Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gerna må det medgifvas att besluten härom, af hvilka det sednare äfven hiträdes af Norges Storthing, tillkommo på den sidan ora grundlagen: men om dessa, till mera öfverensstämmelse med den monarkiska grundsatsen syftande, beslut ansetts så vigtiga, att de normala grundlags-stadganderne i ämnet suspenderades äfven med åsidosättande af konstitutionella former, icke kan väl frågan hafva mindre vigt derföre, Den 18 Februari f. m. 438 derföre, att den blifvit väckt på grundlagsenlig väg. Det kan icke synas oegentligt att härvid äfven påminna om en annan grundlags g, som under nuvartde statsskick blifvit förändrad i den monarkiska principens syftning, nemi. stadgandet om Konungens myndighetsålder. I 1809 års Reg.-F. var gränsen för Konungens myndighetstid bestämd till 21 år; men vid 1815 års Riksdag inskränktes den till 18 år. Bland grunderna för denna förändring åberopades, att nationens lynne vore emot en längre fortfarande embetsmanna-regering stridande, — att under thronföljarnes längre omyndighetstid, såsom af fordna tiders varnande exempel erfarits, ett vidsträck fält öppnades för yttre vådor och inhemska faktioner o. s. v. Ingen lärer neka, att dessa grunder äro i förevartdc fråga fullt lika giltiga. Men det är icke allenast oformligheten af en tjugumanna-regering, icke allenast dess förlamande verkningar på ärendenas behandling, som fordra upmärksamhet; organisationen innebär ock en skärande kontrast mot ett af hufvudmomenterna i den Svensea Statsförfattntn.
Mit härutinnan blifvit i nåder föreslaget, dervid ansett det nuvarande Lektorer, så länge de med tjenstgöringen vid Elementar-läroverken fortfara, torde, på grund af innehafvande fullmakter, höra såsom ledamöter af Domkapitlen qvarstå; äfvensom att genom antagande af dels sjelfskrifne och dels förordnade ledamöter, hvarjehanda olägenheter syntes uppkomma; hvadan och da någon förändring med organisationen af och rättegången uti Domkapitlen icke synes af något mera trängande behof för närvarande påkallad, Rikets Ständer ej funnit skäl att E. K. Mits nådiga proposition i detta ärende antaga; hvilket Rikets Ständer få till svar i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti 1851. 510 ExpeditionsUlsko t tets Förslag tilt und. Skrifvelse, N:o 187. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1851. Återremitteradt af Preste-Ståndet den 19 D:o af Borgare-Ståndet den 20 D:o af Bonde-Ståndet den 20 (Se Expeditions-Utskottets Memorial N:o 15.) Rikets' S län ders underduniga skrifvelse, om löneförhöjning iil nuvarande Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasiioch SliflsBibliolhck. (Stats-Utskrs. Uti. IN -ris 247 och 309.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemsläldt, att de ville hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att åt nuvarande Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasiioch Stifls-Bibliothek, Pastor L. Wiede mätte beviljas en personel löneförhöjning af 266 R:dr 32 sk. banko årligen, att, så länge han berörde Bibliolhekarie-tjenst innehafver, af reservationerne å ett på Allmänna Indragningsstaten uppfördt anslag för emeriti-löner vid elementarläroverken utgå.
Det mätte ej vara för mycket, om man af desse Herrar fordrar, att de skola hafva uppfattat Statens ide'; och de skulle då sjelfve finna, att den sanna hedern för ett Land och dess Styrelse icke består i några mer eller mindre granna uttryck i dess diplomatiska acter, utan i väl beräknade åtgärder och raskt utförde beslut. Om Grefve af Wetterstedt, likasom nu i 2lne Ståndsplena, bade fortsatt öfverläggningen om Skeppshandeln vid justeringen i Conseljen, så tror jag att ett bättre resultat derutaf skulle vunnits; och jag får uppriktigt förklara, att jag i Herr Grefvens yttrande funnit så mästerliga bitar, att om Herr Grefvens anförande heldre varit påtänkt till den Conselj, som följde näst efter den, då Skeppshandeln utgjorde föremål för Styrelsens öfverläggning, hade utgången sannolikt kunnat blifva förändrad. Grefve af Wetterstedt har slutligen påmint oss om allt hvad som är oss dyrbart af Fosterlandets äldre förhållanden, och yrkat, att hågkomsten deraf borde föranleda till skonsamhet och lystnad. Jag vill visserligen icke bestrida, att det vore otacksamt att glömma fordna förtjenster; men det vore på andra sidan lika vådligt, om en Representant-församling skulle låta 192 Den 19 Maji f. ui hänföra sig för långt af sådane slags minnen. Jag tror deremot, att när Ministererne föråldras, när de icke mera hvarken äro så lycklige, eller så verksamme, eller så statskloke, eller så bestämde, som för tjugo år sedan; så är det tid för Representationen, att efterse, icke hvad som skedde för 15, 20 år tillbaka, utan hvad som sker nu.
Förhållandet är dubbelt märkvärdigt så till vida, som den moderna ryska litteraturen varit den, som i själfva sin anda hållit sig mest oberörd af galliskt och materialistiskt betraktelsesätt; det är ett ungt naturfolks lifsymniga instinkt, som hållit surdegen frisk. Skulle den sistkomna generationen i nihilismens begreppskonfusa rike så djupt afficierats af den occidentala tidsandan, att dess konstproduktiva förmögenheter lagts öde af gräshoppssvärmarna? De tre skandinaviska landen erbjuda i vittert hänseende påtagligt anblicken af en stor våg, som rullar ut. Den stab af subalterner, som dessa trenne små land framdrifvit omkring och efter de förstkomne, store mästarne, har ju varit oproportionerligt talrik. De allra fleste af dessa unga ha haft talang, ett icke obetydligt antal till och med utpräglad personlig egenart; den estetiska tekniken, i byggnaden af en dikt, en novell, ett drama, har varit betydande; alla visste »dikta» med rutin och abandon. Men ut ur den sfer, i hvilken de gamle rörde sig såsom inom en förtrollad sluten ring, har ingen af dem kommit; samma problem, samma idéer, framför allt samma anda. Och helt naturligt: ty den tidsatmosfär, vid hvilken t. ex. Ibsen och Björnson under mycken klimatfeber måste vänja sig, insöpo ju de senare kommande släktena med modermjölken. Parallelt löper utvecklingen i Frankrike, den nya litteraturens hemland. Det verkar symboliskt, när man tänker öfver, att den sista riktningen i detta växlingarnas land med själfkännedom och stolthet kallar sig »dekadensen»; och när en och samma litteratur, hvilken i sin krafts och hälsas dagar haft att fröjda sig öfver en så ogemen popularitet som den naturalistiska, inom den korta tiden af ett par decennier haft ett så pass storartadt resultat (anekdoten passerade nyligen genom pressen), att ett förslag på fullt allvar kunnat framställas, gående därpå ut att samtliga Paris’ förläggare måtte träffa öfverenskommelse om att icke öfvertaga en enda ny förlagsartikel under så och så många år, ända tills de förhandenvarande enorma osålda lagren hade hunnit realiseras, — ja, då måste därunder ligga en hund begrafven.
Expedieras S y m a s k i n, tydligt nedsatta priser och erbjuda för dem, Grefmag-nigatan 10. 1 1 2 / algkatarr, frunlimmerssjukdomar m. m. Ihlm, Stallg. midt emot Grand Hotel. A d r. Drottninggatan 73 B, 1 tr. s o m förut växlande dande af tionen Sverige Idun 1892 Idun 1893 Idun 1894 Idun 1895 Idun 1896 Idun 1897 Idun 1898 ej äga d e s a m m a, en billig, om och lärorik lektyr. M o t insännedannämnda belopp till Stockholm, erhålles i n o m Expedi - af Idun,. lepositionsränta parkasseränta 5 % 5 % A hvarje sparkassebok kan lyftas intill 000 kr. i månaden utan uppsägning. AKTIEBOLAGET 4 Vs %• Ä hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 månaden utan särskild uppsägning. o Sparkasseräkning Räntegodtgörelse 5 proc. A^hvar motbok kunna intill 1,000 kronor i månaden uttagas utan uppsägning. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken. Gustaf Adolfs Torg n:r 14, &gt;dtgör å sparkasseräkning Adoptivbarn I saknad af barn önskar en bättre barnkär familj i Skåne emottaga en liten flicka m o t ersättning i ett för allt. Bästa rekommendationer. Svar till » 1899 », Anderslöf p. r. (290) Aktiebolaget Stockholms Diskontobank I Regeringsgatan I. |M » rtoiriit: (komplett) (n:r 1 felas) _ (komplett) (julnumret oberäknadt) (d^o d:o) (d:o d:o) (d:o d:o) 2: 2: 2: 2: 3: 3: 3: 25 20 50 50 50 Vid rekvisitioen, som skall åtföljas af likvid, torde noga uppgifvas, af ofvann ä m n d a årgångar s o m önskas. hvilken Exp. af Idun. Undervisning i linnesömnad meddelas af bildad flicka.
Hvad af omyndigs medel till dess underhåll och uppfostran, eller till andra för honom nödiga utgifter, ej behöfver användas, skall förmyndaren så förränta och förkofra, som bäst och säkrast pröfvas; vare dock ej skyldig att förr svara för ränta å inkomst eller ränta, som under löpande året inflyter, än efter sex månader från dag räkning afslutad blifvit, såsom i 23 Kap. 1 § Ärfda-Balken sägs, der ej vises att förmyndaren dessförinnan sådan inkomst eller ränta utlånt eller annorledes fruktbar gjort. Finnes det, att han ej kunnat, å tid då det ske bort, den omyndiges medel förränta; svare då för ränta endast från den dag, han dem förränta kunnat.» i\:o Ank. lill Fxp.-tJtsk. den 16 Okl. 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om bestämmande af visst arfvode för förvaltning af förmynderskap. Hedervärda Bonde-Ståndet har infordrat Lag-Utskottets yttrande öfver en af Riksdags-fullmägtigen Olof Olsson från Gersheden i Wermlands län väckt motion, deruti blifvit anfördt, att då Förmyndare-Ordningen den 17 Mars 1669, hvilken innehöll föreskrilt om visst arfvode för förmyndare, måste anses vara genom 1734 års lag upphäfd, något bestämdt stadgande i berörda hänseende nu mera icke förefunnes, enär det i 23 Kap. 5 § Ärfda-Balken endast hette, att »den, som förmynderskap väl och troligen förestått, skulle njuta den lön och vedergällning, som Rätten pröfvade skälig, utan han sig annorledes åtnöja läte.» Denna brist i lagstiftningen hade dock gifvit anledning till mycken skiljaktighet i fråga om beräkningsgrunden för förmyndare-arfvodet, och detta förhållande kunde hvarken för omyndige eller förmyndare vara nyttigt eller rättvist.
Jag har med ani. af nu il'rågav:de motion ansett mig böra upplysa, att de uppgifter om de allmänna skogarnes areal, som motionären förmenar sig hafva att förvänta af den föreslagna komitéen, redan blifvit anskaffade af Skogsstyrelsen. Sålunda gifver i detta hänseende Skogsstyrelsens innev:de år algifna underd. Berättelse vid handen, att kronoparkerne utgöra 50,546 tunnland, kronoöfverloppsmarkerne i de norra länen för närv:de 556,222 t:d (sistnämnde areal ökas dock i den mån afvittringarne framgå), llygsandsfälten 7,356 t:d, kungsgårdars, kungsladugårdars och kronosäteriers samt indragna boställens jemte andra för kronans räkning utarrenderade hemmans skogar omkring 29,400 t:d, skogarne till hemman, auslagna ad pios usus eller till allmänna 32 Den 29 Oktober f. m. inrättningar, omkring 66,200 t:d, boställsskogarne omkring 1,012,300 t:d, och häradsallmänningarne 194,830 tunnland. Hvad åter angår den af motionären äskade utredning om dessa skogars beskaffenhet, hvilken utredning ock förmenas böra utgöra föremål för komitéens verksamhet, så tillhör det redan, efter gifna föreskrifter, Skogsstyrelsens chef att genom inspektionsresor inhemta nödiga upplysningar härom, och är början dermed redan gjord, hvadan jag hoppas att, genom fortsättning af dessa undersökningar, Skogsstyrelsen skall blifva i tillfälle att i framdeles algifvande årsberättelser lemna fullt så tillförlitliga uppgifter ronde de ifrågav:de skogarnes beskaffenhet, som tilläfventyrs skulle kunna åstadkommas genom en kostsam komité. Jag anser sålunda motionen öfverflödig och att den sannolikt uteblifvit, om motionären haft kunskap om de af mig nu angifna förhållanden; men skulle R. o. Ad., detta oaktadt, anse motionen böra remitteras, anhåller jag att dessa mina anm:r måtte få åtfölja till Utsk:t. Frih. Raab, Adam Christian:
De talrika läsarinnor, helt visst k o m m a att följa denna vår fingervisning och n u rekvirera ett prof af fru Lindholms » blomsterbarn », k u n n a därvid på köpet hafva den icke ringa tillfredsställelsen af den lilla utgiften, att de göra en god gärning, då fru L., som är änka efter aflidne svenske konsul Lindholm, med denna sin blomsteraffär söker sammanskaffa välbehöfliga medel till sina b a r n s uppfostran. * Teater och musik. Kungl. Musiken innehåller som b e k a n t flera vackra och anslående melodier. K. Dess nyh e t bestod af Alfred de Mussets tvåaktsskådespel » Mariannas nycker », ' i öfversättning af Nils Personne. Detta stycke af den franske diktaren förskrifver sig ända från år 1833 och publicerades ursprungligen endast som läsdrama; först långt senare uppfördes det från scenen, m e n förvärfvade sig därvid en rangplats som ett verk af n ä s t a n klassiskt upphöjd prägel. F ö r n e k a s k a n ej, att det med sin subtila lyriska grundton och i det hela föga dramatiska byggnad helt visst p å ett känsligt sinne bör göra det intensivaste intrycket från bladet i det ursprungliga skaldeverkets form; det är nästan för siratligt bygdt att allestädes bära den sceniska framställningens gröfre och materialiserade former. Emellertid r y m m e r det så mycken skaldisk flykt, så djupa fonder af känsla och äfven scener af gripande tragisk patos, att det — med en förstående tolkning — också i rampljuset ej förfelar sitt intryck. Och en god, en förstående tolkning kom det n u ock, på Dramatiska teatern, i det hela till del. F r ä m s t m å därvid med varmt e r k ä n n a n d e nämn a s fru Hofvings värdiga och stilfulla framställning af Marianna, en prestation af fin stämning och elegans.
Om H. R. o. A. skulle vilja tillåta, att den rymliga, till dess hus hörande, nu obebodda Tomt finge emot skälig afgift till denna byggnads uppförande begagnas, så återstod ingen ting att önska, för ett i högsta måtto passande och värdigt uppfyllande af Representationens behof i merberörde afseende. Skulle åter detta icke kunna vinnas, vore Hr Doctoren säker att, då R, St:rs Beslut blifvit bekant, tillfälle skulle snart yppas, att på något annat lämpligt ställe få den framställda Önskan uppfylld. De af Hr Piofessoren Bexells och Hr Doctor Hedre'qs ifrågavarande motioner föranledda yttranden hos Hederv. RondeStåndet, äro jemväl från nyssbetnäldla RiksStånd till Utskottet öfverlemnade. Den 10 December har från Högv, PresteStåndet sedermera till Utskottet blifvit remitteradt ett af Ht 256 Stals-Utskottets Prosten Östberg afgifvet anförande, deri Hr Prosten förklarar, att, ehuru han till alla delar instämmer med en värd Ledamot deri, att det vore Staten väldigt anskaffa ett Hus på en passande local, hvari kunde beredas rum, ej blott för de 3:ne ofrälse Ståndens Plena, Canzlier och Klubbar, utan ock förde Utskott, som ej redan hafva sina bestämda runi, skulle Hr Prosten likväl tveka för närvarande tillstyrka, att Staten inköpte och inredde ett sådant hus, helst stora anspråk äro gjorde på dess kraftyttringar i penningeväg, och hvilka han fruktar, äfven med den bästa vilja och de största ansträngningar, ändock ej till heja sin vidd kunna tillfredsställas. Men den med mycket skäl öfverklagade förlägenheten om rum vid Riksdagar kan afhjelpas på ett annat sätt, som ej allenast icke betungar Staten, utan gifver åtminstone en negativ vinst, emedan det märkligen skulle förminska de dryga Riksdagskostnaderne. Efter R. II.
Gevärsförråden circa 100,000 R:dr; ArtilleriDepartementet 106,000 R:dr; Kruttillverkningen 34,000 R:dr; Värf vade truppernes beklädnad m. m. 313,ooo R:dr; Indelta Armeens och Beväringsmanskapets kläder och exercice i44,ooo R:dr;Wanäs fästningsbyggnad 5o,000 R:dr; Kungsholms fästningsbjrggnad 34,000 R:dr; Transportkostnader, hyror, reparationer å förrådshusen m. m. 14,000 R:dr; Commendantskapet 5ooo R:dr; Fångars beklädnad och sängkläder 7000 R:dr; Summa 813,000 R:dr. Då årliga anslaget var 780,000 R:dr, men deremot blifvit användt 813,000, så visar sig att för materielen blifvit årligen använde 33,ooo R:dr utöfver livad till materielen blifvit anslagit; och man kan således ej påstå, att något af anslaget till materielen blifvit draget lill personalen. Jag an45 H. 16* Den 14 October e. m. håller, att dessa upplysningar måtte få till de öfrige Stånden medfölja. Friherre Anckarswärd, Carl Henrik: Då en majoritet öfverdrifvet’ sina fordringar mot minoriteten, uppkomma sådane obehagliga förhållanden, som det närvarande. Jag var ej tillstädes, då Herr Crusenstolpe gjorde sin motion, eller då Herr Hjerta afgaf sin reservation, hvarom jag nu för första gången tagit kännedom. Hvad sjelfva den pluralitet vidkommer, som afgjort beslutet, och hvilken således är orsaken till de följder nu uppstått, så är den af samma natur, som den majoritet Herr Crusenstolpe omtalat, hvilken genom sin ringhet nödgade en Engelsk Ministére att återkalla sitt förslag, ehuru genomdrifvit med votering.
Herr Tham, Wollrath, 176 d:o — 110. Friherre Taube, Carl W. 167 d:o 278- Friherre Beckfries, Fullm. Harr Uggla, Carl, N:o’3I3 Friherre von Platen, Fullm. Friherre Rålamb, Claes, 185 roster. 329* Friherre Adlerbeth, Jacob, 169 d:o — 1149* Herr Hjärne, Carl Jacob, 166 d:o 1563. Herr Cederstråhle, Fullm. Herr Kuylenstjerna, E. M. 169 dlo 1636. Herr Reuterskjöld, Axel, 104 d,‘o 1722. Herr von Wulfschmidt, Fulim. Herr Elgenstjerna, Wilhelm, - 169 dlo __ I870. Herr von Rappollt, Fullm. Herr Uggla, Göran Gustaf, 207 d:o _ 1912, Herr Nordenskjöld, Otto Gustaf, 171 dlo Suppleanter: N:o 1861. Herr von Hartmansdorff, August, 75 rösten. igg. Friherre Wrangel af A dinal, Henning, 52 d:o _ 362. Friherre Haij, Fullm. Herr Hjerta, Johan Gustaf, - 52 dlo .. 84. Grefve Löwen, Fullm. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, - 49 dto Högloflige Ridderskspet och Adeln åtskiljt dea klockan half till 1 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim* f)m 4 Att":t.uii c, m. 125 Mdndagen elen 4 Augustii. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Sedan 43, 44» 45 °ch 46 §. §. i Riddarhusordningen blifvit uppläste, företog Högloflige Ridderskapet och Adeln val af a Ordinarie Ledamöter och 6 Suppleanter i Förstärkta StatsUtskottet, efter N:o 42. Grefve Gyllenborg, Johan Henning. 46.
Praposilionen Efter afdrag af Stockholms Stad fran 1815 års uppgifrie Folkmängd utgör personalet 3,392,077 och således en difference af endast 61 personer, hvilket förhållande tyckes vitsorda Tabellernes tillförlitlighet och nöjaktig noggranhet i Folkberäkningen af Tabell-förfaltarne, ehuruväl, vid. betraktande af hvarje Rjäns enskilda förhållande i denna Tabell, differencerne förekomma vida betydligare i synnerhet i Wester - Norrlands ock Westerbottens Eän, men hvartill orsaken otvunget synes kunna härledas, hvad berörde 2:ne Eän angår, fran deras först efter 18 lo närmare bestämda delning, och i afseende på de öfrige från Localen, emedan det gilves Prosterier och Församlingar fördeldte i flere Län, hvarvid anteckningarne öfver inoch utflyttningarne endast torde hafva skett å dem, sora ifrån Församlingarne i det hela, men icke a dem, som inom dess delar ineller utflyttat. Hvad deremot beträffar Stockholms Stad torde med någorlunda visshet kunna antagas, att dess år 3810 uppgifne Folkmängd af blott 65,474. personer varit felaktig , ehuru den alltid i Tabell-verket måste synas mindre än den i sjelfva verket är, dels i anseende till de många Inrikes Resande, hvilka, såsom Mantalsskrifne hemma, icke för andra gången här kunna beräknas,' och dels i anseende till det icke obetydliga antal utländningar, som här tidtals vistas; men egentliga orsaken till den i 1810 års Tabeller för Stockholm beräknade ringa folkmängd torde vara, att en stor del af värfvade Arméen ännu icke från kriget hemkommit eller ock under Mecher och Commenderingar varit stadd, så att Konungens Nåd, Propositioner< 301 den icke kommit att i Tabell-Verket inräknas. Emedlertid torde dock deras antal, sorn efter Finlands afsöndring från Sverige hit inflyttat under dessa 5 åren, sannolikt utgöra en stor del af den från 181 o synbara tillökningen i Stockholms Stads folkmängd af 10,376 personer. Följande i ordningen författade'
Uti beloppen af förevarande anslag, som, enligt nu gällande stat, utgöra för Hof-rätten 163,400 R:dr och för Justitie-staten penningar 18,989 R:dr 52 öre samt indelta räntor 2,201 R:dr 89 öre, bar E. K. Majit icke funnit anledning till förändring i afseende pä det förra anslaget, men i nåder föreslagit, att Justitie statens penninge anslag mätte ökas med ett belopp af 3,500 R:dr, att användas till ersättning för de inom Lappmarkerne i Norrbottens och Westerbottens län, under namn af Domareoch Tings-tolknäster, utgående afgifter, som ansetts böra för framtiden upphöra. Den af E. K. Majit den 27 Oktober nästlidne år aflåtna särskilda nådiga Proposition i denna fråga upplyser, att, sedan äldre tider tillbaka allmogen inom Lappmarkerne i Norrbottens och Westerbottens län utgjort till domhafvanderne derstädes en afgift, under namn af näst, motsvarande ett slags kosthållning åt desse tjenstemän under deras vistelse i Lappmarkerne för ordinarie tings hållande, och bestående lill större delen af matvaror, såsom renstekar och rentungor, men äfven till en del af penningar, hvarjemte invånarne voro pligtige att fortskaffa domhafvanderne under deras resor för nyssnämnde ändamål : hvilken sednare skyldighet, förut fullgjord genom tillhandahållande af ett visst antal renar, i sednare tider förvandlats till en stående afgäld eller skjutsersättning i penningar. Under åberopande deraf alt dessa afgifter voro de enda i sitt slag i riket, och jemväl föranledt klagan från allmogens sida, hade E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län underdånigst hemställt, huruvida icke, sedan Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan, jemte Tingsgästnings-penningarne, hvilka afgifter syntes närmast motsvara domare-nästen, blifvit i det öfriga riket afskaffade och lingsgästningen i stället å stat uppförd, äfven ifrågavarande, till Domhafvanderne i länets Lapp - Expeditions-Utskottets Förslag till linderö. Skrifvelse N:o 132.
I afseende på depor tationen, har Utskottet icke gjort något ovilkorligt tillstyrkande, utan blott hemställt, att till Kongl,. Majit må öfverlämnäs att pröfva, oin och huruledes en sådan, sorn allmänna och enskilta säkerheten synes påkalla , må låmpeligen kunna verkställas. Jag vet ej nyttigt och gagnelig! vara, att bibehålla en hop grofva brottslingar i sårskildte förvaringsrum inneslutne, sedan de blifvit till lifstidsfångelse dömde, och sålunda från samhället skiljde. Vi hafva nog många klagomål öfver de svårigheter, sorn åtfölja vården af dylika uslingar, de der blott rikta deras omtanka på möjligheten att rymma, och utöfva nya brott på dygdige Medborgares bekostnad. Den andra frågan, hvarvid Talaren fästat sig, handlar om Domares, Konungens Befallningshafvandes och andre vederbörandes rått att extrajudieialiter bestraffa arrestanter. En sådan rättighet har synts den värde Talaren menlig och vådlig. Men om man eftersinnar, att Lagutskottet tillstyrkt sådan bestraffnirigsanvår. dande endast och allenast för de personer, som åro vanfrejdade, och icke för riem, som första gången åro tilltalade, så forde man dela fJtskottets öfvertygelse, och finna, att personer, som gjort sig förtjente af högsta kroppsplikt 28 Den 25 Augusti /, m. icke böra derföre obestrafFade få utfara i öfverdåd och sturskhet inför Domaren eller i fängelset. Då för andre Medborgare i samhället utväg alltid finnes, att återföra dem inom anständighetens och sedlighetens gråns, örn den Öfverträdes, kan jag ej inse något skål, hvarföre icke ett låmpeligt correctiv måtte för ofvanbemålde uslingar åfven stadgas.