Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länets hufvudsakligaste produkter äro, såsom här ofvan uti 3:dje afdelningen närmare är uppgifvet, jordbrukets, boskapsskötselns, skogarnes samt bergsoch brukshandteringens alster. Jordbrukets alster afyttras till betydlig, kanske den betydligaste delen, på städernas torg, dels direkte till konsumenterna, dels till handlande, som sedan i större partier sälja dem såväl till bergslagerne och bruken inom länet, som till Stora Kopparbergs län, dit alla år stora partier spanmål afsändas och, vid inträffande mindre god skörd i Dalarne, högst betydliga qvantiteter afyttras. Hö försäljes dels ifrån trakterna omkring Arboga och Kungsör sjöledes, och dels från östra Westmanland land vägen till Stockholm. De af boskapsskötselns produkter, hvilka icke i städerna afyttras till konsumtion inom desamma, försäljas i allmänhet i Stockholm och till någon mindre del i Upsala. Särskildt torde böra här nämnas, att till hufvudstaden afyttras ett icke ringa antal mjölkande kor. Skogarnes alster säljas för det mesta till bruken och hyttorna, samt till konsumtion i städerna. Blott ett ringa qvantum ved, plankor och bräder afsändes till Stockholm. Tackjernet förbrukas till största delen inom länet, men icke obetydligt deraf, likasom något jernmalm, säljes äfven till andra orter inom riket, för att der ytterligare bearbetas. Någon liten del af tackjernet torde genom Stockholms handlande exporteras. Af brukens tillverkningar afsändes nästan allt till Stockholm för att till utländningen försäljas. Af fabrikernas, manufakturernas och handtverkeriernas produkter inom länet kan man anse, att nästan allt, eller åtminstone den vida betydligaste delen, afyttras och förbrukas inom länet. Härifrån torde likväl hufvudsakligast bränvin, tobak samt jernoch messingsmanufaktur göra undantag. Af bränvinet försäljas nemligen betydliga qvantiteter till Dalarne, dit äfven går mycket tobak, hvaraf i öfrigt mycket sändes till Svenska hainnarne vid Bottniska viken. Dit går äfven någon del af messingsmanufakturen, hvilken i öfrigt dels afsättes i Stockholm, dels utgör föremål för export derifrån.
Hvad sålunda förekommit har Lag-Utskottet i öfvervägande tagit; och då nödiga Controler öfver Utmätningsförfattningarnes behöriga iakttagande ofelbart skulle försvåras ju mera ansvaret för utmätningar delades emelian flere personer, hvadan ock, efter Utskottets mening, det skulle vara destomera betänkligt att öfverflytta detta ansvar från Kronofogdarna uppå Länsmännen, som dessa tjenstemanna-classers, i allmänhet, egande olika bildning och vilkor, otvifvelaktigt lemna olika garantier för erforderlig ordning och säkerhet, då den noggrannhet vid behandlingen af utmätnings-ärenden, hvartill Kronofogde är efter Lag förpligtad, icke synes kunna i allmänhet påräknas hos enskilde till utmätnings-förrättare valde personer, helst påföljderne utaf ett lagstridigt förfarande ej kunde blifva för dem lika äfventyrlige, som i thy fall för tjenstemannen — då mycken oreda skulle uppkomma derigenom att flere utmätningsmän, af hvar andra oberoende, erhöllo serskilda uppdrag emot samma person, hvilken händelse ofta kunde inträffa, derest fordringsegaren finge sjelf välja emellan Kronofogde, Länsman och de personer, som inom hvarje Pastorat eller Socken härtill valdes; — då icke blott fordringsegarens, utan äfven gäldenärens rätt och fördel måste afses , hvaraf följer, att valet af utmätningsman ej må bero af den förres godtfinnande; — och slutligen dl Kronofogden är ansvarig för de utmätningar, han genom andre personer låter verkställa, samt, vid sådant förhållande, det icke kan åläggas honom att härtill använda någon viss Länsman, eller annan än den, för hvilken han sjelf hyser förtroende; finner, på dessa skäl, Utskottet sig icke böra å någotdera af ifrågavarande förslag tillstyrka bifall. Men, i anledning af den förda klagan deröfver, att andre, än de närmast boende Länsmännen allt för ofta utan skäl beordrades till utmätnings-; Bihang till R.
Som ae i sednare tider hos Allmänheten upptagne lån blifvit, med undantag endast at 125 R:dr, återbetaldle, torde sista delen af 123 g kunna utgå. 35:o. Enligt 124 § i Banko-Reglementet är maximum för den del af Sedelstocken, som icke motsvaras af metallisk valuta, fastställd till 20,000,000 R:dr. Bestämmandet af nämnde belopp grundar sig på de af sednast församlade Högloft. Banko-Utskoft uti utlåtandet N:o \4 framlagda beräkningar. Af dessa Berättelse af Banko-Fullmäktige. 21 visar det sig dock, att Sedelstpckep, med de förhöjningar i Låneoch flrecjitivanslagen, hvilka vid 1844—1845 årens Riksdag anvisade skulle uppgå till 20,535,705 IUdr, ehuru, dels såsom genast disponibel tillgång beräknats utestående beloppet af Lån till Städer oph Korporationer med 55,533 R:dr 27 sk. 5 rst saint dels j betraktande icke tagits summan af de lån, som utestodo emot pant af LåneBanko-Obligationer. Såsom skäl, hvarför Högloll.
Hofrätten framlägga deras egenhändiga qvittenser, äfvensom ej mindre dessa 2:ne än jemväl gemensamt med andra låntagares särskildt meddelade bevis, att penningarna i behörig tid erhållits. Härvid torde jag äfven böra upplysa, alt, ehuru jag deltagit pröfningen af många och kanske de flesta ansökningar från min ort, och deribland flera af dem, som sökandena sändt med mig till sina ombud i Malmö, så har jag likväl icke deltagit i pröfningen af alla och icke heller varit närvarande, då Wigrens och Gumme Perssons lån beviljades; ty den 18 Juni afreste jag med ångfartyget Gauthiod från Ystad till Stockholm, och den 8 Juli utpasserade jag härifrån på samma ångbåt. Jag hade således icke utqvitterat deras penningar hos Kommissionären; de sändes mig på posten. I juridiskt afseende var jag derföre icke bunden att som tredje man träda emellan. Den moraliska förbindelsen tror jag mig hafva uppfyllt, då jag ådagalagt, att lånen utan dröjsmål till låntagarne blifvit aflemnade. Hvad åter angår 3:dje och sista angifvelsepunkten, är jag af den tanke, att om jag för särskildt besvär emottagit ersättning af dem. som frivilligt velat gifva mig en sådan, en dylik godgörelse bort vara lika litet mig som hvarje annan enskild person förmenad, och följaktligen hvarken Låuekontorets Direktion eller någon annan berättigad att i denna del af målet uppträda såsom låntagarnes förmyndare. Men här inträffar den omständigheten likväl, att de ifrågavarande ända till f-dels-procenten icke råkat falla mig till godo. Låntagarne hafva sjelfve, enligt den handling, som jag här ofvan åberopat (och deras yttrande i hvad som uteslutande rör dem sjelfve måtte väl ega vitsord), förklarat, att ifrågavarande belopp blifvit användt till deras kostnader, såsom lånehandlingarnas uppsättande, lösen för vederhäftighetsbetyg, skrifning af förbindelser mellan låntagare och löftesmän, som sig emellan delat lånen, resor m. m. De kunde icke få allt detta för intet.
De landsstrykare, öfver hvilka Svenska allmogen så ofia be* klagar sig, börja vanligen med att falla sina medborgare till last igenom tiggeri. Erfarenheten lärer, att nöden Och orkeslösheten förmå dem till tjufverier, rån , ja till och med till mord. Emedlertid äro de icke såsom lättingar förfallne till något rigtigt straff. Likväl skickas de till våra allmänna arbetsinrättningar, men desse som borde tjen* till förbättring, äro, efter nuvarande inrättning, fullkomliga lärosäten för alla möjliga odygder. De sitta der i sällskap med stora hofvar och utgå derifrån merendels utstuderade skällmar. Såsom fångar tynga de å kronans Cassa och deras mängd sätter granskapet af deras fängelse uti en otrolig oro Förmodeligen kunde de göras till nyttige medborgare och till'ka deras egen lycka beredas, derest man använde dem till uppodlingar och colonisering, hvartill vårt glest bebodda land lemnar sä ymniga tillgångar. *3* Den 5 Februarii. Man torde invända, att Staten icke har rättighet genom tvångsmedel anställa coloniseringarj men kan Staten äga rätt att innesluta lättingar i fängelse, så kan den använda dem till ofrugtbara trakters uppodlande. De böra likväl utgöra en särskilt Colonie och icke vara tillsammans med andra Colonister; ty af första eller kanske äfven andra generationen, kan man icke vänta det dygdiga förhållande, som endast igenom en bättre uppfostran kan vinnas. Det torde sägas, att, ägande afsky för arbete, sådane lättingar icke qvarstanna vid odlingen, utan rymma. Till en del kan det väl hända, likväl mindre om de tagas i början af deras landstrykning, då de ännu icke hunnit blifva fullkomligen demoraliserade. Dessutom kan hoppet att blifva ägare af den jord de odla, gifva mången håg att qvarstanna och bosätta sig; och de, sorn på detta sätt återvinnas, ehuru få de än skulle vara, äro dock en vinning för landet och en välger-j ning mot menskligheten. Uti andra länder t. ex. i Holland och Schlesvig äro Colonier inrättade, för hvilka Regeringen visserligen gjort uppoffringar till första inrättningen, men återvunnit det mångdubbelt igenom odlade trakter och arbetande medborgare.
vilkor: E n Obligation erhålles mot 13 inbetalningar af kr. ; T v å Obligationer mot 13 inbetaln. af kr. 5 i mån; F e m Obligationer mot 16 inbeta ln. af kr. 10 i mån. Tvänne utlottningar årligen. Fullständig beskrifning sändes mot 10- öres porto. 30 till k r. [löii] Vexelkontoret, Skeppsbron 36, Stockholm. Stärkelse, Bröstoch lungskyddare, Till täflan med 10 års dotter önskas i god familj på landet en frisk jemnårig flicka till inackordering. God vård och undervisning af skicklig lärarinna utlofvas Vidare meddelar fru H. H A L L, Jönköping. svenskt fabrikat, gifver linnet, utan att förstöra det, en bländande hvil fä-g. Till salu hos alla specerihandlande i ribästa medel för att undvika fa lunginflammation och lungkatarr. Säljas i 4 storlekar, för barn, 2 å 2: 50 pr st., och större 3 å 3: 50 pr st. expedieras mot efterkraf af [G. 11543] [147S] Begagnade frimärken köpas till högsta pris. Uppgift å valör samt antal af äldre och nyare sorter, sändas, helst med utsatt pris, till » Philatelist&gt;, Nässjö. [G. 208] [1479] Oscar Rydström § (g. ket. Går den rom, som finnes i flsk, som hunnit dö, an till kläckuing, och hur bör tillvägagås vid fiskodling? Hvilket nation * lslöseri vi begå, då vi anrätta rom som födoämne, är ju lätt insedt. S. Hvilken lärobok i stenograf! är den bästa för nybegynnare? Pris? » Vetgirig skolgosse ». En ung oerfaren husmoder fiägar, hvad man kan använda tomma tändstickslådor t 11. Hvilken är den skickligaste lä- raren i labiologi? Är det möj igt, att et ' godt resultat kan vinnas, huru lang tid behöfves och hvad är priset? Tacksam om skyndsamt svar erhälles. Döf prenumerant.
St. att bestämma om socknarne eller skolorna skola hädanefter uppbära den; men jag tror, att om socknarne anse sig äga någon laglig rätt till återvinning, så må de giira sin talan härom anhängig vid domstol, och dä erhålla de den rätt, som domaren kan finna öfverensstämma med författningarna. Att inför R. St. åberopa denna återvinning, såsom en rättighet på grund deraf, att helgonskylden för en del socknar blifvit vid 1840 års riksdag medgifven, lärer svårligen kunna gillas. Om nu helgonskylden borttoges, komme den att gå ifrån skolan till socknarne, och derföre var det nödvändigt för R. St. vid 1840 års riksdag att anvisa medel till ersättning ät katedralskolan i Lund. Förhållandet då, var icke detsamma sorn nu. Jag tror derföre, alt StatsUtsk. hade rättast förfarit, om det bestämt ett visst anslag och gått försigtigt tillväga. Jag anhåller om bifall till betänk. Hr von Hartmansdorff, Äng: Det förundrar mig icke, alt socknarne vilja befrias frän en ärlig utgift af 7,000 ndr, icke heller att här närvar, landsfor från landskapet yrka en sådan befrielse för detsamma. Men månne det är skäl för R. St. att villfara denna önskan? Kan Slaten umbära den ifrågavar. summan? Nej! penningar måste dä utgå från någon annan; men från hvem? Troligen från någon af de öfrige delarne af landet eller från det hela. Skulle vissa skattskyldige, som af ålder utgjort en skatt, derifrån befrias och skatten åter läggas på andra, bör sådant icke ske, med mindre giltiga skäl dertill framläggas. StatsUtsk. har, på grunder, som för II. o. Ad. redan blifvit uppläste, tvertom visat hvarföre R. St. icke borde villfara denna begäran. Hr von Rosen har sagt, att det är på rättsgrund församligarné begära denna lindring. Om så förhölle sig, hvarföre hafva de förorättade gått till Konungen i Statsrådet och begärt Hans biträde att få denna eftergift af R. St. beviljad; hellre borde de gått alla rältegängsinstanserne igenom till K. M. i högsta domstolen.
Ilen lön jag begär alt dessa nya professioner matte erhålla, är, förutan fria boningsrum uti den blifvande Laboraloriilokalen, 2.000 r:dr Joko ärligen och jag skulle snarare önska att kunna föreslå den ännu högre för att vid institutionen fästa utmärkfare eapaeiteler, hvilka eljest så lätt lockas att ingå uti mera vinstgifvande industriella företag och derigenom icke blifva i den stora skala verksamma och gagnande som jag skulle anse vara för landet nyttigast. öfvertygad att vår Regering endast med utmärktare lärare, liesöker dessa Universitetets professioner, men inseende tillika heliofvet för landet af alt uti special-ut gren ingar få lärare-ämnen bildade, föreslår jag •alt en mindre summa af 300 r:dr b teo mätte anslås för sädane yngre personer, hvilka pä det blifvande nybyggda laboratorium söka att skaffa sig en högre kemisk praktisk bildning samt der blifva engagerade såsom biträdande underlärare, och då jag anser att. icke mindre än 4 under-lärare behöfves för att ändamålsenligt sköta och handleda det antal af 80 studerande hvilka jag tror uppehålla sig vid Upsala Universitet såsom begagnande sig af undervisningen i kemi, anser jag att Staten, med en årlig utgift, af 1,200 r:dr b:ko för dessa fyra under-lärare, kan för framtiden hafva betryggat sig för att alltid bekomma skickliga sökande lill de lärarebefattningar hvilka i olika utgreningar behöfvas och af hvilka jag här endast vill omnämna : landlbruksskolor. bergsskolor, slöjdskolor, och hvilka i framtiden synas blifva vida flera än för närvar. För att. derjemte kunna så fort som möjligt få institutionen uti ett någorlunda ändamålsenligt skick, förestår jag att 12,000 r:dr b:co mätte anvisas att för en gäng utgå till apparaters anskaffande. Då jag har mig bekant att olika samt stundom dyrbara apparater numera erfordras för en ändamålsenlig kemisk undervisning och då jag tror landet hafva ett desto större gagn, ju förr vi få den kemiska vetenskapens läror spridda uti nationel), anser jag att vi härutinnan icke böra gå alltför långsamt tillväga, emedan vi i sådant, fall blifva efter uti industriel utveckling.
Det återstår nu för Kongl. Maj:t allenast gifva Riksens Städners Stats-Utskott tillkänna, att Kongl. Maj:t i Nåder anbefalt, ej mindre Committerade för allmänna medels förvaltning, än Krigs-Cornmitéen, omedelbarligen lemna SlatsUtskottet alla de upplysningar eller beräkningar, Siats-Utskottet, för desse angelägenheters utredning skulle anse sig vidare erfordra. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott &fc, CARL JOHAN. B. C. Qviding.”, Hvarvid var fogadt det åberopade underdåniga förslag öfver Krigs-Fondens skulder och Stats-Utskottets Fetunkahden. 16S1 tillgångar vid slutet af år 1817, som härjemte i afskrift bilägges; Och har Stats-Utskottet dessutom från Herrar Comaaitterade för Allmänna medlens förvaltning fått emottaga Räkenskapen för den tid, som förflutit, sedan Riksens Ständer vid 1815 års Urtima Riksdag erhöilo del af denne förvaltning och den samma granskade, nemligen Subsidieoch Krigsfonds-medels rakningarne för åren 1815, 1816 och 1817. Hvad Kongl. Maj:t i denna Nådiga skrifvelse täckts tillkännagifva angående liquiden af Krigsskulderne och förre Kongl. Famillens af Riksens Ständer vid sista Riksdagen medgifne arfs-ford ringar samt enskildte förmögenhet, har Stats - Utkottet härmed skolat Riksens Högiofl. Ständer meddela.
65 bestämdt stadgande bordt meddelas derom, att de föreslagna stämplings-åtgärderna endast skulle tillämpas å nya eller obrukade kortlekar, lades till liand lingarne. och 4:o Ståndet biföll, hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 37, tillstyrkt, att det parti kort, som af tillverkaren anmäles till utförsel, bör i närvaro af Riksgälds-Contoirets elier Landshöfdingens ombud och vederbörande Tullkammare-föreståndare på fabriken inläggas uti omslag och med desse embets mäns sigill förseglas, samt derefter kunna till utrikes ort, efter behörig anteckning i Tullkammaren, alföras. S. D. Föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 175, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 142, öfver väckta frågor om antagande af förslagen till allmän Civiloch Criminal-Jag, eller vissa delar deraf; och dels andra dermed gemenskap egande, af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer, angående nämnde förslag, den 24 Mars 1840 aflåtna Nådiga Skrifvelse föranledda motioner. Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 142, vidblef det fattade beslutet, med följande förändringar: a) att, i afseende på organisationen af den föreslagna Lag-beredningen, i stället för bestämmelsen i Betänkandet N:o 142, ”samt tre andra lagfarne män,” etc., må införas dessa ord; ”samt fem andra lagfarne män,” etc.; b) att Utlåtandet N:o 175, angående tiden för fulländandet af Lag-beredningens arbeten, gillas, och c) att Rikets Stånder må till Kongl. Maj;t i underdånighet frambära den önskan, att Tableau-Comitéen numera måtte upplösas. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en, med anledning af 56 §.
Robert M-erdäniga anhållan, att äterwinna försupen tid till begagnande af den för honom af Kongl. Maj:t s chäder utfärdade Resolution, att adopteras under fin flägtinges .s»r. ^lexanäer 8k-to„s Adeliga Ättoch Nummer^ Aug H44. — utlätande öftyer Hr. Lf - Regifter. 15) wersten l^-aebans anhällan om befrielse frän den, jemte Zntroductions-Summans erläggande, pqbudne afgift till Adeliga Jungfru-Stifts Casian, Sept. 376. 499. om förskott af Riddarhus-Easian till Förläggaren af Ridderstapets och Adelns Protokoll ivid 1789 ärs Riksdag, Sept. 478. 559. med Förslag huru Ridderstapets och Adelns Deputerade wid Markegängs - Taxors sättande mage utses, <vct. 4196. 4217.4305; Nov. 78. med öfwerlemnande af Introduktions Documenter för Majoren Olok lacob RsnZsI och desi broder Capitaine» 6»rl ^xel R-mgol, hwilke under, Adeliga Ätten von kost blifwit adopterade, <l)ct. 4617. HZ2. — med ett Sammandrag af Ridderstapets och AdelnS ännu ätcrstäende Privilegier, cv t. 4620. — med förslag till en ny Riddardus-Ordning, <vct. 4-29. L02. Z. 537. 586. förnyad redaktion deraf jemte förslag till undcrdänig strifwelse med anhällan om Kongl. Maj:ts Nädiga stadfästelse dcrä, Mars i;?7. i5r2. med Project till Instruktion för Riddarhus - Direktionen, Riddarhus Sekreteraren och Riddarhus Fiscalen, Nov..i4g2.
Jag vill likväl vid detta tillfälle icke ingå i någon granskning af de två första punkterna af förslaget, nemi. om enskilde delegares inträde i Banken för en summa af 5 millioner, och om en förändrad styrelse af denna inrättning; ty för att härom kunna yttra min mening, skulle jag nödgas göra vissa förutsättningar, hvilkas närmare förklaring och motivering skulle leda mig för långt ifrån ämnet; utan jag öfvergår till de punkter, deruti förslaget förefaller mig dels något otydligt, dels äfventyrligt., och öfver hvilka man Irån motionärens sida måhända kan vänta sig någon förklaring. Hr Akerman föreslår, bland annat, att den nuv:de utlåningen i Banken å fastigheter på landet samt till städer och korporationer skulle uphöra, samt att fastighets-belåningen skulle öfverflyttas till Hypotheks-föreningarne, hvilka i utbyte mot sina obligationer skulle öfvertaga de fordringar och hypolheker, som Banken nu eger för dylika lån. Mot sjelfva grundtanken i 488 Den 38 November f. to. detta förslag, har jag icke något egentligt att erinra; ty det är onekligt, att en så beskaffad lånerörelse, som fästighets-belåningen, icke är hvad man kallar bankmessig, och icke lämpar sig väl för en anstalt, som till en del måste hafva sina tillgångar disponibla, till följd af dess bestämmelse att vara en sedel-utgifvande vexelbank. Men månne tiden för en sådan omorganisation nu vore tjenlig?
Jag inser icke riktigt, hvad sammanhang den af Hr Dalman nu gjorda anm:n har med frågan om preklusion; ty det är naturligtvis lika mycket bidragande till upskof med den 94 Den 14 Jall t. m. slutliga utdelningen i massan, ehvad dylika till beloppet obestämda fordringsanspråk göras före eller efter inställelsedagen. Om således ett stadgande i den angifna syftningen här vore af nöden, skulle det vara lika behöfligt, vare sig preklusionen uphäfves eller ej. Ur rent doktrinär synpunkt kan det äfven ifrågasättas, huruvida fordringsanspråk af omförmälde beskaffenhet lagligen kunna väckas, ehuru jag icke vill förneka, att de i lagskipningen blifvit godkända. Då jag emellertid icke är beredd att för ögonblicket afgöra, om det löreslagna stadgandet, i olikhet med hvad jag i alla främmande lagstiftningar erfarit, må här kunna inflyta, och då jag icke vill motsätta mig någon slags förbättring, der sådan kan göras, så vill jag icke bestrida den påyrkade återremissen i den syftning, som Hr Dalman föreslagit, dock med den reservation, att jag inom Utskit får betänka mig, innan jag förklarar mig beredd att bifalla förslaget eller icke. Hr Dalman: Jag tackar Gr. Sparre för hans benägenhet att gå mina önskningar i detta fall till mötes, och jag instämmer med honom deruti, att det icke är nödvändigt att det löreslagna stadgandet göres endast i anseende dertill att preklusionen uphör. Jag ber dock att få nämna, att jag icke funnit någon lämpligare § än den nu förev:de, der detta stadgande kan inflyta. Det är mig dock likgiltigt, hvar det intages, men jag kan icke medgifva, att preklusionen försvinner, med mindre ett dylikt tillägg eger rum. Gr. Mörner: Jag anhåller att, beträffande den nu före dragna 80:de gm, få till LagUtsk:ts Ordfide framställa en fråga. Der förekommer, att efter inställelsedagen borgenär får anmäla sig för att få sina fordringsanspråk uptagna och pröfvade, oaktadt han icke iakttagit inställelsetiden.
Förslag till Förordning, om de Handtverk, som utom Burskap fd a Landet idkas; sa ock om den Landtmannen förunnade Handelsoch Slöjde-frihet. §. 1. Landtmän skall vara medgifvetj att antin1* gen Sockneeller Häradsvis, eller gemensamt för flere Socknar inom ett och samma Härad , till Handtverkare eller Gerningsmän antaga Svarfvare, Malare, Skräddare, Skomakare, Smeder, Glasmästare, Murare, Trägårdsmästare, Sadelmakare, Garfvare, Snickare, Hjulmakare , Tunnbindare, Timmermästare, Krukoch Kakelugnsmakare. Förslag'. §. a. Desse Handtverkare antagas af Socknemännen, och blifva, nar Sockenstämmo-Protocoll derom hos Konungens Befallningshafvande företes, försedde med dess förordnande eller gerningsbref, hvaruti äfven efter Socknemännens pörslag samt förekommande omständigheter bör bestämmas, om och till huru stort antal Gerningsman behöfver och eger försvara tjenstehjon till biträde i handtverket; dock vare Gerningsman förbudet, au till slikt biträde betjena sig af Gesäller och .Lärlingar, som i sådan egenskap blifvit hos Handtverkande Borgare antagne. §. 3. Uppå anmälan antingen af Socknemännen eller af Gerningsmannen, hvilken sistnämndes dock bör vara förut anmäld vid Sockenstämma, utfärdas för honom af Konungens Befallningshafvande afsked; derest ej Contract emellan honom och Socknemännen annorlunda föranleder. §• 4. Alla ofvannämnde Gerningsmän komma att erlägga Gerningsören till det belopp, som nu är eller framdeles kan varda stadgadt. §• 5- Gerningsman må ej idka sitt handtverk till biträde åt någon utom den Socken eller district, Förslag. 435 för hvilket han är antagen. Sker det, vare han underkastad lika ansvar med dem, som idka borgerlig Handtverks-näring, utan att deri hafva vunnit behörigt inträde. §. 6.