Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr Biskopen Doctor Hallström: ”Uppå de skäl, som under si st lidne Rikdag gjorde sig hos 3:ne Riks-Stånd gällande och då äfven utförligt utvecklades, har jag ansett, alt vid ombildning af den Svenska Natio - lior till Conlitulions-Utskotlcts Memorialj N.o 26. nal-Uepresentationen borde ej den grundval rifvas, som redan af ålder finnes derför gifven i den Svenska Ståndsförfattuingen, och som, med samhällets utveckling uppstånden och med den i flere momen sammanhängande, vill vara icke allenast för reformens åvägabringande den mest tjenliga och användbara, utan äfven under hänsigt ej mindre till våra ännu varande samhällsförhållanden och seder, än till vår verkliga Nalionalbildning i sig sjelf den rätta, samt den ulan alla vådor trygga och tillförlitliga. Det lörslag, som nu öfverlemnas till Rikets Ständers bepröfvande, utgår ock från det bestående oell har, i det derigenom öppnas en vidgad representationsrätt såsom ock lordelarne af en både enklare behandling och större samstämmighet i afgörandet af de vid Riksdag lörekommande ärenden, tillika den icke mindre sanna utmärkelse att med synnerlig våldsamhet omhägna samtelige Riks-Ståndens politiska rättigheter och under en ny form återförsätta dem i inbördes jemnvigt, med den noggranna billighet och rättvisa, som förtjeuar ett gynsamt afseende och väl må erkännas vara ett oafvisligt villkor för framgången af en stilla, och dock djupt ingripande förändring af ett lands representativa författning. Men jag har. tvekat att lemna mitt fulla, o\illkoi liga, bifall lill den högst egna Kamarbildning, som förslaget upptager; och ju mer man enligt de begrepp, som hemtas från andra länders likartade institutioner, skulle här vilja uppdaga liknelser af ett Tvåkamar-system, desto mer befarar jag, att man kommer att sakna, hvad man väntar. Sammansättningen af så väl den äldre som yngre Kamaren liknar nog mycket en väfnad af olika färgade trådar, som derför är utan beslämd färg, men spelar skiftande för olika dagrar. Ej annorlunda är förhållandet med de föreslagna Kamrarne, icke mindre den äldre, än den yngre.
Motion N:o 94, om föriiknings-kommittéers inrättande i riket. Motion N:o 95, om aflåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan om tillsättande af en kommitté för uppgörande af förslag till ny instruktion för landtmäteristaten i riket, äfvensom i följd deraf nödige förändringar i gällande landtmäteriförfattningar. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Betänk. N:o 29 och Utlåt. N:o 53. R. St. underdån. Skrifv. N:o 197. Motion N:o 141, om vikarierande lärares vid allmänna läroverken lik ställighet med extra lärare och duplikanter i fråga om uppflyttning till högre lönegrad. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. + 12 90 Uhr» Anders Willielm; från Nerikes län, Motion N:o 399, om närmare reglering af Häradsskrifvares löneförmåner och dessa förmåners höjande efter vissa bestämda grunder. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 439, om bidrag af allmänna medel till aflöning åt lärarne vid Farmaceutiska institutet, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. Ultuna landtbruksinstitut, om öfverlåtelse af kronoparken^ Åsen och Stora Sunnersta park på arrende till detta institut. Motion N:o 278. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 50 och Utlåt. N:o 57. R. St. underdån. Skrifv. Ume eif, om ytterligare anslag till brobyggnaden deröfver, i närheten af Umeå stad. Motion N:o 185. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. om statsanslag för åtgärder till förekommande af dess utskärningar vid Ytterhiske by i Umeå socken.
Efler mitt omdöme är det snart sngdt oförklarligt, alt del kunnat undgå LagUtskts uppmärksamhet, alt en förändring i i §:n ansvarighets-lagen hort äga rum, ledande derhän, att ansvar matte bestämmas för rådgifvarne, som förbrulit sig i detta hänseende, ehvad det skett då rådgifvarne sjelfve föra regeringen eller då Konungen förer densamma, och -att förbrytelsen är lika stor, ehvad den sker våld-ammeliga eller på hvad annat sätt som helst. Med anleda, häraf får jag vördsammeligen föreslå att i §:n i denna ansvar.lag mätte blifva ändrad till likhet med 8 §:n 4 cap. jande lydelse: ”Försöker någon Statsråds-ledamol altuppenbarligen eller genom hemlig stämpling införa, upphjelpa eller befordra en oinskränkt envåldsregei ing i Riket eller annat regeringssätt, än det Ständerna i Riket fastställt hafva” etc. Vidare har Utsk. föreslagit, på de ställen der fråga förekommer om ansvar för Konungens rådgifvare, begagnande af uttrycken uppsåtligen fördölja och bevisligen. Det faller af sig sjelft att ansvar lika litet för Konungens rådgifvare som för nägon annan kan komma i fråga, derest icke fördöljandet är bevis!, och i sjelfva uttrycket ”fördölja” innefattas klart och tydligen, att det målte ske uppsåtligen, hvadan begge dessa epitheter äro öfverflödiga och böra som sådana försvinna. 1 afseende på stadgandet i 3 §:n, som innefattar undantag ifrån den 6o §:n i Reg.F:n, der det heter: ”härunder icke begripna sådana i denna 6o 5 ej omnämnda afgifler, hvilkas föremål äro inrättningar till enskildas gemensamma nytta oell beqvämlighet, såsom häk-, liro-, färjoch andra afgifler” etc.; så instämmer jag i det yttrande, som en föreg:de talare afgifvit, nemi. att det må bestämdt uttryckas, att det är till de betalandes fördel, som inrätlningarne skola vara tillkomna.
Färgmossa, som, enligt Kongl. Kungörelsen den 17 October 1843, blifvit befriad från den uti 1841 års tulltaxa derå förut gällande utförsels-tull af 8 rst Lispundet. Glaubersalt, vattenfritt, hvilket förut saknat plats i tulltaxan, men nu kommer att der å behörigt ställe inrymmas med de tullbestämmelser, som genom Kongl. Kungörelsen den 22 Maj i843 blifvit åsätta, nemligen 1 R:dr 16 sk. värde och 8 rst införsels-afgift per Lti. Bevillning-Utskottets Betänkande} N:0 12. 3 7 Jern, gjutet: Bomber och Kulor, champlunerade till visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, samt finare och gröfre lavetter, å hvilken rubrik finnes i 18/ji års taxa bestämd 16 sk. utförselstull per Skepp., Stäp. vigt, men hvilken afgift blifvit, senast genom Kongl. Kungörelsen den 18 December i843, nedsatt till 4 skBanco. Derjemte torde för vinnande af mera bestämdhet den redactions-förändring höra ega rum, att näst efter mörsare införes ”stämplade och borrade.” Smidt eller valsadt: Stångplatt | tum etc., som genom samma författning fått den derå förut gällande utförselstull 16 sk. Skepp:t minskad till lika belopp, eller 4 sk. per Skepp. St. v. Smälltstycken, hvarå, genom samma Kongl. Kungörelse, den sk. Skepp:t höga utförsels-afgiften blifvit nedsatt till 12 sk. Bandoch plattetc., hvilken rubrik, enligt gällande taxa, har sig åsatt 10 sk. 8 rst utförselstull skeppundet, men genom oftaberörde Kongl. Kungörelse blifvit från slik afgift alldeles befriad. Plåtar: olörtenta etc., af till och med 6 Lisp. vigt st. öfver 6 Lisp. vigt st.
Utskottet, som för öfrigt helt och hållet instämmer uti hvad Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid Riksdagen åren 1829 och i83o yttrat, anser sig, till följd häraf, böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att, med åberopande af den förut gjorda underdåniga framställningen, hos Kongl. Majit ytterligare i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täckes låta utfärda en, efter närvarande förhållanden lämpad, Lag om civila befordringar, hvilken tydligen bestämmer den rätt, som förmän härvid tillkommer, i afseende på dem underlydande tjenstemän, samt antyder de grunder, hvarefter sökandes befordringsanspråk böra bedömas. Stockholm den 2 Juni 1840. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 45. 3 N:o 43. Ani. till Evp. Utsi. elen 3 Juni, 11. 4 e. ni. Betänkande, angående föreslaget förbud för Tjenstemän vid Embelsverken att på samma gång innehafva mer än en tjenst med lön på Stat. I detta ämne äro motioner väckte inom Ridderskapet och Adeln, a C
Efter anmälan af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, kommer att på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning bero, huruvida i något fall åklagare eller tillsyningsman för ådagalagdt nit vid efterspanande och beifrande af förbrytelser mot denna författning gjort sig förtjent af någon särskild uppmuntran utöfver honom möjligen tillkommande andel i ådömda böter samt redskap eller annat förbrutet gods. Art, VI. Föreskrifter i afseende å författningens verkställighet. § 58. Kongl. Majrts Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i denna författning stadgadt är. Landsoch Stadsfiskaler, Krono-, St adsoch Polisbetjente, samt de personer, hvilka särskildt förordnas att vaka öfver denn a författnings efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala. I öfrigt eger en hvar rättighet att för sådana förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjensten äro, mot husbondefolk. Då åtal anställes af annan person än den, som i mom. 1 af denna t; nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. g 60. Hättighet att förbrytelse mot denna författning till åtal af allmän åklagare angifva tillkom me en hvar, utom barn mot föräldrar. Kommunalnämnd å landet och Stadsfullmågtige eller, der sådane ej finnas, allmän Rådstufva i stad, böra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådana förbrytelser varda till åtal angifna. Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse att öfver bränneriet tillsyn hafva. § 61. De i § 59 mom. 1 omförmälde allm änna åklagare, så ock tillsyningsman, ega anställa undersökning af förbrytelser mot denna författning, äfvensom att verkställa beslag. § 62. Den, sorn förrättar undersökning, bör, för att tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbjudet tjenstetecken, eller, innan förrättningen företages, fullmagt eller förordnande uppvisa.
Harald skyndade ut efter Susanna och fann henne i porten, färdig att begifva sig åstad, med ett knyte på armen. Han gick i vägen för henne, i det han allvarsamt sade: «Ni kan icke gå! Jag försäkrar er att det är fara å färde!« «Hvilken fara?« frågade Susanna mulet, och med en inre, envis föresatts att sätta sig upp mot Harald. «Aasgaardsreija!« svarade leende Harald, «och den är icke att narras med. Rättnu kommer den ridandes och kan taga er med sig, om ni ej blir hemma. Nej! Ni får icke gå nu!« Och han fattade hennes hand, för att föra henne åter in i huset. Susanna, som trodde, att han på vanligt sätt skämtade, och nu icke alls var skämtsam till lynne, gjorde lös sin hand och sade rodnande och stolt: «Jag skall gå, min herre! Jag skall gå, emedan jag vill det; och ni har ingen rätt att förbjuda mig det.« Harald såg förvånad på henne, men sade derefter med en ton, som mycket liknade Susannas: «Om jag ej kan förbjuda er att gå, så kan ni ej förbjuda mig att följa er!« «Jag önskar helst att gå allena!« sade Susanna trotsigt och gick. «Jag äfvenså!« sade Harald i samma ton, och följde henne, dock alltid på femton à tjugu stegs afstånd. I köksdörren gick han in och sade till de, som befunno sig der: «Passa på elden, och släck vid första vindstöt; vi få en orkan! I detsamma kom Alfiero tjutande emot Susanna, hoppade opp med tassarne på hennes axlar, som om han ville hindra henne att fortsätta sin vandring. Men afvisad af henne, sprang han ängsligt slokande in i huset, såsom sökte han skydd för någon fara. Vädret var dock vackert, vinden stilla, himlen klar; intet tycktes förebåda ett kommande oväder, utom röken, som, då den uppsteg från hyddorna i dalen, genast trycktes ned och rullade utföre taken ned mot jorden. Susanna gick raskt fram sin väg, alltid tyckande sig höra Haralds fotsteg ett stycke bakom sig, men utan att våga se sig om.
N:o 92, hvilket jag, då frågan först föredrogs på Riddarhuset, biträdde och sökte försvara, vara väl grundadt och uppriktigt menadt samt icke ledande till annat än att förekomma oredor för framtiden, hvaraf man har alltför färska exempel, för att icke underlåta att söka grunda en annan tid i delta afseende; så får jag likvisst säga, att då numera R. o. Ad. och, enligt hvad jag tror mig känna, äfven de öfiiga Stånden, såsom SlatsXJtsk. i afseende på andra hufvudtiteln föreslagit, beslutat en statsreglering, i följd hvaraf många af de brister, som förut bort fyllas genom besparingarna, komma att fyllas med ordinaiie anslag, och således Regeringens behof att så hastigt och till så nog^rannl belopp, som hittills vaiit nödigt, känna bespaiingarna icke är för handen, hyser jag för min del den tanken, alt R. o. Ad. skulle snarast närma sig målet 54 Den i3 Augusti. och fatta ett beslut, som närmast öfverensstämde med de andia RiksSt:ns åsigter , hvilka jag anser äfven böra afses, om R. o. Ad. förenade sig i den reservation, som Hr von Troil afgifvit, hvilken innefattar detsamma som .StatsUtsk. i dess betänk. N:o 92 föreslagit, endast med den skilnad, att Hr von Troil beräknat anvisningarna endast för ett år, i stället för 2 år, som af StatsUtSk. blifvit upptagna. Jag anhåller således om Hr Landtmrs propos. på bifall till den reservation Hr von Troil framställt, och jag får endast tillkännagifva, att då jag begärde att få höra Hr von Troils reservation, föreställde jag mig att han afgifvit en annan reservation, än den som åtföljde IJtskts första betänk., men jag finner nu att fråga ej varit om någon sednare reservation. Gr. Horn: Frih.
Det tillåtna remedium i finhet utgör för silfvermyntet tre hundradedelar, eller myntets halt må kunna afvexla sålunda, att ett © myntadt silfver kan innehålla emellan sjuhundrade nittiosju tusendedels (0,797) och ä*'" tahundrätre tusendedels (o,8o3) © finsilfver. Likväl skall Myntmästaren använda all omsorg, att hålla myntet vid sin rätta halt af åtta tiondedels (0,8) © fin - Den 28 November e. m. 5^7 finsilfver på hvarje © myntadt. § 6. Följande remedium må vara tillåtet i silfvermyntets vigt: 100 hela eller 200 halfva riksdalrarkunna väga emellan två och niohundrade åttatiofem tusendedels (2,g85)ffi, samt tre oell femton tusendedels (3,oi 5) ©. 4oo fjerdedels riksdalrar kunna väga emellan två och niohundrade sjuttionio tusendedels (2,97g) ©, samt tre och tjuguen tusendedels (3,021) © vikt. vigt. silfver på hvarje © myntadt. § 6. Följande remedium må vara tillåtet i silfver-myntens vigt, nemligen: 4o hela eller 80 halfva riksdalrar kunna väga emellan niohundrade nittiofem tusendedels (0,995) samt ett och fem tusendedels (i,oo5j ©. 160 fjerdedels riksdalrar kunna väga emellan niohundrade nittiotre tusendedels (0,993) samt ett och sju tusendedels (1,007) ® v^t‘ v*§t' 2. Art. Om Guldmyntet. § 7 • Af Guld kommer hädanefter att slås enkla och dubbla Dukater.
Om Idun skulle intressera sig för den fråga jag här i korthet vidrört, så hoppas jag på ett godt resultat, ty hvad som göres i en sak sådan som denna, har med all säkerhet att påräkna hjälp, deltagande och tacksamhet från Iduns hela vidsträckta läsekrets. Edda /. Redogörelse för insamlingen till Barnhemmet i Bohuslän. (Slut från föreg. n:r.) » Idunsläsare 1: —; Bertha —: 50; Barnavänner, Vimmerby 1: —; Idunsprenumerant i Kristianstad 1: —; Onämnd —: 25; Prenumerant å Idun 1: —; genom K. B — m 4: 75; Lilla Thyra J. med flere vänner 3: 25; » Octaven » 1: —; Onämnd —: 10; Från och genom Annie och Hulda 1: 20; » Moder » 1: 50; Anna Floreli 8: —, insamlade vid Olofströms bruk; Prenumeranter i Borås 5: —; Beda Wennerholm (född Rhodin) 1; —; Några vänner i Grenna 1: 50; Onämnd 1: —; Prenumerant 1: —; Insamlade genom fru Alström, Gubbestad 11: 50; Montgomery, Liljenstolpe, Södertelge 5: 15; Insamlade genom A. Frölich vid Billingsfors bruk 10: —; Agnes Jörgensen 5: —; Onämnd, Stockholm —: 40_; A. C — r —: 50; Från en af Iduns läsarinnor i Staby 1: —; Från sex Idunsläsarinnor genom » mor Anna » 1: 50; Insamlade af Signe Lundberg 7: 50; Insamlade af » Li », Ankarsrum 5: —; E-lie 1: —; Förslag till matordning för veckan 19 — 25 okt. S ö n d a g: Kejsarsoppa; hummersallad; stekt gås med äppelmos; glacemaräng. M å n d a g: Kalf kyckling; helgrynsvälling. T i s d a g: Laxpudding; berberissoppa med mandelklimp. O n s d a g: Klarbuljong; färsk renstek med tysk potatissallad.
Midt framför vid hvilket skalden skrifver det bortre » dagskrifbord », från åtta p å morhvilka Ungarn och » intressantaste de o c k b a k o m eder tidning tillvaro ondt anande, härutanför D e t blixtrar löje af resande, föra sin h ö g l j u d d a på terrassen » till i h a n s — gissa vi. ö g o n, ett smittande samförstånd! men d e aere m e g e t i n t r e s s a n t e, aviserne, vet D e desse vel! » Blir han aldrig trött, aldrig Han » s å m e e n d aldrig leget syg en este har dag ikke har Vid i sitt spåret sina liv, den i främmande och Hans visst ennok resor o c h långa vistanland har han a l l t i d, så v i d t » men detta tör väl kanske något. » e l j e s så l j u s a, l e e n d e u p p s y n b l e f varlig, när sista, han iakttagit detta lands v a n o r i diet lefnadssätt, icke betyda skiont sjuk? sin h e l b r e d. typerna »! » Åh, fönstret står det m y c k e t enkla där, att därförinnan — ljust laste hans snart men och sitta bägge g o d och vänlig. att försig, fästad nad att, då blickade hvilken han, i o m vi för h o n o m o c h uppmanade besökte fantasiens tid, två verandan, talade Österrike i hans tanke synas påträngande, haft honom. och på händer. Men IBSEN. IDUN sedan ett med — 1899. h e l t år, i n n a n alla de öfversättningsrätt Ranft har Sverige. utföre till redan » Der förläggare, hvilka Vid den de ha föras, nya skall » förmodligen Skandinaviens presenteras i första Kristiania invigaf de nyare ». så skall » jeg »!
Är nu detta ärendet ett sådant? Jag tror det icke. Om det ej hörer till Lag-Utsk., såsom Hr Gyllenhaal visat, så lärer det icke höra till något annat, än till Ekon.Utsk. Jag yrkar, för min del, alt remissen måtte gå dit. Skulle R. o. Ad. likväl icke finna för godt att så göra, verkar det ändå ingenting på sjelfva målets behandling hos Konungen; ty det är klart, att frågan icke är af den natur, som allmän civil-, criminaloch kyrkolag, och att Konungen derefter behandlar henne. Men jag finnér alltid betänkligt, att Ständerna behandla mål annorlunda, an deras beskaffenhet rätteligen föranleder, emedan det kan medföra försök att inskränka Konungamakten; hvilket jag vill söka hindra, och för hvilket jag ville varna det Högh Ståndet. Uppå derefter framställd propos., blefHr Cederschjölds nu föredragna motion remitterad till Lag-Utsk. Vid förnyad föredragning af allmänna Besvärsoch Ek on.Ulsk:s den 12 dennes på bordet lagda memorial ang:de ökad betjening, blef det af R. o. Ad. bifallet. Remitterades till Lag-Utsk. R. St:s Just.ombudsmans den 12 dennes på bordet lagda berättelse till R. St. vid denna riksdag. Hr Gyllenhaal, Lars Herm.: uppläste följande: Vid sistförflutna riksdag beviljade R. St. ett särskildt anslag till det på Degeberg i Westergöthland kort förut inrättade Landtbruks-institut, att utgå under loppet af fem år med 5ooo r:dr b:co årligen. I sammanhang dermed, öfverlemnades till K. M., att låta vaka öfver anslagets ändamålsenliga användande. — Till följd häraf blef ordentligt contract upprättadt med ägaren af nämnde egendom och institutets grundläggare, Hr Edvard Nonnen; — åt Hr Statsrådet och Commend. Poppius uppdrogs, alt hafva högsta inseendet öfver denna inrättning, och den närmare tillsynen derå öfverlemnades åt en i orten organiserad styrelse, bestående af Landshöfdingen jemte tvenne possessionater.
Han får derföre icke förgäta, all ehuru den. sorn begär flera mindre-förbrytelser, är brottsligare än den, som endast gör sig skyldig till en al dem, den sorn löröfvar eli brott, hvilket uppenbarar en ännu större ondska och förhärdelse, likväl är i vida högre grad brottslig och följaktligen äfven måste i förhållande dertill bestraffas. Förbrytelsers antal är nemligen icke den egentligen rälla stämpeln på den större eller mindre brottsligheten, ulan deras beskaffenhet. Med denna grundsats later dock icke förena sig att medgifva frihels-straffets obegränsade tillämpning i alla läll. Då skulle t. ex. den, hvilken gör sig skyldig till tre brott, hvartdera belagdt med tre års frihets-straff, blifva straffad hårdare, än den, hvilken begår ett brott, hvarå bör följa dylikt straff under ätta är. Ingendera af den förres handlingar är emellertid af den brottsliga natur, som utmärker dea sednares förfarande, och han har följaktligen dermed ej uppenbarat lika hög grad af brottslighet, som den andre. Men derföre bör lian ej eller lika hårdt bestraffas. Orsaken dertill, all ett sådant, med rättvisan oförenligt förhållande, kan i gällande lagstiftning ega rum, har Utskottet redan antydt. Den inskränkta tillämpning, som IVihels-straffol erhöll vid stiftandet af vår straff-lag, gjorde bestämmelser lili förekommande af berörda förhållande mindre nödiga. Behofvet deraf har äler inträdt genom den utsträckta tillämpning, detta straff numera erhållit. Derföre har ett med nutidens civilisation ej öfverensstämmande straff bortfallit; och dermed sökte lagstiftaren ock att, i den mån det låter sig göra, kunna lämpa straffet efter brottet och således alt lösa sin uppgift att i sina bud gifva ett uttryck ät rättvisan. Det är alltså för befordran af delta ändamål, sorn Kongl. Majit i Nåder föreslagit det stadgande, alt då någon för flera brott är skyldig till frihets-straff pä viss lill, må, vid förening af straffen, tiden för del af dem. som längst är, ej öfverskridas med mera än två år.
Ombudsman, som hade bestyret med reparationernas verkställande och tili hvilken af dem erlades arfvode, som i 1844 års räkenskaper lunnes upptaget lill 41 R:dr 24 sk. Derjemte skulle nämnde allmoge hafva åliggande alt till ifrågavarande kungsgård utgöra åtskilliga tjenstbarheter. Men då något giltigt skäl icke syntes förefinnas, hvarföre med underhållet af åbvggnaderne vid nämnda Öfversteboställe skulle tillgå annorlunda än vid andra så beskaffade boställen, och allmogen för berörda ändamål finge vidkännas ett särskildt onus utöfver hvad i allmänhet älåge hemman i orten, hvilket onus ock utgjorde ett af de många undantagsstadganden, som bidroge till kameral-väsendels invecklade beskaffenhet och, om enkelhet skulle vinnas, borde undanrödjas, hade bemälde Kommitlerade hemställt, om icke E. K. Majit skulle i nåder finna lämpligt alt till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om nyss omlörmälde byggnadsskyldighets upphörande, med dåvarande boslällshafvares afgång. I enlighet med denna hemställan, a flät ock E. K. Maj:t till Rikets åren 1847—48 församlade Ständer nådig Proposition i den af Kommitlerade föreslagna syftning, men i anseende till Riks-Ständens olika beslut, i anledning af den nådiga framställningen, förföll densamma vid nämnde riksdag.
Om denna inbjudning icke anlages, så, och då frågan, såsom angående sättet för vissa i Riks-Staten beräknade utskylders utgörande, rörer Statens reglerande, samt således bör medelst votering i Förstärkt Stals-Ulskolt afgöras, får Utskottet föreslå en så lydande proposi tion: Den, som bifaller, att, jemlikt Stats-Utskottets tillstyrkan, tionde och afrads-spanmål samt de af hemman och lägenheter i öfrigt utgående räntor, som lill Stalsveiket skola utgöras, böra lösas i contant efter medelpris, med iagtlagande af bvad uti Utskottets Utlåtande N:0 170, 3:dje punkten, irsta och 3:dje momenten är hemsläildt, med den uti Utlåtandet N:o 326 i sistnämnde moment föreslagne förändring, voterar 6 Stats-Utskottets Memorial} N:o 3y5. den, det ej vill, Nej; vinner nej, kommer frågan härom att förfalla. För den händelse, att indeldta räntornes och tionde spanmålens indragning lill Statsverket icke kommer alt ega runi, lärer stadgandet lili 3:dje punktens ty. !e moment höra anses förfallet; men, om motsatsen inträffar, ! lemställer Utskottet., att uti förestående volerings-pi oposilion jemväl 3:dje punktens 4;de moment får åberopas. Utskottets uti här förut omförmälde