Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Almqvist att vara Rikets Ständers Justitiaj-ombudsmans Suppleant; och N:o 17, angående val af Justitiaj-ombudsman och dess Suppleant; blefvo berörde förslag af Ståndet bifallne. S. D. Då nu åter föredrogs Lag-Utskottets Betänkande N:o 11, i anledning af väckta motioner, angående bestämmelse af viss tid emellan lysning och vigsel, blef detsamma af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer och Utlåtanden: N:o 46, memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 16, rörande väckt motion, att sökande till klockaretjenst måtte befrias från undergående af examen inför kyrkoherden;. N:o 48, Dito till Borgare-Ståndet, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 11, angående väckt motion, om fortsättning till Gede af Teiegraf-linien från Stockholm till Up sala; hvilka båda memorialer lades till handlingarne. N:o 49, Betänkande i anledning af väckt motion, om fördelning af Lysings härads allmänning i Östergöthlands län emellan socknarne i samma härad, bifölls; Prot.-Utdrag den 1 Mars 1854. 141 N:o 50, i anledning af väckt motion, om förtydligande af 26 och 28 §§ i Kongl. Maj:ts Nådiga förordning om prestval den 1 April 1843, bifölls; och N:o 51, i anledning af väckt motion, om vidtagande af åtgärder för utfärdandet af nya krigsartiklar, tjenstgörings-reglementen för arméen* fältförvaltnings-reglemente och reglemente för ordnande af den militära sjukvården, som jemväl af Ståndet bifölls. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af följande Särskilda Utskottets för behandling af Bränvinsfrågan utlåtanden, blef N:o 6, på grund af Betänkandet N:o 3, angående Doktor Sandbergs och herr W. F.
Allena genom ett allmänt lagligt medgifvande åt Konsistorierna i riket, att i de församlingar der de i Kyrkolagen nu anbefallda bönerna icke längre anses uppfylla det ändamål, hvartill de blifvit föreskrifna, så få ordna och förändra dessa andaktstillfällen att en verklig nytta och välsignelse kunde församlingen deraf tillfalla, skulle de olika församlingarnes önskan vinnas och deras verkliga andeliga båtnad åstadkommas. På grund af hvad jag sålunda framställt, vågar jag ödmjukligen hemställa: att Rikets Ständer ville för sin del besluta och hos Kongl. Majit anhålla, det må Konsistorierna i riket i fråga om de nu på hvardagarne i städerna anbefallda bönestunder ega att, der så är af behofvet påkalladt, på derom gjord ansökan och efter församlingarnes hörande och medgifvande vidtaga sådana anordningar och förändringar, sorn äro beböfliga för att det med dessa andaktsstunder afsedda ändamål, må vinnas och befordras. Stockholm den 15 November 1862. A. E. Afzelius. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Doktor IM. Nordlander: Om statsanslag till utvidgning a.f läroverkshuset i Umeå. I redogörelsen för högre elementar-läroverket i Umeå under läsåret 1861— 1862 har dervarande Rektor klarligen ådagalagt, att det nya läroverkshuset, som ännu icke är fullbordadt, beklagligen lemnar alltför litet utrymme för det årligen tillvexande antalet af lärjungar, och fördenskull kräfver en oungänglig ut vidgning. Den uppförda byggnaden var nemligen beräknad efter behofvet af den dåvarande femklassiga lärdomsskolan med några och femtio lärjungar, och skulle såsom sådan i långliga tider hafva varit tillräcklig.
Fast vi icke sade ett ord, vet jag, att hon förstod mitt lidande liksom jag hennes, och vår gråt var icke en försoning. Den var ett förtviflans utbrott öfver ett gemensamt öde, som vi båda visste, att ingen makt på jorden kunde hejda. Mitt lidande växer. Det har blifvit till en fix idé, som behärskar mig och icke lämnar mig någon ro. Och det är i synnerhet en sak, som oroar mig mera än något annat: åsynen af de oerhörda packor af utländska tidningar, hvilka hvarje morgon, färska och olästa, vänta mig på min pulpet. När jag vaknar om morgnarna, kan jag erfara en förnimmelse, som om en oerhörd tyngd låge öfver mitt bröst, och jag söker att somna om som ett barn, hvilket vet, att det vaknar upp till sin första, tunga sorg. Men när jag då vaknar, är det ingenting annat än denna oerhörda tidningspacke, hvilken vid ungefär samma tid, som när jag vaknar, håller på att ordnas på min pulpet. Medan jag kläder mig och äter frukost, medan jag språkar med de mina och säger dem farväl, medan jag går min vanda gång fram öfver gatorna och söker förlänga själfva vägen genom att stanna och se in genom bodfönstren, sysselsätter mig tanken på denna packe tidningar. Ju närmare jag kommer mitt mål, desto starkare tänker jag på den, desto mera pinar mig medvetandet, att denna packe tidningar väntar på mig. Den förstoras genom min fantasi. Den blir till en symbol för all den uselhet, som under en dag sysselsätter en hel världs tankar och tvingar andra att sänka sig lika lågt för att gå denna värld till mötes, och när jag kommer in i det rum, där jag vet, att den ligger, måste jag göra våld på mig, för att ingen skall se, att jag hyser fruktan för denna här af papper och trycksvärta. Till sist sätter jag mig ned och börjar lyfta på dessa blad, hvilka nästan förefalla mig som lemmar, tillhöriga en plågoande, hvilken jag aldrig kan möta och aldrig förgöra.
Resolutionen uppå Ridderekapets och Adelns Besvär, den a Januaiii 1735, meddeldta bestämda föreskrift, att Byevägas: skola underhållas endast af dem, som sig deraf betjena, icke rimligen bör kunna göras den tillämpning, sorn, enligt Anders Anderssons uppgift, skall hafva egt rum, och deruti i sådant fall rättelse, genom klagan k vederbörlig ort, kunnat vinnas, samt 324 Utskottets Betänkande», efter Utskottets omdöme, icke hemmanta» let, utan den större eller mindre del af vägen, som Byemännen begagna, bör ligga tili grund för beräkningen af deras delta* gande i våghållningsskyldigheten; så anser Utskottet sig icke kunna med förord beledsaga Anders Anderssons ifrågavarande motion, eller tillstyrka någon ändring uti hvad, rö» rande detta ämne, redan är vordet stadgadt; hvilket dock, tillika med en Ledamots särskildta yttrande, Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning vördsamt understa!, les. Stockholm den 10 Maji 1025. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Plenum den io Maji 1823. §* 3* S. D. Upplästes följande på bordet hvilanda förslag till Betånkanden , nemligen: 1:0 Angående Byevägars anläggning och underhållande; hvaremot Herr Lagman Danckwardt sig reserverade, under åberopande af hvad Herr Lagmannen, angående Byevägars underhållande, yttrat, i'anledning af Herr Prosten Hallströms Memorial om yrkad förändring i skyldigheten, att underhålla allmänna vagarne; hvaröfver Utskotten afgifyit särskildt Betänkande under N:o 71; Lagutskotttts Betänkandet!. gaj dervid berörde särskildta yttrande finnes bi. fogadt. Ut Supra. In fidem. Joh. Jac. Kleman. Ankom den 4 Junii 1823.
Bifölls; samt Memorial: N:o 434, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående det till försvars-anstalter i Stockholms skärgård å mindre Credilivet Jyftade belopp af 500,000 R:dr. Lacles till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Ridderskapels ocb Ådelns genom Utdrag af dess Protocoll för den 18 sistl, Februari gjorda inbjudning alt biträda dess beslut, rörande StatsUtskottels Utlåtande N:o 431, i anledning af motion om understöd för de brandskadade uti staden Falkenberg, förklarade Ståndet sig icke kunna den gjorda inbjudningen antaga. S. D. Föredrogs å nyo en från Vällofl. Borgare-Slåndet genom Utdra» af dess Protocoll för den 17 sistl. Februari gjord inbjudning alt biträda dess beslut, rörande Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 135, i anledning af erhållen återremiss af Betäukandet N:o 30 öfver väckt fråga om understöd af Stats-medel till upphjelpande af fisket i Bohus Läns skärgård. Ståndet förklarade sig icke kunna den gjorda inujudningen antaga. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskotlets sedan den 17 sistl. Februari på bordet hvilande Utlåtande N:o 146, i anledning af gjord hemställan om af - Troi. TJldr. d. 3 Mars 18^.1. 149 skrifning af några utaf numera aflidne Krono-Fogdarne B. Carlson oell M. Rabe uppburne, men förskingrade låne-fordringar. Bifölls ; och Betänkande N:o 147, med förslag lill Taxa å expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank saint dertill hörande Discont-Verk och Låne-Conloir. Återremitterades. S. D. Föredrogs och återremitterades Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 143, i anledning af väckta motioner, att Privat-Bankernes sedlar må i Krono-upphörden emollagas.
General-landtniäteri-kontoret » 41-42. General-post-styrelsen »- 42-56. General-tullstyrelsen » 56—59. Gevärs tillverkning » 77-78. Utlåtandena Gripsholms slotts räkenskaper sid. Grundfond, stats-verkets • » Bilagan litt. B. vid » Götha Hofrätts pensionsfond, Bilagan litt. P. vid » Götheborgs Depot af Flottan » — Karantäns-kommission » — Navigationsskola » Bilagan litt. O. vid » — Sjötulls-kaininäre » — stifts Konsistorii räkenska per » — straffoch arbets-fångelse » Haga lustparks räkenskaper » Haga lustslotts räkenskaper » Hamnbyggnader » Handelsoch sjö farts-fond, Sveriges enskilda » Hand-kassa, f. d. Kanslistyrelsens » .Hernösands Navigationsskola » Bilagan litt. O. vid » — stifts Konsistorii räkenska per » 410 — Revisions-berättelsen. Inkomster, stats-verkets, bilagan litt. D, vid sid. 5. Institut, Ultuna landtbruksInstitutet för döfstumma och blinda — Medico-kirurgiska » 60-61. Pharmaceutiska » 60—61. — Skogs» 38-39. — Teknologiska Intendents-afdelnings, KAgs-kUiegu, rä- » 180—181. kenskaper » 73 74,75—77, 286. Invalidhus-fonden Inventering af de i Räntekammaren för» 85-88. varade säkerhetsliandlingar — af material-förråden i Carls» 27. krona Isbergska pensions-fonden, bilagan litt. P. vid Jönköping, anslag till landtbruksmöte » lil. der » 175-176. Jönköpings Sjötulls-kammare » 59. Kalmar Navigationsskola » 110. Bilagan litt. 0. vid » 110. — stifts Konsistorii räkenskaper.. » 255-256.
Den som stått vid ett älskadt föremåls sjuksäng, vid en slocknande lifslåga, som man gerna ville åter upplifva med hvarje uppoffring, den som stått der, så fattig med sin sorg, sin förtviflan den förstår hvad jag menar och huru vanmägtigt medlidandet är. De höga ridderliga karakterer, till hvilkas smärtor jag varit ett stumt vittne, begära de intet medlidande, mottaga de det ej om det bjudes? Åh ja! blott en falsk hederskänsla kan försmå medlidandet och deltagandet. Sjélfva ordet medlidande säger ju, att den är en hög kristlig dygd. Att lida med dem, som lida, att djupt i sin själ känna den smärta, som plågar en annan, är icke detta rent kristligt? "Gråter med dem som gråta." Med dessa ord har ju vår gudomlige frälsare adlat medlidandet. Tolfte Kapitlet. "Nog ödets stämma ren sagt ut, Hvad länge varit dess beslut; Hon knutit andra band." En afton vandrade jag ut till Öhmans villa, och som jag just skulle tömma min kopp thé, slog mig en bekant på axeln i det han hälsade med detta klingande: god afton bror! Ah se, mjuka tjenare min heders bror; välkommen till Åbo! Gratulerar dig bror Robert; det är icke utan ett visst intresse jag påminner mig våra glada ungdomslekar. Nåh jag måste säga att du vare detta helt opartiskt och rättvist bedömdt gjort ett lyckligt val af ledsagarinna genom lifvet. Rätt sagdt, min heders bror; och för att ytterligare öfvertyga dig derom, så uppmanar jag dig att komma och hälsa på oss. Jag har Johanna med mig och vi bo hos fru Indrén. Ämnar du fortfara att praktisera i Åbo? Ja, men jag vet ej huru länge. Men låtom oss nu dröja qvar här en stund för att språka om både nytt och gammalt. Hör hit jungfru lilla, tag in en flaska Monte bello! dess magiskt upplifvande nektar, min bror, skall återföra oss till fordna tider, och kan väl något vara angenämare, än att kasta en blick tillbaka på barndomshemmet och påminna oss en mängd äfventyr, sedan de glada och äfventyrliga studentdagarne.
Af Protocolls-Utdragen etc. drag af Protocollet. Vill Ledamot, som , ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskildta tanke hos de öfriga Stånden anmäla , stånde det honom fritt, genom särskildt Memorial eller Dictamen till Protocollet , hvilket må Ståndets beslut åtfölja. Lag samma vare då någon Remiss går från Riksstånd till Utskott, •lier Utlåtande från Utskott till Riksstånd ; kunnandes dock ej i något fall utlåtande eller beslut genom enskild Ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehållas. Vti sådana anmcirkningsfrågor, som enligt 29 §. kunna af Vt f 6. ttikmg tid R, S, Prat, fydje Sami. ConstitutionsUtskottets betänkandeti. skott väckas, må Ledamots särskildta tanka åtfölja Remissen tiliConstitutionsXJtskottet, utan att i Stånden upplä as. Af Piatocoils Utdragen etc. Se Bibanget, 5 Bandet, sid 2.6. RiddersUapets och Adelns Protocoll d. 7 April 18:8, I. sid. £87» och den 11 April , I sid. 533 Preste ståndets Protocoll d 7 April i8*0» Sid. 46s, 3 Bandet. Borgare StSndets Rörande föreskriften om en VoteiingsSedels afläggande. Regerings-Formen. §• S7- Denne Riksens Denne Riksens Olinders Justitia?- Ständers Justities - Constitutions Utskottets betänkanAen, 45 Ombudsman väljfs af Riksens Stan er genom Tolf af hvar je Ständ färsk ildt för 1 i JI fal let nämnde Electorer, hvilke till detta vals förrättande sammanträda samma dag, dä de af Ständer) blifvit ut sedde, och skiljas ej ät, förr än valet fulländadt är. Med iakttagande af hvad 69 §. om lika rösters förekommande stadgar, skola desse Electorer samfält och icke efter Ständ, först medelst slutna sedlar, hvar för sig, uppgifva den Man, som de linna böra komma under omröstning.
Jag får upriktigt erkänna, att jag icke kunnat följa dem med all den upmärksamhet, som jag förmodar att de förtjena. Att hesvara allt hvad jag funnit stundom temligen underhaltigt och besynnerligt, är mig omöjligt; dock vill jag bjuda till kortligen granska en del af hvad som blifvit yttradt af Frih. Sprengtporten, Hr Nordenfelt och Gr. Gyldenstolpe i f. m:s plenum. Att jag icke nu nämner äfven Frih. Gyllengranat och Gr. Puke kommer sig deraf, alt jag verkligen icke hörde hvad af dem sades, och detta visserligen icke af någon brist på vilja å min sida, utan blott och hart af oförmåga. Någon egentlig vederläggning af de tre förstnämnde Hrrmes anföranden kommer icke heller i fråga. Hvar och en af oss vet, att en sak kan skådas ur flere synpunkter, och att man i fråga om vederläggning således alltid måste ställa sig på den persons utgångspunkt, som yttrat sig, hvilket nu skulle inleda i en odräglig vidlyftighet. Jag har trott att det skulle göra tillfyllest och icke skulle vara alldeles onyttigt att visa, det i vissa fall de opinioner, som uttalats, vore enkom tillredda för att träffa Gr. Anckarsvärd ehuru de i och för sig sjelf icke kunna anslå på alla, utan snarare böra bortfalla, såsom ingenting bevisande i sak, äfven om de, för att uparbeta opinion mot Gr. Anckarsvärd, haft något värde, derpå jag dock storligen tviflan. Dä Frih. Sprengtporten t. ex., som började debatten, och hvars vältalighet sannolikast var egnad att framkalla de bravorop, hvilka då han slutat, läto höra sig, talade om att befästa Stockholm, kunde jag icke förstå annat än att han antog såsom afgjord sak dess möjlighet, som likväl först borde bevisas. Om man nemi. förutsätter denna möjlighet och väljer sin utgångspunkt så all det icke behöfves ingå i bevis hvarken om möjligheten eller i utredning af beloppet af medlen som erfordras för densammas åstadkommande, kan mången, lika med den ädle Frilen, vara inne på den förmodan att han oveder läggligen bevisat sitt yrkande att Stockholm skall befästas.
Angående Universitetens representation. Hiksdags-Ordningen. § 13. 2:a momentet. Första perioden. 2:o. Universiteten i Upsala och Lund skola, genom deras samtliga Professorer och Adjuncter, ordinarie eller extraordinarie, samt Docenter, Academiernas Räntmästare och Secreterare, jemte alla öfriga Academiska Tjenstemän, som, i och för sina befattningar, ega Presterlig befordringsrätt, utse till Riksdagsmän i Preste-Ståndet, hvartdera minst En Professor från de verldsliga Faculteterna , dock med rättighet att ställa Två sådana Fullmägtige, § 17. 2:a momentet. (Tillägg vid slutet.) För en af hvartdera Universitetets Fullmägtige bör ofvctnnämndc reseoch underhålls-kostnad utgå från Academie-f onden. 18:o. Tillägg i fråga om Riksdags-Fullmägligs utebiifvande. Riksdags-Ordningen. '§ 16- Underlåter något Universitet, Prosteri, Stad, Bruksdistriöt eller Härad att ställa den omkostnad, som ett annat och jemlikt Univer sitet. Prosteri, Stad, Bruksdistrict eiler Härad Ståndets Gassa. 19:o. Till redactions-ändring med afseende å Cessionants obehörighet till Riksdagsmannakallet. Riksdags-Ordningen. § 18. l:a perioden. Till Riksdagsman må ej under förmynderskap; ej den, sorn, efter gjord cession och utfärdadt proclama, icke, på sätt Lag förmår, visa Constilutions-Utskoltcls Memorial, No 9. 9 gitter, att han från sina Borgenärers kraf fri är; icke eller den, hvilken till straff skyldig. 20:o. Till Grundlagsändringar, åsyftande Riksdagsförhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång. F) Riksdags-Ordningen. § 49. 3:e momentet. Återförvisar något Riks-Stånd till det
Utjfplberneö erlägganbe till weberböranbc Uppbörbömän. ^uflboer od) anbre, forn tbfa fjöfart utan att låta in* odj tttmönfira fig å ©jömanöf)itö, åläggaö tvib ettafanba anfvvar, forn för unberlåten uppgift till §9 till Q3ereDningö*£ommitte ar jkabgaöt, att icke begifva fig frän orten pä fjös refa, förr än De Derom anmält fig till anteckning f>oé haftor i §ötfamlingen, forn meDDelar Denna uppgift till voeDerbörattDe «£)äraDéfkrifmare, butiken Det dligger isaka Deröfver, att @jömanö*beir>tllningen blir fåDane perfotter bef>ört* gen päförD, för De dr fdDan fjöfart bliftsit iDkaD, att uttagas tsiD återkommen till orten. 0m Afkortning! ar. §. 158. Afkortning d 33etsillning md ega rum enDaft l:o för Dem forn afliDit före Den 1 SÖiajt, Dd UppbörDö*dret börjas?, i f>voilket fall Den afliDneS Söeroillning efter l:fta Art. i Denna <StaDga kommer att förfisinna; men Dör Sjenfteman unDer årets? lopp, eller erhåller f>an afflkeD, erlägge 55ett>illning enDafk till Den Dag, Dd lönen jottom eller Dejj ©terbljuS frdngdr; 2:o för ©efäller och Arbets?* karlar, font före UppbörD&äreté början afliDit, Dd, jemte ^Selsinningen efter l:fla Artikeln, Den Q3emilliting, ^martill Den afltDne för arbetsförmåga, enligt 2:Dra Art. marit taperaD, förfroinner; ocf> 3:o för Dem, forn icfe mäkta De pä* förDe lltfkplDer erlägga.
De kunna, dessa fina prydliga barn, liksom de kvinnor, till hvilka de, om de tillhöra vårt släktes bättre hälft, utbildas, ha själ och karaktär, lika väl de som de mera vildvuxna: skillnaden är endast, att karaktären hos dem har en annan måhända mindre pittoresk typ än hos de andra. Karaktären behöfver emellertid alldeles icke saknas, därför att den icke yttrar sig i ett mer eller mindre regellöst bizarreri. Dessa två, den bildade damen af värld och de eleganta barnen ur samhällets lyckligt lottade klasser, dem har Elisabeth Keyser i sina porträtt fattat och skildrat på ett sätt som verkligen beredt henne en plats icke endastbland målarkonstens fotografer, utan bland konstnärerna inom den svåra och kräfvande konstart, som var hennes. Hon hade också i sin egen personlighet och uppfostran samt den milieu, i hvilken hon växt upp, alla förutsättningar för att lyckas härmed. Barn af ett hem, där bildning rådde och andlig och yttre förfining trifdes hand i hand, hade hon därtill lyckan att redan tidigt komma under handledning af förträffliga lärare i det fack hon valt, men äfven att få den uppfostran och utbildning i öfrigt, den » dannelse » m e d ett ord — för att an I D U N 1899. — vända ett betecknande danskt uttryck, för hvilket vi icke ha något lika godt motsvarande svenskt — som utmärker en verklig dam. och icke hvad jag är. Du ser, jag vida farit, af dräkten, som jag bär. Den blekts i ökensanden, den fläckats ned af blod, den tvagits ren vid stranden af Jordans helga flod. Den strålat i palatsen, med gyllne kedjor prydd, den har på Den skylt en världsstads fasor af hunger, brott o c h skam, men också ur dess trasor steg stundom hjälten J det knackade på min dörr — - jag såg i nästa minuten, hvad aldrig jag sett förr. En gubbe, böjd af åren, med blicken nästan skum, vid handen ledde våren in i mitt arbetsrum. Jag tog ett steg tillbaka och sporde, hvem han var. Han sågs sitt hufvud skaka, knappt hörbart kom hans svar: fram. Spörj icke gubbens yrke, så konstigt sammansatt.
Jag anser likväl denna sak ej vara af så särdeles stor vigt; af större vigt anser jag den frågan vara, hvarföre skollärarne hafva presterlig befordringsrätt. Om man gör sig reda derföre, så torde det ej vara svårt att finna skälet, hvarföre de hafva högre befordringsrätt än de öfrige Den 18 September. 337 öfrige presternc. Manne det icke är della, att deras tjenst till ungdomens undervisning anses vara fullt ut lika andelig och lika nära röra både kyrkan och staten, som den egentliga prestens befattning, ligga lika nära mensklighetens högsta intressen; men att skollärarnes befattning anses vara vida mera mödosam än presternas. Hvad åter beträffar kyrkans afskiljande från skolan, så skall jag bedja att få närmare förklara hvad jag dermed menat. Jag skulle nemi. anse såsom det lyckligaste, om de båda verken så alldeles skildes åt, att icke skollärarne hade sin befordringsrätt inom kyrkan, och icke på något sätt räknade preslerliga tjenstår, utan funne sin utkomst på sin egen tjensteväg. Dock vill jag härvid göra ett undantag för folkundervisningen, hvilken jag anser icke kunna vara i bättre händer än i presternas. Skulle åter alla skolbefattningar behålla befordringsrätt inom kyrkan, men blo t i lika grad med presterne; sä lemnar jag derhän om detta för kyrkan skulle vara nyttigare eiler skadligare, än det förhållande, som nu äger rum; men för skolan skulle det utan tvifvel vara nyttigare, emedan hon en längre lid finge behålla de talenter, som vid henne vore fästade; och alt det i sig sjelf vore rättvisare, har ingen bestridt. Det kan likväl enligt min förmening icke ske utan en förhöjd aflöning för skolans lärare, och innan man har fullt tillräckliga medel till en sådan förhöjning, tror jag att man bör vänta någon tid, innan man äter afkortar en del af skollärarnes Ijenstårsberäkning och således går resultatet af den K. förordn. i förväg. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att nu få uppläsa ett stycke ur R.
Nog begriper jag, att vi kunna få nöjet aflöna representanter, men huru vi skola förmå dem att öfvervara hvarje obetydligt plenum, det fattar jag ej. Se på de aflönade MedSt., har icke deras samlingsrum ofta nog samma ödsliga utseende som Riddarhuset. Adeln tröttnar således liksom andra vid det dagliga gnatet, men då en allvarlig fosterländsk fråga förekommer, då fy lies huset hastigt till hundratal. Beslut, fattade af dylika talrika församlingar, väga helt olika på det allmänna omdömet, än de, hvilka afgöras af ett ensidigt kotteri, och något annat blir aldrig ett valdt Öfverhus, det visar alla länders erfarenhet. Eli valdt Öfverhus blir ensidigt; Adeln är till flertalet konservativ; dess fullmäktige blefve ju dä alla af samma färg; ingen opposition finnes till; allt intresse för husets förhandlingar uphörde; dermed äfven allt inflytande på opinionen; det är denna sanning som gjort att valda Öfverhus aldrig kunnat trotsa folkyran eller stödja monarkien. Valen försvaga Ståndet. Riddarhuset nu omfattar alla olika yrken och samhällsställningar. Statsmän, krigare, prester, jurister, embetsman, vetenskapsidkare, jordbrukare, handlande, alla hafva här målsmän. Frågor kunna således här behandlas långt grundligare än i MedSt., hvilka hvardera endast representera ett uteslutande intresse. Denna mångfalld, med dermed följande sakkännedom, skulle ju genom valen försvinna. An mer, för ali ej allt för hårdi trycka de väljande, måste representanternas antal i möjligaste måtto inskränkas, troligen till föga mer än hvad Utskms fyllande krälver; härigenom nödgas vi ju aflägsna just de ledamöter, hvilka nu i lörsta rummet skänka glaus åt våra öfverläggningar. Vi måste utesluta Statsoch Just.- Råden, de få ej sitta i Utsk.; alla högre embetsman. Presidenter, Generaler, Landshöfdingar, RegementsChefer, med ett ord alla de, hvilkas tjenst förhindrar dem att i åratal ligga borta. Alla större industri-idkare, hvilkas affärer fordrar deras närvaro; alla de, hvilkas högre ålder icke medgifver det trägna Utsk:s-arbetet.