Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nino kom ut på en af balkongerna. »Eh, Nino!» sade Falco och skrattade. »Du har lurat pengar af kyrkoherden?» — »Vet du det redan?» sade Nino. »Jag ämnade just berätta det för dig.» Nu blef Falco strängare. »Nino,» sade han, »kyrkoherden är min vän, och han tror nu, att jag velat plundra honom. Du har handlat mycket illa. I ett nu satte han bössan till ögat och sköt ned Nino. Och då han gjort det, vände han sig till don Giovanni, som var nära att falla från åsnan af skräck. »Se nu, Högvördighet, att jag ej hade någon del i Ninos anslag emot er!» Och detta hände för tjugu år sedan, då Falco ej hade varit röfvare i mera än fem år. »Skulle Falco skona järnvägen,» säger man, då man berättar detta, »då han ej skonade sin egen bror?» Man påminner sig ännu något annat. Efter Ninos mord fick Falco en vendetta öfver sig. Ninos hustru blef så skräckslagen, då hon fann sin man död, att hon blef lam i halfva kroppen och ej mer kunde gå. Men vid fönstret i den gamla stugan tog hon sin plats. Där har hon suttit i tjugu år med bössan bredvid sig och väntat på Falco. Och för henne har den store röfvaren varit rädd. På tjugu år har han ej gått förbi sitt fädernehem. Den kvinnan har ej svikit sin post. Aldrig gick någon fram till kyrkan San Pasquale, utan att han såg hennes hämndgiriga ögon lysa bakom rutan. Hvem såg henne sofva, hvem såg henne arbeta? Hon kunde ej göra annat än vänta sin mans mördare. Då man hör detta, blir man än mera rädd. Falco har lyckan med sig, tänker man. Den kvinnan, som vill döda honom, kan ej röra sig från sin plats. Han har lycka med sig. Han skall också lyckas förstöra järnvägen. Lyckan har aldrig svikit Falco. Karabiniererna hafva jagat honom, men aldrig kunnat gripa honom. Karabiniererna hafva fruktat Falco mer, än Falco fruktat karabiniererna. Man berättar historien om en ung karabinierlöjtnant, som en gång jagade Falco.
Månn ' tro skrämde mig! » stammade hon med svag röst. det är med afsikt eller af misstag, som hon » Pappa har rest. Han fick telegram och tagit in det här. » måste resa med båten i natt, utan att säga Först kunde jag inte fatta, att Sigrid var adjö till mig. » Hon stoppade brefvet i ficdöd, jag ville inte tro det, ehuru jag såg kan och reste sig från soffan. » Jag mår henne ligga hvit och kall på sin bädd. Men litet illa, men det går nog snart öfver, bry så fick jag se fadrens bref, som de hittat er inte om mig, » bad hon. bredvid henne, och då förstod jag alltsamKamraterna skingrades, ty gymnastiken mans. Brefvet var suddigt och otydligt, troskulle börja, och jag blef ensam kvar hos ligtvis vätt af hennes tårar, men jag hade j u sett hans stil förut och läste den obehindradt. Sigrid. » Skaffa mig en droska, så jag får fara » Mitt älskade barn, » stod det, » förlåt din hem. Och kom till mig i eftermiddag, om stackars far, att han gör dig sorg, men när du kan, » bad hon, i det hon gaf mig en du får detta, är jag ej mer bland de lefvanhäftig omfamning. » Nej, du skall inte följa des antal. Jag reser med finska båten i natt; mig, nu vill jag helst vara ensam. Tack innan nästa morgon gryr, har jag skjutit mig for du alltid varit så snäll mot mig! » en kula för pannan. Det är bäst så, jag som dröjt så länge, att han stått och somnat, men mig föreföll det, som detta varit förställning. Sedan var han glad, ja, riktigt uppsluppen hela kvällen. Han och Sigrid skämtade som ett par barn, det var rörande att se, hur hon riktigt strålade af ömhet, och hur hon skrattade och njöt af de kvickheter, ibland ganska tarfliga, som han slog omkring sig med. V i superade hos Berns. När kyparen kom in med champagne, blef Sigrid öfverlycklig. Hennes ansikte var likblekt och läpparna blå, men hon gick med stadiga steg utför trapporna.
Papperet var iinder skrifningen i liflig rörelse. Den högra handen med peiinaii stod jämförelsevis stilla, men den venstra handen vred och .vände papperet, alltefter som slangar ocli krokar så fordrade. Det föreföll ' niig öfver all beskrifning konstigt. D a lian inarkte det lefvande intresse, livarmed vi betraktade lians kalligrafiska fardigliet, for ett småleende öfver skrifvarens dystra drag. Svagt var det visserligen, men det var dock det första blida uttryck jag. märkt hos någon inan af deii tatariska typ.en. Redan hade jag varit ett par inånader i Tiflis samt ofta besökt tatarstaden, inen aldrig hade jag hos dess invånare sett andra uttryck a n dat dystra eller det hotfiilla. Denna skrifvare inåtte ha varit i en lika ovanlig som mild Sinnesstämning, t y lian gick så lhiigt i välvilja, att han för a t t roa oss lyfte p i duken och skämtsamt visade, livad han hade under pallen. Det var en stor svart katt, soin satt och vegeterade med halfsliitna ögon. Efter detta prutade jag af ytterligare tio procent p&amp; respekten, Ilvarefter vi blefvo så modiga, a t t vi började tala med en helt Zing inan, soni stod i närlieteii. H a n kunde ryska och g a f oss beredvilligt de önskade upplysningarna. Bast det var, hörde vi uppifrån luften en egendomlig, entonig, nästan kln,&amp;nde sång. Det vdr Muezain, som från minaretens balustrad påminde de troende oiii a t t nu var iniddagstinimens bönestund kominen, nu skiille de vända sina tankar från det jordiska till alltinga upphof. DO, store Giidw, sjöng lian. » Det, finnes ingen annan Gud an Gud, och Muhammed a r Guds profet. Kommen lill bönen! 0, I alle, som hoppens på Guds barmhärtighet, kommen och förrätten bönens goda garning! i8 8 Fr %n alla kanter strömmade männen till moskden.
Skattskrifne af Mankön . , J ♦ ♦ ♦ 570 af Qvinkön 659 Skattfrie af Mankön * ♦ * , * ' , V!' ♦ ♦ . ♦ . 321 af Qvinkön ♦ 360 1,910. eller tillsammans . f ♦ . 110,858 personer, som utgör hela Länets folkmängd, hvilken sedan år 1837, dåden uppgick till 107,878, således blifvit ökad med 2,980. Tillökningen uti folkmängden i Länet utgjorde under åren 1822 till och med 1827 7,110 1828 1837 -. 4,707 och 1838 1842 2,980; hvaraf visar sig, att, ehuru Länets folkmängd under sednast förflutna tjugu år ökats med 19,798 personer, har likväl folkmängdens tillväxt progressivt aftagit, hvartill, då härjande farsoter under denna tidrymd icke inträffat, och missväx terne ej eller vantså talrika alt orsaken dertill hör allenast deruti sökas, icke någon annan anledning förefinnes, än att i samma förhållande, som folkmängden förut blifvit Ökad, tillfällen till nya bosättningar och medel till bergning minskats. Ånmärkningsvärdt är, att folkmängdens tillväxt är minst uti norra Helsinglands fögderi, der den under förflutna qvinqvennium uppgår till allenast 808 personer, ehuru detta fögderi är till arealen vida större än de tvenne öfrige; hvaraf vill synas, att tillfällen till arbetsförtjenst är derstädes mindre än uti de öfrige fögderierna. Antalet af de hushåll, som bebo från hemmanen afsöndrad jord är inom de flesta socknar större än de, som bebo sjelfva hemmanen, och dessa hafva sin bergning hufvudsakligen genom arbete hos hemmansägarne. Tillgång på arbetare saknas derigenom i allmänhet icke, men är dock mindre efter goda än efter svaga skördar. För ett dagsverke af en mansperson betalas vanligen 24 a 32 sk. Banko, och för ett af en qvinna en tredjedel mindre.
Dtftrelfen eder £anbteringen, få terå afräfnaS. §. 10. gftr ångfartyg betalas »emtffning efter gern för £unbrabef of bebättna infomjlen, inberdPnat SäfletalS.afgiften, men fftr reflaurationen etter näringen utgöres ©Fatt efter te bärmit i aamänbet gdaantegrunter. §. 11. spå SaperingSmännen aflena beror profningen af te ©FottjFpItigeS uppgifter, ©e fFola terfftre omilforligen niet flrängajie rdttmifa, efter et od) fammete, prftfma tern, famt bejlänima b^arje ©FattjFpltigé afgift. Staa nftbtga upplpSningar jTola fftr betta dntamål noggrant fofas, utjTeppningen, tmporten, ffeppSfarfen, afjldmplingen, banbelsrftrelfen hi. ni., tagas i betraftanbe; äfmenfoni, jemte allt betta, enfpnbartpppigare lefnatsFofinab, mit betftmanbet af infomflerneS belopp, jFafl tjena XarertngSmännen tia mägletning. ©e äga tebutom, att, få mitt te ©FaftfFplbigeS uppgifter bafma något fammanbang niet g>ublique 2BerFs befattning, omägerligen af tern untfå te upplpSningar, forn Funna erfortraS. ©fulle, efter inl)äm. tanbe teraf, någon anletning mara tid tmifmeismål om riftigbeten, an. lingen af fjelfma uppgiften, eller af te gjerte aftragen, åge Ja.veringS* männen att fpecifique uppgifter i bägge Pelarne ten ©FattjTpltige affortra. (a) 10 Sitt. II. §♦ 12. §. 12.
Förordningen den 10 Juni 1841, motsvarat böter af 59 daler silfvermynt, utgörande sammanlagda beloppet af det stulnas värde, beräknadt i fullt tal till 32 daler, jemte 27 daler för inbrottet, eller 16 dagar samt följaktligen den utaf Häradsrätten vid straffbestämmelsen antagna grund, hvarefter den sakfällde fått sina berörde förbrytelser med 19 dagars sådant fängelse umgälla, vore origtig; likväl och som, med afseende å hvad Domhafvanden till försvar för sitt i nyssberörde hänseende anmärkta förfarande andragit, häradsrättens ifrågakomne domslut ej vöre att anse såsom af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd tillkommet, funne Kongl. Hofrätten hvad i omförmälte måtto blifvit Domhafvanden till last tordt icke vara af beskaffenhet, att ansvar eller ersättningsskyldighet derföre kunde honom ådömas. Detta utslag har jag funnit mig skyldig att genom underdåniga besvär draga under nådig pröfning, dervid jag yttrat, att det ifrågavarande felet, ofta förut åtaladt och då aldrig, mig vetterligen, lémnadt utan ansvarspåföljd, för ingen del syntes mig urskuldadt genom Domhafvanderis förklaring, den der icke stödde sig på någon giltigare grund, än ett förmenande, att de nio par spö, hvarmed före år 1841 inbrott första gången bestraffades, icke skulle till sin fulla stränghet motsvaras af fängelse vid vatten och bröd, om ej detta utginge till det fulla dagatal, som svarade mot spöstraffet, när detta ensamt till vatten och bröd förvandlas. Men detta förmenande syntes mig icke stå tillsammans med ett klart begrepp om grunden för den i 1841 års nådiga förordning uppgjorda tariff, hvarigenom den i allmänna lagen stadgade gradation för fängelsetiden vid vatten och bröd, i förhållande till böter, blifvit i detalj utförd.
Säljaren har således alllid alt bevisa sin åtkomst genom handlingar, och han har derigenom tillräcklig latitud. Skulle nu åter detta förändras, på sätt Lagutskottet föreslagit, till den enkla meningen, att åtkomsten skall styrkas, så kan jag ej annat än förena mig i den anmärkning, som Motionairen gjort i Utskottet, att ett högst vådligt utrymme derigenom skulle lemnäs för Domares godtycke, att, med förbiseende af lagens bud i i Gap. i och 2 §§. Jordabalken, om hvilka laga fång å fast egendom äro, och huru afhandlingar derom skola vara upprättade, antaga skiljaktiga systemer för åtkomstens styrkande. Det kunde hända, att en mindre noggrann Domare ej fästade särdeles vigt vid åtkomst-handlingarnes företeende, utan nöjde sig med en enklare och beqvämare bevisning. Någon olägenhet har ej förorsakats af i8o5 års förklaring. Hvarföre då borttaga ett lagbud, som ej åstadkommit någon skada, och antaga ett annat, som erfarenheten före i8o5 visat kunna alstra rättegångar och olägenheter? — Utskottet har ej gjort något afseende på hvad Motionairen yttrat, utan snarare förvandlat det till laghud, som han velat förekomma. Jag anser i8o5 års Förklaring va - Den g Februarii f. m. 9 ra så nödig och så Har, att ingen återvemiss behöfves, utan anhåller att Ridderskapet och Adeln helt enkelt ville afslå förslaget, och bibehålla det gamla såsom nyttigt. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: I anledning af de anmärkningar, hvilka blifvit gjorde af Herr Ribbing och Herr Tham, torde det tillåtas mig, såsom Ledamot af Lagutskottet, att upplysa, det Utskottet tagit i noga öfvervägande de skäl för och emot, som blifvit yttrade i afseende på Förklaringen den i4 Maji i8o5. Jag torde få fästa uppmärksamheten derpå, att Lagutskottet för ingen del ingått i pröfning af de många förträffliga stadganden, i8o5 års förklaring innehåller. Utskottet har endast fästat sig vid slutet deraf, hvilket stadgar, att de handlingar, som styrka åtkomsten, skola ovilkorligen uppvisas.
NAgon s o n helst teoretisk liirolrurs finnes nj, och studiet af anatomi och fysiologi 1ar viil svhligen lrunna inforas i klostern. Dessa klostersystrw k o oftn myclret hangifna och sjdfuppofiande, ocksb % - I det ej mot clem personligen missnojet rilrtas, utaa mot den uppfostran do erhblla, hvillren ej ger den1 tillriicklig ntbildning, samt, annu mer mot de ordsnsregler, hvillra bindande och hindrande inv.erka pb deres liimplighet sbsom sjnkskWerslror. En ~religieuses Br n&amp;mligcn alltid i fovstn 7mnd numa, i den awh.a sjukskoterska, litrnrima, eller hvad annat blifvit h e m e anvisnt, och ined Dnunua, inenas hiirvidlag en miinniska, soln med ett heligt lofte forpliktigat sig att satta lydnaden inot sina ordensregler och mot sina andliga formans bef a h i n g a r fra~nfor nlls andra h8nsyn i viiilden, framf or plikten mot sina pakienter, mot ldmren, ja Bfven frnmfor sin egen ofvertygelse och samvetets rost om dessa skulle rilka i strid.
1 båda fallen äligge: det Konungens Befallningshafvande , sedan behörig anmälan hos honom blifvit gjord, att genast, eller med först omgående post, derom undersätta Ilof-Canzleren. Stockholm den 22 October 1840. Hättelser uti Memorialet Nio 56: Sid. 3, rad. 4, nedifrån, står: sammankommit; läs: sammankommié. r 4> j> 13> uppifrån, står: Styrelsen; läs: Styrelsen. STOCKHOLM, Kongl. Ank. till Exp. XJtsk. den November, kl, 2 e. m. Memorial, i anledning af de frän samtlige Riks-Stånden till Constitutions-Utskottet hänvisade anmärkningar vid Memorialet' JS:o 38. Från samtliga Riks-Stånden hafva till Constiliilions-Ufskottet blifvit hänvisade anmärkningar, gjorda emot Constitutions-Ulskotlels Memorial N:o 38, och såsom Ståndens gemensamma tankar föi klarade. Vid den jemförelse, hvilken Constildtions-Utskottet, sin pligt likmätigt, mellan dessa serskilda anmärkningar anställt, har Utskottet funnit, att, hvad angår ('lågan om Svenska National-representationens fördelning på fy va runi, Ridderskapet och Adeln förklarat denna fördelning höra upphöra; att Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden förklarat, att
Allni. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 16. KT:o 16. i Ankom lill Exp.-Utsk. den 27 Mars kl. 8 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om vissa föreskrifters iakttagande vid permittering af manskap från de värf vade Regementena. Från Hedervärda Bonde-Ståndet liar till detta Utskott blifvit remitteradt ett af Biksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län ingifvet Memorial, deruti lian anfört, att, genom mindre noggrannhet vid permitteringen af manskap från de värfvade Regementena, tillfälle lemnades många af manskapet att sysslolösa stryka omkring på landsbygden, derunder rymnings-brott och hvarjehanda förbrytelser begingos, äfvensom menliga inflytelser på allmogens moralitet från det obchindrade umgänget med dylika personer kunde, såsom en följd, med visshet påräknas; och har Motionairen, till afböjande eller minskning af sådane skadliga tilldragelser, föreslagit det stadgande: att permittering af de värfvade Regementenas manskap hädanefter icke må, under någon förevändning, ega rum, med mindre församlingen, dit permissions-sedel önskas, blifvit börd och till permissions-sökandens inställelse på orten gifvit sitt samtycke, eller ock vederbörligen styrkas kan, att sökanden för permissions-tiden erhållit arbetsförtjenst å det ställe, dit han anhåller att få afgå.
Departement undergått granskning, har, uti Nådig Remiss den 23 sisllidne Januarii, KammarRälten erhållit nådig befallning att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers berörde framställning. Till fullgörande af denna Nådiga föreskrift, bar KammarRätten från Öl vei RevisionsDepartementet infordrat de i ämnet nödige upplysningar. De innefattas uti medföljande till Kongl. KammarRätten ställde yttrande af den Revisor, som förrättat granskningen af Stockholms Stora Barnhus HufvudBok för år i833, så väl som uti ÖfverCommissarien Berggrens likaledes bilagde underdåniga utlåtande; och som desamma icke allenast upplysa förhållandet med Revisions-påskriften på berörde HufvudBok, hvilken påskrift nu mera på densamma finnes, utan ock innefattar att Revisionen blifvit fullgjord inom den i 4^ § af Eder Kongl. Maj:ts för KammarRätten år i83i utfärdade Nådiga Instruclion, samt att anmärkningar dervid egt rum; så har KammarRätten för egen del dervid icke annat att tillägga, än att berörde anmärkningar, efter föregången communication med vederbörande, redan äro härstädes sluteligen afgjorde. D ( 26 ) Den Kongl. Remissen återföljer; och KammarRätten framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eder Kongl. Maj:ts underdanigste, tropligtigste tjenare och undersåter J. P. af BILLBERGH. A. G. Osajn gi us. G. G. Uggla. And. Levin. Olof Kjellman. A. P. Sandström. J. W. Fahnehjelm. Stockholm den 10 Mars iS36. C. J. Fahnehjelm.
Otifetö ©tänber göra nåbig framställning om anreifanbe af erforberliga mebel för utfiräcfning af befa unberföfningar öfreer l)ela rifet, på fått i be fielie Gsuropeiffa länber reban eger ruin. 9ti> ©tufme* ©eban ett förflag till nt) ®rufree Dfifetd febnaft förfamlabe ©tänber i nåber meb 41 belabt ocf) af bern t atta mäfenbtligare betar gobfänbt, fjär Äongl. 9ftaj:t låtit utfärba en förnpab ®rttfmes©tabga, Silfen ben l SJicoember 1855 träbt i roerfflättigljet. Sillifa par ftottgl. 9Äaj:t, font belat ben af f uttntäftige i Sern-Jtn^™' fontoret pttrabe od) på attförba flat grnnbabe åfigt, att bet för be fås fallabe jentmräfartte ide more möjligt att Ijob jerneffefter upptäda od) angifma be fel, lemilla göra bent för ferffilba bepof mer etter nttitbre tjenliga etter attbeleé oanmänbbara, ocp att ©mettffa jernfjanbteringen borbo, lifa mål forn atibra inbuftrigrenar, funna umbära bett genom förs fattningarne ont jernmräferiet åfpftabe fontrott titt förefommattbe af tuts berijaltiga probufteré öfmerlemitanbe titt förbrttfiting, funnit lämpligt, att l)toab i affeettbe å jernmräferiet ptttittö marit ftabgabt blefme inffränft titt ttöbiga föreffrifter i affeettbe å jerneffefterö ftäntpling.
Säger icke mythen så, du unga skaldinna? frågade gubben Ammiani Marcellini maka. Julia bejakade frågan. – Antagom, att dessa sexton år betyda sexton århundraden, och låtom oss se, huru detta stämmer Javäl, det passar förvånande bra, ty ungefär så lång är den tid, som förflutit från Trojanska kriget intill nu. Trojanska krigets tidehvarf kan med skäl kallas det, i hvilket Hellas föddes, Hellenerna samlade sig till ett folk, och den hellenska anden antog sin egendomliga pregel. Icke så? – Dina sammanställningar äro ganska skarpsinniga, sade Hermione och betraktade den gamle med ökad uppmärksamhet. – Den blinde och dock så fjerrskådande Teiresias, fortfor den filosofmantlade främlingen – hade förutsagt, att Narkissos skulle blifva olycklig och dö, om han lärde känna sig sjelf. Huru tillämpa detta på vår Narkissos? Erinren J er, unga qvinnor, hvad som stod och kanske ännu står att läsa öfver ingången till den delfiske Apollons tempel? Der stod: KÄNN DIG SJELF! – Den inskriften finnes der ännu, upplyste Hermione ... – Och den inskriften, inföll gubben – var således Hellas’ dödsdom! – Slutsatsen är från din utgångspunkt riktig, sade Hermione, i det en lätt rysning genomilade henne. Julia, Berenike, sjelfva Ismene undgingo icke intrycket af den okändes sist anförda ord. De betraktade honom med förvåning, och Berenike sade tvekande: – Jag ber dig förklara ditt påstående, ty jag begriper det icke. – Efter förmåga vill jag villfara din begäran.
Se Stats-Utskottels Utlåtanden N:ris 71, 158 och 342. — angående ändring i Rikets Ständers beslut i denna fråga. XIV. 3. R. 6. XV. B. lil. A. 114. Afviltrings-Landtmätare i Norrland, angående rättighet till pension för. VI. 644. Se vidare Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 210. Agronomer, om anställande af en sådan för Norrbottens Län. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 62. — om anslag till arfvoden och resekostnader oi. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. Akademien i Upsala och Lund, angående indragning deraf och förflyttning till Stockholm. Se Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotlels Betänkande N:o 45. — i Upsala: förändringar af den ekonomiska förvaltningen derstädes. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollets Betänkande. — Krigs. Se Krigs-Akademien. ( 6 ) Akademien, Musikaliska: om ökadt anslag lill. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 73. — Vitterhets-, Historieoch Antiqvitetsom anslag till. Se StatsUlskottets Utlåtande N:o 160. Akademi-hemman i Skåne: om ändring i sättet för utarrendering af dem. Akademierna, angående en förändrad sammansättning af Taxeringskomiteerna för. Se Bevillnings-Utskottets Belänkanden N:ris 4 och 21. Akademiska Föreningen i Land, om låneunderstöd till. Se StatsUtskoltets Utlåtande N:o 91 och Memorial N:o 199. Alhin, Förste Landtmätare, om gratifikation ål honom för en karta öfver Jemtland. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 179. Alfort, A. F., Med. Doctor, angående pension åt. Se Pension. Allbo härad af Kronobergs Län, om anslag till aflöning åt en Provincial-läkare derstädes. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 73. Allmoge inom vissa trakter af Stora Kopparbergs
Om intechingar deponeras 110s Notariatafdelningen iiiiderrättar Notariatafdeliiiilgeii giildenäreii därom a t t räntoriis å inteckningarna skola till afdelningen inbetalas,. hvarefter de medel, som inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckiiingariie blifva i vederbörlig tid förnyade. On1 en 110s p9delningen deponerad inteckning genom iinderlåteri förnyelse skulle förfalla, ersatter Stockliolins Enskilda Bank därigenom uppkominen skada. Förvnriiigsnfgift: 50 öre för tcr pr 1,000 kronor af deposi-. tionens varde, dock ej under två kronor. iii. riitta tiden att börja med de d hrr liiiknre mycket förordade D: r Lahmanns Reform-Bomullsunder kläder för Herrar, Damer och Barn. s Priskuran ter och kvalitetsprofver lämnas på begäran. Sjuksköterskor med goda betyg öfver genomgångna lärokurser och utöfvad praktisk verksamhet finnas anmälda ii Fredrika-Bremer-Förbundets Byrå, 54 Drottninggatan, 1 tr. Allm. ~~~~~ Annonser för D A G N Y - upptagas a f firnöken Inge601rng Bemrngströmva, 31 Ös fermalmsy., f. d. A ' ug. Magnusson (etablerad 1860) Försäljningslokaler: nedva ootten, en9 &amp; v&amp; och asvs tr. upp STOCKHOLM Största la 1 Observera! G enom direkta förbindelser med iiioch utlandets förnainsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannäinda artiklar biittre och billigare än niigon anI nan och torde en livar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af protver och varor lätt blifva ötverj tygad o111 fördelen att 110s mig fylla sina beliof af dessa f artiklar. Hanna Winge.
Ropades nej. 3:o Utsk.-s, för deri händelse att inbjudningar ne icke skulle antagas, framställde förslug till voterpropos:r. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om någon af LagUtsk:* ledamöter är närvarande, skulle jag anhålla om upplysning, rör.de rätta förståndet utaf den af Etsk. föreslagna nej-propos:n. Det heter nu; ”Vinner nej, anses R. St. och således att contraproposm i enlighet härmed skall i underdånighet framställas. ” Jag kan ej fatta hvad som menas med en contra-propos. framställd till Konungen, eller att man i en voter.propos. skulle slutligen komma ali votera om en contrapropos. och i afseende på hvad? Jag utber mig närmare upplysning härom, i annat fall mäste jag begära återremiss häraf. Frih. Cederström, Jacob: Grundlagen förutsätter, då Ständerne hos Konungen anmäla förslag till ändring i civillagen, men Konungen icke godkänner desamma i sina detaljer, ehuruväl ändringarne på grund af R. St:s framställningar kunna anses behöflige, ait contrapropos. af Konungen lemnäs. Termen i grundlagen är icke densamma vice versa för Ständerne, då de vilja göra ändring uti en Konungens propos. Ordet contrapropos. är således icke rikligt utan bör i stället insättas, att anmälan göres om det slut, hvaruti Stånden i afseende på den ifrågavarande propos. stannat. Gr. Frölich, David: Den af Frih. Palmstjerna gjorda anmärkningen kan visserligen icke underkännas, men den rörer endast redactionen. Ordet proposition har visserligen blifvit en tecknisk term på en framställning, gjord af Konungen, men det kan dock icke nekas, alt lili ordet proposition, brukadt i allmänhet, ligger äfven begreppet om en framställning, gjord ifrån hvilken annan som helsi.