Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen förklarar och tillkännagifver jag härmed, alt intet testamente, förordnande, gåfva, skänk eller någon slags disposition vare sig muntligen eller skriftligen af mig gjord, gifven eller lofvad, anses gällande, kraftägande och ■verkställbar! efter min död, mer än allenast detta, af mig vid sundt godt förstånd och sinnesbruk frivilligen författade och upprättade förestående testamente och förordnande, hvilket i allo bör och skall, såsom min yttersta vilja, till hela sitt innehåll bokstafligen, utan invändningar eller misstydningar, efterlefvas och fullbordas; som allt försäkras och stadfästes med mitt egenhändiga namn och anborna signets undersättjande uti nedanstående , af mig tillkallade vittnens närvaro, hvilket skedde på Retraiten i Eskilstorp den iq November i83q. Anton v o 11 Liewen. (Sigill.) Uppå anmodan af Krigsrådet Hr Frih. Anton von Liewen på Retraiten i Eskilstorp, infunno vi undertecknade oss, hos honom, denna dag och befannt honom vid sundt, godt och redigt förstånd och sinnens bruk otvunget förklara : att förestående, af honom sjelf författade och egenhändigt skrifna testamentariska skrift, som, utom ingressen, innehöll tjugu särskilda punkter, hvilka han sade oss innefatta hans yttersta vilja och beslut, som efter hans död skulle punktvis till hela sitt innehåll i allo efterlefvas och verkställas, på sätt, att någondera af nyssnämnda tjugu stycken punkter ingalunda får uteslutas, rubbas eller förändras, utan böra och skola alla berörde punkter äga full gällande kraft och ver kan och befordras till verkställighet. Vidare kännedom om denna testamentariska skrifts innehåll erhöllo vi icke, än hvad vi härutinnan omnämnt, äfvensom att välbemälde Frih. och Krigsråd anhöll, att vi ville bestyrka meraberörde testamentariska skrift med våra namns undersättande; uti vår näroch öfvervaro försåg Hr Fribtn och Krigsrådet nyssnämnda tastamentariska skrift med ställe, datum, månad och årtal samt sitt egenhändiga namn och anborna sigills undersättjande, hvilket allt af oss under edelig förpligtelse på en gång närvarande vittnen bekräftas.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln godkände den af Grefve Frölich emot detta moment gjorda anmärkning. Ropades Nej, § 7 • 2:0 Såsom följd häraf, skall ock hvar och en vara tillåtet att genom allmänt tryck utgifva alla, i embetsväg, till Domstolar samt Publika verk, Myndigheter och Corporationer inkomna, hos dem handlagda eller från dem utgångna handlingar; bärandes, för detta ändamål, sådana allmänna embetshandlingar icke allenast, emot lösen, i afskrift utlemnas åt hvem det äskar, utan äfven himna, om det ej medför betydande olägenheter, på stället utan lösen af skrifvas, vid ansvar, såsom för tjenstens försummelse, derest, genom publik Tjenstemans åtgärd, utlemnandet eller afskrifningen obehörigen fördröjes eller hindras. Herr Cederschjöld: För att förtydliga den mening, Utskottet velat framställa, får 270 Den 29 Januarii e. ni. jag föreslå följande redactionsförändring. I förslaget står: "såsom följd häraf, skall ock "hvar och en vara tillåtet, att genom all"mänt tryck utgifva alla i embetsväg till ”Domstolar samt Publika Verk, Myndigheter och Corporatiöner inkomna, hos dem ”handlagda, eller från dem utgångna handtingar;” med ordet handlagda menas väl äfven de Protocoll, sorn uti Embetsverken blifvit hällne; men detta skulle möjligen kunna förtydas; jag föreslår derföre, atty med uteslutande af ordet haridlagde, må tilläggas: samt de Protocoll, sorn hos deni blifvit fördei Herr von Hartmansdorff: Herr Cederschjöld har just anmärkt hvad jag ämnat yttra. Jag vill således blott erinia, att i händelse den förändring, han föreslagit, antages, orden: och Protocoll, äfven i senare punkten af momentet måtte tilläggas näst efter ordet embetshandlingar. Grefve frölich:
Man harwid detta tillfälle kastat ögat tillbaka pä forntidens stiftelser och ibland Greklands Republiker trott sig sinna den inrättning, som skulle swara emot afsigten, och som, dä den tillika införde den gradation uti befordringar, det förlängande af utsigter till belöning och anseende, som för Embetsmannen blefwe den förträffligaste uppmuntran och för Samhället den säkraste borgen för desi wälförhällande, skulle tillika göra en sadan Corps, sammansatt af sädane Medlemmar, bade mera skicklig att wara de lagliga formernas bewarare och att försäkra Samhället, att Len ej st nilo sträcka sin åtgärd öfwer föremålet af fin inrättning. Det är uti Atheus Areopag som inan trott sig igenfinna densamma, och dä denna Corps war sammansatt af de Statens Styresmän, som, efter slutad befattning med wärdén af desi Allmänna Arender, utträdt uti rättwisans helgedom och Domare-magtens utöfning, har man wägat hoppas, att Sweriges Högsta Domstol, förwandlad til! en Senat, omgifwen af alla hedrens och oberoendets fördelar, men inskränkt till blott Domarebefattningen, skulle, sammansatt af de Statens högsta civile Embetsman, som utan anmärkning fränträdt Allmänna Arendernes förwaltning eller af de den Lagstiftande Corpsens föiut warande Medlemmar, som genom Medborgares förtroende bliswit twänne gänger inwalde uti desi föresläende och en gäng uti desi Lagstiftande Församling, lika sä wäl igenom sitt förhällande som sin sammansättning swara emot den Greklands Domstol, som ännu, dä Fosterlandet förlorat bade sin frihet och sjelfständighet, igenom sitt uppförande bibehöll sitt anseende.
15 dessa förslag, under åberopande af Kongl. Majlis omförmälda Nådiga beslut, äfvensom att, “vid det förhållande, att de om häst-vakans-spaumåls erläggande slutade kontrakter fortfara vid Lif-regementet för 500 nummer och vid Smålands Kavalleri för samma nummerantal till och med 1871 samt med Östgötha och Vestgötha Kavallerier föi 1000 nummer hvartdera till och med år 1870, äfvensom södra bataljonen vid Bohusläns regemente blifvit på 10 år förändrad till infanteri", någon ytterligare förminskning i kavalleriets styrka ansågs icke kunna föreslås. Utskottet har funnit de sålunda anförde skälen mot minskning af kavalleriet vara fullt giltiga, och då dertill kommer, att, enligt hvad Kongl. Majit i Nåder meddelat, det möjligen kan ifrågakomma, att under nästa vår sälta någon del af arméen på krigsfot, i följd hvaraf någon åtgärd i den föreslagna syftningen synes vid denna riksdag ännu mera, än eljest, betänklig; får Utskottet vördsamligen hemställa, att motionerne, så vidt de afse oförtöfvad verkställighet af den ifrågasatte förändringen till infanteri af Smålands Hussar-regemente och 2 squadroner af Skånska Hussaroch Dragon-regementerne, måtte lemnäs utan afseende. Hvad derefter angar Daniel Danielssons alternativt framställda förslag om Smålands Hussar-regementes afsittande, när de om häst-vakans-spanmåls erläggande för Andra Lif-gtenadier-rcgementet afslutade kontrakter upphöra, hvilket år 1870 intraffar, så anser Utskottet lämpligheten af en sådan åtgärd icke nu kunna bedömas, hvadan Utskottet vördsamligen hemställer, att åtgärd, i anledning af nämnde förslag, för närvarande ej må vidtagas. Stockholm den 20 Januari 1854. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854. Allm. Best.- och Ekon.-U/skol/els Betänkande, N:o 21. 1 N:o 21.
Det skulle också vara besynnerligt, om ridd.-fiscalen kunde efter godtfinnande anställa åtal emot Ridd.Direct:s ledamöter; och jag hemställer, huru belåten Hr v. Hohenhausen sjelf skulle hafva funnit sig, om han, såsom ledamot af Direct-, blifvit tilltalad af ridd.-fiscalen i anledning af en förlust för ridd.cassorna, som kunnat, oaktadt största försigtighet, inträffa. Jag åtminstone skulle finna det i hög grad obarmhertigt att ställa personer till ansvar för åtgärder, dervid de förfarit efter bästa förstånd och samvete. Hr von Hohenhausen: 1 anledn. af den siste talarens yttrande vill jag blott förklara, att jag icke tror mig bestämdt känna, huruvida advocatfiscalen i ett verk kan sjelfmant stalla sina förmän till ansvar; men hvad jag säkert känner, är, att sådant ansvar kan äga rum utan Just.-cancellerens mellankomst. Hvad åter barmhertigheten angår, är jag af det sinnelag, att då pligten är gifven, vill jag hvarken hafva eller taga barmhertighet. Nu är fråga att sätta Direct. i tillfälle att uppfylla sin pligt, att bringa testatorers vilja i verkställighet; och då erfarenheten visat, att 3o,ooo r:dr såsom maximum för namubelåning dertill ej förslår, har jag ansett 5o,ooo r:dr nu böra såsom maximum bestämmas. Jag får tillägga, att jag icke destomindre, lika med Hr Printzenskjöld, anser testatorernas vilja böra hållas i helgd, och att jag således ej åsyftat någon rubbning i de af dem gifna föreskrifter; men deras vilja har i främsta rummet varit, att de anslagna gåfvorna skola utgå, och dessutom utgör adliga Jungfrustiftets fond, öfver hvars förvaltning R. o. Ad. sjelf äger att oinskränkt besluta, nära halfva beloppet af alla cassorna. Hr von Hartmansdorff: Jag vill slutligen blott tillägga en anmärkning.
Herr Grefwen och Landtmarskalken förklarade, at denna Anmärkning singe äfwen liemissen Åtfölja. Föredrogs ä nyo Allmänna Besivärsoch 0ecovomire Utskottets den 24 Mars pa bordet lagda strotocolls-Utdrag af den IO i samma Manad, rörande sa wäl Herr kiirenAisnats Förflag til inrättning af ett Åkerbruks-LolleZmm, som Herr lianne, stams. dels ar allmänna Oecenomiffa Författningar matte blifwa öfwersedde, dels at större och mindre Hushålls-Sällskap öfwer hela Riket mätte inrättas. Bifölls. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 24 Mars pa bordet lagda bckemorial, innehållande UtH rr68 Dm 29 Mars. Utffotttts utlätande öfwer en af Herr (Heson; L6var6z wiv deft Berättelse om Riksgälds-Lonloirels förwaltning gjord anmärkning. Herr carleson, Uävsrö, hade ingifwit ett vismen, som uplästes, sä lydande: Med förundran finner jag af Högloft. StatsUtskottets Betänkande, ar de Ar 1805 samlade Herrar Revisorer känt Hemliga Utskottets Full» mägtige gifna förordnande, ar pä Riksgälds-Lontoirets Orclinaire Stal förflytta dä warande LontMlleuren ScbenberZ. Huru kunde möjligen desse Herrar Revisorer dä förebrä Fullmägtige, at de med mitzhushallning för Merker antagit en främmande Person. Jag hade önskat, ak Stats-Urfforter räckts bestämt yttra sig, om Fullmägtige eller Revisorer sig rätteligen förhållit Uti detta märkwärdiga befordrings-mal. Fragan tyckes wara, böra Kevisorer sä wäl som Fullmägtige ställa sig til efterrättelse de Föreskrifter dem lemnäs af Riksens Ständer eller det Utskott som utöfwar Riksens Ständers Magt.
Föredrogcs ånyo och återsemitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 3 dennes afgifne, samt den 18 derpå följde e ' m. på bordet lagde Betänkanden: N;o 106, I anledning af föreslagne förändring nti examina för inträde i de civile Ämbetsverken. N:o 107, I anledning af väckte frågor, om ett förbättradt Scholväsende uti Landsförsam, lingarne, till Barns fullständigare och tidigare undervisande uti läsa, skrifva och räkna. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades följande StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt den 6 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 181, öfver åtskillige a? Riksens Ständers Revisorer åren 1820 och 1822 framstälde anmårkningspuncter, rörande Allmänna Magazins-Inrättningens förvaltning. N:o 182, I anledning af Riksens Sränders Revisorers anmärkning, angående den till Italien - Fröt. Vtdr. d. 25 Junii 1825. 361 lien år 1321 verkställda export af Korn och Hafra. N:o 201, I anledning af Riksens Ständers Revisorers, år 1822, gjorde anmärkning vid inköpet af Eldqvarnen i Stockholm. N:o 209, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om afskrifning för ett qvantum^Råg, användt till brödbakning åt Hufvudstadens fattige. S. D. e. m.
Hon skapade i inbillningen en verld efter sina egna krafter och hon trodde den verkligen vara sådan, som hon önskade att finna den. Härtill kommer att hon förlorat den kära sysselsättning, hvarvid hon blifvit van, nemligen Roberts uppfostran. Solskenet var borta och Lorden hade dessutom mycket förändrat sig. Stundtals kunde han vara glad, pratsam, tillochmed skämtande och en annan stund åter dystrare än förut. Flere gånger hade han med Lucy begynnt tala om baronet Glithingham, men alltid hos henne funnit en stor motvilja för detta ämne. Lucy förstod så väl att leda samtalet in på andra ämnen, att hennes far, hvars karakter öfvergått till en blandning, af stark vilja och slafviskhet, alltjemt förlorade samtalets tråd och icke vågade börja en öppen strid med sin dotter, men han tröstade sig med, att hans vilja ändock slutligen skulle blifva den segrande. Fru Rush hade yttrat sin önskan att få se Lucy hos sig i New-York, till hvilket förslag Lorden ingenting svarat, men Lucy närde i tysthet hoppet att få se denna dröm förverkligad. Ofta, då hon om aftnarne återvändt till sitt rum, började hon i tankarne lefva sig in uti andra sferer, andra förhållanden. Hon gick hela timmar af och an i rummet; hennes själ fick vingar, hennes tanke liksom genomträngde rymden; der, i det okända fjerran, lefde andra menniskor, der fanns någonting stort att uträtta. I hennes inbillning var hela luften uppfylld af politiska, vetenskapliga, af litterära och stora idéer, de korsade hvarandra, de stridde med hvarann, de omfamnade hvarann. Der är mitt hem, tänkte hon, der finnes för mig det förlofvade landet. Till hvad skulle väl forntiden, historien, skalderna, de stora männen hafva tjenat, om icke till att vidga kretsen för intelligensen, att bilda en verld, till hvilken tanken skall sträfva? Jag vet på hvad min fader syftar han vill gifta mig med Glithingham. Nej, nej, tusen gånger nej! Jag är icke född för att tillbringa mitt lif i den stora verldens trånga kretsar.
Utskottet, som behandlat hela frågan såsom en smaksak, har icke velat stödja myntoch räkne-enheten på viglen, såsom i tvänne sinsemellan olika framställningar blifvit föreslaget, utan ansett densamma icke beroende af någonting annat än ett tillfälligt värdebegrepp, tillstyrker 1 R:dr Rgs till räkne-enhet, emedan sådant skulle bereda allmänheten »en lättnad i öfvergången från det äldre lill det nyare räknesättet.» Men Utskottet alstyrker antagandet af 40 sk. banko till räkne-enhet på den grund, att allmänheten skulle förvilla sig »vid förvandlingen från det nva myntet till det gamla eller tvärtom.» Utskottet, som vitsordar, att Riksdalern »är den å torg och marknader, i bodar och mindre penningeliqvider vanligaste», har icke dragit i betänkande att undanrödja »skillingen», hvilken likväl kan antagas förekomma hundrade gånger för en i jemförelse med Riksdalern uti så beskaffade mindre liqvider. Riksdalern, delad i 100 delar, har icke någon decimal-jemförelse med skillingen förr än vid sjelfva hufvudenheten, som är Tiondedelen deraf är lika med 4 skillingar 9 och f runstvcken rgs, då deremot den föreslagna tiondedelen af 40 skillingar blefve lika med 4 skillingar banko eller 6 skillingar riksgäld , hvilket värdebegrepp jag fortfarande anser så välbekant' för den större allmänheten, att, om detta system antoges, deraf skulle uppkomma en ganska beqväm lägre räkne-enhet. Endast den omständighet, att ett nytt myntstycke å 4 skillingar 9f runstycken måste sättas i omlopp med bibehållande af förutvarande mynt å hela skillingar, fördelade uti 4 styfver, kommer att föranleda så många små förtretligheter, att jag härutinnan motser en anledning (dl ovilja, hvilken icke träffar, såsom med rätta, det sätt, hvarpå decimalsvstemet. tillämpas, utan dess värre den obestridligt förträffliga tiotalsräkningen sjelf.
Men Oxygen hemtade sig först, sprang upp från sin plats och skyndade med öppnad famn mot Aromasia, liksom öfvertygad, att hon genast skulle kasta sig i hans armar. »Du kommer då ändtligen!» utropade han. »Jag har då lyckats tvinga din vilja? Men han häjdade sig och stannade hastigt med ännu utsträckta armar. Aromasia skyndade icke i hans famn. Hon stod stilla och betraktade honom med blickar, hvilkas uttryck Oxygen ej förmådde tolka. »Jag visste icke, att du funnes här,» sade hon med en röst som tycktes något darrande. »Men du har farit den långa vägen hit till Grönskär?» återtog Oxygen och nalkades åter. »Jag har kommit med några vänner för att se det märkvärdiga arbetet,» försäkrade Aromasia, och uttrycket i hennes ord var åter lugnt och fast. »Därför är jag dig tacksam, älskade Aromasia,» utropade Oxygen. »Du har sökt upp mitt enskilda arbetsrum. Huru finner du det? Jag skulle tro, att ej månge ingeniörer och arbetsledare hafva ett så lysande rum.» Han fattade hennes hand, hvilken visserligen något motsträfvigt lades i hans, men dock stannade där. »Jag har ej kommit frivilligt hit,» försäkrade Aromasia, »det vill säga, att jag ingalunda visste hvar ditt arbetsrum vore beläget.» »Icke frivilligt! Nej, jag vet ... Det är dock mer än besynnerligt ... på så långt afstånd! Eller skulle jag hafva lyckats här om dagen redan vid första försöket?» »Hvad menar du?» Hon drog sin hand från honom. Han stirrade än på safirerne och rubinerne, än på den älskade. Ädelstenarnes glans mattades, tyckte han, i jämförelse med hennes skönhetsskimrande drag. »Ack, Aromasia, jag var för ett par dagar sedan i din närhet.» »Hos tant Vera, ja.» »Nej, sedan! Du såg mig icke. Jag var osynlig hos dig.» »Du nästan skrämmer mig, Oxygen.» »Kan en kvinna i vår tid låta skrämma sig? Men jag måste bekänna alt för dig. Jag kan ej längre fortfara på detta sätt. Du måste veta hvad du icke själf hittils anat. Du måste ... nej ...»
1 regeringens beslut af 1861 är detta systym alldeles frångånget, och man kan då med full rätt hafva mycket att anmärka mot en detalj, som under annan kombination var dräglig, ehuru äfven då orättvis. Det har blifvit antydt, att det sätt, hvarpå den medicinska undervisningen ordnades 1861, fått på ett stadium af sin utveckling ett kraftigt understöd af Institutet sjelft, alldenstund 2 af dess lärare gillat detsamma; men detta förordande, hvilket nu är temligen kändt af den publicerade promemorian, var vilkorligt. Man hade frana - 186 Den 14 Mars e. m. ställt blott 2 alternativer att välja på, nemi. interimsförslaget och den utväg, som vidtogs genom 1861 års K. Förf. De båda åsyftade personerna klandrade också i otvetydiga ordalag den skadliga orättvisan i båda förslagen att den theoretiska examen var borttagen från Institutet. För att rätt förstå hvarföre, i Institutets yttrande 1859, intet sades om theoretiska examen, men dess borttagande åter ogillades 1860, bör, utom hvad förut är sagdt, äfven tilläggas följande: 1859 yttrade sig Institutet först af alla hörda auktoriteter; det tolkade komiterades interimsförslag bona fide, såsom det var menadt, utan biafsigter. Kort innan promemorian begärdes och afgafs, hade af en universitetslärare blifvit yttradt, att om examina ordnades enligt komiterades interimsförslag, så skulle undervisningen och examina vid universiteten blifva så omfattande och fullständiga, att lärjungen kunde en timma efter att hafva der genomgått licentiat-examens muntliga förhör, undergå de praktiska profven i Stockholm. Skulle denna förespegling blifva en sanning, och den betydde icke så litet, då den yttrades af en inflytelserik universitetslärare, så måste Institutet komma i en högst obehaglig ställning till de studerande.
Åtankan af struken kappe, eller af en fast tunna, är qvar. Vid sådant förhållande, och då olägenheterna af det mekaniska rågandet hafva varit så länge erkända, principlösheten af ett sådant mätningssätt dessutom i sig sjelf är tydlig, tror jag att mistningen deraf ej skall serdeles öfverklagas. Men missnöje skulle uppstå, som jag tror, om vid det strukna rnätningssättet antalet ökades af de krönta kärl, som hädanefter komma att fordras till uppmätning af de ännu i lång lid oundvikligt förekommande storheterne. Enligt milt förslag behöfs härtill alldeles ej mer än två kärl, efteråt som förut. Tunnan uppmätes med en 6-foting eller Go-kanning och en trekanning; lialftunnan med en trefoling och en i^-k a ilning, halfspannnet med en i§-foting och en ^5-tumming. Sjelfva rnätningssättet lämpar sig således alldeles lika beqvämt ssm förr till alla dessa tre gamla hufvudmått; när större partier ifrågakomma, har man förr brukat undvika det lilla eller fyllnadsmålkärlet genom alt ur beräkningen utesluta hvar g:de Tunna; alldeles detsamma kan här ske med hvar 2irsta sexfoting. Och sjelfva kappens uppmätning, ehuru med flit försvårad, är dock med dessa målkärl möj - 32 Den 14 Augusti f. m. lig; äfven den fordrar blott två krönta kärl, kannan och ^5-tummingen, Jag tror således att, om dessa målkärls kröning blir tillåten, skola inom ganska kort tid de gamla vara utträngda, just derföre att de ej oundvikligen måst bibehållas, så länge som de gamla idéerna. Detta mätningssätt af en tunna om 63 kannor genom 6o+3 i stället för 56+7 eger dessutom en verklig förmon för Lefveranteuren af Spanmål, och således, just med afseende på Naturalpraestationernes mängd för pluraliteten af Svenska medborgare.
Härifrån måste vi i alla fall, och sker det i lust och glädje, är det så mycket bättre. (Alla, utom Bellman, gå in i sidorummet.) Ja, nu har jag ställt till det bra Och till på köpet har jag lofvat Lidner ett möte med den vackra fröken... Han sitter derute, helt lycklig med sin första-Majafton... Gud vet om inte äfven jag känner en viss liten lyftning... Nej, det är bara min fantasi, som är uppeldad. Kunde man få tala vid Sekter Bellman. BELLMAN. VÄRDINNAN (i dörrn). BELLMAN (ensam). GYLLENSTORM. Hjertans gerna... Stig på! Mitt sällskap är derinne. (Visar på sidodörren.) NITTONDE SCENEN. BELLMAN. VÄRDINNAN. Jag har en liten tjenst att utbedja mig i all ödmjukhet. Säg ut hvad det är ... om jag kan, så... Ack, jo! Var så god och läs den här biljetten. Hela verldens förtroenden vända sig till mig i qväll. (Läser:) "Min ljufvaste ros och blomma! Min själ "är förstämd som en sprucken oboë, och längtan drifBELLMAN (för sig). VÄRDINNAN. BELLMAN. VÄRDINNAN. 39 "ver mig till grönan lund, der jag vill träffa min ut"valda vän en stund allena. Hur jag kommer, genom "fönstret eller dörrn, må ödet afgöra. Jag gifver först "signal, uppstämmande ett stycke till din ära, och är "under alla lifvets tonarter, så väl i dur som moll, "din trogne vän Anonymus." Nå hvad säger ni om det der? VÄRDINNAN. BELLMAN. Jo, det är påtagligen från en älskare, som vill träffa sin sköna. Och om ni vore i mitt ställe, skulle ni vägra honom tillträde? Ser ni, det är inte utan att jag inte har mina små aningar om hvem det är. Biljetten är från musikanten till Majken. (Högt) Så-å! Nej, jag skulle ta emot honom, det är ju helt naturligt. Så tycker jag också...
Denna minskning i stats-inkomst skulle ytterligare kunna till någon del uppvägas genom den förhöjda afgift af J tunna spanraål per nummer, som torde böra åläggas de 500 rusthålien vid Smålands grenadierbataljon för deras bibehållande vid förmånen att fortfarande efter 1871 års utgång få erlägga hästvakans-afgift, hvarigenom statsverket bereddes en inkomst af 250 tunnor spanmål, motsvarande i kontant efter ofvan - stående beräkning. R:dr 3,150: då minskningen i inkomst för vakansspanmålen endast blefve 44,100: — S:ma R:dr 47,250: — b) Besparingarna från Vestgöta regementes gamla kavalleristat af indelta räntor, boställs-afkastning m. m Transport 94,500 47,250 Årlig kostnad. 47,250 25,000 72,250 72,250 — 14 Kongl. Maj:ls Nåd. Transport 3 o Utgifter. a) Möteskostnaderna för Vestgöta regemente, såsom kavalleri, beräknas uppgå i medeltal årligen till men härifrån bör afdragas: dels det belopp, hvartill regementets möteskostnader, såsom infanteri, i medeltal uppgått, eller dels den besparing i moteskostnader, som uppstår genom Smålands Husar-regementes förvandling till infanteri, hvilken besparing, enär berörde kostnader nu i medeltal utgöra 32,177: — men efter förändringen endast . 8,600: — således uppgår till hvarefter den tillökade utgiften uti möteskostnader inalles blifver . b) Materielen.