Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förj „ svars-verket till lands i allmänhet, _ IUu“b Artilleri-a i, leininI FortifikationsI Intendents-afdel; der i Stockholm. | der i landsorten. " '^ns-orteTOe*loch bagéri-kostnad.t gen. j afdelningen. ningen 1 Bilaga 4. Löne-förbättring till Underbefälet. Å Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond. Ä Volontär-vakansmedels-fonden. 5,248 8 3 109,387 6 Anmärkning: 1 ofvanstående summa är ej upptagen en del af kostnaden för af Kongl. Stats-kontoret utlemnad brödspanmåi, uppgående till kollegium vid 1857 års utgång, då denna liqvid, enligt vanlig ordning, bort verkställas, dertill saknade kassa-tillgång; oell har blifvit Kongl. Stats-kontoret godtgjordt. 27 8 816 816 600 120 Kostnad per man. Litt. M. till 1859 års revision,s-berättelse, angående stats-verket, sid. 79. Statistiskt General-sammandrag af samtlige bestridda kostnader för Beväringen å riks-statens 4:de liufmdtitels ordinarie och extra anslag samt den under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda förenade Mötes-passevolans-fonden år 1857. Beväring s-manskap: Lifbevärings-regementet läns Beväring, dito dito (lito dito dito dito dito dito Upsala Stockholms Skaraborgs Kronobergs Jönköpings Westmanlands Östergötlands Södermanlands Elfsborgs Kalmar Kopparbergs Örebro Wermlands Gefleborgs W ester-N orrlai Westerbottens Gottlands NationalMalmöhns Christianstads Blekinge Hallands Göteborgs och Bohus läns dito Jemtlands dito dito Norrbottens dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito 1- dito dito dito dito dito dito dito dito dito Ordinarie anslag. Å anslaget:
LandtMarskalken, eller, om han låtit tillkännagifva, att han ej kan tillstädes komma den närvarande, efter Matrikeln, äldste Ledamoten, åge, att vid samlingstimman, efter med klubban äskadt ljud, låta börja öfverlåggningarne. Denne senare bibehålle dack alltid sin yttrande och röstande rått, utom i de fall, då han, med anledning af a3 §. RiksdagsOrd - Syarar mot 52 §. Den 18 Augusti e• m. 283 ningen, efter af LandtMarskalken anmält laga förfall, företräder hans ställe, och deltagit i de Talemans öfverläggningar, som i 47 § Riksdagsordningen orriförmålos, eller Plenum sammankallat. Dör LandtMarskalk afvaktas i underdånighet Konungens Nådiga utnämnande af en annan. §. 54. LandtMarskalk, el>arar ,not 55 «• ler den hans ställe företräder, äge; 1:0 att hos Ridderskapet och Adeln all Konungsligan rätt styrka, och likaså inför Konungen, Ridderska_ pets och Adelns, i enlighet med den i 23 §. Riksdagsordningen intagne LandtMarskalksi Eden. 2:0 Att till verkställighet befordra allt hvad Ridderskapet och Adeln lagligen beslutit. Den 18 Au guei ii c, m. 5:o Att varna dem som sig otillbörligen förhålla, hvilken rättighet likväl ej må sträcka sig dertill, att göra varningen allmän för hela Ståndet. §. 55. Vid hvarje Riksdags början skall ett Diarium upprättas med 2;ne ,columner; uti den ena införes alla inkomna
JordaBalken, att fastebref i Sta. den ej må utgifvas förr, ån Säljaren sjelf eller genom Fullmågtig inför Rätten gjort handstråckning och tillstått köpeskillingen betald vara, hos Eder förekommit dels att för verkställigheten af Lagens stadgande, att fasta å lagfaren Egendom alltid skall tagas, hinder ofta möter, då Såljarne åro boende på aflägsen ort, och icke kunna per. sonligen infinna sig vid handstråckningen, samt försumma, att för sig ställa Fullmågtig, dels ock att handstråckningen år blott en formalitet, utan allt ändamål; och håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, på desse samt i Öfrigt ^iförde grunder, i underdånighet föreslagit, att hvad sålunda i 4 Cap, 2 §. JordaBalken blifvit stadgadt, Ben io September» 379 rörande handstråckningen, bör hädanefter upphöra. Sedan Jag häröfver infordrat Min Högste Domstols och Mitt StatsRåds underdåniga yttranden, har jag funnit godt i Nåder bifalla och antaga den Lagföråndring J, Gode Herrar och Svenske Mån, på sätt omförmåldt år, i underdå. nighet föreslagit, hvarom Jag velat Eder i Nåder underrätta, och låter Jag allmän förordning nu derom utfärda. Jag har ock i Nåder låtit Mig föredragas den underdåniga skrifvelse, J, Gode Herrar och Svenske Mån, den 12 sistlidne Maj afgifvit, och hvarutinnan J, uppå anförde grunder, i underdånighet föreslagit upphåfvande af de uti 5 och 7 §. §. af 24 Cap. RåttegårigsBalken stadgade Böter för Parter, hvilka vid HolRåtter och UnderDomstolar icke inställa sig till Utslags eller Doms afhörande eller emottagande, eller ock försumma att sådane Expeditioner, ehvad de blifvit begärde eller eljest uttagas bordt, i råtter tid utlösa.
Härvid har inliemtäts, att, i anledning af den nya fördelningen utaf Hufvudtitlarne i Riks 3 - — 18 — staten, som, i sammanhang med Departemental-styrelsens införande, Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års Riksdag heslutade, Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref till Kongl. Stats-Kontoret af den 2 Februari 1842, föreskrifvit, att besparingarne för år 1841 borde från gamla Riksstaten öfverföras, 2:dra Hufvudtitelns till den 7:de och de öfriga till motsvarande Titlar i den nya Riks-staten, för att disponeras till föremål, som kunde hänföras till naturen af utgifter å de special-anslag, från hvilka besparingarne uppkommit. Detta nådiga Bref öfverlemnade Kongl. Stats-Kontoret till Riksboksluts-Kontoret, för iakttagande, dock utan att vidare meddela detsamma några föreskrifter, elier förelägga Kontoret att, sedan förslag till omföringen upprättats, underställa det Öfver-styrelsens pröfning och bekräftelse. I anledning häraf, hade t. f. Kamreraren verkställt öfverföringen af besparingarne å 1841 års Riks-stats Hufvudtitlar tili dem i 1842 års Rikshufvudbok, men icke låtit någon utredning derom i sjelfva Hufvudboken inflyta. Ett så vigtigt statsreglerings-ärende, som detta, hade likväl, i Revisorernes tanka, förtjent att med mera uppmärksamhet följas, helst, såsom här nedan vidare utvecklas, verkliga misstag i afseende å öfverföringen inträffade. För att emedlertid erfara, huru vid nyssnämnde öfverflyttning verkligen tillgått, hafva Revisorerne begärt och erhållit följande utredning. ”Fördelning af etc. (se bilagda Tabell Lit. C).
Om man härvid ville antaga ett blott bemödande å Statens sida, att genom användande af Religionens kraft söka återföra den brottslige till förbättrade grundsattser, så skulle jag för min del ej blott medgifva, att det nu gällande sättet till verkställigheten är olämpeligt och föga verkande till ett sådant ändamål; jag skulle äfven yrka, att det vore ett misstag att genom Fagens och Domarens åtgärd vilja påtruga brottslingen en moralisk förbättring, då Staten icke äger Lag-Utskottets Eetiinkanden. 335 makt olver Medborgares samveten, endast öfver deras yttre handlingar; men jag för min del anser, att ursprunget' till Kyrkoplikten hufvudsakligast måste sökas uti begreppet om SarnliällsInrättningen. Den, sorn begått ett brott af den grofva egenskap, att det samma stört den säkerhet, som genom föreningen till ett Samhälle bör förvaras, har derigenom sjelf brutit det samband, sorn fästade honom vid öfrige Medborgare, lian har frånträdt Lagar, gifne för att befordra Sarnhälls - Inrättningens ändamål, och detta förhållande måste vara verkande orsaken till den fö* reskrift, att brottslingen ej blott bör undergå det straff Lagen utstakar, han måste, såsom ett villkor för rättigheten, att vidare vara Medborgare i Staten, afgifva en högtidlig försäkring om förbättring och att dädanefter ej vidare störa Samhällets lugn, hvilken försäkran således äfven måste föregås af ett erkännande utaf begångna fel. Det är för att affordra brottslingen en sådan försäkran, sorn jag tror, att Kyrkoplikten blifvit inrättad, och, om man härvid betjenat sig af Religionens medverkan, för att derigenom söka hos brottslingen väcka en alfvarlig föresatts att fullgöra hvad han vid Kyrkoplikten utlofvar och gifva denna försäkran en Större högtidlighet, är denna medverkan likväl endast medlet, icke ändamålet.
195 „ 18 „ korn 195 „ 18 „ Allmänna Besvärsoch E k ono m iUts k o ti e is Betänkande N:o 52. 5 eller sammanräknadt råg 1,093 t:r 35] k:pr, korn 1,093 „ 35,1 „ hafre 104 „ 22 „ hvilka poster, om länets medel-markegångs-pris för de fem sednaste åren toges till grund, ansetts i penningar utgöra: råg 1,093 t:r 35,] k:pr i 11 R:dr 19 sk 12,466; 41. — korn 1,093 „ 35] „ a 7 „ 29 8,318; 40. — hafre 104 „ 22 „ å 4 „ 44 „ 514: 16. — </) Jura Stola? och andra rättigheter 383: 8. — e) Studiiskatten af stiftets kyrkor 315: B:ko R:dr 21,998: 9. — hvartill böra läggas ofvanberörde 290 t:r 29 k:pr hafre å 4 R:dr 44 sk. 1,430: 13. 10]. B;ko R:dr 23,428: 22. 10*, Härvid har dock anmärkts, att en helt annan slutsumma skulle uppkomma, om beräkningen uppgjorts med afseende dels å de arrenden, som erläggas för jordar, jemförliga till belägenhet och godhet med dem, som lyda under Helgonagården vid Lund samt prest-, annexoch mensalgårdarne i prebende-pastoralerna; och dels å de presträttigheter, som i pastoraterna kunde upptagas, om ackord der träffades, jemförliga med dem, som äro ingångna i angränsande socknar; — och har motionären på dessa grunder framställt en omständlig kalkyl, enligt hvilken ifrågavarande inkomster skulle komma att uppgå till sammanräknade 57,415 R:dr 47 sk.
Visst är, att 1787 kom han till Sveaborg, och begaf sig derifrån 1788 till Åbo. På förra stället, säger hans Enka, ”blef han snart mycket älskad. Sjö-officerarne upphöjde honom ända till tredje himmelen”. Äfven i Åbo ”blef han firad såsom en stor man. Men” – tillägger hon – ”i hvilken djup afgrund nedsänktes ej min stackars Lidners rykte af Landtjunkrarne och hela deras rote”! – Rätta meningen af detta utrop har knappast någon hittills fattat; i det följande skall man finna förklaringen. Det var i nejden af Åbo, som Lidner nu gjorde en bekantskap, hvilken blef den enda ljuspunkten i den mörka taflan af hans återstående lefnad. – Det är icke ovanligt, att Skalder, gerna drömmande om en himmelsk urbild af qvinlig skönhet och fullkomlighet, också tro sig igenfinna den i en verklig person. Äfven Lidner hade haft en sådan erfarenhet, och den ganska underbar. I sin tidigare ungdom, under sin vistelse i Tyskland, satt han en dag i en trägård, med ett fruntimmer af skönhet, stånd och förmögenhet, som ville tillhöra honom med hjerta och hand. Men midt i hans förtjusning nalkades honom hans moders vålnad, som vid handen förde en annan qvinlig gestalt, och sade: ”Här är den du skall hafva; den der får du icke”. Häpen och stum, kände han inom sig, i ett ögonblick, all den sällhet försvinna, på hvilken han nyss förut hoppats med så mycken visshet. Återkommen till Sverige, förnam han ett par år derefter det Tyska fruntimrets död. Men den bild, som hans moder honom visat, qvarstod så klar i hans hjerta, att han genast igenkände den, då han på en landtgård i Finnland, hos en Kapten Torck, fick se Fröken Eva Jakobina315 Hastfer. Han visste då strax, att han såg sin maka. Sjelf har hon, såsom hans enka, förtäljt det efter honom. Hans sannfärdighet häruti må lemnas oantastad.
Dessa förhandlingar ådagalägga nogsamt, att begge slalsmakterne sammanstämt i den mening, att uppenbar kyrkoplikt vore olämplig, i afseende å alla de brott, för hvilka den såsom påföljd blifvit, jemte annan slralfbestämning, stadgad, endast med undantag af stöld. Då likväl den skiljaktighet i meningen, som i sistnämnde fall ägt rum, föranledt förslagets förkastande, men samma betänklighet är destomindre väsendtlig, som den lätteligen kan uudanrödjas, derigenom att, i sammanhang med kyrkopliktens afskalfande, lagens hud i fråga om stöld sålunda ändras, alt detta brott, första och andra gången föröfvadt, hädanefter icke finge försonas med böter, utan skulle ovillkorligen med urbota straff eller kroppsplikt beläggas, får jag nu förnya den framställning jag i delta ämne vid föreg, riksmöte gjort. Alt den uppenbara kyrkopliktens uppkomst helt och hållet hr alt härleda från den religiösa åsigt, att förbrytaren, sedan han utstått det straff den borgerliga lagen bestämde, borde aflösas innan han i församlingens gemenskap åter blef upptagen, inhemtas af 1 § i) cap. kyrkolagen af d. 3 Sept. 1686, som stadgar, att uppenbar kyrkoplikt ”a'r den syndabekännelse, som en syndare, lagvunnen och sakfallder gör inför församlingen, då han tillstår sig vara uti den sak brottslig, för hvilken han uppenbart skriftas, och betygar sin ånger öfver bemälde synd, beder Gud och församlingen om förlåtelse samt utöfvar bot och bättring.’5
Ilvilostånd hafva under qvinqvenniet blifvit på viss tid meddelade för följande antal malmanledningar inom Länet, nemligen: 1851. 1852. 1853. 1854, 1855. Summa. Silfveroch blymalm 1. — 1. 2. Kopparmalm 1. 1. De inom Länet varande fem masugnar, nemligen Galtströms i Njurunda socken, Lögdö i Ljustorps, Söderfors i Attmars, Bollsta i Ytterlännäs och Utansjö i Högsjö socken, hafva under qvinqvenniet, dock icke alla under hela tiden, varit i gång, hvaremot de år 1843 privilegierade masugnar vid Björkå bruk i öfverlännäs’ och Forsse bruk i Långsele socken ännu icke kommit i gång. Nedannämnde uppgift visar huru tackjernsblåsningen under qvinqvenniet bedrifvits: 58 -.3 09 C Q3o G 3 CTQ Blåsningstid. Tackjernstillverkning. Anta fridyg Tiondetackjern. Jemföres detta belopp med medel— 553 3 12,586 44 208 17 1 talet under föreg, qvinqvennium — 513 8 10,978 29 165 1 17 så befinnes tillverkningen under det sist tillryggalagda qvinqvenniet vara ökad per medium med 1,608 skeppund om året, likasom Kronans tionde-tackjern under samma tid tillökats med cirka 43 skeppund årligen, i medeltal räknadt.
Antalet af de behöfvande har i sednare tider så tilltagit, att de för fattigförsörjningen anslagne tillgångar blifvit otillräcklige och nya tillskott måste för detta ändamål anskaffas. Af dertill inom församlingen utsedde kommitterade har förslag till ett nytt Reglemente för Gefle stads fattigvård blifvit utarhetadt, hvilket dock ännu icke blifvit antaget. Bland särskildta välgörenhets-anstalter förekomma: en Sjömanshuset tillhörig kassa, hvarifrån understöd årligen tilldelas ålderstigne eller bräcklige skeppare och sjömän samt deras enkor; en Barnhus-inrättning, en Enklms-kassa, ett Enkhus, stiftadt år 1839 af enskildt person, samt en af musik-amatörer samlad fond för Pauvres honteux. Likaledes finnes en, år 1824 inrättad, Sparbank, hvars fonder, under de sistförflutne fem åren, ökats med 13,122 R:kr 44 sk. 1 rist. Banko, så alt de, vid 1842 års slut, enligt den öfver Bankens förvaltning afgifne berättelse, utgjorde ett sammanlagdt belopp af 57,983 R:dr 42 sk. 5 nst. nämnde mynt, hvaraf synes, att denna inrättning fortfarande bibehåller sitt hos allmänheten en gång vunna förtroende. Söderhamn. Stadens folkmängd, som år 1837 utgjorde 1,551 personer, uppgick vid 1842 års slut till 1,617, hvaraf 1,002 äro skattskrifne och 615 skattfrie, och visar således en tillökning af 66 personer. Folket är i allmänhet sedligt, och den benägenhet för starka drycker, hvarom anmärkning blifvit gjord uti sist afgifne berättelse, har under sednaste år betydligen aftagit; och har, såsom följd deraf, allmännare välstånd visat sig hos många handtverkare och fiskare, äfvensom hos den egentliga arbetsklassen, eller det så kallade försvarsfolket. Tillfälle till arbetsförtjenst har icke saknats, och för ett dagsverke betalas vanligen 28 å 32 sk. Banko.
Skrifvelse, från Kongl. Maj:ts tjenstgörande Ofverste-Kammarherre, med inbjudning tili middag å Kongl. Slottet vid Riksdagens början: I. 10. — vid dess slut: V. 706. —, från Militär-Sällskapets i Stockholm Direktion, med inbjudning till Ridderskapets och Adelns ledamöter att under pågående Riksdag besöka Sällskapets lokal: I. 55. —, från Herr Stats-Rådet och Chefen för Kongl. Civil-Departementet, med tillkännagifvande om Plenum Plenorum å RiksSalen Lördagen den 14 April 1866, för alhörande af Kongl. Maj:ts beslut angående förändringar i Tryckfrihets-Förordningen samt aflemnande af Rikets Ständers svar på Kongl. Maj:ts Proposition i lagfrågor, som blifvit af Rikets Ständer bifallna: IV. 158. Skrifvelser, Kongl. Maj:ts Nådiga: se Propositioner. —, Rikets Ständers underdåniga: se Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. Skånska Infanteri-regementena, angående de ständiga rotevakansafgifterna vid dem: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22 rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Sköldebrand, Friherre Knut Erik, dess yttranden: I. 52, 470. Slag-skatt, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Sluten rekommendation, i anledning af väckta motioner om nedsättning af dels afgiften derför, dels det enkla bref-portot, m. m.: — S — 175 Slöjd-skolan i Stockholm, angående förhöjdt års-anslag för densamma: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Sjette Hufvud-Titel. Smålands Husar-Regemente, i anledning af väckt motion om dess alsittande: B. II. 599, 611, A. 611.
Enär den för Westerbottens och Norrbottens län gällande skatlläggningsmethod af den 23 Augusti 1773 uti 12 § föreskrefve, att när ett hemman eger 8 tunnlands utsäde samt 50 ä 60 parmar eller vinterlass hö jemte mulbete, skog och fiskvatten till husbehof, detsamma skall anses för ett mantal, med beräkning af 20 daler silfverman t på mantalet och i förhållandet derefter, om ”räntan stiger högre eller mindre”; men, genom tillämpningen af detta stadgande, nyhemman inom dessa båda nordligaste län iinge vidkännas en hård beskattning, hade Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af ett hos dem väckt förslag att, med ändring af berörde §, egorna och förmånerna för ett helt mantal måtte få tili 60 ä 80 daler silfvermynt beräknas, uti underdånig skrifvelse den 4 November 1857 anhållit, det E. K. Majit täcktes i nåder föranstalta om behörig undersökning i omlörmäida ämne samt, om dervid skulle befinnas, att egorna och förmånerna för ett helt mantal inom nyssberörda båda län borde, med afseende på de för dessa län egendomliga förhållanden och vid jemförelse med skattläggningsmelhoderna för andra län, upplagas högre än 1773 års skaltläggningsmethod, nu bestämmer, meddela Rikets Ständer nådigt förslag till den förändring i nämnda method, som kunde finnas erforderlig. 1 anledning häraf och sedan Kammarkollegium uti infordradt underdånigt utlåtande den 28 Oktober 1859, med bifogande af 108 Expeditions-Utskottels Första" lill underd.
st&amp;ltr&amp;dslina; det ena glider snabbt rakt ned i som det tyckes en mork brunn, det andra gBr lika latt uppdt likaledes genom en nastan lodrat tunnel. For den sorn t. ex. frBn Lauterbrunnen farit upp till Miirren eller i Luzern farit upp till Gutsch ar dock bergbanan i Heidelberg endast en liten leksak. Val uppe motes man iiter af Neckardalens mtingbesjungna luft, renad af skog och vind. HBr saknas gifvetvis ej haller restaurant med ~Elaschenbier~ eller)) offener Wein2 - ty hvar i Tysk: land finnes viil en utsiktspunkt, en sevard plats, sorn ej har en wvielbesuchte Eirthschaft? w Den, sorn ligger har uppe pB toppen a€)) Jettenbiihl)), profanerar egentligen en plats, soln tillhor bgde saga och historia. Ty i liingt, lBngt forflutna tider stod har, sager sagan, det kapell, sorn restes till minne af Jetta, sierskan, hvilken glomde 350 himladrottningen Maria for den tappre unge riddaren och darfor drabbades af en brAd dod. Det ar Xolkenkurs saga. Och dess historia ly der sB, helt kort och konstlos. Conrad af Hohenstaufen, kejsar Barbarossas broder, byggde har en borg, ~ d a s hOz Heidelberg, som det heter i gamla bocker. Det var det forsta slottet, hvarom man ganska litet vet, ehuru en teckning daraf lar finnas frbn den beromde Ottheinrichs dagar; den 1ar till och med forskrifva sig frBn denne konstiilskande furstes egen hand. I det 16: de grhundradet slog emllertid blixten ned i ett kruttorn, och ' borgen spriingdes. Endast en skans finnes h n u kvar med det betecknande namnet %Lug-ins-Land,. Molkenkurs nutid iir, som sagdt, grundad pB Flaschenbier, vin och kaffe, men framfijr allt p i utsikten och luften.
Genom antagande af ofvan antydde förändrade grunder för indelda, äfvensom till vissa serskilda ändamål anvisade grundräntors och tiondeanslags utgörande, blefve otvifvelaktig! de olägenheter, hvilka räntegifvarne nu fä vidkännas i följd af det indelda löningssättets närvarande beskaffenhet, nästan helt och hållet undanröjda; och den skiljaktighet i skatternas belopp under olika år, som ofta och med skäl utgjort föremål för missbelåtenhet, skulle äfven i väsendtligaste mån blifva afhulpen, om det i sammanhang härmed stadgades, att grundräntorna och tiondespanmålen skola lösas med penningar efter ett på flere föregående års verkliga priser grundadt medelpris, bestämdt antingen att gälla för någon viss längre tidrymd, eller ock endast för ett år, efter hvars belopp dylikt medelpris ånyo borde uträknas, 1 valet mellan dessa alternativer kan det visserligen ej nekas, att det förra medför någon större enkelhet i räkenskaperne, äfvensom det inom den fastställda tiderymden bereder en fullständig likhet i skattebeloppet för de serskilda åren; men deremot förekommer å andra sidan, dels att den stegring i medelpriset, som genom några på hvarandra följande missväxtår uppstår, enligt den andra methoden hastigare går tillbaka, då några goda år derefter inträffa, dels ock att den ersättning, som genom ett förhöjdt medelpris bör tillgodokomma de indelningshafvare, hvilka förut tilläfventyrs fått beräkna sina löner efter ett lågt värde, ofta kunde, derest medelpriset fastställdes för en längre Kongl. Majus Näll. Proposition, N:o 59. 41 längre tid och ombyte af indelningshafvare under tiden egde rum, gå i mistning af en sådan ersättning, som då tillfölle en annan person; och af dessa skäl anser jag det vara lämpligare, att ett nytt medelpris för hvarje år uträknas och bestämmes.
IVäöiga försorg, unöer ticien lnlöaöe oelr kör clet uppgifna änclamälets lrekrämjancle aksscl<ja Ronö att emeölerticl olörr^ekt lrevaras oell genom utlåning mot ränta tillökas, samt öe ärliga reöogörelserna öerkör, kran oell meö innevaranöe ärs lrörjan, att, nppä Rrigs-Rollegii köranstaltanöe, tilllialiöalläilas Rikets 8tänöes s lräöanekter sammanträöanöe Revisorer, till clen granskning, som meö räkenskapei ne för snöra till allmänna Inrättningar oell irelrok akseööa Ronöer eger rum Rongl. lVlapt körlrlikver Rikets 8tänöer meö ali Rolig!. lXäö oell önnest stäöse vällrevagen. Datum ut supra. 6^ K/, tö. öö. Cer/e/^V/o/ll. iVäcZ/Aa rKrr/veZ<re^ />^:o 97. 3 k/ZcZ/-cr§ a/ /'/-oZocoZZeZ ö/u6,' ^ancZz/6>^ua^-^/'6ncZ6N^ ZrdZZsZ Zn/6,' /Zcrn^ Zl/a//Z ^onrtNAsn Z ^>ZaZ^-/cc?cZeZ d Äoc/c/roZm^ LZoZL cZe/r 7 Deeemöe,' -§^s.
Widegren först och Lundius sedan hafva väl sökt att, efter sin tids förstånd i räkenskaper, bringa reda härutinnan genom formulärer till rikshufvudböcker, men de godkändes ingendera vid 1808 års riksdag, hvarefter den nuvaride rikshufvudbokens formulär är Carl XI:s, som förbjöds efter slottsbyggnadens slut, afslutad för kalenderår, då deremot landsböckerna afslutas och mäste afslutas för uppbördsår, kunna de ej möjligen sammanstämma. Statskontoret borde derföre åläggas att, efter erhållande af månadsoch halfmånadsförslag från de förvaltande verken, derunder jemväl departementerne i K. M:s kansli, deröfver göra ett sammandrag, som i följande månad skall lill finansdepartementet insändas, och bör det vara Statsrådets för flnansärenden skyldighet att för Konungen föredraga detta sammandrag. Derigenom kan Konungen af Sverige, utan alt behöfva vänta åratal, ständigt hafva till hands bokslutet öfver Statens inkomster och utgifter månaden efter den, för hvilken afslutningeu är uppgjord. Hr Sandströmer: Det har tvifvelsutan för R. ö. Ad. va - 310 Den 11 September e. m. rit rätt uppbyggligt att höra Frih. Cederström tala om huru Sveriges räkenskapsverk bör ordnas, och bans berättelse om huru det tillgick med slottsbyggnads-direktionens räkenskaper, men beklagar dock att det icke kan blifva föremål för R. o. Ad:s verläggning. Jag fortfar i min anhållan, att R. o. Ad. mätte afstå denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Af den vändning saken tagit, förutser jag, att af detta förslag för ögonblicket intet blifver, men jag anhåller att, i öfverensstämmelse med livad jag tillförene yttrat, få tillägga, att denna punkt bar den, inom belänk:s område Sällsynta beskaffenheten, både ali vara riktig i den formela behandlingen, (ty alla vederbör:de hafva blifvit hörde) äfvensom att, enl. mili tanke, den vore riklig till sitt innehåll, eller att Kronans räkenskaper böra afslutas efter kalenderår.