Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, erinrat att R. o. Ad. icke medgifvit den af Utsk. för artiklarne ”Ben, oarbelade, krossade samt förmalde eller s. k. benmjöl”, och ”Lumpor” föreslagna tullfrihet och att i följd deraf tullvärde för dessa artiklar borde i Tulltaxan införas, beslöt R. o. Ad. att tullvärdet likasom hittills skulle utföras för förstnämnde artikel med 12 sk. och för den sednare med 1 R:dr pr Ltb. Vidare företogs och bifölls Ulsk:s förslag till Tariff för Kredit-uplaget och Transilo-afgiften. Härefter förekommo Utsk:s yttranden ang:de ifrågaslällde ändringar i nedannämnde §§ af Tulltaxe-underrättelserne. § 5- I fråga om denna § yrkades alt densamma måtte erhålla följande lydelse: l:o A inkommande varor, sorn, enl. Taxan, förtullas efter vissa proc. af värdet, och för hvilka tullen ej efter auetionspris skall beräknas, bör godsegaren upgifva inköpspriset, med tillägg af assurans, frakt och all annan derå använd kostnad, intilldess de lill lossningsorten anländt, och å utgående varor deras partipris i lnslningsorten. Godsegarens angifningsinlaga å in kommande sådana varor bör, så vidt ske kan, styrkas af faktura och konnoissement, äfvensom assuransräkning, då försäkring tagen är: och bör, då plakatstämpel ä sådana varor begagnas, ä denna stämpel antecknas, efter hvilket värde varan blifvit förtullad. 2:o När en vara blifvit till förtullning angifven, med åsatt värde, skall anslag derom å Packhusdörren genast ske. Inom tre söcknedagar derefter, anslagsdagen inberäknad, ege hvem som det önskar, att inkomma med anbud om inlösen af det sålunda angifna godset, med minst 10 proc:s förhöjning utöfver det af egaren upgifna värdet. Inkomma flera anbud, ege det högsta företrädet.
LXV. 356. — till besvarande af Rikets Ständers lyckönskningsdeputation i anledning af Hans Maj:ts återvunna hälsa. XLVIII. 123. — på RiksSalen vid Riksdagens slut. LXVI. 4I5. -— till besvarande af Ridderskapets och Adelns AfskedsDeputation. 421. — vid emottagande af LandtMarskalksstafven. — Drottningens, vid besvarande af Rikets Ständers LyckönskningsDeputation i anledning af Hertigens af Östergöthland födelse. X. 347. — vid besvarande af Ridderskapets och Adelns AfskedsDeputation. LXVI. 422. Kronprinsens, vid besvarande af Rikets Ständers LyckönskningsDeputation i anledning af Hertigens af Östergöthland födelse. X. 348. — vid besvarande af Rid - 538 derskapets och Adelns AfskedsDeputation. LXYI. 4 23. Tal, LandtMarskalkens, till Ridderskapet och Adeln vid Riksdagens början. I. 5. — såsom Ordförande för Ridderskapets och Adelns HälsningsDeputation vid Riksdagens början. I. 4$- — till de Kongl. Personerne vid Riksdagens slut. LXYI. 4°8> — till Ridderskapet och Adeln vid Riksdagens slut. 427- .— af Ordföranden för Ridderskapets och Adelns HälsningsDeputation till de öfrige RiksStånden, angående uppläsning af. I. i g, 22. — af Ordföranden för Ridderskapets och Adelns AfskedsDeputation till de öfrige RiksStånden, uppläsning af. LXVI. 424. — Grefve Brahes, Magnus, till LandtMarskalken, vid emottagande af LandtMarskalksstafven. LXVI. 429- — till Hans Majit Konungen, vid aflemnande af LandtMarskalksstafven.
Så förfares flere år, då en fin o c h dyrköpt hatt dock blir billigare i längden än dessa billiga hattar, s o m ofta monteras om o c h så bli dyra. E n enklare hatt klädes alltid af mig själf m e d hvita spetsar, som på hösten sprättas af för att, tvättade, ånyo på våren pryda hatten. Så har jag för 7:de året i sommar begagnat samma hatt, s o m nu kasserats, m e n spetsarne få ännu tjäna i många år. En parasoll har jag begagnat i 3 år o c h ännu får den vara m e d ett år. Ett paraply har jag redan begagnat 6 år o c h det får passera än ett par år, men så får jag också alltid iakttaga att, då det är vått, ställa handtaget nedåt. I motsatt fall rinner vattnet ned och rostar den ståltråd, som sammanfogar ställningen, hvarigenom tyget o c k tager skada. En aftonkappa, s o m begagnats i 10 år, får i parsamma 3 Fruar! vinter lämna rum för en ny, likaledes ett pälsverk; för dessa plagg beräknar jag 100 kr., m e n så har o c k mitt konto i år till dato icke öfverstigit 60 kr. Ehuru det är ett år sedan jag skaffade mig ny klädning, så tänker jag icke köpa sådan förr än nästa vår; får därför m e d något siden låta ändra en finare klädning, s o m kanske då går mig till 6 h 7 kr. För vintern har jag vanligtvis 4 klädningar, en finare, svart siden, en fin kulört ylle, en svart ylle samt en af, vanligtvis, diagonal för dagligt bruk. Skor och galoscher skaffar jag mig ungefär hvartannat, kängor hvart 3:dje samt pälskängor o c h morgonskor hvart 6:te år, dessemellan lagning. Under mitt vistande i främmande h e m erhöll jag i klädesväg intet nämnvärdt, o m jag undantager en kostbar vinterkappa för 6 år sedan, s o m i år för 7:de vintern skall begagnas oförändrad. Den är i så mån omodern, att ärmarna äro nå- got snäfva, m e n då kappan i o c h för sig är elegant, göra ärmarne icke så m y c k e t till.
Det ändamål, som åsyftats, hade, efter motionärens förmenande, säkrare kunnat ernås, derest uti den ifrågavarande förordningen ett stadgande influtit, hvarigenom fattigvårds-styrelsen icke endast blifvit berättigad, utan äfven tillförbunden, att i tid och medan tillgångar ännu funnos, hos vederbörlig domstol yrka förmynderskap för sådane personer, hvilka genom lättja, liknöjdhet, fylleri och misshushållning, eller hvad annat det vara må, så tillställa, att hustru eller barn framdeles måste falla fattigvården till last. Det af Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag afgifna förslag till stadga om fattigvården i riket, innehåller uti 13 § 5 mom. följande bestämmelse i förevarande fall: »om arbetsför person genom lättja eller liknöjdhet förorsakar, att hustru eller barn sakna försörjning, så att de, till följd deraf, falla fattigvården till last, eger fattigvårds-styrelsen att hålla sådan person till arbete, genom utöfvande af den husbonderätt, som andra fattighjon äro underkastade och anlitande af den exekutiva maktens biträde, om så erfordras». Genom detta stadgande var således den lättjefulle och liknöjde personen försatt i samma ställning till fattigvårds-styrelsen, som den, hvilken var i åtnjutande af full fattigförsörjning. Uti den utfärdade förordningen åter är fattigvårds-styrelsens husbonderätt inskränkt endast till sådane personer, som för hustru eller barn en sådan försörjning åtnjuta; hvaremot emot dem, hvilka genom lättja och liknöjdhet förorsaka att hustru eller barn falla fattigvården till last, styrelsen icke eger annan Bih. lill B. St. Prot. 1847 och 18.18. 7 Sami. 2 Afd. 8 Baft. 2 10 Lagoch Ekonomi-Ulskollens Betänkande, iV.o 33 rättighet sig tillerkänd, än den, att för sålunda uppkomna kostnader af den lättjefulles eller liknöjdes arbetsförtjenst eller annan dess egendom erhålla ersättning.
Der ligger ock frågan om vi någonsin eller åtminstone på länge skola komma i lifligare samfärdsel med andra stater, ty jag frågar eder, Mine Hrr, om J tron, att Sverige, i händelse denna traktat nu upphäfves af representationen, snarligen skall kunna afsluta fördrag med främmaude nationer. Slutligen ligger ock deri upprätthållandet af konungmagtens anseende, ty Sveriges Konungs namn står under denna traktat, som är afslutad af honom, på grund af R. Stms egen begäran. 1 den andra Den 7 Februari e. m. 385 andra vågskålen ligga endast farhågor, men inga bevis, ty tiden har ännu varit alltför kort, för att man med någon skymt af erfarenhet skulle kunna påstå, att traktaten vore förderflig för våra näringar. Jag frågar eder nu, Mine H:rr! till hvilken sida man har största skäl att sluta sig. Jag sluter mig till dem, som bifalla traktaten utan några vilkor eller inskränkningar. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Hallenborg, Bolivar Magnus: Då jag såsom ledamot af Bevi|ln.-Utsk:t nödgats afgifva min reservation emot de ordalag, hvarmed Utsk:t lemnat sitt godkännande af den med Frankrike afslutade handels-traktaten, har jag ansett det vara min skyldighet att här angifva motiverna för denna min reservation. Vid granskning af Utsk:ts Betänk, visar sig först och främst att det bryter mot den regel, som gäller för alla yttranden, vare sig skriftliga eller munritliga, den nemi , att emellan premissen och slutledning skall finnas ett fullkomligt logiskt sammanhang. Så är dock icke förhållandet med förevarande Betänk., ty ingen, som läser ingressen och reciten deraf, kan ana att konklusionen hlifver sådan den är här, lika litet som någon vid genomläsandet af ordalydelsen i beslutet kan föreställa sig annat än att Ut sk :t i försatserna utvecklat de stora vådor det ansett lörenade med traktatens antagande.
Detze Fullmäglige och Revisorer intaga sine säten efter ordningen af Matrikeln. I anseende till beskaffenheten as de personer hwilka till dctza befattningar kunna under omröstning komma, iakttageS hwad Riksdags Ordningen derom stadgar. 56. §. Till befrämjande af nödig ordning tvid Ridderskåpet och Adelns allmänna sammankomster, är särskildt stadgande ukfärdadk, som ä stora RlddarhuS-Salen kommer att till efterrättelse anfläs. 57- §. Riddarhus Urskottet bestär af Tolf Ledamöter deras fyra böra mäkjas bland dem som haswa Grefwelig eller Friherrlig »värdighet. Inför detta Utskott skola asia Ledamöter af Ridderfkapet och Adeln som ester de twänne sörsta antekningar wid Riksdagen sig infinna, sin behörighet wisa och Polerter utbekomma. Detta Utskott tillkommer att öfwerse Riddarhus och Adeliga Jungfru-StiftS Dwectionernas göromål sedan förra Riksdagen revidera Riddarhus«castan och Cadett-Schole-Fonden, såsom ock alla öfrige under desta Directioners sörwaltning stälde Castor, Donationer och Legaier; börandes öfweralt detta Utskottet sin berättelse till Ridderfkapet och Adeln aflämna, deruti äfwen be ändringar eller förbättringar böra förestås, som Utskottet antingen i anseende till förrvaltningen eller i andre hänseenden kan finna nödige. 3 ös - 980^ Den i6 December.
Grefve Spens: Sedan en annan Ledamot förenat sig i min begäran om votering, år det onödigt för mig, att besvara den anmodan, som flere värde Talare behagat göra mig, att jag 765 Den 3o Maji e, m. skulle derifrån afstå. Jag får emedlertid förklara, att jag skulle anse såsom en skyldighet, att foga mig efter den önskan, man yttrat, om jag ej ågde anledning att befara stora olågenheter af det förslag, som ja-propositionen kommer att innefatta. Grefve von Schwerin har sagt, att impuls på valen äfven vore möjlig vid det valsätt jag uppgifvit. Jag nekar det ej; ty den skall alltid och vid alla val kunna äga rum. Men den skall, efter min tanka, blifva störst och märkligast, ju flera tillfällena blifva för de väljande, att ej nog betänka hvarpå de välja. Det år derföre jag alltid fruktat för långa val-listor. Det år derföre jag icke kunnat gilla Utskottets förslag, emedan, enligt detsamma, den ena hälften af de väljande kan uppgöra sina listor hemma, under det att den andra först hår kan taga sitt beslut, och alltid måste vara beredd att välja på de personer, som de förstkommande åt dem lemna. Jag har derföre fruktat, att en mångd listor skulle blifva casserade för de sist väljande afdelningarne, inom hvilka månge Ledamöter tvifvelsutan, oaktadt hvad försigtighetsmått som hålst, om äfven förteckningen på de redan valde uppspikades på flera ställen i Salen, skulle votera på redan valde personer. Således skulle det hända, att många röster gingo om intet, och möjeligt vore ock, att blott en person inom afdelningen tillsatte Elector.
Uti denna senare summa inbegripes likväl tillika en extraordin. reparationskostnad å Ånfartyget Constitutionen 12,000 R:dr; Och hvad som än ytterligare bidragit till 1827 års UtgiftsSummas höga belopp, är den då verkställde liqviden af 1826 års utgifter för Postfarten på England, 20,400 R:dr äfvensom andre detta år uppkomne större kostnader förPostStatens aflöning, i följd af inrättade flere nya PostContoir och deraf föranledt behof af aflöning för flere Postförare. Utan afseende på de tillfälliga anledningarne till 1827 års höga utgiftssumma har Utskottet trott sig Betänkanden, N:o 237. 4l icke böra underlåta, att, i Galculen öfver hvad för Postlni ättniBgens utgifter under de härefter följande åren kan erfordras, taga i beräkning ofvan angifne förhållanden, och med antagande tillika, "att vinsten af Postinrättningen i första rummet bör användas till densammas ändamålsenliga förbättrande, innan någon behållning för Statsverket må påräknas,” hvadan äfven kostnaden till den föreslagne nya PaquetP osten ansetts böra af Postmedlen förskjutas, har Utskottet således icke kunnat till Stat och Utgifter för ifrågavarande Verk föreslå mindre summa, än den tillstyrkta af 25o,ooo R:dr', hvilket belopp derföre än ytterligare underställes R St:rs pröfning. 12:0 Vid regleringen af SundhetsCoIIegii Stat har Utskottet tillstyrkt: a) lön-tillökning för Gollegii Kammererare med 3o3 R:dr 24 sk. jemte derunder begripne 29 T:r Sp:ml. b) att ifrågaställdt uppförande på Medicinal-Stalen af årligt arfvode, i5o R:dr, till ProvincialChirurgen i Stockholms Län icke måtte bifallas. Dervid äro inom RiksStånden några anmärkningar icke gjorda. c) uppförandet på Stat af 600 R:dr B:co för underhållet af en Electricitets-Machin.
Ehuru hwarjc Economisk förbättring äger ett ostridigt wärde; torde dock medgifwaS, att ingen Stal fär ostörd njuta srugten af sin Industrie, om den ej satt sig i författning sörswara den, samt att man ej kan sägas hafwa grundat Statens framtida wäl, dä tillfället för det mäst absoluta inflytande ännu är öppet. — Om wär Armöe hitintills warit otillräckclig, mäste den blifwa det ännu mer, dä den minskas; och att i en hast förstärka den, hafwc wi beklagligt» wiS nog tydlige exempel af, ej uppfyller ändamälet. — Nägra wcckors öfning anses otiilräckclig i andrs Länder, och af alla de egenskaper wi kunna tillerkänna wära Swcnska RecrLter blir utmärkt läraktighet den sista; en Soldats fullkomlighet, pä hwilken wi skola stödja wärt hopp i farans stund, mätte wäl detzutom bcstä i mer än nägra machinlikt werkställde handgrepp, mbjligtwis inpräglade pä denna korta tid. Kännedom af Fälttjenst och Fälthushällning, samt sättet att wär, da hälsan, hinner man ej lära honom; hwaraf föga anwändbarhet och sjukdomar blir följden. Det är billigt att de Herrar Militaircr, som lemnat stensten, fredas frän uppgörandet af förswarSplaner; men de böra äfwen wara billiga och lämna dem som ännu tjena, medel dertill. — Oen wärda Ledamoten täckes derutom päminna sig, att jag e) ätagit mig uppgörandet af en plan, jag frän början ansedt omöjelig. Med skäl anser han Nationens goda wilja - Den 14 September. 501 ja, som rätta grunden till ett kraftigt förswar; men huru mbjligtwis kan den realiseras eller glfwaS enhets den kan wara bidragande men ej tillräcklig.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, till den upplysning Ridd.Secretm nu utur prot. lemnat, finge, i anledn. af Hr von Troils yttrande, äfven lägga den, att Hr Rosenblads förslag icke blifvit af Hr Landtm, föredraget, och alt således icke någon öfverrumpling rör:de förevar, ämne hav i dag ägt rum. Först hade prot.utdr. blifvit justerade till, såsom Hr Landtm, trodde, nära kl. io, och derefter upplästes och anfördes åtskilliga reservationer, hvarpå Hr Rosenblad anmält sig och blef uppropad; sedermera hade, på sätt prot., som Ridd.Seeret. uppläst, upplyser, flere af R. o. Ad:s ledamöter yttrat sig, innan propos. framställdes, då den af R. o. Ad. blef med ja besvarad, utan att någon afR. o Adis ledamöter dervid hade haft något att erinra, eller bestridt, att R. o. Ad. besvarat propostn med ja. Under sådana förhållanden kunde Hr Landtm, icke inse, att beslutet numera kunde ändras, utan vore det ett af R. o. Ad. fattadt beslut, som icke kunde upprifvas, utan måste af Hr Landtm, vid föredragningen följas, efter det förstånd om beslutets innehåll, som han kunde sjelf göra för sig tydligt, kvarföre R. o. Ad. torde finna, att när han nu lomme att börja att föredraga de mål, som på föredragn.-listan funnos uppförda, han måste förbigå StatsUtsk:s ifrågavar. utlåtande. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag vågar så mycket mera tro, att det beslut, som R. o. Ad. i afseende å passevolance-frågans uppskjutande fattat, icke kan äga gällande kraft, som det i formstridig ordning tillkommit, alldenstund nemi. Hr Rosenblad väckt denna fråga, un - Den i5 Augusti f. ra. 7i der det att discussion fortgick om en annan sak, och han icke varit berättigad alt inblanda sin framställning, under det att en annan fråga var under öfverläggning. Gr. Ho rn, Claes Fredr.:
Detta är icke min åsigt; ty vid Alnarp finnas 4 å 500 t:l:d god jord, samt 300 t:l:d sandjord, som bör kunna läggas i särskild cirkulation, och på så sätt blir man icke besvärad af en för stor areal. Hvad angår det yttrandet, att Institutet icke borde förläggas i Skåne, utan annorstädes, så får jag erinra om 270 Den 25 April. den stora fördel, som ett Landtbruksinstitut har af att ligga nära en Akademi; ty kostnaden för lärare vid institutet blir derigenom mycket mindre, då de icke behöfva bo på stället, eller aflönas för hela året, utan de kunna på samma gång vara akademiska lärare, och på 20 minuters tid kunna de resa från Akademien till Institutet. Gr. Anckarsvärd har tyckts blifva förskräckt för den stora summa, som den n. v. arrendatorn skall hafva i afträde, men Hr Grin måtte då icke hafva observerat den uplysning jag lemnade, att uti dessa 30,000 Rdr voro inberäknade ersättning för öfverbyggnad i boningshusen, för mejeri och qvarn, för 70 t:rs höstutsäde, vårfoder och utsådd klöfver, hvilket allt man får betala likaväl 1862, som 1858. När man nu fråndrar detta, så reducera sig de 30,000 Rdr till 6,000, hvilken summa väl ej är så synnerligen stor, då Institutet derigenom kan komma 4 år förr i verksamhet. Gr. Anckarsvärd har vidare fruktat, att Institutet kunde råka ut för missväxt-år, och att det då icke skulle kunna betala den bestämda arrende-summan. Af de 1,600 t:r, som skola erläggas i arrende för Alnarp, skulle sjelfva Institutet endast komma att betala 1,422, ty de 388 trina erlägges af bönder, som hafva sina egna arrende-kontrakt. Efter gamla kartan består Alnarp verkligen, på sätt här blifvit sagdt, af cirka 1.000 trlrd, men efter en ny karta, som håller på att uprättas, består det af något större areal.
Till fullbordande af de under byggnad varande nya länsfängelserna i Wenersborg och Carlskrona erfordras utöfver hvad dertill beräknadt varit 52,000: Summa Banko R:dr 1,000,000: Af åberopade memorialet från Byggnadskontorets chef inhemfades derförutan de upplysningar: att kostnadsbeloppen för de nya fängelserna voro utförda efter de beräkningsgrunder, som för fängelserna i Malmö, Westerås och Calmar blifvit följde, med de förändringar, hvartill orternas olika prisförhållanden föranleda; att till oförutsedda utgifter för större grundläggningskostnader, vattenledningar, tomtinköp och jordskyld, ökade priser å materialier och dagsverken, samt andra af lokal-förhållanden beroende utgifter, vore dessutom upptagen en summa af 116,756 r:dr 16 sk., hvilken i alla händelser blefve fullt tillräcklig; att den till ersättning utförda summan, 50,727 r:dr, uppkommit till följd deraf, att åtskilliga förskotter, som af Ränterierna blifvit till fängelsebyggnaderna utanorduade icke vore af Statskontoret kände, då arbetsplanen för användande af de vid 1848 års riksdag beviljade 300,000 r:dr uppgjordes, äfvensom att då var okändt, att en Bil. 1850. del räkningar för varm apparater in. m. då älven voro obetalde; samt att den andra tilt ■belopp af 52,000 r:dr utförda summan erfordrades till betäckande af oförutsedda utgifter för de under byggnad varande fängelserna i Wenersborg och Carlskrona, tillkomne, dels för Wenersborg derigenom, att en större del af de i den till fängelse förändrade gamla kronobageribyggnaden befintliga materialier icke kunnat, såsom påräknadt var, användas till nybyggnaden, dels för Carlskrona derigenom att stenen efter de på byggnadstomten bortsprängda bergen var till grundmurar oanvändbar, i följd hvaraf ett större parti till grundläggning tjenlig gråsten med någorlunda jemna ytor måste från andra ställen utom staden anskaffas, dels ock isynnerhet derigenom att priserna såväl å materialier som dagsverken på begge dessa ställen betydligt stigit, sedan kostnadsförslagen till förenämnde fängelser uppgiordes.
Frågan var visserligen icke ny, utan fastmera urgammal i Sverige; ty när landet hotades af, vare sig yttre eller inre våld, var det en häfdvunnen plägsed, att, om så tarfvades, gå man ur huse till frihetens och rättvisans försvar. Femtio års oafbruten fred hade emedlertid fört nationens ombud på andra tankar, hvarför majoriteten af riksförsamlingen icke fästade något afseende vid motionen, utan ansågo den stående arméen tillräcklig till landets försvar. I fredstid och då ingen nöd är på färde, kan detta låta säga sig, men ingen lär väl nu vilja påstå, att den indelta och värfvade arméen verkligen är i stånd att försvara oss, om det skulle gälla på fullt allvar. Att åtminstone det stora flertalet af svenska folket icke längre hyser en dylik åsigt bevisas aldra bäst deraf, att omkring 40,000 svenska män och yng lingar under loppet af några få år antecknat sig som frivilliga aktiva skarpskyttar, utom en del andra män af alla stånd och klasser, som tecknat sig som passiva ledamöter och dertill med penningar och uppmuntran betydligt bidragit; det var först vid sista riksdagen, som Staten bidrog med ett litet anslag, då man tager i betraktande den öfriga kostnaden till försvaret. Då det är ett numera allmänt erkändt förhållande, kau det väl längre vara öfverensstämmande med rättvisa och en klok hushållning, att de, hvilka man företrädesvis vill kalla fosterlandets försvarare, ehuru de blott i ringa mån förmå häfda denna äretitel, fortfarande uppbära stora löneförmåner, under det att de, som kunna göra lika stort anspråk på denna äretitel, icke ens erhålla så mycket bidrag som till en enkel beklädnad? En naturlig följd af detta missförhållande har blifvit den, att mången yngling tvekar i det längsta att ställa sig i ledet med den, som har råd att skaffa sig en skarpskytteuuiform. Om Staten deremot ansloge så mycket medel, att hvarje yngling, som frivilligt ställde sig i skarpskyttarnes leder, finge en uniform och ett ändamålsenligt gevär, så skulle Sverige inom några få år komma att ega en skarpskyttearmé af flera hundra tusen man. Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Tillfälle blir, då dessa frågor på sitt ställe skola afhandlas, att ordna förhållandena så, att detta på något sätt må rättas; men sjelfva principen att kapitalet skall beskattas, tror jag vara fullkomligt riktig, anseende sålunda att det bör beskattas. Denna åsigt uttalades vid föregående riksdag, och var till en del orsaken till E. Stirs anhållan, att komitén skulle nedsättas. Jag har ingenting annat att tillägga, än tillstyrkan af bifall till denna del af den nu föredragna punkten. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende på det förevarande lista mom:t af 6:te §:n, blifvit yrkadt dels bifall dertill, samt dels återremiss deraf; och hade Gr. Lagerbjelke, som anhållit om bifall till momit, derjemte föreslagit, att förbehåll skulle göras om öppen rätt för Ståndet, att, vid behandlingen af § 8, pröfva frågan om minimiafgifter af inkomst utaf kapital eller arbete, i afseende å hvilket förslag II. Exc. anhöll att få yttra, att, då det läge i sakens natur, att lt. o. Ad. egde för sig öppen den rätt, hvarom särskildt förbehåll nu skulle göras, någon propos. å Gr. Lagerbjelkes omnämnde förslag icke torde vara behöflig. Gr. Lagerbjelke: Den anhållan jag gjort om ett till lägg, framställdes endast, på det att de personer, som möjligtvis kunde frukta att blifva fastlästa i sina beslut, skulle inse, att detta icke på något sätt vore meningen. Efter den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, nu afgifvit, afstår jag från ifrågavarande hemställan. Efter framställda, samt med blandade ja och nej besvarade proposir först å bifall till och sedermera på återremiss af ifrågavide morn., gjordes förnyad propos. å bifall till momit; och då dervid svaradas starka ja, jemte ganska många nej, förklarade H. Exc. sig nu hafva funnit ja öfvervägande.