Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan man genom försök och andra till ändamålet ledande åtgärder lyckats att kunna tillverka raketer af fullgod beskaffenhet och sedan snart ingen Europeisk arme' saknar detta vapen, har man ansett tiden vara inne att äfven hos oss organisera en raketcorps. Detta nya vapen, af helt olika natur med artilleriet, häraf många skäl icke kunnat med detsamma helt och hållet förenas, och anskaffandet af medel till corpsens bildande genom reduction inom artilleriet hade förorsakat minskning i de påräknade activa faltbatteriernas antal eller styrka. Raketcorpsens bestämmelse blefve icke ensamt att tillverka och föra sitt vapen, utan äfven att bilda en pyrotechnisk eller fyrverkare-corps, och skulle genom denna sin dubbla bestämmelse onekligen äga ett mägtigt inflytande på krigsväsendets delar, hvilket en förutseende Styrelse lika litet kunnat förbise, som hvad i öfrigt till försvarets ändamålsenliga ordnande hörer. Jag bör äfven fästa uppmärksamheten derpå, att krigsrakeler, utom andra skäl, isynnerhet af tvenne äro af stor vigt för oss; ty de utgöra ett verksamt förstöringsmedel mot cavallen, hvilket medel Sverige, som har en alltför ringa styrka af sistnämnda vapen, icke bör lemna obegagnadt, och att de kunna uti couperad terrain, der fortskalfandet af artilleri icke är möjligt, lemna artilleriets verkan, som vid försvaret af delileer, positioner m. m. är af den väsendtligaste nytta. Den elfect, Engelska raket-batteriet, som i Tyskland år 1B13 åtföljde Svenska armeen, under bataillen vid Leipzig ådagalade, är för väl bekant inom oss, för att här beliöfva omnämnas. Jag har i korthet antydt corpsens ändamål. Ulan å stat uppförd t anslag kan den ej för framtiden äga bestånd, emedan omständigheterna icke medgifva att af disponibla tillgångar underhålla densamma. 7:0 K. M har hos R. II. St. begärt ett fyllnads-anslag för lönereg 1 eringen vid indelta Infanteriet, till belopp af ig,3oo r:dr. StatsUtsk. har icke heller ansett sig böra detsamma tillstyrka.
BorgareStåndet blifvit till Utskottets handläggning öfverlemnadt, liar Herr Commerce-Rådet Jeuns Hemberg gjort den framställning, att, enligt hans Öfvertygelse, icke något Brännvin af Spannmål borde i Riket få tillverkas, utan endast af Potatoes, genom hvilket stadgande Motionairen förväntat hufvudsakligen de fördelar: Att den för Landets behof Öfverflödiga Spannmålen skulle, serdeles om den medelst riors eller andra tork-inrättningars anläggande gjordes tjenlig att längre tid förvaras, blifva en indrägtig export-vara, hvartill deremot aldrig det Svenska Brännvinet, och än mindre Potatoesen, skulle kunna användas; Bihang till R. St. Utsk. Att derigenom skulle vinnas en så allmänt önskad inskränkning i Brännvins* tillverkningen, emedan lika så lång tid behöfdes lill förvandling uti Brännvin af en Tunna Potatoes, sorn af en Tunna Råg, då likväl den senare lemnade en fyrdubbelt större afverkning, samt Att Brännvin af Potatoes skulle vara mindre skadligt för helsan och genom disstilation undfå en renare och angenämare* smak, än Brännvin tillverkadt af Råg. Utskottet har förehaft detta ämne till öfverläggning; men finner det gjorda förslaget, om än de till stöd för detsamma framställde skäl och uppgifter vore ofelbara, likväl åsyfta en inskränkning i den enskildes frihet att använda sin egendom, och på lofligt sätt förädla dess alster, den Utskottet för sin del icke anser skäligt tillstyrka. Stockholm den 5 Fehruarii 182g. Betänkande, i anledning; af väckt fråga om åtgärders vidtagande till Be.iv. och Öecon. Vtsk. Betsele, N-o 54■ 3 förekommande deraf, att vägfarande icke förhindras begagna vägar, som i laga ordning blifvit aulagde. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdagsfullmägligen Nils Månsson från Malmöhus Län, sorn anhållit om Rikets Iloglofl.
MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om indragning a/ Ho t-Jakt-Var fvet härstädes; Gifven Stockholms Slott den g November i84j< Sedan Rikets Ständers revisorer till granskning af 1842 och 1843 årens förvaltning, uti deras derom afgifna Berättelse framställt fråga om härvarande hof-jakt-varfs upphörande, och Kongl. Maj:t, i anledning deraf, redan under den i3 Mars nästlidet år i nåder förklarat revisorernes hemställan i så måtto icke sakna skäl, som detta varf numera för sitt förut afsedda ändamål är mindre behöfligt; vill Kongl. Majrt nu, med tillkännagifvande af Dess nådiga afsigt att indraga hof-jakt-varfvet, hvarifrån dervarande fartyg komma at' förflyttas till flottans varf på Skeppsholmen och Djurgården, föreslå Rikets Ständer, att, då en sådan indragning kommit till verkstäl - 12 Kongl. Alaj:ts Nådiga Proposition N:o 6. lighet, den för hof-jakt-varfvet begagnade tomt jemte åbyggnader, med undantag af de delar deraf, hvilka, enligt Kongl. Maj:ts serskildta nådiga beslut af den 2 innevarande November, tills vidare blifvit till begagnande för Stockholms stads behof upplåtna, och hvilka utgöra ungefärligen 6,200 qvadratalnar, utom en dit ledande väg, må försäljas, samt Rikets Ständer medgifva, dels att de åt staden upplåtna lägenheterna må allt framgent få af densamma begagnas emot derföre bestämd årlig afgift, så vida staden icke heldrte önskar desamma inlösa, dels ock att så väl denna afgift, som äfven den för öfriga delar af tomt och åbyggnader inflytande köpeskilling användes för behöfliga byggnadsföretag vid Stockholms station af flottan. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all. Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra OSCAR. A Gjllengranat. Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den. g November 1847.
Söder om Mälaren: Från Katrineholm till v. Wingåker 1,614,332: och från v. Wingåker lill Djulö 5,334,909: 6,949,241: således medför beslutet all bygga söder om Mälaren en besparing af minst 6,127,087: Utom besparingen af del belopp, hvarmed kostnaden för vägen mellan Katrineholm och Örebro öfverskjuter kostnaden för den icke hälften sä långa vägen mellan Orebro och Hallsberg. Den starka personal-trafiken, som, då ångfartygen ej gå, tinnes mellan Södertelje och Stockholm öfver Fitja, mäste göra jernvägen mellan nämnda städer vinstgifvande, isynnerhet då östra och vestra stambanorna blifva färdige. 5:o) Emedan jag önskar alt alla de öfverskott, hvilka förmodas på Statsverkets alla inkomster, vare sig ordinarie eller extra (hevillniiigar) uppkomma före slutet af år 1860, måtte såsom lån eller anslag användas lill understöd för bibanors påbörjande mellan Sula och Westerås, Köping och Uttersberg, Borås och Falköping-Göteborgs-banan samt dylika större arbeten i medlersta och östra delarne af Småland och i norra provinserna; så har jag röstat derför, att de summor, som under denna tid erfordras för byggande af Statens jernvägs-slainbanor, måtte upplånas, helst utrikes, och det desto hellre, som a) sådant kunde förekomma denna fru/ilade penningekrisen; b) enligt tabellen vid Utskottets utlåtande, omkring 63 procent af de penningar, som utgifvas lör dessa banor, stadna inom riket, sä ali inrikes Statslån framdeles kunna lättare erhållas, samt c) nära hälften af de medel, sorn härtill lånas eller eljest anskaffas, komma alt utdelas bland de mindre bemedlade medborgare-klasserna, hvilka användas såsom arbetare vid jernvägarna, och derigenom hädanefter erhålla någon del af Statens medel, hvilka deremot tillförene för det mesta logos från de mindre bemedlade och utdelades lill de rikare. För människovännen mäste det vara glädjande om Statens medel hädanefter taga en annan riktning än de haft hittills.
M:s nådiga framställning, att för Kontrakts-prosten öfver Ångermanlands nordöstra kontrakt, enär han genom Kongl, brefvet den 17 Sept. 1845, förklarats berättigad att från och med år 1844 för det nybildade Bjurholms pastorat komma i åtnjutande af en prostetunna, att utgå af kronans behållna spanmåls-tionde i orten, nämnda tunna spanmål måtte å stat uppföras, har, såsom grundad på ett redan lagligen pröfvadt förhållande, blifvit af Rikets Ständer bifallen. b) Hvad i E. K. M:s nådiga proposition blifvit föreslaget, att, till kapellpredikanternes aflönande i tvenne nybildade kapellförsamlingar inom Wermlands finnmarker, den ena i norra delen af Gunnarskogs socken och den andra i nordvestra delen af Fryksände socken, å ständig stat mätte uppföras Bih. till R. St. Prot. 1847 och >848/ to Sami. 1 Afd. 79 forderliga tjenstemanna - 626 Expeditions-Utskollels Förslag till und. Skrifvelse, N:o a3i. för hvardera 400 r:dr eller tillsammans 800 r:dr årligen, hafva Rikets Ständer likaledes bifallit. c) Vid öfvervägande af E. K. M:s nådiga framställning om uppförande å riksstaten af ett anslag utaf 19 tunnor 25 kappar, hälften råg och hälften korn, för att hålla kapellpredikanten och kyrkobetjeningen i Nämdö kapell, tillhörande Österhanninge pastorat i Strengnäs stift, äfvensom Nämdö kapellkyrka skadeslösa för den minskning uti inkomster och bidrag, som skulle uppkom ma genom ön
Jag anser Utskottet visligen häfvit den största ani dn ng till betänklighet i denna del, genom det, säkert med allmännaste nfvertygelsen likstämmiga yttrande, att ingen laglig förbindelse att ersätta DiscontBorgenärernes förluster eller skyldighet af DiscontUtredning för Staten kan äga rum. Vid betragtande af Disconternes förhållande, ej mindre som Fordringsägare än Gäldsnärer , och af dessas förhållande till Disconterna, finner man lätt att sakens utredande i vanlig laglig ordning Knappast skulle blifva verkställbar; och att ett sådant förfarande ej skulle bibringa ringaste Den 17 Martil, e. m. 169 förmåner på någondera sidan, men väl blifva källa till oberäkneliga förluster och i flera afseenden kunna medföra de vådligaste följder lör Samhälisordningéns bibehållande. Lagstiftande Magtens mellankomst tyckes således icke vara att anse, sorn et öfverträdande af allmänna Lagen, eller som ett atbiträrt Curatel; utan mera som ett på naturliga Rättsgrunder totadt Ötverförmyndeiskap, af nödvändigheten påkalladt. Samvetsgrann rättvisa i förvaltnings sätt, är d°n första Förmyndarepligt, hvar öre jag trott den äfven böra utgöra ett hufvudsaklig! ögonmarke vid utstakande af grunderne för Discontutredningen. Jag tycker mig likväl sakna en viss billighet i den del af Utsko'tens Betänkande, att de ej för Fordringsägare i Götha Canal Discont beredt olika I qvidations-förmåner, emot dem, som Malmö Disconts tillgångar kunna lemna sina Borgenärer, då Utskotten ansett det ena Verkets undervigt betydligare än det andras. Jag inser hvarken nödvändigheten eller rättvisan af Discontmassornas sammanslående, då Fordringsägare hvarken äga mer eller mindre rätt till högre eller lägre liqvidations-belopp, än det Verkets tillstånd kan medgifva, från hvilket förskrifningen är utgifven. Utgående från det grundbegrepp, att Fordringsägare i Disconterne böra i liqvid erhålla allt hvad tillgångar, efter uppgjord jemnförelse no
Då Hr Gr. o. Landtm., i anledn. häraf hemställde om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen om 1 mom. 51 § Riksd.Ordn. vara fulländad, anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke: De olika frågor som ingå uti Const.Utsk:s nu under handläggning varande förslag, stå med hvarandra uti ett allt för nära sammanhang att deras fullkomliga åtskiljande, på sätt Hr von Hartmansdorff begärt, skulle lämpligen låta sig göra. Hvarföre jag skulle tro rättast vara, att hvar och en yttrar sig öfver de §§, hvilka han anser vara förtjenta af anmärkmr, och dervid gör hemställan om de gemensamma tankar, han finner lämplige, men att förr än discusionen i sin helhet blifvit fulländad, den icke må anses slutad öfver någon § serskildt. Den 28 Juni e. m. 303 Hr von Hartmansdorff: För att gå Gr. Lagerbjelkes önskan till mötes, skall jag äfven yttra mig öfver 51 § 1 mom. R. o. Ad. behagade fästa sin uppmärksamhet derpå, att detta mom. lyder sålunda: ”hvarje motion, som åsyftar stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civilcriminaleller kyrkolag, med hvad dertill hörer, eller af förordningar och stadgar, som rikets allmänna hushållning, inrättningar och förvaltning röra, skall, för att kunna under åtgärd komma, innefatta så väl bestämd ordalydelse af det eller de stadganden, motionären föreslå vill, som ock redogörelse för de grunder och skäl, på hvilka han sitt förslag stödjer”. Jag har väl egentligen icke något, att erinra mot en sådan fordran; men hon synes dock gå derpå ut, att man hädanefter icke må kunna framställa en motion muntligen på sätt hittills varit vanligt. R. o. Ad. känner nogsamt, hurusom hvar och en, enligt nu gällande stadgande, är berättigad, att väcka en motion muntligen, men han är äfven skyldig, att diktera densamma lill prot. innan remiss får ske. Rättigheten, att på detta sätt väcka motioner, har Utsk. velat afskära.
Jag delar väl ej denna fruktan, men är viss att de uppskrämde sinnena betydligen skulle lugnas, om det förmärktes att man, i hvad nion ske kan, sökte förekomma utländningens riktande på vår bekostnad. Då härtill slutligen lägges, att den brist i Bevillningen, som otvifvelaktigt uppkommer, lämpligen hvarken kan eller bör påläggas Bränvinsbrännings-rältigheten, helst beskattningen då endast drabbar den nedan förut nog betungade lägre folkclassen, samt, hvad en och annan velat föregifva, eller att tilltagande luxe blir en följd af industriens fortkomst, icke förtjenar afseende, tror jag mig hafva tillräckligt utvecklat grunderne för min sats, att den som vill vara öfverflödig, bör betala sin kräslighet.” Af Anders Nilsson från Malmöhus Län, som reserverade sig emot den delen af Betänkandet, som innefattade afslag å väckt fråga om en årlig bevillning för caracters-fullraagter. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- Bcvillnings-UlskoUets Memorial N.o 6. t N:o 6. Ankom till Exp.-Utsk. den 28 April kl. 2 e. ro. Memorial, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet N:o 3j angående Herr Eric Lefflers motion} om Bränvins-bränningens inställande. Sedan Bevillnings-Ulskottet uti Betänkandet N:o 3, uppå anförda skäl, afstyrkt bifall till Herr Eric Lefflers inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckta motion, om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att bränvinsbränningen vid instundande Maji eller Junii månads början måtte varda inställd; så har nämnde Betänkande, i följd af dervid gjorda anmärkningar, blifvit ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet under den 7 dennes återremitteradt, men som, enligt ankomne Procolls-utdrag, detta Betänkande är vordet bifallet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvörd. Preste-Slåndet den 7 och af Vällofl.
Egendom genom köp kommer utur förra ägarens hand, åligger Pantens nya ägare, seda® han första uppbudet erhållit, om han lånet bibehålla vill, sig hos Direction, angående dess omsättning på sitt namn anmäla, och må tredje uppbudet af Domaren icke meddelas förr, än köparen med bevis från Directionen Styrkt, antingen att han betalt Cassans fordran, eller med Direction på berörde sätt öf« verenskommit. 34 §. Då, vid de hitintills beviljade lån, alla nu föreskrifne omständigheter icke kunna vara iagttagne, så ehuru desse lån få atesta, så länge räntcrne och öfrige skyldigheter ordentligen likasom hittills inbetalas, bör dock, vid skeende Intecknings förnyelser, ovilkorligen iakttagas, att Låntagare antingen genom päw skrifning å sjelfva skuldsedeln, eller särskild förbindelse åtaga sig de skyldigheter, son$ detta LånReglemente stadgar. 15 §• Kongl Maj:t vill i Nåder hafva anbefallf Dess och Rikets HofRätter, Landshöfdingat Den 20 Junit. Jdäradshöfdingar och vederbörande Embetsman, att vid ansvar tillgörandes lemna RiddarhusDirectionen laglig handräckning och skyndsamt biträde, antingen det af Dirsctionen sjelf eller dess Ombud begäres. Hvilket vederbörande till underdånig efterrättelse länder. Da turn ut supra. Lades på bordet.
Utlåtande i anledning af 1820 års Revisorers hemställan rörande spannemåls-upphandling i de orter, der klen skörd inträffat. P. 622. — om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) i anledning af 1822 års Revisorers hemställan, rörande betalningssättet vid skeende försäljningar af persedlar och effecter för Allmänna Magazinslnrättningens räkning; 2) i anledning af Revisorernes hemställan om räntas erläggande å förskotter. P. 622. — om Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-UtskoRens Betänkande i anledning af fråga om nedsättning i Tullen å utgående Tjära och Beck. P. 623. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande, rörande DykeriVerket. P. 623. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: November, om utseende af en Riksens Ständers Justiti<e-Ombudsraans Suppleant efter Lagman Callerholm. P. 34- — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkanden, angående understöd af Staten för Höganäs Sten - 441 kolsVerk. P. 35. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande rörande inrättande af en Fristad för mindre brottslingar och om försvarslösa personers användande till uppodlingar och colonisering.
Anvisandet af särskilda summor, de der skulle få användas till valtenaftappnings-arbeten endast inom vissa län och bestämmandet af särskilda vilkor för dessa medel, finner sig Utskottet så mycket mindre kunna förorda, sorn i sådant fall Kongl. Majds disposilions-rätt öfver medel naturligtvis skulle inskränkas och vilkorens olikhet troligen föroreda och missbelåtenhet. Utskottet anser sig således endast böra 41:o alt Rikets Ständer mätte, för alt medelst anslag eller lån utaf allmänna medel befrämja utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlings-företag, bevilja och anvisa till Kongl. Maj:ts disposition en summa af Tre hundra tusen Riksdaler Riksmynt, eller 100,000 R:dr för hvart och ett af åren 1858, 1859 och 1860, samt att utaf dessa medel fyra femtedelar, eller Tvä hundra fyratio tusen Riksdaler, mätte utgå såsom lån och den öfriga femtedelen, eller Sextio tusen Riksdaler, såsom anslag utan återbelalnings-skyldighet. Derest Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet nu tillstyrkt, torde de af ofvanbemälde 10 motionärer gjorda framställningar anses hafva förfallit. ifrågavarande anleda både tillstyrka, Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Odencrants, Mathias, föreslagit, att utöfver det låne-understöd å 50,000 R:dr Banko, som under sednaste Riksdag beviljadesjoch i Maj månad 1855 med hela sitt belopp från Riksgäids-kontoret Bih. till R.pt.lProt.y856 & 1857. 4 Sami. d Afd. 3 Band. 8 Haft. 9 66 Stais-UIskot lots Utlåtande N:o '158. utbekoms för sänkningen af sjöarne Långhalsen och Yngaren samt Hall b ösjön jemte flera mindre sjöar inom Rönö, Jönåkers och Oppunda härader i Södermanland, ett ytterligare lån å 30,000
Jag tror nemi. icke, att Baneostyrelsen under loppet af ett år kan hemta nog erfarenhet för att med säkerhet bedöma, huruvida nya sedlar utan fara kunna utgifvas. Jag tror, att tiden lill nästa riksdag, hvars Ständer då kunna derom besluta, är väl behöflig. D c n 38 Juli c. m. Hr Cederschjöld: En talare har menat, att försök skulle vara å bane att upprifva det beslut, vi påförmiddagen fattade. Jag ber då att få fästa uppmärksamheten på den stora skillnad, sorn förefinnes emellan beslutet på förmiddagen och uen propos., jag nu föreslagit. På f. m. sträckte sig nemi. majoriteten längre, än jag vågade begära. Jag yrkade blott, att sedelstocken icke matte ökas, utan emot pant af exportabla metaller, men vågade då icke begära afseende å förhållandet emellan sedelstock och metalliska cassan; men pluraliteten var mera banksinnad och medgafsedelulsläppning endast inom förhållandet af 2—5. Sedan detta beslut blifvit fattadt, kan jag icke finna annat, än att milt tillägg är dermed i full conseqvens, oaktadt jag medger, att det är litet strängare än det, jag förut yrkat; men det fägnar mig, att jag blifvit understödd af den siste talaren, hvars kännedom örn Banken och dertill hörande ämnen hittills varit ojäfvad. Hr Nordenanckar: Jag tar mig friheten fästa uppmärksamheten dervid, alt man såsom anledning till sedelstockens ökning äfven bör nämna silfverinvexling. Jag önskar, att det omtvistade tillägget må uteslutas, men anser, att då cassan står öfver förhållandet 2—5, kan en måttlig ökning af sedlar ulan fara tillåtas.
Om således återremiss nu skulle äga rum, kunde det hända, att Utskottet ej medhann att besvara densamma, och man skulle stadna vid intet beslut i ämnet. Jag yrkar derföre bifall till Utlåtandet. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Jag har icke hört, att återremiss blifvit så enstämmigt yrkad, att den nu kan komma i frå - Den i September e. m. 97 fråga. Vid den framställda propositionen derom, tyckte jag Nej vara det öfvervägande svaret; och det återstår således blott att bifalla eller afslå Utlåtandet. Hvad äfventyret af en votering beträffar, så lärer det, äfven i händelse af återremiss, förestå, då Utlåtandet återkommer; men då sjelfva Ledamöterna i Committeen yrkat bifall till Utlåtandet, och förklarat sig nöjde med den föreslagna Skrifvelsen, ser jag ej, hvarföre man genom en återremiss skulle upptaga längre tid med behandling af denna fråga. Herr Munck af Rosensköld, Eberhard: Det var jag, som började begära återremiss, i synnerhet på den grund, att Committerade, hvilka af Utskottet fått uppbära så stränga beskyllningar, borde äga tillfälle att försvara sig. Men då en Ledamot afdeCommitteracle, Herr von Weigel, nu här meddelat nog upplysningar för detta Stånd i nämnde afseende, samt Friherre Klingspor jemväl vitsordat den förstnämnde Ledamotens uppgifter, och bägge begärt bifall till Utlåtandet, afstår jag från min begäran om återremiss, såsom jag redan förut nämnt, och förenar mig med dem, hvilka önska att Utlåtandet må bifallas. Herr af Billbergh, Johan Petter: Oansedt 2 Ledamöter af de Committerade yr4o H. 7 Den i September e. m. tat bifall till Utlåtandet, samt åtskilliga andra begärt återremiss, alla under erkännande af Utskottets behörighet att meddela det Utlåtande, som blifvit afgifvit, vågar jag likväl vördsamt anhålla om afslag deraf, och anföra mina skäl dertill. Af ingressen till Utlåtandet inhämtas, att Utskottet säger: Innan Utskottet framlägger resultaterna af den granskning
Afsigten med detta Memorial är icke att klandra Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmans åtgärder, ty han är en Embetsman, förtjent af vår gemensamma åkning, och hvilken vid utöfningen af sina tjenstepligter värdigt svarar emot Riksens Höglofl. Ständers honom gifna förtroende, men på förenämnde skäl önskar jag, att Riksens Höglofl. Ständer frånskillde dess Justitieombudsman den honom gifna befattning med Markegångs - sättningen , och att hela detta ärende återfördes i sådant skick , RegeringsFormens enkla och ganska billigt lämpade föreskrifter utstaka. Remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottet. Den 29 Mars. Friherre Rudbeck, Pehr Alexander 3 yttrade skriftligen ; Det är med den största förundran , sorn jag uti ett Svenskt Dagblad, Allmänna Journairn N:o 67, finnér från lubeck bland utländska nyheter infördt yttranden och omdömen, sorn jag för min del ej likgiltigt kan låta p<ssera. Orden lyda sålunda : Bref fran Sverige underrätta oss, att Norrige/ förenlig med detta Rike icke särdeles värcleras af Svénskarne , ehuru Allmänna Opinionen är för densamma. Fler-a medlemmar af Adeln tycka, att man beviljat Norrmännen alltför stora friheter, och till och med starre företräden cin Svensharne sjelf ve äga; de c. ro afundsjuka deröfver, Man försäkrar, att de på nätta Riksdag ämna begära ett utvidgande af sina rättigheter.