Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilända grundar sig på Kongl. Förordningen elen 23 Äng. 1731, 14 punkten, hvarest sladgas, alt, om den valde dör, till andra sysslor förordnas, eller, på livad sätt det helst vara måtte, en annan i dess stalie behofves, Magistraten strax! bör löranstaita om en annans utväljande; men motionären anser detta till BorgareStåndet inskränkta luuk icke vara något giltigt bevis på obeböfligbeten af ett Grund’ags stadgande i detta ämne. I följd häraf, bär motionären föreslagit, att Riksdagc-Ordningens 16 §. skulle ändras så, att dess nuvarande innehåll koiume att utgöra ett 2: clra morn.; men att det (örsta momentet skulle stadga, hvad i ofvannämnda afseende vore nödigt. Utskottet anser, lika med motionären, ett Grundlags stadgande med det af honom uppgifna syfte nödigt; men finner detsamma i 17 §. Riksdags-Ordningen kunna erhålla en tjenligare plats. Med förbehåll, att, om det i memorialet N:o 68 afgifna förslaget, med eller utan de i memorialet N:o 85 föreslagna, eller ock andra, af Riks-Stånden yrkade ändringar, skulle antagas att till nästa Riksdag hvila, hvad Utskottet bär nedan föreslår icke till nästa Ständer öfverlämnäs utan uttrycklig förklaring, att det icke kommer under öfvervägande i annan händelse, än alt det i Memorialet iV:o 68 gjorda förslaget, i den lorm det vid innevarande Riksdag erhållit, blifvit antingen af Riksens Ständer eller Konungen ogilladt, får Utskottet derföre till Grundlagsenlig behandling löreslå: Ilo att 17 §. 2 mom. 2 perioden Riksdags-Ordningen må erhålla följande ändrade lydelse: Dör den valde, eller bevisar han laga förfall, teller blifver han till Talman utsedd, anställes nytt val; 2:o att dernäst i samma och mom. en så lydande mening må införas; Riksstånd, till hvars ledamot den Riksdagsman vald blifvit, anmode om nytt vals anställande dem, som vedeibör.
Pryhl och Ada sitta midt emot hvarandra på räckvärket, Pryhls djupa basstämma har en dämpadt aktningsfull klang. — Jo, jo En trött suck bäres af månluften förbi alla dessa tysta hus, som stå hvilande efter en arbetstung dag och lyssna i undran. Pryhl böjer sig fram och talar ifrigt och allvarligt: — Ja inte sant — till sist är ju ens eget land öfverallt, där man själf går fram hvad man själf ger, det ger ju ens land? Ada sveper plötsligt kragen tätare om axlarna, hoppar ned från sin plats och går ut på gräsplanen. Pryhl kommer efter, de vandra omkring, Ada söker falla in i samma takt med jätten vid sin sida och då det icke lyckas, skrattar hon litet kort och afbryter tvärt. Så ställer hon sig vid grinden och ser, hur den fina, hvita dimman likt smidiga, hopslingrade älfvolemmar smyger närmare öfver ängen, och hon njuter den korta tystnaden som mildt vin och tänker, hur de två stå där midt i det halfva förvillande ljuset, där gårdarna ligga orörliga i glans och lyssna — lyssna i undran. Och hon längtar efter ord som gråta och bränna och smeka ... Hon gnolar oändligt sakta: — Min kista är bäddad med vissna blader, vissna blader ... I det blekblå ljuset faller en sammetston öfver hennes något grofva, rödaktiga hud och blicken blir större — djupare — fullare. Det undslipper henne — nästan i varm skälfvande vrede: — Hvarför förstå vi då inte att lefva! Viktor Pryhl ser ned på henne genom sina svartblänkande glas. Och plötsligt lägger han sin varma, torra hand på hennes kalla och säger, gripen af en ingifvelse. — Jo, det är just hvad man gör i Nya världen, lilla kvinna — kom ut och lär känna den och tala till dem där hemma om allt stort och härrligt — blif min hustru, Ada Lennartson! Hon drar undan sin hand och skrattar samma konstlade lilla skratt. — Ett sådant barn ni är. Så kryper hon smårysande längre in i det mjuka pälsvärket och skyndar öfver gräset, uppför trappan. Pryhl blir stående med sin knutna hand på grindstolpen.
Hvad särskildt beträffar mästerskapet, är dock detsamma från skråväsendets tid bibehållet såsom en borgen för tillverkningarnes godhet, till skydd för konsumenter ne. Vådan af mästerprofvets borttagande skulle således i främsta rummet drabba desse. Motståndet i detta hänseende från handtverksmästarnes sida måste alltså endast härledas från fruktan för handtverkeriernas förfall till följd af konkurrensen. Att denna farhåga saknar grund, har Utskottet sökt i det oivanstående ådagalägga; och det är på de uti detta ändamål anförda grunder, som Utskottet jemväl anser föreskriften om mästerskaps förvärfvande böra ur lagstiftningen försvinna. Uti vissa delar af riket har allmogen sedan äldre tider såsom binäring idkat allahanda husslöjder, och den vigtigaste industri i detta hänseende drifves, såsom bekant är, inom Elfsborgs län, hvarest sju härader jemte städerna Borås och Ulricehamn innehafva särskildt privilegium på gårdfarihandel med derstädes tillverkade husslöjdsalster, hufvudsakligen bestående af olika slags väfnader. I öfverensstämmelse med ofvan uttalade åsigter om arbetets frihet, kan Utskottet naturligtvis icke önska någon inskränkning i en dylik industriel verksamhet, som, der den finnes, måste väsendtligen bidraga till ortens materiela välstånd. De af motionärerne, hvilka yrkat upphäfvande af den sålunda medgifna rättigheten till gårdfarihandel, Allmänna Besvärsoch Eicon.-Utskottets Betänkande N:o 119. 9 gårdfarihandel, hafva, utan att bestrida fördelarne af en fri näringsverksamhet, hufvudsakligen hemtat stöd för sitt yrkande från de missbruk, hvilka mer eller mindre allmänt öfverklagats såsom förenade med gårdfarihandel. Samma skål föranledde äfven framställningar från enskilde motionärer vid sistlidne riksdag om inskränkning eller upphäfvande af denna privilegierade handelsrätt. Öfver dessa framställningar yttrade sig Utskottet i då afgifvet Betänkande N:o 77 och tillstyrkte, under vissa vilkor, upphäfvande af gårdfarihandelu, hvilken hemställan godkändes af samtlige Riks-Stånden.
Slutligen har Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larsson från Östergötland, uti memorial, ingifvet till Hedervärda Bonde-Ståndet och derifrån till Utskottets pröfning bänskjutet, fästat uppmärksamheten derpå, att då, enligt 19 § uti Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, det vore inteckmngsägares rätt att, vid bristande betalning, få en gemensamt intecknad fastighet försåld, oansedt densamma tillhörde flera ägare, vid sådana försäljningar delägarne omöjligen kunde bevisa huru stor andel af köpeskillingen, som belöpte sig på en hvars andel i fastigheten, hvadan den förlorande icke ens kunde styrka den förlust, honom drabbade, och följaktligen ej heller söka skadan åter hos den, som förlusten orsakat. Under nuvarande tid, då största delen af Sveriges fasta egendomar blefve intecknade hos hypotheksföreningarne och sedermera vid skeende arfsdelningar eller partiela försäljningar öfvergingo till olika ägare, merändels utan någon relaxering af förut beviljade inteckningar, vore det så mycket mera af behofvet påkalladt att i tid vara betänkt på stiftande af en lag, sorn vore egnad att åtminstone förekomma de största olägenheterna, hvarförutan den omständighet, att en ny lag tillkommit om utvidgad rättighet att afsöndra jord och andra lägenheter från hemman på landet, enligt motionärens tanke, gjorde nämnda behof 24 Lag-Utskottets Betänkande M 43. än mer oafvisligt, enär det sällan inträffade, att jordafsöndring egde rum från förut ograverade hemman och, då följden af äldre inteckning i hemmet blefve, att såväl detta som den afsöndrade lägenheten måste gemensamt försäljas, derest endera af ägarne komme på obestånd, det vore lätt att tänka sig, hvilka svårigheter uppstode för den oskyldige, som ej ägde annan utväg än att inlösa de gemensamma inteckmngarne eller ock låta sälja sin fastighet tvångsvis i sammanhang med annans egen dom.
Ansträngningen att fylla, hvad dertill fordrades, måste bli desto större, då lusten att studera fritt, eller af inre behof, fortfor att göra sin öfvermakt gällande i trots af examens-tvånget; så att han, oaktadt sina närmastes förmaningar, både företog och genomförde undersökningar i Philosophi, i Språkvetenskap, med mera, midt under sina tentamens-beredelser för dermed högst aflägset beslägtade kunskapsämnen. De nya frön till blifvande utveckling, hvilka han under sommaren 1832 (”efter några dagar af orolig, svallande ängslan”) i en oafbruten följd nedskref under namnet ”Embrya till en Historisk Philosophi”, beteckna stora framsteg af hans inre lif och antyda klarare, än de äldre af hans smärre uppsatser, denna utvecklings egendomliga grundform. – Städse dock alltmera tvingad af sin sjuklighet att göra nöden till lag, bevektes han omsider af läkare och vänner, att till de föreskrifna tentamina förhålla sig nästan blott passift. Icke dessmindre, då han i December 1832 undergick sin Kandidat-examen, ställde honom vittsorden i hans examens-protokoll (om jag rätt minnes) närmast intill hedersrummen. Särskildt torde böra nämnas om hans alhandling pro Gradu, att den i dåvarande Philosophiska Fakultet hade väckt en fullkomlig och enstämmig beundran. Skrifven med största ledighet på äktaste latin, bebådade den genom innnehållets gedigenhet, framställningens klarhet och enkla skönhet, strängheten af dess sammanhang, planmessigheten och symmetrien af ämnets behandling, – kort sagdt, genom alla sina egenskaper, en författare af yppersta ordningen. Snart efter detta första i någon mån offentliga prof, framträdde i ännu större offentlighet hans ovanliga tänkareoch författare-gåfvor, då han genast efter sin examen utarbetade, och såsom Gradual-Dissertation utgaf, första delen af en akademisk afhandling De notione Principii.
235,000: och sälcdes en missräkning pä 1827 ärs öfwcrstotl uppstätt as.. 245,408: hwilket missräknade belopp 245,408 R:dr bordt frändragas de 590,000 R:dr, hwilka Utstotten säfom behällniug pä ären 1827, 1828 och 1829 öfverskott upptagit, i stället för att fhlla denna brist, pä satt sorn stett, med ett infordradt och bilagdt utlätande af Kongl. Stats-Contoircts Tjenstemän, deraf Utstotten förklarat sig erhällit wifshe t, att oaktadt den anförda missräkningen för 1827 pä 245,408 N:dr, de päräknade 590,000 inflhta, ehuru beniälde Tjenstemän i det afgifna utlätandet sjelfwe icke hafvit wiss het om den uppgjorda beräkningen, utan endast derom yttrat: man nästan kan taga för afgjordt och förmoda den päräknade behällningen. Men dä förmodligen de samma Kongl. Stats-Contoirets Tjenstemän, sorn aflemnat förenämnde utlätande, biträdt wid uppställningen af Tabellen /ottwid Stats-Utstottcts' Betänkande N:o i5s, forn adagaläggcr, att de dä endast beräknade behållningen af öfwcrstotts-nicdlcn för ar 346 Statsoch Banco-Utskottcns 1828 till ,85,58l R:dr ,6 b, 3 rist, och för är 1829 till ,58,966 N:dr 32 fl, ellcr saniiiianrälnadt för bada aren till 344,548
Memorial till dc§ Ständ ingifwit , angäende förhällandct af den ventilation, som i Banco - Utskottet förchadcs, öfwer det af Herr Majoren Baron Lesterströin ingifna och till Utskottet remitterade Memorial, anser jag för min del det af Herr Grefwe Lallen» borA hos Ridberskapet och Adeln inlemnade och remi-, sen ätföljande Memorial, innchällande rätta förhällandct om den af Herr Biskopen m. m. Baron Ivlör»er öfwerklagadc saken, sä upplysande för wära Principaler, att annat swar ej lär behöfwaS, utan kunna de af denna förklaring bcdbmma huru wida Herr Biskopen m. m. Baron körner warit till sitt Memorials ingifwande befogad eller icke." Tredje Band.. "Dolk Z7O Den 1Z September. "Dock skulle dertill kunna läggas, att Herr Biskopen m. ni. Baron körner säsom warande uti Kansli - Utskottet, hwilket hade sig uppdragit beredandet af Swaret pä Herr B..ron Oöerseröms Memorial , ej dä pttrat nägon twekan om lagligbeten att öfwer ämnet ventilera, och säledes genom sin ätgärd och yttran härwid bekräftat Utskottets skyldighet att smara pä ett remittcradt Memorial, hwilkcn skyldighet ofta skulle möjligen kunna uraktlätaS, om votering i Utskott öfwer ett swarS afgifwandc, som enhälligt ej öfwercnskommit pä annat sätt, än genom votering, icke kan afgbras, skulle, som nu skett, af en Ledamot kunna förhindras. Och leder denna händelse mig till den önskan, att Utskottet mätte hos wära Principaler anhälla , det uti Riksdags - Ordningen tydligen härom mätte stadgas."
Förslag till Votcrings-proposition — 3 42 — g. 30 Juni g. 30 Juni g. 30 Juni g. 30 Juni Voterings-resultat . 3 56 9, 10 a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. » om den ändring i § 53, att beslut icke må i något stånd fattas, då icke minst 30 ledamö- ter äro närvarande 3 — 19 — a. 28 April a. 28 April 18 Maj b. 28 April I anledning af olika beslut 3 — 30 — a. a. 6 Juni a. a. 9 Juni 9 Juni a. a. 6 Juni Förslag till Voterings-proposition 3 44 g. 30 Juni g. 30 Juni g. 30 Juni g. 30 Juni Voterings-resultat 3 56 10, 11 a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. » om tillägg i § 80, angående uppskof i riksdag 3 — 23 — b. 23 Maj a. 29 Maj b. 2 Juni b. 30 Maj 1 anledning af olika beslut 3 — 37 — a. a. 22 Juni b. 27 Juni a. a. 27 Juni a. a. 22 Juni Riksgälds-kontoret, angående förvaltningen under tiden efter sistförflutne riksdag af, se Berättelse. » Berättelse af Fullmäktige i, se Berättelse. » om fortfarande under 1860 af tillfällig löneförhöjning åt Embetsoch Tjenstemän samt Vaktmästare i 4 1 60 — b. 29 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. g. 25 Febr.
Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 35. hittills ansetts nödig och varit landträntmästaren uppdragen, icke skulle kunna öfverlemnas åt de enskilda bankerna, hvilkas egenskap af enskilda inrättningar, utan förblandning med Statens embetsförvaltniug, enligt Utskottets tanke, bör blifva orubbad. På grund af hvad nu anfördt är, hemställer Utskottet vördsamligen, att Rikets Ständer måtte i så måtto bifalla Herr Bennichs motion, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes taga i öfvervägande, orri icke de Statens medel, sorn för närvarande ingå till och förvaras i lancltrånterierna, kunde genom insättning i bankerna göras fruktbärande och för allmänna rörelsen tillgängliga samt. i händelse en sådan anordning skidle befinnas lämplig, i nåder låta utarbeta samt till Riksdagen öfverlemna förslag till de bestämmelser, — såväl i fråga om förändrad organisation af läns-styrelsernas kassaförvaltning, som i andra hänseenden, — hvilka för ändamålet pröfvas nödiga. Stockholm den 4 Januari 1866. Reservationer: af Grefve Posse, Knut; af Grefve von Rosen, F. G., som, i anledning af ärendets beskaffenhet, hemställer, huruvida förevarande motion, den der innefattar förslag af enahanda art, som vid 1856—1858 årens riksdag utgjort föremål för framställning från Stats-Utskottet, nu bort ensamt af Ekonomi-Utskottet pröfvas; af Biskop Beckman: På samma gång jag erkänner anledning förefinnas till en hemställan, att Kongl. Maj:t ville taga i nådigt öfvervägande huruvida, med bibehållande af nöjaktig säkerhet en större eller mindre del af de i landtränterierna inflytande och der någon tid liggande penningar kunde göras räntebärande, anser jag mindre lämpligt att hänvisa till ”Bankerna” och deras lånerörelse för detta ändamåls vinnande, enär jag anser, att detta ärende skall vinna en nöjaktigare utredning och lösning, om nyssnämnda inskränkning icke göres i fråga om den åtgärd, som hos Kongl. Maj:t i underdånighet begäres; af Professor Ribbing:
Man förstår i allmänhet med Skråanda, ej allenast det tvång och det förmynderskap, * hvarmed en viss medborgareclass till följe af särskilta Privilegier, inblandar sig i sina medlemmars enskilta omsorger och sålunda styr och leder handlingar, hvilka till deras natur Dea il April f in. böra vara fullkomligen fria, eller hvars mans ensak, utan ock det tvång at't genom uppställ, da svårigheter och pålagda band, på ett småaktigt och egennyttigt sätt vaka öfver, att ingen annan än dess utkorade Ledamöter begagnar, än mindre förnärmmar, dess i sig sjelf onaturliga och på andra medborgares bekostnad tilldelade prerogativer Jag frågar i anledning häraf, om någon med Skråanda mera öfverensstämmande och mot rätt OGh förnuft mera stridande anstalt kan vidtagas, än Lärotvånget, aila möjliga licencer inberäknade ? Hvad rätt har väl Samhället att inblanda sig i enskilta personers uppfostran, förr än i det ögonblick deras skicklighet till ett visst yrke kan komma i fråga? och är det väl förnuftigt och klokt, att för så högst olika anlag, gom menniskornas, och för så aldeles olikartage föremål, sorn de särskilta nänngsgrenarne, vilja föreskrifva en lika och bestämd ålder och lärotid? För att icke upphehålla Höglofl. Ridder* - skåpet och Adeln med onödiga betraktelser öfver naturvidriga åtgärder som tiden lyckligtvis längesedan växt ifrån, vill jag inskränka mig, att, såsom bihang, till de allmänna positiva grundsatser jag förut haft äran framställa, föreslå en pröfning äfven af några negativa principer, som i sjelfva verket icke innehålla något till näringsrnes förkofran* men blott De/t j i April e, nu utgöra ett veto af Skråandans egentliga väsende. 1. Förvärfvandet af skicklighet till slöjders idkande, bör, liksom kunskapers inhämtande i allmänhet, vara hvar mans ensak, och derföre hvarken ålder, tid eller ställe föreskrifvas. 2.
I sammanhang med denna nådiga Proposition har Utskottet till behandling förehaft en inom Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, deruti Biskop Millén, med hvilken Kontrakts-prostarne Malmstedt och Arrhenius sig förenat, hufvudsakligen anfört, hurusom genom de under de sednare åren vidtagna förändringar med Rikets offentliga undervisnings-anstalter, sådana läroverk, som förut bestått af Gymnasium, Lärdomsoch Apologist-skola, blifvit i väsendtlig mån utvidgade, enär den sistnämnda numera sträckte sig genom bela läroverket, i stället för att derförinnan endast hafva utgjort tvänne klasser. Härigenom hade utrymmet i de byggnader, som tillhöra Carlstads högre elementar-läroverk, blifvit alldeles otillräckligt, helst läroverkets samlingar, såsom bibliothek, muséer m. m, med hvarje år icke obetydligt tillvext. För läroverkets och Bomkapitlets behof funnes för närvarande trenne byggnader, 2:ne af sten och en af träd. Det största eller egentliga läroverks-huset innehölle i tvänne våningar 11 rum, hvaraf likväl de flesta voro små och knappt användbara såsom lärosalar. I det mindre stenhuset, bestående af endast 2:ne större och 3:ne mindre rum med kök, vore Domkapitlets arkiv förvaradt, hvarjemte ett rum användes till dess sessionslokal, så att för läroverkets disposition der endast funnes ett rum, hvilket, ehuru till lärosal alldeles olämpligt, dock måste, i brist på annat, dertill användas. Den tredje byggnaden, af träd, utgjordes af blott ett enda större rum utom tambur; och såsom bevis på den förlägenhet, hvari Läroverksstyrelsen vore försatt, behöfde i öfrigt endast nämnas, att berörda lokal måste begagnas, icke blott till gymnastiksal, samt för öfningar i sång och teckning, utan Stats-Utskottets Utlåtande JYi 123 (Fortsättning). 19 också till lärosal, äfvensom till gemensamt samlingsrum, enär alla öfriga lägenheter vid läroverket vore för inskränkta för att kunna rymma hela antalet lärjungar derstädes.
Konungen, D.D. M.M. Drotlningarne samt H. K. II. Kronprinsen. In fidem protocolli, silbert Munck. OOfi Den 4 September e. m. Thorsdagen den 4 September 1851. Plenum kl. 7 e. m. Fl. Ex. Ilr. Frih. o. Landtm, tillkännagaf att de vid denna riksdag hos 11. o. Ad. samlade pliktmedel, befunnits upgå till 40 r:dr b:co och att den utdelning deraf, som medelst IF. o. Ad:s i går fattade beslut, blifvit H. Ex. updragen väl ännu icke kunnat ske, men oförtöfvadt skulle npgöras. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från Presteoch BondeStm af d. 3 och 4 samt från BorgareSt. af d. 2, 3 och 4 i denna månad. Anmäldes och emoltogs en Deputation från Uederv. BondeSt. anförd af Ståndets vice Talman Joli. A tig. Zetterberg, som upläste följande tal: Åter har ett riksmöte med dess mödor och bekymmer nått sitt slut. Hvad derunder blifvit verkadt för ett älskadt fosterlands väl tillhör historien att förtälja. Det må nu hafva varit mycket eller ringa, så hafva dock ärendena med lugn och sans samt omisskänneligt nit och alfvar blifvit behandlade. Stridiga åsigter och intressen låta sig sällan förenas, men hvarje ärlig mening förljenar sin aktning. Så har BondeSt. fattat sin ställning och gläder sig alt hafva funnit likartade tänkesätt hos MedStrn. Det är derföre sorn BondeSt. med högaktning och tillgifvenhet frambär sin afskedshelsning till H. R. o. Ad. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, svarade: R. o. Ad., som med npriklig erkänsla emottager det Hederv. BondeShs afskedshelsning och uttrycken af dess välvilliga tänkesätt, lyckönskar del Hederv.
När en förförare värkar på det viset, så måste man erkänna, att äfven han har sin stora uppgift här i lifvet. Senare: Bara 4 dar kvar! Har som en stopp under bröstet. Det är redaktören, fast jag inte låtsar om’et. Väl, att jag fått litet att ta upp tiden med. Har nyss kommit en bok från Villy under korsomslag och med påskrift: »Torde intressera särskildt!» Undrar så hvad det kan vara? ADERTONDE KAPITLET. Kapten Mefistofeles och ett poetiskt intermesso. Kan det finnas något ljufligare i världen än att få stänga in sig i ett varmt, trefligt rum, krypa upp på en soffa med en lampa bakom hufvudet och en brasa vid fötterna, ha alldeles tyst i huset och så få börja läsa en ny bok, säker på att inte bli störd på timmar? Det är hvad som händt mig i afton. Ruffen och Maja och Petter är hos Ekebergs, men jag tiggde mig till att slippa gå med; skyllde på att jag råkat ut för drag, fast nog var det boken som drog. Novellen, som såg riktigt läcker ut, hette: »Kapten Mefistofeles.» Nog tyckte jag, att titelen var litet vågad, ty så vidt jag inte minns tokigt, så var det den där otäcka Mefistofeles, som bragte Margareta i olycka på Kungl: teatern i Stockholm, fast han sedan skyllde på Faust och dref gäck med Margaretas amma, som väl var ett bland de fnoskigaste kvinnfolk jag någonsin sett, som inte kände, att det osade brändt horn om den där kavaljeren. Emellertid började berättelsen ovanligt intressangt. Hjälten hette egentligen kapten von Arknow, fast han redan som barn blef kallad för Mefistofeles, efter tre besynnerliga hårsnibbar, som flikade ned i pannan. De där snibbarna är högst viktiga i historien. De både formade och omformade barnets, ynglingens och mannens lif, hvilket inte är så litet gjordt af tre hårsnibbar, som ju egentligen ingenting annat är än underligt plaserad hårväxt.
I följd af Eders Kongl. Majrls Nådiga Skrifvelse den 23 Februari 1842 har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dels uppdragit åt Länets Hushållningssällskap, att föreslå det mest ändamålsenliga sätt, att tillvägabringa bättre hushållning med enskildtas skogar, hvilket föranledt Sällskapet, att från trycket utgifva och genom dess i alla delar af Länet bosatte ledamöter sprida en lämplig afhandling i ämnet, dels ock genom allmänna kungörelsen, som Presterskapet anmodats årligen uppläsa från predikostolarne, erinrat Länets innevånare om så väl de i lagen föreskrifne åtgärder, till förekommande af eldens spridande från svedjefall, som ock det stora behofvet af ökad omtanka för hushållningen med skogarne och deras återväxt, samt till efterrättelse för dem, som icke äro i tillfälle att taga kännedom af den på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning utgifna handbok i ämnet, meddelat en kort uppsatts, om sättet att samla skogsfrö, utså dem och uppdraga plantor. Äfvenledes har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lemnat Landthushållningssällskapet del af Landtbruksakadeiniens skrifvelse den 28 Juli berörde år och dervid föl jäktige protokoller, utvisande fördelarne af sågars, särdeles af Nyby bruks tillverkning, användande, i stället för yxor, vid träds fällning och aftrumning, samt till Sällskapet öfverskickat de hit ankomne exemplaren af samma sågar, med anmodan, att afgifva det afLandtbruksakademien påfordrade utlåtande, om lämpligaste sättet att befrämja dylika sågars användande; och som exempel och erfarenhet äro mest verkande, har Eders Kongl. Maj:t för Skaraborgs Län i Nåder låtit inköpa 12 sådane sågar, för att i kronoparkerne, hvarest årligen fällas och aftrummas en mängd skog, lemna arbetarne undervisning om sågarnes begagnande, samt bibringa så väl dem, som allmänheten, öfvertygelsen om fördelen deraf. Slutligen har Eders Kongl.