Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A och B, hvaraf inhemtas, att kostnaden för de vid Vestra stambanan och dess utgreningar lill örebro och SI villsjö befintliga lokomotiver och vagnar af alla slag uppgår [iil en summa af 2.897,095 Riksdaler, och då till denria summa lägges kostnaden för 2 lokomotiver, som i dessa dagar anlända från Mo tala, eller 100,000 Riksdaler, och för ytterligare en sådan machin från Nyköping under nästkommande Februari månad, eller 50,000 Riksdaler, samt för 30 godsvagnar, som äro under leverans från Hellefors bruk, eller 68,130 Riksdaler, så uppgår kostnadssumman för lokomotiver och vagnar, afseende ofvannämnda, nu trafikerade banor, hvilkas sammanlagda längd utgör 48,S mil, ett belopp af 5,115,745 ftiksdalcr, hvartill ytterligare bör läggas kostnaden för af arhelskassan bestridd upp sättning af reservpjeser och inventarier af åtskilliga andra slag, tillhörande materielen, uppgående till, så vidt densamma före förråds-redogörelsens afslutande approximativt kan beräknas, ett belopp af omkring 80,000 R:dr. då bela kostnadssumman för anskaffandet af rörlig material för Vestra stambanan och ufgreningarne till Orebro Siats-Utskottets Memorial JW 77. och Mullsjö kan uppskattas till 3,198,743 Riksdaler, eller till nära 66,000 Riksdaler per mil.» »I kostnadsförslngen hafva utgifterna per mil för uppsättning af rörlig materiel, telegrafer och signaler sammanlagdt upptagits till 60,000 Riksdaler, hvari kostnaden för materielen ingår med omkring 88,000 Riksdaler. De nu här ofvan nämnde trafikerade banorna hafva således blifvit försedda med en större uppsättning af materiel, än hvad från början beräknats.» »Med den tillökning af materiel, som sedan November månad egt rum genom intagande på trafiken af det betydliga antal godsvagnar, som vid arbetet varit använde och vidare, enligt ofvanstående, kommer att ske, torde det närvarande behofvet vara tillgodosedt.
Ad. yrkade den af Frih, Cederström begärda proposition. Ropades nej. Frih. Cederström: Jag ämnar ej begära votering, för att utröna Ståndets majoritet i detta fall, men anhåller att till prot. få anmäla min reservation deremot, att Ståndet ej yrkat propos, och detta på grund af 56 §:n Reg.F:n, som innehåller följande stadgande : ”Göras dervid i .Ståndens plena sådana anmärkningar, som hindra antagandet, erhålle Utsk. del af dessa anmärkntr, för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka. När ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, då äge de makt att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta. När detta stadgande jemföres med 49 §:n Riksd. Ordn. sista morn., som innehåller, att då ett enda RiksSt. återförvisar ett mål, men de öfriga trenne RiksSt:n deröfver beslutat, så får Utsk. endast svara det Stånd, sorn återremitterat; så finnér man deremot, att uti förevar, fall skall Utsk . svara R. St. och R. St. äro oförhindrade att besluta öfver det nya betänkandet. Jag kan således ej annat finna, än att den vägrade propos:n har betagit R. o. Ad. tillfälle att fullgöra sin skyldighet att i frågan besluta. Frih. Boye: Jag följer Frih. Cederströms föredöme, då han förklarade, att han ej deltog i den votering jag hade begärt, då jag nu till prot. nedlägger det förklarande, att Den i April f. m. 35 jag ej deltager i denna votering, egentligen derföre att jag sannerligen ej vet hvad Frih. Cederström vill, sedan R. o. Ad. icke instämt med mig i den votering jag begärt; ty då ser jag ej hvart Frih:n skall komma.
De mest despotiska Regeringssätt hafva icke mäktat betaga Folket Petitions-rätten, och Persiens Satraper darra, när Folket inför Monarken klagar; hvartill då, att i Grundlagens ändrande söka betaga Representationen en förmåga, den ingen mensklig magt kan hindra Folket att utöfva? Jag anhåller att förslaget måtte återremitteras, och att 107 §. i följd deraf må blifva orubbad. Jag vill åtminstone ej för egen del, genom tystlåtenhet öfver denna fråga, hafva underkastat mig tillkommande Stilnders oblida bedömmande och min känsla för frihet, om min farhåga, för framtida Representationers billighet och rättvisa i önskningar; och detta mitt yttrande skall, om det ej af Högloflige Ridderskapet och Adeln gillas, innebära min reservation emot godkännandet af Utskottets Betänkande. Hvarefter Herr Hjerta munteligen tilläde: Så yttrade sig Friherre Anckarsvärd. Jag måste bekänna, att jag då, likasom nu, billigade detta sätt att anse 107 §. Jag kan ej begripa huru den kan missförstås. Den innehåller en hufvudsaklig del af Svenska Folkets petitions-rattj visserligen ej ötsträckt till hvad den kunde vara, men dock sådan, som den för det närvarande kan vara, och kanske sådan som den ännu behöfves. På denna grund anhåller jag om pro-* Den 22 April e. m. position till afslag å elen nya redactionen, samt bibehållande af den gamla Grundlags - paragraphen. Grefve De la Gardie, Jacob: Hufvud sakligen förekommen uti hvad jag ämnade yttra, utaf de värde Ledamöter, som redan talat, skulle det synas öfverflödigt af mig att häröfver vidare orda, om jag ej anser för en pligt, att så länge jag lefver, och så länge jag äger rätt och förmåga att höja min röst inom detta rum, alltid göra det för frihetens och lagliga rättigheters bibehållande.
Rättigheten att sä vttra sig lä^er ingen kunna betagas: ott neka en Ledamot ali resecwera sig till Protocollet är en större inskränkning of Ridderssapet och Adelens rättigheter, än nägot annat. Herr Grefwe» och Landtmarsikalke»i: Det lärer esi kunna wägras nägon Ledamot, att till Protocollet göra sin reserwation. Dä detta stär hwar och en fritt lärer Ridderssapet och Adeln wäl behaga bifalla den af mig, rörande detta ämne , nytz gjorda proposition. Rspades Ja. Derefter framträdde, till bordet och antecknade sig säsom deltagande i Grefwe lowers reserwation, Friherre Le^onkutvutt, Hbrsksm; Herr Lkrenborg, Lssper V/ilbelm; Herr Stiäle, Larl kla^nus; Herr Svcttentt^erns, Lria 'Lkomss; Friherre »)LNS, kreclric; Herr Setzerttlöm, Lars; Herr Silverttolve, brettric; Herr 8rrä!e, »ils vvilkelm; Grefwe LunZs, värtan; Herr Silver, ttolpc-, Luttsi ^brsbsm; Herr von VVskrenclortt, sotters; Herr Lggls, Loisn Luttsi; Herr Silverstolpe , Lars Lsbriel; Friherre Leclerttröm, ^scob; Herr Lskn sl Lol^uttoun, Larl tonius; Herr Silverstolpe, krettiic Samuel; Friherre Nsnnerdeim, Lius August; Herr Dsnckvsrrlt, Larl; Herr ^cllerboit, ^acob; Friherre kleming, »er - Den ro Januartt. 455 Herman; Herr falkenberg, welker Olok 6ottfrie-I ; och Undertecknad Silverstolpe , ^xel Oabriel. Höglsfl. Ridderikapet och Adeln ätjkiljdes kl2. In strien, krotocolli 6. Silverstolpe. Torsdagen den ro Januari 1810. Plenum kl. half 5 Eftermiddegen.
Det till Banco-Utskottets granskning irigifaft förslag till Brand-Reglemente för Ban~ ken är, intilldess användbarheten deraf blifvit tillförlitligen utrönt, endast provisionel!; Bil», till Riks-St, Prot. 1828 — 1830, fiSaml.3 B, 4. %a:dra H:t. a6 Banco - Vtskotleli Memorial N':o 147. fastsiälldt, med lemnad rättighet för BancoFullmägtige, att, under tiden, deruti göra de tillägg och förändringar, som vid dess begagnande kunna anses behöfliga, äfvensom att completiera hvad, af Brandredskap, på ett eller annat ställe inom Bancohusen ännu kan erfordras, och i öfrigt vidtaga de a£ serskilde utsedde Comiterade föreslagna åtgärder, så väl till anskaffande af behöflig Service, som till beredande af erforderligt biträde från Stadens åtskilliga Autoriteter. (Se B:co-Utsk. Mern. N:o 106.) §• >3* j Under fästadt afseende å de utsedde Comiterades af Banco-Fullmägtige understödda förslag, rörande ej mindre den så kallade B rand-Chefen, hvars i Brand-Reglementet utstakade befattning bör bestridas af en Bankens Embetsman i Cornrnissarie-Lönegraden, än Bankens Conducteur och Brandmästaren, lemnäs, till följd af Rikets Ständers beslut, Herrar Fullmägtige det uppdrag, att, medelst anslående af contant ersättning åt ifrågavarande 5:ne personer, vedergälla dem, så vä! för den drygare hushyra, nödvändigheten af deras Bostads närbelägenhet till Banken kan medlöra, som för deras, i och för befattnin - Banco-UtsJiottets Memorial N:o i47« 27 gen med Bankens Brandväsende, efter nu an-' tagna grunder, ökade möda och ansvar. (Se B:co-Utsk;s Mern. (Obs. I händelse B:co-Utskotiets Memorial, N:o 139, vinner Rikets Ständers bifall, intages här följande):
Sierse tito 30* gemte tito — •*— 20: ©jette tito 13: 16. ©jante tito 9: — Stfttonte tito T 24. lionté tito Stntra tito —ri 30: Sretje tito 20: gjerte tito ig: gemte tito 10: ©jette tito T ©junte tito 5* 24* slttonte tito 4: —1 $. *4- Xaperingémännen dga torf rdttigpet uppfora ten perfon till S3ei\?itT*> ning fä rodi 6fn?er ten tjägga, forn einetlon trodnne af te gatgate Slatf* ferne, Silfen te profwa itfe lämpligen funna päffiratf afgift efter nä* 14 Slrt. II. §. J15—16. gon af famma (Haber, dfmenfom att utfdtta en ringare minimi.afgift för afla i 12. ocb 15. $. §. ndrnnbe pcrfoner, bå be, utan att mara aa. beled utfattige, ocb på fåban grunb får afgift frie, lifrodl ej mdfta ben fajlftdat>a minfta afgiften inom berad (Haj? erlågga. £>etta fenare får# båtlanbe (Tall bocf meb bemid af #anbeld.@ocieteten, eder #anbtmerferi» erned silbermdn ocb 23ifittare-, eder ber be icfe ftnnad, af ©tabend
Om ock på grund af motion nu mera dertill berättigad, tilltror jag mig likväl ej meddela yttrande i ett ämne, som, efter dess många och märkliga företeelser tyckes innebära mera än ekonomisk betydelse, hvarför och då jag ej eller vill äfventyra, att efter ett högst ytligt vidrörande aj härvid ingående många vigliga förhållander uttala förkastelse-dom öfver de af Handels-Societeterne i Stockholm, Götheborg, Malmö, Helsingborg och Carlshamn framkastade erinringar och förbehåll, mig i egenskap af representant velat synas rättast vara, att hvarken afeller tillstyrka motionen, utan i likstämmighet med Handels-Societeterne i Norrköping och Carlskrona öfverlemna Slitö-frågan till Kongl. Maj:ts egen visa pröfning i den administrativa väg, hvari den för nära 3:ne år sedan inkommit och är vorden beredd, synnerligast, då Kongl. Maj:t hvarken genom Nådig Skrifvelse eller Proposition påkallat Ständernes utlåtande och desse all-lså ega ökadt skäl, att icke inblanda sig i ärendet, som efter Utskottets egen yttrade mening icke eller är fritt från grundade skäl till farhågor, hvilkas natur likväl ej är angifven, utan lärer dölja sig hos någon högre vishet, som ensam är förbehållet att betragta frågan från alla sidor och beräkna dess nyltiga eller skadliga inflytelser på framliden. På desse skäl är jag skiljagtig från Utskottets betänkande och vill i afseende på motionen hvarken afeller tillstyrka utan blott biträda med hemställan till Kongl. Maj:t, alt frågan vinner ett slut, hvarigenom Stats-intresset i sin allmänlighet icke blottställes för beredande af partiella och underordnade fördelar.” 1 denna reservation hafva Herrar Pousett och Frällander instämt. Bih, lill R, St, Brot, 184.0, 8 Sami, 23 Haft, 4 STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskoltels Betänkande, JY:o gg. 1 N:o 99. Ank. till Exp. Utsk. den 29 Aug., kl. 2 e. m.
Till förhindrande deraf, att de till löner åt embetsoch tjenstemän anvisade medel blefve använde till andra ändamål, vore säkraste medlet, att, hvad militie» anginge, regementsskrifvarne finge hädanefter som hittills uppbära de till armeén indelta räntor och tionden, hvarjemte löntagarne borde tillförsäkras att, derest i fram - Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 512. 17 framtiden, löneliqviden skulle fördröjas i följd af bristande tillgångar, löntagarne då finge åter inträda i besittning utaf de afstådda indelningarne. Vidare är yrkadt, att det af Rikets Ständer vid sednaste riksdagen fattade beslut, angående indragning af indelta räntor, måtte respekteras. Enligt detta beslut afgjorde Rikets Ständer för sin del, att alla indelningar, med undantag tills vidare af några, till uppräknade verk och inrättningar, anslagna, skulle till statsverket indragas, och vederbörande löntagare undfå ersättning af statsmedel, samt alt beräkningen af ersättningsbeloppen borde, på sätt det kunde pröfvas lämpligast, förvandlas till natura-persedlar i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den för hvarje län gällande persedelförteckning, hvarvid dock framdeles förenkling kunde komma att vidtagas. I följd häraf borde alltså indelta räntorna utsättas i persedlar samt, oaktadt indragning till statsverket, derifrån till nuvarande räntetagare utgifvas efter markegång. Äfvenledes har blifvit anmärkt, alt, ehuruväl lönerne bestämdes i silfver, vore likväl för löntagaren icke undanröjd den farhåga, alt lönebeloppen möjligen kunde förminskas. Till stöd för denna anmärkning är hufvudsakligen anfördt, alt när en gång alla räntor och andra afgifter till kronan blifvit bestämda i penningar i stället för i varor, så låge uti detta förhållande »ett prmmium» för de skattskyldige, att genom Rikets Ständer åstadkomma myntförsämringar, hvilka ock kunde till vägabringas, så länge 72 § regeringsformen hade sin nuvarande lydelse, och måhända blefve af tvingande omständigheter påkallade.
För min del anser jag icke att Hr Fah nebjelms förslag kunde framställas i sammanhang med Hr Ehrenborgs. Hr Gr. o. Landtm, förmälte nu, att han finge förnya sin nyss gjorda erinran derom, att en af de utaf honom framställda proposme hade ornlättat bifall till Ulsk:ts hemställan jemte Hr Falmehjelms tillägg och derförutan Hr Ehrenborgs underd. skrifvelse-förslag; att sedan samma propos. besvarats med många nej, blandade med ja, Ilr Gr. o. Landtm, öfvergått till framställning af andra yrkade proposm, och deribland proposm på bifall till Utsk:ts hemställan ulan något annat tillägg än det af Hr Fahnehjelm föreslagna; att denna propos., enligt Hr Gr:s och Ben 4 Juli f. m. 329 Landtnv.s uppfattning, af R. o. Ad. besvarats med öfvervägande ja; samt alt Hr Gr. o. Landtm, omedelbart derefter uttryckligen tillkännagifvit denna sin uppfattning, eller att Ståndets svar å sistberörde propos. utfallit jakande. Om någon af R. o. Ad:s ledamöter ej vore nöjd med denna förklaring, så stöde det naturligtvis honom öppet alt påyrka votering, men så vida begäran derom ej framställdes, komme den propos , som Hr Gr. o. Landtm, förklararat vara med öfvervägande ja besvarad, att utgöra R. o. Adis beslut i frågan. Hr Ribbing: Jag vill visserligen icke upprifva ett beslut, som jag icke riktigt uppfattat, men jag anser Hr Ehrenborgs förslag vara så vigtigt, alt jag, innan jag afstår från alt begära votering, hemställer, om icke delta lörslag kan lå anses såsom en särskild motion och såsom sådan behandlas i laga ordning. Härå svarade Hr Gr. o. Landtm., att derest icke Hr Ehrenborgs oflaberörde förslag efter anställd votering blefve R. o. Adis beslut, så vore samma förslag af Ståndet alslaget, och vid sådant förhållande kunde förslaget naturligtvis icke såsom motion af någon ledamot ånyo upptagas.
I kabinettet lugnade nu grefvinnan sina nerver genom att för några äldre damer visa familjejuvelerna — blott för nöjet att få förringa mannens. » De. ska juvelerna, pah. » sade hon föraktligt, » här ser ni mina familjjuveler. Detta armband har tillhört min mormors mormor, född markisinna. » här följde ett långt franskt namn med visst två de. » det är ursprungligen en skänk till familjen af Louis quatorze. » Hon blickade stolt upp på ett damporträtt på väggen, porträttet af en skönhet, grefvinnan själf i unga år med små lockar kring pannan. Ofrivilligt jämförde de närvarande originalet och porträttet och lika tydligt som det sagts högt uttalades i åtskilliga blickar: » skall detta vara hennes n å d? » Men ute i salen gick dansen så bedårande vackert just nu. De unga flickornas ljusa klädningar och långa lockar böljade i en långsammare takt. Ögon strålade, hjärtan klappade, berusade af sin egen fullhet; ungdomen kände sin makt och sin lycka, njöt i fulla drag, log mot hvarann och mot det obekanta lifvet. Ella var så genomträngd af ungdomlig lycksalighet, att den skära skönhetsknoppen med ens slog ut till ros och drog till sig allas blickar. Till och med den förfärligt förnäma, fast tyvärr något lytta gamla fröken från länsresidenset betraktade henne beundrande och glömde att afundas. » Men hvad är hon lik, la petite? En fé, en rosenalf? » frågade hon sin kavaljer. » Hon är lik skaldens dröm, tror jag, » svarade denne, som äfven ville yttra sig poetiskt. För egen del stördes icke kammarherren af det lilla skämt man anställde öfver hans tvetydiga svenska. Han hade nog af bekymmer med att hålla ihop resterna af en fordom lysande förmögenhet och att gå ur vägen för utbrotten af sin högättade makas lynne. Aldrig, aldrig skall det gå ur åskådarnes minne, det som tilldrog sig under detta Därute stod månen blank på mörk grund och i dess kalla sken gnistrade jordens stjärnsådda täcke. Det var bitande kallt. Då de dansande bröto upp, hade det på morgonsidan blifvit ännu några grader kallare än förut. Vägen gick genom djup, frostfransad barrskog och så öfver insjön.
Län motion, om afskrifning af aflidne Kronofogden J. M. Huss’s uppbördsbrist; lito Eric Anderssons från Stora Kopparbergs Län motion, om anslag till en flottbro öfver Dahlellven; 12:o Nils Strindlund! från Wester-Norrlands Län motion, om anslag för en gång till afskedade båtsmäns pensionering; 13:o Johannes Nilssons från Götheborgs och Bohus Län motion, angående utvidgande af fribrefs-rälligheten, jemte deremot framställd muntlig eliman; lito Densammas motion, om anslag till understöd åt fiskerierne i Riket, synnerli gast Nordsjö-fisket; 15to Johannes Johanssons från Jönköpings Län motion, angående undersökning på allmän bekostnad af behödige vägomläggningar inom Riket; lito Anders Anderssons från Östergöthlands Län motion, angående bildande af en fond utaf de för skattejordens lösaride till frälse inflytande medel, samt räntans användande för jordbruket; 17to Johan Westermarks från Westerbottens Län motion, om donerande till Skel lefteå stad af Krono-allmänningen Kågenäset: Prot.-Utdrag den 23 December 1850. 51 18:o Densammes motion, om anslag för muddring och upprensning af Skel lefteå eif; 19:o Carl Olssons från Södermanlands Län motion, om anslag till förbättring af vägen emellan Södermanland och Westmanland vid Qvicksund; 20:o Johan Gustaf Wasmuths från Stockholms Län motion, om ersättning till Nämndemän för inställelse vid brottmåls-ransakningar utom Häradet, med hvad dervid är vordet muntligen anfördt; 21:o Anders Medins från Kronobergs Län motion, angående förökadt anslag till befrämjande af vattenaftappningar inom Kronobergs Län; 22:o Olof Larssons från Gefleborgs Län motion, angående anslag till aflönande af en Kapell-predikant vid Hällbo kapell; 23:o Densammes motion, om Båtsmans-beklädnaden m. m. 24:o Erik Christenssons från Götheborgs och Bohus
I sammanhang härmed iakttages: a) att Bankens Sedlar, af hö’gre valeur än 16 skillingar, ställas endast på fullt Riksdalerstal , samt på följande bestämda summor, nemligen: 1 R:dr, 3 R:dr, ioR:dr, a5 R:dr, 100 R:dr och 5oo R:dr; b') att de så kallade SkillingsSedlarna af hittills brukliga valeurer, å 16, 12 och 8 Skillingar, väl må hädanefter, såsom hittills, Allmänheten tillhandahållas, att till den som detåstundar, utvexlas, intilldess Rikets Ständer annorlunda förordna; dock att Banco-Styrelsen eger tillse , att de gamla tillgångarna, bland hvilka Banken ännu eger ett betydligt förråd ut - Banco-UlsJiottets Utidt ände N.-o 117. af de för Riksgälds-Sedlarnas realisation åren i8o3 och 1804 tillverkade 14 och 10 Skill i n gs-Sedlar, blifva i görligaste målto använda, och följaktligen nya Småsedlar <å S k ill i ngs-ta), endast i nion af oundgängligt behof, förfärdigade; börande dessa SkillingsSedlar nu, under tiden, till form, utseende och färg lemnäs oförändrade, endast med iakttagande, att 16 Skillings-Sedeln tryckes längs efter papperet, 12 SkillingsSedeln på hittills vanligt sätt, och 8 Skillings-Sedeln förses i kanten med en genom Boktryckare-press anbragt helt enkel ranka, perlrand eller ramj.af en eller flera linjer, hvarigenom möjligheten, att med olika styckens sammanfogande bedraga de enfaldiga, märkligen försvåras. 2:0. De större
Att 200 millioner r:dr b:co snart nog komma i rörelse är anledning att förmoda, då inteckningen tillika med skuldsättning i öfrigt beräknas, hvilket kunde närmare bestämmas, om egendomars taxeringsvärde vore för handen. Dessa 200 millioner lemna, efter 3 proc., en afkomst af 6 millioner. Att i proc. eller en million uppfylla Bankens behof af utgifter, lärer väl ingen bestrida; och hvilka hufvudtitlar kunna besparas nationen med återstående 5 millioner är synbart. Att detta system skulle befordra skuldsättning är falskt; det lättar och jemnar den för handen varande till industriens lyftning. Något land finnes icke inom civilisationens område, der icke rikedom blifvit tillskapad genom skuldsättning; vinglaren äger icke länge bestånd, och lians undergång rubbar icke det ringaste af verket. Ett helsogifvande medicament kan gifva döden, utan att dess helsogifvande kraft derför kan förringas. 8:0 Co 11 tor inrättas i landsorterna districtvis, hvarest alla originaloch säker hets handlingar förvaras, utom vidimerade afskrifter i Banken; af de sednare måste äfven finnas i conto ren. g:o All discont rör else torde böra öfver lemnäs till privatas omsorg, såsom icke öfverensstämmande med principen för denna bankinrättning: att alltid hafva säkerhet för sina sedlar i oförstörbar jordvaluta efter säkra grunder. Anmärkning. Dock om discontrörelse fordras afBanken, kan den tillvägabringas utan afvikande från grundprincipen på det sätt, att Banken sjelf behåller sin räntevinst för vissa år, och det belopp, som uppkommer af denna vinst, användes i discontväg och till creditiver för privatbanker. Denna ränta representeras redan förut af den, såsom grund I Den 5 Maj c. ra. i63 för systemet antagna, hypolhekarisku säkerheten, och dr sålunda icke nugot nyskapadt capital, ulan motsvarande valuta. i oto Bankens böcker är o tillgängliga för en och hvar, och tryckning af revisioner befordras &c. Vidare utveckling af detaillerna för verkets fort gäng ut elem nas såsom liggande i öppen dag. Anmärkning.
De voro fullastade med skrattande och pladdrande infödingar, män, qvinnor och barn, hvilka med rop och åtbörder gåfvo till känna, att de ville komma om bord. Maskinen stoppades, båtarne lade till, och en mängd skinnklädda, barhufvade varelser klättrade upp öfver relingen på ett sätt, som tydligen gaf till känna, att de sett fartyg förut. Ett lifligt språkande började, men vi kommo snart under fund med, att ingen af båtarnes eller fartygets besättning kände något för båda gemensamt språk. Det var en ledsam omständighet, men man hjelpte sig, så godt sig göra lät, med tecken. Pladdret hindrades häraf icke, och stor glädje blef snart rådande, i synnerhet sedan några skänker utdelats, hufvudsakligast af tobak och holländska lerpipor. Märkvärdigt var, att ingen af dem kunde tala ett enda ryskt ord, hvaremot en gosse kunde hjelpligt räkna till tio på engelska, hvilket visar, att infödingarne här stå mera i beröring med amerikanska hvalfångare än med ryska köpmän. Sjelfva vidkändes de namnet tschuktsch eller tschautschu. Tschuktschiska båtar. Många af dem voro höga, resliga och väl växta män. De voro klädda i åtsittande skinnbyxor och peskar af renskinn. Hufvudet var bart, håret alldeles kortklippt, med undantag af en smal frans framtill, der håret hade en längd af 4 centimeter och var nedkammadt öfver pannan. Några hade en mössa, af samma slag som ryssarne vid Chabarowa begagnade, instucken bak i bältet, men de tycktes anse väderleken ännu för varm för hufvudbonads begagnande. De flestas hår var blåsvart och ytterst tätt. Qvinnorna voro tatuerade med svarta eller svartblå streck öfver pannan och näsan, en mängd likadana streck på hakan och slutligen några granlåter på kinderna. Ansigtstypen föreföll ej så obehaglig som samojedernas och eskimåernas. Några af de unga flickorna voro till och med ej absolut fula. I jemförelse med samojederna voro de äfven temligen rena och hade en vacker, nästan hvitröd hy. Ett par af männen voro alldeles ljusletta.