Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror mig först böra fästa uppmärksamheten derpå, att i8a3 års Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande Creditivet för ConvoyCommissariatet, innehåller ej allenast, att i stället för de 66,666 R:dr 32 sk., som af Sjötullsintraderne förut årligen varit anslagne till ConvoyCommissariatet, ett motsvarande Creditiv skulle anvisas på RiksgäldsContoret, att begagnas i mån af behofvet och mot Commissariatets förbindelse, utan ock följande mening: hvarefter vid nästa Riksdag kommer att för ordnas, hura de medel, som, på grund häraf, kunna för StatsVerkets räkning lyftas, böra ersättas, Desse ord: för StatsVerkets räkning, utmärka, att ersättningen borde utgå af så - Den 7 Maji I. m. i3t dane medel, som annars gå till Statsverket, och således icke, att ConvoyCommissariatet skulle stanna i någon återbetalningsskyldighet. Också innefattar ej Commissariatets afgifne förbindelse någon återbetalningsskyldighet, hvilket StatsUtskottet äfven antydt uti det Betänkande, som nu är föremål för öfverläggning. Jag tror derföre det rättaste vara, att medlen afskrifvas. Ty om Staten skall ersätta dem, blir förhållandet detsamma , och afskrifningen leder blott till enkelhet i räkenskaperne. Hvad åter angår den fråga, om meningen med Creditivet varit rättighet till årlig lyftning, torde jag få erindra om hvad, som redan i sista Plenum upplystes, att Ständernes underdåniga Skrifvelse den 20 November 1828 innehöll, att det förra årliga anslaget till ConvoyCommissariatet af 66,666 R:dr 3a sk. skulle uppföras på 3:dje Hufvudtiteln, och att ett motsvarande Creditiv skulle från RiksgäldsContoret hållas ConvoyCommissariatet tillhanda. Att ett emot förra anslaget svarande Creditiv icke kan bestå i ett enda anslag af ofvannämnde summa, synes mig vara temligen tydligt, då det förra anslaget utgick i 5 år till samma belopp för hvarje år.
Bankens credit inom landet beror fastmera derpå, att de sedlar, den utgifter, af Statsmagterna förklaras lika med mynt och att det såsom sådant i Kronans uppbörd emottages. En Bank skulle till och med, i afseende på inre rörelsen, utan metallisk valuta kunna obehindradt röra sig, endast Statsmagten erkände dess sedlar i uppbörden; den allmänna rörelsen kunde då icke undvara dem, och deras värde vore helt och hållet oberoende af deras förhållande till någon silfverfond. Men för de yttre förhållandena är silfverfonden nödig, ehuru någon annan proportion för den i förhållande till sedelemissionen icke kan positivt bestämmas annorlunda, än att en solid Bank aldrig skall sätta sig utur tillfälle att på dagen inlösa de sedlar, som presenteras; och i förhållande härtill måste dess functioner bestämmas och dess lånerörelse efter behofvet utvidgas eller inskränkas. Vid detta af mig upplysta förhållande ser jag ingen vinst för Statsbanken, men väl för den enskilde att få inträde der. Jag afstyrker sålunda på det högsta motionen. Med detta mitt yttrande har jag likväl icke velat bestämma Statsbankens företräde framför privatbanker. Om detta företräde tvistas ännu i hela verlden, och utgången af striden han ej bestämmas, förrän erfarenheten gifvit utslag. Men det vissa är, synes mig, att då man äger en Statsbank, bör man ej lättsinnigt skänka bort dess vinst åt enskilda, minst i ett land, der den så väl behöfves till styrka för realisationen och understöd åt näringarna. Gr. Cronhjelm: Ju flera gånger Frih. Cederström i dag yttrar sig, desto tydligare finner man, att han anser de garantier, Banken nu äger, fullkomligt tillräckliga; och jag vet då icke, hvartill den nya redactionen af 72 §. Reg.F., hvilken likväl Frih. försvarade såsom cn behöflig och ytterligare garanti, skulle tjena. Frih. har sagt, att inga nya rättsförhållanden och ingen ny säkerhet behöfves. Jag troivisst ock, att så är; men om principen, som ligger till grund för motionen, är riktig, böra vi godkänna den; det beror på a38 Den i3 Bl ars f. m. Utsk. att undersöka, om dess tillämpning nu ur behöflig.
Af någon annan än Rikets Ständer meddelade befallningar, angående användandet af Riksgälds-Contoirels tillgångar eller förvaltandet af samma Verk, få icke af Fullmägtige ållydas och efterkommas; varande Fullmägtige, för sina åtgärder i denna egenskap, Rikets Ständer eller deras Statsutskott och Revisorer allena redo skyldige samt kunna icke för sitt förhållande till ansvar i laga ordning ställas, utan i följd af Rikets Ständers eller deras Revisorers beslut eller, emellan Riksdagar och Revisioner, genom Rikets Ständers Justitiae-Ombuclsman f^o §. 2 mom. Riksdagsordningen). ö 8 §. Fullmägtige må icke, genom underdåniga tillstyrkanden, bereda bifall till sådant, som strider emot de för Riksgälds-Gontoirets inrättning och förvaltning stadgade grunder, eller på annat sätt leder lill inskränkning i Rikets Ständers rätt alt om detta Verk förordna, 9 §• Till ledning vid pröfningen och afgörandet af förekommande ärenden, för hvilkas behandling antingen icke några eller mindre liliämplige och bestämda föreskrifter blifvit af Rikets Ständer meddelade, ega Fullmägtige att af Rikets Ständers Revisorer begära råd och yttranden. 10 §. Fullmägtige tillgodonjuta för sina gerningar och yttranden, under utöfningen af sin befattning, enahanda skydd och säkerhet, sorn uti 110 och 111 §§. af Regerings-Forraen är Riksdagsmän tillerkänd (70 §. Riksdags-Ordningen), 6 Stats-U tslcottets Memorial, J\7:o Soy. M S. Såsom honorarium åtnjuter hvarje Fullmägtig Sexhundra Sextiosex Riksdaler 32 skillingar årligen, hvarförutan Fullmägtig, som ej är i Stockholm bosatt, eger att för en resa årligen till och från hemorten uppbära kostnadsersättning, beräknad efter skjuts för två hästar. ingående Fullmägtiges sammankomster 12 §. Adla Fullmägtiges behandling tillhörande mål skola inför Fullmäktige, vid deras sammankomster, föredragas och få endast der afgöras. i3 §.
Skola vi icke tro, att lwad vi har viima endels, det få vi .där helt? » r0ch för att &amp; e t &amp; $ till detta möte - skola vi tveka att deltaga i det rnkngt~isenstämmiga rop, som i dessa dagar inom vårt land höjes för Battre va.rii om rar ungdom? »: i:) Ordföranden uppläste därefter nedanstående resolution, till hvilkeii de närvaraiicle enhälligt anslöto sig: wEnlr lir brukspatron Higo Tainin till riksdagen iiillmnat en niotioii, so111 &amp; syftar att frainkalla ktglrder till bekämpande af ett sainliallsondt, hvars yttringar sprida fördarf och, elände i vida kretsar och iindergriifva den allmiiiina nioralen, ena sig niötets deltagare i uttalandet af sin lifliga glädje öfver, att denna behjärtansvärda angelägenhet koinmit under riksdagens onipröfning, ocli i littryck af varm erkänsla för alla, som söka att befriinija den. Dk det ar kvinnan i sa~nliallets alla lager, som inest drabbas af de lidanden, hvilka aga I *) De bfidtil föredrag, Iivilkas iiineli511 vi liiiï i hiif \ wMrag Atergifvit, Rterfiiiuas i sin helhet i den broschyr om rKvinnoniötet p5 hôtel Continental, soin i dagarile utkoiiimit. Under rubfik ~Förpostf3ktning » ar likaledes dokt. L. Lindroths föredrng i sedliglietsfiAgau, hnllet vid mötet S liôtel Continental den 12 Mars, tillgiiugligt i bokhaiideln. sitt uppliof i osedligliet, d&amp; det ar kvinnan, hvilken det närmast &amp; liga ger att såsom moder eller iippfostrarinna värna oni det uppväxande släktet, bör det afven tillkomina henne att skänka lir brukspatron Taniins adla striifvniideii det moraliska iinderstöd, soin står i hennes makt att gifva.
Men utgångna ur samfällda val, skulle dessa Ståndselementer, som, för att Jätta öfvergången och hindra denna att blifva alltför våldsam och förstörande för något intresse, man sålunda till en början nödgades qvarlemna, blifva omflyttade i en ny bättre och helsosammare jordmån; de rötter skulle blifvit afsknrne, genom hvars tor slåndsegoismens gill insugits; ädlare och skönare frukter boide derföre snart vara alt förvänta. Lång tid skulle dessutom nog icke förflyta, innan amalga - D e ii ig A j> r i I f. m. mationen blefve fullkomlig. Med dessa åsigter till stöd oell att försöka deras tillämpning ännu mera styrkt genom de fordringar jag här sednast ånyo hört upprepas, liar jag i mitt förslag antagit valbarhetens delvisa begränsning inom Stånd. Jag har nemi. föreski ifvit, att halfva antalet af folkombud i riksförsamlingens första kammare skall utgöras af borgare och bönder, då andra hälften deremot kan fä utses utan afseende på stånd. För att åstadkomma detta, har jag, bestämmande ledamöternes antal i första kammaren till 180, delat hela landet i 90 första kammarens valdistrict och gifvit hvardera bland dessa rätt att sända tvänne ombud, men med föreskrift att den ena af dessa ombud ovillkorligen skall vara borgare eller bonde; borgare när stadsrätt och bonde när häradsrätt är valförrättare inom districtet. Som stadsrätt skall vara valförrättare, när stad af 1 , 2, 3, 4 ordningen, eller enligt el t alternativförslag med minst i5oo innevånare, inom dislriclet är belägen, blifva åtminstone närmare 5o folkombud i första kammaren ledamöter af nuvar. BorgareSt., och omkring 4° sådana ombud skola komma att utses bland personer tillhörande nuvar. BondeSt.
Olägenheterna häraf kunde blifva många, och då hela den manliga befolkningen ända tili 50 års ålder stöde under Militär-befälhafvarens order, syntes det vara nödvändigt att någon magt funnes, som kunde upprätthålla och bevaka gränsskilnaden emellan befolkningens militära pligler samt deras borgerliga frioch rättigheter, emellan mililär-anordningarnes tillbörligt raska utförande och de civila myndigheternas magt att hålla dessa mililär-anordningar inom af lag bestämda former. Ehuru någon olägenhet ej för närvarande vore för handen deraf att den civila och militära magten var förenad hos samma person, kunde likväl sådant under andra förhållanden än de nuvarande medföra betänkliga följder; hvadan motionären, med afseende på framtiden, ansåg sig böra föreslå, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit fästa uppmärksamheten på olägenheterna deraf, att på Gottland, i strid med 46 § Regerings-Formen, hvilken förbjuder General-guvernörskaps upprättande här i riket, och till olägenhet för Landshöfdingeoch Mililär-befälhafvare-embetenas tillbörliga handhafvande, dessa embeten läggas i samma persons hand, samt anhålla att, vid den nu varande Landshöfdingens och Militär-befälhafvarens afgång, särskilda personer måtte till dessa olika embeten utnämnas. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 136.
41. dito om antagande af en Författning, angående straffarbetes och fän gelsestraffs verkställande i enrum. 42. dito angående uppförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbot tens Lappmarker, hvilkens aflöning för närvarande utgår dels från det å Riks-statens Åttonde Hufvud-titel uppförda reservationsoch förslags-anslag till Lappmarks Ecklesiastik-verket, dels i så kallad Näst. 43. dito angående afsöndring af jord från kronolägenheterna Hushagen, Köpingsön och Byslätten i Köpings socken af Westmanlands län, för utvidning och Tätning af Köpings å. 44. dito angående bibehållande af det vid 1853—1854 års riksdag till om byggnad af Långebro vid Christianstad anvisade statsbidrag 45. dito angående eftergift af den framlidne Öfversten m. m. Israel af Eken stam, i egenskap af Chef för Westra Tull-distriktet, till ersättande ådömde andel utaf Tull-kassören G. E Bergvalls balans. 46. dito angående försäljning af tomtplatsen efter Kronans nedbrunna span måls-magasinshus i staden Carlshamn. 47. dito angående användande af de å stats-anslaget för båtsmans-beklädna den åren 1849 —1851 uppkomna behållningar. 48. Skrifvelse, angående väckt fråga om ersättning till Rektor i Lindes stads-skola för honom frångångna djekneeller socknegångs-penningar. 5 M 49. Skrifvelse, angående ökadt anslag för Gymnastiska Central-Institutet. 50. dito med förslag till författning, angående Stämplade Pappers-afgiften samt hvad vid kontrollen och uppbörden deraf bör iakttagas. 51. Proposition, om förändringar i lagstiftningen angående tull och andra dermed förenade afgifter. 52. Svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens för längning. 53. Proposition, i fråga om erforderligt statsbidrag till upprätthållande af den Ar méens Pensions-kassa åliggande pensionering.
För postens förskaffande vintertiden emellan Wisby och Klintehamn, hvarifrån den med en skonert eller båt, efter omständigheterna, afgår till Böda på Öland, äro 1TV mantal anslagne till posthemman. 19 Under sommarmånaderne forlskaffas posten genom ett af postverket byrdt ångfartyg mellan Wisby och Slockholm, samt Wisby och Calmar eller Westervik, en gång i veckan åt hvardera hållet. Gottland är för tullbevakning försedt med en tullkammare i W7isby och indeladt i 6 strandbevaknings-inspeklors-distrikter, nemligen: Klinte, Rohne, Ljugarn, Kattbammarsvik, Slitö och Kappelshamn, och i 3 strandbevakningsuppsyningsmans-distrikter, nemligen: Burgsvik, Kylley och Fårösund. Lotsar, under uppsigt af en Lolsfördelnings-Chef, äro stationerade uti Wisby stad, Westergarn, Klintehamn, Burgsvik, Enevik, Stockvik, Rohne, Ljugarn, Flerrevik, Kattbammarsvik, Slitö, S:t Olofsholm, Kylley (hvilkets lotsar äfven inlotsa lill Lörje, Wallavik och Wärna), Lergraf, Fårösund, med särskilde lotsar vid hvarje inlopp, Lulterhorn, Ahr, Kappelshamn och Hallshuk I följd af år 1827 med jordägarne vid desse lols-stationer uppgjorda koutrakler, hafva samtliga lolsarne blifvit inrymda i besittning af åt dem upplåtne lägenheter. Tabellen upptager det antal skattlagde tullmjölqvarnar, som för närvarande finnas i Länet. Sedan sista berättelsen hafva 2 qvarnar blifvit skattlagda, och räntan å en förmedlad, hvarigenom qvarnränlan tillökats med 29 sk. 6 r:st. 1 det hela har Länets jordebokssumma härigenom ökats så, att då densamma år 184-7 utgjorde 12,227 R:dr 27 sk. 10 r:st., utgör den vid 1850 års slut 12,228 R:dr 30 sk. 7 r:st.
— N:o 336. med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, angående bildandet af en fond lill understöd för afskedade folkskolelärare. •— N:o 338. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N: 273, angående rusthållarnes inom Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggandet af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras. — N:o 339. med ytterligare fortsättning af förslaget lill Reglemente för Riksgälds-kontoret. IX. B. 401. A. 592. — N:o 340. i anledning af väckta motioner, dels i fråga om ändring uti redan bestämda vilkor för den af Rikets sednast församlade Ständer lemnade garanti i afseende på anläggnings - ( 136 ) kostnaden för en jernväg emellan Örebro oall Hulls lastageplats vid Wenern, dels angående ifrågaslälld utsträckning deraf till Köping. IX. B. 399, 400, 403, 447, 497, 521, 550. A. 583. U. 618, 623, 626. A. 651. E. 660. A. 661. Stats-Ulskoltets Memorialer, Belånkanden och Utlåtanden. — N:n 341. med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets Reglemente, angående detta verks inkomster samt upbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsm. fl. medel. IX. B. 399, 400. A. 592. — N:o 342. i anledning af väckt motion om låneunderstöd för Stora Barnhuset i Stockholm. — N:o 343. i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 298. — N:o 344. med förslag lill de 2:ne sista afdelningarne af Reg lementet för Riksgälds-kontoret.
Cathar ineberg och Marieholms Landshöfdinge-boställen, ersättning till) de dagsverks-skyldige derunder 022. Cathedral-skolan i Lund. anslag derför . Cavallerioch Artilleri-hästars remontering, m. m 44- 202, — Regementena . ibid. Cederschiöld, Professor, arfvode åt 63, 219. Chalmerska Slöjde-skolan, angående 6ir 217. Charta i fver Scandinavien, dess utgifvande 354, litt. E. 435, lill. E. Charta Sigi/latce, om Riksgälds-Contoirets befrielse derifrån .. i3. — Verket 4°> 193- ChartorStatistiska öfver Administrationens serskilda grenar » . . 0Ö4, litt. F. Chausse'e emellan Westerås oall Fahlun 354, Flt. C 435, litt. C. Cherniska Blekeritr i Norrland 354, Fil. F. 435, litt. F. t R Cholera, om befrielse fran ersättning af uppbär ne förskott tiil utgifter derför 3i5, 357. — Creclilivetj angående afskrifning af lån derå . 47- Cimbritshamn, upprensning af hamnen derstädes . 354» litt. C. 435, litt, C. Sluss-anläggning derstädes Clara Elf, Clerecioch Läro-Verken Codifiering af Lagförslagen, kostnaden derför Commendanter å fästningar, ersättning åt, för förlorade sportler . — Staten C omin erce-C olle ginni om Revisorernes granskning, angående dess tillstånd och förvaltning Communicationer, lättade, angående 354, litt. C. Constantinopel, anslag för Beskickningen derstädes .
Full af fasa, sitter jag då och känner, hur ett stort tomrum vidgas inom mig, jag svarar på hans ord, mekaniskt och frånvarande, så att jag tycker mig höra min egen röst, se mina egna anletsdrag göra automatiska grimaser och mina händer utföra onaturliga rörelser för att inbilla honom, att den döda massa, han har framför sig, ännu är vid lif, och jag förvånar mig hela tiden, att han ingenting märker. I synnerhet är det ohyggligt, när jag måste skratta. Ty jag hör alltid detta mitt eget skratt, och jag lyssnar därpå med misstänksam uppmärksamhet för att utröna, om det ej ligger en falsk ton däri, som kan röja mig. Ett sådant samtal vållar mig en ansträngning, hvilken pressar svettdropparna fram på min panna och medför en utmattning som efter utsväfningar och nattvak. I synnerhet är det förvånansvärdt, huru jag numera mottager en förolämpning. Jag kan på intet sätt afvisa den, min förmåga att endast gifva den enklaste replik är som en stympad lem. Men jag mottager vid sådana tillfällen liksom ett osynligt sting, hvilket träffar djupt. Det är som ett sår, hvilket ej synes lämna minsta rispa i huden, när någon betraktar det, men som, när främmande ögon upphört att finnas i närheten, vidgar sig, fördjupas och förorsakar mig de mest olidliga kval. Det försätter mig i ett raseri, som förskräcker mig själf. Jag ser rödt för mina ögon, och mordfantasier förfölja mig under sömnen. Eller också blir jag som lamslagen. Jag sjunker ihop för det minsta ord, i hvilket jag spårar ens den ringaste missaktning, och jag är lika urståndsatt att glömma som att göra mig den förfärliga känslan, kvitt. Det är en vrede hvilken har hela karaktären af en förtärande sorg. Den väckes af en bagatell, men har på samma gång den besynnerliga egenskapen, att den vidgar sig ända därhän, att den synes omfatta hela den olycka, hvilken gnager mitt lif. Den sätter sig fast inom mig, den följer mig i säng, när jag vill sofva, och när jag vaknar upp, är det den som har väckt mig med svedan af ett glödande järn. Men värst är det, att jag förlorat känslan för mina närmaste.
För anslaget till dessa kanoner äro förfärdigade 2.25 tums refflade kanoner 30 st. 198 st Således finnas nu refflade kanoner tillsammans 138 st. och ytterligare borde 60 st anskaffas för att erhålla 198 st., eller det antal som af kommitterade blifvit föreslaget. Till 168 af dessa kanoner finnas lavetter med förställare och öfrige fordon samt för 3 batterier på 8 kanoner eller 24 kanoner, finnas medel till sådan materiel anvisade Således erfordras anslag till lavetter och fordon för ytterligare 6 kanoner. Ridoch anspanns-persedlar finnas för 20 batterier af 1831 års modell och medel anvisade för dylika persedlar till 3 batterier, eller, med beräkning af 8 kanoner på batteriet, för 184 kanoner. Således erfordras ytterligare ridoch anspanns-persedlar för 14 kanoner. Fördelningen på batterier af 6 kanoner, som redan blifvit för de refflade kanonerna antagen, kan medföra behofvet af ett något ökadt antal reserv-delar och reserv-fordon vid batterierna, hvarjemte ammunitions-vagnarnes antal behöfver ökas till följd af den tyngre ammunitionen för de refflade kanonerna. Rland nu befintliga artillerimaterielen synes äfven ingå ett alltför ringa antal fält-smedjor, och sjukvagnar eller kärror. Kommitterade anse sig derföre böra föreslå: att ytterligare 60 fältkanoner af fullt tidsenlig beskaffenhet anskaffas och likaså hvad af lavetter med förställare, fordon, ridoch anspanns-persedlar, utöfver det nu befintliga, erfordras för 33 batterier på 6 kanoner. Då detta fält-artilleri alltid bör vara fullt brukbart och icke genom tillfälliga omständigheter äfven under fred blifva ofullständigt, anse kommitterade vidare: att någon reserv af kanoner, fordon och öfriga persedlar borde finnas. 38 Utom det för fästningarnes bestyckning afsedda artilleri, anse kommitterade, att ett antal gröfre kanoner eller så kalladt positions-artilleri bör för arméen finnas och föreslå derföre: att 50 stycken groft artilleri af tidsenlig beskaffenhet må anskaffas.
St. vid sista riksdagen behandlade samma ämne, och det är först vid denna riksdag, som fråga upställ om att denna bana skulle undanskjutas för en annan, .lag är, som förut blifvit yttradt, långt ifrån ali underkänna viglen af den bana, som upstått för att täfla med denna, och jag erkänner villigt, alt en bana, som, genomlöpande tvänne Småländska län, förenade Skånes bördiga kuster med Wenern, skulle i många hänseenden medföra stora fördelar, i synnerhet för det medlersta Småland, som derigenom skulle få en stor lyftning; men på samma gång, som jag erkänner detta, måste jag äfven erinra, att dessa fördelar hufvudsakligen äro provinsiella och blott till en ringa del medförande allmännare gagn, då deremot den först påtänkta vestra banan för bela landet vore af den högsta nytta. Denna min åsigt skall jag äfven söka i korthet motivera. Det torde icke för någon vara okändt, alt vår väsendlligasle handel har sin riktning från öster till vester och all afsältningen af våra betydligaste exportvaror går den vägen, äfvensom att en stor del af vår import hämtas ifrån de vester ut belägna länder. Götheborgs handelsrörelse har, till följe deraf, mer och mer stigit, och om en jernbana anlägges emellan Stockholm och Götheborg, samt således sammanbinder Östersjön och Westerhafvel, så kommer den just alt gå den väg, som nu är den vanliga för vår förnämsta handel. Det är gifvet att denna kommunikation äfven måste erhålla en hög betydelse, derföre alt uti Götheborg sjöfarts-förbindelsen med den öfriga verlden är nästan oafbruten och dessutom olägenheten af Sundska tullen icke förefinnes, hvarföre ock nämnde kommunikationsled säkerligen skulle blifva af stor vigt för en möjlig transito-handel. Betraktar man åter förhållandet med denna bana inom landet, så visar det sig, att den, jemte sammanbindandet af Rikets tvenne förnämsta städer, skulle genomlöpa Upland, Westmanland, Nerike, Westergöthland och Bohuslän, och således en betydlig del af Rikets viglignste landskaper samt dervid tillika beröra eller närma sig våra på bergs-produkter rikaste provinser.