finnas dock redan öfver 100. Hos Svenskar ne, der järn, virke och arbetslöner finnas till bättre priser ån i något annat land, borde en nyttig och indrägtig industrigren kunna tillskapas, derigenom att vi tillverkade och till Utlänningen försålde Ångbåtar. Emellertid borde vi dock förit sjelfve vara fullkomligt hemmaätadde i der. s construction och tillbörligen afpassade machiie ij och det är ur detta skål, som det skulle vara en nationalvinst om aliade svårigheter, hvilka möta deras allmänna införande kunde håfvas.
De ii 3o Julii e. rn. moralisk utbildning bos den mindre jordbrukande Classen, måste leda derhän, alt de egentliga små Husbehofs-bränvinspannorne upphöra, alt, med förlust för ägarne, consumera en råproduct, som med större fördel afvttras till Bränvinsfabriker, och att bränvinsbränningen, bedrifven i stort, såsom en Fabriksnäring, egentligen är en Statsekonomisk fördel, hvarigenom millioner dagsverken och millioner famnar ved. besparas, samt millioner Tunnor Spanmål förädlas och icke förspillas; men hvad mera är, millioner menniskors hyfsning och moralitet befordras; ty fåfängt må man nu mera, genom förbuden Bränvinsbränning i stort eller smått, fåfängt genom Policelagar och executioner, vilja motverka den ohyggliga fyllerilasten; det är endast begreppet om ett sannt menniskovärde, om en anständig lefnad, om ett snyggt inre bushåll, som skall utrota denna last, och med detsamma bortskaffa den nu allmänt brukliga kammarmöbel-lyftpannan med sitt mäskekar, hvaromkring Landtmännens familjer hafva sina dagliga vinterbestyr, och hvars product, flitigt consumerad, utgör så väl de gamlas som de yngste barnens ro och förderf; Hvaremot Fabriks-bränvinsbränningen kunde till låga priser förse husbehofvet af bränvin, och med Statsekonomisk vinst lemna sin product i verldshandel)!. Den 3o Julii e. in. a5i Hans ExceUence Herr Grefven och* LandtMarskalken föreslog, att Grefve Horns i dag afgifne nyssberörde anförande måtte till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitteras, hvilket bifölls. Vid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets d. i4 sisllidne Februarii under N:o 61 afgifne, och den ig i samma månad e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om vägning af ho, i stället för Parmmätning, samt om begagnande af krönta tunnor vid försäljning af brännkohl.
Vid 1842 års början utgjorde folkmängden 470 af mankön och 680 af qvinkön, tillsammans 1,150 personer. Vid 1847 års slut utgjorde den 1,169, hvaraf 486 mankön och 683 qvinkön. Antalet männer förhåller sig här till antalet qvinnor såsom 100 till 140. — Vid stadens Tullkammare Mem har tulluppbörden utgjort: „ Deraf Dessutom summa. Exporttull. Stadens Tolag. År 1846 exporterades från Mem till England vid pass 20,000 Sleepers tillhörande jordägare i orten; i öfrigt är exporten högst inskränkt. Skol-inrättningarna hafva ej undergått någon väsendtlig förändring och fattigvården är omsorgsfull. Brunn och bad besökas mycket af långväga resande äfvensom af närboende. Vattenkur-anstalten, hvilken egentligen tog sin första början år 1840, inrättad efter Gräfenberger-sättet, har alla år haft många badgäster och vunnit mycket förtroende. Antalet, som det första året inskränkte sig till 2, ökades snart till 100 af Ståndspersons-klassen, samt utgjorde År 1844 248 personer, „ 1845 325 d:o ,1846 351 d:o „ 1847 .., . 276 d:o Derförutan voro de af allmogen, som begagna S?:t Ragnhilds brunn, 2 å 300, alla så kallade Gräfenbergare, Sedan nu sådane anstalter äro inrättade på 6 å 7 ställen inom fäderneslandet, och äfven i Finland, hvarifrån många badgäster förut bevistat baden i Söderköping, måste antalet naturligtvis här minskas. Wadstena. Stadens folkmängd, som, hospitalshjonen oberäknade, vid 1842 års början, utgjorde 1,738 personer, hvaraf 685 mankön och 1,053 qvinkön, besteg sig vid 1847 års slut till 1,711, hvaraf 660 manoch 1,051 qvinkön; männernes antal förhåller sig till qvinnornas såsom 100 till 159, hvilket icke är något godt kännetecken på välståndet i allmänhet.
Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå Exp.Ulsk:s förslag, samt besluta att R. St nästa sammanträde till lagtima riksdag skall taga sin början den 15 November 1S47, eller, om helgedag då inträffar, nästa söcknedag derefter, anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag tror mig vara förvissad derom, alt den 15 November icke infaller på någon helgdag. Gr. Lagerhjelm, vill jag påminna mig, har upplyst, att d. 11 Juli är på en helgedag; en följd deraf är, att d. 15 November icke kan inträffa på en helgedag, och torde sålunda den nyss framställda propos. vara öfverflödig. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledn.f häraf, att han, lika med Frih. Palmstjerna, uträknat, att d. 14 November 1847 skulle blifva en Söndag; men då missräkning dervid kunnat äga rum, ansett försigtigast att utsätta dagen, som Hr von Troil begärt. Dä likväl nu Frih. Palmstjerna äfven gjort en sådan beräkning, synes något misstag ej vara att befara, hvadan II. Ex. hemställde, om R. o. Ad., med afslag ä Utsk:s förslag, behagade besluta, att 11. St:s nästa sammanträde till lagtima riksdag må taga sin början d. 15 November 1847; hvilket bifölls. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. jemväl, att, såsom Gr. Gyldenstolpe föreslagit, de öfriga RiksStm skulle genom utdrag af protocollet vänligen inbjudas, att i det nu fattade beslutet sig med R. o. Ad. förena. Föredrogs och bordlädes-ånyo, på begäran af Ilr Rå fell, Anton, och Hr Gripenstedt Joh. Au g., StatsUtsk. d. 7 dennes f. m. Den 11 December e. m. 853 f. m., på bordet lagda utlåt.
Grefve Horns påstående antingen om uppliäfvande af Rotehålls-besväret} eller ock om befrielse från Beväringsskyldigheten för Roterade Hemmansägares Barn och Tjenare, vore för Fäderneslandet så ogagneligt, så omöjligt för närvarande i utförandet, och är af föregående Ständers beslut så tillräck - 202 Den i5 December e. nr. ligt vederlagdt, att jag ej anser mig Lora trötta Ridderskapet och Adeln med att inga i någon granskning af detta förslag. Mängden lärer väl dessutom ej undgå att finna: att Rustoch Rotehållare haft gifven fördel genom Beväringspligtens införande, i det att t. ex. mången karl, som ej ämnat ingå för nummer, gör det gerna nu, åtminstone under de 5 Beväringgåren, hvarigenom Legorna minskats; —■ att de Rustoch Roterande äro genom Beväringen befriade från åliggandet att vid infallande krig uppsätta vargering eller en karl för 2:ne nummer; — att Rustocli Rotehållare, äfven af sagde orsak, under krig icke komma att ersätta inträffande vacancer, och slutligen att, i fall af brist å karl, förskonas från att undergå utskrifning å Roten. Hvad beträffar den af Grefve von Fersen väckte motion, så finnér jag Herr Grefven ej äga skäl till sitt anförande: det KneckteContracten blifvit genom Ständernes nyligen fattade beslut i fråga om MötesPasse'volancen upphäfne. — Visserligen innehålla de fleste af de gamla KneckteContfacten mellan Kronan och Rotehållaren, att den sednare ej ägde sig karlens underhåll vid Möten oell Commenderingar annorlunda ålagt, än emot ersättning af soldaten; men enligt hvad flera gånger förut inom detta rum blifvit upplyst, hafva tid efter annan Roteliållarne sjeifve insett allt det så väl obilliga Den i5 December e. m. 203 mot karlen, som i många andra afseendcn för dem sjelfve ofördelaktigt inverkande af detta förhållande, och således erkänt rättvisan af att utan, ersättning bestrida karlens ifrågavarande underhåll.
Af Bankens fordringar hos Allmänna MagasinsInrättningens Utredning äro till förewarande ändamäl 4"o,oo» N:dr tillgängliga inom flutet af är 1829, och äterstoden synes med säkerhet kunna päräknas inflyta till irdel under hwartdcra af ären ,83»—Z2. I anseende till Bankens behällna Räntetvinst, härflytande till större delen frän dest Diseontlän, har förekommit det särskildta sörhällandc, att, efter det hittills öfliga bokföringsoch liglvidationssattet emellan Diskonten och Banken, kommer den »vinst, son, Diskonten under ärets lopp förwärf»vat, icke Banken till godo, förr ä», det päföljande äret, med ena hälften i Mars mäiiad, sedan Diskontens bokslut hunnit fulländas, och med den andra hälften i September mänad, dä räkenskapernas granskning äfwen är fullgjord. Icke heller »varder Baneowinstcn, för ett tillä»,daluper är, öfwerlcmnad till N:gs-Contoiret förr än efter Bankens bokslut, eller i September mänad det nästföljande. Genom dcsta fördröjda lcfwercringar händer, art Diseont-winsten för ,828 icke tillflycer Banken förr än om »väre», och höste», ,829, eller hiliner till R:gö-Coutoirct förr än ou, hösten ,83o. Tillgängar, hwilka redan funnits i Diskonten, fö - 322 Statsoch Banco-Utskottens re slutet af är 1828, blifwa Medes icke förStatswerket anwändbara förr an nära 2 är sednare. Att föranleda ändring i desta förhällandcn mellan Diseonten och Banken skulle möta swärighctcr wid werkställighctcn, emedan den Medes inncstäcnde Discont-winsten jcmwäl begagnas till ny Discontering.
För den händelse detta mitt förslag skulle vinna Rikets Ständers bifall, torde blifva nödvändigt, att åt Stats-Utskottet uppdraga uppgörandet af förslag till de vilkor i öfrigt, som kunna anses nödvändiga för betryggandet af Statens säkerhet mot förluster och för bevakandet af allmänhetens bästa;» af Herr Henschen, L. V., som instämde i ofvanstående reservation; af Herr A. W. Björck: »Emot Stats-Utskottets utlåtande i frågorne om jernvägs-anläggningen vid städerne Hudiksvall, Söderhamn och Borås får jag härmed anmäla reservation. 38 Slats-Utskotlels Ullålande Jii 253. 1 afseende på anslaget till jernbanan vid Hudiksvall bar jag att anmärka, det denna bana, som med endast 700 fot öfverstigeien mils längd, lämpligast bor anläggas för bedrifvande medelst hästkraft. Om än erfarenheten ännu icke lemnat fullt bestämd anvisning rörande lämpligheten af lokomotivs eller hästkrafts användande med afseende å banans längd, bar det dock vid behandlingen af andra frågor, beträffande mindre jernvägs-anläggningar, antagits, att lokomotiv-bana med fördel användes, endast då banans längd utgör mera än en mil; och Styrelsen för vägoch vatten-byggnader, som är den för frågans bedömande kompe tenta myndigheten, har jemväl ansett, att den ifrågavarande banan, endast i ringa mån öfverstigahde nyssnämnda längdmått, vore att hänföra till dem, som fördelaktigast bedrifves med hästkraft. Då dylika mindre kostsamma banor skola flerestädes ifrågakomma och med mindre betungande för Stats-verket kunna med dess medel understödjas, derest anläggningen af sådana icke motverkas af en uppfattning, som synes hafva sin verkliga grund i en nog otidig benägenhet för del storartade, finner jag det vara ytterst angeläget, att motarbeta en sådan uppfattning och att icke understödja öfverflödigt dyihara anläggningar, då ändamålet kan vinnas med mindre allmän och enskild uppoffring, samt anläggningarne sålunda säkrare lemna erforderlig behållning till liqviderande af minskade räntor och lån.
Maj:ts Nådiga Utslag i detta mål har hitintills icke utfallit. Den af Ordinarie Revisionen för Malmö Låne-Conlors förvaltning år 1829 föreslagna Decharge, är derföre ännu hos Banco-Fullmäglige hvilande. Directionen öfver Låne-Contoret i Malmö, liar, uti dess Berättelse, Jemte meddelad uppgift å beloppet utaf elen, efter afdrag af omkostnader och aflöningar m. in., lill Banken lefvererade årliga räntevinst, i afseende på de förra, anmärkt, att, oaktadt, sedan år i83o, Lvänne nya Lånerörelsegrenar tillkommit och göromålen, i följd deraf, betydligen ökats, Contorsutgifterne likväl, hvilka, med undanlag af endast några få, specielt tillhörande en annan rörelsegren, fortfarande blifvit påförde den Allmänna Disconlens Aflöningsoch Omkostnads-Räkningar, icke i någon mån tillväxt, ulan snarare varit i afän tilltagande, och att hvad Verket i anledning häraf kunnat bespara, Tjenstemännen fått vidkännas genom ökade göromål och ansträngningar, hvilket äfven skall förmått innevarande års Revisorer, att för Banco-Fullmägtige framställa billigheten och rättvisan af beviljandet af ett årligt arfvode för ett ständigt arbetsbiträde vid Contoret, men att, då denna framställning hunnit för sent ingå, Directionen förmodade, alt densamma icke varit afsedd vid uppgörandet af §. 104 i nu gällande Banco-Reglemenlc. I sammanhang härmed hafva Revisorerne under pröfning och öfvervägande tagit bemälde
Bonden Jons Jonsson 1 Skörjemo af Blekinge Län, hade ar 1817 fått ett sådant lån på 2000 R:dr sig beviljadt, för hvilken summa Jåns Jonssons i Januarii månad samma år afgifne skuldförbindelse till Banken inlem-i nades, försedd med proprie borgen af Nämndemannen Nils Jonsson i Läxby och hemmansegaren Ola Jonsson i Ysane , hvilkas egenhändiga namnteckningar samt vederhäftighet blifvit, medelst Häradshöfdingens i orten, Herr HofRätlsRådet och Riddaren S. E. Trägdrdhs påteckning å Documentet på Embetes vägnar bestyrkte. I Junii månad 1820 afgaf Jons Jonsson, i stället för ombyte eller förnyelse af borgen, som uti Författningarna föreskrifves, en alldeles ny skuldförbindelse å den beviljade LåneSumman, hvilket Document, lika med det förut ingifna, var försedt med proprie borgen af ofvannämnde Nils Jonsson och Ola Jonsson samt Domhafvandens Herr HofRättsRadet Trcigardhs betyg å Embetes vägnar, att desse Löftesmän undertecknat sina namn samt voro vederhäftige för hvad de borgat, men utom olikheten i datum och årtal var sistnämnde Document äfven deruti skiljagtigt från det förra, att yittnesmeningen örn låntagarens egenhändiga 5* R. St. Just. Oml. Emb. Ber. d. 4 No v. 1828. namntekning ej fanns underskrifven »T samma, utan af tvänne andra personer.
Förklaringsgrunden härtill ligger i de från våra alldeles skiljaktiga politiska och samhälleliga förhållanden, under hvilka krigen fördes, och i sammanhang därmed i den olika uppfattningen af krigets ställning till dessa förhållanden. Ännu under trettioåriga kriget hade kriget vanligen karaktären af en uteslutande våldshandling. Man gjorde föga skillnad mellan den fientliga hären och det fientliga landets befolkning; man lät vapnen hafva sin gång mot den ena som mot det andra, och hela bygdens gagnlösa sköflande var en loflig sak. Underhållet öfverlemnades ofta åt soldaten själf, med anledning hvaraf fullkomlig torghandel anordnades i lägren. Då intet fanns att köpa, eller då ordningen och tukten icke så noga öfver-vakades, tog soldaten med våld, hvad han behöfde och litet till, och det, som icke kunde bortföras, förstördes vanligen. Att hela krigsskådeplatsen härigenom småningom blef en ödemark, är allt för tydligt, och denna sköfling inverkade äfven ytterst ofördelaktigt på krigsrörelsernas anordnande, då " första vilkoret vid hvarje dylik ju måste vara, att hären kan lefva. Vi finna också, huruledes de flesta krigsrörelser denna tid utgjordes af enskilda krigståg, ofta utan bestämdt syfte, hvilka mången gång ledde till ett slag. Om än den ena parten här blef krossad, ty man genomförde ännu slagen med full kraft, så mäktade den segrande till följd af underhållssvårigheter eller andra hinder icke draga full valuta af sin seger, och så småningom utjämnades åter förhållandena. Häraf förklaras krigens långvarighet. Från denna regel gör Gustaf II Adolf emellertid ett lysande undantag. Han planlade sin härs underhåll, han förde kriget mänskligt, och härigenom blef det honom möjligt att utan hinder kunna utföra sina Svensk Tidskrift i8pi. NÅGOT OMKRIGFÖRING. väl anlagda krigsplaner, och vann han ett slag, så förstod han äfven att samla in frukterna däraf. Vid öfvergången från I7: e till i8: e århundradet pålades krigföringen en helt ny prägel genom dess intvingande under alldeles nya rättsbegrepp. Hade härarna förut plundrat och röfvat, hvar de drogo fram, sä.
Jag fortfar att yrka oell insistera på Adelns rätt, att erhålla den vänstra sidan om LandtMarskalks-bordet; och jag har, till min fägnad , just funnit dem, som skulle finna sig derigenom vara förnärmade, hafva understödi mitt förslag. Herr von Hartmansdorff: Jag tror ej, att placeringens förändring skulle ske på Grefvarnes och Friherrarnes bekostnad. Flera Ledamöter hafva begärt, att pröfningen af denna §. måtte hvila på den grund, att så få af Ridderskapet och Adeln äro tillstädes , att den samma nu skulle af Riddarhusets minoritet blifva afgjord. Jag tror att ehvad frågan afgöres nu eller uppskjutes till en annan gång, så blifva alltid Grefvar och Friherrar fåtaligare än Riddersoch Adelsmän, samt utgöra fÖljagteligen städse minoriteten af Riddarhuset. I händelse denna fråga kommer att nu till afgörande företagas, så anhåller jag vördsamt att proposition måtte göras på det förslag jag afgifvit. 336 Deri g November. Grefve von Schwerin: Ridderskapet oelr Adeln har i sin Riddarhus-Ordning fått åtskillige stadganden sorn jag ej kan gilla, efter de synas mig godtyckligt ditkomne; men hvad denna fråga angar, så finner jag den både äga princip och vara hillig. Det kan ej synas annat än obehagligt för representanter, hvilkas ätter förr alltid setati främsta rummet å venstra sidan intill LandtMarskalken, att nu se sig nedflyttade för att lemna rum åt ätter, som först i sednare tider blifvit upphöjde, hvarföre jag tror, att den gamla ordningen bör åter införas. Beträffande åter frågan , huruvida pröfningen af denna §. bör uppskjutas; så kan jag ej för min fiel finna något skäl deruti, att en slik pröfning bör uppskjutas, för det att Grafvarne och Friherrarne äro så fåtaliga här på stället, men skall denna fråga hvila, så bör alltsammans hvila och plenum afslutas.
Riksgäldskontoret eller ordres ställd skuldförbindelse för lånesumman, utan äfven aflemnar sådan borgen eller annan säkerhet för samma Stals-Ulskoltels Utlåtande, M 164. förbindelses uppfyllande, som af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret godkännes; e) att det beviljade lånet återbetalas medelst erläggande af sex procent årligen utaf hela den utbekomna lånesumman, dervid fyra procent årlig ränta godtgöres för det vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet; kommande någon serskild årlig räntelicjvid icke att ega rum eller i skuldförbindelsen föreskrifvås, utan bör bolaget endast förbinda sig att, under den tid, som åtgår lill lånets fulla infriande, å detsamma, vid hvarje års slut, til! Riksgälds-kontoret erlägga sex procent.
Landet skall raga hit och dit, såsom en drucken, och bortfördt varda, lika som en hydda; ty dess missgerningar trycka det, så att det falla måste, och kan icke blifva. På den tiden skall Herren besöka det höga herrskapet, som i höjdene är, och jorderikes Konungar, som på jordene äro; Att de skola tillhopasamkas såsom ett knippe till gropena, och skola förslutne varda uti fångahuse, och efter lång tid åter besökte varda. Och månen skall skämma sig, och solen blygas; då Herren Zebaoth skall Konung varda på berget Zion, och i Jerusalem, och för sina äldsta i härlighet. Herre, du äst min Gud; dig prisar jag; jag lofvar ditt Namn; ty du gör under, din gamla anslag äro trofast och sannfärdig. Ty du gör staden till en stenhop, den fasta staden, att han uti en hop ligger; de främmandes palats, så att det icke mer en stad är, och aldrig mer uppbyggd varder. Derföre ärar dig ett mägtigt folk; de väldiga Hedningars städer frukta dig. Ty du äst dens fattigas starkhet, dens armas starkhet i bedröfvelsen, en tillflykt för oväder, en skygd för hetta, då de tyranner rasa såsom en storm emot en vägg. Du ödmjukar de främmandes storm, såsom en hette i torrt rum, så att hetten skall förderfva de tyranners vinqvistar; och skyarna gifva ändock skugga. Och Herren Zebaoth skall göra till all folk ett fett gästabåd på desso bergena; ett gästabåd af klart vin, af feto, af märg, af vin, der ingen drägg uti är. Och han skall på desso bergena bortlägga svepklädet, der all folk med besvept äro, och täckeklädet, der alle Hedningar men betäckte äro. Ty döden skall platt uppsluken varda; och Herren Herren skall aftvå tårarna af all ansigte, och skall borttaga sins folks försmädelse i all land; ty Herren hafver det sagt.