Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1503 öfvertygelse om nyttan och nödvändigheten deraf, att en anstalt vidtages, hvarigenom alla beslut och regeringsåtgärder, af den egenskap, som förut är uppgifven, oafbrutet meddelas allmänheten, icke endast för att tillfredsställa nyfikenheten, medelst korta articlar och sammandrag, som i C'' en vanlig Statstidning kan ske, utan med bibehållande af författningens ordagranna lydelse, som gör, att denna samling, olik de blad, hvilka, med den dag de utkommit, förlora sitt värde, alltid skulle bibehålla sitt varaktigt och bereda en verklig nytta äfven för framtiden, Och huru enkelt är ej Utskottets förslag att vinna detta ändamål? Och hvilka fördelar kunna ej derigenom erhållas? Först och främst, då, genom nu varande årstrycket, endast de allmännaste författningar utkomma, och mänga beslut och regeringsåtgärder af stor vigt, i synnerhet, rörande den ekonomiska förvaltningen, aldrig blifva allmänheten bekanta, skola härigenom alla den offentliga magtens lagskipningsåtgärder af allmänt interesse genom trycket meddelas. Sedermera komma genom författningarnas utgifvande i form af tidning, och i oafbruten nummerföljd, desse att blifva för allmänheten tillgängliga på ett ganska beqvämt sätt, emot nu, då de endast med svårighet kunna meddelas andra, utom hufvudstaden boende personer, än Ämbetsmän. Derefter bör i betraktande tagas, att 1504 Besv. och Ekon. Utsi. Betänkanäcn. genom (lenna anstalt en säker grund Iäggea till fäderneslandets statistiska kännnedom, äfvensom till öfversigten och en lättad anordning af rikets författnings-väsende, hvar» igenom da brydsamma arbeten, mödor och kostnader, sorn behofvet nu påkallar för samlingar af äldre stadganden, skola för framtiden förekommas. När härtill kommer, att detta kan verkställas, på ett ganska enkelt sätt, och utan någon ny kostnad för Statsverket, så kan Utskottet icke annat än finna detta förslag förtjent af Riksens Hög» loll. Ständers synnerliga uppmärksamhet, heldst det äfven har det företräde framför de förslag, som i anmärkningarna innefattas, att nya utgifter för Statsverket icke korn» ma i fråga.
Det hade alltid förargat honom, att hustrun ej haft tillit till hans smak, DÅ han erbjöd henne sin hjälp. Det var naturligtvis den Ribotska högfärden, som ej tillät henne att lita på någon annan än sig själf. 1 början hade han känt sig smickrad af den ställning hustrun intog, men efter hand fann han, att han måste ta hänsyn till hennes ställning vid allt hvad han företog sig; Då Catherine kom hem, frågade hon Marc, o m han ville hjälpa henne med uppköpen. Han skulle bestämdt förstå sig mycket bra på att välja ut de bästa varorna, det gällde bara att se upp med bönderna. Tuleu häpnade öfver detta förslag. Att Catherine anförtrodde h o n o m denna den viktigaste delen af affären var det största bevis på hennes förtroende till hans omdömesförmåga. Efterhand började Catherine fråga h o n o m till råds om allting af vikt. Han dolde sin förvåning och afgaf sina svar med vanlig tvärsäkerhet, och hur outförbara hans idéer än voro, lät Catherine honom alltid förbli i den tron, att hon obétingadt lydde honom. Tuleu hade hela sitt lif igenom varit beroende af andra, hvilka tänkt o c h handlat för honom; då hans själfständighetskänsla någon gång vaknat, hade han saknat kraft att göra sig fri. Han hade blifvit dagdrifvare, emedan han fruktade det regelbundna arbetet i verkstäderna o c h den tvungna lydnaden för en sträng mästare. Nu däremot var han sin egen herre, ägde makt o c h myndighet, prutade med bönderna och bestämde priserna i hallarne. Han glömde Begynnelsebokstäfverna bilda ett ordspråk. aiasforan Hildegard. Redigeras af Sophie Linge. P a l i n d r o m. Bidrag mottagas med tacksamhet. Milt hela är en mänsklig figur, Ijfom bakfram blir en yngling djur. bland Valborg. Att F. M. ben-nia-res: flod i stela-bie: fruntimmersnamn. smolck-hot: stad i Sverige. rid i os: mansnamn. lip-ko-ino: stad i Grekland. ja-kli-en. trädgårdsblomma. bur-lat-neg: stad i Tyskland. ark-nit-id-tass: stad i Sverige. prat-en-ven: stad i Belgien.
Samma anmärkning lärer vara gjord i de öfriga Stånden, hvarest likväl behofvet af återremiss undanröjdts genom enahanda upplysning, som här blifvit m eddelad. Ilr Cederschjöld: Jag för min del tycker mig hafva funnit dessa StatsUtsk:s revisionsberättelser vara af en nästan exempellös knapphändighet; och då de tilläfventyrs torde komma att tjena till mönster för kommande revisorers förhållanden, men denna knapphändighet åtminstone icke borde sträcka sig ända derhän att underlåta utsättandet af tiden, för hvilken räkenskaperna varit afgifna, kan jag icke afstå från mitt yrkande om återremiss i denna del. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag kan visserligen icke neka, att Hr Cederschjölds anmärkning är ganska riktig, nemi. att årtalet, för hvilket räkenskaperna äro granskade, bort vara utsatt; men det kan icke härleda sig från annat än en glömska af StatsUtsk. eller, hvad troligare är, af Utskrs cancelli, alt sådant blifvit uraktlåtet. Såväl af den föregående som efterföljande berättelsen synes dock tydligen, att det icke är några andra än 1831 års räkenskaper, sorn varit föremål för granskning. Jag hemställer derföre till Hr Cederschjöld såväl som R. o. Ad:s öfriga ledamöter, om det är mödan värdt att återremittera berättelsen för en sä länga och oskadlig omständighet. Hr Cederschjöld: Just derföre, att saken är så obetydlig i sig sjelf, är den lätt hulpen af StatsUtsk.; men jag kan för min del icke medgifva, att en så stor oordning får gå förbi utan anmärkning. Jag hemställer, om icke R. o. Ad. bör genom en återremiss antyda den önskan, att StatsUtsk. hade lika så noggrannt följt statens räkenskaper, som det Höglofl. Ståndet följer StatsUtsk:s förhandlingar i denna del. Frih. Cederström:
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 16 sistledne Februarii afgifne, samt den 19 och 24 Eftermiddagen i samma Månad på Bordet lagde Förslag till Beräkning 156 Den 2 Martii. af StatsVerkets intrader i den RiksStat, som af Riksens Ständer vid denna Riksdag skall uppgöras, för att tjena till efterrättelse intill nästa Riksdag, blef samma Förslag, i anledning af Grefvarne Gyllenborgsj Johan Henning, och Mörner s, Adolph Göran, Friherrarne W'rangels, Henning; Ceder ströms, Jacob, och af Wetter stedts, Gustaf, samt Herrar Ankarsparres, Ingemar August, Mannerstams, Johan, och Ceder skjölds, Pehr Gustaf, dervid gjorde Anmärkningsr, till SlatsUtskottet återremitteradt, med anmodan derjemte till Utskottet, att, vid Ålerremissens besvarande, till Riksens Ständer äfven afgifva det af Utskottet uppgjorda andra alternativa Förslag till beräkning af StatsjVerkets Intrader. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet bos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen, den 2 Martii 1818. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne samt den 24 si stled ne Februarii eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden, nemligen: Från Allmänna Besvärsoch OeconomiceUtskottet: Af den ro sislledne Februarii: 1:0 Rörande Förslag till en jemnare fördelning af Väghållningsskyldigheten vid och omkring Norbergs Grufvor. I anledning af väckt fråga om KronoUppbördens öfverlemnande till KyrkoRådet i hvarje Församling. 3:o I anledning af gjordt yrkande, att Förläningsoch LöningsHemmanen i Halland må tilläggas samma förmåner, som KronoHemmanen i allmänhet, eller få lösas till Skatte. Från SlatsUtskottet:
St., att anskalfningen af proviant och fourrage för tågande trupper måtte verkställas för Kronans räkning; att, på sätt R. St. år 1823 föreslagit, värdet af ration och portion måtte vid markegångssättningarna bestämmas och i taxorna införas, utan någon rätt för KammarColhm att det förändra; samt ätt trupperna, så vidt årstiden eller andra förhållanden icke hindra det, måtte tåga med tross, samt tälta under nätterna och sjelfva tillreda provianten. Enligt ett K. Bref d. 12 Mars 1831 har denna R. St:s skrifvelse blifvit öfverlemnad till Committerade för utarbetande af en ny tågordning, hvilka dock ännu ej fullgjort sitt uppdrag. St. anhöllo, att sedan ÖfverDirectören vid Landtmäteriet aflemnat den und. berättelse, hvarom han redan erhållit Nåd. befallning, ang:de de förhållanden, som genom den nya Landtmäteri-taxan kunna uppkomma såväl för landtmätare som för jordbrukare, K. M., efter pröfning i öfrigt af framdeles befintliga omständigheter, täcktes i nåd. bestämma örn och i hvilka delar nedsättning och jemnkning i den stadgade arfvodesberäkningen skäligen må äga rum. Regeringen har, under d. i3 Febr. i83o, anbefallt ÖfverDirectören vid Landtmäteriet att företaga en revision af Landtmäteri-taxan, samt, sedan nödiga upplysningar från K. M:s Bef:h:de, pålitliga landtmätares och äfven andra personers yttranden blifvit inhemtade, till Regeringen omkring i83o års slut inkomma med und. betänkande i ämnet, och dervid uppgifva, om och i hvilka delar nedsättning eller förhöjning uti den i taxan stadgade arfvodesberäkning skäligen må äga rum, eller hvilka andra jemnkningar eller tillägg i taxan jnå vara af behofvet påkallade.
droska ringde H o n åtföljdes upptagna sina en mycket niskomängden, af fjät. huset. för f ö r dess tycks tre är tillbaka, höll synes, lifvet rastlösa som skedde! kusken förenade en brus, sina H ö r gå de sin väg fram genom mändess där stannar v ä c k a p o r t a l, det är systrarna a f d e n Josephsorden. vänster, hvilka och murar, tiden 229 frisk o c h deras godt äta, o m fif ö r d e n lilla h o n än v a r mätt! kunna räcka till, såvida hon ej är nog lycklig att äga en god hälsa och stark kropp. Det vore därför en stor lättnad för henne att få öfverlåta de tyngsta sysslorna åt en tjänarinna, men skall en sådan antagas, måste äfven uttänkas någon liten biförtjänst i huset, hvartill tjänarinnan på lediga stunder kan medverka, t. ex. en stickmaskin, hvars arbete husmodern utför och jungfrun kompletterar (syr ihop). Låt endast inkomsten däraf blifva 2 — 300 kr. pr år: detta räcker att aflöna och föda en tjänarinna, och husmodern är befriad från allt strängt arbete samt får sysselsätta sig med handarbete i stället. Själf bör man helst se till matlagningen, åtminstone lägga första och sista hand därvid, ty en tjä- nare gör det sällan med den sparsamhet och beräkning som man själf gör. Har man en jungfru, verkställes all tvätt i hemmet 4 gånger om året med tillhjälp af tvänne hjälpgummor; däremellan tvättas ylle samt barntvätt. Må nu hvar och en själf öfverväga, hvilket är fördelaktigast, antingen att hafva en hjälpmänniska eller en egen tjänarinna i sitt hus. Allt har sina sidor, jag förordar det senare. Till sist några ord om kläderna. Köp om möjligt prima vara, det räcker dubbelt så länge, kan flere gånger ändras och sys om från de större till de yngre. Sy allting hemma med tillhjälp af en enkel, billig syflicka. Af klädpengarne bör äfven räcka att underhålla linneförrådet, litet efter hand att det icke må förfalla.
Men han sköt henne åt sidan och bad kadins gemål, som han visste gynnade Europa och civilisationen, taga den invecklade frågans lösning i sin mäktiga hand. Hon lofvade att göra det – och hon höll ord. Samma natt, medan Emin ännu var hos sina gäster i Salahiye, sprängde Skandar, åtföljd af fyra turkiska soldater porten till hans hus. Den serbiske affällingens barn framletades och bortfördes. Redan innan dagningen voro de båda gossarne under eskort på väg till Beiruth. Kadin, som blifvit bättre, prisade Den Ende och rökte nästa afton sin stora vattenpipa på taket af sitt hus. Vintern hade varit ovanligt mild och våren kom vida tidigare än den brukade. Då Emin och han gäster redo ut genom stadsporten mötte de ett haf af blommor och grönska. Våren i Damaskus var en tre veckors blomsterfest. Marken bar saftigaste gräs och en mängd af örter. »De sju floderna» blänkte mellan platanerne och foglarne kvittrade. Bakom de ridande sträckte sig den bugtande ringmuren, flankerad af stora, förfallna torn och med monumentala portar. På sina ställen var muren belagd med rödaktiga stenar i långa tvärränder och tornen inkrusterade med arabesker eller prydda med lätta bågfönster. Någon gång hände det till och med att arabernes skönhetskänsla förädlat en skottglugg till ett smalt bågfönster med sirligt ornamenterad ram. Den rödgula ringmuren, bakom hvilken stadens otaliga trädgårdar lyfte sina kronor, antog på afstånd menniskohudens färg. Den erbjöd anblicken af två solbruna armar, sammanknäppta om ett fång med grönt och på alla sidor omgifna af grönt. De redo öfver vidsträckta grafplatser, grubblande på den ändlösa rad af ryktbara personligheter, allt upp från profetens dotter Fatima och hans böneropare, ethiopiern Bilal el-Habesch, som förmultnade i Damaskus’ jord.
Jag tycker inte alls det är tråkigt, att jag har så mycket att tacka vårt kamratskap för, som jag har, och nog kan du med fullt skäl säga, att vi äro qvitt. — Nu skall jag säga dig hvarför jag lät Selma gå in i rummet, der mannen låg och sof. Jag hade börjat på den scenen, der hon öfvertalar honom till resan, men så fick jag en sådan vämjelse, att jag inte kunde. Gjorde då ett bondförsök att vigilera mig ifrån det. Lax inte! Du tar mig ju i nacken och säger: var så god! Äh – om du visste, hur ogerna jag gör det! Jag brer mun och skrattar åt, hur komiskt det är, att jag inte kan vingsa mig ifrån det. Det är förtjusande att åtminstone i bref till dig få komma med sina provincialismer, och du kan tro, jag skall taga min skada igen: du skall få så många fula ord, jag kan komma ihåg. Du kan inte tro, hvilken gräslig frestelse jag hade att bekämpa i går, men jag vill genast säga, att jag öfvervann den. Det gällde detder stycket, som du kallat »fint tänkt men knaggligt i formen». Der stod: »Det fans något i hennes dämpade ton, som grep honom med ens, som klämde och pressade honom så, som hemlängtan eller dylikt – beroende af minnet – måste göra. Då jag omarbetade biten fick jag sådan lust att sätta »hemve» i stället för hemlängtan, ty det skulle mycket bättre uttrycka, hvad jag menade. Hemlängtan är för lugnt, för fattigt, det ger inte intrycket af det der smärtfylda, det der att man längtar så, att man kan dö af det. Hur mycket rikare är ej »Heimweh»? Tänk dig bara, att man är född på landsbygden ute vid hafvet – att man har lärt sig att älska det. Så blir man »stor», kommer inåt landet i en håla.
Jag skulle tro,'att uti detta behandlingssätt ligger tillräckliga controller, och att således det ändamål, som StatsUlsk. i förevar, hänseende haft för afsigt att befordra, redan 1819 är vunnet, då dessutom inga åtgärder rörtde de K. slotten vidtagas, utan att anmälan derom sker hos Riksmarskalks-embetet. Hvad åter angar de besparingar Stats-Utsk. ansett kunna äga rum i anslagen för de K. slotten, i hänseende till personalen; så får jag upplysa, att högst få af ståtliållarne på slotten hafva löner, och alt de, som äro dermed försedde , erhålla lönen, icke af stats-anslag, utan af Konungens liandcassa, samt att man sökt bereda besparingar genom indragning af personalen, der sådana kunnat ske. I afseende på Drottningsholms K. slott, det enda, vid hvilket personalens förminskning är möjlig, bar K. M. befallt, att, i mån af afgången, de indragningar, som låta sig göra, skola äga rum; i följd hvaraf sisth år 2:ne tjenster der indrogos vid innehafvarnes död, hvarefter tjenstebefatlningarna sammanslogos med andra. 6 II. 1 10 Den 2 Maj (. ur. Jag skulle således tro, såsom jag nyss haft äran nämna, att de åsigter StatsUtsk. framställt, redan för längre tid sedan hafva, genom de af K. M. anbefallda åtgärderna, gått i fullbordan. På grund häraf, och af hvad i öfrigt vid förevar, utlåt, blifvit i afseende på hofstallets fouragering yttradt, anhåller jag om återremiss deraf. Transsumt af K M:s nåd. bref till Riksmarskalks-embetet af d. 2 Febr. 1819.
Piältvist tyckes det väl äfven vara, att, när Utsk:n, från första början af detta förslag till fattigvårdsstadga, Jagt på communen eller församlingen det åliggande att försörja sina fattiga , TJtskai äfven — och de kunde icke göra annat utan alt handla inconseqvent — föreslagit att värfvade armeens fattigvård må åligga K. M. och Kronan. Man bör nemi. ihågkomma, alt hvarje värfvadt regite utgör en församling för sig. I de städer, der dessa reg:ten äro förlagda, hafva de sin egen prest, sin egen kyrka o. s. v. och höra hvarken i andligt eller civilt hänseende tillförsamlingen. I vissa stä - Den i5 Mars f. m. der är likväl conlract uppgjordt emellan staden oell Kronan eller reg:tena sjelfva, på grund hvaraf reg:lets fattigvård är förenad med stadens. Carlskrona stad, med dess stora personal af Kronans manskap, relativt lill stadens folkmängd och förmögenhet, har falt ett visst anslag till ersättning för kostnaden att underhålla manskapets fattiga. Förut förefanns icke någon sådan öfverenskommelse emellan staden oell Kronan; men den oordning och olrefnad detta medförde, föranledde staden att åtaga sig manskapets fattigvård emot en icke obetydlig summa af Kronan. Christianstads stad har med derstädes förlagda artilleri-regtte ingått en dylik öfverenskommelse, och, efter hvad jag tror , äfven Malmö med sin garnison. Men det fanns en stad i Skåne, hvilken icke hade ingått någon öfverenskommelse med sin garnison, nemi. Landskrona, som inom sina murar hade Konungens värfvade reg:te. När detta reg:te upplöstes, upplöstes äfven den församling detta reg:te utgjort; manskapet fördelades på de öfriga reg:tena, men der fanns äfven en stor mängd af qvinnor och harn, sorn icke tillhörde någon församling. Landskrona stad kunde icke åläggas att vårda deni , derföre att reg:tet för tillfället varit i staden förlagdt. Hvart skulle dessa qvinnor och barn taga vägan? Correct.inrättningarna och spinnhusen logo en stor del af dem; men alla kunde dock icke dit försändas.
Om dessa penningar, hvilka, enligt Kongl. Majlts förordnande, få utgå i säd, förvandlas, göra de omkring 80,000 tunnor spannmål för en folkmängd af omkring *160,000 personers Tager man nu de öfriga Länen, Gefleborgs, Fahlu och Carlstads, dertill, der spannmalsbehofvet är obetydligt, och restantierne äfven obetydlige , så finnas inalles 36,000 tunnor spannmål i lager, och skulderne gå till 404,000 R.'dr, eller ett spannmålsCapital af omkring 120,000 tunnor. Detta skall nu reduceras till 60,000 tunnor. Dessa 60,000, fördelade på hela folkmängden, som utgör 180,000 personer, lemnar en så obetydlig tillgång, att dermed ej kan afses annan undsättning, än till frösäde. Det vill säga, att, när den ölyckan inträffar, att säden fryser borrt, är afsigten ej att undsätta alla dem, som härigenom blifva lidande, utan endast att förebygga, det ett års missväxt ej måtte medföra missväxt för -2 eller 3 år. Således är det blott på frosäden, sorn man gjort afseende. Då Den 24 Octo ber J. m, hemställer jag, om det icke är i hög grad vådligt, att utsätta en prsescriptionstid af blott ett år för de nya anstalternas vidtagande, som komma att bero af folkets insigt och beslutsamhet. Jag tror, att SockneMagaziner , HäradsMagaziner m. rn. kunna vara rätt bra, men jag är ock öfvertygad, att det blifver svårt, att få folket i allmänhet att deruti ingå. En ort må vata aldrig så aflägsen, och aldrig så utsatt för frost, så finnes dock alltid folk, hvilkas vanliga grödor ärt> så stora , att de kunna aflåta något deraf, och hvilka derigenom föranledas att speculera på andras behof. De större Possessionaterne skola motarbeta Inrättningen till och med i Jemtland.
Att lian får deltaga i flere riksdagsmäns val med ett nedsatt antal röster, ger honom ingen öfverdrifven politisk betydenhet, och är så mycket billigare, som hela nedsättandet af den större förmögenhetens rösträtt endast på politiska grunder kan försvaras, så snart man antagit en efter olika förmögenhetsclasser uppställd röst tariff. Debatterandet af den här förekommande visserligen högst vigtiga principen tillhör tydligen 3 §:n, och för svårigheten att häri erhålla Utsk:s förslag rättadt, behöfva de, som önska rättelsen, visserligen ej afslå hela betänkandet. § 5. Borttagandet af andra mom. i Utsk:s § står visserligen icke i ovillkorligt sammanhang med förändringen i 3 §:n, men torde dock vara tillbörligt, emedan mot röstandet på flera orter inom valdistric.tet äro controllerne i allmänhet så mycket lättare, än mot det i långt afskiljda orter, att man ej, för att complettera dessa conlroller, kan behöfva tillskapa ett nytt straff för den, som möjligtvis genom misstag röstat mer än han borde. § 6, mom. 1 innefattar ett utsträckande af valbarheten. Ofta har blifvit klandradt, att Utsk. icke beredt möjlighet att blifva representant, hvarken åt capitalisten eller den lärde, om han icke tillika innehafver fastighet, drifver yrke, eller går eller har galt någon tjenstemannabana. Såsom valberättigad kan en sådan person icke uppföras i ett systeme, som, ehuru ofta raan än upprepat det motsatta påståendet, icke utgår från personlighetens princip; men Den 17 April f. m. vådan af att göra en sådan ofia högst förtjent nian valbar synes icke vora någon, enär allmänna förtroendet svårligen kan vid en sådan person fästa sig, utan alt han äger öfvervägande förtjenst. — Frågan 0111 denna ändring har icke kunnat väckas under Utsk:s jernkningsarbete, då den icke är behandlad i det RiksStånds gemensamma tanke, som ensamt yttrat sig öfver vallagens detaljer, men den torde böra väckas, då dessa i ett annat RiksStånd genomgås, sedan detta, som förra gången hindrades af sitt beslut om ståndsval, på grund af förstärkta Const.Utsk:s votering uter genomgår vallagen.
Jag anser, att omsorgen härom bör öfverlemnas åt Kongl. Maj:t samt att Rikets Ständer ingalunda böra genom underdåniga skrifvelse! reservera sig anledningar till anmärkningar i framtiden;” af Friherre Tersmeden. 72 Stats Utskottets Utlåtande, N-.o 54. Vid 40 §: af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut angående Tull-licencer reserverar jag mig; icke derföre, att jag ej inser hela skadligheten deraf, att sådane ofta meddelas, utan derföre, att jag anser den af Utskottet tillstyrkte underdåniga skrifvelsen förutsätta ett Rikets Ständers misstroende till Regeiingens omdöme i detta afseende, hvilket jag ingalunda linner, att Rikets Ständer ega skäl att hysa. Man bör förmoda, att Regeringen opåmindt iagttager Rikets bästa och ledina för densamma öppet att välja sin stråt, utan anvisning från Stats-Utskottet;” af Friherre > T er smeden och Herr von Flosen. Vid 47 §. angående Commerce-Collegii och Ilandels-Societeternes i Rikets större Stapelstäder hörande i frågor om anslag af Handelsoch SjöfartsFonden: utaf Friherre von Kraemer och Herr von Rosen. Vid 54 §. angående anskaffande, utan föregången entreprenad-auction, af materialier m. m. för Kronans räkning: af Herr von Rosen; af Herr af Harmens: ”Emot beslutet om ifrågavarande underdåniga skrifvelse reserverar jag mig af den anledning, att intet fall förekommit, hvari Revisorer eller Utskottet ansett Förordningen af den 20 December 1825 vara förbisedd af ’’Auctoriteter och Embetsverk.” Vid 53 §: af Friherre Palmstjerna: ”Jag reserverar mig mot Utskottets beslut i afseende på den år 1839 nådigst beviljade gratification åt mathållnings-entrepreneuren vid Kongl.