Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den beslutanderätt, som en kommun tillkommer, inskränkes till ett beslut om petition, sä snart den angelägenhet, hvarom fråga är, finnes genom allmän lag eller förordning, eller genom särskild för kommunen af Kongl. Majit gifven stadga vara tills vidare reglerad; i andra lall vinner beslutet bindande kraft i den ordning, kommunalförfattningen anvisar. Slädens drätsel, upphärd och redovisnhuj derför. Till de från Magistratens omedelbara förvaltning skiljda angeläganheter torde, så vidt Committerade hafva sig .det bekant, drätselverket i de liesta städer höra, och om någonstädes ett motsatt förhållande skulle ega rum, är det för kontrollens skull af stor vigt, att ett sådant särskiljande vidtages. Det är utan tvifvel mest lörenligt med god ordning och säkerhet samt ändamålsenlig kontroll alt, der det ske kan, utanordningen af utgifterna och sjelfva utbetalningarne jemte upprättandet al erforderliga räkenskaper deröfver fördelas på olika händer; och i högre grad än i landskommunerna visar sig vigten af en sådan fördelning uti städerna, der förvaltningskostnaderna uppgå till ett vida betydligare belopp. På dessa skäl föreslås den löreskrift, att i hvarje stad skall finnas särskild drätselkammare, för hvilken, lill elterrättelse vid förvaltningen, ett reglemente bör uppgöras och underställas Kongl. Maj:ts stadfästelse, äfvensom att det sednare skall gälla äfven för stad, som redan eger ett sådant reglemente, så framt det ej funnes vara förenligt med de här föreslagna grunder. De förnämsta bland dessa äro, att ledamöterna af drätselkammaren skola utses bland kommunens röstberättigade medlemmar af stads - XLV fullmägtige eller af allmän rådstuga, eler de förra ej finnas (hvilket naturligtvis ej hindrar, att erforderliga tjenstemän till biträde för drätselkammarens styresmän neli vårdare antagas), och alt för utgifterna en af kommunen eller dess representanter beviljad och faststäld årligi finansstat skall ligga till grund.
Fadern var icke ovänlig, men Ann såg likväl, hur noga han bevakade hvarje hennes steg. Slutligen återstodo blott några timmar till bröllopsdagen. Då fattade de unga älskande ett förtvifladt beslut. Under natten firade Ann sig ned genom fönstret i hennes älskares båt, och så flydde de utåt hafvet. Men hvart skulle de taga vägen? Så snart det blef dager, skulle flykten upptäckas och de blifva förda tillbaka under spott och hån. Då fick den unge mannen en idé. Han rodde till öns östra sida, som nästan lodrätt höjer sig från hafvet och som genom otillgängliga bergspass var afskild från det egentliga Capri. Här skulle ingen söka dem. Sedan de dragit upp båten bakom ett par stenar, som fullkomligt dolde den, lastade de på sig sina få förmögenheter och började det besvärliga uppåtstigandet. Mången gång slant Anns fot, och mången gång skulle hon hafva störtat tillbaka i det svindlande djupet, om icke Beppos hand uppehållit henne och om icke hans röst intalat mod i hennes hjerta. Slutligen voro de uppe, och de uppgåfvo ett ofrivilligt utrop af förvåning och förtjusning. I stället för den otillgängliga klippöken de trott sig finna möttes de af öppna leende ängar, som ännu aldrig en lie afmejat, härliga skogar, dansande bäckar, och, bäst af allt, mellan två klipputsprång låg en lugn vik, der en båt kunde ligga trygg för alla vindar. Så länge dagen räckte, tordes de icke röra sig, men när skymningen föll på, tog Beppo sin älskling vid handen och så klättrade de vidare ända upp till toppen af Monte Solario (öns högsta spets), der den helige eremiten bodde, som endast vid hvar helg lemnade sin tillflyktsort för att afhemta de gåfvor, som befolkningen buro till bergets fot. Eljest bodde han ensam här uppe för att med böner och fasta försona ett okändt fordom. Den helige mannen mottog de unga tu med stor vänlighet. Huru skild han än lefde från verlden, hade likväl icke minnet af hans egen ungdom hunnit att alldeles förkolna i hans hjerta.
I de flesta fall måste säljaren vara i saknad af annan bevisning om skedda utborguingar, än som grundas på handelsboken, ty det är icke honom möjligt att för hvarje tillfälle förse sig med vittnen eiler qvittenser. Ett sorgfälligt iakttagande af sådana försigtighetsmått skulle göra en någorlunda liflig borgerlig rörelse nästan omöjlig. Följaktligen, om förslaget blefve lag, och säljare, utaf undseende för köpare eller af annan orsak, kommer att dröja med kraf eller bevisligt tillställande af räkning utöfver den stadgade tiden, skulle det merendels blifva beroende af köparens välbehag, huruvida han ville genom vägrande undgå all betalningsskyldighet, och säljaren skulle i detta fall gå sin verkliga fordran alldeles förlustig. Sannolikt skulle ock försök att undandraga sig skulden medelst förnekande af att räkningen varit inom föreskrifven tid tillställd, föranleda mångfaldiga rättegångar. " ”Då jag således, för min del, icke kan tillstyrka antagandet, af nyssnämnda inom Sveriges lagstiftning, så vidt jag känner, hitintills nya förslag om upphörande af handelsboks vitsord, anser jag deremot rätt och gagneligt, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad redan är stadgadt och jemväl af lagkomillen i civillags förslagets Utsökningsbalk, 3 kap. 1 §, upptaget, den betalningsrätt i exseku iv väg, som oklandrad räkning öfver utborgade varor, lika med skuldsedel, bör medföra, icke eger rum i annan händelse, än att läkningen är köparen tillställd inom ett år från utborgningsdagen. Har säljaren icke iakttagit denna tid, må ban vidkännas den olägenhet, att hans på räkningen grundade fordran icke anses utmätningsgild, utan får bero på rättegång vid domstol, der sådan undersökning och pröfning angående handelsboken skall föregå, som den föreslagna I §. förutsätter." "Jag instämmer uti hvad af Justitie-rådet Schmidt vid den 4 § blifvit anmärkt."
Med sin hittills hopsparade fond af intelligens, i förening med hennes varmare känslolif, skall hon bidraga till, att klyftan emellan de olika samhällsklasserna fylles och stridsfrågorna dem emellan blifva lösta i ömsesidig kärlek och förtroende. Hade kvinnan genast förstått detta, skulle aldrig den s. k. kvinnofrågan blifvit ett stridsäpple mellan könen. Så som nu denna fråga i allmänhet uppfattas, blir hvarje ur denna fråga framsprunget förslag, som kan rubriceras som en demonstration, en ny sten i muren, hvilken isolerar oss från männen. Den röst, som på mötet i Kvinnoklubben i Stockholm varnade föreningen för att sammansluta sig till agitation för den uppkastade planen att uppföra ett » Kvinnornas palats », förtjänar att blifva hörd, ty detta uttalande röjde en kvinna, som ännu ej fått blick och känsla för det allmännas väl förslöade af något slags föreningsväsen. Men äfven under förutsättning, att en dylik plan ej verkade i af söndrande anda, är det föga troligt att den skulle förmå elda sinnena till en framgångsrik nationalsubskription bland hela landets kvinnor. Ecce ego, » först j a g! », har j u nästan blifvit tidens lösen, och af de många tusental svenska kvinnor, som icke ens våga drömma om att få se vår hufvudstad, kan man då knappast fordra offergåfvor på ett sådant altare. » Kvinnornas palats » torde, då det ses från Stockholms horisont, tilltala såväl fantasien som fåfängan, men i provinserna ter sig föreställningen därom säkerligen helt annorlunda, ter sig såsom ett företag, af hvilket på sin höjd endast kvinnor i hufvudstaden och dess närmaste omnejd möjligen kunde hafva någon nytta. I Danmark, från hvilket land denna problematiska tanke blifvit importerad, möjliggöres kanske en sådan plan genom de ringa afstånden, ty en färd på en tredje klass järnvägsbiljett från tyska gränsen till Köpenhamn kostar endast omkring 9 (säger nio) kronor och samma befordran dit från andra punkter på Jylland eller de danska öarna belöper sig ej heller till någon summa, som kan jämföras t. ex. m e d en resa från Helsingborg till Stockholm.
Reservationer : af Herr Grefve Horn: ”Jag reserverar mig emot den tillstyrkta skrifvelsen till Konungen om utfärdande af en uppmaning till tarflighet, hvilken åtgärds ändamålslöshet jag anser tillfyllest ådagalagd i Betänkandets premisser.” Herr Grefve von Fersen reserverade sig jemväl emot beslutet att tillstyrka en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t i detta ämne. Herr Doctor Björkman ansåg den underdåniga skrifvelsen alldeles fruktlös och följaktligen obehöflig. 6 Sevillu.* Lagsamt Allm. Besv.- och Occon.-Utsk. Memorial N.o i3. Ankom till Exp.-Ulsk. den 21 Februarii i835. Memorial, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, rörande Utskottens Utlåtande, N:o 8, angående teglementariska föreskrifter för bränvin s-bränningens utöfning, samt försäljning af bränvin och beskattning derå. Vid pröfning af berörde Utlåtande, tillika med Utskottens dervid bifogade förslag till Förordning angående bränvins-bränningen, tn. m., hafva Riks-Stånden, enligt de lill Utskotten derom ankomne Protocolls-utdrag, i vissa delar stannat i skiljaktiga beslut; i anledning åivaraf Utskotten, jemlikt ^3 §. Riksdagsordningningen och 71 Regeringsformen, härmed få anmäla de §§. af Förordningen, deruti olika beslut egt rum, samt afgifva förslag, så väl till tneningarnes sammanjemkning, som ock till voterings-propositioner i frågor af hevillnings-natur; hvilka böra af förstärkt Stats-Utskott afgöras. 1. §. Uti senare momentet af denna har Högv. Preste-Ståndet beslutat följande förändring: ”Bränvins-distillering med pannor af högst 6 kannors rymd, vara hela året tillåten, men endast för dem, som till hränvinsbränning äro berättigade.” Hvaremot de öfrige trenne Stånden antagit Utskottens förslag, hvilket således utgör Rikets Ständers beslut. 4 §. Högloft.
T r e fat fisk: lustspel. Ser N. N. polisen: premieaktör. N y b o r r: skådespelare. Dagny t ~. r. % a. 5: e haft. s FT FOB SOCIAlA: SOCH LITTERARA INTRESSEN. &amp; m,. i *. Ett meningsbyte i tidens frågor. L-a JF., Tre dagar i Jotun ' heimen. ' Si@d Leijoia7tti5f1: ud; d Sommar. y G. A-gy Kvinnoarbetet i Finland. Dom&amp;co JTa&amp;l / - CoivaeaZe, Saknad, öfversa f Sigrid Leijonhufvud. Föreningen fi5r gift kvinnas eganderatt. ' Fr&amp;n .skilda. håll. — ' ' t, ', ', L, &lt; s., _. \. \ s:. Pr&amp; i. &lt;,. &amp; +g&amp;ngl F ö r ~ö,rbundets.,medlemmar.: - .kr. För icke rnedl ' emha ' r:. f Svenska BomulIsklSdningstyger, handviifda och Engelska Zephy~, Crepon och Oxford. L Ö 54 g 2 %; Q) E? ~ s z.&amp; S 0 Drottninggatan 50, he; # * rekommenderar sitt val sorterade lager. A +j5 0 a Rekvisif ioner expedieras mot postförskof f. Q g ' ", 1 % hh iagst~ * iicZgci.~ * cIsgccttt,~~. 12, rekouiineiiderar sitt stura och rikhaltiga lager af alla NouveautBier f819 sarongen. Sarskildt får rekommendera mitt stora lager af Pelsverk för Pdska (rpor ined &amp; till passande öfvertrger.
StatsVerkets förvaltning och räkenskaper; öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande uti sistnämnde ämne; om förändrad disposition af räntan å Wermlands LandtvärnsCassa; i anledning af väckte motioner, om ali jords lika beskattning m. m.j angående yrkad inlösen af 4 stycken casserade RiksgäldsContoirets Creditsedlar; om utvidgad Läkarevård inom Blekinge Län; om särskild ProvincialLäkare i Herjeådalen; angående grunderne för Skattelösen af Kronohemman i Hallands Län; om MötesPassevolance-afgiftens Utgörande; rörande Hammarskattens utgörande* angående Dejnepenningarne; om föreslagen försäljning till Skatte af Kungsgårdar och OfficersBo. vtällen; angående sökt befrielse från Tiondes utgörande af Alun-tillverkningen vid L.owerts Bruk; rörande Häradsskrifvaren Rydinds ansökning om utbekommande af innehållen Mantals*krifniPf9-provi3i«nj i fråga em Statens ordi - Ben j» Ju*usti *. tn. «*» Hario räntors utgörande i Skåne^ Bledinge odhs Bolins Län; angående Chefens för Tredje CavalleriBrigaden sökte utbekommande af Adjutantsarfvode; rörande den Rotehållarne i Fellingsbro Härad af ålder anslagne undsättnings-spannemål; om reglering af Remisslaget lör Kongl.
Lima Sockens befriande från bevillning .. 354» C. Lindberg, Kammar-Råd, ansökan om befrielse från ersättnings-skyldighet för Kronofogden Hoflings balance i 20, 286, 409. 477* Lindstedts ansökan om förhöjd t arfvode för bans befattning med Riksdags-bandlingarnes tryckning 388. Lings Enka, pension för 6. Linieskepp, inskränkning i deras antal 208. Linköpings Gymnasii Bibliothek 62, 218. — Hamnbyggnad 354» C. 433, litt. C. Linne’, C. von, ett minne åt honom .. 28. Ljunga Elf, dess upprensning 354, litt. C. 433, litt. C. Ljusne Elf, dess upprensning ibid. ibid. Ljuspenningar för Fästningsoch Garni/,ons-orter 44» London, underhåll af Svenska Kyrkan derstädes 33^, 4'6. Lotserioch Fyrings-Staterne 53. Lotsväsendet, anslag derför 4.92» Luleå Elf, upprensning deraf . 354, l'ltC. 433, litt. C. Lunds Universitet, anslag till dess bjrggnader 364, litt. E. 433, litt. E., — lösande efter medelpris af löntagarnes tionde .. ino, 3a6. —• förändring i fördelningen af dit ingående Iirono-tionde 276. Lunds Boställe, afskrifning af förre Arrendatorer! Gustafssons skuld för arrendet af . i54. Lyshållning för Kronans hus i Stockholm 5g. Lån till uppbyggande af bro öfver Nissa-ån ...» 44$*- — till Carlskrona Stads församling .. 455. —. till Gotha Canal * 469* I T9 Långebro, ansia» till dess underhållande . : . 354, 1*H. F. 435, litt. F, Länsmän, löner för 3:ne i Blekinge 343. Läroböckers och lärda Verks utgifvande, anslag dertill 213.
Sparre, Häradshöfdingen B. W. Hessle och Advokatfiskal) J. N. Söllscher, äfven varit tillförordnad, hvilken utarbetat förslag i nämnde syftning och dem till Kongl. Majit i Juli mänad förlidet år ingifvit. Och dessa förslag, hvilka blifvit genom trycket bekantgjorda, hafva sedermera öfverlemnats till granskning i Högsta Domstolen. Inom Konungens Högsta Domstol, der skiljaktiga meningar — efter hvad det förljudes — y|»|>at sig angående antagligheten af de nya ^principer, hvarpå det af Kommitterade uppgjorda förslag till ny konkurslag hvilar, lärer emellertid den af Kongl Majit anbefallda granskning icke ännu vara fulländad; och i denna omständighet mäste alltså orsaken sökas, att Rikets Ständer vid innevarande riksdag icke hittills från Kongl. Majit fått emottaga någon n$dig Proposition med förslag till förbättrad konkurslag. Konkurslagstiftningen utgör en ganska vigtig del af lagstiftningen i sin helhet. En ny konkurslag bör derföre utan tvifvel af lagstiftaren på det allvarligaste begrundas, de principer, hvarpå den bygges, noga öfvervägas, samt lagens minsta detaljer äfvensom ordalagen deri underkastas en skrupulös pröfning — allt i ändamål att, så vidt möjligt ar, erhålla en med tidsförhållandena och det allmänna, inom nationen lefvande, rättsmedvetandet fullt öfverensstämmande lag. För vinnandet af detta ändamål synes åtminstone för mig vara af vigt vid lagförslag af den stora omfattning som förslag till en ny konkurslag, att den preliminära granskning i Högsta Domstolen genom landets mest lagfarna män, hvilken skall ega rum innan en Kongl. Proposition allätes, älven kommer alt föregå den pröfning, som på Rikets Ständer kan ankomma. Ty Lag-Utskottet, som bland sig räknar liera icke lagkunniga ledamöter, eller sådana lör hvilka konkurslagstiftningen åtminstone är ett ämne, åt hvilket de icke haft tillfälle att egua något specielt studium, lärer, oaktadt al! använd omsorg och möda, icke våga berömma sig af alt kunna göra en sådan granskning öfverflödig. På grund af särskild derom väckt motion har Lag-Utskottet emellertid till behandling förehåll
Sig så mycket mera Piikets Ständers beredvillighet, att detta anslag af42,oooR:dr årligen, eller^.ooo tunnor spannmål å 6 R:dr beräknade, bevilja, som detsamma blifver oberoende af de ifrågasatta förändringarna i Luromelho* 20 Kongl. Majds Nådiga Propos. No 5Q. der och i Elementar-Läroverkens organisation , helst Lärare-personalen i alla fall kommer att blifva nära densamma som förut, och Kongl. Maj:t derigenom skulle komma i tillfälle att bereda upphörandet af den , både för Undervisnings-Verket och Presterskapet i allmänhet så menliga beräkningen af dubbla tjenstår. För öfrigt, hvad angår Comite^s underdåniga förslag rörande nödvändigheten deraf, att till en början nuvarande Professors-lönerne vid Upsala Universitet, der de högsta utgöra ai5 tunnor hvardera, åtminstone måtte bringas till likhet med dem i Lund, som utgöras af 3oo tunnor; så, eliuru Kongl. Ä£aj:t funnit delta behof, såsom egande härmaste sammanhang med det förenämnda, vara nära lika förtjent af Rikets Ständers omtanka, vill Kongl. Maj:t dock endast, med öfverlemnande af Comiténs underdåniga framställningar så väl härom, som rörande de öfriga behofven ej mindre för Universiteternas, än Tillämpnings-Scholornas fullkomnande, iNåderhemställa, om icke Rikets Ständer skulle finna lämpligt alt, för ett småningom beredande af dessa ändamål, till Kongl. Majrts disposition och reglering, oberäknade de ofvan bestämda 4^000 R:dr, anslå en ytter - Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o 5g. 17 likare summa af 18,000 R:dr, utgörande tillsammans ett årligt anslag af 60,000 R:dr.
Förb. Förb. Förb. 75 öre 75 öre 1855 Förb. 1856' 1857 Förb. 1: 50 Förb. Förb. ,0) Äfven för ”Circassienne”. ”) Delades under denna period i ”ovalkade”, med en tullsats af 1 R:dr 121 öre per skålpund, och ”valkade”, med 2 R:dr 25 öre per skålpund; dessutom nämndes särskildt "Siktduk”, som fick införas mot 75 öre per skålpund. ’2) Samma tullsatser som för ylleväfnader. ’3) De halfylleväfnader, sorn till mer än hälften bestodo af ull, tullbehandlades lika med de helylleväfnader, hvartill de närmast kunde hänföras. H) Utom ”Bombasin lustre", som drog i tull 12* öre per 2 fot. ’5) Tullafgiften förhöjdes i proportionerlig! förhållande till den större bredden. I6) Samma tullsats som för ”Ylleväfnad, alngods”. XLVI Väfnader: Halfylle: Shawlar, Shawletter och andra dukar: af 10 R:dr, men under 22 R:dr 50 öres värde stycket af 22 R:dr 50 öres värde stycket, men under 50 R:dr af 50 R:drs värde stycket och deröfver Linneoch Hamp-: blaggarn kanfas buldan kammarduk och batist linön bolstervar mattväfnad segelduk och tältduk damast lärft: hvaraf 2 qv.fot väga t. o. m. 9J ort andra slag dräll andra slag dukar : Håroch TagelVaxade eller Lackerade: mattor andra slag Vattentäta eller dubbla väfnader, sammansatta genom upplösning af kautschuk, guttapercha m. m Fr. o. m. 1825 t. den V6 1826. Tullsats. Förb. Förb. 15 % af värdet Förb. Förb. Förb. ')
Ridr till förbättring af ifrågavarande kapellpredikantslön, uti hvilken hemställan Slats-kontoret uti afgifvet utlåtande i underdånighet instämt; och då behofvet af ifrågavarande tillskott synes vara nöjaktigt ådagalagdt, samt tillförene i fall, likartade med detta, anslag af allmänna medel blifvit till Kapellpredikanters aflönande beviljade till dess församlingarne sjelfva kunde förmå att sina själasörjare underhålla, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, med bifall till Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning, bevilja ett årligt anslag af 400 Ridr att för ofvanberörda ändamål utgå, intill dess Jörns kapellboer sjelfve förmå att Predikanten nöjaktigt aflöna eller vid allmän reglering af presterskapets löneinkomster tillgång dertill kan beredas. 6:o. Från Preste-Ståndet har Utskottet erhållit remiss å en inom bemälde Riks-Stånd väckt motion, Nio 90, hvaruti vice Talmannen Biskop Annerstedt, under anförande, hurusom kapellpredikantstjensten på Muskö inom Strengnäs stift, hvilken, 4 Stats-Utskottets Utlåtande Avo 139. genom förre innehafvarens befordran till bättre lägenhet, i början af år 1861 blifvit ledig, sedermera af brist på sökande icke kunnat återbesättas, hemställt att, då det inskränkta kapell-laget icke förmådde alt i Predikantens löneförmåner, sammanräknade uppgående till endast 200 ä 250 R:dr, bereda sådan tillökning, alt han deraf kunde erhålla sin nödtorftiga bergning, samt en af vederbörande Konsistorium i underdånighet gjord anhållan om understöd af allmänna medel till denne Predikants aflöning blifvit af Kongl. Majit afslagen, enär några medel för sådant ändamål icke voro ställda till Kongl. Maj.ts disposition, Rikets Ständer måtte till lönefyllnad åt den, som kapellpredikantstjenst å Muskö uppehöile, bevilja ett årligt anslag af 500 R:dr alt utgå intilldess genom allmän reglering af presterskapets löner eller på annat sätt medel för en dylik löneförbättring kunde beredas.
Stander vinna bifall (det Gud och Konungen nådeligen afvärje!), så hafva de väl satt staterna och deras innevånare i ett ganska skickligt torparetillstånd och i yttersta behof af landtmannens producter, men icke boredt landtmannen annan eller större säkerhet för afsättningen deraf, emot contant betalning, än den, som är att påräkna hos sjelfva tiggaren, ty han är ju i behof af landtmannens producter; men hvad kan han köpa? — Intet. Då det erkännes, att städer blifvit anlaggde till befrämjande af handel och afsättning för landtmannens producter, så är det nödvändigt, att dess invånare icke betagas tillfälle att bereda sitt eget bestånd och genom, sin industrie utvidga rörelsen inom sitt områds, samt såmedelst värja sig Ben. och Ekon. Utsk. BctankantJen.
Under förutsättning af att minimum för den dagliga produktionen blir, såsom ofvan är antaget, -1500 potter, och afgiften bestämmes till 5 sk. för hvarje pott pröduceradt bränvin, kan man, efter hvad förut blifvit anmärkt, antaga,ätt i städerna kommaomkring 50 brännerier att blifva i gång, hvarutaf på hvarje en afgilt af 5,500 Spd. om året kommer att belöpa sig, och på landet omkring 50, utaf hvilka hvardera skulle årligen skatta 5,500 Spd. Då intet skäl finnes, att, under den här antydda beskattningen, sönderstycka bränvinshandteringen mera, än vid de öfriga beskattningssätten, måste den årliga utgiften för hvarje bränneri anslås till 5,500 Spd. Men i detta fall skulle det i landtdistrikterna påräknade antal af brännerier icke kunna hållas i gång, och deras antal kanhända reduceras till hälften, hvarigenom följaktligen den årligen påräknade afgiften icke skulle inflyta. Den afgift, för hvilken hvarje bränneri skulle svara, måste följaktligen ökas, lör att man måtte hinna upp till den påräknade hufvudsumman, hvarvid landtbränneriernas antal återigen skulle förminskas, hvaremot stadsbränneriernas antal förmodligen förblefve detsamma, öfter sorn man i allmänhet i städerna bättre kan åstadkomma de kapitaler, som äro af nöden för så stora anläggningar och ett så vidsträckt bedrifvande af rörelsen, hvilket deremot knappast blefve fallet på landet, liksom äfven de i städerna finera lätta tillfällena till afsättning af produkten samt tillförseln utrikesifrån af säd och potates, äfven skulle bidraga till att undantränga brännerihandteringen från landsbygden, och i hvarje fall spela den i händerna på dem, som ega kapitaier, med uteslutande af mindre förmögna. För att emellertid bibehålla en någorlunda jemnvigt till förmån för dem, sorn under sådana omständigheter icke skulle kunna drifva bränvinsbränning, mås.te det, enligt kommissionens tanke, sättas en gräns för afbrännings-apparaternas storlek, liksom endast en apparat borde