Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det nu blott år fråga om principen, och säkert ånnrt ytterligare kommer förej når det blir fråga om reglementet för flancoHullmågtige, så kan jag ej annat finna 3 ärt att denna sak nrt snart måtte kunna blifva afgjord ^ och anhåller derföre bni proposition till bifall å första alternativet. Herr äf Uhf$ Gujiaf: Då jag anhåller att tå förena mig med Herr Lefrén $ år det öfverflödigt, att Uti hufvudsaken anföra något. Det år blott om en och annan detail jag skall yttrrt mig. Det torde ej vara örtödigt, att fåsta uppmärksamheten deruppå, atf$ om ock dettk första alternativ Vore riktigt Uti principen^ så blifVer det åndå Omöjligt, att iakttaga, i afseende på Verkställigheten* Det år ej svårt, att, Vid ihopläggningen af packor af Bomull och dylikt, i packan inlägge ett pacfuet, sorn hat dert egenskapen, att efter några dagar^ af sig sjelf, begynna kohla, och småningom taga eld Jag Vet ej, bUru sådant uti reglementariska föreskrifter kunde förekömmas; I afseende på Cobölt och mångå andra sakér^ så år det svårt att urskilja, Om dert år verkeligén god, och dertill fordras fchemisk Undersökning. Hvad Cobölt angår, år deh i öfrigt så begärlig, att man inom fl dagar deraf kan försälja stora qvanfiteter. I afseendö Ridd, o, Adi Pratt Villi Band. 4 ju 84 a Den 13 September /, m. på Hudar år det emot all sund Statshushållning» att befordra importen af en sådan vara. Herr ThamX JDen vederläggning jag hade åmnat framställa emot Herr Lefrén och flere andre Talare år Öfverflödigt sedan Herr Hjerta yttrat sig i ämnet. Den siste värde Talaren tyckes hafva förblandat Frågorne. Han har ve^- lat bevisa skadligheten af första alternativet den. af, att Bomull kan taga eld.
Jag är så mycket mera öfvertygad om nödvändigheten häraf, som en delning af Riksbankens verksamhet, utan ett sådant medgifvande, är i saknad af all praktisk betydelse, om ej 72 § Regeringsformen förändras, hvilket torde hafva föga utsigt att lyckas med vår nuvarande representation; ty en af grundorsakerna till riksbankens numera öppet erkända behof af en förändrad organisation ligger deri, ”att Rikets Ständer uteslutande ega i sin hand ej allenast Styrelsen öfver Rikets Ständers Bank, utan äfven beskattningsrätten, en magt, som på Sveriges financiela förhållanden i 2:ne århundraden utöfvat ett i mångå afseenden olyckligt inflytande och varit en beklagansvärd orsak till den förbistring i våra penningeförhällanden, hvarpå Rikets Ständers Banks historia gifva allt för tydliga prof. Utskottet har visserligen, erkännande sanningen häraf, sökt att afhjelpa detta Rikets Ständers uteslutande monopol, dermed, att i Styrelsen för Sveriges Bank föreslå Rikets Ständer, att åt Kongl. Maj:t gifva i uppdrag att utnämna Ordförande. Oaktadt jag anser en sådan anvisning ej allenast till sin grundsats rigtig utan af behofvet högt påkallad, emedan lagstiftningen rörande denna Bank i sådant fall skulle ställas under 87 § Regeringsformen, och Kongl. Maj:t jemte sina ansvarige ministrar ega samma magt öfver densamma, som han eger i allt, som rörer allmän civil-lag, drager jag starkt i tvifvelsmål, huruvida ett sådant uppdrag åt Kongl. Majit kan öfverensstämma med 72 § Regeringsformen, der det heter, ”att Rikets Ständers Bank förblifver under Rikets Ständers egen garanti och vård.“ Utskottet har visserligen sökt att, till befrämjande af detta mål, göra en sådan tolkning af nämnda grundlags-paragraf, sorn skulle Rikets
– Vore det icke ändå bättre och säkrare att redan nu utgå från Gud – anse honom som iakttagare af våra göranden och låtanden? – Visserligen, visserligen! – medgifver läraren, angenämt öfverraskad af sin lärjunges nit – men det skadar ju icke att också betänka, hur omoraliska era handlingar måste te sig till och med efter era hittills varande grundsatser. Prosten har alldeles icke lust att afstå från denna pröfning, hvaraf han lofvar sig mycket. Han tror sig nämligen ha upptäckt delinkventens svaga punkt, där hans samvetes sår vålla honom den största smärtan. Det är icke på långt när så mycket den tanken, att han förgått sig mot Gud, eller att han gjort sig själf olycklig – det som vållar honom mest lidande är medvetandet om, att han dragit sina vänner med sig i fördärfvet. Denna förnimmelse är något att taga fasta på, den måste underhållas och förökas, tills smärtan så småningom blir allmännare och utbreder sig också till hans öfriga förseelser. – Om ni också ingenting annat hade att förebrå er än detta: Jag är skuld till den olycka, hvari mina vänner nu befinna sig – så skulle ju redan därigenom ert ansvar inför Gud bli tungt, omöjligt att bära? – Det erkänner jag gärna – svarar Struensee, och tårarna rinna utför hans kinder – också vill jag icke försvara mig inför Gud – hoppas han skall icke fordra detta af mig måste förlita mig uteslutande på min ånger och på Hans godhet. Tror ni icke, att Gud skall förlåta mig mina förseelser efter en filosofisk försoning? – Nej. Enligt min uppfattning kan jag icke ge er någon förhoppning därom. Jag känner blott ett medel att vinna nåd inför Gud, och detta är icke den filosofiska utan den kristliga försoningen. Jag kan för tillfället icke bevisa er, hvarför det måste så vara, men om ni tänker öfver Guds godhet, den ni förlitar er på, så måste ni förstå, hur godheten just gör det nödvändigt för Gud att vara rättfärdig och visa sin afsky för det moraliskt onda. Och en sådan godhet, som den gudomliga, hvilken icke kan urarta till svaghet, är visserligen förfärlig för den, som syndat – därför måste jag bedja er att i detta fall icke sätta någon blind, gudlös lit till Guds godhet.
St:rs Revisorer år 1825 gjorda framställningar rörande några från Strömrensningsfondeti verkställda, för Fondens ändamål, efter Revisorernes tanka, främmande utbetalningar, såsom till Afvittringsverket i Jemtland, till Ängsodlingar i WesterNorrland, till låneunderstöd för Gårdsby linförädlingsinstitut m. fl. Utskottet kan för sin del icke undgå att, i öfverensstämmelse med Revisorernes åsigt, yttra, det Utskottet finner berörde dispositioner hafva varit af främmande egenskap för Strömrensningsfondens ändamål , men då en del af dessa utgifter ägt rum redan Betan-Landen , /• N:o 35r. iq5 är 1821 samt vid den af dåvarande Stats-Ulskott verkställda granskning Iemnats Utan anmärkning, anser Utskottet desamma icke föranleda till annan åtgärd än lill den underd. anhållan alt i de fall der återbetalning af medlen är föreskrifven, vederbörande måtte åläggas att densamma fullgöra på derför bestämda tider. Hvad angår 1827 års Revisorers anmärkning att de till följd af K. Brefven den 28 Februarii 1821 och den 12 Mars 1823 till premier för ängsodlingar i WesterNorrlands Län anordnade tillsammans 2000 R:dr afförts utur StrömrensningsCommite'ns Räkenskaper, bar Utskottet, vid granskning af till målet hörande handlingar, funnit sådant hafva varit föranledt af de vilkor, under hvilka bidraget Iemnats. Och då Hushållningssällskapet , i öfverensstämmelse med den Nådiga Skrifvelsen i ämnet disponerat dessa medel till premier och till det ännu återstående mindre beloppet af samma anslag flera ansökningar inkommit och äro under pröfning hos K. Mtts Befallningshtde, linner Utskottet äfven denna anmärkning icke föranleda till någon åtgärds vidtagande» Reservationer» Af Hr Grefve von Schwerin:
Då slutligen Staten svårligen kunde anordna anslag till mera nyttiga och hela samhället gagnande företag, än till undervisningens befrämjande, hafva motionärerne anhållit, att Rikets Ständer måtte ställa en summa af 200,000 R:dr till Kongl. Maj:ts förfogande för inköp af tomt inom hufvudstaden att derpå uppföra en byggnad med full inredning af en skola för 300 lärjungar, efter nya elementarskolans undervisningssätt, och hvilken summa finge af denna skolas Direktion lyftas, i mån som kostnadsförslag blefve för en sådan byggnad upprättad, och ritning af Kongl. Maj:t fastställd, samt plan för inredningen af densamma uppgjord. Ehuru Utskottet ej vill bestrida att ett nytt fullständigt läroverk möjligen torde vara behöfligt för hufvudstaden, synas dock de skäl motionärerne andragit för Statens mellankomst, vid uppbyggande af en härför tjenlig lokal, ej vara fullt bindande; aldraminst torde den af motionärerne befarade svårigheten för Stockholms stad, att uti en sådan angelägenhet fatta ett enigt beslut, utgöra någon billighetsgrund för beviljande af det begärda anslaget. Nya elementarskolan i Stockholm står dessutom till Stats-Utshottets Utlåtande N:o 139 (Fortsättning.) 21 Statens öfriga läroverk i ett undantagsförhållande. Med särskildt organiserad Styrelse; mindre strängt bundet vid gällande läroverks-stadgas föreskrifter, är detta läroverk, ensamt ibland alla offentliga, berättigadt att begränsa sitt lärjunge-antal. Ett läroverk af denna beskaffenhet torde vara tillräckligt för dermed afsedda ändamål; att inrätta flera, dertill torde skäl icke vara för handen. Då härtill kommer att hvarken platsen för den ifrågavarande skolhusbyggnaden är bestämd, eller ritningsoch kostnadsförslag uppgjorda, har Utskottet ansett förevarande motioner ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 112:o. Om anslag af statsmedel till utvidgande af läroverksbyggnaderna i Christianstad, hafva motioner blifvit väckta i Preste-Ståndet, under N:o 76, af Kyrkoherden J.
Jag instämmer likaledes uti yrkandet om en förändrad exekutionsprocess, i öfverensstämmelse med de åsigter, som uti anförandet finnas uttalade, och slutligen uti de grundsatser, som i afseende på konkursprocessen, inclusive frågan om bysättning, der äro ådagalagde. Derjemte får jag uttrycka den mening, att, derest icke dessa grundsatser uti kreditlagarne äro antagne, så torde det blifva ganska svårt att på ett gagneligt sätt ordna vårt bankväsende med dertill hörande låneanslalter; anhållande jag vördsammast, att denna min mening måtte biläggas Komiténs handlingar. Michael S. Warburg. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelset N:o /0. 45 Fransyska Konkur slag en af år 1838 och åtskils liga titlar utur Mandelslagboken af år 1807. (Hörer till Bil. Litt. A.) HANDELS-LAGBOK. FÖRSTA BOKEN. Om Ml andel och rörelse i allmänhet (du commerce en generel FÖRSTA TITELN. Om dem som idka, liandel elier rörelse (Des corn mercants. ) 1. Idkare? af handel eller rörelse (commenjants) äro alla de, som köpa för att åter sälja hvad de köpt, vare sig i förändradt och förädladt eller oförändradt och oförädladt skick (qui exercent des aptes de commerce), och af sådan rörelse göra sitt vanliga näringsfång. 2. Minderårig, af maneller qvinn-kön, hvilken fyllt aderton år, som i laga ordning är vorden emanciperad, och som utaf den i 487 art.
Jag kan icke instämma iden lanken, att godkänna det förslag till inbjudning, som bär verkligen, ehuru indirect, blifvit af StatsUtsk. gjordt, ty du skulle, med frångående af hvad R. o. Ad. förut beslutat, den önskan a priori blifva uttryckt, att det framtida förslaget skall ovillkorligen innebära tillstyrkanden, som innefatta lindring i de rustandes och roteringsskyldiges besvär. Vi känna att vid denna riksdag fråga är väckt, ehuru ännu icke afgjord, om ganska betydlig lindring för de rustande och roteringsskyldiga. Skulle nu denna fråga blifva bifallen vid denna riksdag och ändock en sådan skrifvelse afgå, samt således uttryckas, att en ytterligare lindring bör ligga till grund för den önskade organisationen, så skulle sådant kunna innebära följder till möjlig skada för dessa framtida förslag. Delta är något, som jag icke för min del kan gilla, och detta kunde ej anses såsom en sammanjemkning; ty i sådant fall borde beslutet utgöra ungefärligen medium af de 4 Ståndens beslut. Men som elt sådant medium är svårt alt uppgöra, så är det måhända rättast att anse Utskrs nu afgifna be tänk. såsom elt jemkningsförslag; och torde det kanske ändå vara bäst att godkänna voter:s-propositionerna. Visserligen blefve det då kanske icke den ralla nämnden, som skulle afgöra frågan, enär saken ej blifvit handlagd af det rätta Utsk.; men efter det nu varit StatsUtsk., som behandlat frågan, så är det icke någon annan nämnd än förstärkta StatsUtsk., som kan afgöra de olika meningarna, och då lärer det vara bäst att antaga voterts-propositionerna. Frih. Cederström: I händelse det skulle vara af sigten att icke erhålla en ändamålsenlig skrifvelse i ämnet, att icke få en utveckling af detsamma sådan det vore lämpligt för Ständerne att öfverlemna till K. M , så ville jag instämma med den siste talaren helt och hållet; ty mycket hellre än jag skulle vilja ingå på inbjudningen af StatsUtsk. att antaga dess förslag, sådant det blifvit framsläldt, skulle jag för min del vidblifva R. o. Ad:s beslut och antaga voter:s-propos:na.
Vid förnvad föredragning af Lag-Utskottets den 12 och 17 dennes på bordet lagda utlåtande, i\:o 86, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets betänkande, N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighets-lagen tor Stals-Rådets ledamöter, afslog Ridderskapet oell Allein de uti berörde Lag, medelst förenämnde betänkande och utlåtande, föresJagne förändringar O O . S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets deri 15 och 17 dennes på bordet lagda memorial, TV/o 236, i anledning af skiljagtiga beslut i frågan om Commissarien Tom emans och Revisorn Nyströms bibehållandea( sine löner vid Gontoret lör Allmänna Magazins-ärendenas utredning. S. D. föredrogs ånyo och afslogs Statssamt Allmänna Bes-vär s och Ekonomi-Utskottens den 15 och 17 dennes på bordel lagda ut låtande, :Vo 54, angående väckt, fråga om sättet för båtsmäns fortskaffaiide till och trän tjenstgöringsorlerne. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsocli Ekonomi-Utkottens den 15 och 17 dennes på bordet lagda ullålande, IS:o 68, i anledning al väckt (råga om en norma 1-skolas inrättande i Slockholm för fruntimmers-undervisningen, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, nied alslag å Utskottens utlåtande, samt bifall lill den af Herr Lafergren väckta motion, bevilja ett årligt anslag af 3,000 R:dr B:co, till inrättande af en normal-skola i Stockholm för fruntimmers-undervisningen. S. D. Föredrogs ånyo och biföllv Statssamt Allmänna Besvärs mål Ekonomi Utskottens den 15 och 17 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 73, i anledning af väckte frågor om förändring i grunderne för planj. enningars utgörande.
N:o n5.) §• 38- I afseende på Bankens Lånefordringar emot pant af Hus i Städerne utom Stoökholm, åligger Banco-Styrelsen, att årligen, från vederbörande Magistrater infordra upplysning, så väl att de Löftesmän, hvilka för 24 Banco-UisJt:s Memorial, N:0 143r desamma iklädt sig ansvarighet, lefva och fortfara att vara vederhäftige, som angående Brandförsäkrings - afgifternes framgena godtgörande, på sätt i förutgående §. blifvit, såsom vilkor för Lånerätten, före-: skrifvet. (Enligt Batänk. N:o i i5, samt för öfrigt \ likhet med Betänk. N:o 74. §• 39’ 1:0 Till Innehafvare af förut heviljad| Banco-Lån emot Fastighetspant må ej storne summa såsom nytt Lån kunna utgifvas, Ön hvad som utgör skillnaden emellan dess redan innehafvande Lån och det här ofvanfÖre i 5/j. §:n stadgade maximibelopp af Booo Rdr. 2:0 Sökes Lån af Corporaldotter eller Bolagsmän samfäldt, gälle det vid 1818 års Biksdag gifna stadgande, att den Bolagsman, sorn förut enskildt häftar för Lån till ringare belopp, än Booo Rdr, kan, för sin andel i Polaget, erhålla så mycket, sorn fordras till fyllnad i denna summa, eller om han först iklädt sig andel i det sam-, fäldta Polags-Lånet, dock ega sin enskilda lånerätt öppen för hvad på hans andel deraf brister i G,000 Rdr, samt för öfrigt i de fall, då interessenter antingen redan häfta för fulla Lånebeloppet, icke kunna styrks sig vara fria från förmynderskap och upp - BancQ-UtsTct Memorial, N:o (43. 25 tord m. m., eller på annat sätt brista i erforderlige praestanda, alltid iakttages, att afdrag sker på dessas andelar, utan förfång för de öfrigas rätt.
Vara förtjent af öfverseende, om en Talare under behandlingen af ett ämne, sotn upplifvar och intager hans själ, skulle, i ett ögonblick af förhastande, fälla ett uttryck eller väga ett omdöme, som han sedermera vid en lugnare pröfning önskade få emot ett mera passande ord utbyta eller till beskaffenheten mildra; och jag är öfvertygad, att alla tänkande medlemmar inom Ridderskapet och Adeln skola med benägenhet anse en sådan Talarens visade stränghet mot sig sjelf och grannlagenhet emot sina medbroder, hälst det icke lärer undfalla desse medlemmar, att de sjelfve inöjeligen en annan gång kunna komma i samma belägenhet och då hafva behof af ett lika öfverseende. Men kan man väl med något sken af sannolikhet vänta sådana tänkesätt af fremmande personer vid ett lemnadt tillträde till öfverläggningarne? Jag tror det ej. De skola tvärtom med begärlighet uppfatta ett dylikt begånget felsteg, för att, efter slutad Seance, kringsprida sig i Staden och för alla omtala, hvad som inträffat såsom ett ämne för deras förnöjelse, dervid må hända icke alltid nogräknade, att till vinnande af ökad effect, göra sådane transpositioner, hvarigenom uttrycket erhåller en caracter, svårare och vida skiljd 10 H. 8 Den i 5 Ja nu ar ii. från den, som deråt i födelsen ämnades. Och under sådana förhållanden frågar jag: hvartill tjenar, om Talaren flere veckor derefter, vid en blifvande justering ändrar uttryck, som redan äro stadskunnige? —det han då för honom vara likgiltigt, om uttrycket finns qvar i Protocollet, och jag tror, att slutet blir, att det förblifver oförändradt. Härvid hörer jag någon invända, att sådant obehörigt kringspridande af förhastade uttryck redan äger rum genom den hastighet, hvarmed, genom hjelpsamma biträden, åtskillige Tidningsredacteurer nu veta förskaffa sig och i tryck meddela underrättelser om hvad inom RiksStånden sig tilldrager, och genom hvilken åtgärd justeringsrätten för en SlåndsLedamot de facto är gjord onyttig. — Ja! jag medgifver väl att det blifvit 1828 års
Detta kan bevisa något; men kan också bevisa ingenting; ty om man t. ex. vill exportera en mill. )>en 2 Joni e. ui. 4M mill. tunnor hafre, hvartill erfordras 1.000 fartyg, så kan jag, om jag vill förvandla dessa tunnor till smör och ost tn. in., exportera samina värde på 200 fartyg, och således använda mycket mindre transport-medel, hvilket alltid är en fördel för landet. Adam Smith upställde också såsom ett vilkor, att man alltid borde förvandla råvaran i sådana, som fordra minsta transportkostnaden. Hr Fåhraeus har anfört åtskilligt, som visserligen förtjenade att, så vidt det står i min förmåga, bemöta. Han har i sitt sätt att citera Carey tillåtit sig förlöjliga författaren, derföre att denne yttrat några oriktiga fakta om Svenska förhållandena. Men jaghoppas, att då Carey i alla fall är en författare af Europeiskt rykte, den frejdade talaren skall något närmare studera hans sednast utgifna arbete, emedan der finnes sanningar, som icke kunna jäfvas. Då Carey säger, att England går barbariet till mötes, så gör han det på den grund, att han säger, att detta land nu mer och mer öfvergår till frihandels-systemet, som han visar förr eller senare leder till barbari. Hr Fåhraeus yttrade vidare på f. m. i dag, att hvad de Svenska näringarne göres behof af, icke är det af tull, utan af stadga i tulllagstiftningen. Detta är en sanning; men jag hemställer, huruvida stadga i tull-lagstiftningen varit gällande, eller huruvida den ännu grundar sig på något fast system, eller om icke ombytlighet egt rum under loppet af 10 å 12 år, sedan Hr Gripenstedt å ena sidan och Hr Fåhrieus å den andra inverkat på densamma? Jag liar såsom särskildt exempel härpå framdragit jordbruks-tulltaxorna, och det är visserligen en sanning, att de konseqvent gått utföre; men icke har det visat någon konseqvens att man hvart tredje år eller ock hvarje riksdag tagit bort den ena tullen efter den andra. Kan sådant utvisa någon stadga?
Ty Rydbergs stridssätt var så stilla, och den inre eld som värmde hans ord brast så sällan ut i brand. Hans känsla af, att skärfvor af det rätta, som af en söndersprungen ädelsten, letat sig väg till alla läger, gjorde hans hand mild och varsam. Och mer än på sina åsikters konsekvens tänkte han på det uppfostrarkall, för hvilket han kände sig danad. I intet arbete af hans hand kommer allt detta så tydligt fram som i det, hvilket också är det viktigaste minnesmärket af hans gärning som polemiker – Bibelns lära om Kristus. Utkommet 1862, midt i den Napoleonska positivismens, i Littrés, Taines och Renans ålder, markerar det öfverallt i tankegång, plan och operationsbas Rydbergs redan från början begränsade ståndpunkt. Det är ett verk af en protestant, som väl ställer sig utanför kyrkan, men knappast utom den kristna församlingen. Han sluter sig till de många germanska lekmän och präster, för hvilka reformationen, sådan den påbegynts af Luther är en ännu alltjämt fortgående och oafslutad rörelse – och inom hvilkens vidsträckta cirkel af på bibelns kärna hvilande tro hardt nog oändlig utveckling är möjlig. För dem som ej delade denna åskådning, men gåfvo den religiösa striden en annan och radikalare formulering, för dem var hans undersökning blott en teologisk traktat, skrifven med en värme, en sanningskärlek, ett allvar som ovillkorligen ryckte med – men dock en teologisk traktat, riktad till dem som visserligen voro spörjande och trängtande, men som dock stannat inom templet. Den hade intet att säga till alla, som för sista gången i besviken ensamhet stigit ner för dess trappor. Ingenting är därför mer obehörigt än att jämföra hans verk med Strauss’ eller Renans, ty dessa äro ej blott betydelsefullare och genialare. De äro af helt annat slag. Det tjänar till intet att sammanställa stridsskrifter med en utläggning, och i jämförelse med sådana verks världstilldragelser är Rydbergs en liten familjehändelse af vikt blott för släkten. Men det var en talrik släkt han vände sig till, en stor del af sitt lands bildade majoritet, hvilkens världsordning hans milda och vackra bok med så mycken lärdom och samvetsgrannhet sökt stämma öfverens med bibeln.
Vid nämnde varf. som genom sina nybyggnader äfven på aflägsnare orter förvärfvat sig förtroende, hafva under sistförflutne 5 åren, utom flere förbyggnader och många reparationer, blifvit verkställda följande nybyggnader, nemligen: tvänne skepp, tillsammans om 557 läster, fyra briggar om 434 och tvänne slupar om 55 läster; varande för närvarande under byggnad ett skepp om 260 och en skonert om 60 läster samt ett mudderfartyg med tillhörande pråmar. Sparbanken i Carlskrona, sorn äfven genom inrättade filial-afdelningar i kringliggande landtsocknarne utöfvat ett välgörande inflytande i den rigtning, som med dess stiftande varit afsedd, hade vid 1850 års slut en egen fond af 9,809 R:dr 40 sk., hvilken vid 1855 års slut ökats till 13,012 R:dr 1 sk.; och har delägarnes insättningssumma från 169,327 R:dr 44 sk., hvartill den uppgick vid förstnämnde år, stigit till 205,202 R:dr 13 sk., som vid 1855 års slut ägdes af 3,216 personer. Smålands privatbank har ett afdelningskontor här på stället: och har dessutom en ny kredit-inrättning under benämning Filialbanken i Blekinge år 1853 börjat sin verksamhet samt under sista bokslutsåret, ined ett kapital af 293,333 R:dr 16 sk., beviljat lån åt 940 personer, 14 kreditiv åt 146 samt emottagit penningar på giro-jemte uppoch afskrifuings-räkning af 119 personer, och sålunda bedrifvit en ganska vidsträckt oell för ortens affärslif gagnande rörelse. 1 afseende på stadens styrelse har, under den tid denna berättelse omfattar, icke någon förändring ägt rum eller den af Eders Maj:ts nådiga bref den 14 Januari 1851 fastställde nya organisation af Magistraten och Rådhusrätten trädt i verkställighet. I ecklesiastikt hänseende är staden fördelad i tvänne församlingar, amiralitetsoch stadsförsamlingen.