Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den strid, som detta skämt En gammal nyårsönskan till ungdomen, uppväckte mellan mitt kunskapsbegär, min fordom gängse bland den skånska allmogen, hade följande lydelse: » Ett godt nytt år, naturliga tacksamhet och min vedervilja mot ^Det är ifver ombord, det är brådska i land, lycka och välsignelse, en bra fästmö (fästman) de oskyldiga personerna, stegrade sig stundom ' Skarpt ljuda styrmans kommandoord, och allt hvad som kärt är! » Och det alltill verklig förtviflan. Xy klockan fyra hvart enda grand varliga tack, som följde på denna nyårshelsAr icke ett skämt, som kan haf va en dyning, vittnade om, att man förstod den djupa lik verkan, både ohöfviskt och syndigt? Skall vara stufvadt och klart ombord. innebörden däraf. Samma slags skämt verkar naturligtvis olika Nyare tiders lättfärdighet parodierade den på olika naturer, och det mest vanliga är vackra helsningen, och ungdomen lärde sig väl, att en förderflig, en olycksbringande brådSVlinuterna jaga hvarandra och fly, att ohöfviskt skämta öfver den tillönskan om mognad blir följden däraf. Aningar, fantasiSom böljor jaga hvarann på haf, ett godt äktenskap, som däri innefattades, och bilder, känslor, hvilka ännu borde hafva slum" Och i morgon, förrn dagen hunnit gry, snart utgjorde själfva äktenskapet ett stående rat liksom hjärtbladen i fröet, tills vårsolen skämt för unga och gamla. Och sä är det kom, väckes till ett sjukligt drifhuslif i bar' jtiar kaptenen order att ge sig af. tyvärr ännu, och det är på denna punkt nets själ, ett lif, som äfven ger sig uttryck i jag vill inlägga ett godt ord för ungdomen. kroppslig ohelsa, särskildt under öfvergångsHär klagas, och det med rätta, öfver det åldern.
Sannolikt har ett stort antal af de Bellmans-melodier, som nu förefinnas, uppkommit genom sammansmältningar af reminiscenser, som blifvit efter behag förändrade, enligt ordens fordringar. Kanske var detta oftast händelsen vid hans egentliga improvisationer; och öfverhufvud torde man kunna antaga, att han – såsom tonkonstnär betraktad – i dessa sistnämnda dels var sjelfständigast, dels förekom sina åhörare sådan. Hvad jag här yttrat, bekräftas ock genom ett minnesvärdt vittsord af den man, som i allmänhet var de Bellmanska melodiernas förste upptecknare, eller hvars ”skickliga hand” (såsom Kellgren förtäljer) ”omedelbarligen flyttade dem från Auktorns röst på papperet”, – Krigsrådet Åhlström; som plägade berätta, att Bellman ganska ofta hade föresjungit honom samma grundmelodier i betydligt olika eller varierade former, och tillåtit upptecknaren, att bland dessa utkora dem, som borde bibehållas. – Att han stundom till olika, ja olikartade qväden begagnade samma melodi äfven oförändrad, är redan visadt och dessutom för mycket bekant, att här tarfva vidare bestyrkningar 74. Man finner emellertid, att han, fastän skyende allt eget omak för sina sångers räddning från förgätenhet, dock ingalunda såg ogerna, om andra åtogo sig bestyret dermed. Den bland hans umgängsbröder, som i hänsigt till orden förvärfvade sig de största anspråken på efterverldens tack, var en Völschow, om hvilken intet vidare är mig bekant, än han lär varit Cornett 75. Äfven i denne nitiske väns uppteckningar kan dock en jemförande kritik varsna mången mindre god läsart, mången till och med förkastlig. Huru mycket oftare måste då slikt inträffa i de afskrifter, som på måfå spridde sig kring landet, esomoftast gjorda högst vårdslöst eller tanklöst, och flygbladsvis tryckta af nästan alla rikets pressar i ett skick, der skriffelen och tryckfelen höllo täflan! Också blef följden häraf en icke liten möda för sjelfve Skalden, när han ändtligen beslöt hopleta sina qväden till utgifning.
480,000,000 slöjd Kursafgift 30 kr. — Betygerhålles. INSTGIFVANDE: Hulda Lundin, Ökning i vinstfonden 1898 Adr. : Tegnérlunden 12. Kr. 33,000,000 Kapten W. A m a n s symaskinskoppling till Direktör C. H. Liedbecks vibrator säljes äfven vid G. H. Liedbecks institut. - A l l m. T e l. 80 87. för utbildande af anordnas i Stockholm tvänne gånger årligen (6 febr. — 6 m a j samt 6 s e p t — 6 d e c), Slöjdinspektris vid Stockholms folkskolor. Prospekt sgäran. LÄRS Ä. ENEQUIST. Prospekt p å begäran. Lundby Skönfärtjeri och Kem. Tvättanstalt, Göteborg, behandlar allt till Herr-, D a m - och Barn-garderoben hörande. Herrkosty mer lagas m. m. o m så önskas. Eget skrädderi. Insände » direkt Edra plagg, s o m tvättss, färgas m. m. G E R M A N S Kraft-Skur-Pulver. emottages t i u Santos-kaffe ä 0.50 pr kg. I:ma Santos-kaffe ä 0.75, 0.85 • » Extra I:ma Santos, högsta kvalité, absolut rent ä 0.90 pr kg. ä 1.20 • &gt; Priserna äro vid köp af minst 10 kg. O B S. s ä n - das alla sorter fraktfritt till köparens närmaste järnvägsstation. Sändes till landsorten m o t efterkraf eller förskottslikvid och profver å samtliga sorter mot 20 öre i frimärken. A l l a sorter äro goda och rensmakande och priserna de lägsta i förhållande till de höga kvalitéerna. OBS.! Profenlig vara och redbar behandling. JOHN JOHNSSONS C. l:sta klass. '
Då frågan är af mindre vigt i det hela, synes mig denna åtgärd kunna och böra undvikas. Deremot förefaller mig, som skulle R. o. Ad. kunna inom sig sjelf afgöra denna fråga, och om jag deruti finner öfverensstämmelse uti R. o. Ad:s tänkesätt, skulle jag icke studsa tillbaka för den utväg, som af Kamreraren sjelf i hans Mern. blifvit upgifven, och äfven af Ridd. Fiskalen tillstyrkt, nemi. att låta denna fråga af - 138 Den 22 Mars. göras genom en compromiss. Om detta skulle beslutas, vill jag föreslå det enkla sätt dertill, att R. o. Ad. genom en skrifvelse till Ridd.Utsk. öfverlemnar åt Utsk., att inom R. o. Ad:s utse 5 ledamöter för att afgöra detta ärende med R. o. Ad. fulla rätt. Orsaken hvarföre jag gör detta förslag, ligger hufvudsakligen deri, att jag anser af vigt, alt icke inkasta denna obehagliga sak i en diskussion, då man kan undvika det. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Denna fråga kan delas i tvenne särskilda delar: den ena ronde den hittills förda undersökningen, och huruvida den varit tillräckligt fullständig, för att kunna återfå det förlorade och upläcka gerningsmauneu; den andra rör:de ersättningen af hvad sorn icke kan återförskaffas. I förra fallet synes genom de handlingar, som äro tillgängliga, mycket återstå alt önska, och jag hoppas, att en undersökning i detta fall skall lemna ytterligare uplysningar. Men, för att ensamt fästa mig vid den sednare delen af frågan, som nu kan behandlas särskildt från den förra, så synes mig lämpligt, att R. o. Ad. vidtager den åtgärd, som af Hr Lagerhjelm blifvit föreslagen och af Ridd. Fiskalen förordad, nemi. att underställa frågan en compromiss. Det skulle för en domstol blifva svårt alt fatta annat beslut, än att å ena sidan antingen fullkomligt frikänna, eller fullkomligt fälla å den andra. Här äro likväl många omständigheter, som kunna tala för en annan åtgärd. Det är sannt att Ridd.
Arfvoden till Hof Cancellerens Ombud vid Boktryckerieme . 1,050: Till pensioner för Commis» sions-Landtmätare, då de taga afsked, förslagsvis * ... a,000: Lön XJnderdanica Skrifvelse^ Lön till nu varande Gommen» danten i Götheborg ; 600; Löner för 3:ne indragne Lärare vid Skepps-Gosse-Scholan i Carlscrona 650: Ersättning för Remiss-Lage lill nu varande Landt-Räntmästare och Regements-Skrifvare . 5,000: Till Lön-understöd för Stocky holms Schol-Lärare iCoT;r Span>; mål å 5| R.dr. , . i 855: 24.— Tionde m. m. tili Presterskapet i Solna för deCarlbergs Kungsgård underlydande Hemman . 125: Assessoren Doctor Hartmans Lön, hitflyttad från Medicinai Staten 266:32.— Pension för aflidne Riks-Rådet Grefve Liljencrantz’s dotter, Friherrinnan Tornerhjelm .250: Dito till Landshöfdingen m. rn. Hans Jana 2,000: — __ Dito till framlidne Stals-Cornsnissarien JVtdegrens 3 ne Döttrar 300: — •— Dito till Directeur Löfving . 333; 16.— samt följande hittills af denna Stats - besparingar utgifne Pensions-belopp: Till framlidne Generalen, Friherre af Klockers Enka 666: 02.—• Bihang tili Rihi-St. Prct, 1S25. lOide Sami. 2 B. XO 146 Underdåniga Skrifvelserl Vice Presidenten Fahnehjelms Enka 500: „ .«—« Stats - Secreteraren Kökeritz's Enka .. 300: ■ Landshöfdingen WanbergsEnka 500: . — Fröken Jägerhorn 50: — Krigs-Rådet 0. Majoren Brunow 9*:
Utsk:t anför vidare, såsom skäl för sin hemställan, att vårt tidehvarfs upplysta och nvttighetsälskande anda lyckats att bereda en mera mångsidigt praktik bildning. Detta lärer väl vara egentliga grunden, hvarför man vill uppskjuta latinundervisningen (ill en sednare klass; men skola vi inrätta våra skolor efter denna grund, så är det bäst, att vi genast börja med ångmachinläran och alldeles icke befatta oss med den klassiska bildningen; men då komma ock våra skolor att skilja sig från alla öfriga länders i Europa, ty t. o. m. i det praktiska England börjar man införa latinundervisningen äfven i realskolorna. Detta inherntas af Doktor Landgrens reservation, hvaraf jag anhåller att l'A uppläsa en del, emedan jag, i likhet med en person, hvilken i denna fråga är min motståndare, anser, att man, isynnerhet i sådane frågor som denna, bör stödja sig på erfarna mäns omdöme och utsago. Jag har visserligen också vikarierat i en skola, men jag vill icke tala om min egen erfarenhet, utan blott åberopa mera erfarna personers. Ihr Landgren kan väl icke af någon beskyllas för att vara konservativ eller reaktionär, och torde således hans ord i denna fråga ega något vittnesbörd. Han säger först: »Den oro, som på sednare liden uppstått rörande ölveransträngningen vid elementarläroverken, umierblåses flitigt af den klassiska bildningens motståndare, som oaflåtligen påyrka: l:o att, emedan öfveransträngning finnes, så måste några ämnen utmönstras; 2:o alt, om några ämnen verkligen behöfva inskränkas eller borttagas, så måste detta i första hand gälla de klassiska språken.» »Hvad nu den första satsen angår, alt öfveransträngning icke kan minskas, annorlunda än genom vissa ämnens borttagande, så är ej svårt att inse huruledes en lärare, som drifves af ovist nit, kan låta ett enda ämne så svälla ut under sina händer, att det ensamt kan blifva tillräckligt att öfveranstränga ynglingarne.»
Utskotten få dervid erinra, att, så vidt motionen angår fromma stiftelser i allmänhet, en stor del af desamma redan är ställd under kontroll af antingen Kongl. Kammar-rätten eller annan vederbörlig auktoritet, hvarföre också Utskotten anse en sådan öfverstyrelse sorn motionären föreslagit, icke vara med hänseende till dessa af behofvet påkallad; samt alt, hvad beträffar öfrige i riket varande fromma stiftelser, desamma tillkommit genom enskilda personers eller korporationers donationer, vid hvilka vanligen serskilda föreskrifter i afseende å förvaltningen äro gifua, så att staten icke lämpligen bör med granskning eller kontroll af denna förvaltning i allmänhet taga befattning; och få Utskotten af dessa skäl, samt enär hvar och en, sorn anser sig. på ett eller annat sätt förnärmad genom det sätt, hvarpå dessa sednare för - Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsksllcts Vilåtande, No 52. 3 valus, eger att derom vid laga domstol väcka och utföra talan, vördsamt hemställa , att motionen må förfalla. Stockholm den 17 Juli 1848. Ank. till Exp. TJtsk. den 18 Juli, kl. t e. tn. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Thuns m. Jl skolor att erhålla utsyning frän Halleoch Hunnebergs allmänningar. Riksdagsfullmägtigen Carl Tholsson från Skaraborgs län har uti en, inom Hederv, Bonde-ståndet väckt motion, sorn blifvit till S^ats-utskoltet remitterad, anfört, alt Thuns, inom Thuns församling uti Åse härad varande, skola, som, jemlikt
Den röjer gndå alltid mer fantasi iin vår egen, och den iir icke så trhkig. Kvinnan. är ej på långt n i i lika grad som mannen hemfallen &amp; t den osköna utsöndringen i yrkestyper. Se där en orsak, hvarför hon har mer af detta harmoniskt minskliga, det instinktivt hela och omedvetna, af barn och lotusblomma. J a g vet nu viil att ett dylikt kvinnoideal står illa anskrifpet hos många af ~kvinnosakensn ärliga och välmenande förfiijlrtare. De finna det reaktioniirt och österländskt. Det behöfver ej vara s %. Det kan stii tillsammans med hög intelligens, inen aldrig med docerande guvernantston. Och hemligheten af mannens motvilja för i ögonen fallande emanciperade kvinnor ligger kanske just här: det iir nog och öfvernog att så mycket af det harmoniskt miinskliga, genom yrkesensidighet och specialisteri, iir förstördt hos den ena människohiilften; låt oss åtminFone ej grumla själha kallan! Häri behöfver ej - det bör kanske sagas? - ligga p@ot attentat mot, kvinnan p&amp; ar bets mark ii ad en^, blott en antydan om nagot, som Iion mer än andra har skal att akta sig för. 151 Jag har hört unga damer med den ~lslcv~rdaste malice spörjs efter den så berömda B kvnlighetens o vasen? hvari består egentligen detta fantom? Kanske Irunna nyss l&amp;sta rader bidraga till ett svar .p&amp; frtigan. : i: $: f: Den f örsta - ungdomen står iinnu, liksom kvinnan, j %uiförelsevis utanför det omtalade typbildandet. Vid 17-20 år, d&amp; en yngling socialt ingenting är, då ar hnn - en yngling, en människa, obra.ten Gnqu till sinnelag och lemmar, att stycke natur och ett stycke grek, utan kastens slafmarke. Onskningsmilet vore h&amp;, att samma harmoni bibehölles, till sin-.
Till hvad Kongl. Majit i berörde hänseende i nåder föreslagit, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. «j Stockholm den 20 Januari 1848. STOCKHOLM, f. d. Schultz#* Boktryckeri, 1S+S. Stad-Utskottets Utlåtande, N:o 25. 1 JW 25 Ank. till Exp. Utsk, dan 21 Jan, kl. 6 e, m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om anslag af 36 tunnor spanmål åt kyrkoherden i Södertelje lill ersättning för indraget ständigt vederlag. (U, A.) Uti en af Ridderskapet och Adeln till Slals-Ulskottet remitterad motion, har Friherre Rosenblad, Carl, jemte förmälan att, sedan ålskillige åt kyrkoherden i Södertelje af ålder anslagne räntor och dagsverken blifvit, emot vederlag af 36 tunnor spanmål, jemte frihet från prest-taxan, år 1548 indragne och hela behållna lionden af pastoratet dess innehafvare derefter tillagd, samt, i följd af härmed vidtagen förändring, åt nämnde pastorat år 1618 anslagits 96 tunnor af behållna räntan inom Öknebo härad, dessa 96 tunnor spanmål, jemlikt Rikets SLänders beslut och Kongl, brefvet den 17 Februari 1730, blifvit derifrån indragne och anvisade lill löneförbättring för gymnasiioch skolstalerne i Strengnäs stift, af sådan anledning hemställt, att, då beslutet om hela anslagets indragning endast kunnat tillkomma genom förbiseende, att en del deraf egt natur af sländigt vederlag och således varit af den beskaffenhet att det, jemlikt presterskapets privilegier och i öfrigt gällande författningar, icke kunnat indragas, ett emot nu ifrågavarande vederlag svarande anslag af 36 tunnor spanmål måtLe åter varda för kyrkoherden i Södertelje anvisadt, att beräknas från och med år 1844, då frågan om dess åLerbekommande först blifvit väckt.
Jag kan icke annat än förundra mig öfver det ändringsbegär, sorn vidlåder våra bränvinslagstiftare. Inom hvarje annat lagstiftningsområde söker man, så vidt möjligt, bibehålla redan gällande stadganden, och vill icke införa förändringar, med mindre sådanajjäro af behofvet påkallade. Annat är förhållandet med afseeede på bränvinslagstiftningen. Der har man ingen aktning för det bestående, utan yrkar ständiga förändringar. Hvad den nu afhandlade frågan beträffar, är jag af alldeles motsatt tanke med den siste värde talaren, och tror alldeles Dan 8 Maj. 117 icke att någon förändring är nödig. Enligt det beslut, som fattades i förrgårs, eger man bränna 20 proc. utöfver det belopp, hvarföre anmälan skett, på den grund, att man icke med noggrannhet kan beräkna huru mycket bränvin kan tillverkas af de anskaffade rudimaterier. Nu vill man ytterligare gå så långt, att, när man anmält sig för 1,000 kannor, skall man vara berättigad att nedgå till 300! Men då det står mig fritt att återfå i;del af den erlagda afgiften, och dessutom öfverskottstillverkning af ända till ^:del utöfver det anmälda beloppet är tillåten, och jag således redan har 40 proc. att vinka på, synes detta i sanning vara tillräckligt; och den bränvinsbrännare, som så illa uppgör sina beräkningar, att dessa 40 proc. icke äro honom nog, han förtjenar att få vidkännas den förlust, som för honom kan uppstå. Det visar sig dessutom att de belopp, sorn för obegagnad rättighet till bran vinstill verkning återbäras, icke äro af någon betydenhet. Så t. ex. tillverkades under år 1861 14 millioner kannor bränvin, och bela återbäringen uppgick till 30,000 rdr; 1862 var tillverkningsbeloppet 5,500,000 kannor samt återbäringen ändå mindre än under förstnämnda år. Detta visar, att den som vill göra beräkningar, ingalunda har behof af en sådan latitud, som mellan 1,000 och 300 kannor. Jag yrkar bibehållande af den gamla författms stadgande. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik:
På det af Utskottet, vid frågan om äskadt fyllnadsanslag för Kammar-kollegii interims-stat, åberopade skäl, hemställes, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. 5 att Rikets Ständer måtte, med bifall till Kongl. Maj:ts proposition i denna del, anvisa ifrågavarande anslag, 13,075 r:dr 28 sk. 9 r:st., att, enligt förut stadgade vilkor, fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu förestående statsreglering blifver gällande. Den nådiga propositionen upplyser, i afseende på detta embetes stat, grundande sig på en för detsamma år 1830 fastställd tjensteoch lönereglering, hvilken skulle bringas till verkställighet i mån af vissa tjensteinnehafvares afgång, att sekreterareoch redogörareeller kassörs-befattningarne, hvilka, enligt berörda stat, skolat sammanslås till en tjenst och äfven under någon tid, eller från år 1844 till början af år 1846, varit förenade, sedermera, i följd af göromålens tillväxt funnits å nyo böra åtskiljas, hvadan ock Kongl. Maj:t, under den 12 Februari sistnämnde år, efter dåvarande tjensteinnehafvarens inträffade frånfälle, i nåder förordnat, att lönen, som då uppgick till 1,200 r:dr, med tillökning å 1 r:dr för hvarje af derunder beräknade lil tunnor spanmål, eller tillsammans 1,311 r:dr, skulle, efter bestämd fördelning, tills vidare utgå såsom arfvode till 2:ne för sekreterareoch redogöraregöromålens bestridande förordnade personer.
Då nu fråga är att visa huru Utskottet svarat emot det erhållna*förtroendet, skulle Utskottet blifva Domare uti ege» sak, i händelse Utskottet ägde att bestämma om den ifrågaställde tryckningen skulle ske, eller ej, och Ständerne hade dä innom sig skapat en magt, sia.n vore öfver deni 340 Den n April, sjelfve. Jag har ej påstått att Ridderskapet och Adeln enskildt är Vederbörande, som äger att i dena fråga besluta; men jag tror att ds andra Ståndens yttrande bör inhämtas, och, ifall alla fyra Stånden instämma uti en mening, anser jag densamma böra gälla såsom beslut. Jag kan ej annat än inse vådliga följder i framtiden om tryckning af Constitutions-Utskottets Protocoller kunde nekas, och om man derigerom blefve betagen att få se Utskottets förfarande ådagalagdr. Jag föreställer mig äfven att ett Utskott så qvalificerat som Constitutions-Utskottet, ej vill undandraga sina handJ lingar all möjlig publicitet, och jag skulle anse mig fela emot den goda tanka, jag hyser om Utskottets Ledamöter, om jag ens tvillade pä Utskottets svar öfver denna fråga. Friherre Åkerhjelm, Gustaf: Innan den nu uppkomne fråga om tryckning till afgörande företages, anhåller jag få veta uti hvilket mål man önskar att Handlingarne och ConstitutionsUtskottets Protocoller måtte tryckas. Herr Schunström, Pehr.- Jag får förklara det min mening och önskan varit, att Friherre Anckarsvärds till Constitutions-Utskottet remitterade anmärkning emot StatsRådet och Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorna, i afseende på de till Befälhafvarne för en j Nåder anbefalld Kustbevaknings-Expedjtion utfärdade Ordres, måtte tryckas.
Bjerkander från Skaraborgs län, om ändring i stadganitet i 6 kapitlet Byggningabalhen. i fråga om vattens ledande. Allmänna lagens stadgarde i 6 kapitlet Byggningabalken i fråga om vattens ledning öfver andras mark, är icke rätt tydligt och har derföre ofta gifvit anledning till tvister grannar emellan och i sådana fall har det icke varit annan råd än att ”söka domaren,” som icke gerna kunnat döma i en sådan fråga utan efter syn på stället, hvilket förorsakat de tvistande dryga kostnader. —■ Det heter nemligen : ”Lägger man dike genom sitt gärde eller äng, och möter annors bys äng, hjordavall, elier annan byamark; ther må then by ej hindra vattnets aflopp. Kan thef ej föras af utan dike, och åsämjer them ej, hvilken dika skall; lägge domaren them emellan, som nyttigt och nödigt pröfvas.” För att åt detta lagrum gifva mera tydlighet, äfvensom för att i möjligaste måtto undvika alt ”söka domaren” i hvarje fall, föreslår jag följande redaktionsförändring : Lägger man dike genom sina egor och möler annan bys eller hemmans egor. der må den by eller hemman ej hindra vattnets aflopp. Kan det 222 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 153. ej föras af utan diken och åsämjer dem ej hvilken dika skall eller fordras ersättning för den mark, som till diket åtgår, kalle då hvardera en god man bland sina grannar, hvilka båda tillsammans välje den tredje; desse tre tillsammans hålle syn på stället och förordne eftersom det dike prölvas för endera eller begge nyttigt vara. Sådant dike hålle han ensam, som det upptaga vill, så länge den andre ej finnes deraf nytta hafva ; får denne sedan, genom förändradt bruk af jorden, af detsamma sjelf gagn, varde underhållsskyldigheten för framtiden i samma mån jemkad. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 22 November 1862. G. Bjerkander, från Skaraborgs län. M vice Talmannen Anders Ericsson, om ändring i Kongl.
Magazins-procent eller andre ersättnings-anspråk if hvad beskaffenhet det vara måtte, i och för 1808 o:h 1809 årens krigsrustningar, borde, vid för - !2o Stats-Utskottets lust af all vidare talan sina fordringar sjelfve eller genom laga Ombud eller behörig rätts innehafvare, inom 1814 å>'5 slut hos KammarRälten anmäla; men då sådant icke skedt, utan ersättningsfrågan först flere år derefter blifvit väckt och således ej ens inom den i K. Kungörelsen af d. 19 Augusti 1802 för Kronan* fordringar hos enskilte och enskiltes hos Kronan stadgade praescriptionstid af 10 år, öfverlemnade K. StatsContoiret till K. M:ts Eget Nåd. bepröfvande, huruvida å ifrågavarande underd. ansökning något afseende måtte kunna göras. I allt fall ansåg K. StatsContoiret sig icke äg» anledning att i underd:het tillstyrka Nåd. bifall å den sökte ersättningen, ty om å ena sidan BergsRådet Frih. Hermelin, förmedelst aflemnandet från dess Egendomar af omförmäldte brädförråd och smide, tillskyrdats en större förlust, än Länets Invånare i allinänlet fått vidkännas, så hade ock å andra sidan bem/lte BergsRåd S3rot dess ConcoursMassa, genom anstårdet med 1809 års Krono-utskylders erläggande, njuti en serskild förmån framför de öfrige Jordägarne, hilka dem i behörig tid sig afbördat, i anseende hvartill och då nämnde utskylder, enligt Räkenskapernes föranledande, icke förrän år 1817 blifvit liqvideradesamt vederbörande således i sju år fått räntefritt be/agna och till