Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det hade blifvit utgifvit innan Coursen hunnit falla till 96, hade detta mynt skolat blifva en handelsvara, och röna samma öde, som det småmynt Banken nu i flere år alla Thorsdagar utvexlat, och hvaraf aldrig något kunnat synas i rörelsen ; och hade Coursen fallit under denna punct, så hade ingen skolat vilja emottaga detta underhaltig» mynt. Dessutom skulle, om vi en gång blifva så lyckliga att åter få Speciemynt i rörelsen, förvillelser och oredor nödvändigt uppstå genom de 2:ne slags Specie-mynten. _ Jemt samma ändamål, som Utskotten åsyftat, skulle för öfrigt kunnat vinnas, utan att behöfva utgifva half-haltigt mynt, nemligen derigenom att man gåfve det gamla en fördubblad förbättring på Caractereu, så att 2-skillingsstycket finge tour, heder och värdighet af 4>ra. Herr Silfverflolpe, Guftaf Abraham: Jag vill ej ingå hvarken i afstyrkande eller tillstyrkande af förevarande punkt, utan blottan-* hålla att den må sättas i sammanhang med det beslut, som nyss blifvit fattadt, samt att den, I följd deraf, i händelse af bifall, må så redigeras, att näst efter orden: intrinfekt värdet införes: forn det fil/ver äger, hvilket af KongL Maj:t kan varda i liqvid till Banken aflemnadt. Herr CederJchjold: Den siste värde Ta' larens förslag, nemligen ”att Silfver skulle ut~ "myntas efter samma värde och Cours-bsräkning 488 Den g Junii f. m. ”sorn det blefve af Kongl. Maj:t till Banken af. ”lemnadt,” anser jag för min del så mycket oantagligare, sorn det derigenom skulle kunna hända, att myntets skrot och korn hvart halfår blefve förändradt. Hans Excellens Herr Grefven och LandtMar/kalken gjorde proposition till bifall af ifrågavarande punkt. Ropades Ja och Nej.
någon synnerlig förlust, gifva den af hunger Maja var den gamle Kullabondens enda barn mot sky och köld hemsökte en måltid eller ett af oss Som hymner af menskolanke, som vill till och det grämde denne djupt, att slägten med aflagdt klädesplagg oeh alltså hindra åtminstone honom skulle dö ut på plogsidan. Han kunde gudomen fly — stundens nöd; men må vi vid vårt gifvande Der lifvet ses irashöljdt träla i kojor med aldrig helt förlåta sin hustru den saken, och städse erinra oss skaldens ord: det kom en kyla mellan föräldrarne, som icke krossadt mod, Och endast askliögar måla, hvar fordom altagjorde Majas yngre dagar gladare. modern; det var strax vid julen, hon hade ret stod. D u uträttar blott d i n H e r r e s b u d: Vi sitta vid Babylons floder, och ingen kan Maja var då 11 år. » Nu var hon vid de åren, att hon fort rände Stå vi deremot sjelfva i det led, som strider Långt borta från dig, o moder, var bragdupp. Hon var ganska däjelig att skåda och stora kungastad. i kampen för tillvaron, oeh således äro urståndtidigt mognad jungfru, redan innan hon gick dock vår tunga försmåkte, förnekade till skrift. Hennes hud var hvit och mjäll satta att i ringaste mon räcka åt andra en Men vi vår Gud hjelp till deras lekamliga uppehälle, så sakna som björkens bark och hennes läppar röda vi likväl icke helt och hållet förmåga att skänka Bland detta vantrogna slågte, som verlden som rinnande blod. Många af de unga karger herskarebud. de lidande och sorgsna, som vi möta på vår larne sågo kärligt åt henne och gjorde sig väg, ett sant deltagande, hvilket visar sig deri, Deras händer knytas emot dig, deras tunga stora tankar i sina sinnen. bär hat och spott, att vi vänligt söka uppmuntra den själ, som Grannarne hade väntat, att Kullabonden slutat hoppas; i smärtornas hemvist, der sjukFast en gång de lågo för fot dig, då du var skulle gå i nytt gifte, ty de hade ofta hört herre och drott.
Minister eller annan högre Embetsman, i egenskap af Elector, trott kunna åstadkommas, och hvilket af Grundlagen velat förebyggas, lika mycket, ehuru ej så omedelbarligen skulle kur.na af samma person, såsom Bänkman eller till Bänkman väljande, beredas, och *tt således G-undl g r.s anda fordrar de i merarämnde $ uppf iknade personers uteslutande från delragande i alla de föregående valen, kan jag likväl ej medgifva rig'igheten af den åt ord t Utskott gifnatydning och den, i följd deraf åt ifrågavarande stadgande utöfver bestämda ordalydelsen, gitne utsträc ning. Visserligen skulle i sådant tal eller skrift, der man någon gång af ordens sammanhang får sluta till de<as betydelse, ordet Utskott kunna få en sådan, sorn nu deråt ville gifvas men i fråga om Grundla* gar, derom Regeringsformens 8? § stadgar: ”Efter deras ordalydelse skola de t hvarje särskildt fall tillämpas,mäste orden ha en bisstämd betydelse och den är åt ordet Utskott Den 24 Januarii. 5 gifven i 53 §• af Regeringsformen, der dek heter: ”de Utskott, hvilka skola årenderna bereda” Uti Grudlagarne förekommer aldrig detta ord annorlunda, än med hänsigt till sädane beredande icke till väljande sammansättningar af Ständens Ledamöter. Så vida den betydelse, som Herr Grefve von Schwerin velat åt ordet Utskott gifva, att nemligen hvar och en af de 50 afdelningar, hvaruti Ridderskapet och Adeln indelas, äfvensom de valde Bänk. männen och Electorerne, utgjorde, hvarje sammansättning för sig, ett Utskott, varit den, som dermed i 41 $. af Riksdagsordningen åsyftats hade der icke behöfts sägas mera. än : ”1 Utskott må icke någon af förenämnde persöner deltaga’’ och de tillagde ordent ”eller val till Utskotts Ledamöter” hade då icke någon egentlig mening.
En ung officer vid ett indelt reg:te som, jemte den på stat upförda lilla lönen, får det tillskott, som möjligen kan upstå genom den större behållning, utarrenderade boställen lemna, än den, hvartill de blifvit uptaxerade, nödgas vänta inpå andra året innan han utfår lönen. Emedlertid vet han icke huru mycket han tjenar för, eller har råd att lefva upp. Yore det icke mycket bättre för honom om, såsom li. St:r en gång begärt, alla Statens inkomster voro indragna till Statsverket, som i stället till honom qvartalsvis utbetalade hans lön. Han visste då, huru mycket han hade att påräkna och hvad han hade att lefva af. Min öfvertygelse är, att vår Armée visst icke skulle förlora genom ett dylikt sammanslående till Statsverket af alla lön e t i 1 lgå n gar och deras utbetalande från Statsverket till löntagarne. Otillräckligheten, för att icke säga obilligheten af den lön, som nu bestås de fleste, torde vara allmänt erkänd; men man misstänker, icke utan skäl, att de siffror, som för R. St:r upgifvas såsom lönebelopp, icke äro tillförlitliga, så länge boställsrevenyerna under dem innefattas. Bestäm lönerna i kontanta penningar, och jag t v ifla r ej att icke R. St:r skola bevilja hvad som är billigt i afseende på en löneförhöjning. Hr Nordenfelt har i början af sitt anförande yttrat några ord, på hvilka jag lade märke. Han sade nemi. att befälet måste bo inom kompanierna, för att bilda soldaterna och göra tjenst på roten. Jag har af Konungens Propos. funnit att Krigsministern laggt synnerlig vigt vid tjenstgöringen på roten; der står nemi. föreskrifvet för den officer, som icke gör tjenst inom sitt reg:te minst sex månader af året, att af hans lön skall gå tillbaka till Statsverket. På ett annat ställe förekommer, i afseende på de officerare, som ämna söka inträde i Generalstaben, att de, för att vinna rättighet att bevista militärläroverken, först skola hafva gjort tre års tjenst, hvaraf åtminstone två år på roten.
Den nu ifrågavarande adressen innebär icke någon missaktning för Medståndens beslut, och bör således icke kunna af dem med rättvisa klandras. Vi hafva en föregående riksdag sett, huruledes BorgareSt., då den s. k. näringsfrågan förevar, och hvarom samma Stånd beslutade olika med öfrige RiksSt:n, vidtog alldeles enahanda åtgärd med den nu föreslagna. Ingen ogillade då, att det Vallöf!. BorgareSt. uti en und. adress sökte försvara sina af lagen förunnade rättigheter, sorn då hotades äfvenledes af 3:ne Sfånds beslut. På grund af alla dessa skäl, sammanlagde med dem, som finnas upptagne i den föreslagna und. adressen, instämmer jag i allo uti hvad Hr von Hartmansdorff i förliden Onsdags plenum i frågan androg. Frih. Hermelin, Aug. Söderling, uppläste ett så lydande anförande: Sedan frågan om den lika arfsoch giftorätten blifvit af frenne RiksSt. och således af R. St. för deras del afgjord, så har nu Hr von Hartmansdorff, Aug., hos II. o. Ad. föreslagit, att detta RiksSt. måtte hos K. M. ingifva en särskild petition, med anhållan, att Ståndet måtte blifva bibehållet vid sina rättigheter uti frågavar. hänseende. Den 8 Februari f. ra. 165 Emot bifall till Hr von Hartmansdorffs berörde förslag finner jag mig befogad att uppträda, på grund af hvad jag nu skall hafva äran anföra. Försl och främst torde jag böra vända mig emot den åsigt, att arfsoch giftorätten inom Adeln är en fråga af privilegii natur. Om man går tillbaka till den af Birger Jarl år 1296 utfärdade lag, så finner man redan der den föreskrift gifven, att Frälsemans och Bondes son skulle hafva två delar och dotter en tredjedel. Enahanda stadgande, som utgjort grunden för arfsrätten i Sverige från uråldriga tider, har äfven i 1734 års lag blifvit införd. Den rätt, hvarefter Prester och Borgare hade sig att rälta, infördes i sednare tider och utgjorde undantagslagar ifrån den förut gifna föreskriften.
Rotehållarés.-'skyldig-heter och åligganden , samt att den äfven medför åtskilliga förmoner, hvilka, så mycket sorn möjeligt, börtie imellan Rotehållarne jemkas; i anledning hvaraf, och ehilru Utskottet anser, att sådana Contract, sorn redan L detta afseende äro med Kongl. Majit och Kronan ingångna, ej kunna rubbas, har Utskottet likväl, till vinnande af en billig jemkning i förmoner Rotarne emellan, funnit sig böra tillstyrka, att vid framdeles blifvande Vacancer, Kongl. Majits Befallningshafvande samt Regements - Cheferne borde åläggas, att vid utväljande af de Rotar, som en sådan Vacarice förmon kunde tillkomma, göra nödigt afseende så väl å den möjeligaste jemna fördelningen deraf, sorn de iocala och andra omständigheter, hvilka göra, att Soldatens underhåll är för somliga Rotehållare vida mera betungande än för andra; och förmodar Utskottet, att, genom err sådan föreskrift, den i Memorialet åsyftade billighet skall behörigen blifva iaktagen. Hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers närmare pröfning vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den 24 Maj 1815. På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prest» och Adélns Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar A. Lantingshausen. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. BorgarePå Hederv. BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar And, fredin. Nils Månsson. M. M. Rosbeck. U ppläst Heh a 9 Maj. tlppläst hos Samtelig» Riks-Ståriden den 29 Maji Piks ens Hoglöfl. Ständers Allmänna Besvärsoch Occonomie-Utskotts Betänkande > i anledning af en yrkad beqvämligare Post - Inrättning 3 Landet, Högiofl.
Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona — Hans Kongl. Höghet, Kronprinsens hofhållning tryckningen af Lagberedningens arbeten uppförande af fängelser efter cellsystemet Civil-ing eniar ers bildande vid Mariebergs läroverk1.. till för anläggning af nya samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar ersättande af kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader — Riksarkivets kompletterande med registratur från Kongl. Majds Kansli fortsättande af Nationalmusei-byggnaden inköp af boställe åt Kapellpredikanten i Lekvattnets församling i Wermland Serafimerlasarettets ersättande för minskad inkomst, genom tolag å Finska varor " Drottninguppförande af en ny byggnad för anatomiska institutionen vid Lunds universitet, inköp af Magister ,/. F. dito af femton årgångar af tidskriften: ”Läsning för folket” fortsättandet af Svenskt Diplomatarium Serafimer-lasarettets ersättande för minskad inkomst genom tolag å Finska „ utvidgning och förbättring af Wexiö hospital ... „ betäckande af bristen för hospitalsfondens utgifter år 1851 — - — „ ersättande af den för beväringen och båtsmännen inom Wester-norrlands län bildade pensionskassas förlust genom Landträntmästaren Harlins balans „ Majoren C. Bennichs ersättning för indragna hästhemmansräntor - „ restitution till löntagare vid Kalmar, Uplands och Dal-regementena af för högt beräknad och erlagd lönebevillning — „ dito af 1836 och följande års bevillning utaf de från Konvoyhassan uppburne aflöningar och traktamenten m. m - ersättande af värdet å 3:ne af rotz, under skjutsning af posten, smittade hästar Dito för de till Folkskolelärares bildande inrättade Seminarier Dito till stipendier åt elever vid dessa Seminarier - Ulldiskontens förstärkning „ dito för befrämjande af ackordsregleringen inom Arméen - Utaf deponerade undsättning smedel
Silfver-tionde, Myntare-lön och Slagskatt 2000 R:dr i Silfver å 120 sk. Cours 5ooo ' — ökning genom beräknad högre Cours ä 8 sk. pr Rd. 333: 16. dito 5oo R:dr Silfver ä 128 sk 1333: 16. ■ . 1666 32 Koppar-ränta och Slagskatt, 45o Sk$ a 100 R:dr 45000 beräknas till 3y5 Sk$ å 125 R:dr — 48,875 eller tillökning — CO Arvesia Kopparoch Manufactur-Tuil ÖOOO — minskning 2000 — Transport 2733400 2 9 10 l5lÖ0Ö 35 ~8 58863 IO — A 2 Transport 2733400 29 10 [5i6o6 35 8 Tionde och Harnmarskatts-Jern, i5,ooo Sk& Mantalspenningar , 2g2OO0 ökning 8000 Lagmansoch Häradshofdinge-Ränta .. 76000 ökning — __ 5ooo Gernings-ören , , 1800 minskning «... — Sterbhus-afgift ... 8400 . ökning ♦ —- 1600 __ Bötesmedel ... , 32000 Gavalleri-Regemmes Häst-vacance-Spanmål, ?4,25oT:r å 5: 16. 129333 16 — minskning genom nedsättning uF Spanmålspriset till 5 R:d. Ständige Rote vacance-afgifter, 23aa T:r å 5: 16 12384 minskning genom nedsättning af Spanmålspriset 770: — dito 12 T:r Spanmål å 5: 16. , 64: T i 11 fä 11 i g e dito 5ooo Kneck te-Rotefrihets-raedel
Hr Printzensköld torde icke kunna neka, att majoriteten ar 1.840 förlorade slaget (må vara genom bristande organisation); följden biet', att minoriten tillsatte Utskotten. Jag säger ej, att detta ofta inträffar; men att det någonsin kan hända, är redan .ett fel. Ett ännu större är dock det förtryck, som den segrande majoriteten, med nuvarande valsätt, utöfvar mot minoriteten, hvaraf ingen enda kan hoppas inkomma bland Elektorerne. Det är gifvet, att, då Elektorslistan först i andra hand ifrågakommer, och således ej belföfver underkastas någon allmännare granskning, man kan nprätta denna lista mer exklusivt, än man under andra förhållanden skulle våga. Lika med Hr Printzensköld, medgifver jag gerna, att segrarne vanligen tillsatt Utskm väl och opartiskt, men att sjelfva Elekjtorslistan varit mer än lämpligt exklusiv, det torde väl till och med Hr Printzensköld nödgas erkänna. Detta framkallar alltid bitterhet. Det är denna stora olägenhet, jag hoppas se undanröjd, om det nya valsättet antages, der Elektorslistan sjelf utgör det första och direkta stridsämnet. Gr, Ugglas har redan påpekat den onekliga sanningen, att de, hvilka omfatta ett visst parti, alltid i Ståndet utgöra minoriteten; den stora massan åter har ingen förutfattad åsigt. För att vinna denna majoritet, hvilken slutligen gifvetutslaget, tvingas hvardera sidans Ledare, att på det omsorgsfullaste upgöra Elektorslistan, pa det att denna genom personernas anseende, oväld och duglighet skall öfverträffa motsidans. Vinsten häraf är tydlig. En nu afliden statsman yttrade, att en sjelfskrifven representants rätt inskränkte sig till att deltaga i valet af en Bänkman, hvilken åter Utsåg en Elektor, den der slutligen valde en Utsk:sledamot.
St. finna för godt att bevilja anslag för detta ändamål, sä skulle detsamma naturligtvis ställas under allmän tillsyn, och offentligen redovisas, Om något då kunde besparas, sä komme det naturligtvis statsverket till godo. Hr Få hr mus, Olof Immanuel: Det förslag, som Hr von Hartmansdorff nu väckt, synes mig vara förtjent af mycken uppmärksamhet. Hufvudvillkoren för slöjdernas uppkomst och trefnad i ett land äro idoghet och konstfärdighet. Såsom ett dertill kraftigt bidragande medel anser jag äler, att tillfällen beredas slöjdikarue att få sina varor kände och värderade af en större allmänhet, ty derigenom väckes täflan, som, i samma män den uppdrifver konstskickligheten, länder till fördel icke mindre för slöjdidkarne sjelfve än för vartiförbrukarne och det Don 25 Å ug u sti. 507 allmänna. Jag anser allmänna expositioner af konstalster, på sätt föreslaget blifvit, såsom det ändamålsenligaste medlet till vinnade af denna dubbla fördel. I detta Ögonblick är jag icke i tillfälle att bedömma, huruvida den summa, som blifvit föreslagen alt härtill anslås som understöd för en sådan anstalt, kan vara för högt eller för lågt beräknad, men tror, lika med motionären, alt, äfven i förra fallet, ingen förlust för statsverket kan uppkomma; emedan det överskjutande beloppet för det allmänna bespares. Dä jag för öfrigt i sjelfva saken belt och hållet delar den åsigt som motionären framställt, anhåller jag att med min röst fä understödja hans förslag. Hr Hjerta, Lars: Afven jag instämmer med motionären i den tanken, alt slöjdexpositioner kunna vara till stor nytta för näringsflitens utveckling; men jag skiljer mig från honom i afseende derå, alt jag icke anser nödigt att sädane expositioner anställas helt och hållet gratis.
Men du kan inte tro hur jag haft det hela mitt liv, aldrig en dags lugn, ser du aldrig, hit och dit en oro som om heta järn bränt mäj i själen, och ingen som kunnat slå kallt vatten på på mitt huvud tror du på en Gud? Hör du, tror du på en Gud? Jag tror på Gud, han sitter högt, högt ovanför oss alla så högt att rummet tar slut innan en kommer dit men alla människor kommer dit till sist det tror också Ziri det tror hon, kvinnan, och det tror jag också. Gud, ser du Kerstin, han är inte av kött och blod utan av luft nej inte av luft heller nu ska jag tänka hör du Kerstin, av stjärnljus är han inte av det heller, hör noga på han är av det som är i stjärnljuset, det som är inuti ljuset å så dumt jag talar men vet du, vet du, jag kan inte komma ifrån utan jag tror på syndernas förlåtelse, så är det vi. För däj och mäj finns ingen annan räddning vi gick alla vilse på bergen såsom får utan herde Han satte sig med ansiktet i händerna och grät sakta. Minns du den där sagan om sorgens tunga kedja, frågade han plötsligt utan att se upp, sorgens tunga kedja, som den lille gossen gick och drog genom den stora skogen? Jag läste den hemma om julen det året när det var så sträng vinter och fåglarna frös ihjäl i skogen vid Bandarberget du vet inte hur vackert Bandarberget är om vintern när stjärnorna flammar över snöiga furor där är en grotta i berget, som man kan gå in i, och göra eld i och ligga och värma sig medan man lyssnar på vinden, det var en liten gosse som gick vilse i en stor skog. (Han talade sakta och högtidligt. Flickan i sängen gjorde ingen rörelse.) Och när han gått länge, länge, började han gråta, ty det var kväll och han hittade inte hem till sin faders palats, ty han var en liten, liten prins, ser du, och när han gått och gått och gråtit så länge att hans lilla spetskrage var alldeles våt, då kom det ett troll fram och sade att det skulle visa honom vägen, om han bara ville bära hem den här kedjan som trollet hittat i skogen.
Sockenoch pastorats-adjunkter vore således alldeles samma slag af prester, som kapellanerne, men tillkomne efter 1681, då kapeltanerna erhållit sina särskilda lagstadganden och såsom ordinarie församlingslärare immatrikulerats. Pastorater och församlingar hade nemligen icke heller ansett sig tillräckligen vårdade af kyrkoherde med en eller liera kapellaner, utan dessutom velat hafva ännu (lere själasörjare, på det att Gudstjensten i pastorat med flera socknar och kyrkor måtte, så vidt möjligt vore, upprätthållas hvarje helgdag, och på det att hvarje annex måtte i möjligaste måtto få egen prest boende inom sitt område. Ehuruväl det vackra bemödandet ännu ej hunnit öfverallt realiseras, utan messfall ännu inträffade hvarje helgdag i någon kyrka inom flere pastorat, och ännu många socknar funnes, der ingen prest vore boende, såge man likväl en fortgående sträfvan till detta önskningsmål. Långt ifrån att betrakta detta sträfvande med någon ovilja, borde hvarje menniska deruti igenkänna ett tecken till den religiösa andans »progressiva utveckling i religiösa skapelser». — Sockenoch pastoratsadjunkter liknade både komministrar och kapellpredikanter deruti, att de alla hade samma tjensteåligganden; men de skiljdes ifrån komministrar deruti, att de tillsattes på annat sätt, eller rättare på samma sätt som kapellpredikanter utan konsistoriel! förslag. De skiljdes från kapellpredikanter endast deruti, att sockenoch pastoratsadjunkter tillsattes i gamla socknar och pastorat, men kapellpredikanter endast i nya socknar, hvilka uppkommit såsom afsöndringar af gamla. Församlingarne utöfvade ett Sammansatta Lar/- samt Allm. Bcsv. o. Ekon.-Utskottets B c t rink an dt X:o 21. 5 slags jtis patronatus vid tillsättningen al' sockenoch pastorats-adjunkter, ehuruväl motionären icke hade sig bekant något Kongl. Maj:ts Beslut, som fastställde en sådan praxis.
Men om man äfven icke skulle vilja erkänna denna ensidiga rigtning, som Universitets-inrättningen i senare tider erhållit, eller att den efter hand blifvit förvandlad till en uteslutande bildningsanstalt för Statens Civile och Ecclesiastike Ämbetsmän; om säger jag, man icke skulle vilja erkänna denna ensidighet i det hela af Inrättningen, såsom en brist, så gifves dessutom andre felaktigheter i vissa delar af Universitets - inrättningen, som man skulle kunna hänföra till det reglementariska af Universitetsförfattningen, och om hvilkas vigt eller erkännande jag ej tror någon tvist hör kunna uppstå, och hvilka torde sätta utom all fråga nyttan och angelägenheten af utsträckningen utaf undersökningen om Lä ro värkens närvarande tillstånd äfven till Universiteten. Såsom bevis på sådane erkända brister 1 detaljerne eller det reglementarisk» 1^56 Stats-Utskottets Betänkanden. af Universitetsförfattningens närvarande beskaffenhet, åberopar jag i första rummet Studentexamens och Ämbetsexamens profvens närvarande bristfälliga skick. För att inse nödvändigheten af en radical reform i den första, behöfver man blott genomögna Uppfostrings-Committeens deröfver till Kongl, Maj;t afgifne Betänkande, och öfver behofvet af en total förändring med den sednare, lärer ej några stridiga meningar nu mera vara att befara, sedan Irenne Riksens Ständers Utskott vid innevarande Riksdag erkänt detta behof, och i sådant hänseende framställt förslag, hvilka, om de än behöfva undergå en nogare och sakkunnigare pröfning, dock vittna att RiksStåndens Ledamöter inse vigten, att tillvägabringa förbättringar i detta afseende. Såsom ett sådant erkännande utaf en för handen varande felagtighet, torde äfven kunna anföras, hvad Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet särskildt hemställt, rörande offentelig undervisnings meddelande i Grundlagarne vid Rikets Universiteter, Vid en anstäld undersökning om beskaffenheten af de Akademiska examina, tror jag likväl största bristfälligheten skulle upptäckas uti stadgarne rörande det högsta Akademiska lärdomsprof - vet, S ta t s-Utskottets Betänkanden. 65^ vet, eller den så kallade examen rigorosum, som föregår erhållandet af philosophiska