Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vinsten för oss blef njutningen af en själs-fägring, som med så skär renhet sällan, kanske aldrig, i Sveriges vitterhet framträdt. Dess bekännelser möta oss först och främst i en poetisk sjukdoms-krönika, med öfverskrift: ”Då jag åtskillige särskilte Vår-tider af en svår och häftig Skälfve-sot varit angrepen”. Det är en kedja af likartade och likformiga vårbetraktelser, en för hvarje år, från och med 1712 till och med 1728. Under de första åren är ock dagen utsatt: engång den 29 April; eljest idel Maj-dagar. Sedermera utsättes blott årtalet. En gång tillägges: ”då jag åter i Maj månad föll in i febren”; en annan gång – 1726 –: ”då jag hela året igenom måste hållas vid sängen”. Dessa ”Vårbetraktelser under Sjukdom”, såsom de i den Sondénska upplagan heta, kunna ej läsas utan varmare deltagande. Deras innehåll är ett dubbel-thema, en fortgående försoning af motsatser; af hvilka den ena ljuder: Du gyllne sol, som nu en ljuflig vår bebådar, Och ser så glad på mig, som dig bedröfvad skådar! När dagen bäst blir lång, då blir min glädje kort; Min sorg, den flytter till, när andras flytter bort. Hvad är, att solen högt på horisonten skrider, När jag förgäfves dock mäst’ tälja mina tider? Förgäfves ömsa sig höst, vinter, sommar, vår; Ty idel, idel natt ä’ alla mina år – den andra åter, på samma gång: Dock nej! mitt hopp begynns, när Gud mig mest bedröfvar; Min tröstan stärker han, när han min tröstan pröfvar: Jag kysser riset nöjd; mitt kors jag tåligt drar; I glädje jag min sorg, i sorg min glädje har. Jag fruktar döden ej, och hatar icke lifvet; Jag har i Herrans hand, i lif och död, mig gifvit; På stormen följer sol; min Gud har allt gjort väl: Fördenskull – bid och lid, och var tillfreds, min själ!
Föredrogs ånyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens ehn 20 sisllidne Februari och den 1 sistlidne Mars på bordet lagde Utlåtande Nio 144, i anledning af gjord framställning om sammanslående af de Ranco-räkningar, hvarå det Manufactur-Disconten beviljade understöd i Banken är anvisad t. S. D. Återremitterades Be vinnings-, L'gsamt AllmännaBesvärsoch Iikommi-Uts kol te ns den 20 sistlidne Februari och 1 sistlidne Mars på bordet lagde Betänkande N:o 11, i anledning af åtskilliga, motioner om ändringar i 270 Prot. Utdr. d. 1 April i84>- Kongl. Förordningen till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 December 1835. S. D. Vid förnjad föredragning af Baneo-Utskotlets den 24 sistlidrie Februari och den 1 sistlidne Mars på bordet lagde: Utlåtande N:o 148, öfver en af Herr Biskop Agardh väckt motion, angående användande af § utaf Bankens framdeles årligen blifvande ränte vinst till allmänna arbeten; och Memorial N:o 149, med underrättelse om Riks-Ståndens fattade beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 97 och Utlåtande N:o 130; Blef Utlåtandet N:o 148 bifallet och Memorialet N:o 149 gilladt af Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs Expeditions-Utskottets den 1 sistlidne Mars på bordet lagde Memorial, N:o 36, i anledning af Borgare-Ståndets återremiss utaf Expeditions-Utskottets Skrifvelse-förslag N:o 224, fann Ridderskapet och Adeln nämnde Memorial icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till hand* lingarna. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. f. m.
— Utaf dito, 46,000 R:dr, till folkskole-lärare-seminarierna och understöd för dervarande elever — 13,150: — Samma års anslag till undervisnings-materiel samt böcker och kartor för folkskolorna — 12,000: — Dito dito till folkundervisningens befrämjande i allmänhet — 68,000: —- Utaf 1857 och 1858 års anslag till ersättande af Grefve Thorsten Rudenskölds resekostnader vid folkundervisningens ordnande 1,293: — 750: — (Hvad af de lyftade medlen icke begagnats, har under år 1859 återbetalts.) Utaf fonden för afskedade folkskole-läraresframtida pensionerande 101.940: — 101,940: Anslaget för komplettering och förökande af det inom Rikets Ständers lius inrättade arkiv af riksdagshandlingar och författningssamlingar 750: Förskottsvis mottagna mede!: I afräkning ä öfverskotten af Stats-verkets inkomster för år 1856 2,886,337: 61. Deponerade medel: Lösningssumman för 5 st. till inlösen icke företedda aktier i Strömsholms gamla kanalbolag, jemte derå innestående utdelning, 551: 56. 551: 56. För utbekommen ränta å 3:ne Trollhätte slussverks lottsedlar, sorn för mer än 10 år tillbaka blifvit från innehafvaren bortstulna, 202: 50. 202: 50. För behöfvandes undsättning i missväxtår anvisade och, intilldess de för afsedt ändamål böra användas, till Riksgälds-kontoret öfverlemnade medel 1,343,731: 66. 1,463,731: 66. Till Rikets Ständers Bank, för derstädes af Riksgälds-kontoret, emot diskontvilkor och 2 procents ränta, intill 1823 års slut begagnade förskott 6,022,278: 51, 6,022,278: 51.
Betänkandeiu men deremot ej skäligen kunna anses såsom en afvikelse från det öenamärke, O 7 Utskotten tagit för sine handlingar, att utan kränkning af rättvisans och billighetens fordringar, söka bereda besparing i Statens dryga utgifter; hvarjemte Utskottet med förslaget åsyftat säkerhet i beräkningen, så väl å Stats-Verkets som Herrar Talmäns sida. Kongl. Maj:t har väl uti Nådigt bref till Kongl. Stats - Contoiret af den 20 sisth Februarii förordnat, att kostnaderne för Hiks-Ståndens Klubbar äfvensom öfrige oundgänglige utgifter för den representation , som af Herr Landt-Marskalken och öfrige Talmännen måste iagttagas, skulle, uppå Herr Landt-Marskalkens och Herrar Talmännens reqvisition, eller, efter af dem godkände räkningar, betalas utaf de till Riksdagskostnadernes bestridande förskottsvis anvisade medel; men då detta synes stå i fullkomlig öfverensståimmelse med Riksens Ständers beslut vid sista Riksdag, som erkänner Herr Landt-Marskalkens och Herrar Talmäns rättighet, att få den oundgänglige representations-kostnaden ersatt, utan att hvarken ifrån berörde beslut eller Kongl. Majus Högstberörde Stats-Utskottets Betänkandeti. 535 Nådiga Bref kan hemtas anledning till erkännande, att Bonde-Ståndets Secreterare i denna befattning beliöfver iakttaga någon representation eller vidkännas så kallade representations-kostnader, samt Talmannen uti den månadtliga ersättnings - summan blifvit försäkrad om godtgörelse för sine kostnader, lika med de öfrige Herrar Talmännen, kunna de förskott, som af Bonde-Ståndets Talmanf och Secreterare blifvit i Kongl. Stats-Contoiret uttagne, icke annorlunda anses , fln såsom en Anticipation på de månadtlige anslagen för Talmannens representations-kostnad och Secreterarens arfvode; och får Utskottet för öfrigt anmäla, att dess i frågan afgifne yttrande och förslag är bifallet af Högloft, llidderskapet och Adeln samt Högvörd.
Deraf torde man kunna finna , att Constit.Utskts utlåt, ej innehåller ledning till sådana besluts fattande, sorn Frih. Kantzow föresiagit. Hr Cederschjöld: För att ännu mer utveckla dea siste värde talarens yttrande, skall jag utbedja mig att, i anseende till den distinction, som en värd ledamot af Constit. Utsk. gjort emellan Utsk:s yttrande och förslag, få visa, hvad grundlagen sjelf förstår med Constit.Utskts yttrande. 56 § innehåller, att ett sådant yttrande skall hvila såsom ett XI. St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej skal! kunna beslutas; men det är icke Utsk:s raisonnement, utan sjelfva lagförslaget, som sålunda skall hvila, och således betyder ordet yttrande sjelfva redactionen. Detta förklaras ytterligare af de sista raderna i §, der det heter, att skiljaktigheterna skola förenas genom förstärkt Constit.Utsk., ”och det dy”medelst beredda utlåt, hvile sedan till R. St;s afgörande, ”sorn ofvan sagdt är.” Orden yttrande och utlåtande betyda således detsamma som redactionsförslag, hvilket ord grundlagen icke nyttjar. Jag kan således ej annat än anse otvifvelaktigt, att förslaget om ett förändradt representationssätt för R. o. Ad. är en ny motion, hvilken följaktligen enligt 81 § Reg.F. icke kan i Ståndets plenum väckas, och ännu mindre omedelbart afgöras. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då åsigterna varit så olika i alla delar, då somliga, med upphäfvande af Stånden, yrkat en allmän valrätt, då andra yrkat sammanträden af Stånden på en elfer två kamrar, och då åter andra yrkat bibehållandet af nuvar. förhållanden, H, Ex. ej trodde, det man i en propos. kunde innefatta alla de ämnen, som varit föremål för öfverläggningen, utan ansåg, att man borde framställa de olika åsigterna i den ordning, de blifvit yttrade, till R. o. Ad:s bedömande, för att inhemta, om Ståndet ansåg någon af dem utgöra dess gemensamma tanke.
Pröfms-comiteen sammanträder två månader efter det Taxerls-comile'en slutat sitt arbete, och Irenne veckor efter det Taxer:s-comite'en fulländat sitt uppdrag skola handlingarna insändas lill Konungens Reflhlde. Orsaken hvarföre de så tidigt skola insändas, är den, att landscontoret må erhålla erforderligt rådrum att göra de anmärkn:r, som skola underställas Pröfnls-comite'ens bedömmande. Jag tror således, att tillägget icke behöfves, emedan det är gifvet, att handlingarna skola tillhandahållas Pröfn:s-comite'en, enär densamma, som i annat fall icke skulle kunna vidtaga någon åtgärd , således vore utan ändamål. Hr von Hartmansdorff: Jag afstår från mitt tillägg, efter som jag märker att det icke gillas. Uppå derefter framställd propos. antogs den nyss upplästa redactionen, med uteslutande af orden ”för alt Pröfnls”comitcen tillhandahållas.’’ i i (J §:n. Hr von Hartmansdorff: Det var denna §, vid hvilken jag på förmiddagen gjorde en anmärka., som jag nu förnyar. Jag hade önskat att orden: ”sednast kl. 12 å den dag ”comite'en sammanträder,’’ kunnat utbytas mot orden: ”sednast dagen före den, dä eomite'en sammanträder;” men deremot hafva åtskillige ledamöter gjort anmärkn. och ansett - Den iö Octobef e. m. 2} i sett fataliedagen böra vara den, då pröfningen börjas, emedan ledamöterne uti Pröfn:s-comite'en från de särskilda örterna i districtet sorn oftast medhafva besvärsbandlingar, hvarigenom de klagandes tid och kostnad besparas. Om R. o. Ad. derföre skulle finna för godt alt besluta den förändring, i följd hvaraf ordalagen blefvo sådana: ”sednast ådén ”timme, då comite'en sammanträder;” så vunnes det ändamål, sorn den nyssnämnda anmäikntn afser; ly då kungörelse förut är utfärdad örn dag och timme för corn i t ceus sammanträde, så kan ingen vara okunnig derom.
Följande dagen, den 26 Augusti, samlades slägten och de närmare bekanta hos prosten Bryllers till middagen, för att fira dottrens hemkomst och dess namnsdag. På eftermiddagen skulle ortens ungdom samlas på ett utsatt ställe och på bestämdt klockslag öfverraska Lovisa med deras ankomst, samt sedan tillbringa aftonen med dans. Walter var den som arrangerade alltsammans. Lovisa förundrade sig storligen, när hennes mor nödvändigt ville se henne klädd i hennes vackraste danskostym. Visst tyckte Lovisa att det var litet löjligt att få styra ut sig hemma, och dertill på landet, men gjorde likväl sin mor till villjes. I hvit, skir klädning, ljusröd flors tunik, och en krans af törnrosor på det sköna håret, syntes hon vid sitt inträde till de redan församlade middagsgästerna, som sjelfva ungdomens gudinna, kostymerad för en modern bal. Walter var blott öga. Här, i denna omgifning, utan medtäflarinnor, tillhörde priset henne odeladt och obestridt. Under det han med vanlig lätthet och sjelfbelåtenhet underhöll samtalet och klingade med den ena och den andra vid bordet, egnades dock hans tankar och blickar endast Lovisa, denna Hebe, som, oaktadt hon ej skänkte uti vinet, likväl genom sin närvaro förvandlade det i nektar; men i sin förtjusning blef han icke varse att tvenne mörka ögon följde alla hans rörelser, liksom spionerande hvarje intryck åsynen af dagens drottning gjorde hos den uppeldade unge mannen. Det var Lotta som äfven nu passade upp vid bordet. När Lovisa inträdde i rummet, hade en nära stående person hört Lotta uppge ett svagt rop af beundran och öfverraskning, men kort derpå hade hon bleknat så, att prostinnan med egen hand räckt henne ett glas vatten, och deltagande frågat om hon var sjuk. "Det är bra nu igen," hade Lotta svarat, men aflägsnat sig; dock återvände hon snart till sina göromål. Vid måltidens slut försvann Walter, på mammas manande vink satte sig Lovisa vid det nya, nyligen inköpta fortepiano.
"Till nästa bal", sade han, och då blef Rosa åter glad och dansade åter när qvällen kom. Det var hennes vederqvickelse efter arbetet, hennes enda förströelse, hon längtade ej heller efter någon annan; ty hennes själ fylldes af konstens tjusning, och då sade åter ofta fadren: "I qväll var din dans så vacker, den skall du dansa på nästa bal". Men när nästa bjudning kom, så var det alltid hinder. År förgingo, många till och med, ingen bjöd mera Rosa, hon var glömd. Oftast tillbragte hon qvällen på sitt rum, och hon fann ännu stundom en vemodig glädje uti att der dansa ensam. Hon föreföll sig dervid stundom som en dåre, som pryder sig med halmstrån, fullt öfvertygad att de äro de skönaste blommor. Men då uppmuntrade henne åter fadren och sade: "lemna ej din dans, Rosa, på nästa bal, dit du blir bjuden, skola vi gå". Ännu förgingo år, och nu reste fadren bort för några dagar. Emellertid tillställdes i staden en stor och lysande bal, dit alla personer af stånd i orten voro bjudna. Då erinrade sig någon af de bjudande att i det ödsliga huset, straxt utom tullen, hvars alla fönster utåt voro tillstängda, bodde ett herrskap. Så fick ock Rosa ett kort. "Bör jag gå då han är borta?" sade hon. "Men han har ju alltid lofvat mig, att jag skulle få dansa på nästa bal, dit jag blefve bjuden. Hvarföre skulle han så bedragit mig, om han ej menat hvad han sagt. Hvarföre skulle han uppmuntrat mig att dansa, om han ej velat, att jag skulle göra det?" Rosa tog den sednaste baldrägt, hon af sin far erhållit, och gick att deltaga i balen. Det föreföll Rosa, som om hon ej nu vore så obemärkt, som hon var det i början af den förra balen. Månget öga fästes på henne, hon tyckte sig märka ett gycklande leende på många läppar, men snart nalkades en dansare och bjöd opp henne. Hans min föreföll henne försmädlig, hon tvekade ett ögonblick.
M 47. förande i den ort, der fastigheten är belägen, och ordföranden åligge att genom anslag å Rättens dörr oell kungörelse, hvilken genom köparens försorg bör frenne gånger införas i allmänna tidningarne, kalla och förelägga de inteckningshafvare, som antingen alldeles icke, eller endast till någon del fått sina inteckningar utur köpeskillingen gnidna, att i stad inom en månad från den dag, kungörelsen i tidningarue sista gången finnes införd, och å landet vid det ting, som först infaller, sedan en månad från sista kungörelsedagen förflutit, hos domstolen anmäla, huruvida emot deras inteckningars dödande kan vara något att påminna; börande domaren, ehvad inteckningshafvarne då begagna rättigheten att varda hörda eller icke, och jemväl utan hinder deraf, att original-inteckningshandlingarne icke uppvisas, angående inleckningarnes dödande sig utlåta. Vill borgenär låta sin inteckning under annan nedsättas eller eljest förändras eller till större eller mindre del dödas; uppvise då inteckningsbandlingen i hufvudskrift för Rällen, och skrifve Rätten derå bevis om den åtgärd, som meddelad varder, sedan den i protokollet tecknad är; ståude dock borgenären fritt att, äfven i sådant ändamål, vid annan Under-Rätt förete handlingen, om han derå skriftligen förklarar, i hvad mån inteckningen nedsättas, förändras eller dödas må, och låte Rätten, då detta sker, handlingen med det förklarande i sitt inteckningsprotokoll ordagrannt införas, teckne ock bevis å handlingen, att den så företedd varit: sedan varde protokollet ingifvet till den Rätt, som inteckningen beviljat; och vare det så gildt, som hade handlingen der företedd blifvit. Äro flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag, på grund af serskilda lika lydande hand lingar, och hafva, ifall inteckningarne förnyade blifvit, förnyelserna äfven å samma dag skett; då må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den Rätt, som inteckningarne beviljat. 26 §. Mom. 1.
Juridiskt ansvar kan ej af honom ulkräfvas, och på ladlels bitterhet kan Ijåns fordna så vältaliga oell försonliga stämma ej mera gifva något svar. Grannlagenheten borde fordra att på delta rum icke anfalla den, som ej kan sig försvara. För dem bland oss, som icke glömt att han undertecknade freden i Kiel, den ärofullaste och nyttigaste Sverige slutit sedan den Rneskildska, att han vai’ själen i de påföljande underhandlingarna om föreningen med Norrige, att han, efter Axel Oxenstjerna, var den Svenske Statsminister för utrikes ärendena, som vidsträcktast deltagit i Europas allmänna angelägenheter, att han sedermera sammanhöll och utförde de vigligasle inrikes förhandlingar, som under hans embetstid förekommo, — för dem af oss, som ännu icke glömt allt detta, finnas mera än tillräckliga förtjenster att taga i afräkning för de fel han, såsom andra, kan hafva hegått. — Är det nu sannt, såsom mången tror, att bans bekymmer öfver denna skuldsättning tidigare lade honom i grafven, än hans öfriga omsorger och arbeten för det allmännas skull hafva gjort, så böra äfven hans hätskaste vedersakare vara tillfredsställda. O111 den nästföljande Statsministern Frih. Stjernelds, Statsrådet lines och Statssecrcteraren Skogmans åtgärder i denna sak, hvilken redan är underställd Riksrättens pröfning, vill jag just derföre icke tillåta mig några yttranden. Men till de talare, sorn i afseende på dessa Konungens rådgifvare fallit Just.ombudsmannen i embetet med opåkallade och för lionom troligtvis obehöfliga biträden i hans åklagalevärf, torde jag få ställa förfrågan, om de icke jemväl erinra sig, att Frill.
Jag hyser tvertom den öfvertygelse att om, när år 1828 frågan först väcktes om R. o. Ad:s representerande genom val, den åsigt, som då af några få ledamöter uttalades, hade vunnit bifall af R. o. Ad., skulle alla de strider, vådor och svårigheter som sedan dess uppkommit, aldrig kommit i fråga. Om R. o. Ad. hade valt ledamöter, som vetat uprälthålla Ståndets anseende, så hade måhända alla dessa mer eller mindre oformliga representationsförslag aldrig kommit i fråga. Det stora antalet ledamöter, som man upskattat såsom betryggande, kan lika väl innebära stora vådor. Det vore icke otänkbart, då, som man vet, fullmakter lätt nog kunna erhållas, denna utväg af en eller annan om R. o. Ad:s anseende mindre mån person begagnades vid tillfälle af någon politisk kris och det kunde då hända att Riddarhuset ej i allo komme att förete den hållning man vant sig att der finna. Jag hemställer till hvar och en af eder Mine Hrr, som bevistat riksdagarna, om här icke upträdt en och annan person, som vi bade skattat oss lyckliga om vi kunuat blifva honom qvitt, och jag påstår att någongång en enda person varit tillräcklig för att göra Riddarhuset mindre trefligl. Det ligger således i sjelfskrifvenheten lika många betänkligheter mot som för. Man har sagt och dervid sökt öfvertyga R. o. Ad., att genom afsägandet af sin sjelfskrifvenhet, R. o. Ad. icke har någon företrädesrättighet qvar; att R. o. Ad. befinner * sig Den 27 Maj e. m. 225 sig, såsom en talare yttrade sig, precist i samma ställning som den lägsta handtverkare. Delta är likväl icke förhållandet. Jag har här i min hand quinquennii-tabellerna för t. o. m. 1845, hvilka utvisa alt R. o. Ad. utgjorde, inberäknadt ogifta personer öfver 15 års ålder, tillsammans 3,640 personer.
Den 48 Augusts. io3l y:o Herr Handelsmannen koZbs j enahanda ämne. Z:o Herr Borgmästaren odelii Memorial, rörande werkställighet af et tilförene gjordt och antagit project tll en canals öpnande emellan sjöarne Wenern och Wettern, sann ifrän den sednare til Saltsjöwiken wid Söderköping. 4:o Ätskillige Riksdags Fullmägtigcs Memorialer om äterställande af wisia enffildte och Landtmarknader samt ätfkillige Frimarknaders afffaffande. 5:o Flere Riksdags-Fullmägtiges Memorialer, angäende Landt Tullarnes indragning, förbud emot visitationer i hus och pä Landswägar samt Gärdfari handels afflaffande. Ut supra. Lx krotocollc», kH. keterson. Utdrag af Protocollet, hällit hos BondeStändet den ir Augusti r 09. S. D. Föredrogs Allmänna Beswärs-wch Oeconomie-Utffottets den 10 dennes uti Protocolls Utdrag afgifne utlätande öfwer twänne frän Wälle fl Borgare Ständet til Utskottets handläggning remitterade Memorialer, angäende deröfwer förd klagan, at Allmänna Brandförsäkrings inrättningen blifwit fliljd i twänne under gemensam styrelse och förwaltning lydande, men til inkomst och utgift ätskiljde CaHvr, den ena för Stadsoch den andra för Landt egendomar. Wid granskning hwaraf Utskottet pä anförde skäl förklarat sig icke kunna med denna fräga taga nägon befattning. Efter härom företagen öfwerläggning , fann Bonde-Ständet sig sä mpcket häldre böra til Utffotlets yttrande samtycka, som Ständet,wid jämförelse af premissen til detta Utskottets Beslut, ansäg densamma innefatta et tilstyrkt afsiag ä det project ofwannämde Memorialer äsyfta. Genom Protocolls-Utdrag ffulle de öf. rige Respeetive Ständcn wördsamt och »vänligen härom underrättas. Ut supra.
" Af hvem var du bjuden pB den sista militarbalen, det var vaB aldrig af löjtnant Holst? " " Jo. " " Nej, d8,afundas jag dig ngstan, för, o hvad han dansar bra, det a r en som kan föra det! " Nu uppstod en liten diskussion, om huruvida icke löjtnant Holst. förde val nara för att vara mönstergill dansör, men oppositionen nedtystades, och beslutet blef att han var oöfvertrafflig, i synnerhet i polka. " Men vet ni hvad flickor, tycker ni ända inte att Ebba K. lagger oförskamdt a n p&amp; honom? " " Nej, hon lagger inte an, hon a r bara glad, det ar hon med alla. " " Nej, hör nu Sigrid " inföll den unga vardinnan, " om hon inte vore din van, sil skulle du saga, att hon var grasligt kokett, men eftersom hon nu a r din van, s&amp; ar hon glad. Jag skall tala om f ö r dig, att jag har rest i sallskap med henne pá jarnviig en hel dag, och. d5 var hon allt annat an glad, den trákigaste reskamrat jag har haft .. Men se vi reste i damkupé. " " Usch Hedvig, hvad du ä r elak! Du &amp; r vid dhligt lynne. Flickor, vi fB lof att muntra upp henne! Vi ska inte saga ett ord p dans mer, det &amp; r för ytligt. Vi ska tala om allvarliga ting. o m jag bara mindes ett ord af den der trakiga förelasningen jag var p&amp; i tisdags, s&amp; skulle du nu fatt i dig allt det larorika innehhllet, för den, var allvarlig och gedigen med besked. ". " Frága henne hvem hon var ute och red med i söndags! " föreslog en liten uppntist dam med skalmaktig min. V a, det var ratt. Rodna s5 mycket du vill, kara Hedvig, genera dig inte för oss! Svara behöfver du inte heller,. vi veta precis -.
BeflörPreste-Ständet, att de ifrän Banco» Utskottet till Ständer afläinnabe handlingar, rörande Herrar Banco-FulliuägtigeS förhällande i afseende pä Riksgäldssedlarneö realisation, borde ifrän trycket utgifwas; Hwilket genom Utdrag af Protokollet skulle de RespectLve Med-Ständen samt Banco Utskotter wördsamt och wänligen tillkännagifwas, vt supra. S. D. Efter upläsande af Högloft. Ridderskapet och Adelns Protocolls Utdrag af den 14 dennes, innehällande bifall Ull StatS-UtskottetS betänkande rörande Adels-Fane Regementets indragning, och sedan StatS-Ut-koitetS nyftnämnde och den 12 »ästlidne Oktober pä bordel lagde protocolls utdrag ä nyo blifwit föredragit, beflöt Preste-Stänget alt med erkännande af denna Högloft. Rrdderyapet och Adelns patriotiska koncession, Ull alla delar gilla - Den 27 November. la hwad SkakS-Urffotler i detta ämne änfört och förcflagit; Hwilket genom Utdrag af vrotocoslei! stalie de Respeckive Med Gränden samt Srais-Uk< stoktet wördsamt och manligen tillkänuagiswas. S. D. Uti Memorial al den rz bennes än^ för Riksens Högloft. Ständers Conllitlitions Utstött de orsaker, hwärföre Utstottek icke sunde tillstyrka den hos Högloft.