Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot, och ehuru någon annan motion om ändring af denna § icke blifvit vackt, än den sist anförde, lärer det vara Utskottets pligt att , i följd af den ändring af detta Capitels io:de sorn Utskottet här ofvan cillstyrkt, här föreslå; att irsta momentet i 17 hvilket nu lyder sålunda: ”Borgenär, sorn ej sjelf eller genom laga Ombud sig å inställelsedagen infinner, vid. BådstufvuRätt eller HofRäit förr klockan 12 och vid HäradsRätt före rättegångstimmans slut, att sia fordran bevaka, och ej elier den förr bevakat, håfve” etc., måtte fa denna redaction : 46 J.agThskottets Betänkande N:o (la. Borgenär, sorn ej sjelf, eller genom laga Ombud, sig ä Inställesedageri, före klockan ia, vid Rätten infinner, att sin fordran bevaka, och ej eller den jorr bevakat , håfve etc. 5 Cap. 55 §. Af Herr Alund, sorn anser stadgandet i denna $, att Domaren endast i anledning af jäf, som af gäldenär eller någon borgenär göres, eger pröfva hvarje fordrans giltighet, tillskynda ej mindre gäldenärer än fordringsegare skada och förlust, är hemstäldt om icke nämnde § borde få följande redaction : Utan hinder af den ed, som Borge”när erne gatt, ege Rätten, att pröfva gil"tigheten af hvarje fordran, äfvensom att ,>bestämma ordningen och företrädet BorJ'genärerne emellan, efter Lag och fordrin'*garnes beskaffenhet, ändå. att jäf ej gjordt ”är. Prof var Rätten någon fordran, i "grund af en eller flere Borgenärers jäf t LagUtskottets Betänkande N:o 62, 47 ”antingen hel och hållen, eller till någon ”del, åom försvinna, då galle det till för"nion för öfrige Borgenärer, ändå att de ej ”i jäjvét deltagit.'” Den ändring.
Utskottet aflåtna Remisser, får Utskottet härme. deist vördsamt öfverlemna, dels .en Summarisk -öfversigt öfver beskaffenheten af de beslut Riksens Stander fattat öfver de på bordet hvilande Förslag till ändringar i Grundlagarna,- dels Re. dactfonen af de förändringar, som blifvit faststälde. 1 afseende på förslagen till ändringar i Regeringsformen är förhållandet sorn följer: Förslaget till ändring i: 2 §. Är till alla delar af ■ Sarnteliga RiksStånderi ogilladt. 4 §. Den vid 1812 ars: Riksdag föreslagna nya Redactionen är af alla Fyra Stånden antagen. Hvad sista meningen beträffar,- har Ridderskapet och Adeln beslutit, att, enligt Kongl. 3VJaj:ts pä- bordet sedan sista Riksdag hvilande Förslag, orden: Frälse eller Ofrälse män, alldeles skulle-utgå, men de öfriga Stånden, att ordet eller skulle ändras till celi. * 5 §. Förslaget till ändring är af Riksens Ständer enhälligt afsiaget. 6 §. Likaledes. 8 §.. [Likaledes. g §. Förslaget är af Ridderskapet och Adeln , Prestoch Ronde-Siånden, afsiaget, och af Borgare-Ståndet antaget. to §• Förslaget ar af alla Riks-Stånden. ogilladt. ix §. Likaledes. 12 § Förslaget är af Riddersk. och Adeln och Prest-Ståndét ogilladt, samt'af Borgare-och Bonde-Ståndet antaget. §< Deri 2 Mé 97 13 §. Förslaget är enliälligt Ogillädt. 15 §. Likaledes. 20 §. Förslaget är af ailä Fyrä Standell gilladt. 28 §• Ailä 1 afseende på denna §. gjorda Förslag gillades af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Standeh: Preste Ståndet äfslog deribland Förslaget att Utländska lärde skulle kunna befordras till Sysslor vid Universiteten, samt att ingen som ej hade uppnått 18 år skulle få till Militaire Ordinairé beställning utnarri . .. has.
Nationens egen heder och i visst afseende Majestätets glans, bibehållande af en NationalTheater, på det vi icke måga sänka oss under hvad man af ett civiliseradt Folk skäligen pretenderar, hellst jag derom är förvissad, att Nationen sjelf skulle misstycka, om Theatern odelades. Deremot har samma värde Taltre rigtigt anmärkt , att det vore orimligt pålägga Nationen bördor tor Stockholmsboemes nöje, och får jag försäkra Herr Grefven, att jag, som hyser med Herr Grefven lika deltagande känsla för den Nation, hvaraf jag har äran vara en Medlem, och för den fattige, således skolat högligen ifra deremot, om någon förhöjd Bevillning för NationalTheaterns underhåll åsyftats, hvadan jag ock redan protesterat emot den af Herr Grefve Löwenhjelm i sådant ändamål föreslagne 5 procents förhöjning å Öfverflödsafgiften. Men hvarken har Herr Grefve Löwenhjelm framställt, eller jag tillstyrkt, det någon allmän Bevillning till Theaterns underhåll skulle Nationen påläggas, utan vi hafva blott föreslagit en frivillig afgift eller gåfva af hvar och en, som vill äga frihet att Spectacler frequenteraOch då onekligt bland Nationen Stpckholmsboérne utgöra det största antal, som hafva tillfälle bevista Spectaclerna, varder uppenbart följden, den Herr Grefve Anckarsvärd önskat, att förnämligast Stockholms* Dm 25 Maji, 247 boerna sjelfva komma att till NationalTheaterns underhållande biträda. Enär vi icke funnit obilligt att tillstyrka andra Öfverflödsafgifrer, tåsom för friheten att nyttja vissa Meubler, att supa Brännvin, att dricka Caffe m. m., kan jag icke inse, hvarföre, då NationalTheatern är nyttig och nödig, samt i behof af understöd för dess bibehållande, någon skulle finna den föreslagna frivilliga afgiften anstöilig.
Jag hade icke ämnat höja min röst i detta vigtiga ämne, deri så mångå andra med mera sakkännedom yttrat sig, och jag skulle ej göra: det nu, om jag icke hoppades att kunna förena de båda meningar, som här uttalat sig. Jag börjar med att göra all rättvisa åt BancoTJtsk:s ledamöter, som under så desperata åsigter kunnat komma lill ett resultat, deri de önskat att i möjligaste mån förlika båda sidornas meningar. Dock må det förlåtas mig, att jag, det oaktadt, icke helt och hållet gillar de meningar, som de uttalat. Då man å ena sidan beständigt begär nya lånebiträden, och å den andra il rar för, att rörelsecapitalet icke må höjas utöfver dess lopp, må det förlåtas, om ett BancoUlsk. slår i förlägenhet vid uppsökandet af den riktiga medelvägen. BancoUtsk. har trott sig finna den; men den synes icke tillfredsställa någondera sidans mening. Jag hör till deras anta!, som önska se näringarna lifvade; men jag önskar det icke på capitalisternas bekostnad, och jag tror ej, att man kan lifva näringarna, då man gifver osäkerhet ät myntvärdet. Tvärtom tror jag, att enda sältet, hvarigenom näringarna kunna befrämjas, är att gifva capitalerna säkert' värde och derigenom en hastig circulation En sedelstock är i den mån för liten för landet, som den för litet rör sig i landet, och i samma mån säkerheten och förtroendet blifva större, blifva omsättningarna lifligare, och då verkar i r:dr lika mycket som 3 r:dr i annat fall. Dessa allmänna satser har jag trott mig böra förutskicka, då jag vill försöka att uppgöra ett förlikningsförslag emellan de båda sidorna. Lika med de värda (niarne, som yttrat sig före mig, tror jag, alt den uti BancoUtsk:s förslag bestämda proportionen af i till 3 måhända skall i tidens längd blifva iner menlig både för näringarna och i andra afseenden, än man i början kunnat föreställa sig. Jag hör således till dem, som tro, att man gör försigtigast uti att etablera ett minimum, utan att antaga denna fixa proportion.
Uptages den nu i författningen, motser jag, att vid nästa riksdag en § ytterligare tillkommer, och derföre anhåller jag, att vi må så mycket möjligt är förkorta detta eländiga lagverk. Cr. Sparre: Egentliga anledn. hvarföre 55 §:n i 1848 års författning uteslöts var, alt, enär §:n föreskrifver, att ej må köpare till vittne antagas i fråga om försäljning af det bränvin, han sjelf sig tillhandlat, man ansåg, att ett sådant lagbud icke borde finnas, hvarigenom köpare uteslutes från möjligheten att vittna om det bränvin han sjelf köpt. Det är äfven ganska rigtigt, att sådant bör bero af omständigheterna i hvarje serskildt fall. Det kan nemi. Der. 7 Maj f. m. 313 inträffa, att en främling kommer till ett ställe och, okunnig om försäljningens oloflighet, der köper en sup bränvin. Icke har denne köpare begått något brott derigenom. Dylika förhållanden böra i hvarje serskildt fall pröfvas. Del är icke nödigt att intaga stadganden af slik beskaffenhet i ekonomiska författningar, ty de tillhöra bevisningsläran och rättegångsordningen såsom de 2:ne siste talarr.e yttrat. Jag tillstyrker således, att §:n måtte utgå. Frih. Raab: De 3 siste talarne hafva sett frågan ur en juridisk synpunkt och jag förenar mig med dem äfven på praktiska skäl. I allmänhet förhåller det sig så med mål, som anga oloflig bränvinsminulering, att bevisning svårligen kan åstadkommas derföre, att personer, som ofta blifvit legde att köpa bränvin, icke kunna begagnas såsom vittnen. Vid alla föreg:de riksdagar har denna § varit å bane och har med en ganska ringa majoritet blifvit bibehållen. Jag föreställer mig, att emot köpares hörande såsom vittnen i s. k. bränvinsmål icke förekomma större betänkligheter än emot polisoch tullbetjenles hörande i mål, hvilka angå dem vida närmare, än bränvinsmålen röra köpare. Jag tillstyrker således borttagandet af §:n.
N;o 271, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i fråga om grunden för beräkningen af reservräntorna vid båtsmanshållet i Blekinge, dels enskilde i ämnet väckte motioner; samt N:o 272, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga om förändrad beräkningsgrund för båtsmans-vakans-afgiften af nyroterad jord inom Blekinge län, in. m. Brot.- Utdrag den 5 Augusti 1851. 453 S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats Utskottets den 30 sistiidne Juli och den 2 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 273, i anledning af väckt motion om rusthållarnes inom Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras, och rättighet att tillgodonjuta de dagsverken, som af deras Augments-hemman utgå. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utsliottets den 30 sistiidne Juli och den 2 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 39, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om antagande af ny vexellag. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 30 sistiidne Juli och den 2 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 126, i anledning af väckt motion, att rasering af någon rikets fästning icke måtte vidtagas, innan Rikets Ständer kommit i tillfälle att sig deröfver yttra. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottels den 2 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 278, i anledning af väckt motion om de såkallade Hvitfeldtska stipendiihemmaoens försäljning till skatte; N:o 279, i anledning af väckt motion, att det vid Arvika köping belägna Öfverjägmästare bostället
JlEINHOLD samma folkgunst som föräldrarne, så framt det ej redan är ett fullbordadt faktum. Hans porträtt får man, med anledning af besöket, numera se öfverallt, i våra boklådor och i våra illustrerade tidningar. Idun, trogen sin gamla dervis: » Ehret die Frauen! », har för sin del funnit tillfället lämpligt att för sina läsarinnor framlägga porträttet af den unge furstens moder, drottning Margherita, hvars anseende att vara en af Italiens skönaste kvinnor de snart uppnådda fyrtio åren ej ännu kunnat jäfva. Drottning Margherita och konung Umberto leda båda sitt ursprung från samma släkt, som räknar anor i bredd med Europas äldsta furstesläkter, de gamla grefvarnes och hertigarnes af Savoyen ätt, med säker ättelängd från förra hälften af 1000-talet. En grefve Berold af Savoyen och Maurienne, som lefde vid nämnda tid, anses som ättens stamfader. 1416 erhöllo grefvarne af Savoyen hertiglig värdighet och närapå tre århundraden senare (genom freden i Utrecht 1713) konungatitel, af Sardinien, då Sicilien, som i nämnda fred tilldelades huset Savoyen, några år senare utbytts mot denna ö. Den regerande ättegrenen utdog 1831, då prins Carlo Alberto af Carignan (härstammande från en yngre son till hertigen af Savoyen Carlo Emmanuele I, f 1630) ärfde Sardiniens krona. Denne Carlo Albertos sonson, Umberto I, är det förenade konungariket Italiens andre konung. Men trots denna huset Savoyens under tiderna växande makt och betydenhet har det ej längre i behåll det land, hvarifrån det egentligen härstammar. Savoyen måste år 1860 afträdas till Frankrike för den mäktiga hjälp kejsar Napoleon I I I lemnade vid det italienska befrielsekriget. Konung Vittorio Emmanuele hade en broder, prins Ferdinando af Genua, som var förmäld med prinsessan Elisabeth af Sachsen.
Jag emotser visserligen det äfventyrliga att, emot en sådan öfverlägsen bevisnings skicklighet som Grefve von Plåtens, uppträda med en motsatt mening; men många af oss hafva måhända den förebråelse att göra oss, i afseende på det förflutna, att mera hafva rådfört vår förmåga i denna del, än vår öfvertygelse. Såsom stöd för sitt påstående om Rikets Ständers åliggande, eller på det Rikets Ständer ej må tveka att vid detta tillfälle lemna det biträde, som begäres, har Grefve von Platen i första rummet yttrat, att Canalén ej vore ett enskilt, utan ett allmänt, företag. Det är denna fråga jag redan för mera än 11 år sedan skådade under en annan åsigt. Jag erkänner, Go Den 26 Mars f. m. alt Konungens privilegium af elen 11 April iSio innefattar en uppmuntran till enskilte, att förena sig i Bolag till utförande af Götha Canal, jag erkänner äfven, att det innefattar löften om vissa förmåner, såsom beredande möjligheten att utföra ett sådant företag. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 10 November 1809 innehar, att Rikets Ständer anhållit , att anstalter för det Canal-arbete , sorn hade till föremål att förena Wenern med Östersjön, genom entreprenad af enskilde personer , sä inländske som utländske, skulle företagas; att det skulle utstakas sådana vilkor , som kunde lända så väl Kongl. Maj:t och Kronan, som entrepreneurerne och det allmänna, till säkerhet, i följd hvaraf Canalen borde blifva de enskilte personers egendom, som deruti instuckit sine capitaler. Kongl. Majit förmodade, att den betydliga summa, som erfordrades, uppgående efter upprättadt förslag till 1,600,000 R:dr B:co, icke genom enskild teckning skulle kunna sammanbringas, så framt de icke hade att påräkna någon afkastning under byggnadsåren, och en skälig vinst efter Canalens fullbordan, hvartill Canal-inkomsterne icke i början kunde blifva tillräck/ige. Konungen tvekade således redan den tiden, huruvida 1,600,000 R:dr kunde afkasta ränta för det Bolag, som instack sine capitaler i detta företag.
Det tjenar icke till något att vidare härom tvista, och jag vill endast förklara, att jag för ingen del godkännt denna Gr. Lagerbjelkes åsigt, då jag medgaf, att man bade bordt skilja emellan voteringarne om utskänkningen och ulminuteringen. Dertill finnes i alla fall en ganska rigtig contra-propos., nemi. BondeSt:s beslut, hvilket innefattar, att ingen afgift skulle erläggas hvarken för utskänkningen eller mi - 62 Den 28 Oktober f. m. nuteringen. Om man således skiljer den af Ulsk. framställda voter:s-propos:n i 2:ne, så blir hvardera conlrapropos:n den, huruvida någon afgift skall erläggas eller icke, och Serskildta Utsk. kan således, enl. min tanke, ganska väl dela sina voter:s-propos:r i dessa 2:ne, nemi. den ena om utskänkningen, der contra-propos. blir BondeShs beslut, att ingen afgift derför skall ega rum, och den andra om minuteringen, der äfven BondcStss beslut alt ingen afgift skall erläggas blir coulrapropos. På detta sätt anser jag voter:s proposrna böra upställas. Frih. Raab: Den Svenska folket i 57:de §:n Reg:sF:n förbehållna urgamla rätt, att sig sjelf beskatta, anser jag vara en så vigtig princip i våra grundlagar, all jag ingalunda kan lemna opåtaldt, att ett ingrepp göres i denna räll, på grund af en tillfällig omkastning af åsigter vid denna Riksdag.. Gr. Lagerbjelke bär fästat sig dervid, -att grundlagen icke uttryckligen talar om någon sådan afgift, som den ifrågavande, oell då Gr:n icke vill hänföra densamma hvarken till den allmänna bevillnrn eller till sådan afgift, som uti ansvarighetslagen omtalas, så skulle deraf blifva en följd, att denna afgift vore en sådan, som kunde läggas på hvilken klass af medborgare som helst, blott 3 Stånd äro derom ense och Konungen sanktionerar beslutet. Gr.
N:o 275. i 45 nade Stämplade Pappers-beloppet svarar emot samtliga Lysningssedlarnes fastställda Charteringsbelopp. 4:o Allt underslef med Stämpladt Papper, genom uppbärande af högre betalning, än utsatt är, förfalskning eller annan grof förbrytelse, åtalas vid Laga Domstol och straffas efter allmän Lag. 5:o Underlåter Utgifvare af Tidningar eller sådana Periodiska Skrifter och Brochurer, Som på ofvannämnda sätt få åtnjuta Portofrihet, eller Boktryckare, hvad om Stämplingen stadgadt är, bote Femtio Riksdaler; karn ej skiljas, hvilkendera dertill vållande varit, dele då ansvaret. 6:0 Bokhandlare, eller annan enskild utdelare af Tidning, Brochure eller Periodisk Skrift, som, enligt 9 §., bordt vara stämplad, men likväl blifvit undandragen denna beskattning, vare förfallen, hvarje gång han om en sådan förbrytelse öfvertygas, till Tretton Rd. 16 sk. böter. Varder Postförvaltare förvunnen lill dylik öfverträdelse af Författningen, bote dubbelt. Utom dessa böter åligge det tillika förbrytaren, eller, om de äro flera, dem gemensamt, én för alla och alla för en, ersätta Oss och Kronan den undansnillade Stämpelafgiftcn. n;o Underslef, förfalskning och annan grof förbrytelse, i afseende på Tidningsstämpling, åtalas och straffas, enligt ofvanstående 4;de moment. Bihang i. B. S:s Fröt. 146 Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrifv. J$:o J75. • ' - §. 14. Fördelning af Böter och Åklagares rätt. Den, som åtalar underslef emot denna Författning, erhåller Två tredjedelar af bötesbeloppet, samt hälften af den undansnillade Chartae Sigillataeeller Stämplingsafgiften; den andra hälften, tillika med den återstående tredjedelen af böterna, tillfaller Oss och Kronan. §. i5/ Anskaffning och försändning af Stämpladt Papper. 1:0 Charta:
Majds och Kronans dispositionsrätt är emedlertid, genom åberopade Kongl, bref, gjord den inskränkning, att “den bonde, sorn beflitar sig att väl häfda kronohemman, hvarå han blifvit till åbo antagen, skall för sig samt sina barn och efterkommande njuta den säkerhet, att han och do allt framgent vid hem4 manet varda bibehållue och orubbade, samt åboens äldste son ega företrädes-r rätt att vara värd på hemmanet, då han förut på annat sätt derifrån ej blifvit skiljd, och hos honom finnes enahanda säkerhet för hemmanets häfd och deraf utgående utskylder, som hos de öfrige arfviugarne*. Att, på sätt motionären i afseende på krono-uybyggen föreslagit, betaga åboens äldste son nämnde företrädesrätt samt medgifva nbo å sådana nybyggen att på hvilken som helst, skyld eller oskyld, öfverlåta s:n besittningsrätt, vöre att bort - % Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottens Utlåtande, K:o 41. 5 laga den garanti för åboens familj, att vid besittnings-rätten bibehållas, som i mera» nämnde Kongl, bref innefattas, Ett upphäfvande af denna garanti synes motionären sjelf ej eller önska, helst han förordat nyhemmans bibehållande inom odlarens slägt. Det är tydligt, att detta ändamål snarare vinnes genom ofvanberörde lagstadgande, än om åt åboen lemnäs frihet att till skyld eller oskyld person föryttra besittningsrätten. Beträffande motionärens förslag i fråga om, såsom han det benämner, “börd44 af besittnings-rätten till kronohemman samt skyldighet för “bördeman* att till köparen återställa köpesumman för slik besittningsrätt; få Utskotten endast erinra om den väsendtliga skiljaktighet, som förefinnes emellan den i lag stadgade bördsrätt, på grund hvaraf eganderält till fastighet förvärf vas, och den åt kronohemmans-åboers efterkommande medgifna företrädesrätt framför oskylde till värdskapet å dessa hemman, der endast nyttjanderätt är i fråga.
Brot. 1850—1851. 7 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 2 10 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, Nio 14. från heraman, väl tillfälle vore personer af den arbetande klassen beredt att för en mindre sparpenning köpa sig besittningsrätt för vissa år till jord å landet, och att såmedelst under sjelfständigt arbete njuta frukten af sin flit; men att likväl det vid berörde tillåtelse fästade vilkor, att dylik afsöndrad lägenhet ej finge, utom i närheten af städerne, utgöra mindre än fyra tunnland jord, tillika med de för upplåtelse-aftalets fastställande föreskrifne åtgärder, hvilka vore kostsamma och betungande, förorsakade, att blott en ringa del af den tjenande klassen förmådde begagna sig af omförmälde utväg till försörjning. Det vore dock nödigt, så vida icke kommunerne skulle öfversvämmas af tiggare och fattighjon, att för tjenstehjons-klassen, hvars antal alltjemt tillväxte, underlätta utvägarne att sig försörja; och då, enligt motionärens åsigt, den för nämnde klass lämpligaste näringsgren vore jordbruk, samt någon olägenhet icke vöre att befara deraf, att jordafsöndringar till mindre vidd än fyra tunnland tillåtas, har motionären föreslagit, att, till undanrödjande af ofvananmärkte hinder för ett vidsträcktare begagnande af berörde näringsgren, 3 och 4 §§ i 2 kap. af ofvannämnde förordning måtte erhålla följande förändrade lydelse: 3 § ”Lägenhet, sorn från hemman afsöndras för alltid, under full eganderätt, efter hvad i lista § tillåtet ur, skall i Gefleborgs, Westernorrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens Län innehålla minst sex samt i öfriga delar af riket minst fyra tunnland duglig jord. Lägenhet under besittning på viss tid, som i 1 $ sägs, må från hemman öfver hela riket afsöndras till minst ett halft tunnland. Sådan lägenhet skall,” ö. s. v. lika med nu gällande stadgande. 4 § ”Å lägenhet’'’ o. s. v., lika med första punkten af nu gällande stadgande.
Nej, mine Herrar, Riddcrskapets och Adelns ädla tänkesätt' kan af ingen walflnnad mistkannas. Hwad jag h,gr haft den aran inför Ridderstapet och ?ldeln yttra, sch -cherraks öfwerflödande känflor af nitfull karriärisms, .,wars utbrott fag ej kunnat gwäfwa, utan et slags wald pä mig sjelf. Slukeligen får jag til Ridderstapetg och Adelns uplysta ompröfwande hemställa, hwad följder et asslag pä Hemliga Utskottets Betänkande skulle medföra: Nidderstapet och Adeln lärer wid ringast? eftersinnande erinra sig, at desta följder, atmindstone i anseende til Allmänhetens omdöme, kunde blifwa obehageliga för wart Ständ, haldst i den händelsen, at de öfriga relpekftvs Riks-Standen biföllo Hemliga U,stoltets KsslitationrktojeLk. Liz Mme Harrar, da wi nu icke kunne yttra ost öst wer någon annan IveaiiHcikwL.Plan, än den Hemliga U 7eiNt efter magén ösrvcrläggning ansett wara den bä, sta, och såddes ail jämnsörelse af förflager i detta ämne icke kan äga rum, torde cc afflag uppå Hemliga Utstod ke ost incddeldla krojoQ, wara uuderkastadt större Beta nlst,beter, än de som emot samma krojoQ blifwit elfte '.inna blrfwa wäckra; at lemna Pemiinge-Werket i sainma stick, uti hvilket det sig nu befinner, och betaga Lck.aanhiten del hopp ben samma fastar wid Ständers -verksamma åtgärd uti dek som rörer detta Högmals,arerldc; der rvore ak sänka Riket uti större wada, an ar den mest uplyste Statsman möjeligen ställe kunna förutse och bestämma gransen deraf»