Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mary ville ej af grannlagenhetsskäl tala fullt ut, men antydde att hon emot sin vilja bedröfvat en person, som varit mycket god emot henne, och att hon därför ansåg det vara bäst att lämna sin plats så fort som möjligt, synnerligast som hon ej längre ansåg sig nödvändig för generalskan. * $ D a v i d. bortförande af möbler. Allm. T e l. IDUN H 288 se Mary framför sig på en gångstig, som slingrade sig fram genom en vacker bjöikhage, hvilken slutade vid grindarna till Lindas ' park. Just som han fick sikte på henne, satte hon sig på en sten, och som O: det var mycket varmt, tog hon af sig hatp ten och lade den bredvid sig på marken. H Solljuset, som föll in mellan björkarna, lekte P på hennes ljusa hår och strödde ljusgröna er g, Q: H strimmor öfver hennes hvita blus. Bane H tyckte, att han knappast någonsin sett henne älskligare, och han stannade en stund S T för attiakttaga henne på afstånd, innan p, y han visade sig, men fann sedan detta ej rätt grannlaga och fortsatte sin väg fram till henne. O Hon satt då fördjupad i läsningen af ett 0 Bidrag mottagas med tacksamhet. CO 3 " Logogryf. p r Försök vårt ursprung att förklara, Hur den får lif, vår dunkla skara. Det är ej lätt att säga, nej! Ty ännu känner man det ej. Ehur ' man slutsats drager af Hvad möjligtvis oss formen gaf. Ibland vi komma — Ijufva, ömma — Den lidande sin sorg att glömma. Ibland vi åter med bäfvan slå Den som för stunden vi gästa få. Ja, den vi taga få om hand Vi kunna föra till himlens rand, Men också skoningslöst färden ställa Til! andra of ter än just de sälla. Hur man benämner ett brott, så svårt. Hvad man visst aldrig bör göra hårdt. Hvad nog helt säkert den tiggarn är, Som knappt en trasa på kroppen bär. Hvad brukar taflan du sätta i Att den förvarad skall kunna bli? 2 " &lt;s Säg, hur var kakan du smaka fick, För hvilken du gaf en tacksam a&gt; ju blick? S ?S5 En gång gick Janne till sin — ja, tö O o hvad?
Det är en nåd att bli föremål för den Eviges pröfningar och Herr Confessor; jag är en af lifvet hårdt pröfvad qvinna och AUGUST STRINDBERG MODREN. Så har jag stundtals sagt mig, men det fins gränser för lidandet... DOMINIKANERN. Fins inga gränser! Lidandet är gränslöst, som nåden! MODREN. Först går min make ifrån mig för att resa med en annan qvinna. DRMINIKANERN. Låt honom resa: han skall komma igen, och på sina bara knän! MODREN. en läkare. Denne man öfverger hon och kommer hitdragande med en fremling, hvilken hon föreställer som sin nye man. Så vet Ni, herr Confessor, att min enda dotter var gift, med - DOMINIKANERN. Det förstår jag inte: skilsmessa är icke tillåten inom vår kyrka. MODREN. han, som är gammalkatolik fick en andlig att viga dem. DOMINIKANERN. som det aldrig existerat, men det kan förklaras ogiltigt: Hvem är Er nuvarande svärson? Det är intet rätt äktenskap, och det kan icke upplösas efter Nej; men de reste öfver gränsen, der andra lagar gälla, och TILL DAMASKUS MODREN. nog för att göra eländet rågadt: han är en frånskild man och hans hustru och barn lefva, i half misère. Upprigtigt sagt: om jag det visste! Ett vet jag, och det är DOMINIKANERN. har han för sig eljes? Detta är ett svårt fall, men vi skola nog reda det också. Hvad MODREN. Han är poet och skall vara berömd i sin hemort... DOMINIKANERA. Och gudlös, förstås? - MODREN. fick han icke en glad dag mera: ödet, han kallade det, fick fatt i utblottad tiggare. Slag i slag råkade honom olyckan, så att jag Ja, han var det årminstone; men sedan det andra bröllopet AUGUST STRINDBERG honom med hårda handen och hit drefs han af jernriset som en rördes af medlidande just i samma stund han flydde härifrån. Ir
Då inlupo från Amerika nedslående underrättelser, och frihetsvännernas mod sjönk. Men Lafayette blef orubblig vid sitt uppsåt och menade, att » ju svårare amerikatiarnes läge är, desto bättre behöfva de vår hjelp. » Han hade äfven att bryta de hinder, som upprestes af hans egen familj, som för ingen del gillade hans före-hafvaiule. Den 26 april 1777 afseglade han och anlände efter 7 veckors tärd lyckligt till kusten af Karolina. De många tyskar, som samtidigt öfverfördes på engelska » trans-portskepp » för att undertrycka frihetsrörelsen i Amerika, tyckte nog, att de opraktiske unge männen på det franska skeppet begingo en kolossal » dumhet ». I början fick Lafayette ett kyligt mottagande från kongressens sida; men då han förklarade, att han » efter de uppoffringar han gjort väntade sig medgifvandet att få tjena på egen bekostnad och som frivillig inträda i republikens här », då ändrade sig med ens förhållandet. Han antogs och fick dertill, så ung han än var, generalmajors fullmakt. Kort derefter anlände Washington till Filadelfia. Mellan den 40-årige mannen och den 20-årige ynglingen knöts genast från början en innerlig vänskap, grundad på samstämmighet i tänkesätt och lefnadsriktning. Lafayette underordnade sig villigt under sin äldre erfarnare kamrat; han bemödade sig att inlära amerikanarnes språk, antaga deras enkla lefnadssätt samt gifva alla en föresyn i sedesträng pligttrohet. Förbundshären var emellertid ännu allt för klent ordnad för att kunna på faltet mäta sig med engelsmännens reguliera trupper. Slaget vid Brandywine (11 sept. ), den första drabbning, i hvilken Lafayette deltog, blef för republikanerna ett nederlag, i följd hvaraf kongressen måste utrymma Filadelfia. Då Lafayette sökte återföra de vikande skarorna, fick han ett skott i benet, i följd hvaraf han måste tillbringa 6 veckor på sjukbädden. Han vårdades i kolonien Bethlehem, som tillhörde de mähriska bröderna, hvilka nitiskt, men fruktlöst arbetade på den sjukes omvändelse.
Danska farvattnen, eller till följd af uie a sjön inträffade förhållanden eiler i handels-angelägenheler föranlåtas all der ankra eller inlöpa: skolande hädanefter, under hvad förevändning som helst, icke något fartyg vid färden genom Sundet eller Bellerna kunna uppehållas eller hindras; b) alt hvarken af de utaf omförmälde fartyg, som, lastade eller i barlast, inlöpa i eller utlöpa ur Danska hamnar, ehvad de der sysselsatt sig med handels-förelag eller ej, och icke heller för deras last, uppbära någon som helst af de utgifter, hvilka för dessa fartyg eller deras last bordt i Öresund eller Bellerna erläggas, på grund af de i sådant afseende hittills gällande Traktater mellan Danmark och fremmande stater; varande härvid uttryckligen förklaradl, att de afgifter, som sålunda ej vidare få uppbäras i Sundet eller Bellerna eller i Danska hamnarne, icke skola kunna indirekte återinföras genom en för sådant ändamål gjord förhöjning af nuvarande hamneller lull-a(gifter eller genom införande lör samma ändamål af nya sjöfartseller tull-afgifter, eller på hvad annat sätt det vara må; c) att bibehålla och i bästa skick underhålla alla fyrar och håkar, som nu finnas vid inloppet i eller i granskapet al Konungariket
Att här upläsa Hr Stats-rädets ifrågavar. yttranden vore öfverflödigt, emedan de flesta af R. o. Ad:s ledamöter, som inferessera sig för frågan, redan torde känna deras innehåll. Men för de ledamöter af StatsUtsk., som icke äro medlemmar af R. o. Ad., torde det icke vara utan interesse, alt de i delta afseende få en hänvisning till 7:de häftet af R. o. Ad:s prot. d. 31 Juli 1850 pag. 407 etc. Medan jag har ordet anhåller jag tillika, att få yttra den tanka, att med den s. k. jemkning, som i denna propos, är framställd, föga eller intet lärer vara att vinna, om nemi. meningen dermed är att bereda sig de Stånds bifall, som vid sisth riksdag protesterade mot Rorgareoch BondeSt:ns beslut, ty hvad som likväl då, likasom troligen nu, mest ligger löntagareintresset inom Adeln och PresteSt. om hjertat är naturligtvis, att söka behålla optionsrätten; och när denna förmån borttages, qvarstår således likafullt den förmenta anledn:n (ill motståndet. Jag befarar fördenskull, att den nu framställda proposm får det bedröfliga ödet att blifva afslagen icke blott af Borgareoch BondeSlm, utan äfven af R. o. Ad. samt PresteSt. Hr Gripenstedt, Joli. Äng.: Jag har tvekat om jag vid detta tillfälle skulle besvära R. o. Ad. med något anförande då intet direct resultat dermed kan vinnas, och då den utredning, som kan vara af vigt för Utsk. vid ärendets behandling enl. min tanka någorlunda fullständigt redan förefinnes i det prot., som medföljer Den o Mars f. m. 149 t K. Det har likväl blifvit nödigt för mig, särdeles efter den siste värde talarens yttrande, alt äfven få säga några få ord. Denna talare har anfört, hurusom jag vid föreg:de tillfällen hyllat den åsigt, alt ränteförenklingen lämpligast kunde ske på den grund att alla persedleräntor förvandlades lill kontant.
Förmånsrätt för förskott på till försäljning lemnade varor Förordningen den 10 Juni 1841, om ändring deri hvad angar vilkorliga utmätnings-resolutioner i vissa fall, se Dtmätnings-resolutioner. „ den 9 Maj 1835 och den 20 November 1845, angtde upphäfvande deraf i afseende å handel med lösö en, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, se Lösören. „ den 30 Juli 1818, angtde inteckning i fast egendom, se Inteckning. „ s. d. om assignationer och invisningar, se Assignationer. „ den 19 Maj 1845, om giftorätt och morgongåfva, se Giftorätt. Försegling af kärl, lådor och omslag, deri varor eller flyttgods transporteras, upphörande af utgiften derför Förskott å till försäljning lemnade varor, om förmånsrätt derför, se Varor. „ i och för kolera-farsoten, ersättning för utbetaldt , till fonden för fastighets-belåning . Svar på återremiss Försvarslöse personer, godtgörande af kost naderne för transporterande af Försvarslöse och till allmänt arbete förfall—, o < -3 2- o N:o 15 68 Riks-Ståndens Beslut. fr - rz £-& rs — ■ • Cq Ridd. o. Adeln. PresleSlåndet. BorgareStåndet. BondeSlåndet.
Hans företrädares sportler i tjensten, som utgjorde nära 200 R:dr b:ko årligen äro indragne; och nu äger Öfver-Ingeniören inga andra sportler än omkring 30 R:dr b:ko för justering af Landlmäteri-instrumenter, ett tjensteåliggande, som först med år 1850 blef öfvertaget af ÖfverIngeniören och som, i förhållande till företrädarné, äfvenledes ökat dennes göromål. Sedan jag haft äran framlägga nämnde uplysningar, hemställer jag till Höglofl. R. o. Ad. huruvida StatsUtsk., på de skäl det föreburit, haft fog att afstyrka löneförbättring för Öfver-Ingeniören; samt anhåller att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s förslag i denna del, måtte återremittera densamma. Frih. Åkerhjelm: Den siste värde talaren har sagt att StatsUtsk. icke tillstyrkt någon löneförhöjning för Öfver-Ingeniören. StatsUtsk. har till luifvudsakligasie delen här följt K. M:s framställning, om löntillökning för Embetsmännen vid Landtmäteri-staten och K. M. har der icke förordat någon löneförhöjning för Öfver-Ingeniören. StatsUtsk. ansåg att man borde fästa mera afseende på den utredning, som K. M. gjort och bäst är i tillfälle att upgöra, och fann derföre icke skäl alt göra afseende på enskilde motionärers yrkande i detta hänseende. Dessutom torde måhända äfven de af StatsUtsk. anförda skäl till någon del hafva sin giltighet, ty det upgafs åtminstone inom Utsk. af personer, som hade sig nära bekant förhållandet inom detta Embetsverk, att det förhåller sig så, som Utsk. yttrat. På denna grund yrkar jag bifall till StatsUtsk:s utlåt, i denna punkt. Ilr von Hartmansdorff: Jag anhåller att David Anders sons reservation måtte upläsas och jag derefter få yttra mig. Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått yttrade Ilr von Hartmansdorff:
Jag har aldrig varit delegare i någon Privatbank, men är det oaktadt en bestämd vän af dessa Banker, sådana de nu i vårt land äro inrättade, 1:0 emedan de gagnat och gagna näringsrörelsen; 2:o emedan de hittills varit Riksens St:rs Banks bästa och pålitligaste stöd, derigenom, att deras Styrelser, af omsorg för egen och meddelegare* säkerhet, varit tvungna att följa den enda förståndiga regeln för all lånebank-rörelse, den nemligen; all inskränka lånerörelsen och minska utelöpande sedelstocken, då ovanliga påliänningar i kassan sig visa, ett förfarande, hvartill Styrelsen af Riksens St:rs Bank väl också är berättigad, men som den likväl, af väl kända orsaker, aldrig vidtager. Alen oaktadt jag på dessa grunder älskar Privatbankerna, så länge de stå på egen bollen och rätta sin rörelse efter omständigheternas föranledande och fordringar; så kan jag, för min del, likväl icke gilla, att de ställas på främmande bollen, hvilket inträffar, om de upmuntras ocfi liksom upmanas att stödja sig på lliksg:sKont., samt vänjas att hemta näring för sin kassa af riksgäldsmedel. Slutligen tager jag mig friheten fästa R. o. Ad:s serdeles upmärksamhet på de sju sista raderna af Alennt. hvilka förunderligt nog, icke blifvit begåfvade med N:o 9, till fyllnad i sånggudinnornas antal, utan stå der så blygsamt, likasom utur leken uteslutna. Den 2 December. Dessa räder uttrycka likväl 2:ne vigtiga förslag: l:o att R. St:rs blifvande beslut öfver de 8 punkterna skulle hos K. M. i underd. anmälas, hvarvid, antingen vid utskrifningen eller vid tryckningen, några ord synas hafva blifvit uteslutna, emedan Utslcs tanke omöjligen kan vara, att endast en naken underd. anmälan af Riksens Stms fattade beslut vore tillfyllestgörande, utan ock derjemte Konungens nåd. bifall begäras, der besluten ingripa i Konungens genom Reg:sF:ns 64 g uttryckta rättighet, att fritt disponera öfver de af Riksens St:r i Riksstaten bestämda anslagen; 2:o att StatsUtslc.
Spens yttrat, alt den skattskyldige kan genom skeende kungörelser från predikstolen erhålla varning att icke emottaga andra qviltenser, än de stämplade, äfvensom att tillse, att hvad han betalar blifver på qvittenset antecknadt; men jag hemställer tillden Värde talaren, om de försigtighetsmått äro mindre verksamma, som nu finnas till iakttagande för den skattskyldiga stadgade; det är nemi. nu kungjordt, att kronofogdens qvitto icke är gällande, utan att vara af häradsskrifvaren påtecknadt; och det måste vara lika lätt för den skattskvldige alt förskaffa sig häradsskrifvarens annotation, som att tillse det kronofogdens qvittens är riktigt. Gr. Spens’s anmärka, att K. M:s Bef;h:de efter det nu framställda förslaget skulle kunna när som helst inkalla kronofogden lill redogörelse, får jag besvara med den upplysning, alt denna makt redan ligger hos Konungens 13ef:h:de, som följaktligen ej har behof att med sådan myndighet ytterligare beklädas. Jag skulle således tro, alt allt hvad Gr. Spens anfört till försvar af motionen hvarken håller profvet eller kan föranleda lill bifall af betänk., hvilket jag åter anhåller måtte afslås. Frih. Cederström: Det af Gr. Spens framställda förslag, som af Utsk. blifvit tillstyrkt, åsyftar egentligen, såsom Hr Grefven jemväl sjelf yttrat, de skatlskyldiges fördel; det förbiser dock något mycket Statens säkerhet. Jag vill nu tillse, huruvida icke dessa föremål äro uti gällande författningar bättre afsedda, än uti Gr. Spens’s förslag. Efter närvar, författningar har den skattskyldige tryckt debetsedel. Med samma debetsedel försedd inställer han sig vid uppbördsstämma», erlägger sina utskylder och får kronofogdens qvitto jemte häradsskrifvarens annotation å detsamma. JJå har han ju sitt tryckta, behöriga qvittens sjelf i handom. Betalar han deremot icke sin skatt vid delta tillfälle, får han underkasta sig de påföljder, som genom försummad betalning uppkomma.
Exc. propos. å g:ns återremitterande, och, då dervid svarades många ja, jemte några nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande. gg 67—70. Alla dessa gg biföllos. Sedan pröfningen af författnings-förslaget härmed afslutats, föredrogos och godkändes såväl ingressen dertill som de deri förekommande rubriker, hvarefter R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära Ille. m. In fidem, O. Brakel. Måndagen den 26 Mars 1860- Plenum kl. y2 2 e. m. Justerades ett prot.utdr. för d. 24:de d:s f. och e. m. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillksinnagaf, att före kl. i anslag utfärdats till fortsättning af detta plenum kl. 6 e. m. Föredrogs Exp.Utskt:s under N:o 49 afgifua, d. 24 dennes bordlagda förslag till R. Stms underd. Skrifvelse till K. M., aug:de Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden. Hr Nordenfelt, Enar: Det förslag, som är föremål för R. Stirs öfverläggning i dag, har jag med mycken upmärksamhet genomläst, och jag erkänner, att Exp.Utsk:t ganska sorgfälligt up - Den 26 Mars f. ra. 371 tagit allt hvad som finnes i Ekon.Utsk:ts Betänk:de. Men, som mig synes, har det blifvit något vidlyftigare, än jag anser det böra vara, hvarjemte några punkter finnas deri uptagna, hvilka, enligt min öfvertygelse, icke böra inflyta, ehuru de stå i Ekon.Utsk:ts Bet:de. Med ani. deraf har jag föranstaltat om upsiittande af ett annat förslag, som jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm, samt R. o, A om det må vara mig tillåtet att upläsa, Härefter upliiste Hr Nordenfelt följande förslag: S. A. K.
Frän Redcrv. Bonde-Stdndet. S. D. Vid skedd föredragning lades lill handlingarnc Konstilutions-Ulskoltets Memorial till llikets Ständer: N:o 25, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Konstilutions-Utskollets Memorial N:o i 5 algifna förslag till ändring i 4 1 och 12 §§ Regeringsformen ; N:o 26, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Konstitutionsutskottets Memorial N:o 14 framställda förslag till ändring i 21 § Riksdags-ordningen. N:o 2 7, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande den i Konstitutionsutskottets Memorial N:o 15 föreslagna ändring i 26 § Regerings-formen. N:o 28, i anledning al Riks-Ståndens beslut om det i Konslilulions-Ulskottets Memorial N:o 16 framställda förslag lill ändring i 18 § Riksdags-ordningen ; samt N:o 29, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande den af KonstitionsUlskotlet i Memorialet N:o 17 föreslagna ändring i 5 § 5 mom. Tryckfrihets—förordningen. S. D. Under vidblifvande af sitt i ämnet förut fållade ^beslut lade Ståndet lill handlingarnc Konstilutions-Ulskoltets Memorial N:o 50 till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående det i Konstilutions-Ulskoltets Memorial N:o 19 framställda förslag till ändring i 53 § Riksdags-ordningen. S. D. Föredrogos Konslilutlons-Ulskollcls-Memorial till Rikets Ständer: N:o 31, med förslag till ändring i 30 § Riksdags-ordningen; och N:o 52, med förslag till ändring i 14 § 3 morn. Riksdags-ordningen; dervid ifrågavarande båda förslag af Ståndet antogos ali hvila lill grundlagsenlig behand ling vid nästa Riksdag.
I städerne, med undantag af Stock”holm, åligger det Magistralerne att, då ”verkställighet sökes å dom eller Utslag, ”hvarå utmätning följa hör, inom i4 da”gar från den dag, då domen eller Utsla”get till Magistraten aflemnas, hvaröfver ”skriftligt bevis ovägerligen bör sökanden ”meddelas, i laga ordning utmätning hos ”gäldenären förrätta. Varder lös egendom ”utmätt, då skall den, med iakttagande af ”hvad i Kongl. Förordningen den 18 December i833, angående vissa omständig”heler i afseende på verkställigheten å auc”tioner å utmätt egendom, är föreskrifvet, 65 H. 24 * 372 Den 12 Mars e. m. ”genom Magistratens försorg försäljas så tidigt, att borgenären kan, inom sex vec”kor från ofvannämnde dag, af försäljningssumman, så långt den förslår, erhålla betalning för sin fordran. Utmätes fast egendom , då skola anstalter till dess försäljande, i enlighet med irsta och 2:dra punk”terne i berörde Förordning, så skyndsamt ”vidtagas, att, der mer än en auction blif”ver af nöden, äfven andra auctionen må ”kunna inom tre månader från sagde dag ”för sig gå; och besörje sedan Magistraten, ”att hvad af köpeskillingen borgenären tillkommer, hålles honom tillhanda sist fjorton dagar efter köpeskillingens förfallotid.” ”2:0 Å landet skall Kronofogde inom ”en månad från den dag, dådom eller Ut”slag, hvarå utmätning följa bör, till botom aflemnas, utmätning hos gäldenären ”förrätta; och vare Kronofogde skyldig att, ”derest lös egendom i mät tages, inom tre "månader från nyssnämnde dag, egendomen ”i vederbörlig ordning försälja, och af för”säljningssumman, så vidt den förslår, borgenärens fordran gälda.
Den värde ledamoten, llr Bildt, har jemväl erinrat om den beredvillighet, hvarmed jag vid förgnle tillfällen förordat anslag til 1 åtskilliga föremål, de der ej torde kunna i vigt och betydenhet jemföras med det nu ifrågavide; af hvilket förhållande talaren ville draga den slutsats, att jag i öfverensstämmelse härmed syntes ega skäl att icke bekämpa detta förslag. Men vi måste härvid, om föremålens olika betydenhet framhållas, äfven taga i betraktande de föreslagna summornas högst olika belopp och den skiljaktiga tyngd, hvarmed de eria och de andra inverka på anlitandet af Statens tillgångar. Eller kan väl ett eller annat hundradelal af Rdr, förunnade i pension åt förtjenle embetsman eller deras nödställda familjer, komma i någon likställighet vid jemförelse med det nu ifrågasatta lånebidraget. På grund af hvad jag nu baft äran anföra, tillåter jag mig hos R. o. Ad. vördsamt vidblifva min i ämnet gjorda hemställan. Ur Bildt: Det har redan i sjelfva verket blifvit så mycket yttrad t, att jag icke skulle hafva besvärat R. o. Ad. sä framt jag icke ansett mig tvungen att begära ordet med anledn. af hvad Gr. Löwenhjelm yttrat, och jag anser ovig af vördnad för denne ledamot pligtig att afgifva det svaromål, som hans emot mig framställda anmärkn;r påkalla. Gr. Löwenhjelm har Demi. ansett, att då D en 19 D ecember. 341 jag framhöll skillnaden emellan förstärkning och understöd, tillät jag mig en advaktyr, som icke kunde gagna, men väl skada saken. Jag aniiålier att till svar härå få upläsa hvad StatsUtsk. sjelft i delta ämne yttrar, och sedan torde Hrr:ne kunna bedöma, huruvida jag deraf gjort någon förändring eller förvridning.
För den händelse att Utslits förslag skulle vinna R. o. Adrs bifall, hvilket jag för min del afstyrker, har jag velat erinra derom, att förslaget i dess närvar, skick omöjligen kan antagas; ty sedan Utsk. upphöjt fullmäktige i Banken och Riksg.cont. till en statsmakt bredvid Konungen i denna fråga, så skulle det kunna hända, att desse fullmäktige stannade uti en med Konungens åsigt stridig tanke, — och hvilkenderas mening skulle då råda? Så länge närvar, redaction äger rum, synes det klart att det är Konungen, som beslutar, och alt de andre endast gifva råd; men såsom förslaget nu är uppstäldt, saknas bestämmelse huru förhållas skall, i händelse Konungen och desse extra Ständer blifva af olika tanke. Måhända skulle man vilja säga, att i sådant fall frågan skall förfalla, d. v. s. alt Ständerne skola blifva qvar i hufvudstaden, om också fiendens framträngande gjorde det vådligt, om också pesten vore i staden. Jag tror att grundlagsstadgandel , sådant det för närvar, befinnes, är riktigt och ingalunda behöfver något förtydligande. Gr. Horn, Claes Fredr.: Med all den aktning jag äger för Svenska folkets frioch rättigheter, bekänner jag, att jag icke kan understödja den åsigt, enligt hvilken R. St:s fullmäktige skola af R. St. erhålla uppdrag alt jemte Konungen besluta, huruvida riksdagen borde hållos i hufvudstaden och måhända, ehuru det icke är bestämdt uttryckt, kunna omintetgöra Konungens beslut. Lika med Den i December e. m. 84 talare före mig, tror jag det vara en gifven sak, alt Konungen, såsom högste styresmannen i Pliket, bäst är i tillfälle alt inse, huruvida pest eller fiendens framträngande eller andra lika vigtiga omständigheter göra det vådligt för R. St. att samlas i hiifvudsladeu; och jag ser icke skäl, hvarföre konungamakten i detta enda fäll skall lida det intrång, som hör synes vara afsedt med Coust.Utsk:s förslag. Deremot finner jag ganska naturligt, att R.