Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:n hafva väl uti ingressen till betänk, ansett föräldra-undervisningen användbar, men sedermera uti detaljerna vidtagit sådana stadgandet), som tillintetgöra densamma, hvarigenom Utsk:n betagit det allmänna ett väsendtligt medel alt undgå en betydlig kostnad och göra undervisningen verkställbar, i stället för att erhålla ett konstigt och dyrt skolsysleme, som endast är användbart å de kretsar, som antaga de flesta skolorna, hvilka endast äro tillämpliga för de mera befolkade delarna i Riket. Väl har en af Utskrns ledamöter yttrat, alt Utsk;n uti i3 §:n öppnat tillfälle för föräldrar eller harns målsmän att undervisa barnen hemma; men Utsktn hafva dervid fästat det villkor, att undervisningen skall fortgå till den qvantitet, som i öfrigt är bestämd, och hvarom pröfning skall äga rum i föreskrifven ordning. Denna qvantitet är, på satt Frih. Boye anmärkt, bestämd uti 7 fm och der för vidsträckt tillämpad, såsom flere talare anmärkt, hvarigenom Utsk:n i sjelfva verket i a:dra mom. af §:n tillintetgjort al! verkan af Utskrns egen välmening med de fördelar, som skulle bernias från föräldra-undervisningen. Mig synes således, att Utsk:n hafva en guldgrufva att hemta ur, derest det omskapade sitt förslag och grundade det icke allenast på statsanslag och fasta skulor, utan äfven på bibehållande af hvad som finnes af hem-undervisningen. Jag anser detta ämne vara ett af de aldravigtigaste vid detta riksmöte, och anhåller derföre att Del; aa Juli f. m. få göra några anmärkn;r uti vissa principer, om li vi Ika jag icke kan förena mig med Utskm.
Genom 109 § i Banko-reglementet äro Fullmägtige, för bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa, bemyndigade att af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en kurs af 4 R:dr R:mt eller derunder för hvarje Riksdaler Ha mburger Banko, å Stockholms och Göteborgs Börser låta uppköpa vexlar, dragna på 90 dagar eller kortare lid, i Hamburg eller Altona betalbara; hvarjemte Fullmägtige, på sätt åbeiopade § närmare bestämmer, ega alt i Stockholm och Göteborg afgifva vexlar å Bunkens i Hamburg eller Altona innestående behållning. Denna rättighet att i rikets 2:ne förnämsta städer för Bankens räkning köpa och försälja vexlar hafva Fullmägtige ansett böra utsträckas äfven till staden Malmö. Uti den framställning, Fullmägtige den 15 nästlidne Mars till Utskottet härom algil vit, hur, med hemtad anledning af den betydliga skeppning af spanmål, som under fortidet års höst egt rum frän Skånes hamnar till utrikes orter, och då enahanda för hållande äfven framgent kunde vara att emotse, blifvit anfördt, hurusom den redan verkställda skeppningen, utom andra fördelar, som mera uteslutande kommit provinsen Skåne tili godo, beredt tillgång på vexlar, af hvilka en del, ehuru på omvägar, af Banken uppköpts och ökat dess metalliska valuta. Nämnde omvägar, föranledda deraf att, då exportören icke kunde på stället afyttra sin utländska fordran, han måste begagna ombud för att annorstädes få densamma i Svenskt mynt förvandlad, medförde för spanmåls-producenten olägenheterna af fördröjd afsättning Banko-Utskottets Utlåtande M 26. och nedtryckta pris, såsom följd af dels den tidsförlust, dels den uppoffring i kurs, provision, ränta m. m., som exportören finge vidkännas för fordringarnes förvandling frän utländskt till Svenskt mynt.
Finner Kongl. Majis Befallningshafvande hinder lör handteringens utöfning icke möta, utförde derom för tillverkaren bevis, innefattande lillIika landskontorets uträkning å den algilt, sorn lör den ifrågavaaande tillverkningen utgå bör. § sivin den, som lill bränvinstillverkning under en termin sig angifvit, sedermera tillverkningen under en half, en hel, en och en half eiler två påföljande terminer fortsätta, eller vill den, som för två terminers tillverkning sig angifvit, under ytterligare en half eller under tredje terminen densamma fortsätta, eller vill någon, efter att hafva för tillverkning af ett visst belopp sig angifvit, densamma för en, en och en half, tvä, två och en half eller tre terminer utvidga: göie derom, minst fjorton dagar före den tid, fortsättningen eller utvidgningen alser, skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, som öfver sådan anmälan utlärde bevis, innefattande tillika landskontorets uträkning ä den fyllnad i lillverkningsafgift, som erläggas bör. Vill han åter från tillverkningen afstå, eller uppgifven liilverkuingstid inskränka eller uppgifvet lillverkningsbelopp minska : anniäle det hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande minst fjorton dagar före den tid, afsägelsen eller inskränkningen alser, i hvilket fall han må åtnjuta befrielse från motsvarande lillverkningsafgift, så framt inskränkningen ej strider emot hvad i §§ 2 och 4 härofvan stadgadt är. § >o. Öfver anmälningar och uppgifter, sorn, enligt §§ 8 och 9 till Kongl. Maj:Is Befallningshafvande inkomma, läte han erforderliga förteckningar, för kontroll och eftersyn, tillställas vederbörande Kronobetjente samt Öfverkonlrollorer och Tillsyningsman. Kronobetjent skall af förteckning, sorn honom tillställes, låta, inom 8 dagar från emottagande!, i sitt distrikt anslå afskrift i sockenstuga, eller, der sådan ej finues, å annat iämpligt ställe i socknen. § 11.
Järnkontorets fullmäktige har anmält den svåra belägenhet bruksägare är försatt i, då de inte finner avsättning för sina produkter och spannmålspriset hela tiden stiger. De anhåller om någon lindring för att upprätthålla rikets bruksoch bergverksrörelse. De föreslår att bruksägare får tillstånd att lägga ned verksamheten helt eller delvis och få befrielse från hammarskatt, bevillning och övriga för smidet följande avgifter under den tid smidet är nedlagt. Efter utlåtande av flera kollegium tillåts detta på följande villkor. Anmälan skall göras 2 månader innan smidesåret börjar och nedläggning önskas. Detta kan beviljas men endast för ett år. Mindre än en härd får inte läggas ned. Allt i proportion till det hela. Undantag kan efter undersökning ske om en bruksägare endast har en härd med 450 skeppspund hammarsmide. Hur man skall göra en nedlagd härd obrukbar under nedläggningstiden, kommer att särskilt förordnas. Mindre bruk med avsättning inom orten kan inte utan vidare räkna med att få lägga ned, då man inte kan kontrollera mängden av smidet, som man kan om det avyttras vid en våg. Särskild undersökning fordras. Skulle någon bruksägare med tillstånd att lägga ned delar av verksamheten, smida för mycket pliktar han för varje skeppspund. De bruksägare som köper tackjärn för sin tillverkning, tillåts fortsätta med det. Efter ett år är bruksägaren tillåten att på samma villkor som tidigare uppta tillverkningen. Vad bevillningen beträffar kommer det med den allmänna bevillningen att överensstämma. Stockholm den 17 juli 1810. FREDRIC RIDDERSTOLPE. Kungörelse angående prästerättigheters utgörande av torpare och backstuguhjon. Stockholm den 25 juli 1810. De torpare och backstuguhjon, som enligt författningarna och särskilda överenskommelser genom dagsverken skall lösa sina skyldigheter till prästerskapet, skall hädanefter göra så att endast en arbetare i taget påfordras. Det uppdrages åt jordägaren att reglera vilken som står i tur. Prästen skall minst två dagar innan dagsverket önskas meddela jordägaren, så att han får rådrum att ordna och reglera sitt eget arbete. Väderleken får inte hindra att dagsverket utförs. Skulle så bli fallet får dagsverkaren ändå tillgodoräkna sig dagen.
Qvinnofragan ii^ till sin ekonomiska och pedagogiska sida ett fullt bertittigadt socialt problem, som, rtitt förstadt, har till hufvudsyfte det tyska hn~mets f~pfby@irn ' r och den tyska fami&amp;s bmnrandt. En sjelfbiografi frän sextonhundratalet. blcddelad if Ellen Fries. (Forts. frin förcg. hilhe) Emellertid b6jnde Gustnf Horn att fria till Sigrid Bjdkr af A ~ W J douer. dotter till Rikrskittmästnren Bengt Gabrielsson Oxenstierna. FN Ebba mr ej nöjd dcrmed och side, au Agnch stfilt till det för att l3 en styfmor, som hon kunde deka med .. Sirm min h. far begynte till att fria, begynte ocksi min ostadiga lycka till att a d r a sig, och det blef iter knappare för mig, meii så var jag ej ov.an dervid. Mig tycktes det derför ej heller underligt. utan P t jag mig allt nöja denned, ty jag viste \, al, att det inte annars skulle g9 för mig. Tillförene hade min h. far ingen Mrare iin mig. och har han fått en kikare, s i var jag inte heller SS. enfaldig, att jag inte kunde göra mig den rhkningen, an det icke kunde annat vara, hn att det kiimt v i t t, det fick ockd det mesta och det biistu, och jag det som öfver blef. Sa gaf jag mig till freds dermed, allenast jag hade min h. far. Sedan kom jag hem till min mormor och \ .ar hos henne till min h. fars bröllop. Anno 1643 den 20 april blef min h. far förlofracl i Riksskanniastarens hus, och s a m derefter den 9 juli stod hans bröllop i Stockholm.
Föredrogs och lades till handlingarne Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 30 sisth Augusti på bordet lagda mern. N:o 78, med förslag lill sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de rotel insgverket för den tillökade ordinarie bålsmansroteriugen. Vid föredragning af Bevilln.Ulsk:s d. 30 sisth Augusti på bordet lagda mern. N:o 30, i anledn. af dels de skiljaktiga beslut RiksS(:n fattat, ang:de åtskilliga i utlåt. N:o 27, rör:de tullbevillningen, behandlade frågor, dels ock återremiss från BondeSl. af någon del utaf samma utlåt., blefvo uppå serskildt framställde propos:r de 3 första punklerne af delta mern. af R. o. Ad. godkände, samt ansågs 4:de punkten icke erfordra någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs LagUtsk:s d. 30 sisth Augusti på bordet lagda betänk. N:o 58, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos. om antagande af ny strafflag med flere tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga serskildt väckte motioner i afseende på kriminallagstiftningen. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt vid gårdagens Talmansöfverläggning blifvit ifrågastäldl när detta LagUtsk:s betänk, lämp - 294 Den 2 September. ligast kunde af RiksSi:n behandlas, så att derigenom icke skulle föranleda något uppskof med pröfningen af de för riksdagens afslutande ovilkorligen nödvändige frågor, som ännu voro beroende på de särskilda Ståndens behandling. Det hade dervid blifvit upplyst att StatsUlsk:s svar på ålerremisserne, rör:de skatteväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, vore ali till RiksStm införvänta nästkommande
Vid jemförelse af dessa förhållanden med dem, som äro förhanden inom angränsande bördigare provinser, hvilkas kavalleri-regementen fått afsitta, men hvilka dock syntes bättre än Småland i stånd att fullgöra remonteringen på ett sätt, som tillfredsställer vapnets anspråk, trodde Utskottet det med billighet mindre öfverensstämma att, oaktadt de anförda skälen vinna erkännande, ytterligare hänvisa de klagande att afvakta en långsam händelsernas utveckling och förordade förslaget om husarernas afsittande. Betänkandet härom vann bifall hos Borgareoch Bonde-Stånden, men föll på — om jag minnes rätt — en röst hos Preste-Ståndet, hvaremot betänkandet af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitterades och erhöll för sig slutligen icke flera än de två förstnämnda Ståndens beslut. Med andra regementen upprättade vakanskontrakter upphöra med 1870, och jag tager för gifvet att de anordningar, som Kongl. Majit i nåder kan komma att företaga med afseende å genomförandet af förslaget om Smålands husar-regementes afsittande, böra förberedas i så god tid att tillbörligt afseende fästas å förstberörda omständighet. Rustningsskyldigheten icke allenast qvarstår i sin särdeles betungande egenskap, utan den tillvexer år från år i förhållande till de höga priserna på remont hästar och de ogynnsamma konjunkturer inom området för jordbruket, som denna, på kommunikationsanstalter mindre väl lottade ort varit underkastad. En allmän klagan öfver rustningsbördan förspörjes och hoppet om afhjelpandet af denna börda står nu med full tillförsigt till Rikets Ständer. Utan att ånyo upprepa de skäl, som tala för mitt förslag, åberopar jag hvad som förut i denna fråga är inom representationen anfördt och medgifvet, samt anhåller vördsamt, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att, utan ifrågasättande af någon minskning i kavalleriets nuvarande styrka, Smålands husarregemente må förvandlas till infanteri, i likhet med den redan afsutna delen Bih. till R. St. N:o 115. af samma regemente, och att detta beslut hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäles.
Utom det att flere kommunalnämnder således, enligt Utskottets tanke, ej med framgång kunna tillvägabringas, förekommer jemväl det skäl mot bilal! till hvad motiönärerne yrkat, att det afsedda ändamålet synes kunna ernås med de iniältningar af detta slag, som redan förefinnas. Enligt 2 mom. i 2 §. af 1843 års Kongl. Förordning angående Socken-nämnder, ega nemligen menigheterne, att åt samma Nämnder, utöfver dessas i förordning bestämdt utstakade åligganden, 20 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollets Betänkande, JY° 110. uppdraga alla kommunerne rörande, gemensamma angelägenheter, sorn ej tillhöra Embetsoch Tjenstemäns befattning. Likaledes hafva länens hushållningssällskaper sig öppet att i dylika ämnen, som röra länen, öfverlägga och sig yttra samt jemväl att genom Läns-styrelserna till Kongl. Majit frambära de önskningar och behof, hvilka i sådant hänseende kunna göra sig gällande. Dessutom ega och utöfva Läns-styrelserne den rättigheten att i frågor, som röra, vare sig hela deras län eller större eller mindre delar deraf, genom vederbörligen valde deputerade inhemta menigheternes tankar och önskningar, hvilka sålunda, när hehofvet det kräfver, för hvarje särskildt fall få tillfälle att uttala sig; en anordning, genom hvilken menigheternes behof af samrådan i gemensamma angelägenheter svnes så mycket bättre kunna tillfredsställas, som desse deputerade kunna väljas med afseende på den sakkännedom, de ega i det ärende, som just är i fråga, och icke behöfva sammanträda oftare än verkligt behof deraf är för handen. Slutligen förékommer, mot inrättande af de ifrågavarande Länsnämnderne, äfven den betänkligheten, att kommunerne svårligen skulle åt desamma vilja öfverlåta den allmänna beskattningsrätt, utan hvilken dessa Nämnder icke skulle kunna något väsendtligt uträtta. På grund af de skäl, Utskottet sålunda vördsamligen anfört, hemställer Utskottet, att någon åtgärd i den syftning, motionerne innefatta, för när varande ej må af Ilikets Ständer vidtagas. Stockholm den 6 Juli 1854.
Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 9 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 85, med förslag till ändring och tilllägg i 75 §, Regerings-Formen, biel nämnde förslag lemnadt utan anmärkning, i följd hvaraf det skulle blifva hvilande till nästa Riksdag. S. D. Å nyo föredrogs och bifölls Allmänna BesvärsoeJi Oeconomie-Utskottets den 12 dennes på bordet lagde Utlåtande, ]y:o 144, i anledning af väekt fråga, om förklaring af Kongl. Kungörelsen den 28 Aug, i8.34> angående närmare bestämmande af landtmäns och städernas handtverkares handelsfrihet. S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning, Banco-Utskottets den ra dennes på bordet lagde Memorial och Betänkande: N:o 92, i anledning af Banco-Commissarien Eric Fants ansökning, att, vid sitt afskedstagande*, Prot. llldr. d, 16 Febr. 1835. 27 få såsom pension, uppbära det årliga aflöningsbelopp, sorn tillkommer dess innehafvande tjenstegrad; ]V:o 93, med hemställan 0111 ett årligt understöd till aflidne Vaktmästaren vid Banco-Disconten E. Caléns enka; N:o p5, angående af Bankens husdrängar sökt arfvode, såsom ersättning för den minskning i arbetsförtjenst, som de, genom upphörande af den så kallade sedel-hvilstämplingen, måst vidkännas; N;o 96, i anledning af så väl Herr Rosenblads, B., motion, angående grunderne för befordringar inom Banco-Verket, som, i sammanhang dermed, företagen granskning af stadgandena i irsta och s:dra Afdelningarne af Art. 3 i 1800 års BancoRcglemente. S. D.
Närvarande: 8tats-laäden: Herr Kriderre , Herr Kriderre a/ 6^uööe. 8tats-ldäd«t, Derr Kriderre ^age^K^s/Zce uppläste till justering ett, r enligdet med Kongl. ^d,j:ls förut fattade Nadina deslut, uppsatt förslå» till L,/i. A. nd Lr. />rol. t840. 1 1 28 r 46 Mcr/.-L ^V:o Z0°. XonZI. Maj:t8 lVäöiZa 8krikvel8S till Rikets 8täncler, mecl öfverlemnande sk länZäer j)ä tillökacl ordinarie LätsmansroterinZ inom en clel ak Ränen i Riket, oell keliaZacle XonZl. Maj:t, 8tats-RäcletL un<lercläoiZa tillstyrkan, Rerörlle körslaZ, säclant <let linnes lietta Rrotoeoll viclkoZsclt, 1 käller Zilla, till köljcl Rvarak R.onZI. Maj:t jemväl köroränLcle, att 8krikvelse» i enliZiiet. clermöll» skulls till Rikets 8tänRer akZä, Ilt su^ra. Rx Rrvtoevllo, k). 81 oom ORM, L^o/rZ/. 184 o. U:o 91. d.nk« lill Hxp. N^d:V8 V-d/Z^Ä /'ro/iorrVo/r E dl«»d6,-r c/r ^v/rovrme/r r 1889 ä,'r a/rr/aA tr'// For-ttHg-r-ma^r^a /. ckr ; 6r/vs/r Äoe/c/lo/mr Äott de/r 9 /lov. 18^0.
Jag har jemväl erfarit, att föreskriften om deras uppläsande nog allmänt uraktlåtes; och som jag finner det vara utan nytta att sagde föreskrift i kraft och verksamhet återställes, så har 141 jag af § 20 i Instruktionen för Justitie-Ombudsmannen hämtat anledning att hemställa, det samma föreskrift må i laglig ordning upphäfvas, Då emedlertid lagens bud om allmänna stadgars offentliga uppläsande qvarstår och icke torde böra förändras, lärer det vara lämpligast, att i samma Förordning, hvarigenom nämnda äldre föreskrifter upphäfvas, tillika förklaras, att det på domarens egen pröfning må bero, hvilka stadgar han anser böra på detta sätt allmogen kungöras. Han skall då ej underlåta att, genom ett slikt upprepande, inskärpa de flera på senare tider utkomna nya lagar af så väl kriminel som civil natur, hvilka så väsentligen ändra vår gamla lag, t. ex. Förordningarne om stöld, snatteri och rån, — om förfalskning så ock bedrägeri och annan oredlighet, — om mord och dråp samt annan misshandel, — den gällande Stängsel-förordningen samt Förordningen angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, med flera; ur hvilka förordningar de vigtigaste och oftast tillämpliga delar kunna utplockas och, i en viss ordning samt allt efter som tiden tillåter, på detta sätt, i minnet återkallas, Vid författandet af de under senare åren utkomna Förordningar, som i väsentligare mån ändra 1734 års lag, synes det förfarande understundom iakttagas, att §§ i 1734 års lag, som genom den nya Förordningen i sin helhet blifvit upphäfna, uti Förordningens ingress uppräknas, hvaremot sådana §§, hvilka endast till någon del undergått förändring, icke omnämnas, än mindre erhålla sådan ordalydelse, som uttrycker den olikhet i deras innehåll, hvartill den nya Förordningens stadganden föranleda. Jag vill genom ett exempel åskådliggöra saken. Sålunda uppräknas icke i ingressen till Kongl. Förordningen, angående mord, dråp och annan misshandel, den 29 Januari 1861, såsom upphäfven 7 § i 21 Kap.
Hr Hjärne: Då B. o. Ad. i detta fall står ensamt om sitt beslut, och jag anser det, hvari de båda andra Stånden stadnat, bättre än PresteSt:ts särskilda, anhåller jag, det B. o. Ad. ville biträda Borgareoch BondeSt:ns beslut och således antaga inbjudningen. Hr von Koch: I motsats till den siste värde talaren anhåller jag att B. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt förut fattade, yäl grundade beslut, afslå TTtsk:ts inbjudning. Dan 26 Maj f. ro. 435 Efter härmed slutad öfverläggning samt upptagande af de derunder gjorda yrkanden om inbjudningens antagande samt om afslag derå och vidblifvande af förut fattadt beslut i frågan, framställdes först propos. om bifall till inbjudningen, men besvarades med nej; hvarefter propos. gjordes om afslag derå och vidhållande af It. o. Ad:ns förra beslut i frågan, dervid svarades ja. TTtsk:ts yttrande att, derest inbjudningen i sistberörde hänseende antoges, It. o. Ad:ns återremiss af de §§, som stodo i oskiljaktigt sammanhang med Ståndets beslut i afs:de å tiden då bränvins-tillverkare må handteringen utöfva, icke torde till någon åtgärd föranleda. Gr. Mörner: Då E. o. Ad. nyss afslagit inbjudningen, torde denna framställning icke heller kunna röna ett annat öde. Gr. Lagerbjelke: Att endast afslå denna punkt lärer väl icke gå an, då den innehåller, att återremissen af åtskilliga §§, som stå i samband med det nyss vidblifna beslutet, icke skulle föranleda någon åtgärd. Jag hemställer derföre, det E. o. Ad. ville antaga de ifrågav:de §§:na i TTtsk:ts förslag med de förändringar, som blifva en nödvändig följd af den af E. o. Ad. fastställda förändrade tidsbestämmelse för bränvins-tillverkningen.
Indragnings-Staten, Allmänna, Stats-ReglcringsBilagan Litt. L. Nov. 1415. Febr. 695.707. och Bcnädnings-Staten, om anmodan till StatS-Utstottct att inkomma med pcrsonalet derpå, D"e. 1234.1257.1289. inlcmnadt Ion. 862. 937. — om nådig befallning till Stats-Contoiret att Ha i författning om att en tryckt förteckning ä alla pa Allmänna JndragningsMnsionsoch Bcnädniygs-Statcrne uppförde perso - 6r Register. ncr ma wara att wid hwarje Riksdags början tillgä, Mars 1573. Införsel af hittills förbudna waror, om desi tillätande emot tull-afgift. Ingrvartering, om Ridderstapets och Adelns ätagande deraf i krigstider för sine hus i städerne, Iun. 443. 866. 920. 969. Iul. 264. — för Säterier, Ra och Rörs samt Inoch Utfockne-frälsc hemman. Iul. 4. 7. — om Preste - Stängts deltagande deri Iul. 5Z. Sept. loo-Ill. XXll. 106. Ian,- y;8. 965. — för militaire personer i siädernc, äfwcn dä de sjelfwe äro husägare, Aug. 1075. Olov. Zal. 351. 390. - om tilldelande deraf ät de Officerare af f. d. Finsta Armeen som till åtnjutande af eppectance - löner till Swerige öfwerbo mina, Mars 14a. 148. Ingroarteringooch Service - afgift, sörflag att alla inqwarterings fkyldige i städer och pä landet mätte tareras till en wist ärlig statt under denna benämning. Insinuations-afgist; se Tvammar-Lollegium.
Jag hemställer, i följd häraf, om icke en lag vore lämpelig, som förordnade, att endast enhälligt beslut af Creditorerne finge verka uppehåll med försäljning af concursmassas tillgångar. 7:0 En illa beräknad lag är den, som, vid eoncurs, medgifver förmonsrätt för 3 års förfallen obetald ränta på intecknadt, eller emot annat hypothek utiånt capital, ty derigenom beredes osäkerhet för senare inteckniogshafvare samt andre credhorer, och åstadkommas den verkan, att egendom aldrig kan belånas till sitt fulla värde. Den händelse, att en egendom finnes derutöfver intecknad lärer ej inträffa oftare, än då ägarens befarade obestånd föranlåter flera fordringsägare, att på en gång söka genom inteckning någon säkerhet, som den likväl icke medför. Capitalisten, som vill placera penningar, måste alltid på förut intecknade capitalvr beräkna minst 3 års ränta och Den 2i Februarii, 525 annu mera, då den äfven löper under concurstiden, således oftast 30 procent utöfver capitalet och en egendom lämnar, eber detta förhållande icke säkerhet för mera, än Adelar af dess värde, ofta nrndre. Jag ville derföre föreslå en sådan ändring, att obetald ränta, som ej är genom lagsökning utfordrad inom 3 månader efter dess förfallodag icke skulle äga någon förmåns-rä*t. Detta stadgande skulle äfven bidraga dertill, att gäldenär blefve mera; uppmärksam, att icke genom räntors åsamkande undergräfva sitt bestånd. 8:0 Våra utsökningsförfattningar lämna turn för mycket uppehåll vid deras tillämpning och dessutom har consideration för enskilda personers ömmande belägenhet gifvit denna tendens till långsamhet, en utsträckning, som blott någon gång kunnat medföra förmåi för gäldenären, men på det hela skadat crediten, i det lättheten att eludera lagens stränghet och en fordringsägares anspråk bidragit att öka, eller ho6 många åstadkommit liknöjdheten för förbindelsers uppfyllande. I fråga om utmätning sf fast egendom på landet, äro tvänne värderingar tillåtna samt en rymlig tid bestämd emellan kungörandet om auction och sjelfva försäljningen, och dessutom har den pnxis fått kraft af lag, att icke försälja förrän pä tredje auctionen.