Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nyligen ar en af ware dyrbaraste Samhällsplister uppfylld, som stall lifwa war Nationa!-anda, trygga wart sjelfbestånd och befästa den agtning som Swensta namnet i aila tider ägt hos fram, mande Nationer; Till äfwentyrS böra wi nu mera cj sa mystet srugta utwertcs stender; men fästom deremot fa mycket mera war bl-ck pa det onda, s:m i löndom beröfwar wart Fosterland tor hända manaa stridbara wapenbröder, manga nyttigt medlemmar; ett ondt soin härjar de fleste af Rikets Prowlnser; borrtrycker äfwen till icke ringa del, Rikets framtida hopp, ten uppwäxande Generationen, lag menar den eyslioa, nu sa allmänt rasp!idda Venerista smitta, nll hwars hämmande pa ett ärkändt säkrare och mera bcpröswadt sätt, Chnur§ie Magistern Osbeck uppgifwit en genour manga U-ckliga rön bekräftad Lur,methed. Uppmanad af »4o6 Den 9 Ju lil. sitt stora föremål, ihärdig i sina bemödanden, hav det lyckats honom att genom denna wigliga upptäckt och dess »verkställande, kunna motarbeta ett ondt hwaraf följderna hotar att blifwa de mäst förstorande för Samhället. Ämnets stora wigt har längesedan fästadt ej mindre alla upplyste Läkares an hela Allmänhetens och sielfwa Regeringens synnerliga uppmärksamhet. Det ar nogsalnr bekant , att Chirucgie Magistera Osbeck, g.nast efter upptäckten af den nya Curmechod, han för urartade Veneriffa Patienter nyttjar, företog sia va egen dryg bekostnad inrättningen af ett enfkildt Cur-hus i Wadstena för fa dane olyckliga Sjuklingar, ock hwarest han genom de mast oförtrutne bemödanden adagalade nyttan och wigten af stn uppfinning. Efter de lyckligaste resultater af desi deri gjorde försök, kalladcS han leil Hufwudstaden, för akt der, 'städeö i stort och under dr mäst berömde
Jag vågar påstå, alt få varmare än jag nitälska för den inhemska fabrikationens och husslöjden, men, då ett sådant ondt, som lurendrejeri, ej gerna kan fbrekommas, så är det bättre lör Staten, att genom lämpliga tullbestämmelser, så mycket möjligt är, göra tulltaxan till en sanning.” Af Riksdagsfullmägligen Petter Claesson från Elfsborgs Län. ”Emot Högloft. Utskottets nu upprättade förslag till tull-taxa anser jag mig pligtig att, åtminstone i följande punkter, uttrycka en skiljaktig mening: 1:0 Emot den föreslagna tullen på ull, så väl i afseende på lörhöjningarue för grof oell finare ull, som i afseende på förtidIningssället efter värde. Att belägga råämnen med höga tull-afgifter oell derigenom fördyra der färdiggjorda varan både för tillverkaren och förbrukaren samt försvära duk inhemska industriens täflan mett den utländska, förefaller mig i allmänhet skadligt och oklokt, men att i vårt hårda klimat, der yllekläder utgöra en oundgeltg nödvändighetsartikel för hvar man, ej mindre för den fattiga än för den rike, belägga rudi maler ien med dryg lidi, helst när landet behof - 8S BevillningUtskottets Betänkande; N.o 12. ver införskrifva deraf långt mer, lin en million skålpund årligen, kan jag ej annat än anse i högsta måtto förderfligt och orimligt; och det föreslagne förtullningssättet efter värde samt ullens indelning uti icke mindre än tre klasser efter det pris, hvartill värderingsman behaga godtyckligt taxera densamma sätter kronan på denna orimlighet; ty derigenom borttages all säkerhet både för den handlande och lör tillverkaren, enär för samina slags ull, efter olika värderingsmäns åsigter och godtfinnande, kan komma alt erläggas en helt olika tull-aigift; 2:0 Emot den föreslagna tullafgiften å halfylleväfnader under rubriken ”alla andra slag.”
Lika litet gör det intryck på henne, när kommenderingen aflöses och ersattes med en ny. Visserligen står hon på stranden och viftar häftigt med sin näsduk efter de afresande, men så snart den nye officeren inträffat i köpingen, är hon också redan i hans närhet och tillhviskar honom allehanda ömma ord och smeknamn. Ett par af de yngre löjtnanterna ville i lättsinnigt oförstånd börja att till tidsfördrif kuttisera henne, då ju sundt förnuft hos en så skön varelse vore ett öfverflöd, som gerna kunde undvaras, men då råkade småherrarne illa ut. Det sätt, hvarpå hon skrattade åt allt narraktigt smicker och dervid stolt korsade armarne öfver bröstet, var rent af oförlikneligt; utan att hon helt och hållet fattade meningen med de söta orden, väcktes dock i henne något liknande medvetande om, att hon borde akta sig derför, precis som hos barn, hvilka man vill spela ett spratt, som de frukta, utan att känna det, och hvaråt de redan på förhand skratta för att få en att tro, att de veta, hvarom fråga är. I sådana ögonblick tviflar man nästan icke på, att Carmela har sitt sunda förstånd; hon är då så hänryckande skön, hvarje tum hos henne är qvinlighet och af bestickande förtrollning. Så mycket jämmerligare är det, att kort der efter se henne återfalla i sina dårskaper. För den trolöse älskade synes hon ej längre hafva det ringaste minne. Man har ofta försökt finna anknytningspunkter i små tilldragelser, som skulle erinra om hans närvaro, men aldrig har ens visat sig det ringaste spår af, att hon har nå- gon tanke för denna tid och allt, som sedan dess händt henne. Det onda ligger för djupt. Gud vete, om det någonsin skall kunna lindras och helas. » Sålunda berättade doktorn. Gabriello kände sig sällsamt berörd af det han hört, och sade den ena gången efter den andra, full af medlidande: » Hvilket elände! hjelp! Ett så älskligt väsen och så tillintetgjord af det sorgliga ödet! » » Ja, och under all galenskap hvilken ädel och ren karaktär! » tillade doktorn.
Motioner om uppköpande af bötesansvar för de skattskyldige, som från Kronouppbördsstämmor och af RegementsSkrifvare utsatte uppbördsmöten förfallolöst uteblifva å nyo föredrogs, fann Presteståndet, som redan under den 15 nästlidne Maji bifallit sistnämnde Utskotts under N:o 81 i samma ämne afgifne Betänkande, för godt, att med förblifvande vid detta sitt beslut, afslå de sammansatte Utskottens ifrågavarande Utlåtande. S. D. VVid åter skedd föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets förnyade Utlåtande N:o 185, i anledning af föreslagen förändring uti Examina för inträde uti de civila Embetsverken j blef samma Utlåtande jemte Utskottets i ämnet förde afgifne Betänkande N;o 106 af PresteStåndct afslagne. S. D. e. m. Då nu å nyo föredrogs StåtsUtskottets Betänkande N;o 477 angående GeneraiAssistanceContoiret, blef detsamma af PresteStåndet bifaller. S. D. e. m. Uppå derom gjord motion beslöt Ståndet anmoda StatsUtskottet, att till tidens vinnande och utan hinder af Ståndets äterremiss och framställning den 19 innevarande 1027 Trot. JJtir. ä. 25 Septemb. igsg. om det ökade Militäranslagets utgående genom Statsobligationer, förslagsvis uppgifva Statsbrists-summan, deruti inbegripne de för 3.-dje Höfvudtitelns behof ytterligare beviljade 65000 R;dr B.co årligen, på det BeviliningsUtskottet derefter mätte komma i tillfälle att beräkna Bevillningen. S. D. e. m. Efter förnyad föredragning af Stats och BancoUtskottens Betänkande N;o 57 med anmälan om de af RiksStånden fattade särskildta beslut i anledning af Utskottens hemställanden, rörande Rikets Penninge
T y det hade legat mycken sorg, mycket lidande och mycken fruktan emellan den stunden och denna. Och tunga dagar bli långa dagar. # Så fort Klara hade mottagit Ruths långa bref med den smärtsamma bikten, den tåruppfyllda berättelsen om ett ödelagdt lif, och sjelf hunnit taga del af detsamma, lemnade hon det, med ögon fuktiga af medkänslans gråt, utan ett ord åt sin broder, som hela tiden under orofull spänning följt det skiftande spelet i hennes ansigte. Karl Vrede ögnade med nervös hastighet igenom raderna; ju längre fram han kom, dess häftigare arbetade hans | p \ I LJ | i kl \ J IN Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 5 öre pt 4- spalt, petltrad ( Ingen annons Införes under I krona. bröst; en mörk rodnad, som antog allt djupare färg steg upp på hans panna och i hans ansigte. » Du sofver visst, stackars syster », sade han med ett sorgset småleende, » ja, jag dröjde länge. Men nu skall du få höra, nu — har jag funnit henne! » » Verkligen! » Hon reser sig spänstigtupp i vagnen, den sena framgången ger nya krafter. » Hvar? Här? Svara mig då — Karl! » Hon var redan ur vagnen. Han tog hennes arm och gick långsamt framåt efter trottoaren. » D u skall få höra, hvad flickan berättat på hotellet. Ruth har jag ännu ej sett. Jag vill, att du först skall göra det. — Ruth finnes der, fastän hon uppgifvit ett diktadt namn. Omständigheter, beskrifning — allt stämmer. Ja, och dertill brefvet som drifvit oss hit. I går afton hade hon kommit och beställt rum. Utan bagage, hvilket väckte värdfolkets uppmärksamhet. Men hon sade, att det blifvit försenadt och skulle komma, samt betalade rummet i förskott. Hon föreföll dem mycket blek och medtagen, nästan upprörd, kanske sjuk. Hon hvilade först ett par timmar på soffan, men begärde sedan, sent på qvällen, papper och bläck och satte sig att skrifva. Detta drog mycket långt ut på tiden, och den uppassande tjenstflickan, som ett par gånger tittade in i rummet, gick till sist, på Ruths egen begäran, och lade sig.
LZ97 Ri ddersk apc t och Adeln; "att alla "frägor om Riksdagsmanna Wal och Rätt böla, grandas och utredas af Constitutions, Utskottet." OS afgörandet af sädana frägor fordrar skyndsamhet, wiancs densamma ej genom behandlande af Sonstilutions - Utskottet, hwilket ej sätteS förrän efter Riks»StändenS fulländade Organisation. Borgare-Ständet; "att Mderböran"bcS Förklaring äfwen bör ätfölja Landshöfdingen-." Rättabt i H-.n. Bonde-S t ände t; "att uppkomne stri,' "dlghctcr emellan de iväljankx och de under omröstning ' komne ej böra hindra Fullmagts. Utfärdande för "Riksdagsman," finner Utskottet sä mycket bctänkcligare att tillstyrka, som sjelfum meddelandet af Fullmagken till behörig Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Riddcrskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Trettiondenionde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörbergj 1831 j' . ; H »r_» U -'><>*> it, Ortö .tiifli ««tHi «..,0 vS \> \ Va» ■ Onsdagen den 19 Augusti 1829. Plenum klockan 9 Förmiddagen. P Jriherre Åkerhjelm, Guslaf Fredrik: Vid det tillfälle Bevillningsoch Ekonomi-Utskottens under N:o i3 afgifne Betänkande, angående yrkadt förbud emot införsel af utländska fabriksvaror m. m., uti sista Plenum den 17 dennes e. m. till pröfning förehades, vidrörde man äfven de omständigheter, att bräder skola blifvit uti fen ganska betydlig mängd utförde från Halmstad till Da nnernark, samt att säd från sislnämde ställe blifvit återförd till Sverige utan att någon tull hvarken för det ena eller andra skall blifvit -fetlagd.
Men det förhåller sig emellertid så, alt när en Hypoteksförening drager in en större summa på en gång, (ty den kan icke mottaga 100,000 R:dr i sender, utan måste taga ett större belopp), så är det klart, att den får ett öfverskott, hvilket icke kan ligga ofruktbart, utan måste under tiden utlånas, och denna utlåning har vanligtvis skett mot namn. Men om kreditiv beviljas, ligger deruti det säkraste medlet att förekomma den klandrade namn-utlåningen. Hypotheksföreningarne skola icke då behöfva att uptaga utländska lån, hvilket jag också hoppas, alt de icke hädanefter skola göra, åtminstone ej i samma stora skala som hittills. Vid sådant förhållande, anser jag det icke vara vådligt, att ett sådant förbud stadgas, så framt det icke affattas i sådana ordalag, att Hypoteksföreningen betages möjligheten att, ifall en inkommen lånehandling befinnes i något mindre väsendtligt afseende felaktig, utlemna penningarne mot namn på någon kortare tid, till dess rättelse i det felaktiga hinner verkställas. Jag tror derföre, att man bör vara försigtig i ordställningen, på det man icke måtte hindra en sådan slags åtgärd, som här omförmälts, och hvilken i sjellva verket icke är någon diskont-rörelse. I afseende på Smålands Hypoteksförening, ber jag att få uplysa, dels att den icke någonsin utlånat penningar mot högre ränta än 5 proc., dels att dylika lån aldrig lemnats åt någon annan än den, som i föreningen antecknat sig såsom delegare för alltid, hvar - Den 17 Juni e. m. 261 igenom således föreningen blifvit godlgjord, enär dessa lån sedermera blifvit öfverflyttade lill fastighetslån. Beträffande Hr von Hartraansdorffs yrkande om återremiss, instämmer jag i hufvudsaken med Hr Mannerskantz. Jag tror nemi. att en återremiss blott skulle förorsaka tidsutdrägt, och då man af Betänk, ser, att frågans öde blott berott af en rösts pluralitet inom Utsk., så kan man vara ganska förvissad, att den derstädes varit tillräckligt ventilerad, och icke vidare behöfver någon fortsatt pröfning.
N:o 53, i anledn. af väckt motion om ingifvande af belöning till gravören Akerberg för aflemnadt prof på nytt sedelmynt m. m.; och N:o 54, i anledn. af ett afgifvet förslag lill förändrad organisation af bankoverket samt reglering af dess tjenslemannapersonal; - Vid förnyad föredragning af BankoUlsk:s d. 15 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 55, i anledn. af återremiss af Utsk:s utlåt. N:o 17, öfver väckt motion om ökade löneförmåner för bankens tjenstemän inom 3:dje tjenstegraden, beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga Utsk:s utlåt, liil handlingarne. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s utlåt. N:o 56, i anledn. af väckt motion om ett anslag å bankens stat för en elev hos stereotyperingsoch tryckeri-föreståndaren i banken. Föredrogs och bifölls Exped.Utsk:s d. 15 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 9, ang:de dagen då nästa lagtima riksdag skall börja. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 166, i anledn. af erhållne återremisser å betänk. N:o 41, i fråga om ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser; blef detta utlåt, på begäran af Hr von Hartmans - Den 20 Maj. 73 doff, Äng., och Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., ånyo lagdt på kordet. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 17 dennes bordlagde ullål:n: N:o 107, ang:de tiden för nästa revision af stats-, bankooch riksgäldsverkens förvaltning och räkenskaper; samt N:o 168, i anledn. af väckt motion om statsanslag för en navigationsskola i Westervik; Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda utlåt.
Lag för så väl den utländska som inhemska vexelrörelsen, får Utskottet vördsamligen åberopa det Betänkande, sorn, för afböjande af allt uppehåll i expeditionen, hvilket frågornas sammanblandning möjligen kunde förorsaka, serskildt afgifves under nästföljande numer. Stockholm den i5 Maji 1835- STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet i835, Lag-X}t skottets Betänkande N:t 186. < N:o 186. Ankom till Exp.-Utsk, den 16 Maji kl. 1 e. m. Betänkande, öfver Herr C. Stuarts motion, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om utarbetande till nästa Riksdag af förslag till en gemensam Lag för utrikes och inrikes vexlar. Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr C. Stuart, uti Memorial, som blifvit till Lag-Utskottet remilteradt, anfört, att, då vid ali lagstiftning för enahanda föremål, samma grundsatser, och så vidt skiljaktigheten i local-förhåilanden sådant medgifver, samma föreskrifter böra gälla och tillämpas, Motionairen, med anledning af Kongl. Majrts meddelade Nådiga svar å Rikets Sländers förslag till vexel-lag, funne sig höra föreslå, alt Rikets Ständer, till vinnande af nödig enhet i denna del af lagstiftningen, och till beredande af en utaf be hofvet högt påkallad lättnad vid tillämpningen af de i mångfaldiga serskilda Författningar nu spridda föreskrifterne, rörande detta ämne, måtte hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj.t täcktes låta utarbeta och, vid nästkommande Riksdag, i öfverensstämmelse med 8y Regerings-Formen, i JVäder meddela Rikets Ständer förslag till gemensam lag för så väl vexel-rörelsen inom landet, som den vexelrätt, hvilken utrikes och inrikes orter emellan bör ega rum. I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, att då Memorialet åsyftar den begäran, att Kongl.
Jag skulle visserligen vilja begära återremiss af hela punkten, för att äfven kunna få förändring i slutmeningen af denna punkt, ronde de handlandes rättighet att nyttja hvilket mått-, måloch vigtsystem de behaga, men då jag icke tror, att denna återremiss kan vinna R. o. Ad:s bifall, så har jag nu inskränkt mig till att begära, att året 1856 mätte få utbytas emot 1857 och att inbjudning måtte aflåtas till de öfriga Stånden, som redan beslutat om denna punkt, att sig derom med R. o. Ad. förena. Frih. Wrede: Jag delar icke de farhågor, som den siste värde talaren förespeglat, såsom en följd af den förändring Utsk:n föreslagit, ronde tiden, efter hvilken man må vara berättigad att begagna det nya eller gamla systemet. Jag vill fästa upmärksamheten derpå, att Utsk:n icke föreslagit ett åliggande för hvar och en, utan endast cn tillåtelse, att, eft.er denna tidpunkt, be - 184 Den 8 Juli e. m. gagna det nya systemet. Det är ganska naturligt,' ali under denna öfvergångsperiod hvar och en, sorn det önskar, måste ega rättighet, att, när i transaktioner det nya målet förekommer, förbehålla sig rättighet att i stället begagna det gamla. Jag vill fästa Frih. Klinkowströms uprnärksamhet derpå, alt det mäsle vara en köpares rättighet ali lala bli alt köpa hos en handlande, som icke, i fall köparen så önskar, vill mäta till honom med det gamla målet. Deruti ligger en kontroll emot alla missbruk. Del är naturligt, att 0111 del skulle falla en handlande in all, innan ännu allmogen fått kännedom om det nya systemet, uteslutande använda detsamma, om det skulle falla honom in, all, då någon kommer in och säger: jag vill köpa det och det och hafva det mätt efter gamla målet, neka dertill eller säga, alt det gamla icke fauns, sä riskerar han, alt derigenom få sin vara osåld. Jag tror, att han aktar sig derför, men jag anser det vara af vigt, att nationen, så tidigt som möjligt, får begagna det nya systemet, och ju tidigare detsamma användes, ju förr kommer äfven allmänheten att vänja sig dervid.
Ad. har uti ett föreg:de plenum beslutat, att hos K. M. i underd:het anhålla om en undersökning, huruvida den å qvarnar och sågar ntg:de grundskatt skulle kunna uphäfvas, och dessa verk framdeles efter bevilln:s-grunder taxeras. Hr Printzensköld motsatte sig då detta förslag, och jag finner honom derföre handla ganska conseqvent, när han icke vill antaga förevar:de förslag, men då R. o. Ad. vid nyssnämnde tillfälle biföll StatsUtsk:s hemställan, tror jag alt tidpunkten för det nu under öfverläggning varande förslagets framkomst lill K. M., vore serdeles Den 28 Juni. 479 väl vald, emedan K. M. då samtidigt kunde taga begge dessa frågor ali öfvervägande. Jag fortfar alt tillstyrka bifall till denna del af Betänk. Frih. Cederström: Det kan icke nekas, att den siste värde talaren på ett serdeles skickligt sätt sökt sammanlänka 2:ne frågor, rör:de qvarnar, men då de icke synas mig slå i så oskiljaktigt sammanhang, att icke B. o. Ad. mycket väl kan bifalla den ena, utan att derföre bifalla den andra, får jag vördsamt fortfara med min anhållan ora afslag på Betänk.
Stats-kontoret skulle således, likasom nu Konvoj kommissariatet, icke i detta hänseende få annat bestyr än att, i enlighet med de af Kongl. Majit bestämda vilkor, utlemna lånebeloppen, förvara lånehandlingarne, samt emottaga de årliga räntorna och kapital-afbetalningarne. Då nu lånens antal voro högst ringa, så att de t. ex. vid 1858 års slut icke uppgingo till flera än 41, framstode tydligt, att den lånerörelse, som icke fordrade mera än uppläggandet af omkring 40 särskilda conti med låntagare och hvarvid i afseende å lånens beviljande den förvaltande myndigheten vore befriad från pröfningsomsorgen, icke kunde väga tungt i tjenstebestyrens vågskål, likasom att den ej innefattade något, som icke väl läte sig förena med den verksamhet, som åt Stats-kontoret vore anvisad. Genom det anförda ansåges ådagalagdt, att Handelsoch Sjöfartsfonden borde förflyttas till det embetsverk dit Statsverkets medel, enligt anlagen grundsats, skulle inflyta. Ett ytterligare skäl för denna åtgärd funnes deruti, att fondens hufvudsakligaste inkomst utgjordes af det årliga anslaget, 750,000 Ridr Rimt, utaf tullmedlen, hvilka medel just inginge till Stats-kontoret, hvadan förflyttningen icke vid verkställigheten mötte ringaste svårighet. Man finge dock derföre ej tro, att den vore likgiltig; att förändringen icke vore af vigt derföre att den vore enkel. Uti den del af statsförvaltningen, hvarom nu vore fråga, kunde endast på detta sätt till vägabringas reda och enhet; endast derigenom att på ett ställe samlades spridda delar, 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 184. som borde vara förenade, kunde, man af det hela vinna en nöjaktig öfversigt och jemväl få ett ärligt, jemförelsevis betydligt kostnadsbelopp besparadt. Om Handelsoch Sjöfartsfonden öfverlemnades till Stats-kontoret torde arfvoden åt Ordföranden och Ledamöterne, tillhopa 2,200 R:dr, möjligen kunna genast besparas, äfvensom största delen af det belopp, 3,435
För allt det stora, sköna uti lifvet; Du var en värdig Hellas' son. Så kom Den makedonska pesten med sitt gift Och angrep både ung och gammal; snart Var du ej mer densamma som du varit. Jag ville väcka dig utur ditt rus; Men du har icke velat. Derför tack För hvad som varit! Våra vägar gå Till skilda håll och nu jag lemnar dig, Då jag din glädje blott förstöra kan, Med hoppet och med öfvertygelsen, Att vi ännu en gång som stridskamrater Må träffas, nar det vilda krigets flammor Slå upp och speglas i Saronska viken Och Hellas kämpa skall sin sista strid. Till dess ett hjertligt, broderligt farväl! (Går. Allmän förstämning.) POLYXENA (till Kallimakos, som blifvt allvarsam). Hvad vållar denna tystnad ej er bryr Hvad denna svärmare nyss profeterat! Jag tror du blifvit rädd, Kallimakos? Skall du nu blifva den som glädjen kör På porten ? Höj din bägare och låt Allt grubbleri af Bromiern blåsas bort! KALLIMAKOS. Förlåt! Det var ett sorgligt minne blott, Som med sitt svarta vingpar fläktade Så kyligt på mitt hjerta; nu det gått 12 Förbi... och Glädje, du, som ej vill stiga Hit ned till oss, jag skall dig rycka ned Ifrån din boning, hvar han än må vara. Ja, om du låge gömd på hafvets botten, Så drack jag hafvet ur för att dig nå! (Han tömmer bägaren. Alla dricka utom Kallias.) Hvi tömmer du ej bägarn, Kallias? KALLIAS. Jag har ej kommit hit att dricka vin. POLYXENA. Men hvarför sitter du så tyst och trumpen? Du har ej sagt ett enda ord i qväll. KALLIAS. Mig lyster icke edert snöda tal. KALLIMAKOS. Men då min bjudning du tog an, så blef I samma stund också din skyldighet Att bidra till mitt sällskaps munterhet. KALLIAS. Än har jag aldrig tagit narrens rol. KALLIMAKOS. Hvad skall du, vise man, bland dårar göra? KALLIAS. Mitt ärende var att se nu har jag sett.
De som uteslutande röra qvinna, som hvarken är eller varit gift. 2:o. De som äro gemensamma för sådan qvinna och den, som varit gift, äfvensom för man, och 3:o. Sådana, hvilka endast gälia man eller qvinna, som varit gift. Den första afdelningens bestämmelser bestå deruti, att ogift qvinna skall vara myndig då hon fyllt 25 år, dock utan annan rubbning i allmänna stadganderna rörande giftomannarätt, än att, då qvinnan är myndig, giftomanncn skulle vara obehörig att å hennes vägnar upprätta äktenskapsförord. Vid denna del af förslaget har jag ingen annan anmärkning att göra, än att då äfven den myndiga qvinnan 86 Kongl. Majtts Nåd. Prop. J\s 106. anses fortfarande behöfva giftomans biträde vid ingående af äktenskap, jäg icke finner giltig grund att inskränka giftomanna-rätten i afseende å befogenheten att göra äktenskapsförord. Andra afdelningens bestämmelser innefatta: a) ett förtydligande af nuvarande stadgandet, alt omyndig, som fyllt 15 år, må sjelf råda öfver förvärfdt gods, hvilket förtydligande går derpå ut, att stadgandet skulle gälla endast sådant gods, som genom eget arbete förvärfvas; b) att den, som myndig är, skulle, äfven då han kunde vårda sitt gods, ega afsäga sig myndighetsrättens utöfning; c) inskränkning i nuvarande stadgandet i Förordningen den 7 Juni 1749, rörande omyndighetstillståndets förlängning och d) att qvinnan ej må vara förmyndare för andra än egna barn så länge hon är enka. Till tredje afdelningen höra stadgandena, att man vare myndig om han är gift innan han uppnått 21 års ålder, att frånskiljd hustru anses i fråga om myndighet lika med enka, och att förmyndare må göra äktenskapsförord å omyndig mans vägnar.