Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
291 efter underdånig ansökning genom Hof-Canzleren, utfärdade särskilta tillståndsbref, som dock icke bör kunna förvägras, utom till sådane personer, som för brott blifvit dömde eller äro förklarade ovärdige att föra andras talan; och att, i händelse Hof-Canzleren, med stöd af den honom i Tryckfrihetsärender tillkommande pröfning och med ostördt bibehållande af den sequestrationsrätt öfver Skrifter i allmänhet, som Tryckfrihets-Lagen honom tillägger, funne Dagbladet eller Periodiska Skriften vådliga för allmän säkerhet eller utan skäl och bevis förnärmande personlig rätt eller af en fortfarande smädelig egenskap, han må äga att, i Stockholm genom ÖfverStåthållare-Embetet och i Landsorterne genom Konungens Befallningshafvande, genast låta inställa Dagbladets eller Periodiska Skriftens vidare utgifvande intill dess, efter hans underdåniga anmälan derom hos Konungen, hvilken sist inom 8 dagar bör äga rum, sedan HofCanzleren om qvarstadens verkställande blifvit underrättad, och sedan Justitise-Canzleren äfven blifvit hörd, Kongl. Majit efter behag förordnat, huruvida Dess meddelte ofvan åberopade tillståndsbref må indragas eller yttermera begagnas; allmän åklagare och enskild målsägande i alla fall obetagit att deras talan mot Skriftens Utgifvare, efter förbrytelsens beskaffenhet, anställa. Utgifvaren af det Dagblad eller Periodiska Skrift, som en gång af förenämnde orsaker blifvit instäldt, må ej kunna erhålla något ytterligare tillståndsbref att ett annat Dagblad eller Periodisk Skrift utgifva. Kongl. Majit anser kungörandet af detta slags Skrifter vara en tillhörighet för hvarje odlad Nation; och, med förklaring af detta tänkesätt, vill Kongl. Majit icke ens hos den kortsyntaste förmoda något sådant misstroende till Dess afsigter, som skulle sanning och medborgliga interessen löpa fara att stängas i sin väg till Diron och Allmänhet. Kongl.
Hr Bildt: Med afseende på 2:dra mom. instämmer jag med. Gr. Lagerbjelke; ty Hr Mannerskantz’ förslag kan komma att medföra stora olägenheter. En låntagare i provinsen får icke kunskap om att räntan är höjd, och hans kommissionär underlåter att göra omsättningen, emedan han icke fått nog penningar att betala den högre räntan. Vid 1844 års Riksdag hände sig att en ledamot af BondeSt. hade ett lån i en Diskont, han skickade sin kommissionär den summa som erfordrades för att omsätta det, men Diskonten följde sin instruktion och ville icke emottaga penningarne, derföre att de voro i Privatbank-sedlar; kommissionären brydde sig icke om att bortväxla dessa sedlar, och på så sätt blef länet icke omsatt. Lika lätt skulle det kunna hända att en kommissionär underlät att göra en omsättning, derföre att han icke erhållit hela den erforderliga summan, och följden kunde blifva densamma sora vid det af mig omnämnda tillfället, nemi. att man sålde ett hemman och att egaren blef ruinerad. Hvad åter angår Sparbankernes rätt att icke betala mer lin 4 proc. på sina kreditiv, så kan jag icke inse, hvarföre de icke skulle få behålla den fördelen. Det finnas Sparbanker, hvars kredit ännu icke är stadgad och de kunna vara i behof af en sådan förmån. De större Sparbankerne tillkom - 266 Den 11 Juli e. m. ma på så sått att de s. k. principalerne göra ett sammanskott för att bilda förvaltningen, och efter en längre tid komma de till stadga och behöfva icke vidare något kreditiv, men de små Sparbanken», som hafva små kapitaler, behöfva kreditiv, och det har man hittills icke förnekat dem, emedan man ansett dem vara barmhertighets-inrättningar, och det är äfven orsaken hvarföre de slippa Bevillningsafdrag. Jag anhåller således om bifall till hvad Utsk. föreslagit i mom. 4. Hr Printzensköld: Om den siste värde talaren till alla delar instämt med Gr. Lagerbjelke, så kan deremot jag icke göra det, utan jag instämmer endast och allenast i det yrkande, hvarvid Hr Gr.n stannat.
Denne sednares uppmärksamhet wid allmänna hushällningSanstalterne, det biträde han wid Åtskilliga tillfällen bör lemna Riksens Ständer, hans deltagande, såsom Ordförande, i Tryckfrihetens wärd, allt tyckes utgöra ätminftone en del af gränslinie» emellan hans och Justitice-Cantzlcrens befattningar. Det yrkade stadgandet, att Konungen ej borde kunna wägra en utaf Jnftitiee-Ombndsmanncn begärd granskning af en Domstols, ett Collegiieller Embetswerks ätgärder, wägar Utskottet, för sin del, cj tillstyrka. Att lemna Jnstitice-Ombudömannen Memorial N:o 21. 347 controllen af wcrkställande magtcn i allmänhet, torde blifiva lika wädligt och olämpligt, som det synes constitutionsstridigt. Enligt Rcgeriugs-Formens 96 kumra Embetswerkcn ej tilltalas, blott Embctsmänncn. Resultatet af undersökningen, i händelse den af Konungen sörordnas, och hmilkcn undersökning ej bchöftves, för att rätttvisa JustiticeOmbndsmannens defi förutan widtagande lagliga Embctsbefattning, skall nogsamt säga honom, huruwida skäl finnas till aetion eller ej; och om defia werkligen yppas, skall han sedermera obehindradt tilltala den eller de felaktige, utan att individncrne kunna skydda sig under Embctswerkets collectiva sorm. Någon rättighet för Justitico-Ombudsmannen att äga tillgäng till Stats-Rädets Protocoll finner Utskottet sä mycket mindre böra medgiftvas, som defia Protocoll, i stöd as Regerings-Formens 106 tz, endast kunna äskas af Constitutions-Utskottct, hvilket äger att anmoda Jnstitico-Ombudsmannen om iltförandet af Riksens Ständers talan. Stockholm den 13 November 1809. Pä Eonstitutions-Utskottcts ivägnar: D. N. Nannerlieim. Earl v. UosenKoin. Daniel Merstein.
Fullmäktige tillkänna, hade den till Rydbergska testamentsfondens förvaltning utsedda Direktion, i fråga om denna ersättning, förklarat sig icke, utan ett i laga form tillkommet domslut, kunna dertill använda större eller mindre del utaf de testamenterade medlen; hvarefter Kongl. Majit, före fattandet af Dess nådiga beslut, huruvida någon åtgärd, för att göra oftaberörde fond disponibel för den förut inrättade Navigationsskolan, skulle från Statens sida vidtagas, velat inhemta Justitie-kanslerens underdåniga yttrande; vid hvilket förhållande och då det således icke vore afgjordt om något anspråk ens komme att i laga ordning framställas i afseende på den ersättning, hvars erhållande Rikets Ständer, då ifrågavarande statsbidrag anvisades på Riksgäldskontoret, förklarade utgöra ett dervid fästadt förbehåll, förekom det Fullmäktige med — 69 — Rikets Sländers beslut mindre öfverensstämmande att från Riksgälds-kontoret utanordna en del af detta vilkorliga bidrag. Deremot och för den händelse, att Kongl. Maj:t, sedan Justitie-kansleren afgifvit sitt yttrande i frågan, skulle i nåder anbefalla sådana åtgärder, hvarigenom den af Rikets Ständer påräknade ersättning för Riksgälds-kontoret framdeles vöre att emotse, kunde Fullmäktige, genom bestämd vägran till en Riksgälds-kontoret ålagd och i föreskrifven ordning reqvirerad utbetalning, möjligen anses nandia i sirid mot det lill deras efterrättelse meddelade reglemenlariska stadgande. Det syntes derföre lämpligast att, i afvaktan å Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ersättningsfrågan, uppskjuta afgörandet af Kongl. Stats-kontorets framställning angående förrberörde löneqvartals utbetalning, helst, enligt Fullmäktige meddelad underrättelse, Justitie-kansleren ofördröjligen skulle till Kongl. Majit inkomma med det honom affordrade utlåtande.
Hr af Uhr yttrade, — så tyckte jag åtminstone, — att nationen blifvit förd bakom ljuset vid grundläggandet af Gölha-canal och inledd att fullborda hvad hon eljest icke skulle hafva gjort, derigenom att arbetet börjats på flera olika punkter. Jag torde, i afseende på hvad som ägt rum vid canalarbetet, kunna anses som en ojäfvig domare af den anledningen, att jag icke kan tillräkna mig någon andel af den heder, hvartill ihärdighet och nit kunnat berättiga diiectionen under de första 20 bekymmersamma åren af arbetets bedrifvande. När jag inträdde i directionen, återstodo af bela arbetet ej mera än 19,000 alnar, som äfven voro mer än hallfärdiga, och för deras fullbordan, med tillräcklig tillgång å nödiga medel, fordrades föga ansträngning. Men deremot har jag under de 9 år jag sedermera deltagit i directionen bådeägt tillfälle och skyldighet att taga den noga kännedom 0111 canalarbetet, alt jag med bestämdhet kati uttala det omdöme, hvilket troligen af ingen kan jäfvas, som passionfritt vill undersöka förhållandena, alt om den store man, som grundläde canalen, och de män, som biträdde honom under arbetet, lingö uppbära beskyllningen för alt missleda nationen, så var det endast derföre, att de hell re underkastade sig ökade bekymmer, svårigheter och misskännanden, än de ville beröfva arbetet den fullkomlighet, soro stigande iocalkännedom och stigande vettenskaplig kännedom gåfvo vid handen. Det var den omtanka oeti de strider, detta sätt att gå tillväga föranledde, som otvifvelaktigt förkortade den store mannens lefnad, men deremot hade han äran och tillfredsställelsen att efterlemna ett verk, hvars stora värde och förtjenst den nuvar. tiden redan temmeligen odeladt erkänner, och om hvilket i den framtid, då alla minnen af gamla passioner och groll försvunnit, otvifvelaktigt intet annat omdöme skall återstå, än beundrans, vördnadens och tacksamhetens.
JV.-o 298, gazins-Inrättningens behållningar anvisade proviant-lager, hvilket nu, då denna Inrättning är under utredning, kommer att till Flottan öfverlemnas, skall Magazins-Inrättningen contant ersättas, i hvilket fall dertill erfordras ett anslag af omkring 48,i5o R:dr, eller om det balancerade värdet af samma Spannmåls-lager må uti Inrättningens räkenskaper afskrifvas, hafva, vid öfvervägande af det uppgifna förhållandet , och enär, uti den vid innevarande Riksdag uppgjorda Calcul öfver MagazinsInrättningens behållningar, förestående fordran icke bland säkra tillgångar blifvit upptagen, R. St. godkänt det senare alternativet, eller att beloppet af det åt Flottan i Carlskrona upplåtna proviant-lager må i Magazins-Inrättningens räkenskaper afföras, dock med dervid fästadt vilkor, att detta lager hädanefter upptages i Förvaltningens räkenskaper såsom en behållning, hvar töre redovisning städse åligger bemälde Embets-Verk. Rikets Ständer framhärda etc. E-xp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v. N.o 299. 19 N:o aqq.
Och har Utskottet, utgående ur denna synpunkt, & 6:te Hufvudtiteln uppfört etl årligt anslag af 34,ooo R:dr, hvartill centonal-afgiften, efter 10 års medium, ungefärligen uppgått. -— Lärande Rikets Ständer, i händelse förslaget bifalles, åt Bevillnings-Utskottet öfverlemna, att, uti afgifvande förslag till Bevillningsförordning, intaga de föreskrifter, som i detta afseende erfordras. 4:o Vid pröfningen af Stats-Verkets behof, har det icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, hurusom, lid efter annan, besparingarne uppå 2ta och 3:dje Hufvudtitlarile blifvit disponerade till förhöjning utaf vissa Erabets-Verks eller Corpsers ordinarie löningsstater, och hurusom detta förhållande derefter gifvit anledning att begära förhöjda anslag för Hufvudtitlarne. Bifall härtill bereder möjligheten af nya besparingar, hvilka åter, på ett lika sätt använde, föranleda nya behof utaf förhöjning. Kongl. Maj:ts höga rätt är det ostridigt, att. till de med Hufvudtitelns anslag åsyftade ändamål, disponera äfven sådane besparingar, som inom titeln, vid ordinarie anslagen, kunna uppkomma, och denna Kongl. Majrts fria dispositionsrätt är oundgänglig, på det Kongl. Maj:t må vara i tillfälle, att låta bestrida sådane kostnader, som.-vrid staternes reglerande ej föresedde, under tiden emellan Riksdagarne, befinnas liödvändige, och hvaribland så val mindre brister uti dessa titlars förslagsanslag, som ock tillfälliga arfvoden och tractamenten kunna räknas. Utskottet anser deremot löner och löningsförmoner på ordinarie stat icke vara af denna beskaffenhet; utan böra dessa rätta sig efter den stats-reglering, som en gång blifvit fastställd, och hvilken måste betraktas såsom gällande allt. intilldess densamma i vederbörlig ordning förändras.
Annies säng stod längre in i rummet, der skuggorna voro djupare. Hon såg mycket blek ut, der hon låg. Hennes händer omslöto en liten bukett af vilda blommor, dem rektor Bergman nyss lemnat den lilla tjenstflickan med en hjertlig helsning, att » det var så skönt upp i skogen, om fröken snart kunde komma dit ». På täcket lågo några lösa häften af en tidskrift, som hon bläddrade i, men ej orkat läsa. » Det var så skönt i skogen! » Hon förde blommorna till ansigtet och inandades deras friska doft. En sådan liten fin bukett, så smakfullt ssmmansatt — hon hade aldrig trott, att den stele rektorn hade så mycken poesi inom sig. En svag glimt af ett skälmaktigt leende for för en sekund öfver hennes ansigte. Der hade han gått i skogen och krökt sin raka rygg för att plocka dessa blommor — åt henne! Och så hade han tänkt på henne — inte bara då, utan alltid. Och så väntade han — väntade allt jemt. Hon fick en plötslig längtan till skogen. Om hon kunde stiga upp och komma dit och andas den barrdoftmättade luften! Men hon orkade ingen ting — och så fyldes hennes ögon med tårar. Plötsligt höjde hon lyssnande sitt hufvud, och hennes ansigte fick för ett ögonblick högre färg. Hon hade hört grinden från gatan öppnas och smällas igen, hastiga steg närmade sig allt mera, och någon hvisslade sakta en smäktande melodi. Strax der efter släppte lilla Kerstin in doktor Ljung. Han helsade på Annie allvarligt och smått förlägen, tog derefter af sig den ljusa sommarytterrocken, satte hatten på bordet och såg ut att ämna slå sig ner hos henne en stund. Han hade tagit en pappersknif af utskuret trä från bordet och betraktade den så noga från alla håll och sidor, som hade det klumpiga elevarbetet varit en utsökt konstsak. Derpå, utan att se upp, sade han: » Fröken Birger, jag är ingen fin diplomat, jag är en rättfram och naturlig menniska, som ni nog vet. V i två ha umgåtts som ett par goda kamrater — får jag tala till er som vän till vän, utan att ni misstycker? » Deras ögon möttes en minut, hennes i en hälft undrande blick, hans sväfvande och undvikande.
Raabs motion varit godt och framgången deraf bordt hafva välgörande följder; och då de betänkligheter Utsk. framhållit emot densamma lätteligen förfalla, då idéen om kom - Den 12 Februari e. m. 419 kommunal-lagstiftningen verkligen gjort sig gällande i vårt land, men för dess vidare utveckling just erfordras och nu fattas den garanti från statens sida, som består i utstakade lämpliga och vidsträcktare former för kommunal-myndigheters verksamhet, så hade det varit önskligt att Utsk. med mera allvar upptagit och behjertat detta ämne. Men då nu så icke skett, och 2:ne Ständ redan, enligt hvad upplyst blifvit, bifallit Utsk:s betänk., så återstår icke något annat för dem, sorn gilla motionen, än att offentligen uttrycka denna sin åsigt. Tillika instämmer jag med Frih. Raab uti den vördsamma anhållan att R. o. Ad. ville fatta sitt beslut i frågan uti de ordalag, Frih:n föreslagit, eller att låta vid IJtsk:s betänk, bero. Hr von Stockenström, Carl Reinh. Polhem: Såsom ledamot af Ekon.Utsk. och särskildt af den afd. af samma Utsk. der denna motion preliminariler behandlats, anser jag mig, i anledn. af de anmärkmr, som blifvit framställde emot Utsk:s tillstyrkande i detta ämne, böra yttra några ord, för alt meddela några upplysningar om den synpunkt, ur hvilken motionen blifvit af Utsk. uppfattad. Frih. Raab har sagt, att Utsk. icke uppfattat eller velat uppfatta hans motion, hvilken hade till syftemål att sammanbinda de brustna länkarne emellan familjen och det allmänna, och Hr Ehrenborg har yttrat, att Utsk. icke deråt lemnat den allvarsamma uppmärksamhet, som ämnets vigt förtjenade.
Inca-adeln hade sina anspråkslösare hus i dessa byggnaders närhet, och utkanternas arbetarekvartér sträckte sig ända upp mot närgränsande kullar och bärg, på hvilkas terasser majsen växte i jord, som hämtats fjärran ifrån, och där konstgjorda vattenbehållare speglade det indianska kornets länga, fint formade blad och potatisens enkla blommor. Det var enligt sägnen hår, som dess frukter först kommo till användning. Men inne bland bärgen knogade arbetsmyrorna dag efter dag i solgudens tjänst ... Den unge höfdingen blickade sorgset framför sig. Var det så, han engång skulle återse sitt eget folk som trälar och slafvinnor på främmande jord. Han vände sig om. Öfverallt samma myllrande af rastlösa arbetare. Deras sång böljade i fylliga vågor upp mot fästningen. Den unge mannen förvirrades af detta eko från ett träget lif under molnfri himmel detta var allt så olikt den tysta halfdagern i hans hemlands skogar. Och där nere blänkte breda strimmor af guld dagerns spel på soltämplets guldsirade fasad. Tanken på Yelva dök plötsligt upp. När skulle han återse henne och under hvilka förhållanden? Skulle hon glömma, att hon engång varit hans broders brud? Skulle hon glömma det löfte, hon gifvit vid hans död, att hämnas honom? Skulle den hädangångnes ande få se henne som incans medhustru, som ödmjuk slafvinna i stoftet för den allsvåldige ...? Tiracca bröt tystnaden. Se! sade han och pekade ut öfver näjden. Se, hur solskenet slagit sin gyllene mantel kring alla dessa tusental! Det gjuter lifsglädje i deras sinnen och lägger sångens jubel på deras läppar. Försök att skåda upp till den strålande guden! Du skall bländas, ty mänskoögat når aldrig så högt som till skaparen af all den lycka, du ser ikring dig. Itos, hvad äro alla dina gudar och beläten mot en enda stråle af denna oändliga kraft? Du gick i blindhet i dina skogars dunkel utan aning om det ljus, som lyste på trädens kronor men förgäfves sökte bana sig väg ned till dig. Det var mitt folks uppgift att föra ditt eget ut i ljuset.
Sjö farten verkställa sina Handels företag, och concurreneen nedsatt priserne, hvarföre Herr Baron ansåg Stats-Rådet och den föredragande, sorn ej tillstyrkt en generel in - 622 Den 7 Juni 1815 försel af Bomulls-varor emot Tull, ej hafva iagttagit Rikets sannskyldiga nytta. Borgare Ståndets Talman Herr Directeuren oell Riddaren Schwan upkom, och blef åhörare af öfverläggningen. Herr Biskopen Doctor von Rosenstein1 kunde för sin del ej anse ifrågavarande tillåtelse som Monopolium, utan som en momentel dispence, och ansåg Herr Bishoppen att under en tid då Tullbevakningen ej var i ordning ställd och Engelska varor öfverflödade i Landet, samt innan Tull Comitéen kunnat höras, det varit rigtigare, som skett, att dispense blifvit lemnad åt ett ställe på försök, än att tillåtelsen blifvit allmän och sedan allmänt återkallad, i händelse den funnits skadelig. Herr Commerce Rådet Wegelin: Då redan 1812. Riksens Ständer enhälligt yttrat att det öfverens stämde med en väl beräknad Hus hållning att emot Tullumgälders erläggande tillåta införsel af dylika artielar som lika litet i Riket kunna åstadkommas, som de allmänt brukas, vore emot den gifna tillåtelsen icke något att anmärka så snart denna tillåtelse blifvit allmänt beviljad och icke ensamt förbehållen någon viss Stad och icke nekad andra som anmält sig till erhållande af en lika frihet, i synnerhet som de skäl för den förra tillåtelsen för Götheborg af Herr Stats Secreteraren blifvit nyttjade att afsigten dermed vore att befordra afsättning till Finnland, Ryssland och andra orter vid Östersjön som lättare kunde blifva fournerade från Stockholm och andra Svenska Östersjöhamnar dit införseln icke varit svårare än i Götheborg under Engelsk Convoy, som England ännu häldre hade lemnat, till understödjande af sin favoritplan, afsättningen af sina Manufacturer. Följden hade blifvit lägre pris genom ökad concurrence och gränser för så beskaffade speculationer som varit en följd af sättet då detta Monopolium uphäfdes. Herr Professor Munk af Rosensköld.
Sif Pöneinfomjl från 1,100 till otO meb 1,200 Setbr, å 3-a setbr. Sif Pöneinfomjl öfwer 1,200 Setbr, ä 3 pros cent. a ta ss ca 3 2 -Si ia ta t-i ta a ta ta ta ta ta ta O 3 ta ta ta ta a a ta a a ia »-*2» o 3 a ©ninina (30) 23if>. till Sf. St. $rot. 1834 & 1835. lOtbc ©ami. Centonal A i procent af Pörte# ittfomjlen. ©ammanbrag öfwer <£a,rcrings»£cmgt>erne £T?:o 3 uti Sein för år 18 . ©genbom, tillhörig Äongl. 23taj:t od) Ärotian. ©genbom, font biOpoiieras af 2kabemie»©taterne. Spem» man. Sägen» peter. Cxroar» nar od) ©ägar. S‘ 8 — O! »: »: S O cr r» & ri o* ii R O H * ri n Sägeitpeter» forn betata 3o procent af räntan. •ipem» mätt. Srälfe» Mäntor. Sägen» beter. Ctmar» nar od) ©ägar. ta sa ta ta ra ta ÖT & ©genbom, tillpiirig SlUmänna 35otag. ©genbom, tiUfjörig Stomma ©tiftelfer. •Spent» man. Sägen» petet. Cttoar» nar otp ©ägar. ta •a* Jpern» matt. gräfle» Mäntor. Sägen» peter. Ctroar» nar odp ©ägar. ta ts 5 a »-ta —t ? ar ©amma.
R:mt årligen skulle lemnäs för de elever, som förmådde att den utgöra, då för fattiga med goda anlag begåfvade flickor undervisningen borde vara fri, och att på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning skulle bero att låta utfärda sjelfva stadgan och att bestämma i hvilka af de städer, som ville upplåta kostnadsfria rymliga lokaler till skolorna och deras föreståndarinnor, äfvensom lemna nödiga skolinventarier, dessa allmänna flickskolor borde upprättas, — har Stats-Utskottet i sitt omförmälda Utlåtande N:o 139, punkten 67, i öfverensstämmelse med bemälda Utskotts här förut anförda åsigter, och då dessutom vid det i hufvudstaden förut befintliga seminarium för bildande af lärarinnor erfordrades en med undervisningsanstalten förenad skola, vid hvilken eleverne kunde praktiskt införas i konsten att handleda andra, derföre hemställt att Rikets Ständer måtte finna de af Stats-Utskottet omförmälda motioner ej böra till annan åtgärd föranleda, än att, för inrättande och underhåll af en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor, borde anvisas ett årligt anslag af 5,000 R:dr; och har Stats-Utskottets omförmälda hemställan blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallen, hvaremot Borgare-Ståndet till 10,000 R:dr förhöjt det af Stats-Utskottet föreslagna anslag. Staissamt Allm. Besv.- och Ekan.-Utskottets Betänkande !\J:o 46.
Såsom motvigter till Regentmagten finnas ej heller hos oss några municipalinrättningar; Styrelsen sträcker obehindradt öfver allt sin långa och inägtiga arm, utan att annorlunda än i önskningsväg motas uti den economiska Lagstiftningen, hvilken odelad tillhörer Konungen. Man skali finna huru de fleste rättstvister eniellan enskildte, och emellan enskildte och Kronan i dylike fall afgöras af Konungen i StatsRadet uti sista instantien; och man skall sluteligen äfven finna huru genom den vidt utgrenade Hierarchien, i Domaremagtens organisation, * hvars alla organer af Konungen tillsättas och befordras, icke eller uti denna nå>gon kraftig motvigt emot verkställande magten är till finnandes. Tryckfriheten hvilken, såsom den vigtigaste och snart gagt enda möjliga garantien, för menniskans rättigheter, ut - Den 18 September f. m. gör en så ömtålig stötesten förde magtägandes herskningslystnad visar sig äfven hos oss så begränsad, att derutinnan förgäfves 6kulle sökas någon förevändning till utvertes misshälligheter. Jag kan således icke förstå hvad som uti våra constitutionella samhällsförhållanden skulle kunna blifva ett föremål för den monarkiska principens förfäcktares farhågor. Å andra sidan kan jag icke heller, sanningen att säga, uii den anda forn vifat Jig vid våra Rikedagar, igenfinna någon anledning till de magtägandes deltagande uti våra inre angelägenheter.