Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda felas bland hufvudsakliga klasser 3:ne, nemi. en för figuraloch solosång, en för violoncelle och en för bjås-instrumenter af alla slag, äfven sådane som uteslutande tillhöra Militair-musiken, hvarförutan undervisning i komposition, instrumentering, samt Musikens Historia och Estetik äfven borde kunna meddelas. Den lokal Akademien nu begagnar och som H. M. Konungen nådigst uplåtit åt Akademien uti Kongl. Palatset vid Gustaf Adolfs torg, var fordom större, men har under sednare tider uptagits af den ditflyttade Kongl. Lif-Rust-Kammaren, så alt Akademiens utrymme nu utgöres af endast en större sal och ett mindre rum. Salen uptages till en betydlig del af Akademiens musikaliska Bibliolhek och alla för undervisningen nödige instrumenter. Uti samma sal mäste Akademiens sammankomster hällas, och undervisning meddelas, i alla Akademiens klasser. Häraf kan inses, att om ock nu ifrågavar:de utvidgning af Akademiens verksamhet, medelst flera klassers inrättande skulle tillintetgöras, lokalen i alla fall är för inskränkt för Akademiens närvarande organisation och verksamhet, i thy att undervisningsrummet endast är ett, inom hvilket alla nuvarande klasser, under veckans dagar och dagens timmar, måste inskränkas och fördelas. Huru mycket mera skulle icke kunna uträttas inom orgelverkoch piano-klasserne, om dessa klasser hade ett rum hvar för sig, och icke som 1111, behöfde undanjaga hvarandra då den utsatta slutoch börjningstimmen slår, och huru mycket skulle icke eleverne, synnerligast i orgelverkoch piano-klasserna, i skilda rum, blifva i tillfälle att på instrumenterne öfva sig, hvarifrån de nu genom mellantidernas uptagande af de andra klasserna hindras. Ehvad utgång min framställning i öfrigt må röna, vore dock önskeligt, att Akademien erhölle en rymligare lokal uti något Kronans hus, eller ock anslag lill hyra af en sådan, ä annat lämpligt ställe. Skulle förslaget om en vidsträcktare verksamhets utvidgning vinna framgång, finge utrymmet derefter lämpas.
En man, som länge vandrat af och an utanför Perikles’ Odeum, aflägsnade sig derifrån vid hopens annalkande. Han begaf sig till Pylades och underrättade honom om hvad han sett och hört. Kort derefter satt samme man till häst och sprängde bort genom Dubbelporten. Han var minst det tionde budet, som under denna förmiddag blifvit af Pylades beordradt till Lysis’ villa. Pylades hade börjat sin bana som frigifven son till en af Annæi Domitii slafvar. Sedan han valt krigarståndet, hade han under Annæi Domiti auspicier stigit temligen hastigt till den plats, han nu innehade. Hans karakter, som passade för tidsförhållandena och förstod begagna dem, lofvade honom en lysande bana. Han hade emellertid förknippat sitt öde med Annæi Domitii, tills det som ett moget äpple skulle falla från modersträdet, som utvecklat det. Mognadstiden var ännu icke kommen. Pylades hyste djerfva förhoppningar om Annæi Domitii framtid och nästan obegränsade om sin egen. För närvarande var han ett verktyg, på hvars duglighet och trohet prokonsuln kunde förlita sig. Den kejserlige kurir, hvars ankomst till Athen vi bevittnat, hade begifvit sig till Annæi Domitii palats, men lika hastigt lemnat det, beledsagad af prokonsulns förtrogne kammarslaf till häst. Han hade inkommit genom Akarnaniska porten och lemnade några minuter derefter Athen genom Dubbelporten. FJORTONDE KAPITLET. Sorgespelet. (Forts.) I nöden pröfvas vännen. Karmides hade bestått det prof, som hans vän prokonsuln underkastat honom. Han, Karmides, hade verkligen satt sig upp på kappadokiern Akilleus och midt i natten ridit ut till Lysis’ villa, för att hugsvala den bekymrade. Vid framkomsten rådde i villan den djupaste tystnad. Sömnens hulda genius förde der sin vallmospira. Gästerna slumrade, enhvar inom sin dörr, i den långa aulans pelargång. Till och med den djupt bekymrade njöt en efterlängtad ro, enligt hvad en kammarslaf försäkrade Karmides.
Jag får , i anledn. deraf, anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos., att Ståndet måtte besluta, att den frågan företages i andra rummet i nästa jdenum, näst efter Just.ombudsmrs berättelse. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledn. häraf, om It. o. Ad. ansåg, att StatsUtsk:s utlåt. N:o 79 borde i nasta plenum det andra i ordningen föredragas, eller näst elter LagUlskts utlåt. Bifölls. Frih. Boye, Fredr.: Jag skulle, i anledn. häraf, vördsamt göra den frågan, 0111 det blir plenum före den 6:te, emedan den 6:te är utsatt till val af Just.ombudsman ; således kan lönefrågan icke då komma före. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, i anledn. häraf, att i sista Talmans-öfverläggningen fråga varit om utsättande af de behöfliga plenidagarna för föredragningen af statsregleringen, och att Talmännen öfverenskoramit att utfärda anslag till plenum nästa Tisdag; Onsdagen vöre utsatt till val af Just.ombudsman; hvarefter plenum komme alt anslås till Thorsdagen och Lördagen; örn då ej alla utgifts-titlarna hunnit genomgås, kommer sedan särskild öfverläggning att bestämma de dagar, då plenum derefter skall äga rum. H. It. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 2 Maj 1840. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2!ne prot.-utdr. för denne dag f. m. Fortsattes den i dag på f. m. började discussionen öfver StatsUtsk:s utlåt. N:o 4°, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel. K. M:s Nedre Justitise-revis i o n. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid:
Indelta Arméens Aya Mötestond, bestående af dels det årliga anslag, som af Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer, från och med sistnämnde års början, beviljades och å Riksstaten, under benämning af möteskostnader, uppfördes såsom vederlag för de med år 1840 upphörda mötespassevolans-afgifterna, dels de bidrag till ryttarehästars fourragering vid möten och mönstringar, till hvilkas utgörande, efter 1844 års utgång, de rustande vid Lif-Regementets Dragonoch HusarCorpser, Smålands Husar-Regemente, Skånska Husaroch DragonRegementerna, samt Jemtlands HästjägareCorps’ första sqvadron, enligt Kongl Brefven den 14 Februari och 3 September 1844, sig än vidare förbundit, så länge det af Rikets Ständer beviljade ofvanberörde statsanslag till indelta ryttarens och soldatens personella mötesunderhåll för hvarje år oafkortad! utfaller. Fonden redovisas, i enlighet med stadgandet i Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 14 December 1841, uti särskild hufvudbok; och förvaltningen deraf besörjes utaf Kongl. Krigs-Kollegii Underhålls-afdelning i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som äro meddelade dels uti Kongl. Maj:ts nådiga Reglemente om indelta Arméens underhåll vid möten och — 125 — marcher af den 20 Februari 1832, jemte öfriga dithörande författningar, dels uti Kongl. Maj:ts för Provianterings-Direktionerna vid de indelta Kavallerioch Infanteri-Regementerna, under den 14 December 1841, i nåder utfärdade Instruktion. Räkenskaperna äro för håda åren granskade uti Kongl. KammarRätten utan anmärkning och framställa: Debet. år 1844. år 1845. Balans frän föregående år: Balans till påföljande år: Balans frän föregående år : Utgifter: Mötespassevolans-ersättning för vakanta nummer 10,871: . 10,642; 32. Balans till påföljande år:
Jag kände icke då, att desse voro de «två enda af mina undersåter, som hade emottagit «denna orden. Jag skulle då genom min ambassa«dör hafva meddelat dem mina skäl, i öfvertygelse, «att de icke hade missbrukat det; men detta förtro«ende kunde icke äga rum för ett större antal. Jag «bad slutligen Stedingk vara trygg i anseende till det «intryck, hans förhastande kunnat göra på mitt sinne. «Jag försäkrade honom, att det var fullkomligen för«låtet, och att jag var rätt ledsen öfver den lilla obe«haglighet det orsakat honom, då jag satt honom i «nödvändighet att lemna en prydnad, han redan bu«rit.« 116 – Men nu tillbaka till mina akademister. Jag vill till punkt och pricka känna alla dina kandidater.« – «Ers Maj:t har i sina stater en skald, något fri stundom, det är sannt, men qvick och ledig; den förste som gifvit oss svenska lustspel af egendomlig och ursprunglig art, bland hvilka till och med i Ers Maj:ts hof med nöje blifvit uppfördt «Tillfället gör tjufven.« Hallman är tillika en lycklig förlöjligare, och framlidne grefve Creutz sade sig heldre ha velat skrifva hans «Corpral Ölbom«, än sin egen «Zephis«. – «Hallman! Nej; ingalunda. Om han aldrig skrifvit något mer, än «Tillfället gör tjufven« och sina qvicka, men plumpa, förlöjliganden, så kan hända; men «Det underjordiska bränneriet« och «Bousaronerna«! En sådan författare passar ej till akademist och hans ruskiga lefnadsvanor ännu mindre.« – «Gud vet om jag då ens törs nämna författaren till «Kapten Puff eller Storprataren«, «Folke Birgersson till Ringstad«, «Michel Wingler«, «Mina tidsfördrif på gäldstugan« . – (Konungen, afbrytande) «Kexell Fy! De der herrarne stinka af bränvin så, att jag tycker mig känna lukten ända hit.« – «Den flitigaste och fruktsammaste författare i hela Ers Maj:ts rike är ofelbart Gjörwell «
I afseende å sistberörde fiske vore del ifrågavarande stadgandet destomera olämpligt, som makrillen, efter hvad kändt vore, ingalunda inskränkte sitt vistande till någon viss trakt eller hafsvik, utan den ena dagen kunde instöta i en hafssik, men redan den följande, i anledning af förändrad vind, vistas manga mil derifiån ute i hafvet, Lagsamt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskot ens Betänkande, N;o 5g. 7 vid hvilket förhållande enahanda frihet i omförmäldte hänseende, som i fråga om Iiafs-fiske i allmänhet egde rum, efter motionärens förmenande, äfven borde, i afseende å nämnde fiskeslag vara roedgifven. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten, hvilka till gemensam behandling före haft dessa motioner, få, i anledning deraf, vördsamt upplysa, att, sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 26 Maj 1841 anhållit, det Kongl. Majit täcktes, icke allenast utfärda en sådan förklaring öfver 8 § i 2 kap. af 1766 års fiskeri-stadga, som öfverensstämde med den mera tydliga oell lättfattliga, fastän till sitt hufvudsakliga innehåll lika beskaffade, redaktionen af 1 mom, i 23 §, uti det af Kommers-kollegium uppgjorda förslag till förnyad fiskeri-stadga, utan ock, i sammanhang med den af bemälde kollegium tillstyrkta vetenskapliga undersökningen af laxoch strömmings-fisket, låta bestämma begreppen om skärgård, hafs-, skogs-, bergsoch sten-stränder, samt landgrunds-rält, samt i den förväntade, tili sin angelägenhet erkända, förnyade fiskeri-stadgan nödige förordnanden i öfverensstämmelse dermed i nåder meddela; så hafva, efter hvad Utskotten inhemtat, utlåtanden öfver dessa frågor från vederbörande embets-myndigheter blifvit infordrade samt Vetenskaps-akademien, hvilken jemväl i ämnet blifvit hörd, under den 19 Maj nästlidet år med underdånigt yttrande inkommit.
Lod godt fint Silfwer, halftannät till Kronan och ett halst tili Staden,^ mea denna senare afgift i följe af de är 1667 förlänte Bergstads fribeierne kommit att upphöra, syneS Stats - Utskottet att wid Gruswans nedläggande statrläggningen i förhållande till ofwannämnde afgift och skyldigheter bör beräknas. Alt detta öfw-rersftämmer med de för Betänkandet anförde stät ullstär jag wig icke kunna fin - 496 Den iv Jantrauk. finna. Zag inser pä goda grunder, att den ifrägas ivarande jord mä iörblrfwa, liksom den redan en längre lid warit, Intressenternas Egendom: men jag tror art den icke bör Llifwa det pä annat sätt, det är med lynare wEor, än den warit det hittills: der will säga arr inga högre utstylder böra Sifv ju henne än dem jom dest besittning hitkils medfördr; har hon icke m-d nägra förut warit belasta d bör hon icke helier nu nägra äläggaö, har hon ägt Hägra, kan jättet förändras, men ej beloppet förökaö annorledes ä-i genom det som af den bliswande extra Bewillnwgcn uppkommer och med det förenämnde icke äger gemenff. p. Det ankomm-r således pä akt bestämma hwari denna jords rusty-der destä vcb al Blänkandet finner jig! att allt fidm är 166^, dä Sala Stod f runnades summa friheter med F-HMn^ har icke annat af henne bkjswit »'gjort än körslor som för G'u^wan want : ödwändigeJorden är med detzcr och inga andra förbindelser donerad Staden. Det är järdes endast en emot nämde skyldighet swarande stutt som nu med strängaste rältwija man elter min tanka skulle kunna älägga jorden, enär Grufwe driften upphör.
Jag vill dock erkänna, att skjutsningsskyh» digheten i vissa orter är tryckande och besvärlig; men uen är det icke nu mera än förut, Man mäste deremot erkänna, att den stigande bildningen lios dem, som begagna skjuts, baft till följd, alt sällan de skjutsande hafva att beklaga sig öfver de resandes framfart, Nu åka icke, såsom t8og, 2:ne personer efter en häst och nödgas icke skjutsbonden springa bredvid. Skjutslegan har blifvit förhöjd och ångbåtsfärderna hafva underlättat skjulsningsskyldigheten. Vågar jag således antaga, att detta onus icke är förstoradt, hvilket jag ej tror att någon kan påstå, så ser jag intet bestämdt skäl, hvarföre de personer, som ärft eller förvärft sina hemman med samma onus, skola derifrån befrias. Utsk. bar sagt pag. 12: "Det torde vara så mycket billigare, att de skjuts - Den 16 Augusti c. m. ”skyldige vidkännas ett sådant tillskott, som skjutsningsskyl”digheten ostridigt är ett åliggande för dem, oell de följaktligen böra erlägga någon afgift för befrielsen derifrån.” Utsk. har således uttryckligen erkänt, att det är de personers skyldighet, sorn af ålder haft detta onus, att än vidare utgöra detsamma. Jag kan icke finna annat, än alt, om man ville befria dem från detta onus, vore det ungefär detsamma, som att skänka dem en viss proc., hvilken man skulle taga från andra medborgare; ty dessa skulle blifva lidande derigenom, alt de allmänna skattebördorna komme att ökas, emedan alla resor i Kronans ärender, alla fångtransporter skulle fördyras; man nödgades öka lönerna för alla de tjenstemän, till hvilkas befattning det hörer att göra resor, fororna blefve dyrare, communicationerna inom landet blefve försvårade, samt de, som bo längre än mil från gästgifvaregårdarna och förut beräknat inkomst af skjutsningen, skulle blifva hindrade alt vinna denna fördel. Utsk. har ytterligare sagt, att den sedliga bildningen hos allmogen ej kan göra framsteg, så länge det nuvar. skjutsväsendet bibehålies. I detta afseende åberopar jäg, hvad jag yttrat i min reservation.
Jag Konslilutions-Utskottets Memorial, N.o 18. 33 Jag kan således icke fatta meningen af Utskottets beslut och bör således deremot reservera mig.” Af Herr Professor Fries: ”Ehuru jag i de flesta af de fastställda anmärknings-anledningarne varit af olika tanka med majoritetens beslut, anser jag mig här endast böra reservera mig emot dem, hvartill jag från ingen synpunkt kan finna anledning, nemligen: 1) Förändringen i den förnyade stadgan för Wermlands Privat-bank. Jag delar visserligen pluralitetens åsigt deruti, att den minskade garantien för privat-bankssedlarnes säkerhet, kunnat menligt inverka på allmänna krediten; men, då samma lindring i ansvarsskyldighet blifvit utan Riksens SLänders anmärkning lemnad alla yngre privat-banker, skulle det med merå skäl citerats, sorn bevis på väld och mannamån om densamma nekats en äldre, redan stadgad Bank; 2) Behandlingen af frågan om de Halländske kyrko-hemmanen; och 3) upptagandet af de mål, hvaruti Hans Maj:t Konungen afvikit från samtlige Statsrådens tillstyrkanden, på de grunder Herr Assessor Lagerhjelm och Doktor Reuterdahl utvecklat. De öfrige anmärknarne, hvartill Utskottet, efter Regeringsformens 107 §:s bokstafliga ordalydelse och vedertagen praxis, ansett sig böra inför Riksens Ständer anmäla, äro af den ringa vigt och speciella art, att det icke synes mig tvifvelaktigt, det de lill ingen Riksens Ständers åtgärd kunna föranleda, äfven om Rådgifvarne icke redan afträdt från sina platser.” I denna reservation har Biskopen Doktor Nibelius med Professor Fries sig förenat. Af Prosten Doktor Anjou: ”Jemte det jag, på sätt de uti Utskottet förda protokoll vitsorda, emot åtskilliga af de, genom Utskottets tillfälliga pluralitet faltade, beslut mig reserverat, anhåller jag, att serskildt få fästa uppmärksamheten vid den fastslällda och i Betänkandet intagna anmärkningen emot Föredraganden af målet rörande Halländska kyrkohemmanet
Hvad slutligen Herr von Vegesach sagt om Greifswalds invånares missnöje att der se ångbåtsfarten etablerad; så tror jag motsatsen, helst mig är uppdragen beställningen af en Ångmachine till farvattnets uppmuddrande ända till Greifswald, hvarigenom Ångbåtarne efter 1 å 2 år kunna uppgå till Staden. Herr Anckar swärd, August: Sedan Herr af Lundblad numera upplyst, att ån, som leder till Greifswald, uppmuddras, tror jag alt, då sådant hunnit verkställas, men ej förr, Postjagterne böra gå på Greifsvald. Intilldess önskade jag antagande af Herr von Vegesachs motion, den jag alltså understöder. Äfven jag har erfarit olägenheter af att Postjagten går på Greifswald, der man befinner sig utan skjul, blottställd för en obehaglig väderleks verkningar, om man ej vill stanna qvar på fartyget, och der TullBetjeningens visitation af de medförde effecterne sker på bara backen. Men månne det är rätt, att Postjakten går till någotdera stället, hvarken Greifswald eller Stralsund? Jag tror det ej. Våra Commerciella förhållanden äro hufvudsakligen riglade på Hamburg, men den communication, som befordras genom Ångfartygen, är endast ställd på Berlin, och der kan 4oo Den 3o December e. ra. »nan ej, oaktadt relation med de största Handelshus, få en växel inlöst, utan att dra på Hamburg. Jag skulle derföre tro, att cotnmunication borde öppnas med Lubeck, såsom närmare Hamburg, hvarigenom en stor, måhända oberäknelig, fördel skulle vinnas. För att nu komma dit, måsteman begagna Danska Ångbåtar. Med Svenska Ångbåtarne gå vanligen endast 3 å 4 passagerare hvarje gång, då deremot till Lubeck passagerarnes antal oftast är emellan 5o å 60, Herr von Vegesach: Jag får börja med att i så måtto förena mig med Herr Anekarswärd, som jag äfven tror, att en Postcommunication med Lubeck vore vida fördelaktigare, än med Pommern, ifall denna postgång kunde förändras.
Rådstufvu-Rätts dombok skall skrifvas under af alla, som i Rätten sitta; och varde den, med saköres längd, till Hof-Rätten sänd inom Michelsdag året derefter, vid bot tjugu daler. Eger staden sjelf sakören; då är ej nödigt saköreslängden till 12 Lag-ZJtskoltels Betänkande, N;o 56. FIof-Rätten sända. Hura med dombok, som af Rådstufvu-Rätt i Stockholm hålles , förfaras skall, är serskildt stadgadt. Följande två §§. af detta Capitel skola hafva denna lydelse: §• 1. Kommer ej Fl är ad sköfding till laga Ting, utan later Rätten ligga neder; bote Tretio daler, der han ej laga förfall viser, och gähle dem skadan åter, som Rätten sökte. Blifver han en Tingsdag ute, dä Ting flere dagar står; bote Tio daler. Försummar han Syn eller urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3 §* Kommer ej Borgmästare till Rådstufvu den dag rättegång skall hållas; bote Tre daler, och Rådman, som blifver från Rätten ute, Två daler. X. Cap. 5 §. Slutet af denna §. ”gånge dermed som i 6 Cap. 1 §. sagdt är,” ändras till följande lydelse: döme derom Rätten i samma stad. 27 §. Andra punkten i denna §. eller orden: ”i staden gånge om dessa mål, som sägs i 5 Cap. 1 §.” ändras till denna lydelse: I staden skall Rådstufvu-Rätt dessa mål upptaga. XI Cap. Följande två §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: ^ §• Käranden vare skyldig, att låta svaranden få stämningen fjor - Lag-Uiskottets Betänkande, N.-o 56. ton dagar för rut, der lian inom Häradet bor: utom Häradet eller i annan stad, tre veckor: utom Länet, sex veckor: i tredje eller fjerde Länet , eller längre bort, nio veckor. Stockholms stad räknas för serskildt Län. År den utom Riket, som stämmas skall; håfve sex månaders tid ifrån det han stämningen fick.
4 Sami, 1 Afd. 35 Häftet. 1 Stats-Utskottets Utlåtande, N.o -93. täcktes, med afseende härå, i Nåder bevilja sökanden eftergift af hela arrendet för år 1838. Af de handlingar, hvilka jemte ofvanberörde underdåniga ansökning blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnade, har Utskoltet inhemtat: att hemmanen Neder-Jerfva utgöras af 2;ne serskilde hemmans nummer i och 2, hvartdera om l mantal, med nära lika egoförmoner, dock något mera åker till det förra, så alt den öppna åkerjorden uppgår vid lotten N;o 1 till 34 tunnland 18“ kappland, och vid N:o 1 till 34 tunnland 3 kappland; att då dessa hemmansdelar, som tillförene varit gemensamt utarrenderade, i September månad i836, hvar för sig, utbjödos på förnyadt arrende, hemmanet N:o 1 inropats för en' arrendeafgift af 40 tunnor 18? kappar spanmål, hvilket anbud jemväl blifvit af: Kongl.
D, F öredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorde anmärkningar, LagUtskottets den i5 sistlidne Augusti afgifne, samt den 527 och 5o derpå följde eftermiddagarne på bordet lagde, tvånne Betånkanden: N:o i52. Angående föreslagne ändringar uti ConcursLagen af den i5 Julii 1818. Angående föreslagen ändring uti Kongl. Brefvet den 17 October 1778, rörande Barnamord. Ut supra. S. D Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskot.; tets den 26 sistl Augusti under N:o i5g afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt fråga om befrielse för Riksens Ständers Bonk från skyldigheten att i Concurser och ArsProclama bevaka sine emot lös pant ägande fordringar. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottets den 23 sistlidne Augusti under N:o 172 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om nedsättning af Lotsoch Båk-afgifterne för Ångfartyg i allmänhet, samt andre Inrikes orter emellan seglande Fartyg under 6 fots djup gående; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera , med anmodan derjemte, att, enär förevarande fråga innefattade 374 Den g September e, ni. förslag till minskning af en bland StatsVerkets inkomster, Utskottet, vid ärendets förnyade handläggning, måtte med StatsUtskottet sammanträda samt gemensamt med nämnde Utskott, öfver de nu gjerde anmärkningar, Utlåtande afgifva. Ut supra.
Likväl består denna icke blott i stadgandet af vissa onera till Staten , utan deri ingå äfven flera skyldigheter ioom districtet, såsom deltagande i skjutslag och dylikt. Om det nu verkligen för håller sig på detta sätt, sä hemställer jag, om icke denna method i tvenne afseenden är olämplig. i:mo Emedan dessa onera, redan äro emellan samtlige stamhemmannen fördelade , och det icke synes vara skäl , att de, genom nya hemmans skattläggning , skola på derss bekostnad vinna en lindring, atdo Emedan det på lika sätt skulle kunna inträffa, att, genom dessa namnet hemman åtföljande onera, utom sjelfva skatten möjligen en alldeles förstör tunga ålades det nyskattlagde hemmanet, enär t. ex. skjutsen genom locala omständigheter blef särdeles svår att utgöra. Jag hemställer på grund häraf, om det icke vöre tjenligast, att, sedan desse lägenheter blifvit skattlsgde efter ortens methode , de onera som districtvis utgöris , måtte förvandlas i penningar eller vahror , efter ett medeltal af deras belopp inom districtet, samt betalas till Staten. Herr Tham: Jag anhåller om ursägt, att jag ännu en gång i detta ämne upptager Ridderskapets och Adelns tid; men det torde ej t>fn ii Augusti 0, m, 393 vara orätt, då det gäller att försvara medborgare mot godtyckligt förtryck. Jag bestrider visserligen icke Friherre Cederström förmågan att begripa 1811 års Författning. Jag har ock studerat densamma, och derom bestämt mitt begrepp, men det torde ursäktas, att jag icke förstår den lika med Herr Friherren, enär till exempel frågan om rättighet till Skogshygge blifvit annorlunda förstådd af Landshöfdingen i Skaraborgs Län, Hans Exellence Herr Grefve Adlersparre, annorlunda af då varande Landshöfdingen i Nerike Friherre Löwenskjöld, samt annorlunda af Bergscollegium, KammarCollegium och Kongl. Maj:t. Då lär det ej vara underligt, att äfven andra varit villrådige om egentliga meningen af denna författning. Herr Ehrenborg torde kunna vitsorda rigtigheten af hvad jag anfört.