Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N'o 02. 19 Hvad alltså först beträffar systemets grund-enketer, anse vi dessa arbiträra storheter böra inskränka sig till enheter för längdmåttet och vigten, nemligen för det förra den förut föreslagna Foten, och för den sednare det förut föreslagna Skålpundet, alldenstund, enligt Geometriens foi dringar, enheten för ytmåttet bör vara qvadraten på foten, d. v. s. en qvadratfot, och enheten för rymdmåttetbör vara kuben på foten, d. v. s. en kubikfot (10 af den förut föreslagna enheten, kannan). Fotmålet omtalas, jemte alnmåttet, redan i provincial-lagarne; men först i Norrköpings Riksdagsbeslut år 1604 stadgas, att alnen i hela Riket skall rättas efter en viss normal-aln, nemligen den så kallade Ryholmska alnen, och först genom Kongl. Plakatet om mått och vigt år 1665 föreskrifves, att denna alns halfdel en Svensk fot rigtigt hålla skall och begagnas vid allt landtmäteri. Fotmåttet är alltså sedan långliga tider allmänt kändt, och synes åtminstone i 250 år varit oförändradt till storlek och gemensamt öfver hela Riket. Då nu detta mått under hela denna tidrymd varit för geometriska behof deladt i 10 decimaltum å 10 decimallinier, hvilken indelning är den enda, som i den nu gällande, äfvensom i alla äldre oss bekanta allmänna författningar linnes omnämnd, och en decimal-linie är i det närmaste lika med l verktum, så är allt skäl att i stället för alnen antaga foten såsom enhet för längdmåttet. Derigenom vinnes ännu en fördel i afseende å rymdmåttet, som vi straxt skola närmare betrakta. Ofvannämnda af foten beroende enheter för ytoch rymdmåttet, nemligen qvadratoch kubikfoten, bära naturligtvis samma ålder, som foten sjelf, ehuru de mindre allmänt förekommit i handel och vandel.
67- (Grundar sig pä den af Rikets Ständer gillade 3i:sta punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o a3o.) Till utgående, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga disposition och efter den fördelning, Kongl. Majit pröfvar lämplig, dels för anläggning af nja, dels till förbättrande eller omläggning af backiga och mindre goda vägar, har en summa af Ett Hundra Trettiotre Tusen Tre Hundra Trettiotre R:dr 16 sk. årligen, eller för 3 år 4oo,ooo R:dr, af Rikets Ständer anslagits, under förklarande, att någon del, högst 3o,ooo R:dr utaf dessa medel må användas för strömrensningar och smärre hamnbyggnader; hvarvid Rikets Ständer åt Kongl. Majit öfverlemnat att för hvarje serskildt fall förordna, i hvad mon vederbörande menigheter må vara pligtige att till företagets utförande med arbete bidraga; hörande de menigheter, hvilka, under eljest lika omständigheter, erbjuda sig att största tjenstbarheten utgöra, företrädesvis vara berättigade att komma i åtnjutande af de med anslaget åsyftade fördelar. För öfrigt hafva Rikets Ständer, i afseende på sättet, ordningen och villkoren för utbetalningen af detta anslag, meddelat samma föreskrifter, som i nästföregående §. äro åberopade. §. 68. (Grundar »sjg på den af Rikets Ständer godkända 3a punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o i56.) Till iståndsättande af broarne å den, på statens bekostnad, anlagda väg genom Stora Kopparbergsj Gefleborgs och Jemtlands Län, har en summa af Två Tusen Fyra hundra R;dr blifvit af Rikets Ständer anslagen, att för detta ändamål, enligt Kongl. Majits Nådiga föreskrift, från Riksgälds-Contoret utbetalas. §• 69. '(Grundar sig på'i5;de punkten i Stats-Utskottets .Utlåtande N;o ii56 och motsvarar §. i 1841 års Reglemente.)
Från Högvördige Preste-Ståndet: Af Herrar Doin-Prosten Heurlin, Professor Gravander, Contracts-Prosten Suedelius, Pro - Bevilln.- och Oec,-ZJ tsk, Bet. N:o 22. 5 stärne Grevillius, ågrell, Gumelius och Nibelius samt Kyrkoherden Lyth, hvilka alla, af anförde anledningar, begärt dels ny och dels förändrad Postgång i åtskilliga orter. Från Vällofl. Borgare-Ståndet: Af Herr Winbladh, som först förnyat en vid sistlidne Riksdag gjord framställning om en billig jemkning i den vissa Hemman åliggande svåraPostforslings-skyldigheten; och sedermerauti ett, i grund äf tillika gjordt förbehåll 0111 närmare utveckling af och tillägg till sin motion, afgifvet anförande yrkat, ej mindre att en viss vigt måtte bestämmas såsom den högsta för Postväskan, till förekommande af den olägenhet, sora nu ofta skall inträffa, att Postväskorne innefatta en vida större tyngd, än som skäligen bör fortskaffas med det antal hästar, hvilka Posthernmans innehafvare böra i och för Postskjutsen hafva i beredskap, än ock att en, Postilloners och PostförareS ömsesidiga rättigheter omfattande, nödig Instruction måtte af Ofver-Post-Directeuren blifva utfärdad. Från Hedervärda Bonde-Ståndet: Af Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Hans Hansson från Gefleborgs Län, Nils Persson från Malmöhus Län, Casper Wijkman från Upsala Län, P. P. Lundstrom från Westerbottens Län, Lars Larsson från Norra Möre Härad, Nils Insulin från Stockholms Län och 6 Bevilln.- och Oec-Utsk. Bet, N:o 22.
I den tiden predikade Johannes Döparen och säde: Jag eld. Christus älskade — —> — ostraffelig. Tre tiondedag Jul. Högm.: Myckel folk följde Jesum och han hoppas. Utan tvifvel herrligheten. 1 Sond. e. Trettond. Vid Jesus ännu — moder. Aftons.: Ebr. 2: ll—16. Efter den — på sig. 2 Sond. e. Tre t tond. Högm.: Luc. 19: l—lo. Och Jesus drog — var. Aftons.: 1 Cor. 1: 26—31. Käre Herranom. 3 Sond. e. Trettond. Högm.: Och när burit. Aftons.: 2 Cor. 1: 3—il. Välsignad — gifven är. å Sond. e. Trettond. Högm.: Och strax helbregda. Gud halver Evangelium, 134 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse JY:o 69. 6 Sond. e. Trettond. Högm.: Och Jesus sade för handen. Vi skolorn icke iner vara kärleken. Sond. Septuagesima. Högm.: Jesus sade till sina far/ungar: Hvilken — —• — göra. Aftons.: Det mig Christo Jesu. Sond. Sexagesima. Högm.: Och när Jesus såg — dufvor. Aftons.: 2 Tim. 3: io—4: s. Men du redeliga. Fastlags Söndag. Högm.: Och de många. / Sond. i Fastan. Högm.: Men de himmelen. 2 Sond. i Fastan. Högm.: Då Jesus kom honom. 5 Sond. i Fastan. Högm.: Och Jesus kom omkring. Atid fasto Söndag. Hö gm.: Då kifvade tolf. 5 Sond. i Fastan. Högm.: Dä sade intet. Palm Söndagen. Högm.: Och då tid var, satte Jesus förrådder. Påskdagen. Om sabbatsaftonen lärjungar. Aftons.: Eph. 1: 46—23. Jag vänder icke åter — uppfyller. Expedilions-Utskoltcts Förslag lill anderd.
Bille, alt, efter upphunnen pensions-ålder, erhålla pensioner å Rikets Allmänna IndragningsStal till belopp, motsvarande deras innehafrande löner. Gifven Stockholms Slott, den io November 1850. Uti särskilda till Kongl. Majit, genom Dess och Rikets Statskontor, öfverlemnade ansökningar, hafva Statskontorets Ledamot för Magazins-ärendens föredragning Förste Hof-intendenten Pehr Guslaf Welin samt t. f. Kamereraren uti det under Statskontoret lydande Allmänna Magazinskonloret Jacob Fredrik Muttern och Bokhållaren i samma kontor Jonas Bitte, den förstnämnde under åberopande jemväl deraf, att, enligt Kongl. Allmänna Magazins-direktionens Ledamöter fått sig tillagde enahanda löneoch peusionsrätt med vederlikar inom Kongl. Majits och Rikets Kollegier, underdånigst anhållit, att, sedan de uppnått den för erhållande af pension å Allmänna Indragningsstaten i allmänhet föreskrifna ålder, komma i åtnjutande af pensioner till enahanda belopp, som de vid deras förenämda befattningar för närvarande i lön uppbära. Af de vid ansökningarne fogade, behörigen styrkte tjensteförteckningar inliemtas, att Förste Hof-intendenten Welin, som, efter år 1S04 vunnit inträde i Statens 8ih. lill R.
» o,8o » 0,63 2,000 » halfylle diagonal (det starkaste byxtyg som finnes) i endast moderna mönster » 0,95 2,000 st. Stanleys-Skjortor (dessa äro de finaste och mest praktiska • sommaren 1890 kommer att bjuda på i skjortväg) » 2, — 200 dussin näsdukar » 1,50 400 par Kronkorderoj-byxor » 2,75 900 meter Kronkorderoj &gt; 0,90 1,800 st. hemstickade Tricotkläder 3 — 6 år (ny sort) 2,50 1,100 &gt; Imit. i:a hellinne Téservetter med röd bård och fran 2,50 200 » Hemväfda ext. i:a fållade BoråsNäsdukar coul 2,25 1,700 st. Extra fina hemstickade FlickKlädningar 3 — 6 år 3,50 Profver endast då 20 öre bifogas. OBS.! A. [1352] a f W. Illustrerad g å e n d e oötvertratläde. Malmö. för Sverige. Idun Stockholm. Iduns Kungl. Fredagen den 29 juli 1898. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. — Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Helen A d a m s Obstacles are things to be overcome. » Hinder äro saker, som skola öfvervinnas. » Sällan har en sjuttonåring i högre grad än Helen Keller förverkligat dessa ord, hvarmed de små barnafingrarna en gång profetiskt » punkterat » in hennes lifs program. Och sällan ha hinder rest sig så höga.
En ganska god sådan eges deremot af fröken Jonsson, hvars röst derjemte af naturen fått både välklang och styrka, men som skådespelerska är frk. J. återigen af flera skäl alltför passiv. Och den komiska operan i allmänhet fordrar i detta hänseende en harmonisk sammansmältning af den lyriska och dramatiska begåfningens förmögenheter, hvarförutan det rätta intrycket förfelas, förintas. — En erkännansvärdt god gerning var också reprisen af » Kronofogdarne » och skulle det varit än mer, om den ej ovigtiga musikaliska delen af arbetet blifvit något bättre tillgodosedd så i ett som annat. Emellertid befordras den goda smaken i musikaliskt hänseende långt mer af dessa älskvärda gamla gengångare från den i fjerran soligt hägrande Gustavianska tiden än af flertalet moderna musik verk i den komiska vägen, hvadan musikvännen ingalunda kan vägra vederbörande en uppriktig eloge för deras goda afsigter. — Ett arbete i den finare operettstilen, som ytterligare hedrat Nya teaterns smak, var Flotows * Piandla&gt;&gt; hvars musik vis serligen ej kan mäta sig med Pergoleses klassiska » Serva Pa drona », som afhandlar samma ämne, men som genom sin nymodigare afTattning är lättare tillgänglig för våra dagars musikpublik, hvilken den bjuder på en lika sund som angfr näm och välsmakande musikalisk kost. Af de utförande nämna vi fröken Jonsson i titelrolen, hvars musikaliska del hon tillfredsställande skiljer sig från, om också spelet ej har nog om vexling att värdigt sekundera den väl skolade vältonande sången.På tal om » Pianella » kunde man föreslå vederbörande upptagandet af några andra här ej uppförda Flotowsoperor, såsom » Indra », » L ’ ombre », » Alma 1 ’ incantatrice », alla innehållande stilfull och underhållande samt ej särdeles svårutförd musik. — Någon underhållande musik står deremot ej för menniskoöron att upptäcka i teaterns derpå följande nyhet, Richard Genêts » Nanon », som till ersättning — otroligt att säga! — bjuder på en operettiibrett af värde, med spår till förnuftig intrig och mensklig karaktärsteckning.
Han var troligen icke något önskebarn, allra minst som konkurs föregått hans födelse, så att han kom till verlden i ett sköfladt, förr välmående bo, der nu endast fans säng, bord och ett par stolar. Farbrodern var död i samma tid och han hade slutat som faderns fiende, derför att fadern ej ville bryta sin fria förbindelse. Fadern älskade denna qvinna och han bröt icke bandet, utan knöt det för lifvet. Fadern var en sluten natur och kanske derför en kraftig vilja. Han var aristokrat af börd och af uppfostran. Det fans en gammal slägttafla, som visade adlig ätt från 1600-talet. Sedan hade fäderna varit prester, hela fädernet från Jemtland, med Nordmannaoch kanske Finnblod. På vägen var det uppblandadt. Faderns mor var af tysk börd från snickarfamilj. Faderns far var kryddkrämare i Stockholm, chef för borgerskapets infanteri och hög frimurare samt Karl Johans-dyrkare. (Om det var fransmannen, marskalken eller Napoleons vän som dyrkades, är ännu icke utredt.) Johans mor var fattig skräddardotter, af en styffar utsatt i lifvet såsom piga, sedan som värdshusflicka, i hvilken ställning hon upptäcktes af Johans far. Hon var demokrat af instinkt, men såg upp till sin man, derför att han var af »god familj», och hon älskade honom, om såsom räddare, make eller familjeförsörjare, det vet man icke, och sådant är svårt att konstruera ut. Fadern kallade drängen och dalkullan du, samt titulerades af pigorna patron. Han hade icke öfvergått till de missnöjda oaktadt sina nederlag, utan förskansade sig genom religiös resignation: det var så Guds vilja; och genom att isolera sig i sitt hem. Dessutom behöll han alltid ett hopp att kunna höja sig. Men han var aristokrat i botten, ända in i sina vanor. Hans ansigte hade tagit en förnoblad typ; orakadt, finhyldt, med håret som Louis-Philippe. Dertill bar han glasögon, klädde sig alltid fint och älskade rent linne.
Enligt utförligt andragna grunder och deribland hufvudsakligast, att accepter, af KonvojKommissariatet tecknade å bolagets ifrågaställda anvisningar, icke kunde medföra vidsträcktare förbindelse till deras infriande, ehvad de funnos i bolagets eller annan mans hand, än som vöre en följd af Kongl. Maj:ts beslut, den 2 Februari 1838, om sättet och vilkoren för anslagets utbetalande : att bolaget komme, under en tid af 6 till 7 år, att vidkännas utgifter till ett sammanräknadt belopp af öfver två millioner R:dr banko, hvaremot bidraget af Handels och sjöfartsfonden endast successive i 25 år finge uppbäras, en tidrymd, hvarunder dessutom flera förändringar med nämnde fond kunde inträffa: att bolaget, som, med fästadt förtroende till Regeringens beslut, icke låtit afskräcka sig från företaget genom föreställningen, att i en framtid Handels och sjöfartsfondens tillgångar kunde för det beviljade bidraget blifva otillräckliga, jemväl underkastat sig äfventyret af den beräknade kostnadssummans möjliga öfverskridande; och att Staten deremot icke äfventyrade annat, än att möjligen kanaloch slussverkets ombyggnad komme att tills vidare inställas; tillstyrkte Herr StatsSekreteraren i underdånighet, att, till verkställighet af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till KonvojKommissariatet den 2 Februari 1838, Kommissariatet må äga att på de nya Trollhätte kanalbolags Direktions anvisningar å 1839 och påföljande årens anslag, som i öfverensstämmelse med ett serskildt formulär utfärdades, med åberopande af det sätt och de vilkor, Kongl. Majtts för bolaget utfärdade privilegium af den 2 Februari 1838 utfäste, meddela äfven efter visst formulär uppställda anteckningar, som innefattade accepter till betalning å utsatta förfailotider af det bidrag, som årligen skulle från Handels och sjöfartsfonden utgå; dock under förbehåll, att, derest anvisningarna ej innehöllo åberopande af det sätt och de vilkor, som Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga privilegium utfäste, denna mening komme att i Kommissariatets anteckningar å anvisningarne införas. 8 58
På sätt förut vordet nåmndt och bevist, Siden sednare rätter innehafvare »f Herr CornmerceRådet Schaus öfverlåtelse utaf Uranienborgs Kungsgård , hvilken Herr Directeuren Tauson, nied sin Broders samtycke, i lifstiden begagnat, enligt öfverenskommelse och association dem emellan, som bagge halt till föremål, att uppbygga Ladugården och odla jorden, hvilket, ehuru icke utan mycken uppoffring, skedt, synnerligast i tillit att de sednare femtio årens arrende skulle ersätta deras förut utiagde obeskrifiiga kostnader; men till stor afsaknad, fråntages dem ohördan, sagde egendom, hvilken den oo April 1811 blef på ett år arrenderad till HofMarskalken Högvålborne Herr Baron A. von Platen, som, underrättad 0111 den af Högstsalig Kommg Gustaf IILs lemnade prolongation, afsade sig arrendet, hvarefter Konungens Befallningshafvande, enligt föreskrift, lät för Kongl. Maj;ts och Kronans räkning, bruka och förvalta Uranienborg till den 1 Maj 1812, hvilket af KronoBetjeningen verkställdes med förlust, då, under tiden, emot formelt bestridande, Auction på 30 års arrende utlystes. De ;sa åtgärder, följder af Kongl. Brefven den 10 December 1810, samt 4 och 18 Februarii 1811 till Kongl. KarnmarCollegium, åro emot Riksens Höglofl. Ständers hår förut åberopade Och verbotim införde beslut i uppenbar colli - Den 5 Martil. sion, så vål i anseende till Expeditionernes motsatte lydelser, som deras ordaförstånd och tydning, af hvilka de Kongl. Brefven haft för Herrar Tausöner en heterogen och beklaglig verkan, på sätt nåmndt vordet. Det torde icke förtydas, om man begagnar tillfället , att utreda, huruledes missförstånd (misstag vill man icke såga) härvid förelupit. Riksens Höglofl.
Stats-Contoiret inflyta, för att derifrån, i föreskrifven ordning, till Kiksgälds-Contoiret lefvereras; så hade, till svar härå, Kongl. Stats-Contoiret, uti Skrifvelse den 24 derpåföijde Augusti, meddelat: att, sedan utaf återbetalte Creditiv-medel, åtskillige spannmåls lefveranser blifvit liquiderade, komme då varande contanta Behållningen af desse medel att utgöra R:dr 3>74o: 25. i» samt att, jemnlikt Kongl’. Maj:ts Nådiga Förordnande, i afseende på Liquidations-terminerne för återgäldandet af de erhållne försträckningarne, skola desamma af Låntagarne varda godtgjorde nemligen: Summa R:dr 1,000,000: —■ —- Dock torde, efter hvad Kongl. Stats-Contoiret tillagt, det komma att bero af innevarande i832 års skörd, huruvida inbetalningarne inom desse terminer och till ulfördt belopp kunna påräknas, att ingå eller icke. K Mits An~ Genom Kongl. Maj:ls till Herrar Fullmäktige aflåtne 2:ne Nådiga ordningarpä Skrifvelser, hvilka i afskrifter sub N:ris 1. & 2. bifogas, äro på det så ,lft S(l kallade kallade Lilla Creditivet summor apordnade nemi. hlla ^tedltl“ Enligt Kongl. Brefvet den 20 Augusti i83i . R:dr 200,000: samt genom Kongl. Brefvet den 17 Mars i832 . — 100,000: . Tillhopa
Län; ang:de användandet af de på anslagen för Nockebyoch Drottningholms-broarnes ombyggnad upkomna öfverskott; ang:de uphörande af den s. k. kalkugnsafgiften på Gottland; ang:de Leckö Kungsgårds användande till ekplantering förStatens räkning; ang:de ytterligare anslag för det nya jordeboksverkets fortgång; ang:de förhöjning af den pension å RiksStatens Allm. IndragningsStat, som vid 1853 och 185 4 årens Riksdag blifvit Guvernören öfver Svenska Kolonien S:t Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum tillförsäkrad; om ersättning till Kronofogden Anders Rhodin för kontanta medel, till ett belopp af 1,971 R:dr 71 öre r.mt, som blifvit en Kronobrefbärare genom rån fråntagne och derefter måst af Rhodin återgäldas; ang:de utbyte af jord, tillhörande Nyköpings Slott, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i Staden Nyköping; ang:de öfverlåtelse till Allm. Barnhusinrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms Stads och Läns Kurhus å Kungsholmen begagnad tomt; ang:de anslag till fullbordande af det invid hufvudstaden upförde hospital för sinnessjukas vård; samt ang:de anslag till folkundervisningens befrämjande. Efter skedd föredragning af de i förra plenum på bordet lagde K. Proposme ang:de förändring i bestämmelserna ronde postvigten och ang:de den s. k. kurhusafgiften, blefvo desamma remitterade till Bevilln.Utsk:t. K. M:s Nåd. Skrifvelse till R. St:r i ani. af åtskilliga af R. St:r vid sistförflutne Riksmöte beslutade lagförändringar lades till handlingarne. Efter föredragning af den K. Skrifvelsen med öfverlemnande af förslag till nya predikotexter och ny kyrkohandbok, anmälte sig och yttrade Hr Estenberg, Carl Christian: Jag anhåller att redan nu få göra en enda anmärkning vid det nya handboksförslaget, hvilken torde få åtfölja remissen till Utsk:t.
1 sådant hänseende och då flere Kongl. Majus Befallningshafvande redan inkommit med underdåniga förslag till anskaffning på Statens bekostnad af serskilda vagnar tili begagnande vid fångtransporter, bar UttskoLtet velat nyttja detta tillfälle att vördsamt hemställa, det ville Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta vidtaga nödiga anstalter för inrättandet af sådana vagnar, i den moa blifvande anslag dertill lemna tillgångar, och så vidt dessa vagnar kunde finnas ändamålsenliga, ej mindre såsom ledande lill besparing i framtiden för Statsverket, än såsom befordrande allmän säkerhet och fångarnas skäliga medfart. Då Utskottet således afstyrkt de ifrågavarande Motionerne, bär Utskottet deremot ansett, att den redan påtänkta inrättningen af serskilda fångvagnar må, i mon af tillgångarne, och så vidt de kunna anses såsom ett verksamt medel till fångföringsättets förbättring, befordras. Hvilket allt dock vördsamligen understälies Rikets Höglofl. Ständers egen upplyssla pröfning, jemte tvänne Ledamöters serskilda tankar i ämnet. Stockholm dea 17 Januarii 182g. 30 Bil. t. Bosv. o. Oecon. Utsk. Utdrag af Protocollet, hållet i Rikets I-Iöglofl. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskotts Plenum, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den 17 Januarii 1829. S. D. Herr Gref ve Hamilton, Jacob, yttrade, att han för sin del ansåg besvarandet af den frågan: bör det nu åter väckta förslaget om ändring i fångförings-sättet understödjas, eller icke, bero hufvudsakligen på resultaten af undersökningarne eller, rättare, erfarenheten i tvänne hänseenden, nemligen: 1:0 Huruvida fångförings-sättet med skjuts, eller det till fots, förorsakar Staten mindre kostnad och medför mindre tunga för enskilde, samt 2:0 Ilvilketdera transport-sättet innebär större säkerhet mot fångarnes rymning.
Jemväl skall man, med närmare kännedom af förhållandet i förevarande fall, i öfrigt linna mindre nödigt, att Pröfnings-Comit ernes beslut få öfverklagas hos Kongl. Kammar-Rätten; ty, relativt till mängden af de besvär, som Taxeringsoch Pröfnings-Comiteerne afhjelpa, dragas ganska lå sådane besvärsmål under Kongl. Kammar-Rättens pröfning, och minsta antalet deraf föranleda till någon ändring i besluten, enärr dessa i allmänhet ii ro grundade på local-kännedom och andre förhållanden i beskattning,sväg, hvilka för Öfver-Domstolen äro obekanta. För att emedlertid sälta föreskrifterne om ändringssökande i bevil 1- ningsmål i öfverensstämmelse med både Grundlagens bud och öfriga stadganden i Bevillnings-Förordningen, har Utskottet således, med antagande, alt Kongl. Kammar-Rätten endast skulle tillkomma pröfningsrått i frågor, hvilka angå debitering,. då någon i sådant fall vill öfverklaga Konungens Be fa 11 n i ngsha fva nd es beslut, samt att upptaga och afgöra anmärkningar, som, vid revision af räkenskaperne, kunna förekomma emot debitering, uppbörd och redovisning af beviilningsmedlen, men att likväl den skattskyldige, då lian genom Pröfnings-Gomites beslut anser sig förnärmad, icke borde sakna utväg ali deruti söka rättelse, ansett sig böra vördsamt tillstyrka de förändrade stadganden i nämnde afseende, sorn Utskottet uti 124, 12 b och 126 §§ före lagi t.
Jesus svarar, att ehuru de verk, som han gjort i sin faders namn (vers. 26), vittna om honom, så tro de, som nu fråga honom, likväl icke, emedan de icke äro af hans får. Men om sina får tillägger han: „de skola icke förtappas till evig tid, och icke skall någon rycka dem utur min hand. Min fader, som gifvit mig dem, är större än alla, och ingen kan rycka dem utur min faders hand. Jag och fadren äro ett“. Omedelbart derefter kommer det af oss förut anförda ställe, då judarne, missförstående orden om hans enhet med fadren, vilja stena honom, och han förklarar, att då de heliga skrifterna begagna om menniskor tillochmed namnet gudar, så bör väl ingen för hädelse anklaga honom, Jesus, som fadren helgat och sändt i verlden (vers. 36), då han blott kallar sig Guds son. Och han tillägger, i det han ytterligare upplyser dem om hvad han menat med de missförstådda orden: „Gör jag ej min faders verk, så tron mig icke. Men gör jag dem, tron då verken, om J icke viljen tro mig, på det J skolen känna, att fadren är i mig och jag i honom“. (vers. 37, 38). Då sonen på andra ställen förnekat sig vara allgod, allsmägtig och allvis, då han uttryckligen förklarat: fadren är större än jag; då han öfverallt annorstädes talar om sig som underordnad sin Gud och fader, så skulle man väl haft skäl att hoppas, att detta ifrågavarande ställe ej kunde misstydas, framför allt då han här återigen förklarar, att fadren är större än alla, samt betonar äfven sin underordning under Honom, i det han säger, att det är fadren, som gifvit honom fåren, fadren, som helgat och sändt honom i verlden, och att han icke fordrar någon tro, såvida han icke gör sin faders verk. Men trots allt detta finna ortodoxerna i detta ställe ett bevis, att han sagt sig vara och således är den absolute Gud!