Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 63. i anledning af anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 25, i fråga om upphörande af spö- och risstraff för vissa brott, m. m. VIII. B. 378. A. \6o. X. E. 23i. — N.-o 64. i anledning af gjorda anmärkningar emot betan - ( '6o ) kandet N;o i/\, öfver väck t motion om rättighet för parter att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma. Vili. B. 378. A. 462. X. E. 231. LagUtskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 65. i anledning af väckt motion otn ändring i 23 cap. 5 § Rättegångs-balken. VIII. B. 378. A. 463. —■ N:o 66. i anledning af väckt fråga om förtydligande af 1 cap. 2 § Straflf-balken och Kongl. Brefvet den i5 September .777. VIII. B. 378, 463. IX. Å. 3oo. XIII. U. 7.5, XIV. A. 294. XVII. U. 251. XVIII. A. 124. XX. E. 106. — N:o 67. i anledning af väckta motioner örn åtgärders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid »renders handläggning i rättegångsverken. ■ U. 56o. A. 62!. XVk E. 129. — N:o 68. öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 4°) * anledning af väckt fråga om ändring i 16 cap. 7 § Jorda-balken och npphäfvande af 8 § i samma capitel och balk. IX. B. 387. X. A. 82.
Härefter gaf Herr Landtmarskalken tilkanna, at han latit författa et Utdrag af kmance-planen med dertil hörande Handlingar, och witte med ledning deraf nu punktewis framställa til Ridderskap pets och Adelns granskning de ämnen, som deri innehölles. Först förekomme de poster som pa v)vro uptagne, innehållande dels 8tsts-Werkets i Landt-Ränterierne Zeponeraäe, men til kriget anwände medel, dels enffildteö vepolltions. medel, dels Ar? 42 Den 2 Mars. Armöens och Flottornas aflöning, dels de kwunglie k.everantenrerrie8 ersättningar, dels ock fluteligen hyror för under kriget nyttjade fartyg, tilsammans utgörande en summa af 2,245,903 R:d6 tz. 9 r., hwilken nödwändigt borde utbetalas. Lanco-Utstöttet hade medgifwit, at med de rvilkor om betalning af ranta och afräkning äLapitalet, som8tatsUcstorrek föreslagit, denna summa i 4 terminer af Lsnhuen kunde utbetalas. Herr Grefwen och Landtmarskalken framstälde derföre den proposition, at Riksens Ständers Langue mätte komma, at pä sätt af 8tLts Utffottet blifwit föreslagit och af lSanLo-Urstottet gilladt, i 4 terminer utbetala de pä Bilagan l.it. e. uptagne poster, til et sammanraknadt belopp af 2,245,903 R:d. 6 tz. 9 rst. Bifölls. Friherrel.iIjenerLNtL,^obLN^Vil!ielm. Innan Stats-Utskottets Betänkande fluteligen afgöres, anhäller jag at i afseende pa de inrikes Länen fa begära en uplysninq, ril förekommande af all owitzhet om rätta förståndet af det beslut som Riksens Ständer derom fattadt.
Ar nu detta rätta begreppet om meningen af 15 §, och kan således inteckning beslutas, utan att den handling är företedd, på hvilken beviset derom skall skrifvas; då mäste äfven fråga uppstå om giltigheten och verkan af ett inteckningsbeslut, när tillfälle saknas att la bevis derom på skuldförbindelsens hufvudskrift tecknadt. Kan en inteckning, hvaröfver sådant bevis felar, anses verkligen beviljad? Kan ens identiteten af den handling, för hvilken inteckningen skal! gälia, anses rätteligen styrkt, när inteckningsbeviset på densamma saknas? Påtecknandet deraf måste ju ske den stund, beslutet fattas, eller på en handling, som dä befinnes i domarens hand, af gäldenären vitsordad eller för honom till granskning tillgänglig. De följder, som må kunna uppkomma deraf, att originalförbindelsen icke med inteckningsansökningen ingifves, måste visserligen drabba den sökande, så vidt de oundgängligen inträffa, men'också icke derutöfver förökas. 1 påskriften ligger icke inteckningen. Handlingen, hvarå fordran sig grundar, kunde vid ansökningen hafva varit i hufvudskrift företedd, men derefter förkommit, innan beslut om inteckningen hunnit fattas eller innan det hunnit blifva å handlingen tecknadt. Icke skulle då beslutet, i fall det vore fattadt, blifva om intet, eller dess fattande, i fall det ännu icke skett, böra uteblifva (med mindre sökanden sjelf från sin begäran afstode). Inteckningen vore beviljad, eller borde beviljas. Sökanden måtte se sig om, hvad bruk han kunde deraf göra, och således, huruvida det ville blifva möjligt att ersätta den förlorade förbindelsen eller bevisa dess identitet med den intecknade. I värsta lall för honom vore inteckningen onyttig; men deraf skadades ingen annan än han sjelf. Vore lagens mening att från inteckningsrätt utesluta all borgen, som ännu icke blifvit inlöst;.så hade denna mening behöft i lagen uttryckas; och det med större skäl, än det funnits nödigt att i l l § stadga, det inteckning ej må ske utan för bestämdt belopp i penningar eller i varor. Äfven utan detta stadgande kunde det förnuftigtvis aldrig komma i fråga att gifva inteckning för obestämda belopp.
Följden deraf skulle blifva, att en person, som är bosatt inom församlingen, kan, om han begifver sig hvart som helst till aflägse orter eller på en resa till utlandet, genom föreläggande af kyrkorådet tvingas att när som helst infinna sig vid vite, och om han det oaktadt ej kan förmås till inställelse, vid hämtningsäfventyr. Detta synes mig i sanning väl strängt, och jag hemställer derföre att, med afslag å hvad Utsk:t föreslagit, komiterades förslag mätte bilallas. Hr Hjärne: I 55:te §:n ang:de kommunalslyrelse på landet heter det »Kallas någon, som inom kommunen bor eller sig uppehåller, till inställelse etc.» Denna g lyder så »Kallar kyrkoeller skolråd någon, som inom församlingen bor eller sig uppehåller, till inställelse etc.» Det ar ju ingen annan förändring än utbyte af ordet »kommun» mot »församling», och meningen är i de båda §§:na efter min öfvertygelse alldeles liktydig. Jag tror derföre att R. o. Ad. bör bifalla §:n, sådan den af Utsk:t är föreslagen, dock med uteslutande af den nyss omnämnde meningen. Gr. Mörner: Det är visserligen sannt, på sätt den siste talaren anlört, att i afs:de pä kommunalärenden har ett sådant beslut, som 55:te §:u innehåller, så att säga »slunkit» igenom hos R. o. Ad., men deraf följer väl icke, att man skall fortsätta på denna bana, om man funnit att ett förbiseende egt rum. Det är icke rimligt att stifta en författn., som bevisligen är overkställbar. Har är ovilkorligen föreskrifvet att blott man 4 dagar förut erhållit kallelse, så skall man infinna sig, och det är icke ens tillåtet att visa laga förfall. Fastän man bor inom en församling, kan man dock vara derifrån frånv:de på längre afstånd, än att det är möjligt iakttaga inställelse 4 dagar efter sedan man af kallelsen erhållit del; och jag måste derföre förena mig med Gr. Sparre i anhållan att R. o. Ad. måtte stanna vid komiterades förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H.
intilldess han vid slutliqvid finge emottaga qvittenset, samt för öfrigt vid förekommande fall upplysning om det utestående beloppet icke saknades. På sådant sätt skulle vinnas full eontroll derå, att högre belopp icke kunde uppbäras, än som funnes intaget uti Uppbördsboken, och således, om denna, ordentligen förd på titlar, summerades och med räkenskaperne jemfördes, äfven visshet, att hela detta belopp blefve redovisadt, för hvilket ändamål den nya föreskrift äfven borde meddelas, att Uppbördsboken skulle åtfölja LandsboksRäkenskaperne för att kunna tjena till upplysning och eontroll vid deras granskning uti OfverRevisionsDepartementet. För Kronofogdarne uppstode härigenom ingen tillökning i göromål och den, som uppkomme för LandsContoren, genom åJiggandet att jemföra qvittensernes summa emot Uppbördsboken och besörja stämplingen, vore af föga betydenhet och åtminstone allt för ringa för att kunna betraktas såsom hinder för införandet af en så vigtig eontroll. Häradsskrifvarne deremot erhöllo visserligen ökade göromål genom blanketternes utskrifvande, men detta arbete kunde anses fullt ersatt derigenom, att de befriades ifrån det, jemväl med tidspillan och kostnader förenade åliggandet att åtfölja Kronofogdarne till Uppbördsmötena och föra anteckningar öfver influtne medel; och, om det äfven funnes nödigt, att Staten ersatte tryckningskostnaden för blanketterne, blefve denna utgift ej så betydlig, att afseende derå borde fästas.
Mars 1856 berörda förslag blifvit af dåvarande Chefen för Finans-departementet öfverlemnade till Ofver-Direktören för Myntoch Kontroll-verken för afgifvande af yttrande om eller hvilka ändringar eller tillägg uti nämnde förslag kunde pä grund af den sednare tidens erfarenhet anses erforderliga, utan att likväl något sådant yttrande ännu till Kongl. Majit inkommit. Vidare hade Revisorerne inhemtat, hurusom, sedan åtskilliga juvelerare samt guldoch silfver-arbetare i hufvudstaden år 1855 ingått till Kongl. Majit med underdånig ansökning dels angående utländska guldoch silfver-arbetens kontrollbehandling i likhet med hvad för svensk tillverkning i sådant afseende funnes stadgadt, dels angående åtgärder för hämmande af missbruket med utländska guldoch silfver-arbetens tullfria införsel under namn af modeller och Kongl. Kommersekollegium, efter det Öfver-Direktören för Myntoch Kontroll-verken blifvit i ämnet hörd, den 24 September 1856 deröfver afgifvit underdånigt utlåtande, Kongl. 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157. vid underdånig föredragning den 2 Oktober 1857 af detta ärende, täckts anbefalla Kongl. Kollegium att, i samråd med bemälde Öfver-Direktör, på de af Kollegium i dess utlåtande uppgifna grunder, uppgöra underdånigt förslag till de stadganden. hvilka, i fråga om kontrollbehandling såväl af inom riket tillverkade, som af' från utrikes ort införda guldoch silfver-arbeten. borde tjena till efterrättelse.
Lofva mig, om jag dör förrän du, lofva mig då, du himmelska Celia, att gråta på min graf! Ja, ja, ja, lilla Axel; om så går, så skall jag visst gråta. Tror Axel annat! Men kan Axel lofva mig någonting i stället? Åja, det kan jag visst lofva. Hvarför icke det? Jag lofvar; den dag Celia blir gift med honom der, skall jag gråta så, som om Celias lycka vore i grafven. Glacen är serverad och musiken spelar upp. En timme sednare. När jag kom in, såg jag v. Degen i samtal med min principale, och efter vanligheten tycktes samtalet vara mycket animeradt. Jag tyckte icke om, att hennes blickar på honom i hast blifvit så varma. Hon kunde, tycker jag, skänka de varmaste blickarne åt assessorn. När Josef (det namnet låter verkligen bättre) såg mig, kom han snart till mig, och åter voro vi ett par i kotiljongen. Och vi talade mycket ibland, och ibland voro vi mycket tysta. Just då dansen slutades, gjorde han mig en fråga, som kom min blod att sjuda varmt och min barm att svalla högt. Jag minns icke, hvilken frågan var, men jag kunde ej svara derpå. Då tryckte han sakta min hand och hviskade. Men fast han hviskade, tyckte jag att denna röst, med dess obeskrifliga färgton, bordt höras öfver hela verlden. Han hviskade: ni älskar mig, tack, tack! Såsom ett flor föll öfver min själ; allt försvann såsom ett töcken för mina ögon. När jag vaknade, voro många omkring mig och bestänkte mina tinningar med vatten. Jag hade legat sanslös i Josefs armar, men jag kom mig åter. Godt, att man lossat upp den trånga klädningen och snörlifvets tyranniska band. Nu får bröstet svalla desto friare; men äfven nu arbetar det våldsamt. Är kärleken sådan? Här sitter jag ensam, ensam, med den frånvarande till sällskap! Och jag skrifver detta i en outsäglig glädje och smärta. ANDRA BOKEN. Åbo d. 16 Jan. Hvad mitt rum förefaller mig ovanligt. Så var det icke förr. Märkvärdigt ändå, att allt förändrat färg, i det yttre, sedan min själ förändrat färg, i det inre! Menniskorna fira marknad som bäst.
Sjuttonde punkten, rörande väckt fråga om slitningspenningar åt manskapet vid Gottlands Nationalbeväring, är återremitterad af Presteoch Bonde-Stånden på grund af flere ledamöters anmärkningar, att nämnda manskap syntes ega skäligt anspråk, att, lika med beväringsmanskapet i det öfriga Sverige, komma i åtnjutande af slitningspenningar, desto hellre, sorn, på sednare åren, i stället för de i konventionen föreskrifne kompanimöten, bataljonsmöteri hållits, för inställelse hvarvid manskapet ofta hade flere mil att färdas; att de beväringsskvldige väl icke ålåge att vara försedde med uniform, men att en sådan dock, uppå befälets uppmaning, blifvit antagen, samt att, ehuru vapenöfuingarne på Gottland räckte kortare tid, än heväringens i det öfriga Sverige, slitningen af kläder likväl för hvarje dag vore lika stor, som för fasta landets beväring, hvilken såsom slitnings-ersättning ensamt för skjortor, strumpor och skor erhålla 4 sk. om dagen. Denna punkt har deremot af de öfrige tvenne Riks-Stånden, eller Ridder skapet och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit bifallen; vid hvilket förhållande och då, enligt hvad under frågans behandling hos Ridderskapet och Adeln af vederbörande Departements-Chef är upplyst, Gottlands Nationalbeväring, om den med underdånig framställning i förevarande hänseende vänder sig till Kongl. Maj:t och dess anspråk finnes väl grundadt, utan tvifvel får den önskade slitnings-ersättningen sig tillagd, utan att serskildt anslag för detta behof erfordras, Utskottet funnit sig icke höra frångå sitt i frågan förut afgifna yttrande. Tjugonde punkten, i fråga om förhöjning i förslags-anslaget till beväringsmanskapets vapenöfning. Tjugondeförsla punkten, deruti Utskottet tillstyrkt öfverflyttning till ordinarie
Masugn på stället. Wirå — 5400 Mälaren öfv. Norrköping. Stafsjö 22000 — Förola och skärgården. Ahlberga — 1900 D:o. Näfveqvarn 10000 — Egna grufv. iskärgården. Hellefors 19000 — r Grufvor inom orten samt från Nora öfver [örebro och Hjelmareu. Bihang. 12 90 Tillverkningens belopp i medeltal åren 1855—1857. Af stångoch manuläklurjern är i medeltal vågt Verkens nanni. aa" O £“ VT -j oTo Centner. Centner. Malm. Tackjern. Smedstorp — i 2500 1 i Stålbåga — 1000 Björnedamms masugn. Björnedaninieii Masugn pä stället. Skeppsta 900 Akers masugn. Nyby — 7900 Strömsholm eli. Arboga. Stockholm* Län. i Stockholms Län. Rånäs — 0400 Egen masugn. På Stockholm . 45600 Länna 7000 — Dannemora. Wellnora 0000 D:o. Bennebo 9000 — l):o. Edsbro 18000 — D:o. Skebo — 11000 D:o. Ortala — 4100 l):o. Harg — 10500 D:o. Forssmark och Berkinge 5000 13700 D:o. Upsala Län. Upsala Län. Löfsta — 14100 D:o. På Stockholm öfver Hillebola 9000 — Dannemora. Östersjön . 73200 Gimo 7000 0000 D:o. D:o. Upsala 7000 Österby 13000 11700 D:o. D:o. Tobo .. 15 000 — D:o. Wattholma — 6000 D:o. Ullfors 5100 D:o. Strömsberg 11000 5700 D:o. D:o. Wessland 13000 D:o. Karlholm — 0400 D:o.
Directeurer eller Suppleanter vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö med döden afgår eller sättes ur stånd att detta uppdrag bestrida, böra Fullmägtige för nämnde Stånd, tillika med Ståndets Fullmägtige i Banken samt Riddarhus-Directionen, genast efter erhållen underrättelse härom, gå i författning om nytt val i den afgångne Suppleantens ställe. Likaledes skall, efter skedd anmälan om dylik ledighet bland de af Borgare-Ståndet valde Directeurer eller Suppleanter vid Låne-Contoiren, den lediga platsen tillsättas genom val af samma Stånds Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret, dervid ordet föres af den främste bland Ståndets Fullmägtige i förstnämnde Verk. Skulle åter någon af de, i och för granskningen af Låne-Contoirens räkenskaper, utaf Riks-Stånden valde Revisorer eller deras Suppleanter emellan Riksdagarne med döden afgå eller vara lagligen hindrad att detta uppdrag utöfva, böra, så vida icke vederbörande Riks-Stånd annorlunda Stats-Utskottets Memorial, N’o 508. I 3 förordnat, Ståndets Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret, genom omröstning per capita, annan Revisor eller Suppleant utse. Ank. till Exp. Utsk. den 1 Maj 1841, kl. 10 f. ra. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioni, angående Extra Stats-anslag för den af Ili/cets Ständer begärde Lag-Beredning. (U. A.) Uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 3o sistlidne Mars ^intagen under N:o 107 uti 1 :a Samlingen af Bihang till Riks-Ståndens ProtocolQ, har Kongl. Majit dels gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ständers, uti underdånig
Rdr 5,400,000: — och kostnaden för inre linien lägst omkring 4,900,000:—och högst 5,790,000: — Befästningarna i Stockholms skärgård. De planer och förslag, som för detta ändamål blifvit af Chefen för Ingeniörkorpsen öfverlemnade, omfattade: Waxholms fästning. —- Då denna fästning år 4 804 skulle sättas i försvarsskick, medgåfvo hvarken tid eller medel andra åtgärders vidtagande, hvad fästningsverken beträffar, än att förse desamma med tvänne provisionella bepansrade 112 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1863. batterier, egentligen afsedda til! stängsel—linierrins försvar. En fullständig plan till fästningens försättande i tidsenligt skick har af Chefen för Ingeniör-korpsen nu blifvit framlagd, medelst ritning och tillhörande handlingar. Genom föreslagna förändringar och nybyggnader komme denna fästning uti fullt försvarsbart skick för en summa af 482,990 rdr 18 öre. Den erhölle då ett tillräckligt antal bepans rade kasemater, samt ett ökadt utiymme för garnisonen, jemte permanenta batterier tili skydd för stängselflottorna. Rindö skans. — Sedan denna skans blifvit färdigbyggd, i enlighet med den fastställda planen, har Chefen för Ingeniör-korpsen nu endast i underdånighet föreslagit, att dess vallgångar förses med 6 bepansrade kasemater, hvilka upptoges till en kostnad af 60,000 rdr, samt 8 invändiga bepansringar till en summa af 80,000 rdr, eller tillhopa 110,000 rdr. Skansen å Rindön vid Oxdjupet. — Den til! Kongl. Maj:t förut insända plan till befästning af denna vigtiga punkt hade nu blifvit omarbetad.
Denna tanke fordrar rn sä stor reform af wära bruk, fördomar, till och nied Lagar, att jag nästan häpnar, att hafwa uttryckt den 7— men, sedan den mig en gäng undfallit, mä den äfwcn förbkifwa tecknad pä detta papper, säsom ktt af mina äesiäarnt för ett kärt Fosterland, Den 6 September. 12Z land, tom kampe cn dag deruti skall erkänna min wälmcning: hälst sedan den olifant satt i werkställighct. Sluteligen bör jag kanske wördsamt framlägga nägot försteg till den af mig yrkade förbättringen af Pension för rapycllcrade Diplomater. Det är k» gcntcligcn cndast"en stags allmän prineip ivid denna förbättring, som jag skall wäga förcstä; mig tyckes nemligen, att, om alt efter sjclfwa Lönens större eller mindre belopp, Penstonen blcfwe determinerad utaf de högsta Lönerna till -Zadel, af de mindre till Zadel, af de ringaste till j, skulle alla blifwa nägvrlunda bclätne, ätminstone säkert mycket förbättrade; enär nemligen, säsom jag med fullt förtroende förutsätter, de blifwa fritagnc frän alla utomordenteliga beskattningar. Hwarifrän detta tilskott uti Statens utgifter skall tagas, är cn fräga, som lärer tilkomma Högloft. Stats-Utskottct att utreda; hwarföre jag ock i ödmjukhet anhäller, att detta Memorial mätte blifwa dit remitteradt; sedan nemligen samtcligc Skänden deraf sätt del. Jag torde nu allenast fä tillägga, åtkom Riksens Ständer sjclfwa anse min motion för wäl grundad och billig, dä lärer deras Stats-Utskott ej böra tweka, att derefter lämpa sjclfwa Staten: och pä det Högloft.
Jag skulle önska, att man kunde vinna det åsyftade ändamålet, att förminska hränvinstillgången, men jag befarar att det icke vinnes på det sätt, som Utsk. föreslagit. Eljest skulle jag med största nöje bifalla det. Jag hemställer att propos. måtte hemställas i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag. Jag skulle velat understödja Utsk:s förslag, om det varit liberalare än det nu är. Jag skulle önska, att man ville under sen tid af 2:ne år låta den gamla lagstiftningen stå qvar med femeller tiodubbel skatt. Då skulle jag med största nöje antagit Utsk:s förslag. Följderna af brådstörtade förändringar i ekonomiska lagstiftningar äro för mycket kända, att jag behöfver uprepa dem, måtte dessa ej blifva allt för svåra i anledn. af Ulsk:s nu framställda förslag, om detsamma nu kommer all antagas. Fruktan derför, och för den rubbning i allmänna ordningen, som deraf kunde föranledas gör att jag motsätter mig dessa beslut och instämmer med Hr von Hartmansdorff. Frih. af Ugglas, Curt Gusf.: Utsk. härefter min tanka handlat både klokt och vist då det i denna § begränsat bränningen uti de stora brännerierna såsom nu skett. Emot det af Utsk. föreslagna minimum har man föreslagit åtskilliga skäl, serdeles att mänga personer, som nu innehafva bränneriet', skulle i följd af den nu föreslagna författningen bringas på åtskilliga kostnader. Dessa skäl innefatta, efter mitt förmenande, en omvårdnad för ångbrännerierne, den jag, för min del, icke kan beträda. Då man vill inskränka den mindre bränvinsbränningen, då man har så godt som krossat den, anser jag det icke vara rätt, om jag så får uttrycka mig, lemna ångintresset alldeles orördt. Om, såsom en talare sagt, 125 k:rs daglig tillverkning skulle blifva minimum, så skulle de 670 ångbrännerier, som finnas i landet, kunna fortsättas, och ingen enda olägenhet, om jag så får uttrycka mig, skulle genom den nya författningen för dem upkomma.
Befallningshafvandes befattning, Göromålen vid landskanslierna ökas nästan regulariter efter hvarje ny riksdag, visserligen ofta till följd af samhällsinstitutionernas naturliga tendens till utveckling, men måhända lika ofta jemväl derför att man vid behandlingen af förslag till nya lagar och författningar icke fäster tillbörligt afseende å det ökade besvär som deras handhafvande måste tillskynda vederbörande myndigheter och tjenstemän, i hvilket afseende exempelvis må åberopas del faktum att, till följd af de tvänne uppå Rikets Ständers framställningar under sistlidne riksdag den 30 December 1863 utfärdade nådiga Kungörelse angående kostnadsersättningar till nämndeoch fjerdingsman, samt åtskillige militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för vissa extra förrättningar, endast anordningarne, vid Landskonloret i Westerås, hvilka tillförene vanligen hvarje år uppgått till något öfver 800, år 1864 vuxit med 33j:de!s procent, så att de nyssnämnda år utgjort öfver 1,100. Också hafva landskansligöromålen i de flesta län numera antagit sådana dimensioner, att det helt enkelt är en absolut omöjlighet, att äfven med de yttersta ansträngningar sköta dessa göromål på ett sådant sätt, som lagen bjuder, det allmännas väl kräfver och den pligt trogne tjenstemannens samvete befaller. Det hade varit min önskan att, till bestyrkande häraf redan vid detta tillfälle kunna utbyta mina försäkringar emot officieia siffror, sådant har likväl tiden icke medgifvit, men helt visst skola dessa siffror icke komma att saknas hos det Utskott, Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865. 205 till hvilket denna motion grundlagsenligt bör öfverlemnas och af hvilket Utskott jag har äran vara medlem.