Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då någon anmäler sig till erhållande af lån, bör vid ansökningen fogas ritning och kostnadsförslag till den byggnad, som år uppförd eller skall uppföras; och innan något får lyftas i afräkning å ett beviljadt lån, skall till Comiterade aflemnas låntagarens till RiksgåldsContoiret ställda förbindelse å hela lånesumman, med löpande H procents årlig ränta, försedd tued första inteckningen uti den afbrånda tom - Exp, XJtsk. Förslag till underd. Skrif v. N;o 330. 77 ten och den byggnad, som derå år uppförd eller kommer att uppföras; 5:o Enär intecknade förbindelser blifvit lill Comiterade aflemnade ifrån lånsökande, hvilkas af Comiterade pröfvade och godkände requisitioner uppgå till minst 2,000 R:dr och jemna hundrade Riksdalerlal, skola Comiterade ega att de erforderliga penniqgarne från RiksgåldsContoiret utbekomma; 6;o Å hvarje af Comiterade lyftad Summa beräknas och påföres Comiterade 5 procents ränta, ifrån den dag, under hvilken penningarne från RiksgåldsContoiret ufassigneras; och komma låntagares förbindelser att förblifva under Comiterades våld och redovisning, intill dess ett beviljadt lån till fulla beloppet år utgifvet; men, i den mon detta eger rum och byggnader blifvit brandförsåkrade, inskickas förbindelserne till RiksgåldsContoiret, uti hvars räkenskaper hvarje låntagare då får sitt serskilda conto; 7:0 Når sisla afråkningssumman å ett lån uttages, bör deraf innehållas och godtgöras samt på förbindelsen afskrifvas, så vål den emellan hvarje uttagning upplupna räntan, som räntan å hela lånet, beräknad till den 1 Januarii nåstpåföljande året, så att, å alla till RiksgåldsContoiret inkommande förbindelser, räntan alltid förfaller till betalning vid årets slut, eller den 5i December; 8:0 Skulle, af förekomne skål och anledningar, Comiterade, vid något tillfälle, finna sig föranlåtne att inskränka den först beviljade lå - 78 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v.
Denna afgift skall utgå, användas och rötlovisas inom hvarje Län serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Lasarettens fonder och räkenskaper, med förbehåll, alt de härigenom inflyrtande medel icke begagnas till andra ändamål, än Cur-anstalterne, efter behof och öfverenskommelse inrättade på ett eller flere ställen inom Länen, så framt nämnde medel icke skulle för veneriska smittans hämmande till fulla beloppet åtgå, då öfverskottet får, efter bestämmande af de i 3:dje punkten omförmälde Comiterade, under nedanmimndo LänsDirectioners inseende, användas för allmänna helsö vården inom Länet, serdeles till Lazarettet',s allmänna utgifter i och för svårare yttre skador och sådana sjukdoms-tillfällen, som påfordra Chirurg hk behandling. 3^> Ofördröjligen efter Riksdags-Reslutels kungörande bör, genom Expedition!-Utskcttets Fardag lill imd. Skrijvelse N-0 81. utsedde Socken-Fullmägtige, hvilka sammankallas af Kronofogden, inom hvarje Tingslag valjas en Deputerad, samt af Borgerskapet inför Magistraten likaledes en, hvilka Deputerade sammanträda på den tid och det ställe, E. K. M:s Befallningshafvande utsätta, för att, under Landshöfdingen® ordförande, besluta, genom öfverenskommelse eller votering per capita, deruti Landshöfdingen eger deltaga, om sammansättningen till form och personer af den Comité med nödige Suppleanter, sorn skall årligen intill nästa Riksdag så väl revidera och granska räkenskaperne, jemte styrelsen och förvaltningen af Curhus-Inrältningen, som ock derefter ej mindre till beloppet bestämma bidraget till Lazarettet af tilläfventyrs varande öfverskott, än stadga för följande året den afgift, som kan erfordras; hvilka befattningar, om Deputerade så för godt finna, afven kunna till Pröfnings-Comitén öfverlemnas.
Sådant demoraliserar befolkningen, som lär sig begagna alla möjliga advokatoriska kryphål, för att kringgå lagens bud, och fängelserna upfyllas af personer, som ej brutit något annat, än mot föreskrifterna i bränvins-författningen. Jag slutar med hvad jag började, eller att uttrycka den önskan, att vi måtte få behålla hvad vi nu hafva. Det vore visserligen en inkonseqvens af R. St:r att en gång lemna bränvinslagstiftningen oförändrad och oförbättrad; men så fria från inkonseqvenser åro vi väl i allmänhet ej, att vi icke för en gång kunna göra oss skyldiga dertill. Frih. Raab: Jag har begärt ordet egentligen eudast för att lugna Herr Nordenfelt, hvilken tyckes hafva upfyllt en tung pligt, då han, till förment förmån för sina Blekingsboer, ansett sig böra upträda att försvara småpannorna. Jag vill nemi. lugna honom med deu försäkran, att hans landsmän böra kunna finna sig lika väl, om icke biittre, med den lagstiftning, jag och Gr. af Ugglas föreslagit. Med minimum, nedsatt till 125 kannor, eller 100, såsom Gr. af Ugglas yrkat, tror jag, att de fleste af dem, som drifva denna industri i Blekinge, skola, lätt nog, kunna förändra den bränvinstillverkning, som nu bedrifves, till en tillverkning i fabriksform. Jag ber att få fästa Hr Nordenfelts upmärksamhet derpå, att, långt ifrån att göra kopparslagarne någon otjenst, gör man dem tvertom en tjenst, genom bibehållande af smärre brännerier, med höjd beräkning af deras afverkningsförmåga, aldenstund pannorna få vara af hvad beskaffenhet som helst. Den första följden blir naturligtvis, att alla pannor måste förändras, för att kunna tillverka så mycket mera bränvin, och om således Hr Nordenfelts önskan ginge i fullbordan, att vår nu gällande lagstiftning ännu en riksdagsperiod blefve bibehållen, med den enda förändring, att afverkningsförmågan förhöjdes, skulle alla afverkare bland hans Blekingsboer få en betydlig utgift för kopparslagarearbete.
Direetion sonne änle.Inin^ nt^ifvä obliAätioner, med sä lä» räntä, ätt erecliten skulle fortlrä ett slikt understöd; Oell vilt Kon^I. lVIäj:t, med föro, d ände äl^rrneens fiillmg^ti^es änlrälläu om rättiAdet för Direetionen olver ^rmeens Rensions-llässä ätt, i olvän u^^^ifiig fäll, emot ställände vederllörli» säkeiliet oell erlä»Aände ris den räntä, Rikets 8tgnder linong linnä läm^IiAt Restämmg, ätujutä förlierörde eiedit-rstt i Rikets 8tgnders Ränk, Sämmä gnliällän Ilärwedelst till Rikets 8tänders om^röfninA öfverlemng. IxonZI. I^Iäj:t förRlilver Rikets 8ttinder med äll Ron^l. l^läd oelr önnest studse välbeväKen. Oätum ut sujorg. LikRR dOU^l^. K. ^l/rr-r^s. t?/ ö/v6/' oe^ /ir-ra-rs ^6?r e/e/L, r»/ö/' //cr-rs Ao-r»-rA6/r r//r <8/0^ </e?r 2 1840. lVsrvärrrnde: Ugns Lxeellens 8tgl8-Ninist6rn tor Utrikes hendena, Herr krikerrs 8tgts-Räden: Herr IHilierre ^ Orelve //c?/-//^ IHIierre 1. 5.
Drotocoll vid ^ranskninnen akLivilDaA-iörslgAet, vill jemväl, 8ä 8nart en 8ädan jemkörelse-tadleau ökver Driininal-DgA-iörslgAet inkommit, 8amms dadleau till dikets 8tänder ökverlemna. XonAl. Maj t kördlikver Ilikets 8tänder med ali ionAl. Näd oelr önnest 8täd86 väldeva^en. Datum ut sujira. d i-v-/o<o//cl dri8/d/«?-.dre?rdc?r, /rnde/ /»/dr d/n»s Ilo/.'/ i«nri?rA6?r r Kttls/ldc/cl <! Koek/ro/ms Kol/ derr Ad Mars ik8d0. Närvarande: lians ixeellens, 8tats-Ninistern kör Utrikes Xrendena, Kerr iriderrs K/erne/c/,- 8tats-däden: Herr Iiilierre ^er/i/e/or. Herr iriderre , 4 Ko/rZ/. Mr/.r§ ^V:o >5/. Lrilierre 'von ^o/ni/ren/ro/m.
St:r vid sista Riksdag ansågo det vara satt utan allt tvifvelsmål, att Grosshandlanden Wener, lika med många andre, missledd af lofvande utsigter för Landtmannen, iklädt sig ett arrende för Svartsjö Kungsgård, hvilket både blottställde honom för en oundvikelig årlig förlust och öfversteg den in - Betänk an de n. 23i komst Staten af Egendomen, i en annan Arrendators hand, skäligen kunde förvänta, samt med afseende ej mindre derå, än ock å Weners af K. M:ts Bef:h:de vitsordade omtanka att medelst odling upphjelpa Egendomens afkastning, funuo skäligt bevilja Wener ofvanberörde nedsättning i arrendet; likväl och som, i afseende på den till Rikets nu församlade St:r hänskjutna fråga, huruvida samma nedsättning, efter de beviljade io års förlopp, för Weners hela återstående Arrende-tid, bör fortfarande äga rum, eller Kungsgården på ny Arrende Auction utbjudas, det förekommer, att den, enligt R. St:rs Beslut, till utrönande af Kungsgårdens alla förmoner och utgifter hällne undersökning, då den upptager utgifterne till 343 Rldr 35 sk. 8 rtst. B:co mera, än årliga inkomsterne, icke kan, fastän af K. Mits Beflhide befunnen riktig i alla. delar den möjeligen kunnat controlleras och äfven af K. KammarCollegium lemnad oanmärkt, bestämdt antagas såsom med verkliga förhållandet öfverensstämmande, enär det icke synes sanuolikt, att i dylikt fall Sökanden skulle på nu gällande vilkor längre vilja fortfara med arrendet; alltså har Utskottet, som på den sålunda verkställde undersökningen funnit sig icke kunna med full tillförlitlighet pröfva, i hvad mer eller mindre måtto, med förvar ande af Statens rätt, den af R. Stlr beviljade nedsättningen i arrendet, efter de io årens förlopp, må fortfarande äga rum, ansett sig endast böra föreslå: att ett år utöfver den redan beviljad? tiden, Sökanden må få tillgodonjuta berörde nedsättning.
Ehuru tryckande skiftesförrättningarne för landtmannen äro, under det de pågå eller ännu icke vunnit behörig stadfästelse, ett förhållande föranledt dels af de med sådana förrättningar förenade kostnader, dels af osäkerheten i afseende på eganderätten, hvilken åter förlamar odlingsfliten, har dock allmogen insett de välgörande verkningarne af de så kallade Laga Skiftena och den jordbrukets friare utveckling, som desse afse att bereda genom häfvande af de hinder och olägenheter, som egoblandningar och beroende af grannar alltid måste förorsaka; och torde till bekräftande af denna allmogens vundna erfarenhet och deraf föranledda benägenhet för saken, kunna anföras, att, då under loppet af första fem åren efter det Eders Kongl. Maj:ts 'Nådiga Stadga om Skiftesverket i lliket vidtog alt vara gällande, 271 remisser till Laga Skiften af kiders Kongl. Majlis Befallningshafvande meddeltes, antalet deraf under den tid denna Berättelse omfattar utgjort 440. Då klagan högst sällan förspörjes öfver förment förfång eller olägenhet af Brukens och Vattenverkens rätt till uppdämningar, och denna rättighet dessutom är ganska få så beskaffade inrättningar förunnad, kan någon menlig följd för landets odling eller förkofran i öfrigt icke sägas hafva sin grund uti sådana verks privilegier till uppdämningar. Antalet af Arrendatorer och Half - 20 tenbrukare i förhållande till det af sjelfegande jordbrukare torde kunna ungefärligen antagas som 1 till 18. Utom ett skattehemman, som innehafves af Hernösands Hospital, finnes icke någon fastighet eller lägenhet de härstädes varande Läroverk och fromma stiftelser underslagen. Posthemmanens antal uppgår till 23 samt Gästgifveriernes till 50. Statsbidrag.
En annan talare, Hr Stråle, har efter en lång deduction, med hvilken jag fann mig ganska belåten, emedan den öfverensstämde med min åsigt, likväl kommit, på ett sätt, som jag icke kunde fatta, tiil det resultat, att Ständerna icke äga rätt ändra Utskrs förslag. Conclusionen syntes mig stå i rak strid med premisserna; men jag vill icke förlänga discussionen med någon vidare analys deraf, Frih, Sprengtporten, Jac, Wilh.: En talare, Hr v. Hartmansdorff', har sökt försvara Utskrs princip att sam 19 H. 2,4 i86 Den 12 Februari f. m. manbinda frågan om indragningsmaglen med den om juryinrättningens afskaffande. Jag bekänner mig i detta afseende till de åsigler, Gr. Björnstjerna framställt. Hvad formen beträffar, tror jag, att likasom Konungen kan framställa en vilkorlig propos, kunna ock Ständerna framställa en sådan till Konungen; men innan Constit.Utsk. blifvit upphöjdt till statsmagt, hvilket jag åtminstone med min röst alltid skall söka motverka, har Utsk. ingen rätt att föreskrifva eller förelägga Ständerna vilkorliga förslag. Det har dock Utsk. gjort, och det är en af dess usurpationer. Hr v. Hartmansdorff har sagt, att enligt 81 § bör Utskrs förslag ovilkorligen hvila. Hr Dalman har redan upplyst, att meningen i denna § ej kan vara sådan; ty der står blott, att Ständerna icke äga om den föreslagna ändringen vid den riksdagen besluta, hvadan det icke kan vara deni betaget att afslå förslaget. Vidare har Hr v. Hartmansdorff biträdt Frih. Boyes mening derom, att då qusestio an beror på Utsk., måste äfven qusestio quo modo göra det. För mig visar det sig som en naturlig och gifven rätt för Representationen att, då en förändring skall äga rum i grundlagarna, bestämma, hvad lydelse det skall hafva, som sättes i stället.
Fördelen deraf är och blir alltid åtminstone någon controll öfver hvad man refererar. Emedlertid, eftersom den värde ledamoten fattat Gr. Sandels’ förslag orätt, och äfven jag i någon mån måtte hafva missförstått det, enär han påstår att deruti skulle finnas intaget, att förslaget blott gäller för denna riksdag; så föranleder detta mig att vördsamt begära, att de rader af reservationen, som innehålla förslaget, ånyo måtte blifva upplästa för Ståndet. Den del af Gr. Sandels’ reservation, som innehåller sjelfva förslaget, blef ånyo uppläst. Hr Bråkenhjelm fortfor derefter: Det upplästa förslaget innehåller icke bestämdt, att beslutet blott skall gälla för denna riksdag, utan endast att Ståndet har förbehållit sig rättighet att efter 2.'ne månader ånyo besluta. Skulle nu riksdagen inom desse 2:ne månader upplösas, utan att något annat förslag hunne att inkomma, så skulle anledn. deraf möjligen förefinnas, alt vid en blifvande riksdag Ridd.directrn gick i författning om ett sådant förslags verkställande, utan att det vore Ståndets önskan. Det är således säkrast att tydligt i beslutet utsätta, att den vidtagna åtgärden endast gäller för den återstående delen af innevar. riksdag. Hr La gerh jelm, Pehr: En värd talare har anmärkt, att det förslag, som nu är i fråga, och som af Gr. Sandels blifvit vackt, vore både olämpligt och oriktigt. Jag kan icke finna någon olämplighet deruti, att R. o. Ad. sjelft utser personer, som redigera dess egna förhandlingar. Oriktigt kan det icke heller vara att hålla denna relation tillhanda åt dem, som sätta publiken i tillfälle att taga kännedom om hvad som tilldrager sig inom detta Hus. Tvertom synes det mig riktigt att tjena sanningen så mycket man kan. En annan värd talare bar anmärkt, att det vore orätt att bestrida afgiflerna för detta företag af en cassa, som är sammanskjuten af personer, hvilka icke äro närvar., och således ej kunna deltaga i heslutet; men de som icke äro närvar. måste ju vara mycket intresserade af att få veta hvad de göra, sorn äro närvarande.
Vid l:a yttrandet, i afseende å den del af Betänkandet, som blifvit endast af Borgare-Ståndet återremitterad, lät Ståndet bero. 1 öfrigt bifölls Utlåtandet. Från Beden. Bonde-Ståndet. S. D. Vid nu fortsatt föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 37, angående Brottmåls-lagstiftningens förbättring, blefvo l:a och 4.e punkterna, innehållande, den förra, förslag till författning om stöld och snatteri samt rån, jemte de i 29 och 30 88 förekommande allmänna bestämmelser, och den sednare punkten, förslag till författning för upprätthållande af kyrkotukten, till Utskottet återremitterade, med de under diskussionen i Ståndet förekomna anmärkningar; hvaremot de i Betänkandets 2:a och 3:e punkter framställde förslag till författningar dels om borttagande af spö- och ris-straffen och dels om kyrkopliktens upphörande, af Ståndet biföllos. P' Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets bordlagda förslag, N:is 93 och 94, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t, uti deri omförmälde ämnen. Den 11 Augusti. Från Uöglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Detta gäller också om de ämnen, hon bestämde sig för att utarbeta: af många, under åratal hopade, arbetsplaner lät hon ofta de mer intressanta ligga, för att upptaga de mindre betydelsefulla. Kvinlighet och erotik. Kvinnosaken. Äktenskapsfrågan. Under de nu följande åren gjorde A. Ch. Leffler täta resor till Norge och Danmark, och i Stockholm fortgick det ifriga, impulsgifvande umgänget med Sonja Kovalevsky. De under denna tid mottagna nya lifsintrycken speglas rikt, men oroligt och utan full konstnärlig beherskning, i En sommarsaga. A. Ch. Leffler kände att för hennes skaplynne var det den genomlefda, icke den pågående, utvecklingen, hvilken gaf en ökad kraft åt produktionen. Hon skrifver sålunda (juni 1886): »Det var romantikens åsikt, att ju rikare personligt lif, ju starkare personliga konflikter dess bättre produktion. Men den modärna skolan, Zola framför allt, har en motsatt åsikt och jag tror med större rätt. Ju mindre personliga konflikter, säga de, ju mera kraft sparad att lägga in i konstverket. Jag känner att detta är sannt. Inför det personliga lifvets strider och känslor bleknar konsten och blir af underordnad vikt; det är endast när ens eget lif ej lägger beslag på ens fantasi, som denna är fri att skapa; det är endast när man ej slösar bort sina känslor på verkligheten, som man kan lägga in något af lidelse och glöd i dikten.» Det var emellertid ej enbart frånvaron af fulländad konstnärlighet, som orsakade Sommarsagans brist på framgång. Boken gjordes till ett nytt program för gift kvinnas rätt, medan den i stället var full af ett nytt, personligt lif, som bragt till medvetande vissheten, att det centrala i kvinnofrågan var kvinnans möjlighet att bevara sin personlighet och sin individuella lifsgärning inom det erotiska området. Redan i Kvinlighet och Erotik I hade A. Ch. Leffler med utsökt finhet skildrat samtidens nya psykologiska företeelse, den modärna, utvecklade, kvinliga individualitetens ställning till det erotiska.
Slutligen få Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anmäla de föreskrifter, hvilka Rikets Ständer ansett nödiga i afseende pä dispositionen af Numer-Lotteriets bus och öfriga vid Inrättningens upplösning befintliga tillgångar, med undantag af Brudgåfvo-fonden, om hvars levererande tili Riksgälds-Contoiret Rikets Ständer redan förordnat, på sätt uti deras till E. K. M. allåtna underdåniga skrifvelse af den 29 sistl. Augusti omfortnäles; varande Inrättningens samtlige tillgångar af Directiontn sålunda uppgifne och beräknade: Contant behållning af Lotteri-medel, circa 32,000: Inrättningens fasta egendom, ansedd cga ett värde af minst 40,000: Intresse-medel af Brudgåfvo-fonden 8,000: Hvad angår fasta egendomen, har pröfningen om dess användande egt rum i sammanhang med förehafd fråga om beredande af tjenlig local lör RiksArchivel; och beträffande öfriga tillgångar utöfver Brudgåfvo-fonden, så hafva Rikets Ständer godlfunnit förordna, att, förutan berörde fond, hvarom redan är stadgadt, Numer-Lotteri-Inrättningens alla öfriga tillgångar böra vid Inrättningens upplösning lill Riksgälds-Contoiret levereras, hvilket Contoir jemväl skall öfvertaga vården och dispositionen af så väl Inrättningens bus, intilldess till verkställighet kan bringas hvad, i afseende å detsammas användande beslutes, som ock de Inrättningen tillhörige effecter och inventarier, hvilka icke anses höra genom Numer-Lotteri-Directionens försorg försäljas. Hvilket allt Rikets Ständer få härigenom bos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 December 1840. / Förteckning Expeclitions-Ulskoltets Forsing lill und. Skrifvelsej N.o 168. 3i5 Förteckningj utvisande delSj enligt Kongl.
Då desse förhållanden, som vid förilutne Riksdagar legat till grund för Rikets Ständers afslag å dylika framställningar, äro af egenskap, att äfven nu fortfara och vara gällande, då skjutsens ställande på entreprenade blifvit i flere orter, och deribland, om Utskottet icke bedrager sig, äfven i Anders Nilssons hemort, Östergöthland, utan framgång försökt, och troligen aldrig allmänt kan tillvägabringas å demindre landsvägarna, vid hvilka deremot den mera sällan påkommande skjutsen synes hunna utan synnerlig olägenhet af de kringboende hemmansegarne mot skälig skjutslega bestridas; och, då erfarenheten visat, att det beroende af de skjutsandes godtyckliga anspråk på skjutslega, hvari resande någon gång blifvit försatte genom brist på tillräckligt skjutsanslag, en brist, som i synnerhet förr egt rum vid de närmast Stockholm belägne Gästgifvaregårdar, föranledt antingen till oskäliga stegringar i nämnde lega eller ock till uppehåll i fortkomsten, så anser Utskottet, för sin del förkastande Anders Nilssons till en upplösning af nuvarande skjutsinrättning i det närmaste syftande förslag, sig heldre böra, i anledning faf de öfriga motionerne, vara betänkt på sädane åtgärder, hvarigenom samma i det hela goda och ändamålsenliga inrättning målkun»a till skjutsandes och resandes ömsesidiga Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkanrfen. fördel, eller åtminstone utan något deras förfång, ytterligare förbättras och fullkomnas. Bland dessa åtgärder erbjuder sig förnämligast den sorn vid förre Riksdagar och äfven nu i flere motioner blifvit påyrkad, och hvarom Kongl.
N:o 106; N:o 128, i anledn. af väckt motion, i fråga om förändring af lagstiftningen ronde bränvinsbränningen m. m.; N:o 129, i anledn. af erhållne återremisser å betänk. N:o 99, ang:de ränteförsäkrings-, lifränteoch lifförsäkrings-anstallers inrättande i Sverige; Banco-Utskottet: N:o 42, öfver de inom 2:ne RiksSt. gjorda anmärkmr vid Utsk:s, under N:o 27, afgifna berättelse, ang:de Bancoverkets styrelse och förvaltning efter näslförflutne riksdag. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att Frih. Trolle, Nils, anhållit att, med bibehållande af riksdagsmannarätt, få afsäga sig sin befattning, såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gaf vidare tillkänna, att Hr Cederschjöld, Rob. Theophron, afsagt sig den suppleantsbefattning, som enligt denna dag öppnad vallista blifvit honom uppdragen, och anmodade H. Ex. fördenskull Hrr Electorer att i deras nästa sammanträde utse såväl en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Frih. Trolle, som en suppleant i LagUtsk. efter Hr Cederschjöld. Upplästes och lades till handlingarne aDkomne prot.utdr. från PresteSt. af d. 8, från BorgareSt. af d. 10 och 12, samt från BondeSt. af d. 12 dennes. H. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 12 på dagen. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 19 Februari 1845. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 15 dennes. Justerades pleniprot. för d. 18 sisth Januari f. och e. m.
Tidigt på morgonen har man vaknat och vid tindrande lampsken nyfiken spejat genom isblommiga rutor. Nu äro redan kornkärfvarne utsatta, och kring dem kretsa hundratals gråspräckliga små sparfvar och fylla luften med det muntrande sorlet af sina ystra, staccaterade toner. Från skogen kommer Anders gående med en gran, en redig fura, skall ni tro, yxar fotställ till den, och under beställsam brådska kläda fröknarne den med flaggor och grant, med rödkindade äpplen och förgylda nötter, och på urblåsta ägg klistra händiga fingrar konstfult urklipta figurer af brokigt och glänsande papper. Tidigt ätes det, spisas och doppas görs det i köket enligt gammal sed, och från kringsnöade kojor och genomyrda byggnader komma sedan torpare och statfolk och få sin julutdelning. I ett nafs går eftermiddagen sin kos under smussel och tusende hemlighetskramerier, och det blir qväll, en signad, signande julqväll med glädje kring värmande härdar, med ljus uti granen, kring hvilken herrskap, drängar, pigor svänga, medan gouvernanten med långa, hvita skinntorra fingrar far öfver tangenterna i polskans lifliga tongångar. Och in kommer klädkorgen i salen, och medan unga herrn, nyss hemkommen från staden vid Fyris läser upp de vers, han i långa banor fabricerat för julklapparne, sitter tjenstfolket samladt kring spiseln, leker, skämtar och nojsas i det rymliga köket. Fort fly timmarne undan under glädtighet och skratt, snart slumrar hela herrgården i den lyckliges sunda sömn. I fållbänkar och sängar hemtas det krafter till nästa dag, ty då skall hela ortens nabofolk redan tidigt komma åkande på besök. Friska fålar skola frusta fram genom snön, bland kala stammar och arma, förvridna qvistar skall klingande bjellrors ljud tona som en tidig maning till återuppståndelse, och framför porten skola herrar med rimfrost i skägget och hvita flingor på lifpelsarnes ärmar klifva ner i drifvorna och lyfta välomstufvade damer ur slädarnes fellar.