Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 263. af det allmänna anslaget oberoende, anslag af 150.000 R.dr B:mt årligen under nästa statsregleringsperiod; hvarjemte jag särskildt vågar föreslå det stadgande: att af nu begärda anslaget måtte särskildt för hvartdera länet utgå en , summa af 4,000 ll:dr lt:mt årligen till verkställande af vägundersökn in gar. Om remiss till vederbörligt Utskott anliålles. Stockholm den 29 November 4062. Af Pehr Tjernlund från Wester-Norrlands län, om anvisande af 100.000 R:dr R:mt, att genom länsnämnden utlånas såsom förskott till odlingsföretag, företrädesvis åt innehafvare af mindre jordbruk inom länet. Uti sin till Rikets nu församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof liar Kongl. Majit, bland annat, föreslagit, alt å Riksstatens Sjette Hufvudtitel mätte uppföras ett årligt anslag, stort 50,000 R:dr R:mt, att under nästa statsregleringsperiod utan återbetalningsskyldighet utgå tili understödjande af myrodlingar, utdikningar och vattenaflappningar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län. Ingen utgift kan vara angelägnare, och underrättelsen om den Kongl Propositionen har derföre också emottagits med största tacksamhet inom de sex länen, som, i följd af sitt nordliga läge och andra naturförhållanden, med skäl Lunna anses som de sämst lottade inom riket. P. Tjernlund, från Wester-Norrlands län. Uti ofvanstående memorial instämma: P. Östman, från Wester-Norrlands län. Henrik Hansson, från Wester-Norrlands län. N:o 263 Beklagligtvis Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Jag föreställer mig att hufvuddragen af en sådan institution skulle blifva ungefärligen följande, nemligen: Att af kustbefolkningen alla de män emellan 18 och 38 års ålder, om ej deröfver, som segla på utoch inrikes orter, jemte alla andra, som i mer eller mindre mån idka fiske eller annat näringsfång på sjön, uteslutande tillhöra sjöinskrifningen. Att denna kustbefolkning indelas uti t. ex. 2:ne ålderskategorier, hvaraf den första eller yngre, emellan 18 och 28 år, tillhör första upbådet, och den andra, emellan 28 och 38 år, utgör det andra i ordningen, såsom reserv. Att detta manskap, vidare, innefattas inom bestämda kretsar af kusterne med sina tillhörande fördelnings-chefer Att af denna sjöinskrifning, ur den yngre afdelningen kallas efter hand och behof i stadgad ordning, ett större eller mindre antal till tjenstgöring på K. M:s skepp och fartyg. Att tiden för denna tjenstgöring till en början inskriinkes till fyra månader under exercis om bord, dels på sjögående fartyg, dels på exercis-fartyg å redden, samt dessutom om möjligt någon kortare tids tjenstgöring på kronans varf. Men att på den bestämda tjenstetiden afseende icke göres för de tillfällen, då längre sjötåg med örlogsfartyg inträffa. Att nytt upbåd af samma personal icke göres, förr än dess ordning återkommer, sedan alla genomgått denna sjöbildningskurs. Att den äldre afdelningen, eller reserven endast under krig, eller vid utomordentliga tillfällen kallas till tjenstgöring, och slutligen: Att för de af sjöinskrifnings-manskapet, som möjligen skulle önska qvarstadna i kronans tjenst, efter noggrannt urval och inom en viss begränsning, utväg dertill beredes. Det kan ej gerna vara enl. med någon välbetänkt princip, att uti en naturligen danad sjöstat bilda en flotta af ett visst antal skepp, blott och bart på grund af en tillfälligt bestämd anslagssumma, underkastad så mycket godtycke, men utan något bestämdt hänseende, eller förhållande till ett visst antal sjöfolk som för deras bemanning må kunna påräknas, och hvaraf tillgång i ett sådant land icke bör saknas.
Ty förhöjning uti dessa afgifter för hvarje ur afgifterna öfver stadgad tid fördröjas; 4:o r e t r o a c t i v a f g i f t af nuvar. tjenstemän vid landtmäteristaten, som, efter kungjord första anteckning, samt af landtmäteriauscultanter, livi 1 k a efter undergången landtmäteriexamen, inom derpå följande Februari månads slut, sig till delaktighet i föreningen anmäla; för deras öfver 21 år förflutna ålder, räknad till nästföreg. 3i December, till och med 35 år, för hvarje år 10 r:dr; deröfver till och med 45 år, för hvarje år i5 r:dr; deröfver till och med 55 år för hvarje år 20 r:dr; dock inbetalningen deraf fördelad på fem år att successift med -J:del om året erläggas. Den retroactiva afgiften likasom årsafgiften erlägges icke för dödsåret. Fördröjes inbetalningen af den retroactiva afgiften något år, erlägges den med enahanda förhöjning, som i 3:dje punkt, i allmänhet stadgas. För delägare, efter i (j:n 1 mom. till understöd berättigad, gäller, att om understöd sökes, afgifterna för alfa feni åren skola vara antingen successivt eller i förskott erlagde, innan understöd erhålles. Sker ej anteckning till delaktighet i föreningen inom ofvannämnde tid, erlägges afgiften, efter hvad i 1, 2 och 3 mom. af denna § stadgas, på en gång. S 3. Önskar någon 1 föreningen deltaga, mot erläggande af halfva afgifter, vare det äfven tillåtet; dock att understödet, äfvensom dess rösträttighet i föreningens angelägenheter, i samma mån eller till hälften, förminskas.
Vid öfvervägande äf detta ärende hafva val iUkséhs Ständer funnit detsamma vara af sådatl beskaffenhet, att någon speciel pröfning derlf.ehuru inskränkning blifvit sökt uti förmånernö för en af Kronans odisponeradé lägenheter, om hvil - Unden] ti niga Skrif v elser. 801 hvilkas förvaltning Riksens Ständer i 77 §, Re-' geringsformen förbehållit sig alt förordna, icke bör ega rum; men då den frihet, som genom 1, 6 och 10 §§. i 2 Cap. af Kongl. Maj:ts Allmänna Stadga och Ordning för Rikets HafsSkärStrömoch Insjö-fiske, afdenJ4 November 1766, blifvit medgifven, att fritt utöfvas af hvar och en i öppna hafvet, samt af straridegare t Skärgårdar, synes vara förnärmad, genom det, till förmån för M örums Krono-iLaxfiske, gällande förhud emot fiskande efter Fax i Skärgården och öppna sjön pä flere mils sträckning från Mörums ströms utlopp i hafvet; alltså och enär, på sätt ofvanberördt är, det icke kunnat uppgifvas, om och genom hvad laglig åtgärd Kronans ifrågagavarande fiskerättighet, till hinder för enskilde, blifvit
Lärotiden är bestämd till två år, och sålunda har, utom den år 1847 19 började lärokurs, endast en sadan blifvit fullbordad, hvarunder 1 stipendiat samt 18 extra elever, hvaribland 1 Norrman, 1 Dansk och 2 Finnar begagnat undervisningen, äfvensom en af Kongl. Maj:t dertill kommenderad officer vid Kongl. Maj:ts llotta. Uppsyningsman nen i byarne, kyrkoråden och socknenämnderné hafva fortfarande vakat öfver ordning och sedlighet, likasom kronobetjeningen och presterskapet, jemväl beträffande helsovården. Af tre i Länet anställde provincial-läkare hor en i Falun, en i Hedemora och en i Nås. I Rättviks socken af Öster-Dalarne bor en extra provincial-läkare och i Vestra Bergslagen bestrides provincial-läkarevården af en på Smedjebaken boende, af enskilde lönad distrikt-läkare. Länets lasarett och kurhus är i Falun med dervid anställd särskild läkare och hor der äfven Länets af Staten med 50 |»:dr Banko aflönade djurläkare; Vestra Bergslagen har en särskild djurläkare Anställd, som af menigheten derstädes njuter lön. I öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 25 Maj 1847 är fattigvården ordnad inom Länet med undantag endast för några få samhällen, hvarest i ämnet uppkomne stridigheter sådant hindrat, men för en fullkomlig tillämpning af författningens föreskrifter möta mångenstädes hinder, dels äf befolkningens fattigdom, dels i dess vana att sent höja sig från af ålder häfdvunna bruk, dels ock på ett och annat ställe af brist på lämpliga ledamöter i fattig vårds-styrelsen att handhafva dessa angelägenheter. I afseende på det vid inträffande missväxter, förnämligast för menigheterne i Länets öfre delar, till de fattiges försörjning behöfliga understöd af Staten, åberopas här hvad förut är ytlradt, att sådant understöd ändamålsenligast kan lemnäs i allmänt gagneliga företag och i synnerhet sådana, som bidraga till ökad afkastning af jordbruket inom orten. Den genom framlidne Erkebiskopen m. m.
Rörande väckt fråga örn ny delning, etter Hemmantalet at sådana på utmark belägne och vid förut verkställde skiften ej särskildt afsedde Myror, hvarifrån gödningsämnen kunna hämtas. Angående upprättande af en ny LandtmåteriTaxa. N:o 77. ()m inrättande af Gåstgifverier på Wermdön i Stockholms Lån. I anledning af väckt fråga om återupprättande af en Trivialskola i Kongelf. N:o 79, Rörande yrkad inskränkning i Pastorers rösträttighet vid val till Kyrkobetjent^. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 5 dennes linder N:o i.Ö2 afgifne, samt d 5 dennes förmiddagen på bordet I agde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, vid Utskottets den i58 Den 12 Muii j. m. 21 sistledne Mars’ ni eddelte Betänkande, angående beräkningsgrunder för RiksiVlargångs-priset å den under Rikets Embetsoch Tjenstemäns löner inbegripne spannemål ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige frenne Riks-Stånden gilladt, för dess del dervid låta bero. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde’anmärkningar, StatsUtskottets den 5 dennes under N;o j 33 afgifne, samt den 5 derpå följde förmiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående rättighet för Bergsmän, att lösa Kronans Persedeloch TiondeTackjern. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af BevillningsUtskottets den 28 sistledne April under N:o 7 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ytterligare fribrefs-rättighet för Siädernes Magistrater; blef samma Utlåtande, i anledning af de af Herr Ehrenborgh, Casper, dervid gjorde anmärkningar, till BevillningsUtskottet återremitt^radt.
Det var en stor, muskulös karl; han bar hufvudet högt – litet tillbaka – medan han satt och gungade på stolen. Det askblonda håret var tjockt och tätt klippt intill hufvudet, så att bottnen syntes. Ögonen voro gråblå, skarpa och lågo djupt inne under den framskjutande pannan; – ett par långa, ljusa, nästan hvita mustacher. Det var i trädgården vid Hôtel des trois Couronnes i Vevey. De talade båda nordens språk. »Blaserad», upprepade hon långsamt och utan att vända sig om. »Så måste jag då vara född blasée – hon accentuerade lätt det franska ordet – ty jag är ju icke gammal och jag har hvarken lefvat eller njutit mer än andra.» »Ja, jag börjar nästan tro det också – ni är född blaserad.» Hon teg och slog nervöst solfjädern upp och ned mot muren. Så skrattade hon – litet tvunget – och vände sig emot honom med en lätt axelryckning. »Alors – que faire? Han såg på henne – sjukligt blek midt i solen, mörka ringar kring de brunblå ögonen. Det föll honom plötsligt in, att hon hade samma blick, som man annars blott ser hos rouéer – slapp och underligt svårmodig, men tjusande. Han steg upp och gick fram till henne. »Medgif det bara – det, som jag nyss sade. Att ni t. ex. aldrig är road af era jemnårigas sällskap och nöjen. Jag såg sjelf, huru ni vantrifdes i går afton med de der vänliga och söta tyska flickorna. Och ibland – tror ni kanske icke, att jag har sett det? – ibland när ni sitter för er sjelf Er blick kan bli så trött – slapp – och ert leende så trånande sorgset Man kunde nästan tro, att »Hvad att?» »Ingenting. Jag har visst redan sagt för mycket.» De tego båda några minuter. Hon såg ned och flyttade nervöst tåspetsen fram och åter på marken. Så sade hon hastigt – lidelsefullt – som om orden bröto sig fram: »Nåväl, ni har rätt. Jag medger det.
— Nå väl, hvart tog han vägen? — Gud vet. Han reste med lorden till Italien och återkom icke hit till Aukwoodhouse, jag såg honom endast en helt kort tid, innan de reste. Jag tror, att han stannade i London och gifte sig der. — Och är nu död — sade jag halfhögt, ihågkommande hans enka och hans styfdotter miss Esmeralda, till hvars dansanta assembléer jag blef inbjuden. — Ja, jag tror väl, att jag hört, det han är död. Den enda, som ännu är qvar här vid herrgården, är gamla Mary David i grindstugan. — Mary David, lord Percys amma? — utropade jag glad och förvånad, att jag icke förr tänkt på att söka upplysningar i grindstugan, hvilken spelade en så stor rol i Agnes Mertons berättelse. — Åh sir, ni känner henne? — sade hushållerskan förvånad. — Jag känner henne icke, men jag har hört talas om henne. — Af hvem då sir, om jag får fråga? — Af en person, som uppfostrat mig, som länge tillhört familjen här, och som nu är död. — Och det är derför ni så gerna vill höra talas om alla gamla förhållanden här? — Just derför mrs Banks. Jag älskar denna familj, som nu nästan är utdöd, och interesserar mig så lifligt för allt, som angår den, att den minsta underrättelse derom är mig dyrbar. Hushållerskan betraktade mig noga, men den rörelse, med hvilken jag uttalade dessa ord, tycktes öfvertyga henne om sanningen deraf. Hon teg en stund och tycktes öfverlägga inom sig, under det hon ifrigt fläktade bort de ständigt återkommande flugorna, som glansen af hennes feta näsa förmodligen lockade, och sade slutligen: — Ja, om det är så, att ni liksom tillhör familjen, då bör ni gå ned till gamla Mary, det är hennes glädje att få tala om lord Percy och allt sedan den tiden. Hon är enka sedan många år och bor qvar hos sin systerdotter och hennes man, som nu vaktar grindarne, men här är då fasligt varmt, och de välsignade flugorna äta alldeles upp en stackare — fortfor gumman förargad och steg upp.
Stadgandet om bolagets forum domicilii, beroende af den ort, der bolagets styrelse har sitt säte, synes lämpligen böra föras under denna § i ett sednare moment af denna lydelse: den ort vare ock för bolagets hemvist att anse. Derigenom vore hänvisning lemnad till 1 mom. i i § af 10 kap. Rättegångsbalken och all tvekan om vidden af lagbudet undanröjd. 1 mom. i 13 § af förslaget korinne, med anledning häraf, att hit öfverflyttas. §§ 5 och 6. Då förutsättas må, att Konungens sanktion å bolagS-ordning ej ifråga» kommer i andra fall, än om bolagets verksamhet är af vidsträckt beskaffenhet, för det allmänna bästa, förtjenar att befordras eller endast genom flere och större spridda krafters förening kan tillvägabringas, synes det vara af synnerlig vigt, så väl för det allmänna, som för hvarje delegare i bolaget och dem, med hvilka bolaget kan komma i rättsförhållanden, att bolags-ordningen bestämmer icke allenast tiden, när de medel eller aktiebolag, genom hvilkas användande denna verksamhet skall fullständigt komma i utöfning, böra för detta ändamål vara tillgängliga, utan ock att säkerhet ställes, så väl för uppfyllandet häraf, som äfven för den skada, hvilken uppkommer genom de påräknade medlens uteblifvande och följaktligen det föresätta resultatet fördröjes eller helt och hållet uteblifver. Enär å ena sidan, lagen garanterar hvarje delegare i bolaget att icke, utom i vissa bestämda fall, utöfver aktiebeloppet, ansvara för bolagets skulder; bör, å andra sidan, denna, i full motsvarighet härtill, lemna garanti, att detta belopp oförminskadt är för det afsedda ändamålet disponibelt på de tider, hvartill han, genom inträde i bolaget, sig förbundit. § ’• Föreslogs följande förändrade redaktion: För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen inne* fatta föreskrift, huruvida den, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit delegares rättsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bo» 28 Kong/. Maj.-Is Nåd.
Konungen målto af 3:dje hufvudtitelns besparingar anslå ett arfvode för utöfningen af presidents-embetet i Krigs-coll:m — det lärer Utsk. utan tvifvel säga Just.ombudsmannen; och då får jag, tids nog veta det af honom Emedlertid får min gissnings*, förmåga hvila sig i det hänseendet; och lion behöfver det 36 Den i Juli f. m. ock, för att söka utgrunda, huruledes jag genom samma rådslag kunnat motverka Rikets sannskyldiga nytta, och således, på denna af Utsk. uttryckligen åberopade grund, ådraga mig tillämpning jemväl af 107 §:n, hvarom nu öfverlägges. Följande omständigheter förekomma i detta mål: Tillförordnade Presidenten i Krigs-eoll:m hade blifvit förflyttad till Öfverståth.-embetets utöfning. Generalen af Melin, sorn, enligt gällande föreskrifter, borde föra ordet, förmälte sig icke kunna, under en lägre tid, förena nyssnämnda åliggande med chefskapet för Ingeniör-corpsen. Generaladjutanten för arméen hemställde, huruvida K. M. funne för godt förordna någon annan generalsperson, emot det arfvode K. M. täcktes bestämma, att förestå presidentembetet, intilldess det af den förstnämnda återtoges. Jag instämde i de öfrige rådgifvarnes tillstyrkande, att General-majoren Peyron måtte tills vidare förordnas emot 2000 rtdrs årligt arfvode. Här fanns icke annat val, än att antingen förordna en president med eller utan arfvode, eller ock att lemna embetet obesatt. Det sistnämnda alternativet kunde jag icke välja, emedan jag anser cojlegium väl behöfva en president. Äfven om jag varit af motsatt tanke, skulle jag hafva funnit mig oberättigad att afstyrka återbesättandet, så länge lieg.Ftn förutsätter embetets tillvaro, och förordnar dess innehafvare till ledamoten i den Riksrätt, som nu skall dömma mig.
Måhända – om några år, när hon verkligen vore så trött hon nu sade sig – måhända skulle hon då åter, såsom nu, besöka sin dal, med Gösta vid sin sida – med Gösta frisk såsom fordom och glad – så mycket man kan vara, sedan man förlorat sin egentliga glädje. Frun kände sig lycklig af denna aning. Gertrud med tillbehör syntes ej mer till, när de återkommo till stora Eken. Men Frun hade varit för trött att icke nu hvila sig under den – på nya soffan. Ett stycke ifrån Frun på ett litet säte vid trädets fot, satte sig Gösta. Man kunde se på solen, att klockan gick till sex. Då började blifva som skönast alltid i dalen. En stund fröjdade sig Frun deråt. När hon, efter Gösta ändå nödvändigt, långt innan solen gick ner, skulle vara i sina rum, ville gå, bad Gösta henne så bevekligt att stadna ännu ett litet ögonblick. O att Frun åtminstone då varit så, så ogin som den beskedliga Gertrud – men ack! hon var det ju aldrig. Åt Göstas bön kunde man ej undra. Frun tyckte sjelf sig aldrig ha sett skönare afton. Hittils språksammare än vanligt, försjönko de nu begge i tystnad. Gösta såg åt sjön, som redan höll på att högtidskläda sig för solens aftonvisit. Frun såg emellanåt på Gösta. Kanske – tänkte hon sedan framdeles – var det blott solstrålarna, som med helsans rodnad öfvergöto Göstas annars så bleka kinder. Kanske hade synen låtit villa sig af allt annat godt och härligt som stunden erbjöd – men säkert vore att i Fruns ögon Gösta nästan frisk såg ut sjelfva den djupa själsmärtan röjde sig ju endast af några få drag på hans panna, kring hans mun, de der alltid så beställsamt förråda hvad inom en bor Visserligen hade Gösta mycket lidit, men Frun skulle kanske ändå få behålla honom. Fru Wahls ögon fylldes af tårar. De torkades oförmärkt bort. Hon började tänka på Elin. Om Elin nu suttit hos Gösta och sett utåt sjön – de hade varit lyckliga då. Men, måhända är hon nu i detta ögonblick hos sin älskling, ingjuter i hans hjerta ”lefnadslust och mod och hopp.”
ByggningaBalken ifrån den grundsatsen, att hufvudfrågorne i Egodelningsniål skola genom Majoritetens beslut afgöras; och denna Lag liar icke genom Konungens och Rikets Ständers beslut undergått annan ändring, än att vid 1^56 års Riksdag förordnades och genom Kongl. Förordningen af den 5 April kungjordes, att den egde vitsord, som ville dela i Storskifte, hvarigenom Lagens stadgande örn egors läggande efter Solskifte blef upphäfvet. Utan afsigt, ntt för nära träda Konungens höga rätt, att med Dess Högste Domstol åter* bryta Dom, som vunnit laga kraft, framställer jag min oförgripliga mening, att denna rättighet, som i XXXI Gap. RättegångsBalkeu är stadgad för de serskilta fall, då ansökning derom göres, ej utan Rikets Ständers medverkan må utsträckas till en så beskaffad lagstiftningsåtgärd, som uti i Cap. 3 §. af SkiftesStadgan blifvit vidtagen. Hvad som i den delen varit stadgadt genom EnskiftesFörfattningarna afåren i8o3och 1807, i en lid då gränsorne imellan de Civilaoch Ekonomiska Lagsliftningsmagterne icke voro noga bestämde, åtminstone icke bevakade, lärer nu mera, sedan desse Författningar blifvit upphäfne, icke kunna till en gällande ny Lag öfverföras i annan ordning än den, som af 87 §. RcgeriugsFor - 38^ Den 6 April e. m. men är bestämd. Enär sådant icke skett, får jag härmed föreslå, att 2 och 3 §§. af 1 Cap. må erhålla följande lydelse: 2 §. Är jord A landet oskiftad , eller i tegskifte lagd, och mil delegare laga skifte derå erhålla; håfve der vitsord till. 3 §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 4 Februari f. m. 301 ligger just det största missledande sektmakeri oell det vådligaste samt ”för all sedlighet mest undergräfvande” som finnes.
N:o 12 uppförda, classen , som utgöra för Stockholm och Götheborg 14, för städerna af första classen 12, för städerna af andra classen 10, för städerna af tredje classen g, för städerna af fjerde classen 9, och för städerna af femte classen 8, skola tilläggas för de särskilda classernas städer ytterligare en minimi-class, med ett belopp af 2 r:dr mindre än hvarje nuvar. minsta dass, hvarigenom för Stockholm - Don 7 November e. tu. aoi liolm och Götheborg bestämmes en femtonde dass, med en taxalions-summa af ti r:dr, för städerna af första classen en trettonde dass, med en summa af 8 r:dr, för städerna af andra classen en elfte dass, med en summa af 6 r:dr, för städerna af tredje classen en tionde dass, nied en summa af 5 r:dr, för städerna af fjerde dassen en tionde dass, med en summa af 4 frdr, i följd hvaraf utlåt. JNT:o 27 i denna del var bifallet och för städerna af femte dassen en nionde dass, med en summa af 2 r:dr; 3:o från BondeSt. af den 17 October, om föreläggande till Allm. Besvärsoch Ekon.Ulsk. att inom 8 dagar inkomma med utlåt, öfver Joh. Erikssons och Anders Olssons från Stora Kopparbergs län motioner rörrde kolböter för bristande leverance af de s. k. hemmans-ränte-och qvarntullskolen; 4:o från BondeSt. af den 4 dennes, om förnyande af B. St:s vid sista riksdag till K. M. framställda lind. begäran, det mätte, vid återbesättande af lediga tjeiister inom Postoch Tullverken, K.
För öfrigt bar, då rättelsen genast blifvit gjord , vanliga expeditionssättet varit, att rättelsen blifvit skrifven på löparen, som afgår till de öfriga Stånden, med secreterarens intyg, att rättelsen af Ståndet blifvit beslutad. Hr Silfverhjelm: Genom min framställning i detta ämne åsyftade jag endast att vinna tid, emedan jag ansåg detta hufvudsakligare än rättelsen af de mindre felaktigheter, Utsk:s förslag innehåller. Kan denna tid vinnas på ett annat sätt, nemi. så, att R. o. Ad. utan återremiss beslutar redactionsföranöring i öfverensstämmelse med hvad H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt samt Gr:na Frölich oell Horn begärt, så har jag ingenting deremot, emedan jag är öfvertygad, att de öfriga Stånden ej skola motsätta sig att gå in på det af R o. Ad. sålunda förändrade förslaget; men jag begär såsom ett vilkor, att denna expedition genast på f. m. kommer de öfriga Stånden tillhanda, ty om det ieke sker, kan denna rättelse förorsaka måhända 5 eller 6 dagars uppehåll för den und. skrifvelsens expedierande till K. M. Frih. Boye: I anledn. af den, såsom jag tror, ganska riktiga anmärkning, som blifvit gjord vid ordet ställen, skulle jag hemställa, om icke ändamålet med anmärkningen uppfylldes derigenom, att ordet ställen utbyttes emot samhällen. I öfrigt får jag i afseende på den siste värde talarens yttrande förklara min öfvertygelse vara den, att BondeSt. ej lärer med likgiltighet anse, att de modificationer, BondeSt. beslutat, skulle uteslutas. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I afseende på den redactionsförändring, som af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt blifvit föreslagen, delar jag fullkomligt den öfvertygelse, att den är lämplig och behöflig, på det R. St. och R. o. Ad., som nu först kommer att lemna sitt yttrande, hvilket sedan meddelas de öfriga Stånden, må begagna verkligt Svenska och riktiga uttryck.