Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som skäl derför vill jag anföra, att jag nu vid några folkmöten bevittnat, huru Oktoberföreningsmedlemmarne, eller rättare sagdt deras ledare, söka föra menniskor på villospår genom att säga, att äfven de hafva varit skandinaver, men att då vi genom en union icke kunna för ett Danmark till Kongeån vänta B&amp;mma sjelfständighet som för ett Danmark till Eidern, vi måste npp-gifva tanken på Nordens enhet, ty Danmark blefve nu blott en provins af Sverige. Med andra ord, de angripa Sverige pä grand deraf, att det icke deltog i kriget, ja, en af dessa herrar hade till och med den djerfheten att säga det svenska sändebudet på konferensen i London icke hade talat ett ord för Danmarks sak. Det skulle derför alldeles icke förundra mig, om de hviska folk i öronen, att Sverige nu intager en hotande hållning mot osa. N: o 31. Från Carl Rosenberg till E. v. Qvanten. Köpenhamn den 22 maj 1866. Gammalskandinaverne bättra sig. Ploug, Lehmann och Hall, med hvilka jag talat, önska nu vår förenings uppträdande, emedan det derigenom blir för dem lättare att få Dansk folkeforenings program och politiska verksamhet ändrade i skandinavisk riktning« hvilket de ha i sinnet. Jag har nu ock kunnat hålla föredrag i Dansk folkeförening, hvilket visar att den har förändrat sig, ty jag är oförändradt skandinav quand même, och det veta alla. Men nu rasar Rigstidenden dagligen mot mig, låtande försti, att jag bör afskedas, naturligtvis för att direkt eller indirekt drifVa ministern * dertill. Han tog nyligen fatt på mig och föreböU mig — dock uttryckligen ej som minister, men som dansk man — det farliga i skandinavismen; » det vore väl icke omöjligt, att Sverige och Preussen kunde komma öfverens om att dela Danmark ». Samma tal hör jag nu efteråt cirkulera i staden, ntspridt af hofpartiet, under det att man samtidigt berättar om ett hem
l e Det kan visserligen invändas, att nar staten endast lämnar ringa bidrag till flickornas undervisning i de större kominunerna, vore det orimligt, om statenskulle för denna sak i de sm % kommunerna vidkännas. en iitgift öfver de sagda 8,000. De små kommunernas flickor blifva ändå priviligierade genom en billigare undervisning och genom åtnjutande af andra gosskolans fördelar. Detta ar sannt. Alen då kiinde de små kommunerna, om de önskade sainskola, hafva lämnat ett större bidrag, så att lärare ocli lärarinnor erhålla samma löneför-. inaner. Samskolor blefvo ändå för dem en ekonoiiiisk fordel mot att underhålla särskilda flickskolor. Den motivering, p&amp; livilken lärarnes och lirarinnornas olika löiievillkor stödes, lämnar ock tillfälle till anmärkningar. Först läiniias lärarinnorna n k r a förmaiier. Deras tjiinstgöringsskyldighet &gt;bör icke öfverstiga 24 timmar i veckan jamte det arbete i heminet, soin rattandet af lärjungarnas skriftliga arbeten ni ed för^, och a pensionsåldern synes icke böra sattas högre an 55 ar, d % högst f % lärarinnor efter uppnaendet af denna klder aga den .styrka samt den sinnets spänstighet och energi, som erfordras för en framgångs-. rik undervisning, särskildt i en skola, dar tjiinstgöringeii är s i anstraiigande, som den m %ste blifva vid dessa saiiiskolor3. Huruvida veckans tjiinstgöringsskyldigliet för l&amp;rariniian verkligen blir inindre an lärarens 30 timmar, soin kunna minskas i och för skrifningars rättande, länma vi osagdt. Skall anställningen af eii lärarinna verkligen åstadkomma en &amp; syftad besparing, 1 % ~ hon. antagligen f % anviindas så mycket som niöjligeii ske kan enligt ofvansthende ordalag. ' Erfarenheten visar ej, att f. n. liirarinnorna arbeta mindre an lärarne.
Magdaleua-hem i hufvudsladen; 19:o. Herr Silfverslolpes, David Ludvig, denna dag väckta motion, om pension åt framlidne Ofver-direktören Sven Adolf Norlings äldsta dotter; 20:o. Grefve Adlersparres, Carl August, denna dag vfickta motion, om förökning af lärare-personalen vid Christinehamns läroverk; 2 1:o. Herr Gyllenrams, Carl. denna dag väckta motion, om pension åt, framlidne Kapilenen Göran Guslaf Ugglas enka; 102 Prot.-Utdrag den 1 December 1859. 22:o. Friherre Tersmedens, Wilhelm Fredrik, denna dag vackla motion, om beviljande af låne-understöd för en jernvägs-anläggning emelian södra Dellen och Ljusne eif, m. m., jemte ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande; .23:o. Grefve Wrangels, Tönnes, denna dag väckta motion, om pension åt Professoren Johan Way; 24:o. Grefve Sparres, Erik, denna dag väckta motion, om anslag till förbättrande af den allmänna segel-leden från Haltefura hamn till Upperud, m. m.; 25:o. Densammes denna dag väckta motion, om beviljande af ett lån till jernvägs anläggande emellan Borås och vestra stambanan; tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 2G:o. Friherre von Dubens, Gustaf, denna dag väckta motion, om anslag till löner; åt en Adjunkt i barnsjukdomarnes klinik, och en Lärare i psykiatri vid Carolinska Institutet; tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; samt 27:o. Densammes denna dag väckta motion, om ett anslag för en gång till ordnande af Laboratoriet vid Carolinska Institutet. S. D. Remitterades till Bevillnings-Ulskottel: \ :o. H. Exc. Herr Grefve Löwenhjelms, Carl
Lek lönen stulw bliswa ledig för den inom Hof-Rätlen tjenstgörande och till Hof-Rätis-Räds lön i ivnr »varande Hof-Rätt-Räd; Men hos det Hederwarda 2. onde-C täneet har detta af en Ledamot blifwit an. mär t och att Hof-Rätts - Rådet LerA^nltiäkIes nu i egcnstap af Pension innehafwande lön »nätte indragas. Stats - Den i2 Zebruarii5?z Skats-Utftottet har hwarken förut kunnat ej eller kan det nu tillstyrka en fädan orattwifa, att fraMaga en gammal Embetsman den lön, för hwilken han, sä lange halsa och krafter medgifwit, gjort Siarens tjenst, och deraf han, i stöd af Författningarm och efter art hafwa uppnatt en sä hög älder, ar berättigad art för fine återstående dagar wara i ätnjurande. Hwad uti Memorial af en Ledamot utaf Högloft. Ridderskapet och Adeln blifwit wid denne Stat anmärkt, angäende löneförbättring för Hof-Rätterne samt att de mätte fa komma i disposition af de till desi aflöning fordom anflagne inkomster af Lagmansoch Häradshöfdinge-Nämaii med mera; deröfwer har Stats - Utskottet harhos afgisivit sitt serskilda utlätande. 3:0 Angäende Götha ZofAätts Stat Uti Wällofl. Borgare-Ständer har blifwit anmärkt , att de för denne Hof-Rätt bibehällne Adjunctions-medel endast borde utgöra 402 R:d., sedan HoftRatten genom Hof-Räkts-Räder Uikeklls flyttande pä Allmänna Indragnings - Staten äterfar en HofRätts Räds lön, och att således dä Stars-Utskottet upfört 6oo R:d., wore sädant antingen en mitzffrifning eller och meningen, att öka den förut bestadde Adjunctions-Summan med sos N-d.
Discussionen har icke hvälft sig omkring den punkten; vi hafva icke med hvarandra bytt öfvertygelse i den delen. Jag kan ej finna, att vi böra låta hinda oss af vår känsla i det afseendet. Jag får således hemställa, om icke Herr Grefven och Ordföranden skulle finna skäl, att på denna grund ändra sin öfvertygelse, och framställa en enkel proposition på principen, då ingen våda framter sig för det resultat, alt sedermera få stadgandet infördt i RiddarhusOrdningen. Jag tror, att det icke skall blifva svårt, att öfverföra mig till den opinionen, i fall jag ej redan är inne på den; men det är obehagligt och svårt att nödgas underkasta sig bandet af ett vilkor, sorn ännu icke är afgjordt. Det är på denna grund jag förnyar min anhållan om proposition endast på sjelfva grundsatsen. Många möjligheter finnas, att vid verkställigheten sådane hinder förekomma, att den ej kan sättas i verket vid denna Riksdag. Derföre vet jag likväl ej, hvarföre man skulle uppskjuta att lemna hyllning åt principen. Jag instämmer således med dem, som önska att få den först afgjord. Herr Hjerta: Om jag trodde, att de försök, som här blifvit gjorde, att göra saken konstigare, . än den verkligen är, vöre en följd af den i senare tider ibland oss an - I 10 Den 3 Februarii f. m. tagne method att försvåra alla beslut, skulle jag ej yttra mig; men jag fruktar, att det ligger en större plan under sammanfogningen af hufvudfrågan med frågan om dess införande i RiddarhusOrdningen; den nemligen, att ännu för en Riksdag aflägsna publiciteten, emedan man räknat på, att så många, hvilka voro nöjde att få publiciteten införd på samina sätt som BorgareStåndet vid förra, och BondeStåndet vid denna Riksdagen, skulle blott vilja hafva den införd i Ordnings-Stadgan, och således votera Nej, om den skulle införas i RiddarhusOrdningen, hvarigenom de skulle rösta med dem, som vilja afhålla allmänheten ifrån rättigheten att vara närvarande vid våra öfverläggningar.
Utskotten härmed hatt för afsigt, att ursäkta deras indragning af Myntet; men, jemte det Utskotten få förklara, det deras afsigter alldeles icke hafva behof af några ursäkter, är det Utskottens verkliga mening, att den tillfälliga förlägen, heten väsendtligen underlättas, icke sa mycket genom den tillökning i Mynt-qvantiteten, hvilken härigenom för de första Två ä Tre åren uppkommer, som icke mera genom den beredda omsättningSi-utvägen, enär de nu på DiskontAfskrifnings - Räkningen örörliga Fordringarne äfven genast blifva activa', och det fördelaktigaste att möta Diskon t-Gäldenärer nes behof af Xånebiträde, derest det i denne del af Utskotten alternative föreslagne liqvidationssätt skulle antagas, att Diskont Obligationerne finge gälla för fulla valentén. Utskotten önska på det upprigtigaste, att ytterligare och verksammare medel måtte utfinnas och af Rikets Ständer antagas; Meri Utskotten anse ingalunda troligt, att de uti etc ytterligare utställande af Credit-mynt igenfinnas. Man har i öfrigt anmärkt, att fixerandet af Rörelse Capiiaiets belopp vore att sätta en gräns for varu-produetionens tillvext, men Utskotten anse angelägnare, att först sörjes för Mynt-repre - 436 Statsoch Banio* Ut stot tens BetnnJkandenl sentativernes qvalitet, emedan derefter förmodligen ingen Näringsidkare skall komma att sakna det för dess rörelse erforderliga förlag, enär genom blott tillökning af qvantiteten detsamma blifver allt mer otillräckligt. Näst till frågan om Rörelse-Capitalets belopp, förekommer den senare delen af första anmärkDings-ämnet, som angår huruvida Bankens årliga Intrader äfven komma att till fullo åter utgå. Som i denne del flera anmärkningar blifvit gjorde och deribland afven af en värd Le* damot inom Höglofl.
Det gifves en sjukdom, hvaraf mången utmärkt man, månget stort snille lider, och denna sjukdom kallas maladie imaginaire. Det ser i sanning ut, som skulle den värde representant, som låtit upläsa det anförande, vi nyss afhört, och hvilken annars i så många afseenden utmärkt sig för sitt skarpa omdöme, — hvilken sjelf föreslagit betydelsefullare former, hvaribland nu sednast i fråga om representationssättet, röja symptomer af denna sjukdom, så snart fråga upstår om den ringaste förändring i vårt abderitiska beskaltningsväsende. Hurn annars förklara att Hr von Hartmansdorff, af den anledning att K. M. i Sin nåd. propos. låtit föreslå förvandling i penningar af mindre persedlar, upg:de till ett belopp af 144,000 r:dr, och utgörande således endast ^ af hela grundskatten, ansett sig böra förespegla oss, i händelse propositionen bifalles, de hiskligaste följder, att räntegifvares och ränletagares framlida välfärd skulle förstöras, och slutligen samhället bringas i förderf genom införandet af antingen envälde, republik eller utländskt ok. Hvarifrån dessa förespeglingar, om ej blott och bart från ett alltför upskrämdt sinne. Jag kan ej undgå anmärka en af talaren begagnad taktik, som synes mig allt för fyndig. Han har nemi. uptagit åtskilliga af ledamöter inom de andra Stånden, under behandlingen vid sistl, riksdag af Skatleförenklingsfrågan, fällda yttranden, hvilka, uttryckande en vemodig klagan öfver skattebördornas tyngd och ojemna fördelning, förråda talarnes måhända något djerfva förhoppning om framtida lindring deri för jordbrukaren. Och dessa yttranden har han gifvit den betydenhet, att de nu fått i hans framställning gälla såsom full bevisning att hvar och en, den der understödt skatteförenldingen i sin helhet, dermed haft den egennyttiga afsigten, att genom denna skatternas förenkling småningom undandraga sig hela skattebördan. Då jag med min röst understödt K.
Rikets Ständer anse derföre, alt skyldigheten i detta afseende bör tydligare stadgas och mera bestämdt begränsas inom de slägtskapsfövhållanden, der rättsenliga anledningar dertill.äro för handen. Då det bör få ankomma på hvarje serskilt fatligvårds-sambälle att inom sig föranstalta om fattigvården, på sätt, som för livart lera kan linnas lämpligt under förutsättning, att de stadgade fordringarne fullgöras, deröfver det ankommer på Embetsmyndigheterne att vaka, anse Rikets Ständer, att Lagstiftningen icke bör innefatta några bestämmelser i detta afseende; men till det allmännas fordringar anse Rikets Ständer höra, alt det omedelbara handhafvandet af fattigvården bör inom hvarje samhälle öfverlemnas åt ändamålsenligt sammansatta Styrelser, som af samhället utses. Så väl härom, som gQo Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrif velse ,Wto \oi. om grunderne för bidrag till fattigvården och för delaktighet i ofverläggniugar och beslut i fattigvårds-ärenden, få Rikets Ständer åberopa sin serskilda underdåniga framställning, angående Författning om socknestämmor och Sockne-Nämnder, hvilken äfven omfattar dessa ärenden, såsom hörande till socknarnes gemensamma angelägenheter. För öfrigt anse Rikets Ständer det höra till fullständigheten af fattigvårds-lagstiftningen, att de förbindelser, fattighjonen, emot understödets åtnjutande, äro underkastade, noga bestämmas, på det, å den ena sidan, Styrelserne måge ega erforderlig myndighet för fattigvårdens ändamålsenliga handliafvande, och å den andra allt godtycke och öfverflödig stränghet emot fattighjonen må förebyggas. Det Förslag till Stadga om fattigvården i Riket, som barbos i underdånigst öfverlemnas, hafva Rikets Ständer, för sin del, i öfverensstämmelse med de sålunda yttrade åsigteme, antagit; och få till E. K. M. Rikets Ständer frambära sin underdåniga önskan, att, efter Nådig pröfning af detta förslag, E. K. M. i Nåder täckes i enlighet dermed låta utfärda Författning i ämnet.
Hofoch Öfver-rätler saint Kansli-rätten; Rikets Kollegier; Sundhels-kollegium; Akademi-kanslers-embeten; Serafimer-ordens-gillet; Direktionen öfver Serafimer-lasaretlet; General-post-slyrelsen; Geueral-tull-styrelsen; Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrätlningar i Riket; Konvoy-kommissariatet; Kommittén för Salpeter-ärendena; Karantäns-kom mis - Expedilions-LJtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o '136. 377 sionen samt andra af Kongl. Maj:t tillsatta Styrelser, Kommittéer och myndigheter, hvilka icke finnas i denna eller öfriga afdelningar särskildt upptagna. Tredje Afdelningen. Stats-departemenls-, Justitie-revisionssamt Hof-expeditiooerne. Vid dessa nu uppräknade Verk, Emhels-ställen och Myndigheter skola alla handlingar, under hvad benämning som helst, och hvilka ej finnas här nedan elle!' särskildt i denna författning omförmälda, karteras, för hvarje ark, som följer: Handlingar som inlemnas: Irsta afd. Deduklioner och Konlra-dcduktioner 2 R:dr 25 öre. Alla andra ansökningar och förklaringsskrifter fria 25 öre — 25 öre. Bilagor fria fria fria Handlingar som utgifva;, , Stämningar, Konstilulo rialer och Förordnanden 25 öre 50 öre 2 R:dr 25 öre. Domar, Utslag och Resolutioner 25 öre 50 öre 2 R:dr 25 öre. Alla andra, äfvensom afskrifter 25 öre 50 öre — 50 öre. 2:o Följande skrifter och handlingar karteras, utau förändring, lill nedanstående belopp, nemligen: Bilbref 75 öre Borgarebrefi (burskaps-afgiften till Wadstena Krigsmans* hus-kassa inbegripen): 1 Stockholm och Götheborg.
Varder ej jord eller lägenhet, som afträdd är, för uppgifvet ändamål använd; då håfve egaren af den egendom, hvarifrån jorden eller lägenheten afsöndrad är, eller, der hela egendomen afträdd blifvit, den som deraf då egare var, eller hans rättsinnehafvare, våld att den afträdda jorden eller lägenheten återlösa. Vill den, som sådan återlösningsrätt eger, den rätt utöfva, och sämjes han ej om vilkoren derför med innehafvare!) af det, som återlösas skall; stämme då denne lill Under-Rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligger; och pröfve Rätten af omständigheterna, huruvida det tillämnade företaget bör såsom öfvergifvet anses eller om med pröfning af kärandens talan bör på viss, af Rätten bestämd tid anstå. Ej må stämning, hvarom nu sagdt är, ske sednare än tio år efter den tid, som, på sätt i § 2 stadgadt är, blifvit för jordens eller lägenhetens afstående eller upplåtande bestämd. Kunna, sedan så stämdt är, parterne ej sämjas om det belopp, hvarför jorden eller lägenheten återlösas skall, läte Rätten tvisten derom af särskild Nämnd pröfvas, såsom förut sagdt är; dock må Nämnden ej sätta ut högre belopp, än det, hvarför jorden eller lägenheten afträdd blifvit. § 30. Om ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, är särskildt stadgadt., Kongl Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL Louis De Geer, Bih. till M. St Prot. 1865 & 1866. 1 Sami. 1 Afd. 15 Haft. 2 10 Kongl. Majis Nåd. Proposition N:o 34. Utdrag af Protokollet (ifver Justitiedepartements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet ä Stockholms Slott Tisdagen den 28 Februari 1865. * i närv aro af: Hans Excellens, Herr Justitie—Statsministern, Friherre
Jag måste tillstå att det förefaller mig högst tvifvelaktigt, att en så grof misshushållning skulle kunna ega rum derstädes, blott för att tillfredsställa ett enda intresse. Det finnes äfven andra omständigheter, som gendrifva påståendet om nämnda premium. Det är nemi. klart att, om förhållandet vore sådant, skulle icke något raffinad-socker kunna tillverkas i Hamburg, såsom man dock vet är fället. Likaså skulle förhållandet blifva i England, der skilnaden är så ringa mellan tullen på rå-soeker och på raffinad. Den är enl. Svenska tidningar sk. mellan brunt terres och raffinad, samt 2 sk. mellan hvit terres och raffinad, således för det mindre dyra låsocker-slaget något öfver öre. Om då 4|- öre gåfves i premium för den exporterade Holländska raffinaden, så är tydligt att denna skulle öfversvämma de Engelska fabrikerna. Enl. en tidning har ett utländskt hus i Antwerpen upgilvit, att utförsels-premium finnes i Belgien, men att Stalén med socker-raffinadörerne ingått ett kontrakt, hvarigenom de garanterat Staten ett visst belopp, ett minimum, som Staten alltid skall hafva. Om så förhåller sig, kan deraf förklaras, att sådant raffinad-socker kan införas i andra länder. Men då är icke heller faran för våra raffiuadörer så stor som den förespeglas vara. Dessutom är det bekant, att man här gjort försök med införande af Hamburger-socker. Det Svenska har dock befunnits så mycket bättre, att konsumenterne icke vilja hafva något annat. — Jag tror, med slöd af hvad jag anfört, att 13 öre är en tillräckligt hög tullsats, och attingen fara för den inhemska produktionen upstår genom den Holländska och Belgiska drawbacken. Hvad det fransyska sockret beträffar, så måste det finnas några särskilda omständigheter som göra, att det icke kommer hit till oss. — En omständighet, som alltid varit mig en anledn. att yrka, det man icke måtte sätta skyddstullen alltför hög, är också den, att det lyckats socker-raffiuadörerne att hos R. St:r göra gällande den satsen, att icke kross-socker må införas mot annan tull än den för topp-socker.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets den 4 sistledne Martii afgifne, samt den 1 dennes, eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående yrkade rättelser och förändringar uti Författningarne, rörande Skogarne i Riket, anhöll Grefve von Lantingshausen, Albrect, och Friherre Wrangel, Henning, att som detta mål ägde sammanhang med den till Stats-Utskottet remitterade fråga, angående Krono Skogarne, förevarande Betänkande alltså måtte få hvila intilldess Stats-Utskottets yttrande i sistnämnde lråga inkommer, hvilken anhållan, uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsqch Oeconorais-Utskotteta den 13 sistledne Dett 4 April. Martii afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af föreslagna åtgärders vidtagande till den veneriska smittans utrotande. Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinholdt Jag deltager visserligen med Motionairen, samt Oeconomiaeoch Besvärs Utskotte t uti ledsnad deröfver, att enligt inlupne underrättelser förnimma, det veneiiska smittan i de sednare åren skall uti vårt kära Fädernesland utspridt sig, och inser alltförväl de olyckliga följder, hvilka för blifvande Generationer deraf härflyta, om samma smitta icke hämmas, såsom ock Utskottets välmening att söka den förekomma; inen kan ändock ingalunda för min del gilla de utvägar Utskottet föreslagit, att, efter dess tanka, motverka; och jag förmodar jämväl, att Höglofl.
St:r, gifva en tolkning åt Bankens förbindelser, som står i rak strid med deras tydliga lydelse, och genom advokatoriska undflykter kringgå 72 §:n Reg:sF:n, så bl ifver olyckan än större genom förlusten af den kredit hos utlänningen, hvartill Riket nu mer än någonsin har största behof. Inseende dessa vådor för Banken och mitt fädernesland gjorde jag min motion, och sökte efter min ringa förmåga att göra behof vet af förändringen tydligt. Men BankoUtsk. har sett saken annorlunda, och halten af dess skäl kan synas af Hr Ileykenskölds anförande d. 8 April. Hvad detta Hr Ileykenskölds anförande beträffar, så känner jag min pligt att detsamma besvara, men jag känner äfven min oförmåga att för mig reda Hr Ileykenskölds tankegång. Syftningen tyckes dock vara, dels att söka öfvertyga R. o. Ad. att mitt anförande i ämnet var gjordt för att missleda, dels att söka bevisa min okunnighet i BankoReghlet och i hvad som rörer min tjenstebefattning. Ehuru, som jag förut haft äran nämna, Hr Ileykenskölds anförande uti dess sammanhang är för min upfuttning i högsta grad 424 Den 2 Maj. dunkelt, anhåller jag dock att till besvarande få uptaga de mest kärnfulla bitarna derutur. Hr Heykensköld säger, att det »förundrar» honom att en »Bankens tjensteman kunnat misstaga sig om Regktet», ty, säger han, »jag har fått uplysning att Banken alldeles icke utlemnar underhaltigt mynt.» Att Hr Heykensköld såsom ledamot af BankoUtsk. söker uplysningar rör:de Verket, är i högsta grad aktningsvärdt; men opåkallade voro dessa uplysningar vid detta tillfälle, enär jag intet nämnt ett ord derom, att Banken utlemnar underhaltigt mynt, och i följd häraf, min förmenta okunnighet i BankoRegkt på denna väg åtminstone ännu icke är updagad.