Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utrikes departementet lemnäs så redlöst”, som det förmenas blifva genom StatsUtsk:s afstyrkande, ”ingen om sitt och Rikets anseende ömtålig man, under uppfyllande af» den constitulionella ansvarighetens fordringar, skall kunna emottaga och förvalta det vigtiga Utrikes Statsministersembetet.” Jag nödgas bekänna, att jag icke finner det ringaste samband emellan utrikes departementets förvaltning och den ifrågavar. ”eassabristen”, för hvilken ingen om sill och Rikets anseende ömtålig man hädanefter lärer vilja ikläda sig den constitutionella ansvarigheten, eller dermed taga något slags befattning. Det är ju af StatsUtsk. fullkomligt utredf, att de af Svenska statsverket ”för m i n i s t e r s t a t e n anslagna medel”, jemte det ”ifrån Konungariket Norrige lemnade bidrag” äro fullkomligt tillräckliga för de i Staten bestämda löner åt de diplomatiska agenterne, och att medel för extrautgifter dervid äfven äro tagna i beräkning. Hvad är det då, som förbinder en Svensk Statsminister att åtaga sig en skuld, som ej är Rikets? eller är verkligen skulden af Konungen eller af någon minister, å Konungens vägnar, såsom Statens skuld förskrifven? Jag tror sådant icke vara möjligt. Men för hvem månde då dessa antydda vådor vara uppdukade? och i hvad äfventyr slår Statens trygghet, om Statsministern för utrikes ärendena en gång skulle upphöra alt vångla med cabineltscassans medel genom transactioner, som äro alldeles främmande förde af R. St. fastställda riksstater? Jag kan icke fatta det. Jag beklagar blott vid detta tillfälle, att mina begrepp derom icke kunna förena sig med Gr. Horns; och jag beklagar det så mycket mera, som jag älskat tro, alt vi, under gemensamma bemödanden för fäderneslandets väl, skulle i hufvudsakliga fall sorn delta samverka med den liktänkthet, hvilken är ett villkor för hvad jag skulle vilja kalla politisk vänskap.
Då StatsUtsk. hade detta betänk, lill öfverläggning, fann det, att jordbrukaren redan har utvägar till låns erhållande af de tillgångar, som R. St. för dem bestämt. Banken lemnar odlingstån och bancolån, äfvensom Riksg.cont. förskjuter medel till större företag. Men då nu de tillgångar, som Staten för delta ändamål äger, äro så anlitade, att icke några vidare penningar finnas, att för detsamma disponera, så fann sig Utsk. deraf föranlåtet att afstyrka motionen, till hvilken åtgärd jag äfven anhåller om R. o. Ad:s bifall. Frih. Cederström, Jacob: Banken har redan så be tydliga capitaler fästade vid jordbruket, och hvilka så långsamt åter till Banken inkomma, att denna del af dess utlåningar tilläfventyrs är den farligaste i afseende på realisationens vidmakthållande. Enligt min förmening bör således hvarje tillökning i delta afseende af R. St. afslås, så vida R. St. icke kunna komma i tillfälle att från Banken skilja allt sådant. Jag tillstyrker bifall lill betänk. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. Slatssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns utlåt. Vid förnyad föredragning biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:ns d. 13 dennes f. m. på bordet lagda ullåt:n: N:o 8, i anledn. af väckt motion om en extra provineialläkarcs anställande för Södertörn; samt N:o 9, i anledn. af väckt motion om uppförande af en brygga vid Blockhusuddstull, eller om rättighet för mindre far - Den 16 NoTember e. m. 327 koster att vid tullkammaren i Stockholm erlägga hamnumgälder. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 13 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 10, i anledn. af väckt motion om inköp för Statens räkning af framlidne Amiralen Guslaf af Klints sjöcharlverk. Ilr Rå fel t, Anton, uppläste den af Frih.
Den sålunda uträknade afgiften flör sammanslagna pannerymden skall höjas med 3.3} procent, om den är fördelad i 2:ne pannor; med 66|, om den är delad i 3:ne; med 100 procent, om den är delad i 4; o. s. v. § 29. Skulle Kongl. Maj:t, med anledning af stadgandet i § 7 af denna Författ ning, för en eller flera städer tillåta större pannerymd än 90 kannor, ankommer det på Kongl. Majit att, med ledning af har ofvan stadgade beskattnings grunder, bestämma den afgift, som för sådan bränvinsbrännings-redskap bör erläggas. § 30. Den till brännvinsbränning berättigade, som ej åstundar utöfva den i § 3 bestämda rättighet med så stor pannerymd, tariffen efter egendomsvärdet tillåter, betale panne-afgift endast i mån af den pannerymd, han nyttjar. § »C I de händelser, då Kongl. Majit i nåder finnér nödigt att, för längre eller kortare tid, påbjuda bränvinsbränningens inställande, skall pannerymds-afgiften förminskas med en sjettedel för hvarje månad, ett slikt förbud varar. § 32. Varder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse förstördi, ankommer det på Kongl. Majit alt, i förhållande till tiden, hvarunder bränvinsbränningen i följd deraf måst inställas, afkortning eller restitution af påförd eller erlagd bränvinsbrännings-afgift bevilja. För vinnande af sådan afkortning eller restitution bör ansökning derom, åtföljd af vederbörliga undersöknings-handlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas lill Konungens Befallningshafvande i länet, hvilken åligger alt handlingarne, jemte eget underdånigt utlåtande i ämnet, till Kongl. Majit insända. Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 55 § 33.
Ridderskapets och Adelns, genom Protocolls-Utdrag af den 3o sisth Januarii, Expeditions-Utskottct meddeldte beslut, har, i anledning af Herrar Ceder schjöldsj, P. G., och v. Hartmansdorff s, y/ ,samt Herr Grefve v. Schwerins, Fr. Å, anföranden, blifvit åtcrremitteradt det af Utskottet den aa i samina månad, under N:o aa, allå Ine Memorial om anslag för anskaffande af erforderligt biträde i och för skyndsam tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll innevarande Riksdag; och då svar härå skolat till Ilöglpfl. Ridderskapct och Expcditious-Utslottcts Utlåtande, Nio 34. 77 Adeln afgifvas, har Utskottet, enär af berörde anföranden synes sorn hade Utskottets uti ifrågavarande Memorial gjorda framställning icke i alla delar blifvit så fattad, som Utskottet dermed velat åsyfta, nu trott sig, af sådan anledning, först höra i sjelfva ämnet ytterligare göra följande anmälan: I förenämnde Memorial hemställdes, att ett anslag af 5 R:dr Banco om dagen måtte beviljas att utgå till den person, som inom Expeditions-Ulskottet fått sig uppdraget alt hafva det närmare inseendet öfver tryckningens oafbrutna och skyndsamma fortgång; — detta an» slag skulle af honom så användas, att han derföre anskaffade erforderligt biträde till Gorrectur-läsning. —- Samma ändamål kunde väl äfven vinnas, om än flere Cancellister inom Utskottet antogos. Derföre erfordrades likväl, utom de redan för Correetur-läsning antagne, minst 4* iÄfven detta antal, hvilket för de flesta fall vore alltför talrikt, ansåg
Denna erinran är af Kollegium bemött med det yttrande att till öfvertygelse om origtigheten af denna tolkning man lagligen endast kan och får komma, om det verkligen bevisas och ådagalägges att flera, af kyrkor egda hemman, än de omförmälda funnos i södra Halland den tid Landeboken upprättades. Nu är dock af tablån öfver kyrkohemmanen att inhemta, hurusom, oberäknadt det att 29 hemman blifvit af kyrkorna, utan uppgifven tillåtelse af embetsmyndighet, utarrenderade eller eljest disponerade, icke mindre än 19 andra hemman i södra Halland äro, vid uppkomna tvister om jordeganderätten kyrkorna tilldömda, nemligen 9 genom Kongl. Maj:ts, 3 genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och 7 genom Domstols utslag. Till stöd för den af Kollegium antagna tolkning åberopas äfven särskilda betyg, meddelade af Danske Professorerne Kolderup Rosenvinge och Molbeck samt Geheimearkivarien Knudsen. liih. till R. Kongl. Maj:ts Ndd. Proportion N:o 100. I dessa betyg tillkännagifves dock, att någon omfattande granskning af afhandlingens detaljer icke blifvit företagen, och blott i ett bland deni namnes något särskildt om betydelsen af egornas beskrifning i Landeboken, likväl endast så att utgifvarén af betyget under vistelse i Malmö genomgått en del af Landeboken angående Malmöhus län och dervid öfverbevist sig om att «navnlig denne Bog kun beskritver jorderne, naar disse tillhöre Kirker og Praester,» hvilket han ock funnit bestyrkt al en nyligen funnen Landebok för Selands stift; varande härmed, enligt min uppfattning, icke annat sagdt, än att prester eller kyrkovärdar, som lemnat uppgifter lill Landeboken, velat låta förstå, att med beskrifning å kyrkohemman i nämnde län och stift egor utmärktes, att de afsågo hemmanen tillhöra kyrka eller prest.
Summa 7,303: *) Förminskningen uppkommen genom en af Höglofliga Ridderskapet oell Adeln beslutad afskrifning af 1,500 R:dr uti Götheborgs f. d. Diskont! Aktier. 77 Bilaga Litt. B. Utdrag af protokollet, hållet hos Höglotl. Hidda ritus-Direktionen i Stockholm den 2 Juli 1861. S. I). Företogs ånyo till behandling frågan, huruvida, på sätt Herr Anrep, uti det af honom utgifna arbete »Svenska Adelns ättartaflor» uppgifvit, adliga ätten Lilliehöök af Fårdala N:o 1 borde anses vara utslocknad. Till upplysning om hvad i detta ärende förekommit meddelade Riddarhus-Sekreteraren följande: Den 21 Mars sistlidet år beslöt Ridderskapet och Adeln, efter tillstyrkan ej mindre af Riddarhus-Direktionen än Riddarhus-Utskottet, att för fortsättning och afslutande af det utaf Herr Gabriel Anrep påbegynta arbetet under titeln: »Svenska Adelns Attartatlor» omfattande de i Riddarhus-Arkivet förvarade stamtaflor öfver Svenska Adeln tillhörande ätter, tilldela utgifvaren en gratifikation af 2,500 R:dr R:mt att från 1860 års början qvartalsvis till honom utbetalas från Riddarhuskassan med 300 R:dr samma mynt för hvarje qvartal och återstoden 400 It:dr, då arbetet blifvit slutligen fulländad!, under vilkor, bland andre, alt arbetet skulle fortsättas utan afvikelse i någon väsendtlig mån från de å Riddarhuset förvarade original-stamtaflor.
Banko, dock med afräkning af det förut utaf Staten erhållna lån, hvadan skuldförbindelsen för detta lån borde till bolaget återställas; varande, till stöd för den sålunda gjorda underdåniga anhållan, hufvudsakligen följande omständigheter af direktionen anförda, nemligen kostnaden för lokomotiv-jernbana mellau Nora och Ervalla vore i det dertill uppgjorda för - 16 Stats-Utskoltcts Ullålande M 176. slag beräknad till 480,000 R:dr Banko och således till 30,000 R:dr mer än den förslagsvis uppgifna kostnaden för en hästbana mellan Orebro och Nora; vid verkställigheten hade kostnaderna öfverstigit beräkningen med 20,000 R:dr, i anseende till dels den mer än fördubblade utgiften för jord-inlösningen och dels den opåräknade kostnaden för en provisorisk bro öfver Jerle-å i stället för den redan fullbordade, men genom olyckshändelse förstörda brobyggnaden, som kostat mer än 30,000 R:dr Bauko, hvilket belopp kostnaden för uppförandet öfver samma å af en ny bro, som inom 4 år Skulle vara färdig, förmodades komma att betydligt öfverstiga; vidare hade bolaget, utöfver de af aktie-egarne tillskjutna medlen, måst för jernvägs-arbetets utförande upplåna ett belopp af 345,000 R:dr, hvilket medförde en årlig ränte-utgilt af 16,250 R:dr; hvartill kom, att de financiela olyckor, för hvilka Köping-IIult-bolaget varit utsatt, äfven inverkat högst menligt på Nora-Ervalla-bolaget, enär genom dröjsmålet med jernvägs-kommunikationens öppnande längre än till Orebro, det sednare bolaget gått miste om den vinst, som påräknats af trafikens utsträckning till Mälaren och Wenern, samt den derigenom förväntade ersättningen för det på jernbanan från Nora till Ervalla nedlagda kostsamma arbete. Sedan, i anledning af ofvanbemälde
N:o 54, i anledning af väckt motion, angående sättet för vinnande af lagfart å fast egendom, då handlingar till styrkande af förre egarens åtkomst ej kunna företes; bifölls. N:o 55, i anledning af väckt motion om ändring af 24 kap. 7 § Rättegångs-balken, eller tillägg till 1 § 21 kapitlet samma Balk; bifölls. Nto 56, i anledning af väckt motion om sättet för uppsägning af solidariskt ingång na förbindelser; bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande N:o 56, angående en preskriptionstid för liqviderandet af åtskilliga i Riksgälds-kontorets räkenskaper balancerade äldre skuldposter. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Memorial N:o 35, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 8, angående väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag och rök. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades på grund af gjorda anmärkningar ExpeditionsLtskottets Memorial Nio 12, i anledning af skiljaktiga beslut i fråga om skrifvelseförslaget N:o 136 och förslaget N:o 8 till § i Riksdagsbeslutet. S. D. Remitterades till Expeditions-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag å Rikssalen aflemnade nådiga svar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag dels antaga Grundlagsförändringar, dels föreslagna lagförändringar; hvarjemte Utskottet anmodades, att innehållet af berörde svar i Riksdagsbeslutet meddela. Bih. till R. St. Från Vallöf. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga svar, i anledning af åtskilliga ataf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna Grundlagsförändringar. Beslöts öfverlemnande häraf till Expeditions-Utskottet, för iakttagande i Riksdagsbeslutet.
Af Herr Riksarkivarien Nordström: »Det ligger i sakförhållandets natur, att uti en lag rörande bankrörelse, bedrifven af bolag, mycket måste förekomma, som är gemensamt för både bankbolag med och bankbolag utan rättighet att utgifva egna banksedlar. Så uppfattades saken ock af Finans-komitéen, som för båda utarbetade ett gemensamt förslag, med tillägg af sådana särskilda bestämmelser, som afsågo sedelutgifvande banker. Utskottet deremot, för hvars förslag det af Finans-komitéen utarbetade i väsendtliga delar ligger till grund, har ansett sig böra deraf göra två för - Sammanfatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o I. 29 slag: det ena om bankbolag med, det andra om bankbolag utan rättighet att utgifva egna banksedlar. Deraf har blifvit en följd, att flera af de föreslagna stadgandena i det ena förslaget måst upprepas i det andra; och för den, som i afseende å ett eller annat af dessa stadganden vill anmäla siri reservation eller afvikande mening, blir det derföre äfven oundvikligt, i vissa frågor att upprepa och i åter andra att åberopa hvad han i sina reservationer vid det ena eller andra af de två förslagen anfört. § 1. Åberopande hvad jag vid förslaget 2, eller det om bankbolag, som icke äro berättigade til! egna banksedlars utgifvande, kommer att anföra, anmärker jag här, att icke endast »de af bolaget uppgjorda bolagsreglor», utan ock »reglemente för bankens förvaltning», borde, enligt Finans-komitéens förslag, till Kongl. Maj:ts pröfning öfverlemnas, då oktroj för bankbolaget sökes. Begreppsenligt äro bolagsreglorna ej annat, än det egentliga bolagskontraktet; och ehuru visserligen grunderna för bolagsrörelsens hela förvaltning deruti kunna så fullständigt intagas, att ytterligare förvaltningsreglemente ej behöfves, är det dock för ingen del nödvändigt.
Mörner omnämnda tullnedsättningar emellertid alldeles icke skedde i sammanhang med några »traktaters ingående», och att således grunden för dessa beslut ovilkorligen måste sökas i det generella stadgandet i 60:de §:n R. F., som blott bestämmer, alt (med ett undantag) tullafgilter icke må af K. M:t »förhöjas.» Samme värde talare har äfven velat framhålla, att den grundslagsförändring, som föreslogs 1853, skulle vara ett bevis på att någon tullnedsättning icke skulle kunna ske för längre tid än en statsregleringsperiod; men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det då var fråga om att förhindra någon tullnedsättning under 10 år, eller att fastläsa beskattningen för längre tid, och således just motsatsen af hvad som innefattas i den nu ifrågav;de betämmelsen. Gr. Mörner har slutligen anmärkt såsom en ojemnhet mellan traktatsbestämmelserna för Sverige och för Norge, att då Sverige förbundit sig, att icke införa exporttullar, har likväl bibehållandet af dylika tullar blifvit Norge medgifvet. Härvid får jag likväl eninra, att Norge å sin sida iklädt sig förbindelsen att icke höja de närv:de export-lullarne, hvilka, utgående förnämligast för fisk och trävaror, utgöra en väsendtlig inkomstkälla lör Norska statskassan och derföre af rent financiella skäl ej kunnat eftergifvas, ehuru dessa afgifter otvifvelaktigt kännas tryckande för rörelsen, heldst vid konkurrens med andra länder, som derifrån äro befriade. Traktatsvilkoren äro således äfven Den 9 Februari. 521 i detta hänseende verkligen lika för begge länderna, derigenom att det för begge är bibehållandet af stalus quo, som utgör grunden för den ifrågav:de bestämmelsen. Såsom bevis på den radikalism, som skulle vana rådande i vår tull-lagstiftning, har Frih. Sprengtporten anfört, att alla landtmannaprodukter äro tullfria, och att således icke något skydd eger rum för jordbruket. Denna omständighet fordrar särskildt några ögonblicks uppmärksamhet.
Ilos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet har blifvit erinradt: att det af Academien äskade anslag till pris och jettoner borde, på de skäl, sorn i enahanda fråga för Svenska Academien blifvit anförde, beviljas; att, då man jemnför personalen vid denna Academi med hvad vid utländska likartade Academier förefinnes, densamma, i förhållände till de mångfaldiga och vigtiga göromålen, är högst inskränkt, hvadan och då de föreslagna lönerne icke vöre för högt tilltagna, den af Utskottet tillstyrkta nedsättning-icke skäligen, borde ega rum; att anslaget till resor och andra litterära företag ej eller borde nedsättas;, att det af Utskottet föreslagna villkor för det tillökade anslagets utsående icke vöre billigt, enär det dels icke berodde på Academien att erhålla utvidgad local, delstjenstemännens moda icke blefve ringare med en inskränkt local, utan snarare tvertom, samt Academien icke horde vara urståndsatt att begagna sådana tillfällen till dess samlingars, förökande, sorn kunna yppas; äfvensom att berörde villkor vöre tvetydigt och kunde gifva anledning till tvist, huruvida anslaget skulle utgå, så snart någon åtgärd för nv locals erhållande blifvit vidtagen eller först efter, det; sådan local vunnits och samlingarnes ordnande försiggått., Varande af’ en ledamot af Preste-Ståndet upplyst, att förslag till utvidgad local för Academien redan fanns upprättadt och anledning att förmoda, detfrågan derom inom kort skulle blifva afgjord. Hos Ronde-Ståndet har den ifrågakomna tillökningen uti Academiens anslag blifvit bestridd, under förmenande, att det icke varit conseqvent, atti Stats-U tskoltels Utlåtande , IV.-o 2/3. 3 en sådan tillstyrka, då Utskottet icke ansett sig höra föreslå ökade löner till åtskilliga Embetsverk, hvilka likväl vore nödvändiga för att bibehålla rätt och ordning.
Ungdomen satt kvar, brusande i hennes hjärna, glödande i hennes fantasi, lifvets rikedomar utbredde sina hiifvor frestande inför henne. MBhända var der ock en frestare, som stod bredvid och sade: Allt detta vill jag gifva dig, om d u. Vi veta ingenting med bestämdhet derom, vi veta blott, att inträ- det i världslifvet för en ensling som hon m8stc kännas p&amp; en ging som vemod och lycka, den vemodsblandade lycka, som all beröring med lifvets brokiga mingfald innebär, begransad som den ar af v&amp;rt vasen " skört som glas. " I njutningens bfvermatt ligger dess död, och den som kan kanna som skald, har ocksii förrnigan att erfara lidandet af sin begränsning mer an nigon annan. Dystert och hopplöst klingar derför emot oss ur dsuna själfbiografi förgtingelsens lagpredikan, uppblandad med den ljusa stamningens vhrtoner. Fr&amp;n Paris heter det: " det brokiga lifvet här nyttar mig icke. Det ä r som om det icke ens unnade en rätt att dö. " Deremot en annan g b g: " Det stora fria lifvet här &amp; r min värld. Om jag skall lakas, s s blir det här. De sista dagarna ha varit harliga. Konstnärslif, sommarsol. " Vi taga ett lingt pinsamt afsked af henne, ty hon likasom för. svinner smilningom, tillvift.ande oss sitt farväl m h g a ganger utan att kunna besluta sig, i sista ögonblicket annu strafvar hon emot, vill hon och vill hon icke, och dock - det miste ske. " Varlden ä r s s stor och vid och tyst, och jag &amp; r bara en liten myra, som kraflat mig trött bland de andra. Men ett eller tv8 str8n skall jag orka dra fram ännu. " Och nu frigöres hos henne p i en g&amp;ng barnet och den mogna kvinnan, och blid bmhet talar nu t. ex. ur beskrifningen på de gamla arbetsutfariia gummorna, som hon ser i en fransk kyrka.
N:» m». r682 Den 14 Julik. morialer; äfwensom de af ätstillige Landshöfdingav och Consistoriel: afgifne underdånige berättelser och forsing till hämmande af fylleri och dryckenskap äro till Lag - Utskottet öswerlemnade. Men da ofwan, nämnde Nådiga Proposition jemte öfriga handin gar innehålla hufwudsakligen, dels Ekonomiska dels Beskattnings, fräyor, hwilka icke tillhöra Lag »Utskottets befattning, anser Utskottet, med uppmärksamhet pä syftemålet af Remisien till Lag-Utskottet, detsamma egentligen hafwa fädt det uppdrag, att genomse nu gällande Författningar emot dryckenskap, och att deruti föresiä till ändamälet ledande tillagg eller förändringar. I detta afseende har Lag-Utskottet granskat Kongl. Förordningen d. 17 April i7ZZ såsom den, hwilken ännu är den enda allmänt gällande emot dryckenskap, utom i de fä fall Lagen answar derföre bestämmer. Frägan är nu egentligen, att utsätta answar för omättligt bruk af starka drycker, utan att nägvt annat werkeligt brott dermed wore förenat. Dylika förseelser utgöra egentligen icke föremal för Criminal-Lagens uppmärksamhet och bestraffande, men de böra likafullt alfwarsamt straffas och beifras derföre, alt de leda till oordningar och brott af gröfre art, samt äga en högst skadlig inflytelse pä Scderne. De som blott genom fylleri sig förbryta, borde Medes enligt Police-Författningar näpsaS och af Police, Rätter dömmas: Men dä skilnaden emellan Pojicemäl och Brottmål icke kan sägas i wära Lagar vch Författningar wara bestämd, och dä wi pä Landet icke äga Domstolar, som med ben skyndsamhet, hwilken utgör hufwud,egenskapen hos en Police-Rätt, kunna afgöra sädane mål, kan en sadan skilnad icke nosa bestämmas.
Sitt gält*2lrtilleriet3 iftånbfättanbe bär btifwit äjTabt en fttmnta af 9i:br 324,000. 3 affeenbe på betta wapen får UtfFottet anmäta, att 9Kaj:t anfett antatet af gältpieccr böra ötaS fatut ett 9tefer»*2trtittcri böra bilbao. 9)?eb betta wapenö närwaranbe tittftånb är förbåffan* bet fabant: att Papctagen, förfärbigab för några ?.o år feban un* ber bråbffanbe bebof, nu mera, efter ante fcbcnnera inträf* fabe frig, icfe är pålitelig; att gcnout fenare tibå ftiganbc wetcnffaptiga inftgfcr btif* mit upplyil, att piccernc funna göras lättare, än mati trob* be, bå be förfi uppfunnos; att ffittnaben i fofinab fbr ett belt batteri, i bänbelfc be gamla Sanonerne ffuttc anmänbaS etter nya gjutaå ef* ter bättre mobetter, icfe uppgår titt fulla 5 procent; fallit flutetigcn att be bttgligafic pieter af älbrc förmer, enligt uppgjorb platt, fontina att antpänbaö titt refcro*ar* titteriet. XII @tatå* Utff ottets UtfTottet anfer något uppffofuteb gä!t 33elägringå*3lrtilleriet l;ar funnitå forbra en fofi* nab af 146,000 9fcbr. ©et är gammalt 06 ofuttffänbigt; cn gång måfle bör Utffottet bär lifväl infett nöbvättbigbeten att ytterligare fortgå pä benna mag. gorr Sben för SaoallerictS beväring äro minbre furifa