Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror äfven denna § och de öfriga, som stadga formen för vårt beskattnings-machineri, vara tillräckliga, men det går med dessa, sora med alla former, huru goda de än må vara, då de skola verkställa orimliga lagar, att man nemi. slår dem vid örat. Sedan allmänheten i England börjat att anse den lag grym och orättvis, enl. hvilken man borde hängas för stöld när det stulnas värde öfversteg 1 Engelsk shilling 1 R:dr 18 sk. rgds — så frikändes, tvärt emot lag, nästan alla tjufvar, som endast tillgripit smärre belopper. Domare och Juryer i England njuta dock högt anseende. Men Jurymännen advocerade alltid med sina samveten för att slippa fälla en grym dora.! När lagen blef ändrad — är 1827 — och straffet ansågs rättvist, så fällde de tjufven, då lian var öfverbevisa Jag tror ock att ledamöterne i Taxerings-Komiléerna med de föreskrifter, som nu linnas, och den ed de aflagt, skola ålägga en riktig skatt om blott den bevilln:s-proc. som skall utgå, blir riktig. Efter hvad jag just nu får vela, hafva 2 Stånd återremitterat frågan om hevilln:s-proc:n, nemi. Borgareoch BondeSlm. Det är således möjligt, att någon ändring uti den höga procm kommer att ske, i hvilken händelse jag anser det vara nödigt att, icke så mycket på grund af §:s nuvaride lydelse, utan på grund deraf, att den så länge varit oriktigt tillämpad, införa en förklaring af densamma. Denna förklaring kunde ske genom införande af en mening emellan orden ”rättvis” och ""taxering,” hvarigenom (58:de §:n i denna del borde lyda ungefärligen sålunda: ”tillvägabringa en rättvis och på det verkliga, i orten gångbara, värdet grundad taxering.” Om man vill nedsätta bevilln:s-proc:n, sä tror jag för öfrigt, lika med Gr. af Ugglas, nedsättningen bör ske sä, att icke resultatet blir skatteförhöjning nti vissa provinser, när kontroller å taxeringsvärdet stadgas och efterlefvas.
Till ”förekommande af de för Nationen mäst kännbara förluster vid dylika till fällen , föreslår ”Herr Reuterskjöld samma behandlingssätt med Kidd, 0, Ad. Piot. VII. Band. *5 386 Z?«/! i i Augusti e, rtt. ”Recognitinns-skogarne, sorn han för Kronb*2 ”skogarne i allmänhet tillstyrkt, nemligen; ”att de måtte på öppen Auction försäljas och ”till mindre hemmansdelar skattläggas efter ”örtens skattläggningsmethöde , med hvad för "'öfrigt samma tillstyrkande innehåller.’’ Sedan följer en förteckning på de skatteköp, som i anledning af 1811 års författning blifvit beviljade eller satta i fråga , och sluteligen yttrar Utskottet: ”Af de utaf Kongl. ”Kammaroch Bergs*Collegierne sålunda med?, deldte Handlingar har StatsUtskottet inhämtat att å en del Recognitions-skogar hafva ”ansökningar om skatteköp inom föreskrifven ”tid till Kongl. KammarCollegium inkommit, ”å några efter den i författningarne bestämda ”tid , samt å cn stor del eller de fleste alldeles icke någon sådan anmälan blifvit gjordt ’’Då häraf sig visar, att hvad genotn ”Kongl.
Men då jag hänföres af den åldrige Vises betraktande, hvad nytt objekt, som tyckes förebrå mig en nästan oförlåtlig glömska, tillrycker sig på en gång hela min uppmärksamhet? Det är hans värdiga maka, ifrån ungdomen genom alla lifvets öden, hans trogna följeslag, som då muntrade och belönte, nu tröstar honom, och deltager i hans hvila. Vördnadsvärda Qvinna! jag har ej tviflat eller förgätit, att ålderdomen äfven för ditt kön har sina behagligheter; men kanhända tillhörde det en af samma känslofulla kön att teckna dem. De äro, såsom för vårt, frukter af en sedesam ungdom; men ibland de egenskaper detta ord innefattar, utmärker sig en, som väsendtligen pryder qvinnan, som omgifver henne med en glans af helighet, och som ännu, lik solen på aftonhimlen, kastar ett ljuft vedersken öfver ditt anlete. Denna egenskap är kyskheten, hvars upphöjda, nästan förgudande makt 8 jag borde kunna beskrifva, för att gifva begrepp om de lycksaliga stunder minnet af dess utöfning skänker åt din ålderdom. Jag läser i din molnfria uppsyn, med hvad hög förnöjelse du i tanken återkallar segrar, genom hvilka du uppsteg till värdigheten att beherrska en mans hjerta som älskade dygden förrän dig. Dessa segrar verkade på hela din förestående lefnad 9: du blef en kär och älskansvärd maka, en öm moder för lyckligt danade barn, en god och förståndig husmoder, af både val och pligt fästad inom kretsen af din bestämmelse, och aldrig lyckligare än der. Det är i denna sista egenskap jag vill betrakta dig; ty kärlekens och den moderliga ömhetens period är förbi; men ännu är du själen i dit hushåll. Allt förrättas der i sin tid, allt befinner sig der på sin plats: ingen är sysslolös, ingen belastad, eller gör annat än det han bör göra. Den okunnige, som ser det, stannar i förundran; han söker den fördolda kraft, som detta verkar, ty husmodern hvilar.
' . ~ kostnaderna för berörda kontroll, inberäknadt remisslage och provision, under revisionsåret uppgått till 489,518 R:dr, som synas höga i förhållande till tillverkningsafgiften för samma år, utgörande 9,740,762 R:dr, ansett sig icke sakna anledning förnya den af förlidet års Revisorer gjorda hemställan, på det kontrollkostnaden i ett eller annat afseende måtte nedbringas. § Il Genom nådigt bref den 10 April 1863 har Kongl. Maj:t anbefallt Stats-kontoret, att af sjunde hufvudtitelns anslag till extra utgifter, till Chefens för Kongl. Finans-departementet disposition, utbetala en summa af 4,000 riksdaler för att, emot redovisning inför Kongl. Maj:t, användas till ett af Kongl. Majit kändt behof; och sedan detta belopp under den 22 i samma månad blifvit till bemälte embetsman utanordnadt, har Kongl. Majit, enligt nådig skrifvelse deri 8 derpå följande Maj, funnit godt meddela honom decharge eller ansvarsfrihet för användandet af nämnde medel. Då, enligt gällande instruktion, Revisorerne lika litet ega undandraga sig sin granskningsskyldighet i afseende å förenämnde som andra af statsmedel bestridda utgifter, men, genom det förfarande som här egt rum, Revisorerne blifvit urståndsatte att denna skyldighet i afseende å ifrågavarande medel behörigen fullgöra, hafva Revisorerne ansett sig icke kunna undgå att, för den åtgärd, som i anledning deraf kan påkallas, å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 12- Enligt kontrakt, som. med nuvarande utgifvaren af Postoch Inrikes-tidningar blifvit afslutadt, skall till honom, jemlikt Kongl, brefvet den 16 December 1859, årligen utbetalas 10,000 R:dr, hvilka, enligt fastställd fördelning, af de olika hufvudtitlarnes extra utgiftsmedel utgå.
Fullmägtiges redovisningsoch ansvars-skyIdighet; 246 §, angående inhemtandet af Revisorernes råd och yttranden; 247 §, angående Fullmägtiges honorarier och resekostnads-ersättriing; 248 §, angående målens föredragning och afgörande; 249 §„ angående den ort, der Fullmägtiges sammankomster böra hållas; 250 §, angående tiden för sammankomsterna och protokolls förande dervid; 254 §, angående särskilda sammanträden; 252 angående tjenstledighet för Fullmägtige, samt 253 §, angående anmälandet af inträffadt förfall, äro lika lydande med 244,242 243, 244, 245, 246, 247, 248, 249, 250, 254, 252, 253, 254 och 255 §§ af nu gällande reglemente. 254 §, angående det antal Fullmägtige, som vid besluts fattande bör vara tillstädes, motsvarar samma reglementes 256 § och innehåller enahanda stadgande, endast med erforderlig förändring i redaktionen. 255 §, angående rösternas afgifvande och beräknande vid skiljaktighet i meningar; 256 §, angående infordrandet af Kommissariatets yttranden m. m.; 257 §, angående föreskrifters meddelande; 258 §, angående sättet för överklagande af Fullmägtiges beslut, samt 259 §, angående granskning af Kommissariatets anteckningsböcker och Ombudsmannens diarier samt inventering af de utaf Kommissariatet förvarade låneoch säkerhels-handlingar, ega samma lydelse, som 257, 258, 259, 260 och 264 §§ i 4858 års reglemente.
m-.o af den 23 September 1848, angående dagtractamente för magi strats-personer m. fl. under syner och förrättningar för Kronans räk ning, hvilka fortvara allenast en dag (202). 1849 den 2 Maj slutligen föredragen; och bifölls Rikets Ständers underdåniga framställning, hvarjemte kungörelse i ämnet under samma dag utfärdades. f£ö>:o af den 20 October 1848, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens 4:de Hufvud-Titel (210). 1848 den 7 November föredragen och vederbörande embetsverk derom i Nåder försländigade lill behörig efterrättelse i hvad på dem ankomme, hvarjemte erforderliga föreskrifter meddelades i afseende på användandet af de särskilda anslagen. £&:o af den 20 October 1848, angående bidrag af Salpeterfonden till fyllande af åtskilliga Statsbehof (216). 1848 den 7 November föredragen, hvarvid Kongl. Majit, med gillande af Rikets Ständers beslut, till vederbörande i Nåder aflat föreskrift om verkställigheten deraf. Stockholm i Kongl. Landtförsvars-Departeinentets Canzli-Expeditionen den 31 October 1850. M. G. von Schantz. 211 Förteckning på de af Rikets Ständer vid 1847 och 1848 årens Riksdag till Kongl. Majt aflålna underdåniga skrifvelse!-, hvilka röra Kongl. Sjöförsvarsdepartementet, med de i anledning af dessa skrifvelse!' vidtagna åtgärder. af den 12 Januari 1848, angående anslag för fullbordande af nya
Ank. till Exp. Utsk. den 18 Nov., kl. 1 f m. Utlåtande öfver gjord framställning, att den Banco-Fullmägtige, sorn har inspectionen öfver Tumba Pappersbruk, må, under sitt vistande derstädes, erhålla fritt vivre och logis. Under förmälan, att, ehuru Rikets Högloflige Ständer, med bifall till Utskottets hemställan i Betänkandet N:o 29, pag. 32 och 33, beslutat, att den i 1839 års Revisions-Berättelse, pag. 62, förekommande anmärkning, angående Tumba Bruk påförde kostnader för inspecterande Banco-Fullmägtigens så väl vivre som logis, under vistandet vid Bruket, icke skulle till någon åtgärd föranleda, likväl vore att befara, det lika beskaffade anmärkningar äfven vid framdeles inträffande revisioner kommo att afgifvas, derest icke 1 mom. af 254 §. i nu gällande Banco-Reglemente erhölle en förändrad lydelse, har Banco-Uishottets Utlåtande , N.-o 122. Herr P rosten C. G. Berlin, uti en inom Utskottet vackt motion, föreslagil, att uti åberopade §. och inom. uti Banco-Reglementet måtte fä inflyta den föreskrift, att Bruks förvaltaren eger af Bruks-cassan åtnjuta ersättning efter räkning för vivre och logis till inspecterande Banco-Fullmägtigen vid dess besök å bruket; hvarvid motionären, jemte tillkännagifvande, det lians afsigt icke vore alt, genom omförmäldta förslag, bereda någon peeuniär fördel för inspecterande Fullmägtigen, förklarat, att, i händelse
Transport: 9,102,861: 72. 11,842,656: 99. — 31 - Transport: 9,102,861: 72. för sänkningen af sjön Erken i Estuna socken, å 2,400 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 2,404: 75. » dito af Sigridshobnssamt Lilloch Nederängssjöame inom Lunda, Widbo och Skeptuna socknar, å 6,400 R:dr; återbetalas med 8 procent årligen, hvarvid räntan beräknas till 3 procent, 6,400: — inom Stockholms och Upsala län: för rensning af Olands-ån och dess sidogrenar, å 137,500
Alla ville känna de ljufliga doftackorderna som skulle framlockas af Skandinaviens största konstnärinna. Alla önskade se henne som så underbart räddats från en säker död och som genast skyndat till Sydskandinavien för att visa sin uppmärksamhet mot dess konstälskande folk. Det var Köbenhavns gamla, oförgängliga estetiska känsla som gjorde sig gällande. Hela staden kom i rörelse. Men hvar fans då den stora konstnärinnan? Hade hon kanske åter försvunnit? Var det verkligen sant, att hon infunnit sig i Köbenhavn och tagit in på »Danmarks Wilde»? Jo, det var verkligen sant, förklarade trovärdiga personer. De hade, om icke själfva sett henne, dock hört andra trovärdiga personer försäkra, att hon fullt lifslefvande visat sig i trädgården, på gästhusets tak, och, hvad ännu säkrare och ännu mer öfvertygande vore, de bankanvisningar som hon utdelat hade vid förevisandet genast inlösts. Då vågade ingen längre tvifla. Då fröjdade sig alla åt den glada vissheten att få öfverlemna sig åt en stor konstnjutning. Många luktkonstnärer hade visserligen äfven under den senare tiden uppträdt i Köbenhavn, men ingen af dem hade dock ett så stort namn som Aromasia Doftman-Ozodes. Hvem kunde vara gladare än konstnärinnan själf? Jo, möjligtvis Oxygen hvilken fröjdade sig åt Aromasias plötsliga beslut att gifva en föreställning i Köbenhavn, hvarigenom han, utan att hon anade något sådant, kunde finna tillfälle till det stora, vetenskapliga rönet. På hennes konst trodde han ej mera. Sedan hjärnorgeln börjat visa sin utomordentliga förmåga, vore den konsten en redan öfvervunnen ståndpunkt i den mänskliga utvecklingen, menade Oxygen, men hon skulle likväl nu hjälpa honom att få hans afsigt med viljetvingaren utförd. Att Aromasia åter försvunnit, oroade honom icke. Han var säker om, att hon nog funnes i granskapet samt vore sysselsatt med förberedelserna till morgondagens stora ododion-föreställning. Denna förmodan öfverensstämde med verkligheten.
Ständer föreskrefvo såsom vilkor för det af dem beviljade låneunderstöd af Etthundrafemtiotusen R:dr för fortsättningen och fullbordandet af jernvägs-anläggningen från Kärrgrufvan inom Norbergs bergslag till sjön Amänningen, bör å hela denna, under åren 1855 och 1856 från Riksgäldskontoret utbekomna, lånesumma, inom slutet af hvarje år, inbetalas Tre procent, hvaraf för hvad af länet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas Två procent årlig ränta och återstoden utgör kapital—afbetalning. Skulle det till inbetalning förfallna beloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför utgöras Fem procent årlig ränta intilldess samma belopp vederbörligen inbetalas. Likaså skall det, i detta reglementes 12 § omförmälda, för samma jernvägsanläggning beviljade och till utgående utaf Handelsoch Sjöfarts-fonden anvisade lån å likaledes Etthundrafemtiotusen R:dr, från och med 1859 års början och intilldess hela lånet är till fullo liqvideradt, återbetalas medelst erläggande till Riksgälds-kontoret af Fem procent årligen utaf detta låns ursprungliga belopp, dervid Fyra procent årlig ränta godtgöres för det före hvarje liqvid återstående kapital-beloppet 28 Slals-Ulskollels Memorial M 263. samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet; börande, derest ej sådan inbetalning varder vid förfallotiden i staJgad ordning verkställd, bolaget dessutom erlägga Fem procent årlig ränta å det förfallna beloppet, intilldess samma belopp blifver vederbörligen inbetaldt. Till Riksgälds-kontorets säkerhet för ofvanberörde 2:ne låns återbetalande på föreskrifvet sätt, bör Norbergs nya jernvägs-aktie-bolag låta inteckna meranämnde jernväg med hvad dertill hörer af sådan beskaffenhet, att laga inteckning deruti kan meddelas; åliggande det bolaget derjemte att, med hänsigt till inbetalningaine å samma lån, medgifva särskild införsel för Riksgälds-kontorets räkning uti jernvägens inkomster, derest sådan införsel af detta verks styrelse äskas.
De upplysa föga Ståndets öfriga ledamöter och gifva icke allmänheten något högt begrepp om upplysningen inom ett Stånd, der man icke strider så mycket med skäl sora med ordlekar. Hvad vidare beträffar den framhållna oformligheten deraf, att man skulle hafva en representation, sammansatt dels genom ståndsval dels genom samfällda val, så tror jag, att om den skulle blifva ett vidunder, så är vår närvarande representation det fullt ut lika mycket; ty i densamma finnas olikheter vida mindre förenliga, än de mellan dasseller ståndsval och samfällda val. Vi haf - 456 Den 9 Maj. va t. ex. en del af representanterna sjelfskrifna och en annan del valda. De sjelfskrifna äro det till en del i följd af deras börd, till en del i följd af deras plats i samhället, nemi. biskoparne. Inom de valda Stånden hafva vi en del valda i sin egenskap af ståndsledamöter, nemligen borgare och prester, men i samma Stånd ingå derjemte brukspatroner, som alldeles icke äro borgare, samt Universiteternes och Vetenskapsacademiens ledamöter, som icke eller med visshet äro prester, men likväl äro inympade såsom en särskild dass på PresleSt. För min del kan jag således icke finna, att de skiljaktigheter, som genom en sammanjemkning af Ståndens beslut skulle uppkomma, blefvo större oformligheler eller vidunder, än dem jag redan nämnt såsom befintliga i vår representation. I afseende pä formen för en återremiss, har en talare ansett den vara oriktig, då 56 § Reg.F. bestämdt, föreskrifver, huru förhållas skall andra gången ettämne till Ståndet inkommer. Jag erkänner, att återremiss är icke den deruti föreskrifna formen, men grundlagen bestämmer jemväl huru ett sådant betänk, skall vara beskaffad^ och den förutsätter naturligtvis icke det läll, att Coust.Utsk. icke följer denna föreskrift. Hade Utsk. i detta fall gått tillväga på det sätt Reg.F. föreskrifver, så skulle jag icke yrkat återremiss, men något medel måste väl
Peyron, Gustaf Oscar. Riddarhus-Utskottet: efler JVI 49, Hr Bratt af Höglunda, fullm. Gr. Hamilton, Malcolm; JVs 2312, Hr Peijron, fullm. Gr. Gyldenstolpe, Ulrik Wilhelm. Uplästes ett af Hr af Wirsén, Carl Thure, inlemnadt sålydande Mern.: Af enskilda angelägenheter hindrad, att, efter tilländalupen permissionstid, fortfara med det af H. R. o. Ad:s Hrr Elektorer mig lemnade förtroende att såsom Ledamot i StatsUtsk. biträda, får jag härmed samma befattning mig afsäga, under vördsam anhållan att, detta oaktadt, vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, med tillkännagifvande att Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund, såsom ledamot i StatsUtsk., begärt och erhållit 3:ue veckors ledighet, räknadt från d. 29 dennes, anmodade Hrr Elektorer att i StatsUtsk. invälja en ledamot efter Hr af Wirsén och en ledamot att inträda under den Hr Montgommerie beviljade ledighet. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåt. JVs 181, i ani. af erhållne återremisser å Betänk. 67, ang:de regleringen af ulgifterne under RiksStatens Andra Hufvudtitel. Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande och förekommo dervid Utsk:ts yttranden ang:de nedannämnde punkter af Betänk. M 67. 414 Den 26 Juli. -I:sta punkten. Utsk:s yttrande lades till liandlingarne. S:te punkten. Hr von Hartmansdorff, Ang: SlatsUtsk. har rättat sitt beslut till hufvudsaklig öfverensstämmelse med de många anmärkn:r, som inom detta Stånd gjordes vid återförvisningen.
Det understöd rusthällarnc vunnit för denna åsigt hos auktoriteter, har förskaffat densamma en traditionel giltighet; men den förekommer mig icke desto mindre högst besynnerlig. Icke mindre besynnerligt förekommer mig, att det löfte, som Konungen genom denna resolution förmenas hafva gifyit, skulle vara ouppfylldt, fastän Konungen 7 år senare förklarat, att rusthållare ingenting vidare hade att pretendera. Mig synes det åtminstone solklart, att Konungen då ansåg sig hafva uppfyllt all rättfärdighet mot rusthällarnc. Hans egen förklaring borde få gälla såsom det kraftigaste bevis. Konungens åtgärder till förbättring af rustliållarnes fördelar stannade likväl icke vid indelningsverket af 1687. Han ville sätta kavalleriet i ett respektabelt skick, jemförlig! med kavalleriernas i andra länder. Arén 1601 och 1692 företogs en förnyad revision af lifregementets indelningsverk, hvarvid Konungen ytterligare anslog ganska betydliga augments-räntor. Denna nya indelning, som 1693 sattes i verket, är den som, under namn af 1717 års indelningsverk och rulla, nu tills Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 338. 13 vidare är gällande — ehuru den 1717 hvarken blifvit underskrifven eller med någon stadfästelse-resolulion försedd. Efter 1080 liafva således, på sätt nedanstående sammanfattning utvisar, de ursprungliga rustningsräntorna blifvit med högst ansenliga augmentsränlor ökade. Uppgifterna äro hemtade utur regements-räkningen för Kongl, lifregementet 1679 (således näst före det år, då Konungen meddelade sin nådiga afsigt att förbättra rusthällarnes inom Kungsörs kompani vilkor), utur Westmanlands Landsböcker från 1084 lill 1092, samt de bada ofvannämnda indelningsverken: Totalsumman af de till rustningen anslagne J räntor i de 3 bompa nierua. Medeltalet af ränta på 1 rusthåll. Daler. öre. p:gr. Daler. öre. »:gr.
Banko-Utskottets Memorial, N:o 1. 9 hvaraf till Banken inlefvereradc . 220,028: 30. och å Diskontverkets i Stockholm räkning i Depositions-afdelningen qvarstående 198,959: 69. 418,987: 99. Från öfriga Diskontverk är vinsten för 3:dje qvartalet ännu ej aflemnad. Som Banko-Reglementet icke innefattar föreskrift om sättet för dispositionen af behållna vinsten, tillhörande statslånefonden, afbida Fullmäktige Höglofl. Utskottets förordnande i detta afseende, ehuru af det vid statslånets öfvertagande fästade vilkor, att Banken för härvid tilläfventyrs uppkommande förluster skulle af staten till fullo godtgöras, lärer följa, att uppkommande vinst till staten öfverlemnas och sålunda inlefvereras till Riksgålds-Kontoret. § 8. Sednast församlade Revisorer omförmäla i 11 § af berättelsen, att Fullmäk-Reorganisation tige, inom sig, utsett komiterade, för att tillse om och hvilka förändringar i Banaf Bankenkens organisation kunna anses erforderliga samt med yttrande och förslag i ämnet till Fullmäktige inkomma, öådant förslag är ock numera till Fullmäktige inlemnadt; och då Fullmäktige, vid framläggandet deraf för Höglofl.
Dock ansåge Michaelsson bäst vara, om den vanliga tiden för folkömsningen blefve bibehållen; Och häruti hade Riksdagsfullmägtige från Vester Norrland, Jemtland, Norrbotten, PehrPehrsson från Stockholms Län, Jon Jöransson från Öland och Fehr Bengtsson från Halland instämt. 7:0 Memorial af Riksdagsmannen Leonard Roman, frän Carlstads Län, som förklarat, alt, då Tjenstehjons flyttningen vid Michaelitiden ofta medförer Sädens samt Jordfrugternas förderfvande genom brist på nödiga arbetare, att vid inbergningen i rätter tid biträda, och flyttningstidens utsättande till den 1 Novembor eller till Nyåret skulle i hög grad medföra hinder och skada för Eergsbruksidkaren, som, till anskaffande af Materialier för sitt yrke, förnämligast påräknar sistnämnde årstider, dä Tjenstfolket är för honom lika oumbärligt, som vid bergningstiden för Jordbrukaren, vore Roman af den öfvertygelse, att Midsommaren är den Bihang till RiksSt. Prot, >8>7_l8:3i Sami. Utsk Betänkcinden. tjenli gaste tiden för Tjenstehjons flyttning, em dan det vore af vigt, att samma Tjenstefolk, som inbergar årets gröda, jemväl toge befattning med fodrets uppstillande under vintern5 och trodda Riksdagsmannen Roman, att de anmärkningar, hvilka emot den sålanda föreslagna flyttningstid kunde göras för de Landsorter, der kreaturen öfver sommaren betås och vårdas vid de så kallade fäbodar, förtjente så myckst mindre afseende, som det vore allmänt kähdt, att vallhjonen derstädes bestå nf antingen mycket ungt eller mycket gammalt Folk, sorn visst icke bunde komma under benämning af lagstadde Tjenstehjon och föliaktligen icke heller höra till d eras Glass. — Riksdagsmannen Romans förslag hade likväl blifvit bestridt utaf flera Ledamöter af det Hedervärda BondeStåndet, hvilka ansett förslaget alldeles olämpligt'; och Riksdagsmännen Nils Månsson från Malmöhus - samt Anders Christophersson från Kronobergs Län hade bestämdt yttrat, att den x November vore i deras tanka den tjenligaste Folkflyttningstid.