Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken till den närvarande penningebristen, är mera uppkommen genom brist på afsättnings tillfälle för våra producter, än af öfverproductinn eller en extenderad tillgång på varor, myntvärdeis obestämdhet, förenadt i enskildt afseende med sådane stadganden, hvilkas obestridligt välgörande afsigter, för den 6kuldsatte, likväl kan hända för ofta gif - Den 28 Fehr tiar ii t vit anledning att missbruka ett letnfladt förtroende, hafva onekeligen varit hufvudskälet till stagnationen i all rörelselse, och åstadkommit det omvända förhållande i merkantilt afseende inom landet^ att producenten ofta förgå fy e söker consumenten, förgäfves till lågt pris ccl. längre betalningstid utbjuder de courantastr aritklar, födoämnet. Enskildta personers associalioner i enli bet med det förslag jag här åberopat, tycka mig innefatta ett säkert hjdpemeciel för de t; Onda} och i öfverensstämmelse med den si ; riesstämning som allmänt är rådande, röran penningeförlägenhet, samt brist pä afsättnin vågar jag hoppas att alla på solida grane byggda förslager hvilka åsyfta hjelp för momentela bristerne, skola vara välkomne C" än de gagnelige åsigterne af företaget, ej ! allas ögon synas förr, än den välgörande t j fecten blifvit påtaglig. Brist på ett tillräckligt existerande rön seCapital i landet, kan jag för min del ej t känna vara egenteliga orsaken till den ir handelns, fabrikernes och vara allmänna r ringars aftynande; i cred i t-brist och ett de: uppkommande misstroende personer emella ligger det egenteliga felet. Förrän detta g nom kloka författningar åter stadgas, bemödar man sig förgäfves att genom något annat m del återföra välstånd och Industrie, hvars lis endast och allenast kan underhållas geno.: förtroendet, och sådane antagne principer §j8® Den 28 Februari i. I ■ • allmänna hushållningen, som bevara hvarje persons ägande rätt och billiga anspråk lör missbruk.
3:o af förste Bokhållaren Högström: att han under Kamreraren Fogelklous frånvaro, å dennes vägnar, afsändt till Ola Månsson de lån. om hvilka postqvittenser den 5 och 8 Juli handlade; — att Högström kunde vitsorda Fogelklous uppgift angående den efterfrågan Gumme Persson gjort i afseende på det af honom sökta lån; samt att Högström varit närvarande då Ola Månsson till Fogelklou aflemnat lånehandlingar. i:o af andre Bokhållaren Himmelman: att han till Ola Månsson den 24 sistlidne April och den 14 Juli, emot dennes qvitto, på begäran aflemnat två utfallna lån, med en behållning af 11,071 R:dr 25 öre R:mt, för att vederbörande låntagare tillställa; men att Himmelman för tillfället icke erinrade sig, huruvida han af Ola Månsson emottagit lånehandlingarna; hvarjemte Himmelman, som förmält sig hafva vid flera tillfällen sett Ola Månsson lemna lånedokumenter till Kamreraren Fogelklou, förevisat en tryckt blankett och en handskrifven promemoria, å hvilken ofvannämnda penninge belopp af Ola Månsson qvitterats; samt 5:o af tillförordnade Ombudsmannen W. T. Malmros: att han under sistlidne Juni månad till belåning vid Kontoret af Ola Månsson emottagit ett lånedokument å 10,500 R:dr R:mt, samt att efter det en del af de utfallna penningarna användts till inbetalning t Handelsdiskonten för låntagaren G. W. Stridds räkning, Ola Månsson emottagit återstoden eller 6,276 R:dr 25 öre enligt qvittens, som funnits tecknadt å en af de vanliga tryckta blanketterna; slutande Direktionens protokoll dermed, att, då uppenbart vore, det Ola Månsson emot uttryckliga stadgandet i 1:a mom. af 78 § Banko-reglementet, såsom
Med ett dylikt system i praktiken till-lämpadt skall möjligen vår s. k. parlamentarism göra sina framsteg, men till tjenst för dem, som vilja sätta ministéren såsom en » part » mellan konung och representation vilja vi endast anföra några ord, som för mer än 50 år sedan — vid riksdagen 1828 — 30 — yttrades af en man, som då sjelf satt i konungens råd, grefve Wetterstedt: » 1809 års grundlag åsyftade ingen ministérstyrelse, utan en konung omgif-ven af rådgifvare, som egde både rättighet och pligt att alltid yttra sin mening, men ej regerande rådgifvare eller opinionsledare, ty då skulle man snart hafva framkallat 1720 års öfver både konung och rådgifvare regerande majoriteter. » Dessa ord ega sin fulla tillämpning än i dag, och om man tror, att meningen med inrättandet åf vårt nya statsministersembete var att gifva konungen en medre-gent eller än bättre en preceptor. i hvars hand styrande makten ligger med konungen allenast som en dekoration, då misstager man sig högst betydligt. Det är likvisst der-hän denna qvasi-parlamentarism syftar, som man nu nödvändigt vill påtvinga oss, ett politiskt system med en inom. ministéren regerande konseljpresident och en öfver honom herskande riksdagsmajoritet; men än har konungamakten icke kapitulerat och skall med Guds hjelp icke heller göra det. Våra konstförhållanden *. Stockholmarne äro ett konstälskande folk. Derom har man redan för länge sedan kommit öfver ens, kanske till och med innan man här. hade någon konst. Men är det för bildande konst eller, for musik och teater som Stockholm känner största deltagandet? Låt oss se på våra tidningar. De äro väl i det fallet, likasom i så många andra, tillförlitliga mätare och menings-visare. Det kan hända, och på den senare tiden har det händt ofta nog, att de stora dagliga tidningarna icke säga någonting om våra konstutställningar, intet annat åtminstone än ett knapphändigt uppräknande en gång i veckan af hvad som inkommit i Konstföreningen eller Föreningen för nordisk konst. Jag sade de stora dagliga tidningarna.
115 för alt vid en kommande riksdag se denna fräga lyckligen afgjord, icke förefinnas, än alt 2:ne alternativa förslag i ämnet finnas för banden, öfverlygad som jag är, alt den åsigt, som representeras af majoriteten, ingenting derpå förlorar nian snarare vinner, ty ju mindre tvångsmål som förefinnes vid beslutets fallande i en sådan fråga, desto säkrare framgång bar den alt emotse. Deremot kan denna vara oviss om ett sådant förslag skulle framställas efter den agitation, som den K. proposms fallande tilläfvenlyrs torde komma alt upväcka. Hr von Hartmansdorff har framställt, alt det skulle vara grundlagsstridig! om alternativa förslag hvilade från den ena riksdagen lill den andra, .lag vill icke ens medgifva att det vore grundlagsvidrigt alt Const.Ulsk. sjelf framställde alternativa förslag, men ännu mindre kan della vara förhållandet, om det ena vore af Utskottet oell det andia af Konungen framställdt, och jag ber endast att lill stöd för min mening få erinra derom, alt bär finnas, om jag ej misstager mig, vid innevar. riksdag Hera förslag lill förändringar i grundlagen, hvilka från den förra hvila jemte det Kongliga. Om det icke är grundlagsvidrigt alt 10 eller 20 mot den K. proposin stridande §§ befinnas livilande lill förändring sedan sisla riksdagen, så målte det icke heller vara stridande mot denna lag alt 2:ne motsatta förslag, som omfatta hela representationens ombildning antagas alt blifva hvilande lill nästa riksdag. Hvad för öfrigt formen för frågans behandling angår, så synes mig densamma obestämd. Man kan visserligen, om man så vill, betrakta frågan som all män j och jag tror alt dylik fråga blifvit så behandlad vid föreg:de riksdagar, ja, alt motioner i detta ämne blifvit remitterade till Const.- Utsk. och derstädes handlagde. Vill man åter se på saken, lill sitt väsende och natur, så är den af Frih. Tersmeden väckta fräga, enl. hvad mig synes, endast af formel beskaffenhet och bör sålunda kunna, utan remiss, afgöras samtidigt eller i bredd med luifvudfrågan.
Lån, st ulle försvinna. Emot detta Li* qvidations-sätt hafva alla Utskottens Ledamöter, sorn vid Betänkandet bifögåt sina serskilta yttranden , enstämmigt förklarat sig, och förenar jag mig så mycket hellre med nämnde UtskoosLedamöters tanka, som d^t med Lag och billighet är erhad , att den, som öfvertager Tiligångarne, äfven svarar för Skulderna; Räntan anser jag likväl icke böra beräknas till längre tid, än tdl don, dä Discouterne upphörde att betala. jag delar med många den öfvertygejsen , att vårt PenningeVerks oreda härleder sig huf. vudsakligen ifrån ett , genom Disconterne, alltför vidt extenderadt LåningsSysteme, men det är en allmänt erkänd sanning, att då detta Systerne en gång blifvit vidtagit, största försigtighet fordras att återföra detsamma innom behöriga gränsor. De menligaste följder för Näringarne och för mångå Enskiltas välfärd skulle snart visa sig, om ingen annan tillgång till Lånebiträden funnes, än BmcoDisconten i Stockholm, jag hemställer i anledning häraf, om icke det Liefve nödigt, att för Götheborgs Handelsrörelse, samt för den södra delen af Rikets Innebyggare, tvänne utgreningar af BancoDisconten , om jag så får kalla dem, eller LåneContoir un - 44 Den 17 Martil, f. m. der Banquens styrelse» samt med bibehållande af samma local, sorn Disconterne innehaft, blefve inrättade, dock med ett inskränkt, af Riksens Ständer faststäldt RörelseCapital. Den vinst, som tillföile Banquen, dåden ensam bestridde Discont-rörelsen , skulle förmodligen blifva mera än tillräcklig att betäcka de förluster, som genom några af DiscontDebitorer-' nes obestånd möjligtvis skulle kunna uppstå. Friherre Rudbeck, Alexander, uppläste följande : Länge har jag afhört många yttrade tankar, rörande den frågan:
Detta förbud mot utgifvande af silfverplantsar upphäfdes likväl redan vid påföljande riksdag genom det då under den 15 Juni 1841 utfärdade reglemente, hvars 105 § i 3 mom. öfverlemnar åt Banko-styrelsen att, under vissa deri stadgade förbehåll, kunna låta, i stället för Svenskt silfver-och guldmynt, från Banken utgifva silfveroch guldplantsar, emot det i Mynt-bestämningslagen stadgade pris af 128 skillingar banko för hvarje riksdaler i silfver och för guldet efter (let. vid utvexlingen gällande pris å dukater, med tillägg i begge fallen af den stadgade slagskatten, utgörande för silfver £ och för guldet procent. Denna prisbestämning grundade sig derå, att då silfver eller guld i plantsar till Banken levereras, dessa skola åtföljas af Kongl. Myntverkets attest eller intyg öfver innehållet Banko-Utskottets Utlåtande JVs 26. i Riksdaler silfver eller dukater, efter afdrag af myntskatten, samt att, då berörda myntskatt sålunda innehålles i hvarje plants, men Bankens räkenskaper upptaga endast beloppet i Riksdaler silfver eller dukater, efter afdrag af myntskatten; sä skulle, derest icke myntskatten tillädes, den som uttoge silfver eller guld i plants, eller omyntad form, för samma belopp i sedlar erhålla mera silfver eller guld, än om myntadt silfver eller guld till honom utvexlades. Stadgandet i sistberörda reglements-§ bibehölls oförändradt till riksdagen 1847—1848, då, sedan uppmärksamheten fästats derå, att det, utan att leda till förlust för den, som önskade med omyntadt silfver betäcka utländsk skuld, skulle medföra fördel för Banken, i händelse det silfver, Banken från utrikes ort inbekommit, finge försäljas efter Hamburgerprof och vigt samt ett pris af 27 mark 12 sk.
I Den 22 November f. in. 243 N:o 1870. Herr von Rappolt; fullmägtig Hr Uggla, Göran Gustaf. 20 t o. — af Geijerstam, Olof. 2 15g. — af Wingård, Johan. 2287. — af Rolen, Johan. 2298. —- af Billbergh, Johan Pet ter. Friherre Manderström; fullm. Hr Franc Sparre, Bengt Erland. 322. — A n ekar swärd, Carl Henrik. 377. — Reuterskjöld, Axel. 862. Herr Gyllenkrook, JohanGöran. io33. — Hammarhjelm, Carl Fre drik. i543. —• Hederstjerna, Erland. 1861. — von Hartmansdorff, Au gust. 2013. B. — Rosenblad, Bernhard. 2262. — Hegardt, Christian Bern hard. 1 Lag Utskottet: N:o 366. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm. 814- Herr Gyllenhaal, Lars Herman. 1917. — Berg von Linde, Johan Albert. 2.44 Den 22 November f. m. N:o 2263. Herr von Lindecreutz, Justus Christopher. I Ail mann a Besvärsoch Oeconotnie Utskottet: N:o 19. Grefve Douglas; fullmägtig G l efve Posse, ArvAd. 69. Friherre Uggla; fullm. Gref ve Frölich, David. 97. — Fägerskjöld; full mäglig Grefve Hamilton, Jaeol). 2t T. — Cederström, Jacob. 2^5. — Sprengtporten, Jacob IFilhelm. 706. Herr Rosénmiiller ; fullmägtig G refve von Rosen, Carl Axel. 185/j. — von Böhnen, Carl Fre drik. 2109. A.—» Anckarswärd, August. 2218. — von IVeigel.
Inom nämnde församlingar har, efter en af administrationen fastställd plan, gatulysningen blifvit ordnad och utföres nu med 1,113 lyktor, deraf 799 med hela och 304 med halfva lågor. Inom de öfrige församlirigarne äro anbragte tillsammans 383 argandska och 219 små lyktor samt särskildt i Adolf Fredriks församling 12 och i Johannis 7 gaslyktor. Gaslysnings-aktie-bolaget har under loppet af innevarande år gjort framställning till administrationen om skyndsammare anläggning af gaslysning äfven i de öfrige församlingarne, mot förändring af vissa vilkor i ofvannämnde kontrakt; men denna fråga är ännu icke afgjord och för utgången deraf kommer derföre att i Ofverståthållare-Embetets nästa underdåniga berättelse redogöras. I afseende å gatuläggningen, har densamma fortfarande blifvit besörjd under nu ifrågavarande fem år af förvaltningen för gatuläggnings-arbetena; Och i denna berättelse finnes, under rubrik »stadens inkomster och utgifter», redogörelse afgifven för denna styrelses arbeten under samma år. Uti brandsläcknings-anst alter ne, hvilka fortfarande varit omsorgsfullt underhållne, har, sedan sista berättelsen, någon annan förändring icke ägt rum, än att, på Brandförsäkringskontorets bekostnad, till vattens skyndsamma anskaffande vidi eldstillfällen blifvit anskaffade 400 alnar reservslangar med slangstänger och dertill hörande vagn. Beträffande skjut snings-anstaltcrne har, genom Drätselkommissionens försorg, en ytterligare gästgifvaregård för hufvudstaden, utom den vid f. d. Packaretorget eller numera Norrmalmstorg befintliga, blifvit inrättad i egendomen N:o 64 vid Hornsgatan å Södermalm. Denna gästgifvaregård har, sedan den 1 November 1831, varit tillgänglig, så väl för anskaffande af skjuts, som för resandes herbergerande och förplägande samt af dem medförde hästars och åkdons behöriga vårdande.
Maria och ensam bana sig väg genom drifvorna, i hopp att finna undsättning åt den öfvergifna, dertill kunde han ej besluta sig; det föreföll honom som en feg förevändning att öfvergifva en svagare like åt en säker undergång. Han lutade sig öfver flickan, slösade böner och uppmaningar och föreställde henne ännu möjligheten af räddning, för att derigenom sporra henne till en sista ansträngning. Men med Maria hade en förändring föregått. En ljuf dvala ... hos de förfrysande dödens förrädiska förebud ... tyngde på hennes ögonlock och smög genom hennes ådror. All fruktan hade försvunnit ... döden kom som en halft medvetslös njutning, såsom sömnen nalkas ett trött barn. Men Adolfs röst väckte hennes sinnen ur den slummer, åt hvilken de voro på väg att öfverlemna sig. Denna röst var henne så kär, att den trängde till hennes hjerta och åter lifvade dess matta slag. Hon öppnade ögonen, lyssnade till hans ord med ett leende, som mörkret hindrade Adolf att varsna, och sade med matt stämma: – Jag kan icke, Adolf. Jag hvilar här så godt ... låt mig vara! Jag känner, att jag vill sofva. – Denna sömn är dödens förebud. Du måste afskaka den! Tänk på din far, Maria, tänk på alla, som du älskar! För deras skull ... – På dem, jag älskar! inföll Maria med plötsligt lifvad röst. – Adolf, om den dvala, jag nyss kände, är dödens, så vill jag, vid lifvets gräns, innan jag inträder i evigheten, yppa för dig mitt hjertas hemlighet. Jag älskar ingen ... ingen mer än dig. Döden har för mig intet förskräckande, då du följer mig i den. Säg mig blott, att din likgiltighet varit hycklad, att du älskar mig, och låt mig slumra in vid din sida! Midt under naturkrafternas blinda strid, som famnade himmel och jord, flämtade således i denna qvinnas hjerta kärlekens låga, för att icke slockna förr än med hennes lif! Marias ord gjorde på Adolf ett hemskt intryck.
Visserligen kan jag ej med full säkerhet bedöma consistorii-notariernes göromål, men skulle dock tro likväl, att de ej äro så öfverbo pande, att ej dessa tjenstemän hädanefter som hittills kunna hjelpa sig utan någre serskildt aflönade amanuenser. Dessutom vet man, att consist.-notarierne i allmänhet ej hafva så små sportler, som Hr von Hartmansdorff velat gifva tillkänna. I en tid, sådan som denna, synes det vara mindre lämpligt att belasta Staten med en utgift af sådan beskaffenhet som denna, hvilken visserligen ej är så bestämdt af behofvet påkallad. Här är af K. M. uti den nya regleringen af landtstaten föreslaget, att löner på stat, skulle beviljas ät länsnotarier, som ännu ej hafva sådane, hvilket vi alla veta. Denna fråga är ännu ej inom Utsk. afgjord, men jag skulle dock tro att, i anseende lill de knappa tillgängarne, något anslag dertill ej kan komma att beviljas. Hvar och en vet likväl alt lands-sekreterarnes göromål, i jemförelse med consist.-notariernes, äro betydligt större; sä att, om ett biträde skulle tillsättas på någotdera stället, sä skulle jag utan tvekan tro det för Staten vara vigtigare att aflöna länsnotarierne, än consistorii-amanuenserne. Jag anhåller derföre, alt R. o. Ad. mätte bifalla det af StatsUtsk. tillstyrkta afslag å Biskop Hedréns reservation. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag anser mig böra tala till förmån för consistorii-notarierne och emot deras assimilation i aflöningsväg med landssekreterare. Desse sednare äro i Sverige serdeles privilegierade, då de jemföras med motsvarande tjenstemän i öfriga länder. För få är sedan blef en af mine vänner utnämnd till landssekreterare. Jag önskade då att få erfara huru hans vilkor voro beskaffade; hvarpå man svarade mig: ”jo i fjol stod han sig ganska bra”. ”Hurn så”, frågade jag. ”Jo”, blef svaret, ”det var mycket utmätningar i länet dä”.
1 j förhör m. m., icke borde vara större, an för den , sora befinnes rusig å något af de i första morn. omtalade ställen , enär förbrytelsen i båda fallen skett på ställen, som äro lika allmänna och böra hållas i lika helgd j äfvensom Wijkman och Nils Månsson vid senare momentet erinrat om angelägenheten deraf, att, då öfvermage agas för fylleri, bestraffningen må verkställas endast i närvaro af KronoPoliseller Stads-Betjent och på sådant sätt , att den brottsliges framtida välfärd icke spilles. 2 '.dra fl. Herr Prosten Forsslind har tillstyrkt, att ordet synbarligen måtte äfven i denna § intagas, och redactionen således blifva; Prest. man, som under tjenstens utöfning synbarligen är af starka drycker öfver lastad etc-, 9 /• Den föreslagna förvandlingen af böter till motsvarande fängelse vid vatten och bröd, i brist af tillgång till böternas gäldande , har Herr Cederschjöld ansett vara i högsta grad olämplig , serdeles för sådana , hvilkas helsa genom $tarka drycker är förstörd. 18 JLägUlslcittls Utletande N-o löh, IQ §•
S. D. Föredrogos och lades till handlingar ne Stats-Utskottets memorial : N:o 300, rörande skedd omröstning i frågan om anslag till ett Nationalmuseum; N:o 301, angående verkställd omröstning öfver 2:ne i memorialet N:o 260 omnämnde frågor; N:o 302, angående verkställd votering i fråga om de till Emåns upprensning beviljade statsbidrag; N:o 303, rörande skedd omröstning i fråga om anslag till nykterhetsskrifters utgifva nde. S. D. Föredrogs Förstärkta Banco-Utskottets memorial N’:o 60, i anledning af verkställd omröstning öfver åtskillige af de i memorialet N:o 55 upptagne frågor, angående regleringen af Bankens lånerörelse m. nr.: Lades till handlingarne. S. I). Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtande N:o 43, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens betänkande N:o 19, öfver väckta motioner om dels ändring i och dels förklaring öfver stadgandet i 26 Gap. 2 § Byggningabaiken, angående byggnadsskyldigheten å prestegårdar på landet: Ståndet vidblef sitt vid betänkandet N:o 19 fattade beslut, och lade utlåtandet N:o 43 till handlingarna. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets utlåtande iV.-o 2gy, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 241, angående väckt fråga, dels om framtida försäljning af kungsgårdar och andra kronolägenheter, dels om förändring af de i afseende på utarrendering af kronans fasta egendomar å landet nu gällande föreskrifter: Preste-Ståndet biföll Utskottens hemställan i 2:dra momentet samt antog Utskottets i 4:de momentet framställda inbjudning och lade för öfrigt Esta och 3:dje momenten af utlåtandet till handlingarne. S. D.
Aro hattarne sammansatta af flera materialier, fortullas de såsom det ämne, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Hattflätor af halm eller strå samt öfriga halmarbeten, ej specificerade 1 skålp. 40 Hattfoder och Hattkullar af siden eller annan väfnad i förening med annat material 1 skålp. 75 Hattfomiar och Hattstommar, med eller utan styfning, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvartill de närmast kunna hänföras. Honing 1 skålp. 4 Horn: oarbetadt eller raspadt Fri t. arbetadt: platter — Fri t. Enpeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. 55 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Horn: arbetadt: skifvor lill lyktor, m. m 1 skålp. — 20 knappar med eller utan fernissning 1 skålp. — 20 andra slag 1 skålp. — 50 Hudar och Skinn: ej hänförliga till pelsverk: Fr a. oberedda, alla slag — beredda: sulläder och bindsulläder samt hvitgarfvade (alunerade) äfvensom sämskade hudar och skinn *) 1 skålp. — 15 undra slag 2) 1 skålp. — 30 pelsverk: beredda och oberedda: get-, renoch skälskinn 1 skålp. — 10 fåroch lammskinn: grå krimska samt äkta svarta kalmuck. 1 skålp. — 40 andra slag 1 skålp. — 15 björn-, jerfeller filfras-, kanin-, lo-, räf-, sjuppoch vargskinn 1 skålp. — 25 andra slag 1 skålp. l — hopsydda, äfvensom fullfärdiga persedlar med pelsverk lill öfvertyg, såsom skinnpelsar, muffar, boas, m, m., förtullas lika med pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent. Humle — Fri. Hummer — Fri. Husblås; se Lim. Hvalraf eller Spermaceti — Fri. Hållrot; hänföres under Apotheksvaror.
Län, dels med enahanda och dels med olika Krono värderingspris, förmodades grunda sig ömsom på skiljaktiga liöslag, ortens större eller inskränktare höbergning, och ömsom på mer eller mindre afsättningstillfälien och deraf härrörande olika priser, hvaraf anledning kunde uppkomma dertill , att ett vinter-lass hö af 40 lispunds vigt, i en ort kunde äga samma värde, som ett sådant lass af '50 lispund i en annan ort, och ett lika förhållande med sommar-lass, från 20 till 25 lispund, inträffade; på skäl Karn mar - Collegium. funné betänkligt, att i underdånighet tillstyrka fastställelse af en lika vigt af ett lass hö, i alla orter eller Län, der Krono-värderings-priset är lika, och en ännu större betänklighet ansåges möta för de Län, der Krono värderings-priset, i jemnförelse med den antagna vigten är-olika; an - 1374 Den 16 Juli. anseendes Kammar - Collegium sig desto heldre böra i underdånighet hemställa, att i allmänhet den för hvarje ort eller Län uppgifna och förut vanliga vigt å ett lass rente-hö, vare sig vintereller sommar-lass, äfven hädanefter borde bibehållas oförändrad och tjena till efterrättelse, ej mindre vid höets utgörande in natura, än dess betalande med penningar, efter årligt Markegångs-pris, sorn Kongi. Maj:t, genom särskilta Nådiga Kesolutioner, för Gottlands Län, af den 2? Januari 1^66, samt för Kronobergs, Jönköpings och Calrnare Län, af den 4 Mars I774, fastställt viss vigt å rente-hö; likväl förmentes undantag härvid böra äga rum för Skaraborgs Lan, der icke allenast