Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den väckta frågan om förutnämnda förändring sålunda förfallit endast pä grund af farhåga, alt en så beskaffad, till beloppet bestämd, ersättning till städerne, som vid sista risdag uppgafs, skulle i längden kunna föranleda större utgift för Statsverket, än genom viss andel utaf afgiften ifrågakomme, har Kongl. Majit ansett sig böra taga i öfvervägande, huruvida icke, medelst annan grund för ersättningens bestämmande, de med förändringen åsyftade fördelar skulle kunna vinnas, utan den af Rikets Ständer anmärkta olägenhet; och vill Kongl. Majit, i anledning deraf, härmed förnya Dess förut gjorda nådiga framställning om gerningsörenas upphörande såsom särskild uppbördstitel, samt dervid föreslå, det stadgas mätte, att den hvarje stad derför tillkommande ersättning bör för hvarje år uträknas efter antalet af de gerningsmän eller sockenhandtverkare, af hvilkas gerningsören Staten, i händelse denna afgift fortfore, skulle hafva egt alt större eller mindre andel tillgodonjuta, och att, efter de uträkningar, som på sådan grund af Landskontoren upprättas, ersättningen bör från Ränterierna utbetalas och utgå af det belopp, som för den, städerne nu tillkommande, andel af ifrågavarande medel är såsom förslagsanslag inbegripet i det på 7:de hufvudtiteln uppförda anslag till städers fribeter. 20:o. Permissionsoch Legopass-afgifler. Då dessa afgifter, som erläggas af Båtsmän vid erhållandet af pennis - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 27. slon eller legopass, enligt den från Statskontoret erhållna uppgift, i medeltal icke uppgått till iner än i7t r:dr 35 sk. 6 rst., hvilket belopp förekommit till redovisning uti åtta särskilda Ränteriers räkenskaper, finnér Kongl. Majit en dylik uppbördsfitcl icke böra vidare bibehållas, utan vill härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att densamma måtte få försvinna och Båtsmännen ifrån den ifrågavarande afgiften befrias. 21:o. Folkskole-afgifterne.
Vintervägen emellan Elfvedalen öfver Särna till Norriges Rå; om instämmande i Ridderskapets och Adelns beslut att anmoda Utskotten, att uti sina svar på återieinisser en. dast anmärkningarnas hufvudsakliga innehåll införa; om öfverlemnande till Constitut on Utskottet att i anledning af Konungens Nådiga Svar å Riksens Ständers underdåniga skrifve!, se om tillägg i 14 §. af Justitieombudsmannens Instruction, föreslå så beskaffade rät elser, som af det beslutna tillägget föranledas; om återremiss af StatsUtskottets Betänkande rörande förlag till tryckning af Samlingar i Svenska Historien; om bifall till LagUtskottets Memorial angående Taxa på lösen för expeditioner från Konungens Canzli; om bifall tiil Stäf&4 Utskottets Betänkande angående: 1 :o T-W *fiV Wester och Norrbottens Läns invånare1 med. delade lån. 2:0 Anslag af medel för LänsLazaretterna; om ogillande af StatsUtskottets Betänkande om lösens erläggande till Kronofogdarna för påskrifter å UtmätningsResolutioner; om återremiss af StatsUtskottets Betänkande rörande Bevillningen för Dannemora Jerntillverkning; om bifall till StatsUtskottets Betänkanden angående: 1:0 Reparation å Calmare Domkyrka. 2:0 Pensionscassainrättning för Civilstaten. 3:0 Gratification åt Kronobetjeningen på gränsen af Elfsborgs och Bohus Län. 4:0 Ersättning för löningsmedel, som vissa Tjenstemän i Norrbottens Län tillkomma. 5;o Bytesverket; om bifall till LagUtskottets Memorial rörande alla förbindelsers försättan. 678 Den 28 Juni. c. mt de i likhet med Vexlar; om återrenrss af Lag. Utskottets
Det Högwördige Preste-Ständet erindrade dä, att det syntes wara mot princip, att undersätare icke skulle fä inför Thronen, om de det ästundade, anföra stne Beswär; men dä projectet andra gängen inkom biföll det Högwördige Prcste-Ständet hwad Bewillnings-Ut, skottet häruti hade föreslagit, säledes ar sakens stick för det närwarande sädant, att alla fyra Riks-Ständen bifallit puncten angäende compromisterna, utan wädjande ti!! Konungen: och i sig sjelf synes ändamälet med compromisternas inrättande wara helt och hällit förfeladt, om man der! frän skulle gä den manliga wägen först till Kammar^ Collegium och sedan till Kongl. Maj:t. Jag anser säledes, för min del, dct endy som härlind för det närwarande kan widgöras, wara, att Högloft. Riddeastapet och Adeln ge, nom Protocvlls-Utdrag gifwer det Högwördige Preste-Stän^ det tillkänna, det Ridderstapct och Adeln fattat, att Prestc-Ständet redan när Bcwillnings-Förordningen till slutelig profning förewar, bestämdt bifallit wadet till conn» promist-Rätter, hwarföre denna fraga efter Ridderstapets och Adelns tanka, ei kunde till Nämndens afgörande hänskjuta?. Friherre 484 Den 14 Zlprik.
Torpare med skatt eller arbetsskyl dighet till Hemmansegare • 9,996. Hushåll Summa 24,209. Således efter dessa år en tillökning af.: Sjelfegande Jordbrukare 1,383. Sjelfegande Torpare eller Jordbrukare utan hemmantal 416. Torpare med skatt eller arbet^skyl dighet till Hemmansegare 343. Torpare 759. eller en tillökning af 2,145 hushåll. De främsta orsakerna till denna tillökning i folkmängden återfinnas visserligen i förskoning från härjande farsoter, en länge åtnjuten fred, samt i ett utvidgadt åkerbruk och vidsträckta nyodlingar; men det som derjemte härtill i betydlig mån bidragit och synnerligast ökat Hushållens antal, är en nära obegränsad hemmansklyfning, jordafsöndringar och torpanläggningar. Om verkligt sjelfbestånd allmänneligen åtföljt bosättningar och egna jordbruk, vore det nu uppgifna förhållandet i hög grad tillfredsställande. Erfarenheten visar dock ett motsatt förhållande inom detta Län, i hvilket en stor del af de i anförda beräkning upptagne hushåll tillkommit på så 7 små lägenheter och under så bekymmersamma vilkor, att de ej kunna deraf ega medel lill bergning och uppehälle. Derföre har ock det förhållande inträffat, att heminansklyfningar, jordafsöndringar och torpanläggningar väl bidragit att öka hushållens antaly men deremot gått öfver den gräns, som betryggar hushållens sjelfbestånd.
2;o att 2:dra och 4;de puncterne af Betänkandet, såsom med hvarandra egande gemenskap, icke böra åtskiljas och ovillkorligt förbud emot all slags spannmålshandel för Statens räkning, icke står tillsammans med an - Prut. Utdr, d. 27 September 1823- *i°33 vändande af det Creditiv, hvarom 4:de puncten handlar Ian en nödig inskränkning i berörde förbud icke undvikas, kommandes alltså ifrågavarande Creditiv att utöfver den redan bestämda sedelstock af trettio' millioner, beviljas till en summa af en och en half million R:d Banko, med underdånigt öfverlemnande till Kongl. Maj:f, att när tid och omständigheter fordra, låta inom Riket upphandla spannmål i sädesrika orter för större eller mindre del af Creditivbeloppet, hvilken spannmål, inköpt i goda år för lindrigt pris, bör i Kronans förrådshus, eller i LänsMagazyner uppläggas, för att under vård af de vid dessa Magaziner anstälde Förvaltare, väl torkad och förvarad, hållas nödstälde provincers innevånare tillhanda, då missväxt kan infalla. Dock får sådant icke verka till bihehållandet af någon fortsatt särskild MagazinsDirection, eller föranledda till annan styrelse än de uppdrag Kongl. Majit kan i.Nåder finna lämpligt att meddela sine Befallningshafvande, samt de Municipalinrättningar i orterne, hvilka i och för upphandling och utdelning böra, genom behörigt val bland provincernas egne innevånare, organiseras, och under Landshöfdingarnes ordförande, till verkställighet befordra hvad Kongl. Maj:t Nådigst behagar föreskrifva; hvarförutan bör iakttagas: dels att upphandling af undsättningsspannmål å utrikes ort icke må ega rum, enär behofvet möjligen kan genom använ - 1054 Vrot.
Nov. P. 82, 378, 447- Dec. P. 4*6. — i anledning af väckte motioner, angående en jämnare fördelning af Postföringsskyldigheten, tillökning i den nu bestådde Postskjutslegan, Postens fortskaffande genom Gästgifvarskjuts, med flere till Postväsendet hörande ämnen. Nov. 2 A. P. 129, 279, 33o. Dec. P. 266. — i anledning af anmärkning vid Utskottens Betänkande, angående ytterligare understöd för Nybyggare i de Norra Provincerne. Nov. P. 82, 378, 447* Dec. P. 416. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande Postföringen 1 Riket. Dec. P. 266. — i anledning af väckt fråga om rättighet för Härjeådalens Allmoge, att tullfritt få hämta Salt från Röraas KopparVerk i Norrige till eget behof. Nov. 2 A. P. 129, 281, 636, 676. — angående upphäfvande af så väl Inrikes TuIIbevakhingen, som GränseTullbevaknm - 6oi gen emot Norrige. Nov. 3 A. P. 402, 444» 6x3, 6^5. Dec. 2 A. P. i4- —- angående återremiss å Utskottens Betänkande, angående yrkadt uppliäfvande af GränseTullbevakniugen mot Norrige. Dec. 2 A. P. 14. Stats-, Bevillnings-, Lag-, Allmänna Besvärsoch Oeconomiesamt särskilta Utskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: angående en ny organisation af Tullverket. Statssamt LagUtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: rörande HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande på IndragningsStat, samt upphörande af en AdvocatFiscalen i Götha HofRätt tillagd ersättning för förlorade sportler. Aug. P. 734* Sept. P. 25, xor. *—- om särskilte Brottmåls Domares tillförordnande.
Oell liakva Utskotten pä gruncl gf kvaL säluncla klikvit utreclt, ansett sig köra tilisl^rka II. 8t:r att kos Kl. Mt i unllerclrket snkälla, att K. älrt i iXäcler täcktes ankefalla veclei körancle : 1:0 iktt Hankens foictran för Let är 1826 IvktaLs 8panmäIsLre<litiv i lVIillion Ilrclr, mätte ju förr Lesto kelclre klifva inketalcl, pä säclant sätt, att f. »l. Allmänna lVIagarinslni ättningens UtreLning förskjuter livall som kan krista, seilan 6, eclitiv-fonLens eontanta kekällning kärtill klikvit använcl, oell 2:0 iktt sä val kvaci som kan återstå ak k. L. cKIImänna Illagarins-fonclens Otreclnings Oontanta kekällning, seclan fö, utnämncle förskott afgätt, som kvaci seLermera för Lenna UtreLning kan julitta, aLemnas till IliksgälLsLonloiret till ett sammanräknaLt kelopp ak 1 Milion Il:Lr, men att IivaL Lerefler ytterligare kan ingä varLer allemnaLt till kanken i afketalning a Less korLringar kos f. L. ^Kliniänna lllagaLinsIui ättningen.
Så höga behöfva likväl, åtminstone medan det ännu finnes god tillgång på skadedjur, praemierna troligen icke vara, att de motsvara den skada, som djuren skulle föröfva, ifall de fingo lefva, ehuru det väl vore värdt delta och mycket mera, om man kunde blifva dem qvitt och således äfven den afkomma, de nu lemna efter sig, och hvilken icke lärer komma att vanslägtas. — I andra länder, såsom t. ex. i Preussen, lärer man funnit sin fördel vid att utbetala betydliga praemier för rofdjtirs dödande; och, enligt hvad jag hört berättas, skall det i England, Skottland och Irland för längesedan, medelst uppmuntran genom höga praemier, hafva lyckats att alldeles utrota de värsta skadedjuren, vargarna, så att intet enda sådant djur numera finnes någorstädes i de förenade Rikena. Inom Sverige låter väl detta sig icke göra, men ganska betydligt kunna och böra de förminskas; ty invandringen från Norrige och Finland kan icke vai-3 särdeles stor, emedan jag tror dessa, liksom alla andra lefvande va 2 H. 55 434 Den 26 Februari c.’m. reiser, icke gerna öfvergifva den trakt, der de äro födde, så länge de der kunna lifnära sig. Man torde invända, att då enskilda öfverenskommetser inom många orter af Riket blifvit trälfade om till en del betydliga belöningar för fällande af skadedjur, vore det öfverflödigt, att vidare vidtaga några allmänna anstalter i detta afseende; men jag påstår, att dessa belöningar till en stor del förfela sin verkan, dels just derföre, att de icke äro allmänna eller sträcka sig lika till alla orter, dels ock, emedan de vanligen endast för kortare lid äro utfästade, hvarförutan de i min lunka äro mera betungande och besvärliga, på det sätt de vanligen utgå, än de utvägar, hvarpå jag syftar. Jag har nu sökt utveckla hufvudändnmålet med en bevillning å jagten. Men jag nänånde, att äfven ett annat syftemål dermed är förenadt.
M-s disposition för att användas till en af de föreslagna jernvägarne;'men jag tror att de fleste voro ense derom, att detta anslag skulle användas till jernvägen mellan Slockholm och Götheborg. Om man uu upfattar frågan från denna synpunkt, så hemställer jag, huru man, i fråga om en jernväg mellan Jönköping och Malmö, vill yrka / Den 25 September. 309 en åter remiss, hvilken naturligtvis -skulle innebära eli afslag å hvad Siandet förut beslulal i afseende på den förra jernvägen, Jag skulle visserligen ingenting hafva emot, om man äfven för den Skånska jernvägen här ville besluta ett anslag; men, om man är ense derom, alt 5 millaicke böra ötverskridas, emedan denna summa är yrkad af tre Stånd, så lära dessa 5 milhr af alla hafva ansetts böra an vändas till jernvägen mellan Stockholm och Götheborg, och då lärer det icke heller finnas något öfverskott för banan mellan Jönköping och Malmö. Det är på grund af dessa skäl som jag anser, alt man icke nu kati, mm man vill vara konseqvent, yrka återremiss på den ifrå gavar:de punkten. Det är visserligen obehagligt för de ledamöter, som ifrat för alt jernvägen mellan Jönköping och Malmö i främsta rummet borde få elt anslag vid denna Riksdag; men man måste underkasta sig majoritetens beslut, och då denna majoritet tyckes vara emot detta yrkande, torde del icke vara lämpligt att nu envisas att genomdrifva eli beslut, sorö icke under en hel dags diskussion kunde vinna framgång. För min del får jag derföre förklara, alt om också framdeles tillfälle yppar sig att förorda elt anslag till den ifragavar.-de banan, anser jag mig likväl för konseqvensens skull böra instämma med de Hrr ledamöter, som yrkat bifall till SlatsUtsk:s hemställan i denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab har erinrat, huruledes våra skattehemman vore så svårt belagda med utskylder, alt,dessa öfverstege jordens beskattning i Frankrike.
Tillsammans rdr 11,721,212: 82 Omkostnaderna ändock inskränka sig till något mindre än 15| procent. Enligt en tryckt officiel »Oversigt över Statskassens indtregter og udgifter for ethvert af aarene fra l:ste Juli 1857 till l:ste Juli 1860 efter de af Storthinget des angaaende fattede beslutninger”, beräknas för närv:de i Norge tullintraderna till. 2,550,000 Spd. samt aflöningar och omkostnader i och för tullväsendet till 428,534 Spd. Ehuru i sistnämnde summa icke ingår aflöning för tullverkets öfverstyrelse, hvilken innefattas uti K. Norska Eegeringens Finansoch Tulldepartement, utgör den likväl, relatift till de påräknade bruttointraderne, 16| procent. I Svenskt riksmynt motsvarar den 1,714,136 rdr, som alltså endast med 95,863 Den 20 Maj e. m. 513 rdr 91 öre understiger hela beloppet af löne-, pensionsoch omkostnadsutgifterna för tullverket i Sverige, sådane de enligt den afslutade hufvudboken för år 1859 i verkligheten utgått. Vid granskning af tullverkets förvaltning och räkenskaper under sednaste 3 år har någon anmärkning af E. St:rs revisorer eller af Kammar-Rätten icke blifvit gjord, hvarken emot administrationen eller mot redogörelsen. Med stöd af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. måtte förklara en underd. skrifvelse i den af Stats-Utsk:t omförmälda syftning icke vara af omständigheterna påkallad, samt således förkasta Utsk:ts derom väckta förslag. Erih. Åkerhjelm:
Det visade sig dock snart, att denna Förordning icke kunde motsvara de önskningar om en utvidgad kommunalfrihet, som redan den tiden vunnit många anhängare. Under riksdagen 1834—1833 kommo frågorna härom till öfverläggning hos Rikets Ständer. Såsom brister uti den då gällande Förordningen i ämnet anmärktes, bland annat, saknaden af bestämd föreskrift om soknestämmors hållande äfven i städerna, de inskränkningar i rösträttighet vid soknestämma, som gjordes derigenom, att den ej tillerkändes andra, än fastighetsegare, och olämpligheten af en sådan inskränkning, i synnerhet för städerna; och anhöllo, i anledning häraf, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 9 Februari 1833, det matte Kongl. Majit, efter städernas hörande, låta utarbeta och till Rikets Ständers bedömande vid nästkommande riksdag öfverlemna förslag til fullständig författning om soknestämmor och kyrkoråd så väl I städerna, med undantag af Stockholm, som på landet. Ett så beskaffadt förslag blef ock under riksdagen 1840—1841 till Rikets Ständers bedömande öfverlemnadt, utarbetadt af Committerade för Kyrkolagens öfverseende och åtföljdt af ett annat, som blifvit uppgjordt af Committerade för Fatligvårds-ärendena, men inskränkt till soknestämmor på landet. På skäl, som anföras uti Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskot - VII tets betänkande N:o 4 för sistnämnda riksdag, utarbetades emellertid vid denna riksdag, i sammanhang med åtskilliga då yäckta motioner om inrättande af häradsoch lätisnämnder, ett nytt förslag i ämnet, omfattande både landsbygden och städerna, utom Stockholm, och kvilket, af Rikets Ständer antaget, ligger till grund för de under den 29 Augusti 1843 utfärdade särskilda Nådiga Förordningarne om Sokenstämmor, om Kyrkoråd och om Sokennämnd, de två förstnämnda gällande både för städerna, med undantag af Stockholm, och landsbygden, den tredje allena för sokuarne på landet; hvarefter äfven för Stockholm under den 16
Pa dessa grunder och da deffa Ossso^ bestodo af ?iivLt3s rilffutne medel, tilstyrkte Herr Grefwe», ar bäve Stockholms Brand-Hssecurance-Werk och Allmänna Brand-H88ecul3nce-Werket mätte ifrän ali Bewillnings-afgift blifwa befriade. Friherre Lric Lonraä, yttrade sig ej Den 9 Mars. 45z ej hafwa något at tillägga til hwad Friherre Oxenstjerna och Grefwe von l^ntinAsbsuseli anfört, mer an at aläggande af Bewillnings-afgift pä dessa cgssor synres honom wara mot allmänna säkerheten stridande. Herr limm, kebr. yttrade den förhoppning, at Bewillnings-Utssottet matte blifwa fran den hotande pligren befriadt. Herr ?uke, polian, förmodade, at der wore endast större och rikare Lagsor, som ansages böra blifwa til Bevillning taxeraäe, icke sädane som hade Nädegäfwor at utbetala, såsom t. ex. Amiralitets Krigsmans-Lassan, hwilken äfwenfom "Amiralitets Barnhus-La883n, såsom til pio8U8us ämnad, Friherre kuke således förbehöll, at icke warda bland Bewillnings erläggande Lassor inbegripen. Herr o^llenram, Larl e^äolk, ansäg Regementsoch Otticers-Lassor, äfwen böra frän Bewillning undantagas, såsom warande enssildta inrättningar och ä syftande speciella ändamål, säfom Under-OMecrares tillärande. Friherre bjerta, ^xel. Medanwi iwara böner stadde äro, anhaller jag at fä sända en trogen suck för.Armeens kensions-Lassas befrielse frän afgift, efter den är rilkommen af l^ilitairens egna medel.
Jag anhåller vördsammeligen, att detta Anförande må Friherre Björnstjernas Memorial till StatsUtskottet åtfölja. Herr von Fieandtj Daniel Willielm> anförde skrifteligen: I anledning af Herr Friherre Björnstjerpas Anmärkningar vid Herr Grefve Gyllenborgs Anförande, om förändring af Kongl. Maj:ts d. 576 Den 10 Januarii, 4 Februarii 1812 utfärdade Nådiga Författning, angående Indelta Infanteri-Regemeuternus Beklädnadssätt, anhåller jag vördsammast få yttra* Om jag rigtigt fattat meningen, innehåller Herr Grefve Gyllenborgs Motion i detta ämne: Att de BeklädnadsPersedlar Rotebållarne vid Södermanlands Regemente, enligt KneckteContractet, årligen böra lemna sina Soldater, vid 1812 års Markegångssättning i Nyköpings Län, blifvit ansedde böra vara af lika beskaffenhet med motsvarande Persedlar af den så kallade Lif Munderingen; att de i följe deraf blifvit uppskattade till ett pris, vida utöfver deras egenteliga värde, samt högre än hvartill de förut varit upptagne, och att, ehuru Kongl. Maj:t' ogillat denna åtgärd, med förklarande, att priset för Släpkläderne skulle lämpas i sitt rätta förhållande och efter Persedlarnes värde, de samma likväl, vid 1815 och 1816 årens Markegångs-sättningar i berörde Län, efter andra grunder blifvit ganska högt beräknade, hvarjemte Herr Grefven yrkat, att 1793 års Författning, som uti BeklädnadsFörordningen åberopas och enligt hvilken Släpkläderne skola förfärdigas i likhet med Lif Munderingen, under en nu mera Constitutionel Regering måtte upphöra att vara gällande, samt på dessa skäl föreslagit förändring af 1812 års BeklädnadsFörfattning.
Under den svåra penningekris, som på sednare åren hemsökt i synnerhet svenka jordbrukaren på det mest nedslående sätt, har i synnerhet lagens stadgande angående skyndsam inbetalning af köpeskilling för utmätt och på exsekutiv auktion försåldt gods, särdeles fastighet, medtört ganska sorgliga verkningar både för gäldenär och fordringsegare och vållat att mången egendom måst afyttras för ofta mindre än hälften af verkliga värdet, emedan köpare icke vågat sig att bjuda endast af det skäl, att han icke ansett sig kunna prestera köpeskillingen på den korta tiden af vanligen fjorton dagar från auktionsdagen. Gäldenären gör härpå ofta oersättlig förlust derigenom att hans egendom bortsäljes för ett vanpris, som gör honom sjelf utfattig och sätter honom ur stånd att så som annars möjligen kunde ske betala sina skulder. Fordringsegaren gör derigenom förlust, då han icke är i tillfälle att sjelf inropa egendomen, utan nödgas se den bortsäljas ej allenast under verkliga värdet, utan äfven så att hans till och med intecknade fordringar icke blifva godtgjorda. Hugade spekulanter på egendomen göra dervid indirekt förlust, då de icke för den korta betalningstiden skulle våga göra anbud på en egendom, som de under andra förhållanden skulle vilja betala med låugt högre pris än det, hvartill den måste försäljas. Det är visserligen icke i de af mig kända författningar i ämnet uttryckligen förbjudet att lemna längre betalningsanstånd, om vederbörande dertill samtycka; men det torde med visshet kunna antagas att i de aldra flesta fall någon bland vederbörande har något enskildt intresse, vare sig hämndens eller egennyttans, att icke bevilja längre anstånd med betalningen än hvartill han är nödd och tvungen.
Det kom för tidigt till verlden och ehuru det frambars till 11. o. Ad. temligen väl inhöljdt i granna fraser, fick det dock sin plats der det borde vara, då nemi. motionen lades till handlingarne. Ett dylikt foster har likväl sedan inom ett annat Stånd framkommit och omhuldas nu här af den som är far till dem båda. Dessa båda tvillingar hafva samma lyten. Tidén, under hvilken det sednare framkommit, har icke förändrat förhållandet. Allt står nu på samma punkt, sorn när det första af dessa foster såg dagens ljus och jag skulle tro alt samma skäl, som föranledde oss att affärda det första, äfven nu måste gälla för att skicka det andra samma väg. Då man betraktar ett land under en kritisk tidpunkt ifrån en sida, sorn fordrar serskilda författningar mot de vanliga, så gör man naturligtvis serdeles väl om man ser sig före och icke låter sig hänföras af ögonblickliga ingifvelser och allmänna rop, de der ingen grund hafva för sig; gör man nu så vid della förhållande och ser sig noga före, så uppenbarar sig ju tydligt hvad af mången föreg:de talare blifvit nämudt, att ingenting gifver vid handen, att någon fördel genom import-tullens upliäfvande skulle vinnas. Tvärtom skulle olägenheter deraf upstå. Man skulle således företaga denna åtgärd endast för att tysta de allmänna ropen, såson här är nämndt, och lugna opinionen. Detta åter, tror jag icke kräfver en sådan åtgärd. Jag tror att dessa rop, denna opinion, tysta sig sjelfva, då de se, att de förgäfves höja sig; men hvad man möjligen skulle kunna åstadkomma är att taga ett steg af de många som man velat göra på den andra Statsmaktens område. Jag tror att dessa steg utöfver befogenheten ej böra ofta uttagas. Endast i yttersta nödfall böra de ske och då med serdeles försigtighet, men icke så ovarsamt, sorn här blifvit föreslagit. Man fruktar för exportförbud. Det är icke utan, att det kan blifva behof af att företaga ett sådant och man fruktar icke förgäfves derför, ty i händelse behof deraf skulle upstå, så måste man väl äfven tillstädja ett export-förbud.