Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redovisning ej med nödig redighet på ett stalie och i ett sammanhang utrönas kan till hvad sammanlagd Summa denne Rikets Intrad 1 sjelfva Verket uppgår, förekommer* att Stats-Contoiret, som hittills efter den antagne ordningen ej af Magazins-Directionen fatt underrättelse till hvad belopp och för hvilka orter ränte-spannmålen blifvit till Röning i Contant medgifven, af sådan orsak ej eller varit i tillfälle att bestämdt känna huru stor Summa bordt dit ingå, hvilket åter Magazins-Directiojien, som endast med hvad in natura influtit ägt befattning, ej kunnat upplysa, enär Randshöfdingarne icke haft sig ålagdt, att hvarje år inkomma med sa beskaffade uppgifter, att det ena och andra deraf statt att inhämta, hvarförutan och enär förhållandet med fullkomlig säkerhet ej kan utrönas, förrän vid Rands Röckernes revision., hvilken först pä atdra elier 3ldje året efter Uppbörds-årets utgång är möjlig att 3558 Förslag till Allmänna Magazins~ verkställa, synes Controllen å vederbörande uppbördsman i denne del alt för sen, och tillfälle derigenom vara, att en längre tid obehörigt disponera Kronans medel, och en möjlig utväg att på sådant sätt tid efter annan dölja åsamkade Ralancer, För att således erhålla en Controll öfver Sädes skattens vederbörliga och skyndsamma redovisande, som af nö. anförde skäl och orsaker synes nödvändig, tror Stats-Utskottet, att ändamålet bäst och säkrast skulle vinnas ornat Magazins-Directionen blefve uppdragit, att i ett sammanhang, efter de från Landshöfdingarne hvarje år erhållande uppgifter, infordra ej allenast, sorn hittills skedt, hvad in natura inflyter, ‘utan ock besörja infordrandet af de penningar, som skola erläggas för de Spannernåls räntor, för hvilka Directionen funnit skäligt bevilja lösen i Contant. Efter en sadan förändrad Redovisnings-methode skulle ej allenast
Departements-chefens yttrande instämde Stats-Rådet Liner. Stats-Rådet, Herr Friherre Palmstjerna anförde i underdånighet: »Med Föredraganden, Stats-Rådet Fuhr atus, instämmer jag fullkomligt, undantagandes i hvad beträffar rymdemåtten, hvarvid många betänkligheter synas mig möta. Uti frågor, som angå förändring af gamla och allmänt öfver hela landet sedan längre tid tillbaka gällande lagar, bruk eller vanor, måste alltid behöfligheten eller gagnet af den ifrågasatta förändringen på det nogaste öfvervägas och de olägenheter, sorn af dess antagande skulle blifva en följd, läggas uti den motsvarande vigtskålen till jemförelse. Dä jag, i öfverensstämmelse härmed, betraktar frågan 0111 förändring af nuvarande rymdemåtten, inser jag nogsamt behöfligheten af vissi förändringar uti nu gällande Författningar derom; men kan ej derutaf hemta skäl för en så fullkomlig rubbning af det bestående, som nu blifvit ifrågasatt. Don, enligt Författningarne, nu lagligen befintliga olikheten emellan rymdemåtten bör otvifvelaktigt rättas och bestämmas efter, tidernas förändrade skick samt stadgandena i sådant hänseende förenklas. Härvid förekommer först den skillnad, som naturligen företer sig emellan uppmålningen af torra vgror och våta varor, hvartill i de flesta länder, likasom här i dagligt tal och bruk samt i räkenskaper, användas olika rymdemåtts-enheter. Jag ser ingen olägenhet deruti, att denna skillnad fortfarande kommer att ega rum, i synnerhet som vi äro invande att' beräkna våta varors, äfven den största qvantitet, hufvudsakligen efter rymdemåttet kanna, om hvars bibehållande såsom mätande målkärl alla meningar instämma. Någon större rymdemätare af våta varor erfordras ej; ty lika v äl som Riksdalern för oss är tillräckligt stor enhet, vid beräkningen af många millioners värden, så bör kannan kunna vara, och är redan, nog stor enhet för att gifva klart begrepp om myckenheten af olja, vin, bränvin m. m., till hvad qvantitet sorn helst.
Hermione – som dessutom snarare är en besjälad sånggudinna än en lefvande kvinna – för den af kristianerna bortröfvade Filippos och Margit för rötägget Lars. Bådas existens går upp i att samla den älskade faderns visdom. De äro en mästares favoritlärjungar, långt mer än unga kvinnor, lefvande sitt eget lif. Också när Rydberg var ung, var hans lärdom så stor, hans böjelse för spekulation så utpräglad, den allvarliga, litet prästerliga andlighet, som kännetecknade hans väsen, så accentuerad, att det städse gick som en osynlig gräns mellan honom och det sorlande lifvet. Därför föll också från början en så stor del af hvad som vanligen inspirerat lyrici till dikt utom Rydbergs själsliga periferi. Rydbergs yppersta gåfvor till Sverige, hans båda diktsamlingar, hvilka i fulländning ej hafva många motstycken i vår litteratur, bestyrka detsamma. De hvarken stamma från de jäsande åren eller hafva sugit blod och färg ur känslornas och drifternas lif. Själfva uttryckssättet har samma brist på ådror och rodnad. Marmor, droppsten, basalt, källvatten, se där de bilder, som hans vers ständigt locka till inbillningen, när man vill åskådliggöra dess skönhet. Den äger skuggan och svalkan, den ljusa fägringen i ett från antikt tempel till kristen basilica omändrad marmorhall. Svalorna sjunga vid kapitälerna. Solljuset flödar in bredt och stilla mellan pelarstammarna. Det är en ro därinne full af ljus och klar höghet. Denna konst har Rydberg säkerligen lärt af antiken. Det är dess plastik, som föresväfvat honom, men hans egen naturs germanska vekhet har snarare gifvit hans diktade skulptur det aftonblida skönhetsvemodet hos Thorvaldsen. Jag erinrar om följande tvenne vackra versstrofer: Trött har älfvan på mossig bädd sjunkit ned vid sin urnas brädd, söfd af rinnande källans sus: barmen häfves i månens ljus stilla, drömmande, stilla, medan hon ser i ljuflig dröm stelnad, kristallren, tidens ström och all världen från ve och harm somnad in på Allfaders arm stilla, drömmande, stilla.
Dessa lån skulle icke hafva så särdeles stort inflytande, om de utländska bankirerne visste huru relatift obetydliga de i sjelfva verket äro: de upgå nemi. tillsammans icke till mera än 60 millioner, således omkring 4 millioner på hvart och ett i medeltal; men deras stora antal väcker föreställningen om en vacklande kredit inom vårt land. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, äfvensom hvad af flere föregående talare blifvit framstäldt, anhåller jag om bifall tilt l:sta §:n, och att intet upskof med denna vigtiga frågas afgörande måtte ega rum, emedan dess snara lösning är af största vigt såväl för vår statskredits uppehållande och befästande som för vårt jordbruks utveckling och framtid. Gr. Mörner: Om jag delade den åsigt, som af den siste värde talaren blifvit uttalad, att detta förslags antagande vore liksom ett »conditio sine qua non» för vår statskredits uppehållande och vårt jordbruks utveckling, skulle jag visserligen, likasom han, låta alla betänkligheter vika, men lyckligtvis bar jag icke skäl att hysa en så förtviflad åsigt. Under det på sednare tid flere andra näringsgrenar dels betydligt förlamats, dels i större eller mindre mån gått omkull, har nemi. jordbruket ständigt gått framåt och utvecklat sig. Skördarne hafva äfven på de sista åren i allmänhet varit goda, och årets utsigter hafva på de sednaste veckorna betydligt ljusnat. Jag tror således icke, att behofvet kräfver en så brådstörtad behandling af denna fråga, som man här vill åstadkomma; och de jordbrukare, som verkligen befinna sig i en tryckande belägenhet, torde nog ändå kunna finna tillfälle att under tiden, tilldess nästa riksdag inträffar, emot inteckning belåna sin jord. Man har sagt att K. M:t säkerligen kommer att efteråt höra hypotheksföreningarne öfver förslaget; men då det är meningen att det åsyftade R. St:rs beslut skall ega civillags natur, kunna ju föreningarnas anmärkningar icke föranleda annan påföljd än förslagets förkastande af K. M:t, såvida dessa anmärkningar ej skola helt och hållet lemnäs utan afs:de.
Enligt förslaget skulle nemligen det pantsatta jernet kunna komma att ligga under gäldenärens förvar. Då allmänna lagen, såsom vilkor för erhållande af förmånsrätt uti lös pant, bestämmer, att panten skall finnas hos långifvaren eller 3:dje man; kan Banken således icke medgifva, att belånadt tackjern qvarstadnar under gäldenärens egen vård. Utan att derjemte öfverväga, huruvida ett lättadt tillfälle för masugnsegare att i Banken undfå lån på nämnde pant, komme att för honom medföra den fördel, motionären synes taga för gifven, måste Utskottet äfven af den anledning 16:o till förslaget afstyrka bifall, att vid detsammas verkställighet flera svårigheter, med afseende dels å sjelfva låne - Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 11 transaktionerna och dels å vidmakthållandet af behöfliga kontroller skulle komma att uppstå. Enär i öfrigt hvarken någon ändring af eller något tillägg vid föreskrifterna, i fråga om tackjerns-belåning, blifvit föreslagen, 17:o hemställer Utskottet, alt desamma måtte oförändrade bibehållas. Hankens förlag"'för lån emot pant af silfver och guld, jern, koppar och andra vågförda effekter samt tackjern, beslämdes vid sednaste riksdag, enligt 173 § i Banko-reglementet, till 3,500,000 r:dr banko. Den fördelaktiga konjunktur för jernexport, som under de nästförflutna åren varit rådande, har naturligtvis föranledt, att nämnde förlag i obetydligare mån anlitats; men då det ingalunda är anledning förmoda, att berörda gynsamma förhållande skall äfven under den kommande tiden fortfara, anser Utskottet sig böra tillstyrka, 18:o att förlaget till lån emot pant af silfver och guld, jern; koppar och andra vågförda effekter samt tackjern må bi behållas vid Tre millioner Fem hundra tusen riksdaler banko. Härvid har Utskottet till pröfning förehafl den af Grefve Gyldenstolpe, A, G., uti en till Utskottet från Höglofl.
Preste-Ståndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande åtgärders vidtagande för lillviigabringande af ändamålsenlig kommunikation mellan Sveriges fasta land och Gottland. (Stats-Utsk:ts Uti. N:o 207.) S. A. K. Med anledning af en hos Rikets Ständer gjord framställning, deruti, under anförande af åtskilliga förhållanden, som utvisade alt de för befrämjande af en lifligare och i många afseenden önskvärd förbindelse mellan Sveriges fasta land och Gottland hittills vidtagne, till en väsendtlig del på enskilde personers mer eller mindre företagsamhet beroende anstalter vore högst bristfälliga och ofullständiga så väl hvad post-kommunikationen anginge, som beträffande resandes fortskaffande lill och från nämnde ö, blifvit yrkadt, att staten hädanefter sjelf malte åtaga sig bestyret såväl med postföringen som medlen för resandes fortkomst, hafva Rikets Ständer, som af hvad sålunda blifvit anfördt funnit vara ådagalagdt, att ifrågavarande kommunikations-anstalter icke varit så ordnade, att de motsvarat <je anspråk, som i sådant afseende med fog kunnat framställas, och i betraktande dels deraf att de långa afbrott i kommunikationen, som under en .stor del af året egt rum, enligt Rikets Ständers tanke, måste hafva menligt inflytande på samt i väsendtlig mån hämma öns utveckling både i kommercielt och industriel! hänseende, dels att staten med högst betydliga summor bidragit och fortfarande bidrager till befordrande af kommunikationerne inom andra delar af riket medelst kanaloch väg-anläggningar, ett ordnadt postväsende och ändamålsenliga skjutsnings-anstalter, hvarföre äfven den af naturen rikt begåfvade och för Sverige i många hänseenden vigtiga ön Gottland synes hafva skäliga anspråk att få förbindelsen med fasta landet bätBih. lill It. St.
9 Transport 7,825,890: — 11 :o) Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål, som till och med åren 1870 och 1871 utgår på grund af konlrakler emellan Ki onan och rusthållare samt följaktligen icke kan vara underkastad någon rubbning under nästkommande stalsregleringsperiod, torde derföre, på sätt Kongl. Majit föreslagit, få beräknas lika som vid sednaste riksdagen, eller till 140,175 kubikfot å 2 R:dr 280,350: — 12.0) De ständiga rotevakans-afgi/terna vid Skånska Infanteriregementena, hvilka vid de båda sednaste slalsregleringarne beräknades till 29,000 R:dr, torde deremot nu, sedan Kongl. M»j't den 24 Maj 1864 i nåder förordnat om åleruppsättande från och med år 1866 af de rotenummer, hvarifrån dessa afgifter hittills utgått, icke vidare bland inkomsterna böra upptagas. 13:o) Tillfälliga rolevakans-afgifter beräknades 1863 till 8,000 R:dr, men hafva utgjort, år 1861 R:dr 6.716: — » 1862 » 7,365: — » 1863 8,346: — eller i medeltal . » 7,4 7 5: 67. och synas derföre, på sätt Kongl, Majit föreslagit, nu icke böra uppföras med högre belopp än som antogs vid 1860 års statsreglering, eller 7,000: — 14:o) Vakans-afgifter af nyrolerad jord beräknades 1860 till 55,000 R:dr och 1863 till 56,000 R:dr, men hafva under åren 1861 —1863 i medeltal uppgått till 64,587 R:dr, och synas således kunna, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, nu upptagas till åtminstone 63,000: — 15.0)
Något giltigt hinder mot entreprenad-legans bestämmande i förhållande till skjutsnings-kostnaden har således icke förekommit, och jag har derföre önskat, det Utskottet velat tillstyrka Rikets Ständer att för deras del besluta: att reserv-lag, som icke åtnöjes med den allmänna skjuts-legan, 20 sk. pr^ mil, men äro benägne att befordra skjutsens utgörande genom entreprenad, må ega att sådant hos Konungens Befallningshafvande i länet anmäla; att Konungens Befallningshafvande, på grund af sådan anmälan, föranstaltar om undersökning vid Härads-rätt för att få utrönt, ej mindre det antal hästar, som vid skjuts-stationen bör hållas i beredskap att utgå på den resandes anfordran, oell efter viss bestämd tid, än ock beloppet af den lega, sorn skjuts-skvldig skäligen bör undfå; att vid sådan undersökning kronofogde bör Vara tillstädes för att bevaka det allmännas rätt och-sitt yttrande till protokollet afgifva, samt att Konungens Befallningshafvande må ega att. med ledning af Härads-rättens utlåtande och öfrige tillgänglige upplysningar, bestämma vilkoren för entreprenaden och skjutslegans belopp.» Häruti instämde Petter Jönsson från Jönköpings län. Bih. till R. St. Prof. 1853 jf 1854. 8 Sami. 20 Baft. 5 m STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854* -r . -ar.r Allm. Bese. och Ekon.-Ulskollels Betänk., N:o 90. 1 H:o 90. Ånk. till Exp.-Ulsk. den 5 Maj 1854, kl. 11 f. ra. V Betänkande, i anledning af väckt motion, angående rättighet att vid Gudstjensten eller andra presterliga forrättningar begagna äldre andaktsböcker. En framställning i detta ämne liar af Herr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar^ hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit gjord och derifrån till Utskottets behandling öfverlemnad.
Det är nemligen^ enligt Utskottets öfvertygelse, lika besvärligt att utgöra skjuts under den återstående tiden af året, då vigtiga landtmanna-göromål taga jordbrukarens arbetskrafter i anspråk, som de månader, å hvilka förhöjning”i slijutsjegan blifvit beviljad: men dä Utskottet således icke kan annat än förorda denna tillöknings utsträckning till alla tider af året, måste Utskottet äfven fästa tillbörligt afseende å de yrkanden, som blifvit gjorda rörande förhöjning af den skjuts-lega, som för entreprenad eger rum, hvilket torde vara så mycket nödvändigare. som det i annat fall otvifvelaktig! skulle inträffa, att. i samma mån reservskjuts-legan närmar sig den för entreprenad bestämda, hinder möta för skjutsens ordnande på sistnämnda sätt. De ofta ganska betydliga bidrag, hvilka de skjuts-skyldige utgöra till entreprenörer torde dessutom tillräckligt ådagalägga nödvändigheten af entreprenad-skjuts-legans förhöjning. I öfverensstämmelse härmed får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det skjutslegan vid^ landt-gästgifverierne måtte varda bestämd, der skjutsen icke är på entreprenad upplåten till 20 sk. under liela året, och der entreprenad finnes eller kan blifva inrättad till 28 sk. banko milen för hvarje häst. Hvad vidare angar åtskilliga motionärers yrkanden om förhöjning af skjutslegan i städerne, finner Utskottet, med afseende å den högre kostnad, som för skjutsens utgörande i städerna erfordras, och i enlighet med de åsigter, som Utskottet ofvan yttrat i fråga om skillnad emellan legan för entreprenad-skjuts och annan skjuts, sig böra vordsamligcn tillstyrka, att Rikets Ständer ma hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att skjuts-legan i de städer, der skjutsen icke är på entreprenad ställd, måtte höjas till 24 sk. och legan för den entreprenad-skjuts, som i städerna utgår, till 32 sk., allt banko, milen.
KrigsExpeditionens uppgift ej något förnäler:. för Constitutorial , eller förordnanden utan arfvode eller lön, betalas uti Kongl. KammarExpeditionen hvarken stämpladt papper, eller lösen, endast en R:dr för Sigillet, hvaremot för lika handling uti Kongl. EcclesiastikExpeditionen uppbäres Sex R:dr i CancellieGebuhr och en R:dr för Sigillet. — Att sådan handling derstädes äfven varder med Charta belagd, eller derå skrifven , synes vara afgjordt. Att ej mindre alla sådane olikheter vid beräkning om lösen och sportlar inom sam - ga 12- St. Just. Qmb. Emi. Ber. d, 4 Nåty. 1828- ma, ehuru af flera Departement eller Expeditioner bestående EmbetsVerk, undanrödja», utan ock bestämda föreskrifter om lösens belopp, vid förekommande fall varda meddelade, synes desto hellre vara en både bill ig och rättvis fordran af dem, hvilka sådan lösen utgifva eller mottaga, som det icke lärer förefinnas någon giltig orsak, hvarföre mindre Öppna, rediga och allmänt tillgängliga Stadgar i dessa, snart sagdt dagligen inträffande förhållanden skola ega rum, än uti dem, som röra stämplade pappersafgiften. Hvarje Svensk inan, då han besöker eller anlitar högre eller lägre EmbetsVerk, inom hela Riket, vet genast, eller kan inom det korrta omfånget af en enda Författning snart få veta huru stor Charta Sigillata för tillfället erfordras; men för den betydligare afgiften , eller EmbetsVerkens utgifvande Expeditioner saknar han på annat sätt kännedom och egen controll, än att vägen dertill banas genom sökande uti flera strödda Förordningar, deras jemnförande sins emellan och beräknande af under tiden inträffade Mynt-valvationer ; och, sådant sökande oaktadt, skall, efter hvad här ofvan är antydt, ali hans möda i några fall ändå vara förgäfves. Mest påfallande, till och med för endera parten skadlig, måste väl denna oreda och brist på tydlig föreskrift förekomma vid Tullverket, der, i afseende på In - R. St. Just.
Sparres yttrande, nämna, att han, ur theoretisk synpunkt, visserligen kan hafva skäl för sina åsigter, och att det verkligen kan vara svårt att alltid uppdraga en gräns mellan åverkan och stöld, men att jag deremot anser bestämda praktiska skäl tala för en sådan gräns, nemi. dels bevisningen, der större svårigheter möta i afseende på stöld, dels den olägenhet, som skulle uppkomma för hela stora landsdelar af Sverige, i fall man betraktade skogen på samma sätt som den upphuggna veden. Då man slutligen betänker den svårighet för tjufven att kunna återupprätta sig, som samhället uppställer, synes mig, som om man ej borde öka denna samhällsklass; och är det egentligen på grund deraf, som jag anhåller om bifall till ifrågav:de §, på sätt den af H. Exc. Frih. De Geer blifvit formulerad. Hr Olivecrona: Gr. Sparre har erinrat mig derom, att jag icke skulle hafva tillräckligt gifvit akt derpå, att, genom att så och plantera skog, åt densamma kunde gifvas ett högre värde än den förut i allmänhet haft, hvilket skulle rättfärdiga ett strängare ansvar än åverkans-straff. Detta vill jag visst icke bestrida; men å andra sidan kan, enligt min tanke, detta arbete med Den 17 Juli. 529 med skogsplantering ej jemföras med det, som nedlägges på odlandet af säd. För öfrigt vill jag fästa den ädle Grns uppmärksamhet derpå, att straffbestämmelserna i denna §, nemi. böter eller fängelse, samt till och med 1 års straffarbete, långt ifrån att vara milda, tvärtom äro ganska stränga, äfven om gerningsmannen icke skulle komma att betraktas såsom tjuf och stämplas med vanära. Sedan H. Exc. Frih. De Geer påpekat behofvet af ett tilllägg till denna §. får jag, med afstående från mitt förut gjorda yrkande om strafTbestärnningen, b. o. h. instämma med honom. Gr. Mörner, Carl Göran:
Ni ville ha nå- g o t att minnas. » H o n vände för första gången i afton sina ögon mot honom. D e voro gråa, stora o c h underbart vackra. H e l a den unga flickans skiftande själslif låg afspegladt i dessa trolska djup. » Får jag ta ' den der blicken med på färden? Får jag tro på det, jag tyckte mig läsa i den? » » J a g vet j u inte, hvad ni läste. » D e t ljöd så smekande, dämpadt o c h ändå lifsvarmt, att han måste samla hela sin sjelfbeherskning för att minnas, att han endast var en fattig styrman. » N i har något af siren hos e r, » sade han lidelsefullt, » något som lockar med oemotståndlig makt, men man vågar aldrig gripa derefter. » H o n vände hufvudet ifrån honom och såg in i den nu nedbrunna brasan. D e s s flämtande sken skimrade i osäkra dagrar öfver det stora rummet och lemnade det ibland nästan i mörker, ibland åter i klar belysning. » J a g ville så gerna, att ni sjönge för mig, blott sista strofen af den der lilla folkvisan, ni sjöng Dyss, » bad han. Ni b ö r i alla fall inte lyssna till sirénsåDg. » D e t hade k o m m i t nå- got kallt o c h främmande in i hennes röst. » Fröken Ida, sårade jag er med min liknelse? » » J a, en siren är något dåligt, något isande o c h frånstötande, som bedrager den, som förlitar sig på henne. J a g tänkte ej, att ni trodde mig så illa. » V i d en just nu lekfullt upplågande flamma såg han en stor klar tår skimra på hennes mörka klädning. » H a r jag verkligen gjort er ledsen? Förlåt m i g; jag ville j u endast ge er en tydlig bild af skiftningarna i er karaktär. N i är det o m - bytligaste stundens barn jag någonsiu sett. Får jag säga, hur jag uppfattat e r? Ni följer o m o - tiveradt minutens impulser, men ni är i grunden g o d, o c h derför slippa andra att lida allt för mycket.
Derigenom ädroges Statsverket fortfarande en större kostnad än behöfligt vore, och man förlorade mycket i den enkelhet samt den reda och ordning, som vore ett af penninge-förvaltningens första och nödvändigaste vilkor. I dessa hänseenden borde utan tvifvel förvaltningen af Handelsoch Sjöfartsfonden, anförtrodd åt en Styrelse, benämnd Konvoj-kommissariatet, tilldraga sig Rikets Ständers uppmärksamhet, enär, till följd af tid efter annan förändrade förhållanden, denna Styrelse syntes kunna såsom särskildt embetsverk upphöra och derigenom flera icke obetydliga fördelar erhållas. Handelsoch Sjöfartsfonden tillkom under namn af Konvoj-kassan år 1723, då på alla i Svenska hamnar inkommande eller derifrån utgående varor lades en viss afgift eller extra licent, som skulle tillfalla Konvoj-kassan till utrustande af Bih. till R. St. Prof. 1859 & 1860. 8 Sami. 39 Häft. i 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JY2 184. konvojer och vidtagande af andra åtgärder till Svenska handelsfartygs skyddande emot de barbareske kaparne i Medelhafvet. Under kortare tider åtnjöt Konvojkassan äfven direkta bidrag af Tulloch Riksgälds-kontorets medel, äfvensom en särskild så kallad läst-afgift med visst belopp efter lästetalet för fartyg, som genomgingo Öresund, utan att vara bestämda till Medelhafvet. Extra licenten, hvilken intill sednaste tider qvarstått, erlades såsom en alldeles egen afgift med en ofta skiftande, ibland särdeles hög procentberäkning å varornas värden, eller ock med bestämt belopp i förhållande till varornas qvantiteter. Så fortgick det intilldess de bekanta händelser inträffade, hvilka alldeles förändrade Europas förhållande till de folk, som bebodde Medelhafvets Afrikanska kuster. Den Franska ockupationen af Algeriet befriade Svenska Konvoj-kommissariatet från mångå bestyr, såsom uppköp af presenter m. m., hvarigenom tillfälle äfven bereddes att nedsätta afgifterna till Konvojkassan.