Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öppna bref för Riddare och Ledamöter af Kongl. Nordstjerne-Orden, samt af Kongl. Wasa-Orden 4:o), Utskottets yttrande, i fråga om gjord hemställan att vid bestämmande af afgifterne å Svensk-Norrske-Consulers diplomer m. m., införa stadganden, som icke förnärma Konungariket Norriges rätt, blef, på grund af deremot gjorde anmärkningar, återremitteradt; 5:o), i fråga om 5 och 10 §§ af nu gällande Författning, bifölls den af Utskottet föreslagna förenkling af Författningen i dessa delar, att afgifterne å alla deri förekommande handlingar, som från Kongl. Majlis Canzli expedieras och hvilka nu utgå enligt båda §§, först sammanföras i en §, som till numerloljden skulle blifva den 5, och att derefter alla i 5 § af nu gällande Författning upptagne handlingar, med undantag af de från Kongl. Majlis Canzli utgående, införas i en följande eller 6 §: I öfrigt blef Utskottets förslag, i afseende på 5 §, på grund af deremot gjorde anmärkningar återremitteradt; 6:0), vid 6 och 7 §§ i nu gällande ChartEe-Sigillatae-Förordning, gjordes ock anmärkningar, i följd hvaraf betänkandet i denna del återremitterades; äfvensom Utskottets förslag till ändring af 17 § 4 mom.
« Iduns Modetidn., rnånadsuppt. Redaktör oeh utglfvare: Byrå: Klara Södra Kyrkog. 16,1 tr. A l l m. telef. FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. postRedaktionssekr. : Johanna J. NordUng. helgfri fredag. Lösnummerpris 15 ö r e (lösn:r endast för kompletteringar) 1 Aklleholnq 8:de årg. 70 öre p r n o n p. - r a d. Strömberg. ill det galleri af kvinnobilder, som Idun under årens gång sammanbragt, hugfä- standekvinnlig gärning, alstring, kärlekstjänst, vilja vi i dag foga ett blad af säreget intresse. I radett af mera bemärkta namn, mera framskjutna samhällsplatser, mera lysande lifsmål skall kanske den enkla sagan om det kärfva arbetets dotter synas Hvar daglig och matt. Men så visst som det är sant, att en trogen pliktuppfyllelse — vore det än i sin fiskhandel på samma plats; sommar och vinter, i ur och skur, hade hon under denna långa tid stått Hötorgsallmänheten till tjänst med sjöarnes och hafvets begärliga håfvor, och hos generationer af torgköp an de h usmö d ra r samt våra förnämsta restauranters storkonsumenter hade hon därunder förvärfvat en sällsynt popularitet för sina alltid förstklassiga varor, sin osvikliga rättskaffenshet, sin affärsduglighet och sitt kärnfriska, originella väsen. den anspråkslösaste ställning — är ett lifs högsta berömmelse, och att arbetet mäktigare än något annat adlar sin utöfvare, har den kvinna, som dessa rader röra, själf skrifvit sitt adels bref, hvars rättmä- tighet ingen ädelsinnad skall söka bestrida. Men huru många af alla dessa, som troget och med odelad tillfredsställelse litade till den käcka fiskhancUerskan vid sina torgaffarer, ha väl pä allvar ägnat en tanke åt den omsorg och den hårda möda, som utgjorde villkoren för hennes sträfsamma lif.
Nu ljödo klockorna från den närbelägna kyrkan, och Carolina instörtade. Vi kasta ett täckelse öfver den sorgliga fest, som förestod. Ännu en gång, aftonen före Waldemars afresa, sutto syskonen, kanhända för sista gången, tillsammans i det kära fädernehemmet. De lofvade att ofta skrifva till hvarandra; under loppet af våren skulle Waldemar återkomma, vid hvilket tillfälle bröllopet skulle bestämmas. Ändtligen slog afskedets stund; den kändes djupt smärtande af dem båda, och i medio af Februari återtog vår unge vän den väg han för tre veckor tillbaka under så olika utsigter anträdt. Emellertid skola vi tillse, huru sakerna stå i W–. Nya Bekantskaper och en betänklig Nyhet. Men vet, att äfven flera mindre krafter Bo i vår själ, förnuftet underlägsne! Oxenstjerna. Under loppet af många år hade en redlig och aktad medborgare bott i ett af de stora hörnhusen vid torget i W–. En indrägtig handel och mången vinstgifvande lott, dragen ur den nyckfulla lyckans hand, hade lyftat honom från tarflighetens obemärkta lif till den mest oberoende ställning i samhället; men det händer ofta, att äfven i den rikes och mäktiges bröst klappar ett tomt, glädjefattigt hjerta. Grosshandlaren Billing var ett af de många exemplen härpå. Född af medellösa föräldrar och van att kämpa med fattigdomens många svårigheter, ansågs det för en stor lycka och en i hans lif vigtigt ingripande händelse, då han vid sjutton års ålder erhöll en plats på ett handelskontor i M . Flit och redlighet, i förening med ett godt hufvud och ett anspråkslöst umgängessätt, tillvunno honom så väl sin förmans, som dess familjs välvilja.
Efter här nu blifvit fråga om huru stor summa Stockholms inqvarteringsgifvare årligen erlägga, ehu 10 H. 26 202 D c ii 22 Juli e m. ru betänk, icke derom något innehåller; så får jag äran upplysa, att hvad truppen angår, har för manskapet blifvit betaldt åtta r:dr 5 r:st. i inqvartering och för corporalen io r:dr, lika till dem som haft casern, och dem, som icke liaft casein Sedan inqvarterings-comiteen slutat sina arbeten, föreslogs hos K. M. en iuterimsstat, enligt hvilken artilleriet skulle få 2 r:dr mer än de andra garnisons-reg:tena, och detta bifölls af K. M. för fem år. Jag kan icke förena mig med Gr. Horn om återremiss af detta betänk., derföre att betänk. N:o i blifvit återremitteradt. Den hänvisning, som här göres i en paragraf, kan lika väl erhållas i det återremitterade betänk., om man läser det sådant det nu är. Jag föreslår så mycket hellre bifall till betänk., som, om det snart blefve afgjordt, det kunde vara tid att från K. M. erhålla det förslag, som betänk. upptager, nemi. calcul öfver kostnaden för uppbyggande och underhåll af casern för Svea artilleri-reg:te. Hr Löwenström, Joli. Jacob: Jag vill hafva äran upplysa, då det här varit fråga om den beviljade tolagen till bestridande af inqvarteringskostnaden för Stockholms stad, att icke dessmindre hvarje husägare i Stockholm nu betalar en betydlig årlig afgift till denna inqvartering. Således måste tolagen på intet sätt räcka till att bestrida inqvarteringskostnaden. Hr af Harmens: Det nu ifrågavar. sednare betänk, innehåller en principfråga, som här blifvit tillämpad på ett annat sätt, än uti det förra betänkandet. Denna principfråga angår städernas skyldighet att bekosta servicen.
Denna ersättning benämndes ”emolumentum Serenianuin”, och anslogs sedermera, efter det ett motsvarande belopp blifvit för sagde ändamål af statsmedel anvisadt, genom Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1854 till underhåll för Gymnasii naturalie-sainlingar. 14:o högre elementar-läroverket i Örebro. Ar 1631 den 25 November skänkte Biskop Johannes Budbeckius i Westerås ett skattehemman, benämnd! Eskog till Örebro skola, på det ”skolemästaren dersammastädes, som hemmanet nyttja och dess utlagor uppbära skall, desto flitigare ”sitt ombetrodde kall och embete med ungdomens undervisande mätte kunna uträtta och förestå.” Afkomsten af berörde hemman, upptagen till Etthundratjugu Riksdaler Riksmynt, utgör enligt stat en del af ordinarie rektorslönen. Af Fru A. C. Bobsahm har skolan erhållit tvenne donationer, nemligen dels genom gåfvobref den 24 April 1770 ett kapital af Sextusen daler kopparmynt, med föreskrift, att räntan af Ett tusen daler skulle användas till tvänne stipendier, samt räntan af Femtusen daler ”tilldelas de uti lista, 2:dra och 3:dje klasserna varande ”collega, som hafva minsta indelningen”, med Etthundra daler till hvardera, ”såsom ”någon tillökning i deras knappa löner, och uppmuntran, att de må med sa myc”ket större sorgfällighet, ömhet och nit vårda och undervisa sina disciplar;” och dels genom testamente af den 11 December 1772 en tredjedel af hennes, efter vissa 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrif'veise .M 77. föreskrifna utbetalningar, återstående qvarlåtenskap, hvilken gäfva jemväl skulle användas till någon förbättring uti lönen för kollegerna uti Irsta, 2:dra och 3:dje klasserna. Nämnde tredjedel uppgick till Tretiotre Riksdaler Sexton skillingar Banko, hvilket belopp sedermera förblifvit oförändradt.
Jag är äfven Öfvertygad, att allmänheten ej skulle undandraga sig afgiften för anläggandet af dessa större fattigoch arbelsinrättn:r, då derigenom man skulle befrias ifrån det tiggeri, hvarmed man ofta besväras; de fattigaf - Den 9 September f. m. ao3 gifter, sorn nu inom communerna utgifvas, skulle förminskas, och man kunde emotse, att det uppväxande slägte, som nu under kringgående med tiggande sig uppehåller, skulle få en uppfostran och bildning, som kunde gifva hopp att denna rekrytering för fängelserna kunde upphöra. Genom en inrältn. sådan som jag föreslår, skulle äfven alla tvister om indytlningsrätt ifrån den ena församlingen till deu andra försvinna, och de ledsamma rättegångar, som nu sä ofta i den vägen uppstå, skulle då blifva ohörda; endast den med lyten behäftade kunde då blifva föremål för den enskilda församlingens omsorg, och dessa tillfällen äro ej så många och i alla fall mera latta att bedömma. Det är säkert fölingen af eder, mine herrar! okändt till hvilken obarmhertighet ofta sådana påståenden gått, då fråga varit alt neka inflyttning och mantalsskrifning. Huru ofta har ej liändt, att en person, som ej ägt sin bergning i den församling derhän är boende, i en annan både kunnat få arbetsförtjenst och bostad; men, möjligen medförande en talrik familj, en sjuklig maka, eller ett vanfördt barn, har sockenstämma beslutit, att ej den kanske redan med kostnader förberedda flyttningen finge ske, och den sökande, hvars mindre tillgångar ej tåla en tidsödande rättegång, har nödgats utan arbetsförtjenst qvarstanna der han är, blifvit bringad till tiggarestafven, kanske kort derefter till fångpersonalen. Exempel hafva ej för mig varit sällsynta, då jag såsom embetsman nödgats slita dylika tvister, der min öfvertygelse sagt mig att mina beslut, för att vara lagliga, måst vara obarmhertigt), och mången gång har jag nödgats gifva dessa, då de sorgliga följder, som deraf skulle uppstå, väl af mig kunnat förutses men ej förekommas.
Då nu i betraktande tages: att Banken ännu har att till Riksgäldskontoret inbetala ?:delar af ofvannämnde andel utaf vinsten, efter i83g års bokslut, med ... 934,486: 35. 11. att lliksgälds-Contoret för derstädes upptagne lån eger en fordran hos Banken af i,i43,75o: att, vid slutet af nästlidne månad, Banken upptagit lån hos allmänheten till belopp af 503,625: samt att, på sätt här förut blifvit uppgifvet, Låneoch Credit i v-rörelsen vid i843 års slut ökats utöfver dertill disponible tillgångar medj 5o 1,646: 6. 3,073,507: 42. — så torde häraf vara klart, att äfven under förutsättning att den hädanefter inilytande Banco-vinsten får af Banken disponeras, någon uLbetalning af större eller mindre del utaf den efter 1840 upplupna vinst icke kan under 4 Banco-Utskottets Memorial, N.-o 1J. nuvarande förhållanden af Banken annorlunda verkställas, än genom utgifning af nya sedlar. Härvid torde ej eller höra lemnäs oanmärkt, att bristen uti proportionen af 2 till 5 emellan Bankens metalliska Gassa samt utelöpande sedlar och depositions-skuld den 28 nästlidne September uppgick till 881,726 R:dr 28 sk. 1 rst, och att denna brist, i händelse densamma skall fyllas genom indragning af vinstmedel eller minskning i lån-rörelsen, erfordrar ett belopp af 2,2o4,316 R:dr 22 sk. 2 rst. Banco; och skulle det sålunda redan betydligt rubbade förhållandet emellan metallisk Cassa och Sedelstock, genom den sedel-utgifning, som blefve en följd af den upplupna Banco-vinstens utbetalning till större eller mindre del, än vidare försämras.
Deremot innehåller 35 §:n i 1675 års Resolution och 33 §:n af 1680 års Resolution att Länsmän skola väljas af Landsh., som i Länet sitter, och uti 54:de punkten af Resolutm på allmogens besvär d. 55 Maj 1750, blef allmogens anhållan att fä välja sina Länsmän och att dessa skulle förses med fullmakter, af K. M. lemnad derhän, med det Nåd. förklarande, att K. M. hade det förtroende till Landshme, att de, till följe af deras Instruktion samt 1675 och 1680 års Resolut:r, förordna skicklige, beskedlige och rättrådige Länsmän. Återtagandet af ett förordnande för en person, är ej detsamma som samma persons beläggande med kriminel! ansvar, men på det härvid ej måtte kunna förfaras godtyckligt, så bestämmer 66 §:n i 1855 års Instruktion vilkoren, hvarförutan ett sådant återtagande af förordnan - Den 18 Juli. 395 det icke må ega rum och får Landshms beslut härom öfverklagas. B. Strr hafva äfven vid två föreg:de Biksdagar genom deras bifall till Allm. Besv.-och Ekon.Utsk:s Betänkm, nemi. N:o 95 vid 1848 års Biksdag och N:o 12 vid 1851 års Biksdag, godkänt den åsigten att Länsmännen ej böra med fullmakter förses, utan kunna af Landshöfdingarne från sina tjenster skiljas. 5:te punkten angår återställande till Kongl. Svenska AktieBolaget för jernväg emellan Köping och Hult af en del af det penninge-belopp, som bemäldte Bolag till säkerhet för jernvägsbyggnadens utförande nedsatt. Den af Utsk. i afs. häruppå framställda anmärkn. har Utsk. stödt dels på de af Hr StatsKådet Baron Palmstjerna emot den föreslagna åtgärden gjorda erinringar, dels ock deruppå att, såsom orden lyda, »hvarje utsträckning af de Bolaget tillförsäkrade förmåner syntes innebära en afvikelse från de vilkor, under hvilka B.
Det är äfven gifvet att orättvisa då skulle upstå, emedan den pastor, som tillträder ett pastorat efter 1861, då aflöningen blifvit reglerad, han vet ju förut huru höga lönerna liro. Det är då detsamma som lön för en embetsman. Den återigen, som får sin reglering nu, måste vara nöjd med den lön han erhållit, äfven om tiderna förändras; och meningen är likväl här tydligen uttryckt att preslerskapet skall hafva en nödig, bergning. Således måste man taga till lönen så stor att den äfven kan trotsa eventualiteter i framtiden. Härtill vill jag lägga att jag tror det man genom antagande af K. Mits förslag sväfvar i mycken osäkerhet att få någon lönereglering. Man kan tänka sig ett förhållande af den beskaffenhet att, då en reglering skall tillämpas under loppet af 50 år, 11. St:r stannade i det beslutet att icke fortsätta någon reglering, utan låta presterskapet förblifva vid hvad det liar. Det är icke, otänkbart att ett politiskt förhållande inom landet kunde upstå af den art att man skulle vilja träda det Högv. Ståndets anspråk till mötes och hindra en lönereglering. Det förefaller mig eget att, då man i allmänhet vid en lönereglering inom andra grenar gör densamma på en gång, man nu vill skilja den ecklesiastika staten från alla andra och göra löneregleringen i detta afseende endast successive och under den långa tidrymden af 50 år, under hvilken så många vexlingar kunna inträffa. Jag tror det vara en fördel att hafva ett stadium såsom utgångspunkt och just det att genast tillämpa löneregleringen. Jag får således förorda Utsk:ts förslag. Hr Rosensvärd, Johan Henrik: Med anledn. af den siste talarens yttrande, att kouventionerne skulle bestämmas efter 10 års medelmarkegångspris, ber jag blott att få nämna, det Utsk:t troligen icke så upfattat saken, att den för tillfället gällande tioåriga markegången skulle vid 50 års utgång tillämpas, utan att persedlarne skulle hvarje år lösas efter 10'årigt medelmarkegångspris.
Hvi dömen I icke ock utaf eder sjelfva, hvad rätt är. När du nu går med din trätobroder till öfverstan, så vinnlägg dig i vägen, att du blifver honom fri; att han tilläfventyrs icke drager dig fram för domaren, och domaren antvardar dig stockmästaren, och stockmästaren kastar dig i fängelset. Jag säger dig: Du varder icke utkommandes, tilldess du betalat hafver den yttersta skärfven. På samma tid voro der någre tillstädes, som bådade honom om de Galileer, hvilkas blod Pilatus hade blandat med deras offer. Då svarade Jesus, och sade till dem: Menen I att desse Galileer voro syndare för alla Galileer, efter de sådant ledo? Nej, säger jag eder; utan om I icke bättren eder, skolen I alle sammalunda förgås. Eller de aderton, som tornet i Siloa föll uppå, och drap dem, menen I att de brottslige voro för alla menniskor, som bo i Jerusalem? Nej, säger jag eder; utan om I icke bättren eder, skolen I alle sammalunda förgås. Sade han ock denna liknelsen: En man hade ett fikonaträ planteradt i sin vingård, och han kom och sökte frukt derpå, och fann ingen. Då sade han till vingårdsmannen: Si, nu i tre år hafver jag kommit, och sökt frukt på detta fikonaträt, och finner ingen; hugg det bort; hvarefter skall det förhindra jordena? Han svarade, och sade till honom: Herre, låt stå det ännu i detta året, så länge jag grafver omkring det och göder det; Om det så kunde bära frukt; hvar ock icke, så hugg det sedan bort. Och han lärde om Sabbathen i en Synagogo. Och si, der var en qvinna, som hade haft krankhetenes anda i aderton år; och var krumpen, och förmådde icke upplyfta hufvudet. När Jesus såg henne, kallade han henne till sig, och sade till henne: Qvinna, var fri af dine krankhet. Och han lade händerna på henne: och straxt reste hon sig upp, och prisade Gud.
Min afsigt år för ingen del att söka erhålla ett ökadt Rörelse-capital på bekostnad af Bancosedelns minskade värde, helst jag har den öfvertygelsen att Landets nuvarande Rörelse-capital i det närmaste svarar emot behofvet om det verkeligen vore ute i rörelsen och mera spridi, öfver landet. Jag hemstäl ler derföre vördsamt till de mera sakkunniges bedömande, om icke de till odlings lån anslagne men ännu obegagnade summor jemte någon del af BancoDiscoptens fond, af hvilken nära en million lärer nu vara utlånt, erforderliga fonder för dessa Låne - anstalter kunde disponeras. Till det föreslagne användandet af en del af odlings låne-anslagen föranledes jag så vål af våre upplyste Revisorers lemnade berättelse och deri gjorde reflexioner öfver förhållandet med dessa odlings-lån, som af min enskilt» öfrertygelse att de ej medfört den reela nytta för Jordbruket, sorn vid deras anslående åsyftades. Den 3 Martil'. Om dessa mina åsigter af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Respective MedStänderne gillas, skulle jag föreslå följande allmänna grunder för utförandet af mitt förslag, hvars närmare verkställande i detaillerne, för Öfrigt öfverlemnas till Riksens Högloflig» Stånders BancoUtskotts på närmare sak-kännedom grundade åtgärd, nemligen:, 1)
Utskottet har antagit, att det moraliska förderfvet bland Allmogen, i följd af den närvarande skjutsinrättningen, förorsakas endast af Hållskjutsen, hvaremot Utskottet förbisett, att samma förhållande 22 H. II i Den 3o April e. m. äger rum med Reservskjutsen. ReservBonden, hvars häst, ryckt från arbetet, blifvit af den resande strängt körd, måste på Gästgifvaregården uppehålla sig flere timmar, för att låta hästen hvila, innan han kan begifva sig hemåt, och då har han tillfälle, att till spel och bränvin använda de redan erhållne skjutspenningarne. Jag tycker derföre, att man i detta afseende bör hafva en lika omsorg om den Reservskjutsande, som om HållBonden. Nu bar dock Utskottet sökt hjelpa blott de Hållskjutsskyldige, genom att hvälfva skjutsbesväret från dem på Reserven, eller förvandla dem till Reservskjutsande, hvilket likväl sällan kan ske. Att man förr, då de resandes antal var mindre och luxen ej fordrade så många hästar för en person, som nu, på många ställen kunde hjelpa sig fram med blott Reservskjuts, känner jag väl; men jag vet ock, att skjutsningen i sednare tider blifvit till den grad besvärlig, att ReservBonden på vissa ställen måste skjutsa hvarannan dag. Deremot skjutsar i allmänhet ingen Hållbonde oftare än en gång hvarje månad, stundom ej oftare än en gång hvar femte eller sjette vecka. Då vill jag fråga, om det är rätt, att söka lindra endast Hållskjutsningsbesväret, och icke äfven Reservskjutsskyldigheten, utan snarare försvåra den sednare. Antager man, att det är en förmån för Reservbonden att få skjutsa och sålunda förskaffa sig en liten biförtjenst, så måste man Den 3o April e. m. i63 äfven medgifva, att förmånen är större för den, som skjutsar i Håll; ty han vet, när han skall skjutsa, men Reservbonden har ingen bestämd tid, utan måste på kallelse skynda till skjutsning från de angelägnaste arbeten och under den brådaste tiden från plogen och skörden. En ytterligare orättvisa innebär
Län sig förenat; uti ett hos Bonde-Ståndet afgifvit och till Stats-Utskotlet remittera It memorial, hemställt, att berörde tertial eller krono-lionde hvars utgörande ålåge skattskyldige inom Länets vestra Fögderi, måtte, i likhet med Kronans behållna räntespanmål, få till StatsVerkets disposition aflemnas uti det inLill ränLegifvarnes hemvist närbelägna kronomagasinet i Carlshamn samt ersättning härför. Landshöfdingen beredas medelst uppförande å stat af ett contant lönefyllnads-anslag af 4>2i5 R:dr för året. Genom en sådan reglering skulle icke allenast räntegifvarne befrias från skyldigheten att besörja en långväga forsling af spanmålen samt i hänseende till räntornes erläggande tillgodonjuta enahanda förmoner, som tillkomma öfrige räntegifvare, hvilkas tionde är Kronan behållen, utan jemväl indelningshafvare!! i sjelfva verket vinna en bestämd fördel, enär nemligen den tili hans aflönande anvisade ofvanberörde spjnmåls-qvantilet, förvandlad i penningar, i medeltal endast uppginge till 4>000 K dr och hela lönen följagtligen, efter denna beräkning, till 4>7^5 R:dr, men deremot, i händelse motionärens förslag blefve bragdt till verkställighet, samma lön komme att utgöra det i 1837 års Kongl. Bref fastställde total-belopp af 5,000 R:dr. I anseende till otillräckligheten af Kronans inom Blekinge befintliga spanmåls-förtåder hade för Kongl. Maj:ts Flottas i Carlskrona behof måst från andra, ofta aflägsna orter anskaffas betydliga qvantiteter af nämnde va» ra, så att t. ex. under åren 1840—1843 i sådant afseende från Stockholm, Östergöthland och Öland till Carlskrona införts tillsammans 7,336 tunnor säd, hvarför transportkostnaden uppgått till 4>4°4 Kdr eller i medeltal till 1,101 R:dr för året.
Tredje hvarfvet: 1 fast m. i bakre delen af näst förra hvarfvets fasta m., 9 luftm., 1 fast som förut, 9 luftm. o. s. v. tills man fått 6 luftmaskbågar. Fjerde hvarfvet: 1 fast m. i förra hvarfvets fasta m., 10 stickm. om nästa luftm.- båge, 1 fast m. o. s. v. tills hvarfvet är fullbordadt. Femte hvarfvet: 1 fast m. i bakre delen af förra hvarfvets fasta m., 11 luftm., 1 fast m. o. s. v. tills 6 luftm.- bågar äro fullbordade. Sjette hvarfvet: 1 fast m. i förra hvarfvets fasta m., 12 stickm. om första luftm.-bågen, 1 fast m. o. s. v. Sjunde hvarfvet: 1 fast m. i förra hvarfvets fasta m. bakre del, 13 luftm., 1 fast m. o. s. v., tills man fått 6 luftm.- bågar. Åttonde hvarfvet: 1 fast m. i förra hvarfvets fasta m., 14 stickm. om förra hvarfvets luftm båge o. s. v. Nionde hvarfvet: Man begränsar den färdiga delen med stickm. på följande sätt: 1 stickm. i sista bladets tredje stickm., 8 luftm., 2 m. öfverhoppas, 1 stickm., 3 luftm., 2 m. öfverhoppas, 1 stickm., 6 luftm., 5 m. öfverhoppas o. s. v., tills hvarje blad erhållit 4 stickm. Tionde hvarfvet: I hvarje m. i förra hvarfvet 1 stickm. tills man får en fast stickm.-ring. Elfte hvarfvet: Jemt o - Fig. 4. Drägt af satin. IDUNS Juli 1888 MODETIDNING 27 Koketteri. Hemmadrägl. och 2 luftm. med öfverhoppande af 1 m. i förra hvarfvet. Tolfte hvarfvet: 1 fast m. om luftm. mellan de 2 stickm., 5 luftm., 1 stickm. om den följ.