Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab afstått från det af honora yrkade amendement, så får jag förena mig med dem, som till Frih. Palmstjerna hemställa, huruvida han icke äfven skulle vilja, till undvikande af en splittring i meningarne, afstå från sitt yrkande för den de! af bancovinsten, som tillhör år 1847. Jag tycker, att den 5 § är i så fall mera allmännelig, än Hr Friluns yrkande, som den icke talar om något visst år, utan blott om ”tiden till och med slutet af det år, då nästa riksdag inträffar”; och då i allt fall vinsten för 1847 icke kan förr än nästpåföljande år aflemnas, vid hvilken lid R. St. redan åro samlade, så äro ju då dessa i tillfälle att derom lämpligen kunna förordna. Jag yrkar på dessa Deli 10 April. skäl bifall lill 5 § i (leii utsträckning, sora af II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, blifvit antydd. Ropen på propos. förnyades. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Från en sida synes man bär frukta, att det skulle blifva en sedelulgifning, om Banken först betalte sina skulder (ill Riksg.cont. och lill allmänheten, samt sedermera öfverlemnade sin vinst till Riksg.cont. Jag kan icke finna, att härigenom någon sedelulgifning skulle äga ruin, på annat sätt, än att Banken utgäfve de sedlar, som Banken genom sin lånerörelse fått in såsom räntevinsl från allmänheten. Del är nemi. blott något af den bancovinst, som under de förflutna åren influtit, som nu skulle användas på sätt Utsk. föreslagit. Hvad för resten beloppet af Bankens skuld till Riksg.cont. angår, så äger Banken 750,000 r:dr bestående uti armeens accords-amorteringsfonds obligationer, att dertill använda, utan att behöfva utgifva några nya sedlar; och är den återstående delen af samma skuld, elier 400,000 r:dr, så obetydlig, all något afseende derå icke torde böra göras.
Skrifvelse, N:o 40. ventarier till nybyggda fartyg, har Kommerskollegium uti dess öfver samma ansökning infordrade och afgifna utlåtande i underdånighet tillstyrkt: l:o att hampa må till riket införas fritt från tull, afgift till handelsoch sjö— artsfonden samt tolag; 2:o att tillstånd till tullfri införsel af garkoppar, zink eller annan metall eller metallsammansattning för sådana manufakturverks behof, som tillverka bleck och spik till fartygs förhydning, må, på derom hos Kommerskollegium gjord ansökning, af Bergsoch Kommerskollegierna gemensamt, eller endast af sistnämnda kollegium beviljas; 5:o att i stället för den i l:a momentet 20:de § i underrättelserna till 1843 års tulltaxa beviljade restitution af 23 procent af tullumgälderna för inventarier till fartyg om minst 40 lästers drägtighet, som vid svenskt skeppsvarf nybyggas, ägare af fartyg om 10 lästers drägtighet och deröfver, som i Sverige byggas, må, till dess införselsafgifterna för skeppsinventarier kommit under närmare pröfning och en ny tulltaxa blir gällande, åtnjuta tullfrihet för den till fartygets förhydning åtgående bleck och spik af koppar eller annan metall, samt 73 procents lindring i den genom tulltaxan bestämda införselsafgift för öfriga förnödenheter till fartygets första utredning och tackling, mot förbindelse att ställa borgen för det återstående tullbeloppet och underkasta sig de kontroller i afseende på effekternes användande inom viss tid för det uppgifna ändamålet, som Kongl. Majit, efter Generaltullstyrelsens hörande, kan finna för godt i nåder bestämma.
Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit bifallet af PresteSt., men afslaget af Borgareoch BondeSt:n. Den föreslagna förändringen blef af R. o. Ad. afslagen. i:sta perioden af 26 §. Riksd.Ordn.: Konungen eller sammankomma på Räkssalen, senast inom åtta dagar från deiij då Riksdagen blifvit> enligt 23 kungjord. Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit bifallet af alla de öfriga RiksStånden. Uppå derom framställd proposition blef det äfven af R. o. Ad. bifallet. 1 :sta perioden af 28 §. Riksd.Ordn.: Ridderskapet och Adeln tjenligast finnér, ge nast eller sist inom tolf dagar, sedan Riksdag, jemlikt 23 kungjord blifvitledamöter, lika många af hvarje Stånd, i de Utsk., hvilka skola ärenderna bereda och utarbeta. Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit af alla de öfriga RiksSt. bifallet. Äfven R. o. Ad. biföll detta förslag. i:sta mom. af 36 §. Utom förenämnda i Reg.formens 53 §. omförmälda och föreskrifna Utsk., äge R. St. att välja och förordna ett Exped.Utsk., bestående af tolf ledamöter, för att ej mindre 4oo Den 24 Mari t ra. revidera vederbörande Utsk:s förslag till de expeditioner, som under Riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, än äfven uppsätta dem, hvilka ej tillhöra annat Utsk.-s befattning, samt andeligen Riksdagsbeslutet, oell att alla sålunda reviderade eller uppsatta handlingar till R. St:s justering öfverlemna; och äge HofCancelleren, eller den hans embete företräder, rättighet att i Utsk. öfvervara Riksdagsbeslutets justering, i de delar deraf, som röra Konungens yttranden. irsta perioden af 72 §. Riks d. Ord n.r
Utskottet föresiagna mindre flwerknings afgift fär jag yttra mina betänkligheter. Dyrare inköp af wed och accisen pä spannemäl aro Le kostnader som höja Bränwins - til.oerkni"gea i Staderna, jckMnförelsewis emot Lande'. Deremot ägev Stadsboen wida lättare afsättning as dest til äfwentyrs öfwer netto hnsbehofwe: jkedoa Bränwinstilmer kring, da större antal personer, som förtära Bränwin, äro ä et ställe samlade eller der wid mängfalldiga tilfällen sammanstöta. Jag anser derföre, at Städernas brännerisrihets - afgift bör wara i lika förhällande med den för Landet föreffrifna. Wid Stadermas Bränwinsbränning företer sig er, annan omständighet, hvilken med detta ämne ägev nära gemenskap och torde förtjena upmärksamhett De flesta af Rikets Styder aga inga eller ganska vbetydeliga skogstrakter sig tillaggda til wcdbrauds erhållande. H vad som saknas, mäste sökas frän närmast belägna Hemman. De flesta af Lesia i synnerhet inom Bergslagerna, äro dels indelta tik tackjernsblasning, dels underlaggda Bruk. Starks inflyttningar tik Städerna i sednare tider hafwa ökat bristen och dyrheten af denna sundsängeliga wara 897 wara. Al genare och mindre kostsamms utwägar af wanartiga och illasinnade blifwit stkm lil d.st erhällande, wittna de förhöjda witesstrbud, stm äro satta pä de nära Släder belägna skogstrakter, samt Tings-krotocollerna ä sädana orter, huru ringa de blifvit aktade. Exempel pä ytterligheter af tiltagsenhet kunde anföras, stm utöfwas af sädana, hwilka gjort olofligt ftogsfäng til et flags handtwcrk.
Herr Grefwen och Landtmarffalken förmälte det han fattat saken sa, at hela frägan til Constitutions-Utffottet skulle remitteras. Grefwe von u»ntinA8bLU8en förbehöll at Herr von 8cbuU26nlwim8 förslag hwarken malte med de andra Ständen communiceras eller i Ridderffapets och Adelns Protocoller fä tryckas. Här - Den Z Julik. 3L Häremot upstod et starkt rop, bwarefter hördes fräga, huru saken flutligen blifwit afgjord? Herr Grefwen och Landtmarffalken uprepade det hans gjorda och bifallna proposition warit, at denna fräga mätte til ConstitutionSUtstottet remitteras. Hwartil ropades Ja. Uplästcs och företogs til pröfning och afgörande Rid-darbus-Utffottets i Plenum den 22 Junii pä bordet lagda Betänkande, innehållande en förfrägan rörande bibehällande af den sa kallade ClaWcationen inom Riddarhuset. Undertecknad 8:1ver8tol^6, ^xel 6abr., anmälte sig at tala, och anförde til Protoeollet följande: Genom Högloft. Ridderffapets och Adelns Beslut den iz Junii är RiddarhuöUtftottct updragit, at utarbeta och til Ridderstam och Adeln inkomma med Förftag til en, sorn orden lyda, ny Niddarhus-ordning. Et updragande i ordalagen sä ulan allt ivilkor oinffrankt, kan ej innebära ringare rättighet för Riddarhus-Utstottet, än at om det sjelf nödigt pröfwade, sä omarbeta de fordna föreffrifna, at af dem icke det ringaste funnes öfrigt: det är, hela Riddarhus-ordningcn och hwarje del af dcnsarnma. DtttL 36 Den Z I ulri. Detta tilständ äger Riddarhus-Utssottet af Ridderssapet och Adeln uttryckligt.
Med afseende dels på den besvärliga och ansvarsfulla tjenstgöring, Bokhållaren, som förer Allmänna Discontens Utlåningsböcker, har att hestrid», dels att dennes göromål, de der fordra den största möjliga noggranhet och ordning, erhållit betydlig tillökning, enär lånens antal, hvilket år »834 utgjorde 12,800» sistlidne år uppgick till nära 16,000, har Utskottet funnit den lill nyssnämnde tjensteman anslagne gratification böra förhöjas från Banco-Utskoltcls Utlåtande, N:o t6y. 3 i4o R:dr till 200 R:dr; äfvensom Utskottet, i betraktande af Discontrörelsens betydliga utvidgning under senare tider och då da vid dagliga expeditionen anstälde Bokhållares göromål äro I ka trägne, ansett billigheten fordra, alt lill samtlige de 3:ue Eokhållarne vid nämnde expedition, jemte lemén, utgår ett arfvode af ioo R:dr för dem hvardera. Den tillökning uti ordinarie Staten af 60 R:dr , som , genom reglering af förrbemälde tjenstemäns lönevilkor, enligt ofvanantydde åsigter, skulle erfordras, har Utskottet, med afseende derå, att, oagtadt göromålens tillökning under liden från sisllidne Riksdag, likväl indragning egt ram af en Bokhållaresamt en Notarie-lön m. fl., arfvoden , uppgående till ett samrnanräknadt belopp af i,3yo ft:dr årligen, ansett icke billigtvis kunna vägras. På grund af hvad ofvan anfördt blifvit, och i enlighet med DiscontDi rectionens tillstyrkan, får Utskottet hos Rikets Höglofl. Ständer föreslå , alt Bokhållarnes vid Banco-Discont - verket lönevilkor må bestämmas sålunda : Den , som förer Allmänna Discontens Utlåningsbok med tillhörande Extract, lön 700. Arfvode för trägnare tjenstgöring 300. För böckernes afslutande i5o. i,o5o.
– Detta namn finnes inväfdt i duken, sade Petros. – Hvarje tvifvel är således försvunnet. Jag lyckönskar dig att hafva återfunnit en son, hvilken du så länge sörjt såsom förlorad. – Ja, prisade vare gudarne, sade Krysanteus med en djup suck. – Men på samma gång jag måste lyckönska dig, fortfor Petros, – så måste jag beklaga mig sjelf, ty hvad du vinner är en förlust för mig. Det uteslutande anspråk, jag egt på hans ömhet, skall hädanefter delas med dig. Blodsbandet skall uttaga sin rätt, hvilket svårligen kan ske, utan att det andliga slappas, som förenar honom och mig. Jag har älskat Clemens och älskar honom ännu, som om han vore min egen son. Allt hvad jag kunnat göra för hans lycka har skett. Jag vet, att vi äro af mycket olika tankar beträffande vilkoren för en menniskas lycka, samt att den väg till sällheten, på hvilken jag infört Clemens och han oförvitligt vandrat vid min sida, är motsatt den, som du sjelf skulle anvisat honom. Men mina goda afsigter genomskina mitt handlingssätt och dem bör du icke kunna misskänna. Jag önskar detta erkännande från dina läppar, när jag öfverlemnar Clemens i dina händer. Det är den enda belöning, på hvilken jag gör anspråk, för att jag åtog mig honom, då han var ett värnlöst barn, och denna skall du icke kunna vägra mig. – Vi skola först, såvidt möjligt är, öfvertyga oss, att ingen villfarelse eger. Derefter skola vi tillse hvilken giltighet ditt anspråk eger. Jag är icke villig att genast medgifva detsamma. Tillåter du, min biskop, att jag gör dig några frågor om dina egna lefnadsomständigheter? – Hvarför icke? sade Petros lugnt. – Du synes vara ett tiotal af år yngre än jag. Hvar är du född? – I Efesos af kristliga föräldrar, svarade Petros. – Min fader var en ringa handtverkare, men hans minne lefver i min välsignelse.
Nog var det hyggligt alltid. / " CIRKUS TANTI har nu ock begynt sin sommarV kampanj å Djurgårdscirkus under de bästa auspicier. Den hos hufvudstadspubliken alltjämt lika populäre direktören behöfver endast visa sig med sin valack Stockholm och sin dresserade lilla griskulting Boby för att jublet skall bryta ut högt under tak. För öfrigt upptager programmet många sevärda nummer, såsom misserna Elviras och Lyrias samt mr Dios ridt, bröderna Amors och systrarna Martinis gymnastiska prestationer, clown Adolfos pigga bollspelande hund o. s. v. V e l o c i p e d f ö r s ä k r i n g s - A k t i e b o l a g e t, i ett hälft dricksglas vat en gifver det behagligaste, mest uppfriskande och välsmakande men dock starkast antiseptiska munvat en. Koncentrerad pr flaska kr. Utspädd pr flaska kr. Bostadstomte] * ALF. fö å t n an agan af Good, G. E. Hellgren (Förest, för Stockholms privatgymnasium). s 3: i 7 h 5 ä, ften inb. (12) i k tb. öre. 4: 7 Syn5, kan äfv P en ris er h h ä å f l t a ä lo SO nerligen lämplig till premiertf skolor. Gröna Biblioteket m ^ Stockholm. Af följande jämförande tabell framgår, att D E J T - T O I i l N besitter större bakteriedödande förmåga än alla andra i handeln förekommande dylika preparat. 0 Jaktoch äfventyrsskildringar, samlade af L Sundström. Pfis häft. kr. i klotb. Kan ä fven erhål as i 9 häften ä 60 öre. OBS! Bokens lämplighet som pris vid Idrottstäflingar. (S. T. A. 58952) Tabellen är stödd på i Stockholm anstälda bakteriologiska undersökningar. G. G:son Hård af Segerstad, TANDLÄKARE. Inteckningsbolaget. — das kt p e å rier Dif d te ö r d Hufvudkontor: Malmtorgsgatan n:r 1, öppet 10 — 3.
Att en annan klass af yrkesexamina —■ de för sjökapitener, skeppare, styrmän af alla grader föreskrifna — måtte, i hvilket af de nordiska länderna de äro aflagda, förläna kompetens att föra fartyg tillhörande hvilken af de tre nationerna som helst, fordras såsom supplement till det förut yrkade upphäfvandet af den inskränkning, sorn åt infödde förbehåller befälsbefattniugarne och är i betraktande Rih. till Ii. St. Prof.. N:o 317. af såväl den högt uppdrifna yrkesskickligheten i brödrarikena som der stadgade kunskapsprof ej egnats att väcka någon tvekan. Under åberopande af den närmare allmänna motivering, hvarmed jag inledt min föregående motion om likställighet i afseende på rätt att idka vissa näringar, får jag äfven föreslå en lag, hvarigenom stadgas, att den kompetens, som, efter behörigen ajlagda kunskapsprof, blifvit vunnen i Norge eller Danmark till utöfvande af läkarekonsten, eller till tjenstgöring å fartyg såsom befälhafvare, skeppare eller styrman, vare sig af en eller annan grad, får äfven i Sverige tillgodonjutas; allt under förutsättning af full reciprocitet i detta afseende för Svenske medborgare hvad nämnda två länder angå. Stockholm den 15 November 1865. A. W. Uhr, från Nerikes län. Af Anders Wilhelin I hr från Nerikes län, om inrättande af förlikning skomitéer och omfattningen af deras verksamhet. I mångå församlingar hafva förlikningskomitéer blifvit inrättade och allestädes hafva de medfört mycket gagn, ja så stort, att hvarje fosterlandsvän, som erfarit nyttan deraf, ifrigt önskar att de måtte komma till stånd öfverallt i landet. Motioner hafva äfven vid flera riksdagar varit väckta för sådant ändamål, och vid 1850 och 1851 årens riksdag gick Lag-Utskottet motionärernes önskningar till mötes, då det föreslog, att vid hvarje ting skulle en förlikningskomité vara att tillgå för parterna, och att intet tvistemål finge af domstolen företagas innan det af förlikningskomitéen varit handlagt.
Många hafva de tvister varit, som tid efter annan egt rum emellan dessa Aboer å ena, samt Kyrkorne och Presterskapet å den andra sidan, i thy att den Skatterätt, som de förre sökt att å i frågavarande hemman förvärfva, är af de senare vorden bestridd; men att hemmanen vöre Statens egendom, och att Staten egde fullkomlig frihet att disponera dem, derom hade Motionairerne hemtat säker öfvertygelse: från Anteckningar i Jordaböcker; från Donations-Bref, som visade, att hemmanen kunnat bortskänkas; från KöpeBref, hvarigenom eganderätten blifvit från Kronan till enskild man upplåten; från jern* förelsen emelian Kronans och Kyrkornas andelar i grundräntan, af hvilka andelar den förras är betydligen större, än de senares; från hemmanens förbindelse att utgöra Båtsmansrotering och dagsverken till Kungsgår - 8 Stats-, Lags. A llm.Besv.o.Oec.-Ut sk. Bet. N.a 5 6, dar och Kungsladugårdar; same slufeligen från Aboerne* rättighet att deltaga i Riks» dagsmanna-val och deras skyldighet att Riksdagsmanna-arfvode betala. Och denna öfvertygelse hade icke blifvit rubbad genom innehållet, sådant Motionairerne uppfattat det, af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 22 Maji 1819, hvilket, ehuru det endast bestämde de allmänna grunder, som borde tillämpas vid pröfning af förefallande tvister om dispositions-rätten af Kyrkohemman, och tilläfventyrs icke vöre så tydligt, sorn ämnets vigt och ändamålet med en Författning hade fordrat, likväl icke skulle för Kyrkohemmansåbaerne medfört några menliga följder, om det ej sedermera erhållit en tydning, som vid dess utfärdande icke påtänktes. Också hade Kongl. Majit, uti en om städsel-rätten å ena hälften af hemmanet N:o 1 Lyngåkra i Harplinge Socken af Hallands Län uppkommen tvist, under den 19 Augusti 1823, i Nåder behagat fastställa KonglMajus Befallningshafvandes och Kongl.
Följden häraf blifver naturligtvis den, att ingen annan är skyldig erlägga Riksdagsmans arfvode än den som är berättigad välja Riksdagsman. Men at denna föreskrift strider både emot förra vanligheten och leder till Allmogens oskäliga betungande, är uppenbart. Krono, Kronoskatte och Frälse Skatte hemman hafva altifrån den tid Allmogen började deltaga i Lagstiftningen, varit ansedde såsom tillhörande detta Stånd och skyldige att till dess RiksdagsFullmäktiges aflönande bidraga utan hinder derutaf, om ett, eller annat tillhört dem som egentligen icke kunnat räkna sig till Bonde Ståndet. — Nu åter äro icke allenast desse Ståndspersoner som på sina ställen utgöra ett stort antal och innehafva en betydlig del af den gamla OdalAllmogens område, befriade från allt deltagande i arfvodet på den grund, att de icke kunna väljas till Riksdagsmän; utan äfven alla Enkor och omyndige tillegna sig en sådan frihet efter de icke få i valen deltaga, så äfven de, som väl innehafva hemman, men genom eget upförande försutit en sådan Valrättighet. Härigenom så väl som [genom] det altmera inträffade förhållande, att Bönder köpa Säterier och förvärfva sig Frälse rätten till deras förut å boende Skatte hemman; och i begge fallen undandraga sig allt deltagande i Riksdagsmanna arfvodet, kommer den egenteligen besutne Allmogen i det trångmål och den belägenhet, att icke utan egen undergång kunna skicka Fullmäktige till Riksdagarne för att bevaka deras med den öfriga skaran af Hemmans - 256 Bilaga till protokollet den 23 Juni 1812 agares gemensamma angelägenheter, men allena derföre vidkännas kostnaden. Af sådan anledning är det som jag vördsammast vågar häruppå fästa det Höglofl: Constitutions Utskottets upmärksamhet och lika vördsamt anhålla om Höglofl: Utskottets benägna utlåtande häröfver till Riksens Höglofl: Ständer, på det denna fråga, om rätta grunden för utgörande af Riksdagsmans arfvode innom BondeStåndet, såsom vid denna Riksdag väckt, vid den näst följande måtte komma under pröfning. Örebro den 18 Junii 1812.
Män verkligen hafva talat och skrifvit; fördenskull tillhörer det de af H. K. M:t till sådant vigtigt ärende utsedde språkvittre mäns första omsorg, att vid hvarje Bok, som företagas, för sig stadga Grundtextens rätta läsning, på det att de uti sednare tider, då den Hel. Skrifts Böcker uti trycket ufgåfvos, genom hvarjehanda tillfälligheter deruti inkomue brister, måge på riktige och aldeles osviklige grunder varda utrönte, och en till sin rätta lydelse återställd Text följas. Uti hvilket afseende ej mindre den upplysning nyttjas kan, som de med Ebräiskan närskylde språken gifva, än de uti Waltons Bibliis Polyglottis införda äldre tolkningar, jemte andra lärde mäns, på fullgoda skäl, i den delen gjorda anmärkningar, men förnämligast den berömde Engelsmannens Doctor Kennicots Collntion emellan ett stort antal äldsta handskrilne exemplar af Gamla Testamentet, samt den Holländska Joh. Jac. Wettsteins jemförelse af handskrifne Nya Testamentets Böcker, tillika med Millii och Bengels kritiska arbeten; dock att Committerade icke binda sig tili någon auctorité eller antaga några vågsamma meningar in Philologicis, utan de allratydiigaste och fastaste skäl. 2 §• Vid sjelfva öfversättningen blir en hufvudregel för Committerade att följa Textens innehåll och rälta ordaförstånd, och det genom Svenska ordalag af lika betydelse, uti en ren och otvungen mening uttrycka: Börandes väl å ena sidan Grundspråkets egna vigt och eftertryck noga bevaras, men å andra sidan lika sorgfälligt undvikas en så bokstaflig tolkning, hvarigenom Svenska Språket till sin rätta ari och lynne, ej mindre än sjelfva meningen till sin tydlighet, kunde komma att lida. 2 Moment.
I öfrigt är af Herr Palmcrantz yttradt, att Utskottet i sitt förslag skall origtigt utfört graderne af fängelse-straffet vid vatten och bröd, samt att rättelse deruti borde ske, sedan Utskottets Betänkande N:o 4r, angående förändrade grunder för böters förvandling till dylikt fängelse, blifvit bifallet. Som meningen med denna anmärkning synes vara, att fängelsestraffet bordt af Utskottet beräknas sålunda, att det, enligt nyssnämnde grunder, i hvarje fall motsvarat de i berörde lag-rum utsatte såramålsböter, får Utskottet tillkännagifva, att icke endast beloppen af samma böter, utan jemn väl förbrytelsernas beskaffenhet blifvit afsedda, då Utskottet bestämt olika grader i de urbota fängelse-straffen; vid hvilket förhållande dessa straff-bestämmelser varit oberoende af de grunder, som Domstolarne, vid förvandling af böter till fängelse vid vatten och bröd, böra följa. Till följd af delta allt, och då Betänkandet vunnit två Riks-Stånds bifall, anser Utskottet sig icke böra göra någon förändring uti det förra förslaget, hvilket alltså ånyo vördsamligen underställes Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets pröfning. Stockholm den 21 Juli 1840. La”-Ulskottets Utlåtande, N.o 77. 7 N:o TT. Ank. tili Exp. Utsk. den 21 Juli, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 47, öfver väckt motion om ansvars stadgande för inslående af fenster. Enligt ankomne Protocolls-utdrag, hafva Högvördige Preste-Slåndet oell Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit detta Betänkande, hvaremot detsamma blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet till Lag-Utskottet återremitteradt, på grund af anmärkningar, som Herr Friherre Cederstöm, Jacob, Herr Bagge och Herr Christierson framställt.
Den tid åter, som för den, hvilken allt framgent skall förlora rättighet tili bränvins-tillverkning, erfordras för att ordna sin hushållning och sina beräkningar så, att näringens nedläggande kan ske utan känbar förlust, torde icke vara för knappt tilltagen, om tre år medgifvas, det innevarande oberäknadt; och Utskottet får sålunda yttra den åsigt, att de ofvan föreslagna disqualifikalioner till bränvins-tillverkning böra inskränkas på det sätt, att den, som af förenämnde anledningar är utesluten från tillverkningen, är det endast der han ej år 1852 eller 1853 sådan idkat, i hvilket fall han å den egendom, hvarå tillverkningen då idkats, får intill 1857 års slut. densamma fortsätta. Utskottet torde icke behöfva särskildt motivera, att arrendatorer af jord, hvarå bränvins-bränning skulle blifva för framtiden otillåten, måste bibehållas vid sina kontrakt ^oförkränkta, så länge dessa gälla, och då de äro afslutade med person eller myndighet, hvilken äger utarrendera jorden på bestämd längre tid. Utskottet föreslår sålunda, att tilläggas må: dock varde den, som vid kun görandet af författningen, på grund af kontrakt med Kronan, vederbörande myndighet eller korporation, såsom brukare eller arrendator, sådan jord innehafver, vid den honom i denna egenskap då tillkommande tilherknings-rält bibehållen, så länge Kontraktet gäller. 22 Särskilda Utskottets Betänkande JV:o S. Då Utskottet sålunda framlagt, hvad det ansett vara nödigt att stadga om rättigheten att drifva bränvins-tillverkning och om de undantag, som från denna rättighet torde böra göras, fortgår Utskottet till frågan om sättet och vilkoren för rättighetens utöfning. I detta afseende hafva i Kongl. Maj:ts nådiga proposition hufvudsakligen två utvägar blifvit föreslagna, för att uppnå den förminskning af bränvins-tillverkning, Kongl. Maj:t ansett nödvändig, nemligen inskränkning till tiden och en högre beskattning ä tillverkningen och försäljningen.