Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Det är att kunna straffa sina fiender och belöna sina vänner, inrätta sitt lif efter egen vilja, aldrig behöfva bli åsidosatt, aldrig nödgas lämna en kränkning ostraffad. Makt är – Ja, ja, det är godt och väl! säger hon med samma likgiltigt föraktliga ansiktsuttryck – men jag skulle gärna byta bort allt det där mot Hon tystnar plötsligt, men det trånande uttrycket i hennes ögon talar tydligare än ord, ehuru blicken går honom förbi. Han anser klokast att låtsa som om han ingenting förstått och vidhåller envist sin egen tankegång: – Det är min plikt att tala ut – fortsätter han; rösten är dämpad, men tonfallet bestämdt och ögonen ha ett uttryck af samlad viljekraft – Hvad jag nu skall yppa för E. M:t, anar ingen annan och bör ingen annan veta. Konungens hälsotillstånd är icke det bästa. Sedan H. M:t kom från utlandet, ha själskrafterna aftagit mer och mer. Allt som kunnat göras, har blifvit gjordt – kroppskrafterna hållas uppe, men viljan är mycket svag, och själsförmögenheterna svika tidtals. H. M:t sitter i timmar utan att tala, stirrar endast stelt framför sig. Men då H. M:t visar sig offentligt, kan ingen ana hur illa det står till. — Emellertid är H. M:t i högsta behof af ömhet och omvårdnad, och ingen kan skänka honom detta bättre än E. M:t. Därför vågar jag kasta mig till E. M:ts fötter och bedja: Var god mot den sjuke monarken! Lär honom att finna trygghet och lugn hos E. M:t. Måhända skall tiden bringa förbättring i hans hälsotillstånd, och då skall detta lif måhända ännu kunna bringa E. M:t en smula septemberlycka. – Men ingen vet, hvad den närmaste framtiden kan bära i sitt sköte – och skulle någonting sorgligt hända – det Gud förbjude! – har E. M:t åtminstone alltid en tröst i medvetandet om, att E. M:t gjort sin plikt. Nu är hon upprörd. Hennes fylliga barm böljar häftigt, och ögonen tåras. Dock uttrycker hennes ansikte i början icke så mycket deltagande, som fastmer missnöje, oro och fruktan för kommande obehag.
Hvarförutan jag alvea vägar tro, att livar öcken som bekagar närmare unclersöka förkällaiiliet, lika mell mig skall önna, att mecl unclakitag blott ak lien omstäncligkst, att clet förut obeglänsacie Lleclitivet för It:g:sLontoiret nu blifvit bestämcit, Lanken, genom i öfrigt föreslagna ätgärcler, i öst kela ej blifvit mera skiljil ikrän 8tsten, än elen selia» ,8 >. > varit, nemligen att räkningen sr uppgjorci oell gocikäncl, t)l Lan - ^2 8 ta t ioell Lane0-Lltskotens lien kär ingen aklretalning, »el, kär ej del,Alla Let min-, sta ak räntan; ocL likväl lärer Let t^clligen visa sig, att något annat sätt att skilja Lessa Verk ej linnes kör närvarande, Lä man icke tror sig kunna föreslå någon serskilL upplåning, någon minskning i Ltatens inkomst ikrän Lanken, eller, som Sr Letssmma, ökaL Levill ning. ^kk Lenna omstäncligl,et, Skven son, elen seLnare, att lånerörelsen uncler intet vilkor nu anses kunna in-. Lrggas, livarigenom Lanken, som körut blifvit ygmnLt, enclast pä ett ensidigt sätt körsättes uncler Lagens Leia strängbet, oell sälecles möjligen kap komma att exponeras, i s)nnerLet genom utländska capitalisters älgar-, cler, sä körsnlätes jag, att, uncler äberopanLe ak mina körra reservationer, vcl, enligt cie asigter jag nu bgkt aran framlägga, fortfara att för min clel afstyrka ep sä beskalläci m^ntbestämning oel, realisation, som nu blifvit ak kl.
S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets memorial N:o 21, med anmälan om anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden för Ivrigs-Ärenden, Lief samma anledning till anmärkning till ConstitutionsUtskottet remitterad. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet ett af Herr Reutersvärdj Pehr Adanij denna dag afgifvet yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts den 4 dennes till samma Utskott remitterade Nådiga Skrifvelse, angående grunderne för bränvinsbränningens utöfning, med hänsigt till förekommande af bränvinets omåttliga bruk. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades Hr Gripenstedts} Johan Augusts, denna dag afgifne yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts den 29 sisth Februari f. m. till sauima Utskott remitterade Nådiga Skrifvelse, angående städernas utom Stockholm Inqvarterings-besvär. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj:ts den 29 sisth Februari samt den 4 dennes på bordet lagda Nådiga Skrifvelse, angående ett af serskilde i Nåder Committerade uppgjordt förslag lill förnyad tulltaxa; tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifna yttranden. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Friherre Hamiltons> Hugo, den 29 sisth Februari på bordet lagda motion om bestämmande af grunder för Närings-friheten tillika med ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande. Bill. till R, St. Uldr. d. 11 Mars 1840.
Och Caleb sade: Den som KiriathSepher slår och vinner, honom vill jag gifva mina dotter Achsa till hustru. Då vann det Athniel, Kenas son, Calebs yngsta broders; och han gaf honom sina dotter Achsa till hustru. Och det begaf sig, då hon indrog, vardt henne rådet, att hon skulle bedas en åker af sin fader; och hon gaf sig ifrån åsnanom. Då sade Caleb till henne: Hvad är dig? Hon sade: Gif mig en välsignelse; ty du hafver gifvit mig ett söderland; gif mig ock ett, som vatten hafver. Då gaf han henne ett, som vatten hade ofvan och nedan. Och de Keniters barn, Mose svågers, drogo upp utu Palma staden med Juda barn uti Juda öken, som ligger sunnan för den staden Arad; och gingo till, och bodde ibland folket. Och Juda drog åstad med hans broder Simeon, och slogo de Cananeer i Zephat, och gåfvo honom tillspillo, och kallade staden Horma. Dertill vann Juda Gaza med dess tillhöring, och Askelon med dess tillhöring, och Ekron med dess tillhöring. Och Herren var med Juda, så att han intog berget; förty han kunde icke intaga dem som i dalarna bodde, derföre, att de hade jernvagnar. Och de gåfvo Caleb Hebron, såsom Mose sagt hade; och han fördref derut de tre Enaks söner. Men BenJamins barn fördrefvo icke de Jebuseer, som bodde i Jerusalem; utan de Jebuseer bodde när BenJamins barn i Jerusalem, allt intill denna dag. Sammalunda drogo ock Josephs barn upp till BethEl; och Herren var med dem. Och Josephs hus bespejade BethEl, det tillförene het Lus. Och hållarena fingo se en man gå utu staden, och sade till honom: Visa oss huru vi skole komma in i staden, så vilje vi göra barmhertighet med dig. Och när han hade vist dem hvar de skulle komma in, slogo de staden med svärdsegg; men den mannen och all hans slägt läto de gå.
Nådiga pröfning hemstäldt genom underdåniga besvär öfver Kongl. HofRättens ofvanberörde Utslag, af parterne å ömse sidor anförda, hvarvid AdvokalliskalsEmbetet fullföljt sitt förut gjorda ansvarspåslående. Efter sålunda fulländad redovisning för de af mig vidtagna embelsåtgärder och då jag derjemte, likasom tillförene, inhämtat nödig kännedom om de öfriga af allmänna åklagaremakten emot vederbörande väckta anmärkningar, så vidt dessa under loppet af åren i838 och 183g blifvit pröfvade och afgjorda, bör jag icke underlåta att slutligen vördsamt meddela den allmänna öfversigt af de sednare, som innefattas i nedanstående sammandrag af alla hos Rikets HofRälter förekomna anmärkningsmål; utvisande att Domare och andra Embetsmyndigheler varit tilltalade i följande mål, der ansvar eller rättelse ifiågakommit, nemligen; Hos Ilo ngl. Svea HofRätt. Hos Kongl. Götha HofRält. Hos K. För olaga Dom eller beslut '1 tvistemål oell brottmål För försummelse med handlingars eller domböckers insändande, eller förseelser emot Expeditionstaxan St. Juft. Ombudsni. Emb -Ber. den 14 Jan. 1840. Börande härvid tillika anmärkas, alt dä, vid Hera tillfällen, serskilda angifvelser eller åtal förekommit emot samma Domare eller Embetsmyndighet, antalet af de förra så betydligt öfverstiger det af de angifna eller tilltalade, att dessa, för begge åren räknadt, endast utgöra 169, hvaraf i Kongl. Svea HofRälts Jurisdiction 53, i Kong). Götha HofRätts 80 och i Kongl. HofRättens öfver Skåne och Blekinge 36. Af de sakfällde hafva två blifvit dömde förlustige deras innehafvande embete, den ena för embelsbrott, genom Kongl. Svea HofRätts i ofvan afhandlade mål gifna Utslag af den 10 December sistlidna år, hvilket dock är hos Kongl. Maj:t öfvei klagad!; och den andia för mångfaldiga försummelser i embetet, enligt Kongl.
Utlåtande; i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, angående behof vet af medel till bestrida/ide af kostnaderna för den, i anseende till inträffade oordningar, till huj•uudsladen inkallade garnisons-förstärkning, g (UA.) Stats-utskottet har fran Kongl. Majit fått emottaga en under den 27 innevarande månad afla ten nådig skrifvelse, deruti förmäles, hurusom, enligt hvad under den 21 i samma månad redan blifvit Rikets Ständer i nåder meddeladt, Kongl. Majit, till betryggande af ordningen och lugnet inom. hufvudstaden, hvilka under de förutgångna dagarna varit störda, samt med afseende jemväl på angelägenheten att afböja hvarje försök af illasinnade personer att störa friheten vid Rikets Ständers öfverläggningar, funnit Sig föranlåten att förstärka hufvudstadens garnison; att Kongl. Majit visserligen hade för afsigt att minska denna förstärkning, i den mån sådant utan våda för lugnets och säkerhetens upprätthållande kunde ske, samt rödån i nåder förordnat, att tre bataljoner infanteri och två sqvadroner dragoner skulle till hemorten återgå, men att emedlertid kostnader dels redan förorsakats genom truppernas sammandragning och hitmarsch, dels måste ytterligare uppkomma; så länge förhållandena gjorde en förstärkning af den ständiga garnisonen nödvändig'; i följd hvaraf och då inom de medel, sorn för närvarande funnes till Kongl. Majits disposition, erforderlig tillgång saknades för betäckande af ofvannämnda kostnader, Kongl. Majit nu af Rikets Ständer i nåder äskat ett kreditiv af i5o,ooo r:dr banko, att i mån af behof till berörda utgifters bestridande anlitas. Med anledning af Kongl. Majits högstberörda nådiga framställning och på grund af deruti åberopade serskilda förhållanden får Utskottet tillstyrka , Bih. till li. St.
Ja, där var han, hennes vilja, hennes tankar, hennes önskan hade dragit honom, hon undrade, om hon rent af skrikit ut detta högt med det förtviflans mod, som band hela hennes varelse. De möttes — han lyfte på hatten och höjde ögonbrynen liksom i förvåning och ett litet leende sträfvade sig fram. — Jag fick gå till den sjuka i dag också — mumlade han, men hon hörde aldrig efter. Han hade tigande vändt med henne, och de gingo tysta bortåt mot dunklet, mot det tomma, obebodda. Emellan dem stod allt och skälfde, lätt töcken, en förfärande hettas dunkelhet drog öfver hennes själ. — Älskade Det kom någonstädes uppifrån, utifrån, ljöd fullkomligt ovärkligt, en smekande suck, — men innan det ens kommit, hade hon hört det susa genom luften. I detsamma sågs en kärra spränga fram i karrier på den ojämna, dyiga vägen. En minut full af retlig spänning — så stormade den förbi, stänkte lera och smuts högt upp på Matildas kjol och ärm och fjärmade sig därpå i vildgräset, tills ljudet förtonade. De voro åter ensamma, ensammare än förut och rundt om dem var öde. Hon ville göra en åtbörd, säga något, fick öfver läpparna: — Åh, se min klädning. Linde vände hufvudet och deras ögon möttes. Då for ett sken af vild lycka öfver hans skarpa, glödande ansikte, ögonen slötos halft och han sträckte sin hand famlande efter hennes, vidrörde den — och besinningslöst tog han henne i sina armar, tryckte henne upp mot sitt bröst med hela sin unga viljas makt och hans ögon öppnade sig och blickade in i hennes i kärlek, och han kysste i bäfvande åtrå hennes ögon, hennes hår, hennes mun och heta kinder. Hatten hade fallit af och hans hår var klibbadt fast vid pannan. Och hon låg i hans famn slank och fin och darrande, hon visste icke af, att hon log, hon visste intet, förstod intet mer än en lycka, som brann stort som solen ... — Gud o Fader! Det skar hemskt detta rop i stillheten. Han hade redan släppt henne.
Så skall Herren underliga hafva sig med dig, med plågo på dig och dina säd, med stora och långsamma plågor, med onda och långsamma krankheter; Och skall vända till dig alla de Egyptiska sjukdomar, der du rädes före; och de skola låda vid dig. Dertill alla krankheter, och alla plågor, som icke skrifne äro i denna lagbok, skall Herren låta komma öfver dig, tilldess att han förgör dig. Och fögo folk skall öfverblifva af eder, som tillförene voren såsom stjernorna på himmelen, för myckenhets skull; derföre, att du icke lydt hafver Herrans dins Guds röst. Och såsom Herren tillförene fröjdade sig öfver eder, att han gjorde eder godt, och förökade eder; så skall Herren fröjda sig öfver eder, att han förderfvar eder, och omintetgör; och I varden förstörde ifrå landena, der du nu indrager till att intaga det. Ty Herren skall förskingra eder ibland all folk, ifrå den ena verldenes ända till den andra; och der skall du tjena andra gudar, som du intet känner, eller dine fäder, stock och sten. Och ibland de folk skall du intet visst hemman hafva, och din fotbjelle skola ingen hvilo få; ty Herren skall gifva dig der ett bäfvande hjerta, och vanmägtig ögon, och en förvissnada själ; Så att ditt lif skall vara hängandes för dig; dag och natt skall du rädas, och skall icke vara viss på ditt lif. Om morgonen skall du säga: Ack! det jag måtte lefva till aftonen; och om aftonen skall du säga: Ack! det jag måtte lefva till morgonen, för dins hjertas stora räddhåga, som dig förskräcka skall, och för det som du med din ögon se skall. Och Herren skall föra dig skeppom full åter in uti Egypten på den vägen, om hvilken jag sade: Du skall icke mer se honom; och skolen varda sålde edrom fiendom till trälar och trälinnor, och der skall ingen vara, som köpa vill. Desse äro förbundsens ord, som Herren böd Mose att göra med Israels barnom, uti de Moabiters land, annan gång, sedan han det samma med dem gjort hade i Horeb.
Den är obehöflig, emedan man, utan att dermed besvära Hans Maj:t, kan finna, hvilka embeten böra, för kyrkans väl, vara med praebende förenade, och således hvilka praebende-pastorater, utan men för kyrkan, kunna indragas. Utskotten hafva ock i detta hänseende uti sina motiver uppgifvit, att Biskopar,- Theologie Professorer och Theologie Lektorer böra vara Kyrkoherdar och således hafva, hvar och en, sitt praebende, emedan de ej rätt kunna uppfylla sina åligganden, utan att sjelfva på det allra närmaste vara införlifvade med församlingen. Detta gäller väl ock, utan all fråga, om Theologie’ Adjunkter, hvilka Utskotten torde af förseelse hafva förbigått. Dertill ville jag ock lägga, att Konsistorierne ej för det närvarande böra berölvas de praebenden, som de ega, emedan, om så skulle ske, nämnde auktoriteter, vid deras nuvarande sammansättning, komma att till två tredjedelar bestå af ledamöter, som saknade allt kyrkligt intresse, hvilket vore högst menligt för det kyrkliga lifvet. Då man antager sanningen af det ofvanstående, så kan man derföre lätteligen finna, hvilka praebenden böra bibehållas och hvilka kunna, utan haen för kyrkan, för det närvarande borttagas. Antalet af de sednare utgör, efter en noggrann beräkning, endast omkring 17. Jag tror således, att man, för att få dessa frågor utredda, ej behöfver besvära Hans Maj:t. Men jag anser ock i närvarande tid en skrifvelse, sådan sorn Utskotten föreslagit, olämplig, emedan, om Konsistorierne blifva omorganiserade, långt flera praebenden då troligtvis kunna, utan skada för kyrkan, indragas, än som nu är fallet; och då en sådan omorganisation snarligen torde vara förhanden, så anser jag rätta tidpunkten ej nu vara inne att aflåta en underdånig skrifvelse i den syftning, Utskotten föreslagit. Vidare synes mig, som skulle ännu större svårigheter vara förenade med det andra momentet, hvilket innehåller en begäran, att Hans Maj:t ville undersöka det ersättnings-belopp, som för praebendens indragning vore behöfligt.
S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statseamt Allmänna Besvärs-ochOeconomie-IJtskottens Utlåtande, N;o 36, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , angående hästars posterande, i stället för manskap, af Extra Roterings-skyldige. S, D. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtsköttets Utlåtande, N:o 100, rörande yrkad rättighet för Extra Roterings-skyldige att anställa legning inom Beväringsåldern, blef, vid förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallet. S. D. Vid nu å nyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtanden: N:o 127, * anledning af gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande, N:o a6, angående Rotehållares vid Båtsmanshållet åliggande att vid General-Mönstringar sig inställa; och N;o 130, i anledning af anmärkning vid Ut - r. • Prof. Utdrag tira 16 Junii 1829. skottets Betänkande, N:o 35, angående vackt fråga om registrering af otryckta RiksdagsHandlingar, hlefvo desamma till Handlingarne lagde. S. D. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 6 g, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen frän Jönköpings Län Petter Petterssons Motion, att i arfsrätt ingen skillnad mellan kön må ega rum, bifölls af Preste-Ståridet, vid nu skedd förnyad föredragning. S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-lJtskottets Utlåtande, N:o 129, angående föreslagne medel till Boskapsskötselns befrämjande; och Betänkande, N:o 131, i anledning af väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskilda Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfrige Städer, hlefvo, vid nu å nyo skedd föredragning , af Preste-Ståndet bifallne. S. D.
Brefvet den 12 Maj 1848, erhållit underrättelse. Stals-Ulskollels Ullålande. Jht 64, Lill. B. 13 Vid 1847 och 1848 årens riksdag hade Bonde-Ståndet, uti underdånig skrifvelse af den 16 September sistnämnde år, fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet å förevarande ärende, såsom af vidt omfattande och utomordentlig vigt för Bergslaget, och hvars behandling kunde för framtiden medföra ganska många, för hela landet menliga följder; anhållande Bonde-Ståndet att enligt de af förrberörde kommission utredda, billiga och rättvisa grunder, ärendet måtte i nåder behjertas och åtminstone den skatte-allmoge, som genom skogarnes aflägsenhet’ af ända till 7 eller 8 mil från Stora Kopparberget, samt med ännu större skäl de socknars inbyggare, hvilka, i saknad af skog till nödig vedbrand, ej kunde några kol leverera, mätte i nåder befrias från en skyldighet, som genom transportkostnaden uppginge till mer än dubbelt af kolens verkliga värde.
Vid sådant förhållande, och då det försök till båttre kontroll, som äfven blifvit ifrågasatt, icke vunnit R. o. Ad:s bifall, så tror jag icke någon ändamålsenligare åtgärd för att få en billigare beskattning på Borgerskapet kunna vidtagas, än att förminska antalet af deras ledamöter i Taxeringskomitéerna. För min del gillar jag således motionärens förslag; men skulle man icke på engång vilja gå så långt, att man nedsatte antalet af Borgerskapets ledamöter lill likhet med de öfriga klassernas, så bör man dock åtminstone någorlunda jemka förhållandet dem emellan. Gr. af Ugglas har uplyst derom, att vid sista Riksdagen en förändring vidtogs i så måtto, att då Borgerskapets ledamöter i Taxerings-komitéerna hittills varit lika mänga som de öfriga klassernas, så försökte man, att genom tilläggande af ytterligare en 380 Den 27 Maj f. m. ledamot utaf dc öfriga klasserna, bereda dessa klasser öfvervigt i Komitéerna', men den ädle Gr:n tilläde, alt af delta försök hade icke något resultat visat sig, hvilket förhållande han anförde såsom ett skäl emot motionen. För min del är jag härutinnan af motsatt tanka och anser, att då detta försök icke visat sig hafva några resultater (och jag skulle vilja tillägga, alt man icke gerna kunde beräkna att det skulle hafva några) så vore det skäl att göra ett ytterligare försök, hvaraf man med mera sannolikhet kunde hoppas ett lyckligt resultat. Jag sade att det var temligen naturligt, att den vid sista Riksdagen vidtagna förändringen icke kunde medföra något resultat, och det synes mig äfven ganska klart, ty då Borgerskapet är enigt uti att nedsätta sina ledamöters taxering, och ibland alla de öfriga klasserna oftast torde finnas åtminstone en enda röst, som med deras öfverensslämmer, så är ju redan pluraliteten vunnen. Låtom oss derföre än ytterligare nedsätta deras antal, och vi skola då få se om icke resultaten skola blifva bättre.
Och då jag hemma i mina föräldrars hus blef anförtrodd att vara med om verklig storutdelning, bjöd jag alltid till att imitera fiskalskans småleende och nickningar. Med sådan förkärlek för den präktiga qvinnan är det lätt att förstå hur otåligt jag på söndagsmorgonen afvaktade det ögonblick, då jag, efter att ha varit inne och helsat på far och mor, läst morgonbönen framför min mors knä och fått de vanliga förmaningarne att hålla min hvita klädning ren till aftonen, ur hennes hand emottog den lilla treqvarters vida gröna parasollen med silkesspetsarne omkring och derjemte om halsen fått knuten en svart snodd med ett rubinkors, som jag alla söndagar bar. Men hvilken ännu högre otålighet intog mig ej, då min mor efter dessa förberedelser yttrade de ovälkomna orden: ”Tag hit parasollen, barn, så får jag slå upp och böja ned den åt dig!” Det var nemligen en sådan liten pjes, som, då den nedfälldes på sidan, liknade en solfjäder ... Ack, om jag vågat opponera mig! Hvar söndag räknade jag på att min mor skulle glömma af denna manöver, som jag helst ville göra sjelf ute på gatan, så att min goda vän i huset snedt öfver genom fönstret kunnat få se hvilken riktig dam jag var. Men denna då efterlängtade händelse inträffade aldrig utan att någon vigtig eller förarglig tilldragelse i huset erfordrade min mors närvaro eller ock att hon just då skulle knyta den hvita kyrkhalsduken på far – men huru lycklig var jag ej då i min stolthet och min triumf! Men hvarken stoltheten eller triumfen, utan endast glädjen fanns qvar, när jag sprungit i famnen på fiskalskan, som icke ingaf mig hälften så mycken respekt som min mor. ”Se”, sade den goda själen till fiskalen, som nyss slagit igen Ekmanssons postilla och ännu hade glasögonen på sig, ”se, pappa, så fin flickungen är – hon kommer väl och friar till mina nejlikor, hjertans barn!” ”Ack, goda fru fiskalskan, om jag finge en liten, liten qvast!” ”Först ska vi väl ha något godt!” Och nu gick gumman till sitt lilla hörnskåp och kom åter med en hel strut brända mandlar och morseller ...
Hvarom blifvit Utträdt, inom Lorgare8tändet, att Utskotten uraktlätit sätta den gräns för IVI^nlets försämring, soin sä väl bebötdes efter de föreslagne disposilionerne, men deremot ädagalagt ett ensidigt bemödande att i god lid lorbindra dess möjliga förbättring, i det Utskotten föreslagit en bestämningsgrnnd, som, enligt bvad de bifogade fablsaueiiie utvisade, vore emot Lanken» creditvrer orättvis; samt inom Londe8tändet äler, att beslsmningsgrunden borde förändra» till löH sk. 68 8tatsocli Lanes-Utskottens VaranLe, ellen Lesse asigtsr, vrkaLt af Lene lkeLamöter, all lVI^nlbestämningsfrägan mätte lemna» till nästkommanLe 8tänLers asgoranLe; att emeilie, tiL vperationerne mätte inskränkas Lerliän, gtt allenast motverka en /ms/rg mvntkörbättring, men i ökrigt körbereLelserne till en blikvanLs Lealisation lä fortgå esten clen gs 1828 an» LtänLer uppgjorLe Linanceplan; att emeLIertirl alls inslag ä Lanken, som ej meL vissIiet anses kunna inom bestämL tiL ätergälLa», mätte allLeles uteblifva oek gtt en koränLring i 72 § Lcg.- I^ormen nu mätte i OrunLlsgsenlig väg föreslå», pä