Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Danckwardt, Magnus Georg, anhöll att Herr von Hartmansdorffs reservation måtte uppläsas, I anledning häraf blef Herr von Hartmansdorffs vid StatsUtskottets senare Utlåtande fogade, reservation uppläst. Herr von Hartmansdorff: Jag kan ej underlåta att vördsamt yrka, det Ridd. och Ad. måtte ogilla Utlåtandet och vidtaga det beslut jag i reservationen föreslagit. Jag befarar väl, att derigenom ingenting vinnes i hufvudsakcn, enär de öfrige t re Stånden, hvar lör sig, beslutat annorlunda; men för Den 4 Februari i e. tn. a3i sakens rättsenliga afgörande, synes mig bäst, att den här behandlas på sätt jag föreslagit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition på bifall till StatsUtskottets Utlåtande. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att, med afslag å berörde Utlåtande , gilla det i Herr von Hartmansdorff^ bifogade reservation framstäldte förslag. Bifölls. Föredrogs ånyo LagUtskottets den ig sistlidne Januarii under N:o 15g "afgifne, och den 25 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets under N:o 116 förut meddeldte Betänkande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga proposition, angående ansvar å den, som bortförer andras min-, derårige barn. Herr Tham> Wolrath: Fullkomligen öfverlygad, att Konungen ieke gifver sitt samtycke till den strängare straffbestämmelse, som Utskottets förslag innehåller, mot hvad den Kongl. Propositionen innehöll, tillstyrker jag för min del afslag på Utlå - a32 Den 4 Februarii e. m. tandet och antagande af Kongl. Majlis proposition. Friherre Cederström_, Jacob: LagUtskottets första Betänkande N:o i 16 blef af Presteoch BorgareStånden bifallet, afRidderskapet och Adeln återremitteradt, men af BondeStåndet afslaget.
de, göra ost rist ämnen för ärlöje och förakt för andra ngkioner, och äfryen en dag för wara efter, kommande, Dg dr fq läsa sädane laapryjeercr, stkolg de jn tänka hmad är detta för en nations Hvad hay ben för embersmän bade i miliraire, erpil och andelig mäg, dq de mäste wara till hen grad nedsänkta i drvckenfkaps last, att de behöfva wid straff af penningebörcr, eatzation och lä widare hallas derifrån? jaq lägger till: ffola wi ej föilora ost agrning för hvarandra? skola wi ej rodna arr . mäta hvarandra? ögon? jag rwiffgr pä arrén mer förnedrande allmän lag gifwjrs bland werkeligen degenererade och siafwijkq nationer; hur kan den dä proponera? bland oss? och bland oss sjelfva skola dä wi» fria, »plysta och högsinnad? medborga, knpstä och säga: gif oss den, För öfiigt förestår jag ödmjukeligen, qtt det Mätte till Kongl, Maj:r i underdånighet fulleligen siwerlemims, att efter Egen hög pröfning och an» led - Den -r MajiS4Z ledningar af miHwäxk, spannemälsbrist m. m., inställa eller tillära bränrvinsbrLaning i riket. Hist torde jag sä proponera att NlfkortetS betänkande mätte till hela fin widd förkastaoch ett nytt utarbetas. Zriherre Stjern cron g., vavrä, upläste till protokollet följande dictamen r Beswärs, och Oersnoi„iä,l.llfVottet, har, uri ffrr betänkande ongäende indränkandet at branwjnS bränningen, synts wilja sälja den principen, alt söka hämma de grufiiga följderne as bränwineis öfwexdrifna njutande niera gcn^n ffärpade polic» författningar än genom en förminskad tillwerkning af pennq begärliga dryck.
Den nu förcstagne afgift är derföre icke obillig. 4:0 Hwar och en betalar särskilt utan afseende om han som tjensteman eller caracteriscrad redan personel afgift erlagt, en sädan afgift för stn förmögenhet inom hwarjc Härad, Taxcrings-district eller Stad där han nägon förmögenhet äger, hwilken lämpas efter samma förmögenhets storlek, till exempel: Den som äger ett helt Hemman betalar en R:dr. en ägare af 2 betdlar 1 R:dr 16 ss. en ägare af z betalar 1 R:dr. Z2 ss. 0. s. w. sä att pcrsonelle afgiften ökas med 16 K. för hwarjeHemman utan progression. Cn Härd anses som ett Hemman. Denna afgift ätföljer Jordcller förmögenhets-ägare, minskas om Egendomen styckas, förswinncr om den fbrsäljcs och öfwergär dä pä Köparen. Den debiteras och upbäres i den ort, där fastigheten är belägen. Om - Den 25 September. 925 Denna afgift grundar sig pä.ben sanningen, att Skaten ej bör förlora derpä, att nägon af desi individuel' samla förmögenhet. Dä m Tjensteman utom sia Lön äger fastighet, wore det orättwist om han icke betalte större personel Bewillning än en Tjensteman utan fastighet. Personelle afgifttn för Tjcnstemannen tilhör Lönen; jag förcstär derföre ofwaustäende Personelle afgift af förmögenhet. Pä detta sätt är Kronans rätt bibchällen och den personelle afgiftcn förswinner icke för Kronan dä en Possessionat köpet flere gods, hwilket hitintils fkcdt. s:o Personer som endast hafwa Contant för-! mögcnhct och sälcdcs för personel afgift äro befriade, mäge af TaxeringSmänncn beläggas med en personel afgift i män af den förmögenhet han anses äga och i jemförelse med fastighets.ägare af samma förmögenhet. 6:0
De iiifinga farderna stil Fjelds, blifva val stnndoin något enformiga, men stilen ar i allmänhet enkel och lättläst. Eseinpelvis in3 namnas skildringen » Tjärbränningens (sid. IO~), historien om Kvannesset (sid. 78) i berättelsen, Fra Saltdalselvenw. Likaså torde hvar .och en som besökt högfjällen och widderne~ deruppe öfver tradgransen, instamiila ined förf., då han vid ilsyiien af telegraflinien kanner, att d e t er en egen fdelse inan gribes af, mar nian paa fjeldet pliidselig muder telegraflinjen, denne civilisationeiis budbringer, mellein .dalene. Vistiiok inaa inan glade sig over inenneskeaandens herskerkraft; men paa samine tid faar inan en fdelse af at den ikke her har hjemme, og at det iiasten er en vanhelligelse.her at gribe forstyrrende ind i naturens frihed og forrykke ' stemniiigen og tonen i dens hujtidelige storhed og oprindelige vildhed. Det sainnie synes forniodentlig bjmnen, mar den i iitaminet raseri bicler og ' rusker i .sto-lperne; deii .har en fulelse af noget fiendtlig i disse underlig ' susende strenge og paele; eller inaaske den er mere prosaisk og skal soge. efter honning, troende at hare surrende huiiiler og bier?, Sarskildt för ungdom, som. ämnar göra fotresor oinkring Ranen-. och Saltenfjordarne,. bör » Under Polarkredsens blifva en valkomtneii och lärorik ledsagare. Signe Rink. GronZcendeve og Danske i Gronland. A. Cammermeyer. Signe Rinks nya bok utgör en fortsättning af det arbete, hvarmed hon förra aret gjorde sin debut soni författarinna.
Liljencrants vidrörda om de gamla sockenstämmorna. Vid de gamlå sockenstämmorna kunde ingen inom kommunen bosatt person åläggas någon slags utgift utan att han, om han ville, hade rätt att sjelf deltaga i beslutet derom; det är en helt annan sak, om man sjelf får deltaga i frågans afgörande, än om rätten att besluta ligger endast i några få personers händer. Om man anser lämpligt och rigtigt, att denna fråga behandlas såsom ett rent ekonomiskt ärende, hvarföre har man då ieke redan påbjudit förändringar i ifrågav:de afseende. Jo, det finnes något, som heter känslan af det rätta, hvilken man icke gerna sårar, och jag tror, att just på grund af denna hafva några förändringar icke blifvit vidtagna. Dessutom anser jag, att, enär R. St:r i denna fråga varit af så skiljaktiga åsigter, att 2 Stånd stadnat mot 2, det vara rätt och billigt, att Ständerna få med den magt, som tillkommer dem i beskattningsfrågor, rösta öfver, hvilken mening har pluralitet för sig. Denna min åsigt är dock icke grundad på någon önskan, att någon annan mening än den Frih. af Ugglas förfäktat, måtte vinna pluralitet, ty jag har alltid stridt för, att icke större rättigheter, än för närvarande finnas, måtte Landstingen medgifvas; men för detta ändamåls vinnande kan jag icke förbise hvad jag anser vigtigare, nemligen sjelfva grundsatsen. Jag fortfar i mitt yrkande om bifall. Den 17 Juni. 695 Sedan öfverläggningen härefter förklarats slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till den föreslagna voteringspropos:n och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med mångå ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som godkänner det af sammans.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskaiken framställd proposition, blef Statsoch EkonomiUtskot^ tens förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Yid förnyad föredragning bifölls Statsoch BevillningsUtskottens deri 17 sistlidne October under N:o 86 afgifne, och den 3o 1 samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner, om uppbördsprovision till Städernes Magistrater m. m. Justerades 6 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 3 dennes e. m. fattade beslut. Upplästes Välloflige BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af den 28 sistlidne September, innefattande bland annat BorgareStåndets beslut, att i den nya redactionen af Förordning, angående Bränvinsbränningen, boi’de, till undanrödjande af tvetydighet, intagas \ Den 4 November. följande beskrifningar af dubbla, enkla och half-Pistoriska brännériverk, nemligen: att ett dubbelt Pistoriskt verk utgöres af tvänne afverkningspannor, jemte 2:ne så kallade första mäskvärmare eller förpannor, samt dessutom af arne mäskvärmare, hvardera af de senare försedd med sitt klar-apparat eller så kallad lecteficator, med tillhörande afkylningsanstalt; att ett enkelt Pistoriskt verk består af en afverkningspanna, med sin tillhörande förpanna, jemte mäskvärmare, rectificator och kyl-apparat; och att ett halfPistoriskt verk består af en afverkningspanna, utan förpanna, men försedd med mäskvärmare och rectificator; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BorgareStåndet förena. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adelu åtskiljdes klockan ett quart till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen den 6 Nov. 1829. Plenum klockan 9 Förmiddagen. Friherre Wrangel, Henning:
Skulle, mot Riksdagens beslut, de till någon hufvudtitel anslagna summor befinnas dragna till andra ändamål än dem, som under samma hufvudtitel höra, eller något af Riksdagen faststäldt anslag befinnas öfverskridet, skall Utskottet hos Kamrarna göra anmälan emot den embetsman, som en sådan anordning kontrasignerat, hvarefter förfares enligt 106 och 107 §§ i Regeringsformen. Ej må dock, emot föreskriften i 90 § Regerings formen, Utskottet i något klander af Konungens gjorda anordningar ingå; ej heller de för statsutgifterna redovisande tjenstemän personligen för Utskottet eller Riksdagen till ansvar ställas, utan må, der så nödigt finnes, hos Konungen af Riksdagen anmälas de anledningar, som förekommit att emot någon sådan tjensteman i laglig ordning*ansvar yrka. § 40. Bevillnings-Utskottet åligger att bereda alla dit från Kamrarna hänvisade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bevillnings utgörande, att förslagsvis beräkna inkomsterna af de särskilda bevillningarna och att, sedan Statsverkets behof blifvit utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bevillningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan ega rum, och i sammanhang dermed till Riksdagen afgifva förslag till bevillnings-stadgar. Utskottet må derjemte uti bevillningsfrågor föreslå hvad det anser billigt och nyttigt. KoHslitutions-Utskottets Memorial JYs 2. 15 § 41 Banko-Utskottet tillhörer att undersöka Riksbankens styrelse och tillstånd samt att hos Kamrarna föreslå och i mål, för hvilka Utskottet fått sig sådan makt af Riksdagen uppdragen, gifva föreskrifter om Bankens förvaltning. § 42. 1. Lag-Utskottet skall meddela utlåtande öfver de från Kamrarna dit hänvisade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil-, kriminaloch kyrkolag; börande under civiloch kriminallag äfven förstås de delar af krigslagar och författningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning till medborgare utom krigsstaten. 2.
Af sademr ffäl hänföreö nu upmarksamheten til de i Swerige utom Norrbotrn och Finland belägna widsträckta Jägeri - Parker, Härads, och Sockne» Allmänningar, hwilka, sadana de för ögonen synas, endast gagna de» rofgiriga, Åstadkomma ohjelpeliga beswär för ÄmberSmän och harm för redligheten. At göra en klar målning öfwer denna hushallsbrist, skulle blifwa för widlöftigt, och således förestås dessa omtalra ansenliga jordrymdcrs delning oscer wiss giswen i84 måttstock uti icke stöm än fjerdedels H'rn, som aldrig kunde sammanflas men skulle genom suttioner sörftchas och skarclaggas efter treune frihets-ar, hwilka wörö tilräckeliga lil rödning och stangölandr. Arbetslusten skulle säkerligen tillaga om dosta Hemman olades en bade manlig och möjlig skatt/ ftin til exempel för femton ar, Tolf marker Smör ärligen, för påföljande trettiofem är, ärligen Et lispund Smör och En half kunna Säd; dock böra de rinder alla arén wara befriade fran skjutönjngs-onus och Prest - rättigheter för jorden. Om skattrattighct ä sadan jord ensam wans och betaltes genom Ladngärdshyggnad af sten eller ler, samt ägostängftl af fredande stenmurar och walkar. Om Innehafware af desta lägenheter förbanks och EhvlloS ac warda och plantera skog, der den enligt naturens ordning bör wära, hwilken nödwandighet uti wära med skog misthuslMsamma tider, är förundranswärdk icke alla Rikets Hemmansägare blifwit alagdt, men som ock aldrig kan utom uyställandet af alldeles icke kostsamma, men Patriotiska Hushålls-och FörlikningSRätter, Haradswis befordras, och rätteligen äsrsrmmsrab.
Embete mig blifvit i Nåder anförtrodt, ansåg mig pligtig att vid behandlingen af alla mål, der StatsVerkets fördel eller skada kan, i anledning af ett framkastadt förslag, komma i fråga, tillvägagå med all möjlig noggranhet, skulle min enskilta böjelse mana mig att i detta hänseende dela de åsigter, som af den värda Molionairen blifvit framställde; men deremot kan jag ingalunda förena mig med honom om nödvändigheten att hos Rikets Ständer anhålla, det de inför Thronen skulle frambära deras underdåniga önskan, att vederbörande Embetsverk skulle erinras derom, att LocalAuctoiite - 4i6 Den 19 December e. m. lernas ansvariga utlåtanden borde vid alla sådane frågor infordras. Anledningen till denna underdåniga önskan skulle nödvändigt liemtas från något fall, då Statens fördel i följd af en sådan försummad formalitet blifvit åsidosatt, och så länge detta icke med bevis kan styrkas, anser jag en dylik erinran sakna allt skäl, och vara till det minsta öfverflödig. Under den korta tid ledningen af StatsContoirets göromål varit mig i Nåder anförtrodd, hafva vid alla tillfällen, då upplysningar ifrån localauctoriteter ansetts behöflige, desse så väl i frågor om StatsVerkets fördel eller förlust, som rörande andra mindre vigtiga ämnen, alltid blifvit infordrade, och jag är fullkomligen öfvertygad, att samma förhållande ägt rum vid de öfrige Administrativa Verk en. Hvad särskilt beträffar den egentliga fråga, som innefattas i Friherre Ridderstolpes anförande, och hvilken Motionairen anser nog vigtig att blifva föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, den nemligen, om en för flere år tillbaka utdömd, såsom Lada begagnad Stallbyggnad vid Kungsöhr skall få qvarstå, eller säljas med vilkor af tdess bortflyttning inom viss föreskrifven tid, anhåller jag vördsamt att få meddela åtskilliga upplysningar.
— Hvad sjelfva anmärkningen mot Herr von Printzencreutz^ förfarande i målet angår; så anser jag väl honom hafva felat deri, såsom Utskottet också säger, ”att han med kännedom om KammarCol”legii besvärs hänvisning till KammarEx”peditionen, och äfven deraf, alt tvisten ”om andra hälften af Lyngåkra hemman blif” v it i sistnämnde Expedition, på ett mot ”hans öfvertygelse stridande sätt, afgjord, ”icke destomindre omedelbarligen föredra”git ärendet;” men jag hemställer, om icke ett sådant tjenstefel är af den natur, att dess beifrande tillhör Canzliordningen, och alldeles icke Rikets Ständer; och i allt fall synes det mig icke så ådagalägga bristande skicklighet, nit och drift hos Föredraganden, ej eller så menligt verka på Rikets väl, att 107 §. RegeringsFormen bör mot honom tillämpas. Jag tillstyrker derföre, att anmärkningen måtte få förfalla. Herr Cederschjöld: Man har anmärkt, att ConstitutionsUtskottet bordt pröfva., om EcclesiasticjueExpeditionen var behörig eller ej, att föredraga det anmärkta målet. Detta har Utskottet också på visst sätt gjort, emedan Utskottet förklarat, att målet var Den 24 Jul i i f. m. från KammarCollegium hänvist till annan Expedition, och således bordt derstädes handläggas. För den gången åtminstone var EcclesiasliqueExpeditionen obehörig alt befatta sig med målet, intilldess besvärsanvisningen blifvit i behörig ordning håfven och ändrad. — Äfven har en värd Ledamot yttrat, att Utskottet handlat utan förnuft, då Utskottet i förevarande fall tillstyrkt tillämpning af 10J Regeringsformen emot Herr von Printzencreutz, derföre att 106 ,$*. ej kunde tillämpas. Då man endast betraktar 106 §.
Då nu föreskrifterna om anskaffande af ofvannämnda produktionsbevis onekligen medföra, vid afsätlningen af inhemska produkter, sådana ej obetydliga kostnader och besvär, som icke drabba innevånarne i rikets öfriga län, och dessa fö-, reskrifter i allt fall, pä sätt ofvan är upplyst, visat sig icke i någon väsendtlig mon hafva förhindrat insmuglandet från finska sidan af den bland införda varor förnämsta artikeln smör; men deremot, och hvarvid Rikets Ständer fästat synner - 56 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 39. lig vigt, ej blott gifvil anledning till brottsliga företag, utan äfven kunna anses i allmänhet skadligt inverka på folkets sedlighet; få Rikets Ständer hos E. H. M. i underdånighet anhålla, att förut omförmälda, i General-tull-styrelsens cirkulaire den 10 Februari 1838 meddelade föreskrifter oin uppvisande af produktionshevis vid aflastning från Norroch Westerbottens län af saltad lax och smör måtte uppluifvas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Mars 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 19 Mars 1851. Preste-Ståndel den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om fördelning af alltför stora Pastorat. (Allm. Resv.- o. Ekon.-Ulsk. Uti., N:o 45.) S. A. K. Då hos Rikets Ständer förekommit framställningar, åsyftande förändring af pastoratens indelning, pä grund af deras alltför stora folkrikhet eller vidd, hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande af detta vigtiga ämne och med antagande deraf, att personlig kännedom är ett vilkor för möjligheten af en verksam själavård, funnit, hurusom, genom folkmängdens ständiga tillvext, förhållanden oundvikligen inträffa, hvilka göra denna vård omöjlig, så vida icke åtgärder för deras undanrödjande vidtagas.
Bonde-Stän, Ledamöters »ägnar, dets Ledamöters »ägnar, ^n6. kreöin. polian Magnus Wesling L. 6 Ingman. « °L t-r ^ L «> 72 c 8/ s rL c». . ^ § «v ts «2 -> L ^ c: » 8 ^ G ^ ^r> <rr L: ^ o » <-> -L « ^.L L «> Lr« r: ^ ^ L>- 5 A 27 7:->- s G l >^Ä vsI 4^ »-4 co 04 ojvi i-4 vi V >^ vi o-, O> >-»- ^ 0 >-< vi ov o-L L 8^Z k2 o A 1 >v l > vi t^- O o ot ov ov ov i-i V4 o i-4 l^. O O c7> i-, vi -ojov >ol>- r-, - ^ — ^ s>» 4« oo oo i >voo vj>-, ! ov >- rvO ov r-^ vj^ >-4 oo ov ov rv 72 O i-> i-4 oo >2 >E ov ov 4-E»v 2 >> i , ^ 2 ^ 5. « — L» ^2 r: !- s-L.
"Jag blef soldat och kom öfver på Revalska sidan, och der var jag i sex år, och der lefde jag ibland vildt nog; men allt gnagde mig samvetet, och jag tror nästan ändå, att det till slut var er döda häst, som gjorde så pass folk af mig, som jag sen blef. Allt mer och mer tärdes jag af längtan, att få komma och be husbond om förlåtelse, och jag fick ingen ro förr." "Nå, hvarföre kom du inte?" "Det kunde jag omöjligt göra, om jag ej på något sätt kunde visa er, att jag hade allvar med min ånger. Dertill grämde mig dag och natt, att jag ej kunnat ersätta er skada. Jag hade slutligen kommit på den tanken, att om jag kunde hemta med mig ett par hästar, åtminstone lika ståtliga som den döda, så skulle jag komma och begära förlåtelse. Detta blef till slut min dröm, både som vaken och sofvande. Jag tänkte knappt på något annat. Men hvad kunde jag samla som soldat? Ringa byte gjorde vi. Jag gaf tjensten hin, så snart jag kunde slippa fri, och så var jag i några år trädgårdsarbetare hos fru Ebba på hennes gods, men hur jag än knogade på dalern, icke kunde jag der mycket lägga ihop. Men så kom jag öfver till hemlandet, och tog tjenst som trädgårdsmästare hos herr Gödich Fincke. När jag hade tjenat der några år, började jag smått fundera på att tala vid min husbonde, om huru jag skulle få hästarne köpta, ty jag hade nu pengar, så jag tänkte det något skulle förslå. Men se, så kom en vacker dag klubbhären till oss och brände opp godset och förstörde trädgården, och aldrig hittade jag af mina pengar, bara några hopsmälta silfverklumpar, och det var ej värdt fjerndelen af det som brunnit." "Min husbonde hade sen annat att göra för folket, än laga trädgården i skick, och så blef jag ledig. Men nu vaknade mitt samvete först rätt på allvare. Jag började tycka, att det förut hade varit bara munväder med min ånger, och att jag varit en högmodig best, som ville ersätta skadan, bara för att ej behöfva så djupt ödmjuka mig inför er.
Den, som bifaller Stats-Utskottets tillstyrkan, att till hamnbyggnaden i Wadstena må beviljas en summa af 3o,ooo R:dr; att till arbetet må få användas sten från vallarne till Wadstena Slott * samt att Slottsgården må få begagnas till lastageplats; tornen upplåtas till spanmålsmagazin, mot viss årlig hyra, hvars bestämmande till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnas, och Kronans mark omkring Slottet användas till upplag af varor; voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, vai’der anslag för berörde ändamål icke beyiljadt. Ståts-Utskottets Memorial} ]S[:o 490.' 18:o. J9 Viel pröfning af Utskottets yttrande uti 33:dje puncten, under rubriken Vatten-communicationer, hvaruti Utskottet tillstyrkt, att, till hamnanläggning vid Höganäs, 191,000 R:dr och för en vågbrytare vid Svinebodan 76,000 R:dr måtte anvisas, under vilkor, att erforderligt eldfast tegel till hamnbyggnaden vid Höganäs bör af dervarande Stenkolsverks Bolag kostnadsfritt lemnäs, har Ridderskapet och Adeln beslutat, att för dessa arbeten till Kongl. Maj:l öfverlämnäs ett anslag af 76,000 R:dr, att användas för det af dessa företag, Kongl. Maj:t pröfvar angelägnast; PresteStåndet afslagit det för Höganäs tillstyrkte anslag, men bifallit, hvad för Svinebodan blifvit yrkadt; samt Borgareoch Bonde-Stånden afslagit allt anslag för ifrågavarande arbeten. Och har för öfrigt Ridderskapet och Adeln inbjudit Preste-Ståndet att uti förstnämnde beslut sig förena, hvilken inbjudning likväl icke blifvit antagen.