Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
-—• jemte serskildt för Banco-ombudet Ferlin, en del af det för jernbelåningen i Götheborg anslagne arfvode af 4öo R:dr om året, och således, oagtadt sedan inträffade prisförändringar, öfver 3oo R:dr mindre, än befattningarnes egenskap, i jemförelse med lika beskaffade inom Banken, redan för 16 år tillbaka ansågos fordra, och första innehafvarne deraf erhöilo; anhållande Contoirsskrifvarne Nordström och Ferlin, på grund al hvad sålunda utredt blifvit, och då det måste anses som en oegentlighet, om hvars afskaffaude fråga redan tillförne varit väckt alt med Banco-ombuds befattningarne vid Låne-Conloiren förena tjenster uti Banken , för att deraf räkna lur, samt draga inkomst, att jemte en för deras ekonomiska bestånd oundgängligen nödig löneförbättring, svarande emot tidens fordringar och tjenstens beskaffenhet, Banco-ombuden måtte tilläggas tur och tjenstebefattning lika med Casseurer och Kamererare i Banken, hvarigenom ej allenast närmare likhet skulle beredas emellan dem och de begge Bankens Commissarier, som tjenstgöra i Baneo-Disconten och dervid, lika med dem, uppbära sina löner å Diseont-verkets stat, utan jemväl de ofta öfverklagade olägenheterne af Banco-ombudens serskildt egande tjensters i Banken förrättande genom viearier skulle upphöra, enär desse sistnämnde tjenster då i vanlig ordning kunde återbesättas. Uti häröfver afgifvet Utlåtande, hafva Banco-fullmägtige fästat Utskottets uppmärksamhet å den utaf Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer öfver Malmö Låne-Contorrs räkenskaper och förvaltning gjorda Banco-Utskottets Betänkande, JV;o 58. hemställan, att Banco-ombudet måtte hyresfritt få bebo öfra våningen af Låne-Contoirets bus, med förbindelse alt under den vanliga revisionsliden upplåta tjenligt rum, antingen åt Revisorerne eller Låöe-Contoirtts
Qvarnen står Bruket; dervid upplyst blifvit, alt nämnde förlust eger sin grund egentligen i den dryga afgift lill Församlingens Comminister, som, jemte mycket annat, är vorden bestämd såsom vederlag, då den Comminislers-Bostället förut tillhörige Mjölqvarnen, i sammanhang med Roställs-tomtens och Boställs-jordens utbyte samt vattendragets fria disposition, blifvit Tumba Bruk öfverlåten; att qvarn-rörelsen är ställd på hälftenbruk, till följd af Banco-Utskottets vid 1823 års Riksdag gifne uttryckliga föreskrift, i då utfärdade Reglementes 6 Art. 2 Afdelning, pag. i3i; samt att ditin - Bntico-Vuloitu: Memorial Nio z'14; 9 ti]Js qvarnen blifvit för Brukets egen 1 filtning skött genom Förvaltaren och årligen gifvit någon, ehuru visserligen ringa Behållning, efter aldrag af så väl dess dryga onera som aflöning lill en serskild Qvainskrifvare.
De frenne första här i landet anställda täflingsplöjningar — i Wermland — bevistades af institutets lärare i praktiska åkerbruket, för nödiga upplysningars meddelande. — Sådana läflingsplöjningar företagas ock årligen med lärlingarne på Degeberg. Hvad institutet i indirect väg kunnat verka, torde icke heller vara af obetydligt inflytande på landets ekonomiska framsteg. Tillfället att här lättare vinna insigt i detta vigtiga productiva yrke, föranleder tvifvelsutan många att egna sig deråt, som eljest måst trängas på embetsmannabana!). De härifrån utgångne elever, lifvade med verkligt intresse för yrkets utveckling, väcka hvar i sin ort samma håg hos andra, som ej hafva tillfälle vistas vid ett sådant läroverk. Bland nämnde elever finnas ock några, som emottaga pensionärer till undervisning; och säkert blifver detta i framtiden allt mera fallet. Så skall nödvändigheten att förvärfva grundligare insigt äfven i detta yrke, hvarpå landets väl - 9® Den i5 Fe bruiri e. m. gång så väsendtligen beror, allt mera erkännas, och tillfället för dess vinnande blifva mera allmänt. Bland de många svårigheter, som hafva mött detta så nya försök, var bristen på tillräckligt capital kännbarast, för att genast, så fort man önskat, kunna i ordningställa byggnader, apparater m. ni., sorn kunde äskas vid ett ändamålsenligt institut. — Om för högt uppdrifna anspråk härvid skulle gifvit nnledn. till klander, så svara vi helst derpå med inbjudning till hvar och en, som deraf kan vara intresserad, att på stället taga kännedom om hvad inrättningen för närvar, är, och se hvad som kunnat uträttas med de anslagna medlen, under den korta tiden af 5 år. Sakkunnige och oväldige personers omdömen i delta hänseende hafva åtminstone hittills alltid varit uppmuntrande. — Uti ekonomiskt hänseende har jag deremot visserligen icke funnit någon uppmuntran för använd möda oell uppoffring; ty ofta hafva behöfliga medel saknats, alt, som jag önskat, kunna fullgöra mina åtaganden.
Af Herr Cederschjöld, Fredrlk Augnst, angående afskrifning af ett Apothekare-socieleten beviljadt amorteringslån emot öfverlåtelse till Staten af den för Farmaceutiska institutet a/sedda byggnad och samma instituts upptagande bland Statens läroverk, m. m. Det är en känd sak att apothekens antal i riket alltjemt ökas, då flera nya apothek hvarje år måste inrättas för att motsvara den tillvexande folkmängdens behof. Inrättandet af nya apothek håller temligen jemna steg med upprättandet af nya läkare-stationer, och detta af det enkla skälet att läkaren behöfver apothekaren, d. v. s. att läkaren ej kan, såsom sig bör, gagna den befolkning, bland hvilken han är verksam, såvida ej denna befolkning har tillfälle att lätt och hastigt förskaffa sig nödiga läkemedel. Om på detta sätt blifvit tillräckligt sörjdt för folkets behof, hvad apothekens antal beträffar, så är det naturligtvis ej mindre vigtigt, att apotheken, på det de skola motsvara sitt ändamål och göra sig iörtjenta af allmänhetens förtroende, iunehafvas af bildade och i sitt yrke skicklige män. Om ock apothekarebildningen hos oss, i betraktande af de ringa hjelpmedel till förvärfvande af kunskaper, hvilka hittills stått farmaciens idkare i vårt laud till buds, kan anses vara så god, som man kan hafva skäl att fordra och mångå andra länders ej underlägsen, så är det likväl äfven en sanning att, ej allenast i apothekarnes, utan äfven i allmänhetens välförstådda intresse, ännu åtskilligt återstår att göra för farmaceuternes undervisning. En apothekares verksamhet kan vara och är äfven merändels ganska omfattande; ty utom skötseln af apotheksrörelsen, åligger honom dessutom att i rätts-medicinska fall biträda vederbörande läkare med anställande af kemiska undersökningar, då dessa äro af nöden, hvarjemte i aflägsnare landsorter apothekaren ofta är den ende, som i praktiska frågor, hvilka falla inom naturvetenskapernas område, kan meddela upplysningar. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Januari, och beror denna fråga för närvarande af Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning; samt, att, hvad angår den till minskning i årliga förlusterna på paket-posterna föreslagna indragning af paket-posten emellan Norrköping under sommarmånaderna, och samma posts försändande sjövägen, direkte emellan Slockholm och Jönköping, sä, utom det alt, genom verkställighet häraf, det tillfälle vederbörande paket-afsändare nu äga att kunna fä paketer från och till Norrköping, Linköping, Ödeshög och Grenna till och från södra orterna, som paket-posten passerar, befordrade, skulle dem beröfvas och otvifvelaktig! medföra afsaknad, komme af förändringen icke någon besparing alt vinnas, utan snarare förlust att uppstå, enär skjutsoch traktaments-kostnaden för paketposten emellan Norrköping och Jönköping, under sommarmånaderna, ej utgör mer än — 198 — 540 R:dr, hvari nedsättningen skulle, med antagande, alt posten blefve befordrad hela sjövägen emellan Stockholm och Jönköping, för dubbel afgift till vederbörande ångfartygsägare mot den, som för dess transport emellan Stockholm och Norrköping hittills erlagts, eller 10 R:dr, och således mot 20 R:dr för hvarje framoch återresa, komma att utgöra cirka 240 R:dr; men uppbörden för paket-gods från och till Norrköping, Ödeshög och Grenna till och från södra orterna, under ifrågavarande årstid, uppgått till cirka 70 R:dr i månaden, eller för 6 månaders tid till 420 R:dr Banko. Vidare hafva Revisorerne anfört, att en kostnad af icke mindre än 13,942 R:dr 46 sk. 4 rst. skall hafva blifvit använd för post-förbindelsen år 1847, medelst ångfartyget Aktiv, emellan Gottland och fasta landet; — en utgift, den Revisorerne förmodat till en del härröra deraf, att entreprenad-auktion icke hållits för verkställandet af åtskillige arbeten, såsom målning m. m., och då, efter hvad Revisorerne förmena vara kändt, sättet, hvarpå berörde kommunikation ägt rum, icke skall motsvarat de mest billiga anspråk på allmänhetens sida, hafva Revisorerne ansett sig böra på förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
I anledning af ^siversten Herr Baron lj^ria8, för nägra il^nt dagar sedan, wäckta motiorr om indragning til Kronan af> den Kyrkorna r Skäne, Halland, Blckinaen och Bohus Län ansia, gne Tionde, utbeder jag mig ödmjukast Ridderstapet och Adelns tälamod och stonsamhct at i afseende pä Bohus Län fä anföra följande: Bobus Lans, lika som de förut nämnde öfrige conqueterade Movinccrs Rättigheter stödja sig pä Rostildsta Freds fördraget af den 26 Februarii dä Bohus Län, enligt 6 § til Kronan Swerige afträddes, och pä Kongl. Majt och Sweriges Kronos »vägnar, enligt g §. lofwades och tilsades, at alle Ständer, Adel och Gadel, 902 Den 11 Augusti. Gadel, Andelige och wcr-slkge, Borgare och Bönder uti de wid detze Tractarcr ccderade Länder och Län stola behälla deras gods och Egendom at besittja, nyttja, bruka och behålla, jemwä! dem at försälja och sig afhända, som tilförende: Sifoni ock blifwa wid deras waiUiga rätt, Lag och gamla privilegier och Friheter oturberade och obehindrade, fä wida de icke löpa eller strida conte, I^eA68 kunclainontales af Sweriges Lrono, m. m. Detta bekräftades ä npo uti Fredsfördraget af Köpenhamn d. 27 Maji i66v, in tz. der lofwavt och tilsagdt är af Kronan Swerige, at aila Ständer, Adel och Gade!, Andelige och Werldflige, Borgare och Bänder, blifwa wid deras wanliga rätt, Lag och pä deras Gods och Sätes-Gärdar hafwande gamla Rärter, previlegier och Friheter, fäfom är BirkHalsoch Handrätt, fä sch chrrrr.
På grund af dessa skäl tillstyrker jag bifall på Utsk:s förslag. Frih. Cederström: Till bemötande af den invändning, att undersökningar redan blifvit verkställda och icke behöfva ytterligare med Statsmedel understödjas, anhåller jag att få fästa upmärksamheten på, det alternativa förslag, motionären framställt, derutinnan att han ansett det förtjena undersökas om ej kanalen, så väl till förkortande af segelleden, som till undvikande af den grunda Örebrofjärden, kunde medvstörre fördel ledas från sjön Tisaren längre österut till den s. k. Stora Hjelmaren. I denna riktning är såsom jag tror, Ofverste-löjtnanlen Edströms förslag icke upgjordt, och således visar det sig, att en undersökning derom kan, såvida man anser företaget vara af någon vigt, förtjena alt med Statsmedel understödjas. Frih. Palmstjerna har visserligen såsom orsak, hvarföre Gr. von Platen i lifstiden icke kunde förorda en kanal-anläggning i sträckning emellan Wettern och Hjelmaren, behagat skämtsamt upgifva, att den store mannen önskade att se sin kanal fylld med vatten. Jag förmodar visserligen att det mätte vara meningen med hvarje kanal, denna så väl som hvarje annan; men Hr Edströms förslag, som år 1840 från trycket utgafs, lemnar i delta hänseende icke ett så alldeles nedslående resultat, som Frilen förmodar. Jag medgifver, att detta förslag icke åsyftade en kanal af de dimensioner, som Göthaoch Trollhälte-kanaler innehålla; men om äfven sä vore, att öfriga omständigheter och äfven vattutillgången icke medgifva anläggningen af en kanal i nämnde ‘sträckning till samma bredd och djup som t. ex. Götha kanal, torde likväl, en med afseende på den allmänna nyttan en förbindelse förmedelst en kanal, äfven lill mindre demensioner, emellan Hjelmaren och Wenern böra medföra, undersökningen om vilkoren för verkställighet deraf utgöra ett företag, som förtjenar att af det allmänna upmuntras. Nerike utgör centralpunkten i vårt land. Det är sjelft ett landskap af rika inre tillgångar.
Ty om man fordrar, alt de som egna sig åt Statens tjenst, äfven skola använda all sin verksamhet, hela sin förmåga, ja, till och med hela sitt lif deråt, så bör man väl genast på förhand säga dem hvad de hafva att förvänta när de komma längre fram pä sin bana; hvad de hafva att förvänta för egen och deras familjs existens. Icke bör man säga en sådan person när han först inträder i tjensten: nu har ni så och sä mycket, men när ni genom skicklighet, arbetsförmåga och uppfyllande af edra pligter är berättigad alt vinna befordran, dä skola vi tillse hvad vi kunna gifva eder. Detta är ett ganska skadligt sätt alt gå lill väga. Alla stater böra vara så uppställda att hvar och en som ingår på tjenstemannabanan vet hvad han har att vänta. Alla provisoriska regleringar deremot, som icke afse någonting bestämdt efteråt, äro, enl. min öfvertygelse, olämpliga. Ur denna synpunkt kan jag icke lemna min röst lill Utsk:s förslag, åtminstone hvad början deraf beträffar. Utsk. säger slutligen, att det skulle på K. M. bero att låta löneanslagen qvartaliter utgå. Detta lärer väl vara all anse såsom ett skämt med K. M. eller också ett misstag, då man icke tillika anvisar medel till dess sättande i verket. Del är icke någon småsak att utbetala dessa löner qvartalsvis, då man efter ett öfverslag skulle kunna beräkna de militära lönerne till ungefär 1 million, civilstaten lill 3 ä 400,000 samt ecclesiastikstaten lill omkring 100,000 r:dr, således sammanlagdt minst 1,400,000 r:dr. Någon tillgång lill ett qvartals anslag skulle måhända vinnas genom den af Utsk. föreslagna höstuppbörden ; men hvarifrån skulle väl medel tagas lill de andra tre qvarlalerna, såvida icke R, St. dertill anvisa medel, ställda till K. De medel K. M. nu disponerar äro anvisade lill andra ändamål, och enl. våra grundlagar få så beskaffade medel icke emot R, St:s anordning 190 Den 9 September f. m. användas.
ska' jag säga er, jag har betalt mina konterbutioner han var Sergeant vid Stadsvakten, ska' jag säga er jag har sex barn så när som på två som dog i kikhostan på tredje året, ska jag säga er här gå jag hade en man som söp och var oregerlig, fast bitti och sent réelt och gentilt folk och till och med vaktmästare vid kunglig Sjötulln, ska' jag säga er men ingen har ännu kallat mig för menniska, SMEDSGESÄLLEN. Två förklädda spioner! KUSKEN. Rymmare från Landskrona kanhända! de deras kläder). Kast ut dem! slå ner dem! hacka sönder dem! ALLA (fattande uti Jäger och Dahl, sönderrifvanska' jag säga er och inte för det, men ändå så 16 Femte Scenen. DE FÖRRE. AXELSON (från sidorummet). han kastar de anfallande åt sidorna). Gör rum, era pickelhäringar eller gör jag rent hus, så att inte så Jag har varit i kammarn derinne och sett mycket som en becktråd ska' finnas qvar en gång! hela rukan har kastat sig öfver två fredliga mennihur AXELSON (störtande mellan de stridande, i det skor. Ä' ni svenskar ni, era kallbräckta satar! (slår la mot golfvet). näfven i bordet, så att fötterna derunder brista och fal_______ TABLÅ. Ett mindre och fattigt möbleradt rum med en sidomörkt. dörr, nära hvilken står en tarflig säng. Det är Sjette Scenen. AXELSON. JÄGER. DAHL (straxt derefter). jag, sa' Solna klockare. Inte tar jag gerna någon AXELSON (inträdande först). Stig in! här bor hem med mig, ska' jag säga; men innan ni hunnit halfvägs till norr, har ni frusit ihjel, så handtverks gesäller ni än ä' men hvart tog kamraten vägen? ett rum i farstun jag råkade på jag kom att DAHL (häftigt inkommande). Hvad var det för 17 öppna en dörr och då såg jag vid månskenet en likkista. AXELSON. Det hade ni för titta. När man för
De sednare äro omöjliga att samfälldt af lagstiftaren pä förhand förutses, och voro de det ej, skulle dock deras upptagande gifva lagverket en onödig och odräglig vidlyftighet? 1 den män de visa sig, höra de dock ej undgå hans uppmärksamhet och verksamhet; annars inträder till en del ett tillstånd af laglöshet, oförenligt med den gamla och godkända regeln för Sveriges lagskipning, alt all dom skall grundas pä lag och skäl, men ej pä godtycke. 1734 års lag talar om handelsbolag af solidarisk beskaffenhet, de enda hvaraf man på den tiden kände behof. Aclieholag hafva dock numera redan under llere tiotal af är funnits i Sverige, ingångna för communicationers öppnande, helsovård, uppfostran, allmänna nöjen och mångfaldiga andra föremål. Beskaffenheten och nyttan af dylika bolag äro för väl af allmänheten kända, för att här behöfva utredas; men den omständigheten, att de stå utom, för att ej säga i strid med vår gällande lag, är af den betänkliga beskaffenhet, att den med möjligaste första hör undanrödjas, så framt ej hvarje actie-ägare skall vara så till sågandes handlöst öfverlemnad till domarens godtycke. Fall har redan försports, der utmärkte lagfarne, i fråga om actieägares rättigheter och skyldigheter, varit af motsatte meningar, hvilket ej må förundra, då lagens bokstaf ej kan förenas med en redan till ej obetydlig del vunnen häfd. Huru snart det nya förslaget till allmän civillag kan i sin helhet komma att af R. St. pröfvas, är mig ej bekant, men pä de skäl jag haft äran anföra, föreslår jag, att K. St., utan att afvakta denna tidpunkt, redan vid denna riksdag antaga och till nådig sanction frambära den del af nämnda förslag, som handlar om bolag, eller 13 cap. Handelsbo, hvaruti jag blott ön$kar den förändring, att benämningen actic-bolug, som redan genom allmänna språkbruket kändt, måtte begagnas i stället för den af allmänt bolag, hvars betydelse ingen som ej läst lagen lärer kunna gissa.
RiksgäldsDirecnonen insattes; och kunde, när som hälst, häraf disponera hwad som till Brandstads ersättningar och andra utgifter ersorbrodes; sä att hela behällningen afBrai-dtölsäkringsMedlen allt jämnt mac räntebärande; en förmän, hansten icke kunnat winnås, sä framt penningarne hos enskilde skotat förräntas, enär först och främst Utläningarye icke kunnat sä afpatzas efter uppbörden, akt ju Capital pä längre eller kortare tid mäst stä vfrukrbare; och det sedermera blisivit en nödwändighet. att en witz och ttllräckelia rörlig Fond ständigt skolat hällas uti beredskap till förefallande utgifter, hwilka icke kunde käla nägoi uppskof. Hwad äter angär willkoren 3 KonglRiksgäldsDirecnonens siva, fa torde wara vnekrljgt, att 52O Dett ic> Januarii. att dä andre mgifter, än tili Branssadors ersättande vch Brandförsäkrings-WerkctS underhäll, icke kunde komma uti fräga, Kongl-Riksgälds Directionen fick nyttja ett ansenligt Län-Capital, som icke wak underkastodt uppsägning; och hwilket g-nom del» ägarneS ärliga f-mranskolt etter ali srnnolikhet med tiden skulle winna ytterligare tillwäxt Den summa som till Brandskadors ersättande och Werkrts utgifter skulle hällas uti beredskap, kunde icke, i jämförelse lill Fondens hela belopp blifwa betydelig, dä det ena äret räknas uti det andra: och Återstoden af Fonden kunde således oinskrankt af Kongl. RiksgäldS-Directionen anwandas. Med enehanda willtor, som Kongl. RikgäldsDirectionen innehaft Allmänna BrandförsäkringsFonden, emottogS den är 1789 af det dä af Riksens HögloftStänder inrättade RiksgäldS-Lontvir, utan att Riksens HögloftStänder härom nägot särskildt förordnat, förmodeligen af den anledning, att Riksens Högloft.
Frihet! det var ju för din skuld man ville fängsla mig, beskydda och bevara din förfäktare! Se der, jag tycker mig varsna månans ljusa strimma... Dölj dina strålar djupt i molnens slöja, Du fagra Luna, älskandes gudinna; Om de dig bedja att i klarhet brinna, Jag beder dig att än bland molnen dröja. Först efter midnatt får ditt klot du höja, Först då du får i blåa ethern finna Din ljusa väg ... nu jag dig ber försvinna, Ty nu du blott min dolda stig skall röja. Göm dig nu blyg, som älskarinnans blickar Sig sänka för den djerfves heta låga I qvällens stunder, vid din silfverstrimma. För ingen säg den bön, som jag dig skickar, Och svara du åt ingen på hans fråga: Hvarthän jag går uti den sena timma. 6 Hast du mir gesehn, har jag icke smidit ihop en charmant sonnett och det till dig min älskade Luna; jag tycker om dig af vissa sympathier ... likasom du ömsar jag qvarter fyra gånger i månaden; likasom du är jag bäst då jag är full, och likasom du skymmes jag ibland af en liten florshufva... Du har den oturen, skall jag säga dig, att skina öfver en konstig verld, som dock har sina ljusa sidor, sina oändligt ljusa sidor, då man notabene har penningar, klingande mynt, fulla pokaler, lefnadsglada vänner att tömma dem med, rosenröda kinder, blixtrande ögon och svällande purpurläppar, som kredensa den gyldne drufsaften ... men då pengarne äro slut och krediten slut, då stå glasen tomma, vännerna skratta icke mer, de blixtrande ögonen skimra icke... Fattigdom, du jordens plågoris, du bleka, hånskrattande gestalt, som följer trognare än någon älskarinna, du är dock mägtig att utarma skaldens blomstrande verld, ... du sätter pennan i hans hand och säger: skrif! skrif bröd åt dig! du hänger dig blytung vid pegasens vingar och säger: Flyg, flyg öfver molnen Och sedan undrar den der kalla verlden öfver att Apollosonen ställer sig under Bacchi lagar...
Uiskottet anser någon förändring icke böra ega rum i afseende på den del af berörde kronotionde, som är statsverket behållen och hvilken vid sednaste statsregleringen upptogs till 20,000 tunnor, samt för år 1844 utgjort 20,004 tunnor och för år 1845, 20,981 tunnor, deruti dock ingår något blandsäd och bafra; hvadan, med bibehållande af sednaste förslagsvärdet, 6 r:dr tunnan, samt i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t uti den nådiga propositionen jemväl föreslagit, denna statsinkomst beräknas till . 120,000: Å Ståts-Utskottets UtlåtandeN.o 3j. Transport 3,311,520 4-0 Kronotionde-lösen ejter bestämda priser. Upptogs vid sednaste statsregieringen tili 4,800 r:dr och har ingått för år 1841 med r:dr 4,897. „ 1842 „ — 4,887. ,. 1813 „ — 4,897. „ 1844 „ — 4,897. „ 1845 „ — 4,566, hvaraf medi um utgör 4,829 r:dr, vid hvilket förhållande den torde höra oförändradt beräknas till 4,800 5:o Arrende-medel af kungsgårdar och andra kronolägenheter. Af denna stats-intrad, som vid sednaste riksdag beräknades till 23,000 r:dr i penningar och 14,500 t:r spanmål, å 6 r:dr tunnan, eller tillsammans 110,000 r:dr, har under följande år till statsverket influtit i penningar: för år 1841 r:dr 29,165. „ „ 1842 — 23,756. „ „ 1843 — 25,138. „ „ 1844 — 24,520. „ „ 1845 —■ 35,000 samt uti spanmål för „ 1841 t:r 13,750.
Det var ett sådant samlande af nybyggnadsfond, som Slussverks-Directionen åsyftade uti dess till Kongl. Majit aflåtna och till Rikets Ständer öfverlemnade underdåniga Berättelse och förslag af den 27 Januarii 1829, och som sedermera jemväl synes hafva ingått i Rikets Ständers beräkning, fastän närmare föreskrift derom icke blifvit lemnad; och på det SlussverksDirectionen må vara förberedd, att i rätter tid och i behörig ordning efterkomma Rikets Ständers önskan och ej äfventyra att af missförstånd handla i stridighet emot deras afsigter, anhåller Directionen underdånigst, det Kongl. Majit Nådigst täcktes till Rikets ännu församlade Ständers pröfning och bifall öfverlemna Hjelmare Canal-Bolags hemställan, att på omförmälde sätt få fullgöra Rikets Ständers, angående vilkoren för afskrifningen af CanalBolagets skulder för erhållne byggnadsbiträden, den 26 Febr. 183o fattade Beslut. Om för Riksgälds-Contoret svårigheter skulle möta vid de inflytande räntemedlens årliga utlånande, lärer Slussverkets Styrelse icke böra eller Stats-Utslollets Utlåtande N:o 3j6. kunna undandraga sig det biträde dervid, som Rikets Ständer finna lämpligt. att genom Riksgälds-Contoret påfordra; hvaremot Directionen tillförsel’ sig sådane stadganden ifrån Rikets Ständers sida, att ifrågavarande medel aldrig må kunna, åt hvem det vara må, till annat ändamål, än det hvarföre de blifva afsatte och efter haud förökade, disponeras, utan ovilkorligen, uti serskilde skuld förbindelser på enskilda händer omsatte , hållas Hjelmare Canal-Bolag tillhanda, enär i en framtid de till slussverkets ombyggnad, eller betydligare förbättringar derå, kunna erfordras, för hvilket ändamål det icke lärer * vägras Directionen att lid efter annan inhemta upplysning om medlens förvaltning, deröfver emedlertid Rikets Ständers egna Revisorer, med hänsigt till