Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande Revisorernes i 2 §. gjorda erinran dervid, att ett belopp, stort 1,734 R:dr Banko, utgörande fylinaden i den med Murmästaren i Engelholm P. Ahlstedt kontraherade summa för uppförande på entreprenad af ett nytt karaktershus af sten vid Öfverstebostället Hilleshög under Norra Skånska Infanteri-Regementet, i stället att utbetalas mot qvitto af entreprenören, blifvit, under Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Malmöhus Län disposition och emot LandtRäntmästarens, af Landskamreraren annoterade, qvitto, i samma Läns Ränteri, till lyftning af vederbörande fordrings-ägare, nedsatt; så täcktes Eders Kongl. Maj:t af i underdånighet bifogade afskrift Lit. C. af Krigs-Kollegii den 9 December 1845 till bemälte Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande aflåtna skrifvelse inhemta de skäl, som till en sådan åtgärd gifvit anledning; och enär, under de tvänne år, hvilka sedermera förflutit, någon anmälan om saknad betalning hos Krigs-Kollegium icke blifvit gjord, hvarken af entreprenören eller af hans rättsinnehafvare, samt då, i fall sådant skett, Krigs-Kollegii åtgärd bordt inskränkas till anvisning för den sökande, att hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmäla sig till penningarnes lyftning, hemställer Kollegium, som, efter skedd formell utbetalning af den summa, Kollegium ålegat att i och för ifrågavarande entreprenads fullbordande ut 47 - — 370 — gifva, icke ansett med bruklig räkenskaps-form förenligt att beloppet i liufvudboken balansera, det måtte, hvad Revisorerne häremot erinrat, icke till vidare åtgörande föranleda. Hvad Revisorerne i 3 §. yttrat om Militie
Utskottets Utlåtande, VII 1. s 262 — 256, bif. af Adeln, IX s 3o4, återrem. af PresteStåndet, IX s 3io, af BorgareStåndet, IX s 313, af BondeStåndet, IX s 315. Ytterligare Utlåtande, All 2. s 13 t G — i3i9, bif. af Adeln, IX s 1108; lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 11 18, af BondeStåndet, IX s ii36, bif. af PresteStåndet, IX s rt jr. Underd. Expeditionssättet, af Ståndens Handlingar under Riksdagen, BorgareStåndets beslut, IX s 5, BondeStåndets, IX s 7, Adelns, IX s 10, PresteStåndets, IX. s 11. — Utskottet, om befordran af skyndsamhet vid ärendernas gång inom; PresteStåndets beslut, IX 3. s 83, antaget af BorgareStåndet, IX 3. s 85, af BondeStåndet, IX 3. s 96, af Adeln, IX 3. Memorial från, med hemställan huruvida Ständernas Beslut, i anledning af StatsUtskottets Utlåtanden, N:o 200 och 2o3 må expedieras, X 2. 1. s 67. Svar af Adeln, Presteoch BorgareStånden, X 2. 1. s 68, af BondeStåndet, X 2. 1. s 69. 1—■ — Dito, med utlåtande öfver ett af Hr Borgmästaren Hagander ingifvet Förslag, X 2. 1. s 79, 80. Svar af Adeln, X 2. r. s 80, af Preste-, Borgare-och BondcStunden, X 2. 1. s 81. 9° ExpeditionsUtskottets Memorial, med anhållan om ersättning för renskrifningskostnader, X 2. 1. s 209, 210. Underd.
Ad. lemnade härtill sitt bifall. Föredrogos ånyo och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 3 dennes på bordet lagde Nåd. Propos:r lill R. St:r: l:o. Ang:de uphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet alt utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter;. 2:o. Ang:de anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti saltpeter-lijelpens beräkning inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län; 3:o. Ang:de nedsättning i kopparräntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget samt i anledn. af ånyo väckta frågor, dels om uphörande af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs län skyldighet, att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kolen, dels ock om uphäfvande af öfriga åt Stora Kopparbergs bergslag och hytteegare tillerkände privilegier och förmoner; 4:o. Ang:de åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxt-år; 5:o. Ang:de anslag till ombyggnad af Nockeby bro å vägen emellan Stockholm och K. Lustslottet Drottningholm å Lofön i Färentuna härad af Stockholms län; Den 7 December. 1X3 Hr Cederschiöld: Rob. Theophron: Jag vet icke om jag misstager mig, men, så vidt jag kan erinra mig, föreskrifver Riksd.Ordn. att endast en bordläggning får ske och att i nästa plenum derefter remiss lill vederb. Utsk. ovilkorligen bör ega rum. Gr. o. Landtm, förklarade, att Hr Cederscliiölds anmärkn. vore fullkomligt riktig om ärendet hade blifvit ånyo föredraget, i hvilket fall remiss borde ske; men att Gr. Lagerbjelke nu gjort sin framställning, innan ärendet föredrogs, och fördenskull R. o. Ad. vore oförhindrad att fatta det beslut han föreslagit. Ilr Cederschiöld:
Hans oppositionsman Falk blir nihilist, och Strindberg paraderar för oss i helknäppt bonjour, hög hatt och handskar i hand, korrekt och ämbetmannastram. Så kommer Röda Rummet och det porträtt, som jag och alla mina jämnåriga köpte för sina album, en Strindberg från Roesler med uttryck af förtretad harm, med vreden, som det enda draget af en olympier och fribytarlöjet kallt och hårdt kring en otålig och oskön mun. Men bildföljden fortgår. Vi se skriftställaren – grubblaren icke utan koketteri, Faust-arrangerad i lifrock med slag, breda låga kragar och svart barrett på hufvudet. Ännu är skrifbordsgörat en glädje, diktarkallet en stolt mission. Böckerna tapetsera rummet, och timmarna gå i fruktbart lif och skapelselycka. Idyllen knackar ibland på dörren med sina rop på rast och ro, med barnskratt och fågelkvitter. Samfundsförbättraren kan lägga ifrån sig sin penna, Lokesonen sina hädelser och sina speord, Prometeusättlingen sina nyskapade människor, utformade ur den lera, som ligger kvar, när sanningens syndaflod gått renande öfver världen. Därute är sommar och sol – det må nu vara Stockholms skärgård eller Grèzpar-Nemours – trefna och tysta äro gårdarne, i hvilkas lördagsafton ekot af veckans stormar domnar af, och öfverallt kan man ansa och odla sin ungdoms stockrosor och pelargoner. Men orons och kallets gnista gifver, har skalden sagt, salighet och elände. Att vakta den kan blott den varsammaste och starkaste hand. Den kan på morgonen tindra som sanningslåga med ett sken stilla som af en stjärna och ofläckbar som den, och före aftonen vara förvandlad till hatets röda brand. Den tärer och förtärer, och allt mörkare, ensammare, hemskare blifva bilderna af den stora förbrännaren, som tagit allt till bränsle: världen och sig själf.
För min del har jag föreställt mig att det är Utsk:s förslag som utgör föremål för öfverläggning. Utsk. har föreslagit olika tullvärden för häcklad och ohäcklad hampa. R. o. Ad. har nu beslutat att dessa artiklar skola sammanslås till en enda. Det torde således vara nödigt att Ståndet jemväl bestämmer hvad tullvärde som bör åsättas denna vara, enär hvarken tullvärdet å häcklad eller ohäcklad hampa lärer vara 17* 260 Dea 31 Maj e. m. passande för den sammanslagna artikeln af häcklad och ohäck* lad hampa. Uppå härefter framställd propos., beslöts att tullvärdet för hampa borde bestämmas till 50 r:dr pr Sk#. 3:dje punkten, ang:<le upphörandet af införseltullen å de sidan 12 i Utsk:s betänk, upptagne varor. Hr von Hartmansdorff: Bland dessa varor äro upptagna fiågra artiklar, hvarvid jag skulle vilja göra anmärkn., nemi. bomber och kulor, champlunerade lill visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre lavetter. Jag hemställer huruvida afgiften å dessa varor, hvilka uti nu gällande tulltaxa äro upptagne till en utförseltull af 4 sk. för Sk# stapelstadsvigt icke måtte få bibehållas? Att borttaga den vore enl. min förmening, att endast göra en skänk åt utlänningen på Svenska statsverkets bekostnad. Frih. Raab: Jag inser icke huru man kan påstå att tullens borttagande vore en skänk åt utlänningen. Mig synes det vara klart att fördelen deraf tillkommer våra fabrikanter och då man i allmänhet antagit såsom princip att för allt färdiggjordt fabrikat bevilja tullfrihet, så skulle ett undantag i fråga om kanoner utgöra en orättvisa emot dem, som tillverka denna vara. Ur denna synpunkt är det också som Utsk. tillstyrkt ifrågavar. tullfrihet och som jag äfven anser att den här bör beviljas. Frih. Palmstjerna: Om det vore såsom Frih.
I anledning häraf sär jag wördsammeligen förestå den förändring i principen för Tull-ersättningen af Hemman, att ej allmänna Bewillnings-grundcrne lill bestämmande deraf ma följas, utan belägenheten för en lätt och säler afsättning mä blifwa hufwudgrunden för tillämpningen af den förestagna gradation Hemmanen emellan, i förening med deras supponerade afkastning, samt akt den förestagne högsta Hemmans-afgift 2 R.dr 24 tz, mindre rättwis dä den, för den minsta, obestämde, tillökning i wärder öfwer 4000 R.' Lr fastställes lill dubbelt emot den högsta föregående och älla gänger högre än för ett lika stort Hemman a> minsta wärdet, icke mätte äga rum i annat fall, än dä belägenheten och andra omständigheter bestyrka en nu warande större förkullning som äfwen i förenämnde händelse, i afseende pä be» lägenheten lill Stockholm och de störste Städer, borde ytterligare kunna förhöjas. Hwad äter angar dk i all - Den 12 Zebruarii. 491 i allmänna ordalag om nämnde Lägenheter, såsom Qwarnar, Sagar, förmodligen skattlagdt och utjordar, sär jag anmärka, akt om Qwarnar skola till afgiftens bestämmande jemsöras med Hemman bör någon grund till Taxeringsmännens rättelse derföre bestämmas, likaledes Sagar, da de kunna komma i serskild beräkning och icke innefattas i wärdet af det Hemman pä hwars agor de äro belägne; Utjordar äro ofta sä obetydelige art någon vwilkorlig afgift för alle detze Lägenheter, som blott kul ett belopp af circa Ett Tusende
Man beklagade konungens vankelmod och skygga undergifvenhet för sin stolta gemåls vilja; men man beklagade ännu mer den otillbörliga föresyn, som lemnades thronföljaren, redan i hans späda år, och af allt detta spådde man ej godt för framtiden. I denna åsigt instämde alla rådsherrarne: senatens seniorer Löwen och von Rosen, den rättrådige, hofsamme, men bestämde Ehrenpreus, den flärdfrie Johan Gyllenborg, som vägrat mottaga Serafimerbandet, eller något annat ordenstecken, den djupsinnige von Höpken och den häftige Palmstjerna, med hvilka de öfrige förenade sig. Rådet en corps lemnade couren, innan de kungliga personerna ännu slutat sin rund. Couren erbjöd ej vidare något anmärkningsvärdt, om ej dit vill räknas det betydelsefulla småleende, hvarmed Lovisa Ulrika hälsade öfverste Sinklaire, hvilket redan tycktes bebåda en gunst, som längre fram kastade en tvetydig dager öfver begges inbördes förhållande, när han uppträdde såsom hofpartiets hufvudman och själen i detta konungapars riksdagsränker. Äfven grefvarne Brahe och Hård hugnades med många nådiga ord, under det Adolf Fredrik och hans gemål med kall höflighet bemötte Fersen, Ehrensvärd och Lantingshausen. När konungaparet återvändt i sina smårum, försökte konungen några inkast mot det obeslöjade misshag drottningen visat senaten i allmänhet och synnerligast Tessin. «Jag kommer att få ondt deraf i «rådkammaren,» – yttrade Adolf Fredrik –«och «de blifva så mycket svårare, att sedermera qväsa.» Detta ville drottningen icke medgifva. Hon pockade på sin broders segrar, statskonst och makt, och hon ansåg det vara under Fredrik den Stores systers värdighet att förfara skonsamt mot en senat, hvars inflytande hon förmente sig kallad att göra till intet. TREDJE KAPITLET. Sedan sorgen efter konung Fredrik I var aflagd, firades drottning Lovisa Ulrikas födelsedag 1752 med en lysande bankett på hofvet. Men det syntes henne, att äfven de präktigaste lustbarheter blifva enformiga, om de inträffa i förutsedd ordning, utan omvexling.
Att Kongl. Mast täcks anbefalla ärligt Uppgörande för hwarje Lahn af sadane pa Taxerings, Längderne grundade Sammandrag, som Summariskt upptaga alla vfwannämnde omständigheter för hwarje Taxerings-District, och utsätta, af hwilka Socknar hwart och ett sadant bestar; af desse Lähns Sammandrag formeras sedermera Uti Riksgälds-Contoiret ett General, Sammandrag för hela Riket, hwilket tryckt, bör åtfölja Inrikes Tidningarne, likasom hwarie Lähns Sammandrag alwen bör införas uti, eller ätfölja åtminstone den uti hwarje Lahn mäst allmänna Tidning, och tillika ett Exemplar deraf tillställas hwarje Pastorat, alt wid Kyrkan förwaras. z-.o. Kostnaden af Tryckningen och Sammandragens upprättande i hwarje Lahn, tror Utffottet stuteligen kunna tagas af den En procent pä Bewillningens belopp, som förut blifwit förestagen tili Extra Aflöningar för Taxerings, Längders förande >n. m. till Häradsffrifwaren och de flere Personer, som deraf fatt ökade beswär. ^ Dock Den 9 Augusts. -48r Dock warder detta lill Riksens Högloft. Ständers närmare pröfning wördsammeligen öfwerlämnat. Orebro lden 9 Augusti 1512. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Hvgw. Prest-Ztändets Ledam. magnar, L. k^uutk. Pä Wällofl. Borgarc-Stättdets Led. magnar, Larl kr. l^anä berF. Lcdam. mägnar, Olok L^urbeck. Pä Hederm. Bonde-Ttändets Led. magnar, ffon ffoN8SON« Uppläst hos Ridd. och Adeln den' 9 Äng. Presi-Ständet den 9 , » Borgare-Skändet d. 9 - . - » » Bondc-Standel den 9 wZkdsamt Mernorial! Ehuru Bewillnings-Utffottet af Riksens Högloft.
Då bifall till den af Utskottens pluralitet beslutade hemställan om tractarnente till dem af Borgerskapet inom Städerne, hvilka vid besigtningar för Kronans räkning biträda, skulle kunna föranleda till dylik fordran från Allmogens sida, enär flere betungande Municipalbefatmingar, såsom Fjerdingsmans, Sexmans och Nämndemäns, den samma åligger, samt en sådan följd sannolikt kommer att betunga Statsverket i framtiden med större belopp Statssamt Allm. Besv.o. Oec. Utsi. Uti, N:ö 23. 5 än nu kan förutses, har jag ansett mig höra anföra reservation emot Utskottens beslut. Häruti förenade sig Herr Grefve Oxenstjerna, Herr Nordenfelt och Herr DomPro-i sten Heurlin. N:o Ankom till Exped. Utskottet den 18 Maji 1829,' Utlåtande , med anledning af gjorda hemställanden om uppmuntran till jf. E Ekenmark, dess Hustru och tvänne Systrar, för af dem införda förbättringar i Väfnadskonsten. Från Hedervärda BondeStåndet har till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens gemensamma handläggning blifvit öfverlemnade: 6 Statssamt Allm. Besv. o. Oec.Utsk.Z/tl.N:o 33. 1:0 Elt Memorial af RiksdagsFullmägtigen fran Östergöthlands Län Jacob Peller åndersson, hvaruti hemställes, att Technologiska Institutet, jemte -vederbörande af Fabriks-Societeten i Stockholm , måtte få sig uppdraget att låta Fabriksldkaren J.E. Ekenmarle och hans Systrar anställa prof-väfning uti en väfstol af det vanligen brukliga slaget och uti en efter Ekenmarks invention inrättad, samt att, om dervid utrönes, att den sistnämnde är af utmärkt företräde framför den förre, och väfredskapen jemväl sådan, att den af Snickare och Svarfvare på landet kan förfärdigas, nödigt antal exemplar af den af JjJkenmark och hans Systrar, i October månad sistlidet år, från trycket utgifna
Man vill veta, att det länge gällt för regel hos Konungens Högsta Domstol, att hvarje der (efter 1809) gifvet prejudikat skulle, i alldeles likartade fall, tjena till efterrättelse. Denna förmodade föresats hos Högsta Domstolens Ledamöter väckte, mig veterligen, intet missnöje. Det ansågs tillhöra en i högsta instants koncentrerad domaremakts åliggande att tillvägabringa enhet i lagskipningen. Äfven om prejudikaterne någon gång skulle gifva anledning till anmärkningar, tyckte man dock en ostridig fördel ligga deruti, att man genom dem varnades mot anställande af mången onödig tvist, hvars utgång kunde förutses. Sedermera har dock visat sig, att härmed ingen fast grund var lagd till lagskipningens enhet. Förmodligen hafva skiljaktiga meningar uppstått äfven örn liilbörligheten af prejudikaternes autoritet, hvilken dock, i allt fall, svårligen skulle kunnat i längden bibehålla sig. Och när de föllo, måste naturligtvis misstroende till lagskipningen uppkomma blott deraf, att man trodde en förut antagen grundsats öfvergifvas. Men om ock med skäl i stället blifvit följd den grundsatsen, att lag allena gäller; så föranleder dock oundvikligen hvarje prof af stridiga beslut i enahanda sak den anmärkningen, att ettdera af dessa beslut, om icke båda, måste vara illa grundadt. I krigslagfarenheten har ett prof af lagskipning förekommit, hvarpå min uppmärksamhet blifvit fästad genom ett utomordentligt uppseende bland krigsB. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 4849. befälets medlemmar, och som jag, vid närmare granskning, funnit mig böra här, såsom anmärkningsvärdt, upptaga. Efter angifvelse af en Regementsbefälhafvare om åtskilliga afen Kapiten vid dess regemente begångna tjenstefel, har Kongl. Krigshofrätten förordnat åtal emot samma kapiten, och i följd deraf gifvit slutligt utslag den 27 December 1848, hvilket af kapitenen blifvit öfverklagadt; hvarefter Kongl. Maj:ts nådiga Utslag i ämnet fallit den 16 Augusti 1849.
»För öfrigt kan sprit icke gerna, genom blott och bar distillation, 438 Den 4 Maj. »vare sig med hvad apparat som helst, absolut befrias från sisla »spåret af finkelolja, men denna kan nedbringas till ett så för»svinnande minimum, att dess lukt och smak ej röjer den.» »Vid fernissor deremot fäster man intet afseende på en liten »halt af finkelolja, hvilken för öfrigt bortblandas af andra luktande »ämnen i fernissan, och som dessutom vid dess torkning fullkom»iigt' försvinner, och ännu mindre kommor fernissans smak ifråga. »Afven här finnas erfarenhetsbevis att tillgå. Till tekniska behof »användes utrikes, för det billigare prisets skull, betydliga qvan»titeter methyl alkohol, eller trädsprit, hvilken erhålles vid torr »distillation af ved, och hvars lukt i obehaglighet vida öfverträffar »lukten af amyl-alkohol, eller finkelolja, som endast till en för»svinnande liten del plägar innehållas i sprit. Likaledes är, om »jag ej bedrar mig, sprit, försatt med något illa luktande eller »smakande ämne, samt afsedt för tekniska behof, mot lägre tull »tillåten till införsel i England. Slutligen får jag påminna om, »att här i Stockholm har en distillator Michaelson rättighet att, »mot en lägre afgift, tillverka och försälja sprit, försatt med sten»kolsolja, till tekniska behof, och är det sannolikt att den mesta »sprit, som till dylika bebof här i Stockholm användes, köpes hos »honom, emedan hans vara, som fullkomligt upfyller sill ändamål, »står till 12 eller 24 sk. lägre i pris per kanna.» Af dessa uplysningar, som jag nu meddelat, torde visa sig, att de motiver, Frih. Raab och Hr Björck anfört, icke äro riktiga.
Ständer, i stället förden af Herr Lector Silverstolpe föreslagne Tacksägelse-adressen, så Den 14 Juli. 1199 sa snart sorn möjligt, ville hos Kongl, Ma,j:t L underdånighet anmäla sin önskan , att Kongl, Majrt täcktes i Nåder genast anmana Kongl, Uppfostrings-Comitéen, att, det snarasie sig göra låter, inkomma till Riksens Ständer med en fullständig berättelse, om allt hvad intill denna dag vidgjorts, till undersökande af Uppfostringsanstalternas tillstånd och förbättrande; och innan en sådan "berättelse inkommit och blifvit granskad, anser Herr Bruks-Patron ej något beslut böra fattas öfver Herr Lector Silverstolpes förslag. 4:0 Yttrande af förste Amanuensen vid Kongl. Biblioteket Herr L. Hammarsköld, innefattande anmärkning emot Herr Lector Silverstolpes förslag till arbetsoch folkskolors inrättande , hvarvid Herr Hammarsköld bland annat yttrar: ”att såtiana Philantropiska Instituter, inrättade för menighetens bildning, ej äro ett af de mindsta välmeningens misstag, hvilket af flera Författare blifvit grundeligen ådagälagdtl; men äfven den, fortfar Herr Hammarsköld, sorn ej vill tro raisonement, ina ju tro erfarenheten, och de flesta Länder i Europa erbjuda oss , under de sednare tiderna, de mest talande bevis? så hafva i Danmark Folkskolor blifvit inrättade , och dock klaga nästan alla Danska Patrioter, att de i dessa Instituter bildade bönder äro i Moraliskt afseende vida sämre , än de obildade voro, under lifegenskaps-oket; till bevis härpå, må Grundwigs yttrande anföras: att de utgingo från:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställde följande voterings-proposition: Den, som anser 12 §. i 12 Capitlet af nuvarande Skiftesstadga böra erhålla följande förändrade lydelse: Den 27 Augusti f. in. ”Har Storskifte förut öfvergå 11 ett skif”teslag, då bör, om delägare det äska, förr ”än nytt skifte verkställas må, Landtmätaren och Gode Män undersöka, huruvida detsamma, med afseende å så väl belägenheten ”och jordens beskaffenhet, som de med skif”tet förenade kostnader och delägarnes för”måga att dem bestrida, kan för skiftesla”get blifva förmånligare, än det redan varande Storskiftet; hvarom Landtmätarens ”och Gode Männens utlåtande bör till Ägo”delningsrätten öfverlemnas, på sätt i näst”föregående §. sagdt är;” voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer 12 §. i i2Capitlet af nuvarande Skiftesstadga att lyda sålunda: ”Har Storskifte förut öfvergått ett skif”teslag, och finna, på grund af delägares ”gjorde yrkande, skiftesmannen och Gode ”Männen, att nytt skifte iför skifteslaget i ”allmänhet icke kan blifva förmånligare, än ”det redan varande Storskiftet; då bör, med ”inställelse i det sökte skiftet, utlåtande der”om till Ägodelningsrättens pröfning öfver”lemnas, på sätt i näst föregående §. sagdt är.” Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Se - Den 27 Augusti f. m. 12g Sedan 41* 42> 43 och 44 §§ i RiddarlmsOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 3 quart till 1 2 f. m., och befunnos vid voteringens slut klockan tre quart till 1 e. rn., sedan en voterinssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Derwid kunde ingen LrbitrgZs och ingen förcydning aga rum, och derigenom hade Riksens Ständer icke förlorat sin rät? i något som rörer Bewillningen, de hade allenast uti wista utstakade omständigheter updragir utöfningen deraf ät personer, som genom deras eget wal wörö hedrade med deras förtroende: och i sjelfwa destutet härom lage en utöfning af Riksens Ständers rättighet. För öfrigt insage Herr Grefwen ej något annat sätt än det nu föreflagna, at upfylla Riksens Ständers afsigt, at a ena sidan fullkomligen fylla Stats-behofwen, och a den andra, icke ålägga Rikets Jnwänare högre börda, än Riksens Ständer sjelfwe tilämnat. Herr Hiam ansag gansta riktigt, at en sadan Summa, som fullkomligen fyllde Stats-behofwen, matte bestämmas. Just af detta stäl hade han ock önstat, ar den fastställda Bewillnings-Summan matte med 25 procent förhöjas, och hade han icke i Bewillnings-Utstottet warit emot updragandet at Lrmco och Riksgälds-Fullmägtige, af annat stäl, an at 57 H. i Regerings-Formen uttryckeligen stadgar, at Bestattnings-rattigheten stall utöfwas wid allmän Riksdag. Grefwe ve la 6,ar6ie utbad sig fa erindra, at da wid denna Riksdag en ny Bewillning skulle urgöras, hade för des; fördelning blifwir antagne grunder, helt nya och aldeles stiljaktige fran dem, som hittils i detta Rike blifwit följde. Dessa grunder medgafwe icke en full bestämning. Densamma - 944 Den az Mäcs. samma kunde ej utan genom erfarenheten winnås; en urwäg mäste således utfinnas, at i möfnmgen afhjelpa hwad de i erfarenhet och bestämning fak» na.