Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
'"upptagas ånyo till redovisning år 1852,” sorn till Utrednings-afdelningens enahanda konto, der följande anteckning förekommer: ''beroende pä utredning i konkurs.” Återstoden af Krigs-kollegii fordran uti Handlanden O.l Hellströms konkursmassa, 690 Rdr 11 sk. 8 r:st., är, på grund af Kongl, brefvet den 16 Mars 1846, fortfarande i räkenskapen balanserad. C.) Särskilda kassor och fonder. ho Krutoch salpetcr-försäljnings-medlcn. Dessa medel, hvilka utgöra en af statsverkets ordinarie inkomster och äro till sitt hela belopp redovisade i Kongl. Stats-kontorets räkenskaper, ingå dels till Bilaga Litt. J. till 1853 ars Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 54. Extra uppbörd. Extra Statsreglerings-anslag. Topografiska corpsens arbeten Waxholms och Carlstens särskilda (1848 års) befästningsarbeten Carlsborgs fästningsbyggnad Waxholms dito - Carlstens dito — Carlskrona dito Waxholms fästnings bestyckning — Carlstens dito dito Nya pistolers anskaffningNya gevärs dito Aldre infanteri-gevärs förändring för slagkrutsantändning (Reservfängbålstappars samt gevärs rengörningsoch söndertagnings-verktygs an! skaffning — Slagkrutliufvars jemte machiners anskaffning — Anticipation från år 1849. Anordnadt. Debet. Balans från föregående året: Kontant behållning Fordringar, antecknade inom linien, Uppbörd: Till Kollegii kassa lefvererat Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Skulder, antecknade inom linien, Utgifter: Lefvererat till Kongl. Räntekammaren ... Omarbetningsoch transport-kostnader för krut - Balans till påföljande året: L. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 55. Balans från föregående året: Tillgångar Fordringar, antecknade inom linien, Uppbörd: Räntor Summa Credit. Utgifter: Arfvode Ränta i förskott Balans lill påföljande året: Kontant behållning
Majits underdånigste, tropligtigsta tjenare och undersåter: F. ÅKERMAN. G. HEGARDT. Stockholm den 22 December 1862. 1. s. W, Silfversparre. Direktionens för Kongl. Maj:ts Hofkapell oell Spektakler underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer förnyad anmärkning vid Kongl. Theaterns räkenskaper. Underdånigste Utlåtande. Eders Kongl. Majit har täckts infordra underdånigt utlåtande af Direktionen för Eders Kongl. Maj-ts Hofkapell och Spektakler, rörande af Rikets Ständers sednast församlade Revisorer vid granskning af Theaterns räkenskaper för 1860—1861 framställd anmärkning derom, att, ehuru näst föregående Revisorer, vid anmälan om verkställd granskning af räkenskaperna för spelåret 1859—1860, hemställt, det vederbörande måtte förständigas, att dädanefter vid räkenskaperna foga afskrift af de hyreskontrakter, som framdeles upprättades, eller åtminstone uppgifva dagen, hvarunder de blifvit afslutade, någon förklaring häröfver icke afgifvits, hvadan Revisorerne trott sig böra den i förenämnde syftning gjorda erinran förnya; och får Direktionen i underdånighet upplysa, dels att ifrågavarande anmärkning vid räkenskaperna för 1859—1860 så mycket mindre kunnat föranleda till någon åtgärd vid räkenskapen för 1860—1861, som samma räkenskap, — 327 — vid tidpunkten för anmärkningens författande, redan var författningsenligt till granskning i Kongl. Kammar-rätten aflemnad, dels att några nya hyreskontrakter, derå afskrifter äskats, icke för tiden från Oktober 1860 och intill samma tid 1862 blifvit af Kongl. Theater-direktionen afslutade, men att
St. vid denna riksdag beslutat, hvilken myntenhet icke står i något jemnt commensurabelt förhållande lill desamma; hvarförutan och då kopparmyntet, jemlikt delta inyntsysleme, skall hädanefter utpreglas enl. kurant-beräkning, omförmälda kopparskillingssedlar, motsvarande baneovärdet, komma att blifva högst förvillande för allmänheten. Delta förhållande innefattar således en ökad anledn. för sedlarnes borttagande ur rörelsen. Den förlust, som uppstår deraf att detta snart 4o år gamla sedelförråd uppbrännes, måste i alla fall förr eller sednare inträffa, emedan det icke är tänkbart, att kopparsedlarne kunna bibehållas i rörelsen, till dess hela förrådet deraf utgått. Jag anser således R. o. Ad. böra bifalla BancoUtskts betänk., så vidt det afser ifrågavar, sedlars försvinnande ur rörelsen. Den 5 September f. ra. *4* Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag har inom BancoUtsk. tillhört minoriteten samt förenat mig uti Hr af Zelleiis reservation. Jag har trott att Ulsk. hort af 3;ne Stånds sammanstämmande beslut hemta någon ledning för sitt omdöme; oell på den grund har jag ansett reservationen behöflig. För öfrigt tror jag, att man icke från det förhållande, att io och i/j. skill.sedlarna under sistförflutna året i landsorterna varit mindre begärliga eller till mindre belopp reqvirerade, får sluta dertill, att allmänheten icke gerna vill hafva dessa sedlar, enär de många olika besluten angtde dessa sedlar, så väl som den af den sista värda talaren omnämnda kungörelsen, ang:de praescriptionstid för daler kopparmyntssedlarnes gångbarhet, föranledt det misstag, som skulle R. St. hafva beslutat, alt sediarne å skilling kopparm:t icke vidare skulle utgifvas, så alt det vore fruktlöst att i banken anmäla sig till utvexling deraf. Detta förhållande känner jag så mycket säkrare, som jag sjelf, vid reqvisitioner från landsorterna af sådana sedlar, erhållit förfrågan huru i nämnda hänseende sig f ör höl le.
När härtill komme de å jord bruket hvilande prestationer samt förbudet emot jordegendoms styckning, hvarigenom oberäkneligt många, ehuru små, kapitaler undandragas jordbruksnäringen och finna sin användning i andra näringar, syntes det motionärerne på intet sätt förunderligt, att jordbruket, oaktadt allt som pä sednare tider blifvit af hushåilnings-sällskaper m. fl. gjordt för dess höjande, fortfarande likväl befunne sig i stort lägervall. l)å något säkrare medel att härutinnan erhålla en fullständig förbättring icke förefunnes än ett efterskänkande af grundskatterna, till hvilken åtgärd rättvisa och billighet dessutom syntes mägtigt tala, hade motionärerne föreslagit, att grundskatterna måtte upphöra samt Statens inkomster uppfyllas genom bevillning, uti hvilken sistnämnda Riksdagsfullmäktige!) Erik Andersson ansett att, till beredande af ersättning för grundskatterna, förhöjning borde ega rum för person äfvensom i afseende å tullsatserna för lyxartiklar och utrikes varor; hvarjemte båda motionärerne för att dermed ytterligare ådagalägga nödvändigheten af den föreslagna förändringen, vid motionerna fogat en beräkning öfver inkomster och utgifter å ett vanligt kronoskattehemman uti medelgoda år, utvisande denna beräkning att då inkomsterna antagits till 1,050 R:dr R:mt, utgifterna deremot, med inberäknande af hemmansägarens och hans familjs lefnadskostnad, uppginge till icke mindre än 1,966 R:dr lika mynt. Stats-Utskottet har förehaft detta ärende; och enär Rikets Ständer genom godkännande af Utskottets utlåtande N:o 121, i fråga om gruudskatternas kapitalisering, beslutat att uti uuderdånig skrifvelse till Kongl.
Sveriges bank, menade man, hade ett bättre förhållande emellan sina utelöpande sedlar och sin metalliska cassa än någon bank i verlden; rörelsemedlets förökning trodde man skulle, såsom ett medel till industriens lyftning, bereda ett stigande välstånd och i följd af ökad produetion, äfven ökad export, med återfrakt utaf silfver; ehuru theorien säger, hvad andra länders erfarenhet bekräftar, att närmaste följden af credilmyntets förökning under vidriga cursförhållanden blir stegrade priser inom landet och ökad import, hvilken den stigande produclionen först långt sednare skulle kunna gälda, i fall att icke alltid en mellankommande reaction i myntvärdet redan dessförinnan förstörde det artificiella lif den bildat. Handelsbalancen, sade man, vore ett hjernspöke, som icke borde skrämma någon, emedan export och import alltid mäste balancera hvarandra; intet land kunde från utländningen införa mera jin det exporterades värde. Det är sant, att en liqvid nationernc emellan mäste förr eller sednare äga rum, men verldshandelns historia gifver oss varnande exempel på huru ofta, efter eu långvarig undervigt i varubytet, den utländska räkningen måst jernnäs på bekostnad af landets inre välstånd, och uppoffring af nationers ekonomiska och kanske äfven politiska sjelfständighet. Sedan Amerikas förenade Stater genom en långvarig undervigt uti handel samt utländsk upplåning ådragit sig en skuld till Europa, som år 1836 beräknades till 200,000,000 dollars, afkastade de en stor del af bördan genom tusendetals bankrutter. Den utvägen att bryta ingångna förbindelser är visserligen verksam, men bör, så vida äfven national-äran skall bevaras, icke medtagas i beräkning. Det var undervigt uti handel, i den mening jag fattar den, som bcröfvade Portugal och Spanien allt det guld, som Amerikas grufvor lemnat. Det var öfvervigt i bandel, som hopade capitalerne till England, och gjorde öboerne lill vcrldens förläggare. Alla Europas större nationer hafva periodiskt erfarit de ädlare metallernas bortgång, cn följd af politiska kriser, eller undervigt uti handeln.
För lagmannen i Uplands, Vestmanlands och Kopparbergs lagsaga, medium för 10 år 510: „ i Stockholms län, Södermanlands och Gottlands d:o d:o 8 år 395: 13, 4. „ i Nerikes och Vermlands d:o d:o d:o 185: 35. — „ i Östergöthlands d:o d:o d:o 009: 28. — „ i Kalmar läns och Ölands d:o d:o 5 år 408: „ i Tio häraders d:o d:o 10 år 1,276: 14. — Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 298. 5 i Hallands och Elfsborgs läns d:o d:o 9 år 87: 19. 7. 7? i Yestgötha, Dahls och Bohus d:o d:o 8 år 1,142: 1. 6. ;? i Vesternorrlands d:o d:o 10 år 294: 40. 5. n i Ångermanlands, Vesterbottens och Norrbottens d:o d:o n i Skåne och Blekinge d:o d:o 10 år 2,408: 17. 2. Dock bör härvid anmärkas, att, i anseende till inträffade v akanser, tjänstledigheter, iråkadt konkurstillstånd eller andra omständigheter, ifrågavarande uppgifter icke ega den fullständighet eller tillförlitlighet, att desamma kunna tjena till grund för bestämmande af den ersättning, som, i händelse af tjenslernas indragning, må anses böra vederbörande innehafvare tillgodokomma.
Företogs till pröfning Banco-Utskottets den 2 dennes under N:o 89 atgifne, samt följande dagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af uppkommen skiljaktighet i Riks-Ståndens beslut öfver Utskottets förut meddcldte Betänkande, rörande väckte motioner, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning , och det Reglementariska för samma Discont-Verks förvaltning. Herr von Hohenhausen> Michael. Efter ett noggrant eftersinnande af ämnet, delar jag 372 Den 6 December f. m. med fullkomlig tillförsigt den mening , som af Herr Doctor Hedrén uti dess reservation blifvit yttrad. Frågan är ganska enkel. 2 Stånd hafva stannat emot 2, Ridderskapet och Adeln och Borgare-Ståndet hafva beslutat förblifva vid hvad förut varit, men Presteoch Bonde Stånden halva bestämt afbetalningarne till . Uti §. i Riksdags - Ordningeu stadgas: Till Grundlags stiftande, upphäf rande, förändring eller förklaring fordras alla Riks - Ståndens sammanslå finnande beslut , och Konungens Seni* dion. För beslut i alla öfriga ärenden , de mål undantagne, hvarom i Regerings-Formens 66, öp, jo, gi och 72 §. särskildt förord na dt är, galle, jemte Konungens samtycke, T're Stånds mening. Desse uppräknade § §. äro således undantagne. Om man sedan undersöker dessa §, §., så linner man, att uti Riksgälds-Contoirs-ärender utgöra 3 Stånds beslut Ständernes, och om 2 Stand stanna mot 2, skola målen förvisas till Nämnd. Deremot uti Bevillnings-mål äro ej tre Stånds beslut Ständernes beslut , utan om ett Stånd är skiljaktigt, skal! målet till Nämnd förvisas. Men 72 §.
Leksakerna försmådde hon, såg ej åt bilderböckerna, ville ej ha mat och brydde sig om ingenting. Jag bar henne omkring från rum till rum, förde henne till fönstret, visade henne hästarna på gatan och försökte lugna henne på alla upptänkliga sätt. Ingenting hjälpte, hon krånglade blott alt värre. Till råga på alt grälade de båda andra med hvarandra och voro snart midt uppe i ett lifligt handgemäng. Antti hade röfvat en liten bjällra af Aino och ville på inga vilkor ge den tillbaka. Jag tog den ur hans händer, med den påföljd att han gaf sig till att gråta, så att Lyyli af förskräckelse började skrika dubbelt värre. Jag sköt honom ut i köket och stängde dörren. Och fastän han skrek och sparkade på dörren af ondska, låtsade jag ingenting höra. Dessutom hade jag fullt göra med Lyyli, innan jag fick henne att somna. Förmanande Aino att icke ringa med sin bjällra, gick jag att se efter hvad Antti tagit sig för i köket; där hade nämligen plötsligt inträdt en misstänklig tystnad. Gissade jag inte det? Naturligtvis var han i färd med odygd. Han höll som bäst på att klottra i vattensån, dit han burit aska från spiseln, och han hade vätt och smutsat ner både kläder, händer och ansikte och såg alldeles faslig ut. Jag blef förtviflad och på samma gång ledsen. Antti var ju redan stora gossen, hela fyra år gammal; det här var ingenting annat än elakhet och själfsvåld. Jag luggade pojken, men han gaf till ett sådant tjut att mina öron voro nära att gå i lås. Och i samma vefva hörde jag äfven Lyylis röst från rummet bredvid. Jag skyndade dit och såg Aino stå vid vaggan och klämma sitt finger i Lyylis kind. Har Aino väkt Lyyli? frågade jag. Jo, Aino väkte, lydde det jollrande svaret. Fy, hvad Aino var dum. Nu tycker inte mamma att Aino är snäll alls. Hon drog munnen sned och såg på mig med stora ögon. Var det riktigt sant? Ja, hvarför väkte Aino Lyyli? Mamma tycker inte om en sådan flicka. Ääää Ääää Där fick jag för det! Nu skreko de alla tre, så mycket de orkade. Tyst, var tyst!
Till reseoch traktamentspenningar för Fortifikations-officerare anvisa de af Kongl. Maj:t fastställda stater: år 1848 4,500: „ 1849 3,500: men af kassaräkningarne och dithörande verifikationer inhemtas, att Kongl. Krigskollegium till Chefens för Ingeniörkorpsen disposition anordnat: år 1848, ett. mot årets anslag svarande belopp 4,500: — „ 1849, behållning från år 1848 1,500: årets anslag 3,500: och förskottsvis å 1850 års anslag 1,000: 6,000: — och hafva utgifterna, enligt räkenskaperna, utgjort: för år 1848 .. 4,959: 38. — „ „ 1849 5,844: 5. 1. oberäknadt de belopp, som uti de särskilda fästningsorternas räkenskaper finnas upptagna.
Lokomotivet sträfvade alltjämt frustande uppför tunnelns stigning, åter hördes det som om andra tåg farit förbi med skrällande, hväsande, hvinande ljud. Och luften! Svafvelångorna kändes allt tyngre. Hon hostade krampaktigt. Detta var döden. Plötsligt kände hon en svag tryckning mot sitt knä. Fönstret hade glidit ned, och sköterskan, som höll på att draga upp det, hade ställt barnet från sig på golfvet. En stund hade det stått till hälften stödt mot moderns knä, utan att denna märkte det. Vid en oförmodad ryckning, som tåget gjorde, höll lillan på att förlora balansen. Hon blef förskräckt och grep efter moderns skälfvande hand. Modern fattade halft medvetslöst om barnahanden och höll den fast i sin. Hennes hjärta klappade så häftigt, att hon knappast visste hvad hon gjorde. Men den lilla handen släppte hon ej. Hon höll den fast i sin, så att den lilla ej skulle falla. Hur gräsligt var det icke härinne! Hur gränslöst hjälplösa voro de ej, mannen, barnet, alla, alla som fördes framåt i detta mörka okända. Den lilla handen sökte ej vrida sig lös, men hon höll den ändå fast som en fånge, hon omslöt den som i förtviflan. Den låg så varmt och tryggt i hennes som en skälfvande fågelunge i sitt näste, så lugnt och förtröstansfullt, som endast en barnahand ligger i moderns hand, viss om att denna hand vill och kan skydda och hjälpa. Men nu som ofta i lifvet var det barnets hand, som höll modern uppe. Detta, att ha något att hålla fast vid i mörkret och under ångesten, fyllde hennes inre med en underbar känsla af lugn, af trygghet och frid. Helt visst var det något mycket bräckligt och svagt, men den kändes som ett stöd, en hjälp, denna lilla hand, som låg i hennes, så trofast som förstode den hvad den skulle bära henne öfver. Och allt blef småningom bättre. Pistongen slog och dundrade alltjämt, men hon hörde nu, att allt bullret kom från deras eget tåg, att det ej var ett annat, som kom emot dem. Tills nu hade hon ej vågat se mörkret, utan legat med tillslutna ögon. Nu öppnade hon dem. Det var inte så fruktansvärdt mörkt, som hon föreställt sig.
Maj:t i underdånighet göra framställning derom, att Collegiernes befattning med sådane Militiae-boställens utarrenderande, hvaraf arrende-afgiften antingen disponeras af Regementerne, eller af Indelningshafvarne sjelfve uppbäres, må för framtiden upphöra, och deremot öfverlemnas lill en särskild Committé inom hvarje Regemente, bestående af Landshöfdingen, såsom Ordförande, RegementsChefen, en af Regementets OfficersCorps genom val utsedd Fullmägtig och Indelningshafvare!!, såsom Ledamöter,^samt RegemcntsSkrifvaren såsom Protocollsförande, utan att något arfvode för dessa särskilda befattningar må begäras eller utgå. Då jag, under en tid af nära aderton år, lagt första handen vid nästan alla arrendemål rörande Militiae-boställen, bör med skäl väntas af mig någon sakkännedom deri, hvadan jag således hoppas, alt ett yttrande af mig uti ämnet icke må anses såsom någon åt Utskottens Utlåtande upptänd skärseld, utan såsom ett medborgerlighetens offer på representationens, efter hvad jag förmodar, för denna gången, snart slocknade altare. Motionären här grundat sitt förslag till förändringen derpå, alt utarrenderingsåtgärden af Kongl. Coilegierne sker med omgång och tidsutdrägt; och detta, samt att EmbelsVerken i Slockholm icke kunna äga Den i8 November f. m. 91 den localkännedom, som de föreslagne Committe'erne skulle besitta, äro, såsom nyss är nämnt, Utskottens skäl för denna befattnings förflyttande på så kallade RegementsCommitteer. Undersökom nu dessa skäl, och huruvida den föreslagne förändringen är den lämpligaste; eller om några brister vid utarrenderingsbefattningen nu finnas, som icke kunna på något ändamålsenligare sätt undanrödjas, än med tillskapande af några och tjugo Committeer. Då ett boställe blir till utarrendering ledigt, tillhör det ChefsEmbetet, att hos Krigsoch KammarCollegierne derom göra anmälan.
Presle-Sldndet S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Ulskottets förslag N:o 49, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga förhållanden. äfvensom i sammanhang dermed eli meddcladt utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 20 dennes, hvaraf inhemtades, att berntilda Riksstånd icke godkänt berörda skrifvelse-försiag, ulan antagit ett annat, nämnda protokolls-utdrag bilagdl, förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse uti ifrågavarande ämne, samt inbjudit de öfriga Riks-Stånden att godkänna detta af Ridderskåpet och Adeln antagna lörslag. ihi, I likhet med Höglofliga Ridderskapet och Allein fann jemväl Preste-Ståndet sig förhindradt att godkänna det af Expeditiops-Ulskoltet algilna förslag N:o 49, och besiöt alt, nied hufvudsakligt bilall till inbjudningen, antaga det af Ridderskapet och Adelil godkända förslaget, med vissa deri vidtagna redaktions-förändringar, i öfverensstämmelse hvarmed förslaget skulle utskrilvas samt bifogas ExpeditionsUlskottets skrifvelsc-lörslag vid dess öfverlemnande lill Vällolliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, med vördsam och vänlig inbjuduing ej mindre till dessa Riks-Stånd att godkänna det af Preste-Ståndet sålunda antagna förslaget, än äfven till Höglofliga Ridderskapet och Adeln att biträda de deri gjorda redaktionsförändringar. Frän Vällofl. Borgare-Stdndet.
Men dertill fordras, att nå - 25a Den 9 Januari i. goli anmärkning deremot af Ståndet förklaras för dess gemensamma tanka. Jag hemställer derföre till Herr Grefven och LandtMarskalken, om det icke är möjligt föreslå Ridderskapet och Adeln, att för sin gemensamma mening förklara Herr Hjertås förslag, för att omsider nu komma ifrån den här frågan; och på detta sätt tror jag det bäst kunna ske. Herr Cederschjöld: I afseende på de nu uppkomne frågorne, om och huru ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag må kunna till Utskottet återremitteras, får jag påminna alt ett sådant Utlåtande ej kan återremitteras på samma sätt, som ett vanligt Betänkande från andra Utskott. Inga andra anmärkningar kunna här remitteras, än de, som Ståndet förklarar utgöra dess gemensamma tankar. Jag medger visserligen att det är svårt att förklara de af åtskilliga värda Talare här gjorda anmärkningar för Ståndets gemensamma tankar: men det är alldeles omöjligt, att till en sådan gemensam tanka antaga Herr Hjertås förslag. Ty det åsyftar ett fullkomligt förkastande af det förslag till Grundlagsändring,' som ConstitutionsUtskottet med tillstyrkande inlemnat; och ett sådant förkastande får vid denna Riksdag icke äga rum. Dessutom vill jag blott erindra om en annan omständighet. Jag har hort en Talare åberopa, såsom bevis derpå, att äfven hos RiksStånden me - Den 9 Januarii. 253 nipgarne varit delade i denna fråga, den händelse, att, vid den första Riksdagen, du saken kont ä bane, Stånden i beslut derom, stannat z mot z.
Nov. i8a8. i3 der i underdånighet anmäldte förhållande, ieke lemna Nådigt bifall till det sökta utbyte t. 16. — af den 22 Augusti, i anledning af Rikets Ständers Deputerades berättelse om Krigsredogörelseoch Revisionsverket. 1823 den 3o September föredr.; och som Kongl. Maj:t redan under den i5 April 1823 anslagit en summa af 1000 R:dr Banco, att, efter Krigs-Revisions-arfvodenas upphörande, med årets i;sta qvartal i ett för allt disponeras till de tjenstemän, som genom beting åtagit sig handläggningen af de återstående Anmärkningsoch Liqvidations-målen, beslöt Kongl. Maj:t, att dervid skulle få förblifva; och hvad beträffade Rikets Ständers underdåniga hemställan, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla antagandet af de föreslagne nya Reglementen och Formulairer för redovisningen vid Örlogsflottan, så skulle denna Rikets Ständers underdåniga anhållan å nyo anmälas vid det tillfälle, då ifrågavarande Project till Reglementen och Formulairer till Nådig pröfning förekomma. 17. — af den 22 Augusti, i anledning af väckte frågor om tågande trouppers underhåll, m, m. i4 Bilf t, R. St. Just.
Bonde-Ståndet till Utskottet remitterade motioner, angående upphörande af eller nedsättning i personliga skydds-atgiften: Ståndet, som gillade Utskottets åsigt, att ifrågavarande motioner ej tillhöra dess handläggning, förklarade tillika, att det ansåg nämnde motioner böra af Bevillnings-UIskottet behandlas. S. D. Ståndet biföll, att ett af Professor Knös nu afgifvet anförander, i anledning af Prosten Sidners den 2(> dennes till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade motion, angående de från Hernösands Stift utgående Domkyrko-tunnors anslående till Hernösands Domkyrka , jemväl skulle lill sagde Utskott remitteras, äfvensom det i ofvanberörde anförande åberopade Upsala Dom-capilels sednasle utlåtande > ämnet skulle remissen få åtfölja. Den 28 och 29 Augusti. S. D. Föredrogs ånyo Cvjistilutions-Ulskottets den 20 och 24 dennes bordlagda memorial till Rikets Ständer, JN:o 2, med uppgift å hvilanBih. lill R. St. Prol. IS 44. 9 Sami. 17 130 Prot.-Utdragj den 28 Augusti i8 f4- de grundlags-förslag; i afseende på National -representationens ombildjning: Af slogs. Från Yällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos och biföllos de, sedan sislförflutna Riksdag, h vilande grundlags-förslag, som äro uti Constitutions-UIskottets vid denna Riksdag afgifna memorial, N:o 2, upptagna, och omfatta National-representationens ombildning; och skulle samma beslut respeetive Med-Stånden genom deputation communiceras. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Constitutions-Utskotlets memorial, N:o 2, angående de sedan sisllidne Riksdag hviiande förslag till Nationalrepresensatationens ombildning; och skulle samma beslut respeetive MedStånden genom deputation communiceras. S. D.