Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverdirektören härom gjorde underdånig anmälan redan den 3 ^December nyssnämnde år, med hemställan, huruvida ej i nåder kunde stadgas, att ifrågavarande^ slags böter och vitén borde, i enlighet med hvad i afseende å förvandling af böter, ådömda Postverkets tjenstemän, blifvit genom Kongl, kungörelsen den 6 Mars 1849 föreskrifvet, vid bristande tillgång förvandlas efter de grunder, som innefattas i 10 kapitlet I § Utsöknings-balken samt 8:de punkten af Kongl, förklaringen den 23 Mars 1807, oell förvandlingen göras af Eders Kongl. Majits vederbörande Befallningshafvande omedelbart efter det att visshet vunnits derom, att den bötfällde saknade^ medel till böternas och vitenas betalande; — att emedan nådigt svar å denna underdåniga hemställan icke erhölls under åren 1850 —1859, Öfverdirektören varit nödsakad att lata fortfarande balansera de ifrågavarande medlen, som tid efter annan ökats derigenom, att flera Landtmätare under nämnda tio år blifvit ådömda böter eller vitén, hvilka de icke kunnat gälda; — samt att, så snart Öfverdirektören mottagit EdersKongl. Maj:ts nådiga kungörelse af dea 7 Februari 1860, angående förvandling af böter eller vitén, som, på grund af Kongl, instruktion för offentlig myndighet, blifvit ådömde,. hvilken kungörelse i sig innefattar nådigt bifall till Öfverdirektörens förberörda underdåniga hemställan, så vidtog Ofverdirektören genast erforderlig åtgärd för de balanse - *— 202 rade böternas och vitenas förvandling på föreskrifvet sätt, derest tillgångar till deras gäldande af vederbörande Landtmätare fortfarande saknades, till följd af hvilken åtgärd den ifrågavarande balansen nu betydligt minskats. LUDVIG B. FALKMAN. Ph. H. Öhrwall. Stockhölm i General-Landtmäteri-kontoret den 19 November 1861. Kongl.
Transport: 2.544,644: 89. 2,608,794: 50. _ 27 — Transport: 2,544,644: 89. till samma stad, k 70,000 R:dr, för fortsättningen af hamnoch kanal-anläggningen derstädes, emot dito dito; utbetaldes år 1861 — » staden Söderhamn, å 15,000 R:dr, för upprensning af farleden genom den närmast staden belägna skärgård, emot erläggande af 8 procent å lånesumman, hvarvid beräknas 2 procents ränta för återstående kapitalbeloppet; utbetaldes år 1846 5,876: 39. » staden Piteå, å 26,000 R:dr, för uppmuddring af segelleden mellan denna stad och Löfholmen, samt lastbryggas anläggning vid staden, emot 6 procents årlig återbetalning, med beräkning af 4 procents ränta; utbetaldes år 1861 — för byggande af en bro öfver Helge-å vid Christianstad, å 100,000 R:dr, emot dito dito; utbetaldes år 1858 98,035: 83. till Hanekinds och Gullbergs härader i Östergötland, å 20.000 R:dr, för uppförande af en jernbro öfver Svartån, på landsvägen mellan Linköping och gästgifvaregården Berg, emot dito dito; utbetaldes år 1852 16,395: 1. * Gustafs socknemän, inom Stora Kopparbergs län, å 6,000 R:dr, för brobyggnad öfver Dalelfven i närheten af nämnde sockens kyrka, emot dito dito; utbetaldes år 1853 5,349: 56.
Grefve Spens, Jacob Melker: Jag tror mig i den fråga, som af Herr Grönhagen blifvit väckt, böra upplysa huru förhållandet varit och är. ÖfverStåthållareEmbetet i Stockholm, likasom Konungens Befallningshafvande i Landsorterne, hafva befattning med flera mycket olika Mål. ÖfverStåthållareEmbetet är, med afseende härå, och för att ej nämna 636 Den 10 Januarii. de flere, fördeladt i två Afdelningar eller Expeditioner, ÖfverStålliållareEmbetets Cancellie och ÖfverStåthållareEmbetet i PoliceÄrender. ÖfverSlåthållareEmbetets Cancelli befattar sig liufvudsakligast med UtSÖkningsMål, och öfver dess Utslag deruti, likasom öfver Kongl. Majestäts Befallningshafvandes enahanda, klagas i Kongl. HofRätten. ÖfverStåthållareEmbetet i PolilieÄrender åter har egentligen alt göra med Politieeller Ordningsmål, som af sjelfva sin natur äro extra judiciella, och öfver dess beslut, likasom öfver LandshÖfdingarnes i dylika Mål, kunna besvär endast anföras directe hos Kongl. Majrt. ÖfverStåthållareEmbetet i PolilieÄrender står dock i ett annat afseende äfven under Svea HofRätt. Den sorn anser sig genom de dervid tjenstgörande Erabetsmäns åtgärder i och för Tjensten något förfördelad, kan anmäla sådant hos JustitiaeCancelleren eller JustitiasOmbudsmannen, hvilka, om de finna Anmärkningen förtjena afseende, remittera Handlingarne till HofRättens AdvocatFiscal, för att inför HofRätten tilltala den brottslige. Jag finnér ej skäl att, till vinnande af ändring uti PoliceUtslag, meddelte i Stockholm, skulle vara någon annan Procedur än för öfverklagandet af LandshÖfdingarnes dylika Utslag i Landsorterna.
Under hösten 1858 led sädesbrodden af den ihållande bristen på nederbörd och skadades under vintern, då marken förblef bar samt föga tillfrusen. Våren 1859 var torr och kall och befordrade sålunda ej synnerligen växtligheten kos den jemförelsevis svaga höstbrodden. Vårsådden försiggick under torr och kall väderlek, och såväl höstsom vårsådden, men isynnerhet foderväxterna, hämmades i sin utveckling genom den tidigt inträdande och nästan hela sommaren ihållande starka torkan». I trakten af Upsala föll ifrån den 21 April till den 6 Juli icke något regn, och den äfven längre fram på sommaren fortfarande starka torkan skadade icke endast höstoch vårsädet, utan gräsväxten å de insådda vallarna samt å beteshagarna och ängarna, hvarföre man vid Ultuna nödgades frampå sommaren upplåta vissa delar af den oslagna Kungsängen till bete åt stamholländeri-djuren, då de vanliga, annars tillräckliga betena voro alldeles förbrända. Genom torkan minskades öfverallt i länet höskörden högst betydligt och vid Ultuna blef minskningen så mycket större, som omkring en tredjedel af den naturliga ängen måste i brist på annat bete uppoffras till kreaturens underhåll före höbergningenFöljden häraf blef att för ladugårdens underhåll följande vinter vida större kostnader än vanligt fingo vidkännas, och dessa, i förening med den knappa sädesskörden, som under året erhållits, torde lemna tillräcklig förklaring till det ogynnsamma resultatet med Ultuna jordbruk under år 1859. Under detta år sammanträffade sålunda flera »mera ovanliga förhållanden», hvilka gjorde att jordbruket^ icke ensamt vid Ultuna, utan vid de aldra flesta egendomar inom länet gaf förlust, såsom villigt torde medgifvas af alla ortens jordbrukare, hvilka fört räkning och bok öfver sin hushållning, så att de kunna tillförlitligen med hvarandra jemföra inkomster och utgifter för sagde år.
Hvad Södra Slussen vidkommer, torde dervid böra upplysas, alt densamma nu befinner sig i det bristfälliga skick, att, på grund af derå gjorde undersökningar, utrönt blifvit, alt densammas ombyggnad inom kort är oundgängligen nödvändig, och att kostnaden, som delta arbete skulle medföra, uppgår, i enlighet med dertill uppgjorde kostnadsförslag, till den icke obetydliga summan af 5oo,ooo R:dr. Att Stockholms stad med dess folkmängd af circa 80,000 personer, hvaraf circa 24,700 äro ifrån skatt befriade och hvaraf endast circa 21,000 betala bevillning efter 2:dra Art., icke kan åläggas ensam bestrida denna extrakostnad utöfver munga andra stadens skattskyldige åliggande utgifter, torde icke billigtvis kunna begäras, helst Stockholms stad uti bevillning, efter 1 och 2 Art., till Statsverket skattar nära yrdelen af hvad hela landets bevillning efter dessa Artiklar utgör, och då dessutom Södra Slussen nu för liden, genom de vatlencommunicationer, sorn blifvit inom landet inrättade, mera i commercielt hänseende kan anses vara Lill lika gagn för så val de aflägsnaste, som för de Stockholm mest närbelägna orter, och mera till hela landets, än Stadens enskilda gagn, synes mig ett förslag, hvarigenom en fond med lätthet och på ringa kännbart sätt skulle kunna beredas till bestridande af detta allmänt gagneliga ändamål, som i framtiden drygt torde komma att belasta Statsverket, vara förtjent af mera afseende, än dervid blifvit fästadt. Jag förbigår alt yttra mig om ett Riks-Museum och National-Bibliotheks uppförande , Bevillnings-Utslottets Betänkande N:o /f. 9 rande, äfvensom Helgeandsholmens smakfullare ordnande. Hvad defc förras * nytta vidkommer, hänvisar jag endast till Stats-Utskottets Utlåtanden vid förra Riksdagen N:ris i43—299, och, med hänseende till det senare, torde det icke kunna anses för mycket hegardt af 19m århundradets egoism, att Samhället med något besvär bidroge till dess Hufvudstads försköning.
— N:o 2. i anledning af väckta förslag, att den Heliga Nattvarden må kunna omedelbart efter skriftermålet, före den allmänna Gudstjensten, utdelas: B. III. 242, 272, 301, Å. 306; U. X. 24, 152, A. 152; E. XI. 3 — N:o 3- i anledning af väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, som frän bostäl len utgå: B. IH. 638. 662; IV. 7, Å. 13; U. X. 24, 152, A. 152 N:o 4. i anledning af väckt motion om förändrade bestämmel ser i afseende på vilkoret) för Kapell-församlings skiljande från Moder-församling: B. lil. 638, 662; A. IV. 13- N:o 5- i anledning af väckt motion om upphäfvandet af 7:de kapitlet Byggninga-Balkeu: B. III. 638, 662; A. IV. 13, E. 47. — N:o 6. i anledning af väckt motion om anställande inom hvarje församling af särskild Kassa-förvaltare af kyrkans och folkskolans medel: B. IV. 313. A. 490. N:o 7. i anledning af väckta motioner om ändring i nu gäl lande bestämmelser rörande underhåll af allmänna vägar: B. IV. 313, A. 490. N:o 8. > anledning af väckta motioner om ändring eller förklaring af nu gällande stadganden, angående skyldighet att deltaga i kvrko-, prestgårdsoch andra allmänna byggnader: B. V. 445; VL 417, A. 417. — N:o 9. i anledning af väckta förslag om Krigs-Hofrättens indragning:
Maj:k Nädigst föreslagne alternativet ifrån om Landt-Tullen, med Utskotten instämma i det Bcstut, att Kongl. Majtts Nådiga Förordning om Landt - Tullarnes upphäfwande i Riket ma framgent aga bestånd i stöd af den ofelbara och waraktiga »verkställighet, som Kongl. Majtt ät Ständernas önskan weiat gifwa och med den killagde underdäniga anhållan hos Kongl. Majit det mätte till skydd för Fabrikerne och kill hämmande af ett oförsynt Lurendrägeri, Tull - Betjeningen frän Stads-Bommarne förflyttas till Sjö-Kusten vch Gransen, samt att åtminstone en del af de meSihgng. kils 67. ve !2s8 Den z Julli. del och den Personal, svin tvid Landt» Tullarnes bewakning gagnas matte till Resedewakning anwändasHwad ater angar fördelningen af Statens er, fattning för den inkomst, som af Landt-Tullen wa, rit att påräkna, hafwa sammansatte Utskotten ansett detta amne till Vewillnings - Ut,holtet böra öfwerlemnas, att i serskild Artikel af Bewillnings, Förordningen utstaka grunderne för Landt-Tulls-ersättningcnS utgörande. Dock warder detta allt Riksens Högloft. Manders pröfning wördsammeligen understäldl. Orebro den zo Juni! iz 12. Pä Höglofl. Bewillnings-Utskottcts wägnar kl. Kuutli. OI. Larl kr. k>anäber§. ^on jonsson. Pä Högloft. Allmänna Bciwärs och Economie - Utskottets wönnar Ul. O^IIenborZ. L. v. Rosenstein. Olok Ljösteät. OI. K. Lclisrs. lVl^ttlis ^Veibull.
Gleipner, bojan hvarmed Fenrer vardt bunden. 169, 171. Glen (Glenr), Sols make. Gler, en af asarnes, hästar. 182. Glitner, först Balders, därefter Forsetes borg i Asgard. 33. Gna (Gná), asynja, Friggs budbärarinna. Ursprungligen har Gna varit en allmän benämning på gudinnor eller diser. Gnipahålan (Gnípahellir, brådbranternas håla). Garm skäller utanför Gnipahålan, då Lokes och Fenrers bojor brista. Gnitaheden. Heden, der Fafner rufvade Valandsskatten. Goe (Gói). En i kristen tid diktad norsk lokalsaga, som gör jättarne till Nordens förste bebyggare, förtäljer, att Fornjot hade tre söner, Lär (Hlér), Loge och Kare (Kári); att Kare (vinden) hade sonen Jökul (isfält) eller Froste, som vardt fader till Snö (Snǽr). Denne åter vardt fader till Torre (þorri, barfrost), som fick sönerna Nor och Gor, samt dottern Goe. Denna vardt bortröfvad af en konung i Hedemarken, Rolf i berget. Nor och Gor begåfvo sig då ut att söka henne. Gor tog sjövägen, seglade förbi de svenska öarna, kom till Danmark och for så vidare norr ut. Nor drog från Kvenland till Lappmarken och öfver Kölen till Trondhjemsfjärden. Sedan bröderna underlagt sig många landskap, möttes de slutligen i Nordfjärd i Sogn. Härifrån drog Nor till Hedemarken, der han träffade konung Rolf, som var son af Dovrejätten. Nor äktade en syster till Rolf, och denne äktade Goe. Och var detta anledningen till Norges bebyggande. Till grund för sagan ligger myten om den första fimbulvintern, då de nordiska landen beherrskades af frostmakterna. Allt det öfriga är fritt diktadt.
Hvad der ses af svenskt måleri tillhör också med ytterst fä undantag gårdagens konst, och litet talar om de riktningar, som i dag äro erkända vid konstens härdar. Ett museum bör eller kan naturligtvis ej följa hvarje vindkast i konstutvecklingen — ett dylikt sträfvande vore ju förkastligt — men här är ej heller fråga om vindkast, om konstens hugskott. Gå upp på Luxembourg. Der sitta många taflor, karaktäristiska for det goda i den nyare franska teknikens sträfvan. Der lär man sig att inse hvad det är, den moderna konsten vill, men man lär sig också, att den har mångfaldiga vägar till sitt mål och att den i vidsträcktare mått än någonsin ger plats åt individualiteten. Låt vara emellertid att ett museum som vårt nöjer sig med att utvisa den väg konsten gått. Hvad svenska skolan eger af gårdagskonst är emellertid på vissa områden mer än nog, ej derför att det är dusseldorfsmåleri, utan derför att der fins så mycket medelmåttigt, som aldrig haft stortvärde. Karl den femtonde skänkte museet en vacker tiU ökning till hvad der förut fans, men bland de goda konstverken i hans samling var mer än en » brödkaksmålning » — som konungen köpt endast och allenast for att hjelpa en behöfvande artist — och att museet sedan köpt mer än en intresselös och &lt;lålig tafia, det är en gammal historia, som inte ens behöfver påpekas här. På museitaflor har man ju en särskild fordran. Man begär, att de skola vara på något sätt typiska för den konstriktning de tillhöra. En god Tidemand har sin gifna plats på vårt museum lika väl som en Höckert Men då fordra vi också, att en typisk Salmson skall finnas der — något annat än en liten studiefigur — lika väl som en Wahlberg. Inköpsnämden har onekligen ett svårt och maktpåliggande kall. Den har att tänka på mera än om den ena tafian eller den andra är bra målad, den måste se öfver träden och taga en öfversigt af skogen. Och ansvaret är stort Det gjorda kan ej göras om. Det dåliga, som blifvit inköpt, kan magasineras eller sändas bort till landsortsbors utbildning.
V. B. 84. A. 345. B. A. E. 3. >— N:o 16. i anledning af väckt fråga om beredande af strängare controller emot missbruk vid gårdfarihandelns idkande. V. B. 381. A. 628. VI. E. 234. — N:o 17. i anledning af väckt motion om tillägg till 5 § i 5 capillet ByggningaBalken. V. B. 381. A. 628. — N:o 18. i anledning af väckt motion om inskränkning af jura palronatus. V. B. 381. A. 628. — N:o 19. i anledning af väckta molioner om dels ändring i och dels förklaring öfver stadgandet i 26 capillet 2 § Byggningabalken, angående byggnadsskyldigheten å prestgårdar på landet. — N:o 20. i anledning af väckt motion om ändring af 2 capit let 6 § i Kongl. Majlis nådiga stadga angående Rikets hafs-, skär-, strömm och insjöfiske den 14 November 1766. VI. B. 342. A. 640. N:o 21. i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 1, angående väckt motion om förbud för beväringsskyldig att genom lega befria sig frän krigstjenst. VI. B. 342. A. 640. — N:o 22. i anledning af väckt motion om grufegares åliggande alt deltaga i fattigvården. VI. B. 342. A. 640. VII. E. 335. — N:o 23. i anledning af vackt motion om upphörande af lots hemmans frihet från deltagande i brobyggnadsoch väghållningsbesväret. VI. B. 343. A. 640. ■— N:o 24. i anledning af återremiss af betänkandet N:o 5, angående så väl Kongl.
Utsk. Betänkande)!. ne Mars, rörande ny flyttningstid för Tjenstehjon, vid hvilket Betänkande anmärkningar blifvit gjorde af Herr Doctorn och Biskopen Friherre Mörner, Herr Biskopen Doctor Faxe, Herr Pastor Primarius Doctor Drysen, Herr Professor Thyselius, Herr Prosten 'Billdahloch Herr Prosten Leffler, hvilka alla ansett den af Utskottet föreslagna flyttningstid icke vara lämpelig eller tjenlig, dels i anseende till de många hushållsgöromål, hvartill tjenstefolket i slutet af October månad behöfver begagnas, dels ock af den orsak, att sådant skulle lägga hinder i vägen för mantalsskrifningens förrättande inom November månad, hvarjemte Herr Prosten Leffler förklarat, det han Anner intet lämpeligare medel, än att Konungens Befallningshafvande lemnades rättighet, att, i samråd med Länens Hushälls-Sällskaper, bestämma den tid, som för deras Läns distrieter befinnes tjenligast till Tjenstehjons flyttning; och uti denna tanka hade Herr Prosten Ohrvall instämt. Utskottet får i anledning häraf anföra, att då nu i fråga varande ämne hos Utskottet förehades till öfverläggning, så väl förenämnde som ännn flere andra omständigheter icke undfallit Utskottets uppmärksamhet; ,men som alla dylika considerationer, efter Utskottets omdöme, vida öfvervägdes af de många kraftigare skäl och anledningar, hvilka grundlagt ej mindre de i ämnet väckta motioner, än ock det förslag, Utskottet derom afgifvit; så har Utskottet trott och fira - Ees v. och Ekon. Utsh. Bctänhanclen. 645 nit, att förändring i Tjenstehjons flyttningstid är högst nödvändig, och att de föreslagne liderne äro i allmänhet de bäst passande. För öfrigt, och då de trenne andra Respectiva RiksStånden enhälligt gillat och bifallit Utskottets förslag, torde sådant utmärka, att nämnde förslag är i sin verkställighet det lämpeligaste. Stockholm den 28 Aprill 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts ytterligare
I förening härmed har Utskottet också trott sig böra omnämna de forstag, som uti Wälloflige Bor, gare-Ständet blifwit gjorde till befordrande af en jemnare och mera säkert till ändamälet ledande Läns Markegångssättning, sedan de sednare ärens erfaren, het bewisat att de wid 1809 och , 812 ärens Riks, dag widtagne föreskrifter härom, ej sivarat emot wän, tan; och som detta afwen influerar gansta betydcli, gen pä resultatet af den nu antagande Bcwillningen, tror Utskottet sig sä mycket helldre böra till, styrka de af Wälloflige Borgare-Ständet gifne förstags godkännande, som Utstvkltt anser dem wara de ende Den 8 Augusti. 24zr ende härföre tjcnlige, som tillika med Regeringsformens 75 §. kunna förenas, och lyda de som följer: "Genast efter der Markegängcn i hwarje Län blifwit satt, stall det äligga Konungens Befal-nings, hafwande, alt med först afgående Post till Stän, derneS Justitie-Ombudsman öfversända ett Exemplar af Markegängs-Taxan jemte desi egue utlärande i ämnet, med skyldighet för denne att samma Taxa wederborligen gransta, och derest något i ett eller annat afseende wore att erindra, sine Beswär i Kongl. Kammar-Coilegio ingifwa; stolande Justitie-Ombudsmannen gifwa noga akt pä de upplysningar han äfwcn i detta afseende frän Landsorterne kan erhälla, och ej »undre den enstildkes än Allmänhetens rätt i dylika frågor iagttaga och bewaka." 2:0. Af en Ledamot uti Högloft.
Reservation: af Riksdags-fullmägtigen Paulus Hedström från Jemtlands län: »Då jag icke med min röst kunnat biträda det af Utskottet fattade beslut, om aflåtande af en skrifvelse till Kongl. Majit i följd af Herr Wallenhergs väckta motion om hamntaxor etc. med anhållan det Kongl. Majit ville tillse vid hamntaxors fastställande hädanefter, huruvida ångfartyg, som göra reguliera turer, skulle kunna befrias från hamnafgifter, samt att inflytande hamnafgifter endast skulle användas till hamnens underhåll, så får jag förklara hvilka skäl jag haft för att bifalla Afdelningens förslag, som afslagit Wallenbergs motion i sin helhet; af så väl de nyligen fastställda hamntaxor, som andra handlingar rörande denna fråga, erhölls den upplysning att Kongl. Majit ej fastställde hamntaxor på längre tid än fem år, dock med det förbehåll att, derest sådana omständigheter skulle förekomma att ändring under tiden skulle tarfvas, rättelse deruti skulle kunna erhållas, samt att Kongl. Maj:t vid hamntaxors fastställande alltid tagit i betraktande, huru mycket statsanslag som erhållits till hvarje hamn, huru mycket städerna sjelfve bekostat, samt underhållskostnaden af hamnen och i förhållande derefter bestämt hamnafgifts-beloppen, hvarföre jag ansett någon skrifvelse till Kongl. Majit ej vara af behofvet påkallad, helst den icke är öfverensstämmande med de yrkanden Wallenberg i sin motion framstäldt, och torde befrielse för ångfartyg, som göra reguliera turer, från hamnafgifter så mycket mindre böra af Rikets Ständer vitsordas, som det egentligen rörer städerna men ej Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 182. 7 Sländerna, då det må vara fritt för ångfartygs-rederierna att med städerna öfverenskomma, då jag föreställer mig att Kongl. Majit godkänner dessa öfverensstämmelser. På dessa skäl anser jag skrifvelsen vara öfverflödig.» Häri instämde Herr G. O. Sundblad samt Riksdags-fullmägtige Johannes Andersson och Johan Lönn från Jönköpings län. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, i860.
Det är visserligen icke min afsigt, att förlänga discussionen, om Ridderskapet och Adein skulle finna några vådor af, att antaga den nya redactionen i en tid, då så besynnerliga ordstrider upkomma. För min del tror jag dock, att, efter Svenskt språkbruk, det måtte vara gifvit, att den, som har säte och stämma i en Autoritet, äfven måste vara Ledamot derstädes. Men jag vädjar till Friherre Cederström sjelf, om ett riktigare förhållande upkom, derföre alt der stod: Föredragande j i stället för: för tillfället Föredragande , och om det kunde vara meningen, alt någon kan komma för RiksRätt för det han icke föredragit. Jag finner således ingen anledning till förslagets förkastande, men öfverlemna!’ saken till Ridderskapet och Adeln, och skall ej begära votering. Jag har trott oss äga tillräckliga garantier i språkbruket, och att man således kunde antaga en förbättrad redaction. Friherre Boije, Ludvig: Jag tillstår, att den argumentation Herr Hjerta framställt, skulle jag vilja antaga, emedan jag anser den riktig, men hvad jag egenteligen tror åligga den lagstiftande magten, äi* Den 23 Februarii e. m. I2j att gifva tydliga lagar, och då jag i sjelfva denna discussion finner skiljaktighet i meningar, och deraf har anledning förutse, att samma skiljaktighet kan upstå hos RiksRätten, samt ej vill blottställa mig för att såsom lagstiftare hafva varit otydlig, öfvergår jag till den mening, som af Herr von Hartmansdorff blifvit yttrad, att den gamla §:n är bättre. Skilnaden är den, att efter gamla §:n är det utan fråga, att StatsSecreterare kunna ställas till ansvar, men det kan upstå fråga, om den äfven gäller för tillförordnade Föredragande. I den nya åter är det gifvet, att tillförordnade Föredragande äro ansvarige, men det kan åtminstone vara underkasta^ en invändning i rättegången, hvartill otydligheten gifver anledning, huruvida StatsSecreterarne skulle vara inbegripne under ansvarighetslagen.