Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Valdes krono-fjerdingsmannen och bonden Erik Olofsson i Österåsen att söndagen den 7:de september d. år infinna sig i Liths sockenstuga för att gemensamt med öfrige socknar i tingslaget utse en deputerad till den committé, samt nödige suppleanter, som årligen intill nästa riksdag skall granska kurhus-inrättningens förvaltning och räkenskaper samt bestämma kurhus-afgiften m.m. enligt Konungens befallningshafvandes skrifvelse till herr kronofogden C.D. Berg af d. 6:te uti innevarande månad. § 3. Som Nathanaël Ersson i Stafsgård ifrån sockenskrifvare befattningen begärt entledigande, hvilket honom icke kunde förvägras, enär han densamma i 10 års tid till allas belåtenhet och nöje förestått, voro nu församlingens ledamöter kallade att utse någon annan i Nathanaëls Erssons ställe, och föllo socknemännen med sitt enhälliga val på bonden Jonas Jonsson yngre i Österåsen och Carlsgård, hvilken således eger att sockenskrifvare sysslan inom Häggenås socken från denna dag bestrida. § 4. Såhvida flera af socknemännen önskat att ny bänkdelning i kyrkan måtte upprättas, tillfrågades församlingen om grunden derföre, då det beslut fattades att samma ordning skulle följas nu som vid sista bänkdelningen neml. att bönderna erhåller rum framför torpare likväl med det undantag och förbehåll att torpare och dess hustrur vid 50 års ålder och deröfver också få plats bland hemmans-egare som äro med dem jemnåriga. In fidem N. S. Edlund År 1845 d. 7 september upplästes och erkändes detta protocoll till alla delar, intyga på församlingens vägnar. Blom i Munkflohögen Erik Svensson i Nygård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 28 september 1845. § 1. S.D.
Jag ämnar icke bestrida, jag tvärtom fullkomligen erkänner de skadliga följderne af caractérer i allmänhet och framför allt af slösandet med deras utdelning; jag ämnar icke eller bestrida, att de första åren efter den omnämnde perioden flere titlar utdelats än som verlerbordtj men jag bestrider, att man med skäl kan säga, att under vår nu varande Konungs Regeringstid, och serdeles de senare åren, Civila tittlar i mängd och utan urskilning blifvit utdelade och såsom bevis derpå till någon del torde jag få anföra, att under de arne år, jag förestått inre ärendernes departement, derifrån dylike caracters bref utfärdas, endast 20 st. sådane hvarje år blifvit meddeldte, deraf flere varit gifne, för att, efter hvad alltid vanligt varit, åt unga förtjente tjenstemän bereda tour och befordringsrätt till framtida ordinarie beställningar. Jag fråga r, om så länge dylika caracterer icke äro aldeles afskaffade, detta kan kallas öfverdrifvit, och vara föremål för ett rättvist klander. Och härmed har jag nu besvarat de delar af Herr Friherre Anckarsvärd» ifrågavarande anförande, sorn innefatta bestämda fact*, hö - Den 17 April e. mi 395 rande till den befattning, mig varit anförtrodd, hvad som i öfrigt må röra mig af Herr Fri-, herrens framkastade generella yttranden om Ministérens förhållande, om dess svaghet och osammanhang, deröfver ämnar jag nu lika som förra gången icke yttra migj jag lemnar till detta upplysta Stånd, till mins öfriga medbor-j gare att bedömma min Embetsmanna förvaltning, under den tid jag tillhört denna Ministcre, öfvertygad att af dem njuta den rättvisa, som renhet i afsigter ännu aldrig saknat, Bilagor \ • ^ ') » till PleniProtocolIet för elen 22 April, förmiddagen.
I afseende åter på utgifterna för batteriets årliga underhåll, så har Kongl. Majit, enligt bvad den nådiga propositionen innehåller, pröfvat skäligt, att utöfver den till utgående frånNorrbottens hästjägaresqvadrons fond uti batteriets stat bestämda summa 4,985 ridr 18 sk. tills vidare bevilja följande belopp nämligen : 6 S/a/sUtskottets Utlåtande, N:o 137. tillökningsarfvode ät batteriets befälhafvare, hvartill, enär någon kapten icke vid Svea artilleri-regemente, hvartill batteriet hör, fanns disponibel, mäst beordras en löjtnant, hvilken, i anseende till den i Hernösand rådande dyrhet å lifsförnödenheter, ansetts icke kunna med det i staten för batterichefen bestådda arfvode 300 r:dr, utom lönen vid regementet, der hafva sin bergning R:dr B:ko 200: — Tillökning i manskapets uti staten till 6 sk. bestämda kontanta aflöning å 2 sk. per man om dagen, likaledes föranledd af den höga lefnads kostnaden, tillhopa , , 318: 46. Förhöjning utöfver statspriset 6 r:dr per tunna å den, underbefäl och manskap bestådda brödspanmål, som skall in natura tillhandahållas, förslagsvis „ „ 336: — Tillökning i beklädnadsanslaget i och för de å beklädnadsstatcn tillkomna persedlar, förslagsvis , „ „ 62:
Det var icke att misstaga sig på: denna kvinna var lycklig. Också var det en festdag i dag: Casimir blef 26 år. Detta var för henne en tilldragelse af utomordentlig vikt, och när hon vaknade denna morgon, hade hon starkare än eljes känt längtan att falla på knä, sjunka hän i andakt och tacka Någon med hjärtats innerligaste ord för den stora lycka, som kommit henne till del. Hon hade icke förtjänat en sådan rikedom, hon hade fått allt till skänks liksom af en osynlig hand. Hennes själ höjde sig i tacksamhetens extas och kysste denna osynliga hand, från hvilken lyckans gyllene frukt fallit ned i hennes sköte. Hon tänkte på alla de lottlösa, på alla dem, som hoppats mycket, men som intet fått; och hennes hjärta fylldes af medkänsla. Men gömd under dess yta låg alltid det värmande medvetandet om hennes egen lycka; och det behöfdes blott en vindfläkt för att jaga alla sorgens dimmor bort och göra henne glad som nu, så glad att hennes ord blefvo till sång och hennes gång till dans. Rum efter rum smyckades af hennes ifriga händer. Kammarjungfrun bar till henne blommor, som trädgårdsmästaren skickade upp: syréner i alla nyanser, från de hvita till dem som stötte i rödt, med alla mellantonerna i lilas och violett, ordnades i stora vaser, så att de hängde i naturliga klasar öfver kanterna, likt pärlande skum i ymnighetshorn, som flöda öfver; rosor i alla färger, från de bleka till de purpurröda, samlades i buketter, kransades af friska blad; hvita konvaljer och narcisser slötos i ring om tulipaner i klara färger och skylde deras nakna stelhet. Som en vårens gudinna gick hon fram, följd af sin tärna; och det blomstrade och grönskade där hon gick fram. Längst dröjde hon i sitt eget älsklingsrum, salongen som vette mot sjön. Här hade hon ordnat ett litet skönhetsrike af alla konstverk, som hon fått eller förvärfvat, allt hvad hon kunnat samla från skilda håll af sådant, som är fest för ögat och lyftning för sinnet. Här stod också den statyett i marmor, som var hennes födelsedagsgåfva till Casimir. Den hade nyligen anländt från Paris, och den hade blifvit uppställd på sitt postament i dag.
Riksdagen uppgafs kostnaden för fullbordandet af GarnizonsSjukhus-byggnadeii efter den fastställda planen, till i5o,ooo R:dr B:coj och hafva härtill utgått för åren 1023 till ocli ined 1828 .i .. 134,980:44-,r' oberäknadt behållningarne från år 1822 (4,551: 38. 2. eller R:dr Bxo 1 49j532t 35. i, Då man härifrån afdrager hvad sorn för försålda materialier och instrumen talier influtit 4j°75‘ 38. Riksdagen verk ställda byggnads-arbetet medtagit en summa af * . Om nu härtill lägges, dels hvad StatsUtskottet vid senaste Riksdagen uppgaf Sjukhus-byggnaden diltils hafva kostat * * * , 112,068:46. 4. samt dels den af K. M:t uti Dess Nåd. Proposition omnämnde, för byggnadens fullbordande ännu erforderliga Summa 120,000. så uppkommer ett kostnadsbelopp af 875,218: 2. 7. ^12 S t a t s - U t s k e 11 e t s i stället för i5o,ooo a 160,000 R:dr, för hvilken summa Byggnaden, enligt samme Architects yttrande, som år 1816 upprättade den, under dess ledning sedermera afven följda planen, skulle kunna uppföras. Bilagde Generalsammandrag lemnar en öfversigt af de medel, som användts för hela tiden, så väl till GarnizonsSjukhus-byggnaden, som för Carolinska Institutet, hvilken senare
Till dessa brister tror jag böra hänföras först och främst, alt elementer finnas inom samhället, hvilka icke äro inrymda inom den nuvarande representationen, dernäst att arbetsordningen inom representationen nu är tung, trög och bristfällig, samt slutl. alt, genom Ståndsfördelningen och Ståndens sammanträde på fyra serskildta rum, alla i förekommande frågor framstälda skäl, utredningar och uplysningar som i ett Stånd kunna afgifvas, icke komma de öfriga Stånden, således £ af representationen lill godo. Jag tror att genom det hvilande förslagets antagande dessa serdeles stora brister skulle vara afhjelpta. Afven jag tror för min del att förslaget kunnat vara bättre; men jag anser att dess brister äro jemförelsevis ganska underordnade för att jag skulle lägga den vigt derpå, att icke gerna vilja antaga detta förslag. Ställer man sig på den ståndpunkt att icke vilja gifva vika i sina anspråk att erhålla det efter hvar och ens förmenande allra fullkomligaste och bästa, så stannar man äfven der, att man aldrig får ett förslag till representationsförändring sådant, att alla anse det vara förträffligt och antagligt. Jag tror alt man bör nöja sig med det bättre oaktadt man icke kan få det efter en hvars tycke allra bästa. De, som anse all detta förslag icke utgör ett tillräckligt steg på reformernas bana, böra upmärksamma alt, om det måste medgifvas det en förbättrad arbetsordning och tillökade eleraenter inom representationen göra densamma efter antagande af delta förslag, bättre än den nu är, så bör man väl kunna antaga såsom sannolikt att, utur förbättrade former det skall blifva lättare för ytterligare reformerande åsigter alt framdeles kunna göra sig gällande, för såvidt samma åsigter äro sanna och rigtiga. Slutligen kan jag icke undgå finna det anmärkningsvärd! huruledes en coalition emellan 2:ne ytterligheter vill omintetgöra detta förslag, hvarföre äfven det är af så mycket mer vigt för de moderata reformvännerne att understödja 32 Den 15 Fcbrnari f. m. detta förslag, såsom det hvilket i konservativ anda torde vara del yttersta hvarthän de, hvilka hylla uprätthållande grundsatser, vilja gä. Jag antager förslaget.
Det är likväl ^obehagligt att särskildt genomgå hvarje punkt och liksom tvista med de enskilda, hvilkas intresse möjligtvis, i en eller annan sak, härvid kan söka göra sig gällande; och det är obehagligt att lemna sådana upplysningar öfver vissa canalföretag, som man icke bör undertrycka då man äger dem, men hvarmed man kan synas vilja gifva den färg åt motståndet, som om man ville förhindra någon viss person eller viss Corporation från hvad den kan anse vara för sig nyttigt. Då jag i detta fall kan fritaga mig från all sådan hänsyftning, och vet att åtminstone en framtid mäste erkänna, att jag sökt förfäkta den allmänna grundsatsen, att R. St. icke böra företaga sig att här på fyra kamrar debattera lämpligheten af anslag till dessa locala behof, om hvilka största delen äga ingen, och i bästa fall, endast en högst ofullständig kunskap, och då framställningar om dylika anslag, vid kommande riksdagar, skulle blifva tiofalldigt flera, men tillgångarna till fyllande af dessa behof kunde vara otillräckliga; så skulle R. St. ådraga sig förebråelsen att på en gång hafva gjort af med penningar, som bort besparas, och att hafva begått orällvisa emot dem, som icke erhållit anslag, då de så lättsinnigt meddelat anslag åt dem, som kanske minst bort erhålla sådant. Frih. Sprengtporten har väl redan tillkunnagifvit uti en föreg:de fråga, att det är på grund icke blott af StatsUtsk. meddelade ritningar och förslag, ulan äfven i anledn. af särskildta meddelanden, som han för sin del, såsom ledamot af samma Utsk., tillstyrkt anslagen. Jag (einnar i sitt värde de upplysningar, som i dessa fall kunnat er - Den aa Mars f. m. hållas, men som icke kommit RiksSt:n tillhanda. Jag är fullkomligen öfvertygad att Frih.
Sällan har skandinaviska o c h finska konsten skildrar förman också i hennes verksamhets tid träffat nämligast utställningen i K ö p e n h a m n 1882. någon mera renhjärtad, ödmjuk o c h anspråksFörfattarinnan lämnar däruti först cn väglelös samt, i ordets bästa mening, snäll o c h god dande framställning af konstförhållandena i norkvinna än den ej blott talangfulla o c h kunden o c h redogör därefter klart o c h tillfredsskapsrika, utan med verklig lärdom utrustade ställande för de arbeten, som på K ö p e n h a m n s - Pauline A h l b e r g. Såsom sådan skall hon ock utställningen representerade de respektive lanalltid hågkommas ej blott af anhöriga o c h vändens särskilda konstutveckling. Ä n n u i denna ner, utan af alla som sätta värde på stora och stund, tretton år sedan uppsatsen skrefs, må- ädla egenskaper, men först o c h främst på hjärste hvarje konstvän m e d stort intresse läsa tats renhet. Claes Lundin. denna så enkla o c h klara framställning, hvil* ken på ett så fängslande sätt redogör för för7 fattarinnans uppfattning af vår konst. Pauline A h l b e r g s stil var så väl i svensk som fransk dräkt alltigenom af stort behag, men dess förnämsta egenskaper voro enkelhet och klarhet samt träffsäkerhet i framställningen, på samma gång som man däruti fann den personliga anspråkslöshet, som pryder livar o c h en, man eller kvinna, men hvilken ej alltid skönjes hos utmärkta författare. Sådan hon var i sitt författareskap, var hon " E n viktig hemlighet. ' Planschen för april åtföljer — i stället för det sedvanliga romanarket — dagens nummer och utgöres af en autolypisk reprodukdion från Silfversparres nya grafiska aktiebolag efter den tyske målaren 31. Wunsclis humoristiskt intagande genre ur barnens värld: » En viktig hemlighet ». DUN 1896 B e n bundna En Vändpunkt. systent. H v a r f ö r? N e j, var viss, h o n trär o c h tänker hän m o t lyckan, liksom d u; m e n när ödet gunst d i g skänker, går hon förbisedd ännu. Ernst Högman.
»Uti lagtörslagets 5 § ’*), som handlar om inbrott, förekommer den betydliga afvikelse från nu gällande tagstadganden i detta ämne, att alla de i lagförslagets 3 § ‘) moni. ***) upptagna åtgärder, hvilka för närvarande anses lika med inbrott, äro från förevarande § uteslutna, och endast betraktade såsom försvårande omständigheter vid föröfvad stöld, men icke med särskildt straff belagde. Och ehuru Lagberedningen ansett enahanda straffbarhet i dessa brott, som uti det gröfre inbrottet, icke vara för hand; har dock den slutföljd häraf ej kunnat dragas, att stralllöshet för de förra brotten borde äga runi i de fall, då tillgreppet, som utgjort deras syftemål, ej blifvit fullbordadt; hvarföre och enär straffet för försök, i dessa läll, skulle, i förhållande till det tillstyrkta tjufnadsstraffet, komma att stadna vid böter, hvilka man icke ansett motsvara så beskaffade brott, det förslag funnits lämpligt, att uti en ny §, den 5:te, särskildt straff måtte stadgas för denna art af tjufnadsförsök, till hvilka man äfven trott böra hänföras uppbrytande af bref, hvarom i detta kapitel af lagförslaget ingen ting förekommer, och som likväl, när det sker i uppsåt att stjäla, ej lärer böra förblandas med hvad 20 kap. 4 § derom innehåller. Det här nödigt ansedda särskilda straffet är föreslaget till fängelse minst två månader. »Lagförslagets 5 § blir härigenom i ordningen den Ode, och är oförändrad bibehållen.
Den förhöjning, jag derå föreslagit, är likväl allt för obetydlig i jemförelse med den tull, som redan är varan ålagd, att frestelsen derigenom skulle i någon större mån kunna ökas för dem, som hafva smak för en d.ylik handtering. Den af mig föreslagna tullen är ej heller högre än den K. M. ansett nödig, i händelse den nåd. Proposm om bränvinsskattens förhöjande blifver antagen. Samma åtgärder, som auses tillfyllestgörande i detta sistnämnda fall, torde äfven leda till målet, om icke den ökade tillverkningsskatten, utan endast den af mig föreslagna tull förhöjningen å bränvin skulle vinna R. St:rs bifall. Slutligen lugnas raina farhågor i detta afseende till ej ringa del af den förklaring, sorn, enligt hvad jag vill påminna mig, blifvit af Hr Fåhraeus sjelf afgifven till förlidne Riksdags Bevilln.Utsk., nemi. att de trovärdiga underrättelser, han från vestra kusten insamlat, dels af olika myndigheter, såsom tulltjensteman, prester och kronobetjening, dels af konsuler i grannländernas hamnar, sammanstämma deruti, att någon smuggling af bränvin till betydligare belopp icke egt mm. Hr Fåhraeus har vidare yttrat, att om ej särdeles påträngande financiella skäl lörefinnas, bör en sådan förhöjning i tull-afgifterna undvikas. Jag delar deruti fullkomligt hans åsigt, och sora jag tror det vara tydligen ådagalagdt, att sådana påträngande financiella skäl verkligen förefinnas, har jag derigenom funnit mig upmanad till denna motions väckande. Jag tror att faran verkligen står för dörren, när, som förhållandet under en följd af år visat sig, penningar ej kunna qvarhållas i landet, oaktadt den mängd lauta millioner, som årligen inflyta från utlandet, när vår export på intet sätt vill förslå att betäcka vår import, och när detta förhållande, långt ifrån att förbättras, blifver allt mer i ögonen fallande.
Kronans hus blifva åt honom upplåtna, till stöd för hvilken anhållan Direktionen anfört, att det, enligt Kongl. Mi ijrts nådiga Stadga för elementar-läroverken i riket, åligger den stad, i hvilket ett elementar-läroverk är beläget, att förse dess Rektor med tjenligt boställe, hvilken förmån likväl nya Elementarskolan, såsom varande en yngre läroanstalt och tillkommen under andra förhållanden än de öfriga elementar-läroverken i riket icke, i likhet med Stockholms öfriga skolor, åtnjuter; att, enligt den öfvergångsstat, som egde rum till år 1858, skolans Rektor af statsmedel åtnjöt ett årligt hyresbidrag af 200 R:dr B:ko, som indrogs sedan den nya staten från och med sistnämnda år inträdt; samt att nya Elementarskolan i allt annat, utom i afseende å boställsrum åt Rektor, vore likställd med Rikets öfriga fullständiga elementarläroverk, hvarföre det syntes billigt, att äfven denna förmån blefve skolan beviljad. Med afseende på hvad sålunda förekommit har Kongl. Maj:t, enligt StatsRådets underdåniga tillstyrkande, af Rikets Ständer äskat årliga anslag för nämnde skola till löner åt ytterligare 7 Adjunkter å 1,000 R:dr I afseende på de redan befintliga fullständiga högre elementar-läroverkon hafva andra förändringar, än de nu omförmälda ej blifvit ifrågaställda; — 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. hvaremot Kongl. Maj:t heliagat föreslå, att läroverket i Norrköping-, som för närvarande är endast på reallinien fullständigt, skulle utvidgas och uppflyttas till förstnämnda klass af elementar-läroverken, äfvensom, genom särskilda motioner, framställningar skett i enahanda syftning för läroverken i Wenersborg och Hudiksvall.
Se Afskrifning. — om utvexling derifrån af -Jj R:drs-stycken. XV. B. 62. A. 262. — om skyldighet för, att till vederbörande Domare årligen aflemna förteckning på intecknade fordringar. •— rörande arimärknings-anledning om lag för. VIII. B. 196, 3o2. IX. A. 10. A. 60. XI. U. 33o. XII. U. 3i5. XIX. A. 54. — 0111 praescriplionstid för uppvisande derstädes af alla äldre utelöpande invisningar och insättningsbevis. XI. B. 33o. XII. A. 169. E. 292. — om föreskrifter för, i händelse offentliga bolagsbanker skulle uppstå. XII. 54- R. 179. •—Brandmästare och Conducteur, om förhöjda arfvoden för. XV. B. 417. XVI. A. 97. — obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar, om fortfarande belåningsrätt för. XX. B. 43. A. 90. E. 495. A. 545. ■— gäldenärer, om rättighet för, att i Landtränterierne eller annat anvisadt ställe å den ort, der de äro boende, erlägga ränta och capital-afbetalningar. XIII. B. 2i3. A. 264. -— Hufvudbok, om åtskilliga ändringar i. Se Bankens bokslut. — husdrängar, om det af dem sokte arfvode såsom ersättning för den minskning i aibetsförtjenst, som de genom 3 ( «8 ) upphörande af den s. k. sedel-hvilstämplingcn måst vidkännas. XIX. B. ai 3. A. 245. Bankens gamla sedlar, 0111 prsescriptionstid för inlösen af. XIII.
Här finnas flere frågor af oeconomisk beskaffenhet, sorn komma till jemkning och Nämnd. Af sådan beskaffenhet är den om BeklädnadsDirectioner vid indeldta Cavalleriet, den om Vattenverk, m. fl. Herr H erta: Utan att vara af den öfver - lien ij October e. m. tygelse, som Friherre Cederström att alla önskningsrnål kunna komma under Nämnd, tror jag, att sådane önsknängsmäl, sorn hafva sammanhang med Bev.illningen, och verka pä Svenska Folkets rätt, att sig beskatta, kunna och mäste komma under Nämnd, enär de ej kunna förfalla» Herr Lefrén, rom i allmänhet ifrar för att göra allt, hvad handeln rörer, til! önskningsmål, finner min satts oriktig. Jag förstår dock ej, hvarifrån han hämtar anledning till sin mening; ty jig finner ej , att Svenska handeln är ett önskningsmål, eller att den är nämnd bland de rnål, sora tillhöra OeconomieUtskottet. Det går ganska väl an, att hvad som har gemenskap med handel, af Riksens Ständer afgöres. Den nu förevarande frågan är af den natur, att 2 Stånd deruti stannat emot 2, dock så, att 2 äro enige, och de andra sk i i ja k t ige. Nu måste tvisten slitas genom Nämnd, emedan frågan ej kan förfalla, såsom hörande till Kevillningen. Utskottet har ock derföre föreslagit , att derom skall voteras, och när propositionen är så uppställd, att hvar och en får yttra sin mening , kan jag ej finna annat, än att den är rätt uppställd , hvarföre jag tillstyrker bifall å Betänkandet, Frågan är af evar natur, ty skola vi här tvista om uppställningen af voteringspropositioner, så ser jag ej, huru vi någonsin skola få slut. Herr votj, Hohenhausen'. Om man äfven skulle medgifva, i stöd af 73 §. Riksdagsordningen, att denna fråga ej kan förfalla , så återstå dock flere frågor, som föranleda till återremiss, hvilken ifrån UorgareStåndet ej lär uteblifva.
Jag vill ingalunda bestrida, att de regtemenlariska stadganden, som blifvit af Utsk. föreslagne, stå i oskiljaktigt sammanhang med sjelfva lmfvudfrägan, huruvida en assuranceafgift å recommenderade bref skall äga rum eller icke. Men jag anhåller att få erinra Gr. Lagerbjelke, att då här den gamla regeln gäller att accessorium sequitur suum principale, så hade, i händelse sjelfva hufvudfrågan förfallit, de reglementariska stadganderne bordt Den 12 September f. m. 319 med densamma dela lika öde. Sedan likväl alla 4 Stånden godkänt förslaget om assurance-afgiften, och de reglementariska stadganderne, hvilka af denna fråga blifvit en följd, äro af 3 Stånd godkände, så synes det mig ligga i sakens natur, alt dessa stadganden, BorgareSt. må om dem besluta huru som hälst, erhållit gällande kraft. Om nu R. o. Ad. skulle godkänna Utsk:s förslag i de sednare punkterne, så innebär detta icke annat, än att R. o. Ad. upprepar sitt engång förut fattade beslut, och frågan kommer således icke en hårsmån på annan ståndpunkt än den nu är. Jag förnyar dock hvad jag redan yttrat, att jag helt och hållet öfverlemnar åt Hr Gr. o. Landtnäs omdöme att bestämma, huru med denna fråga bör förfaras. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Utsk:s till BorgareSt. gjorda inbjudning att förena sig i de öfriga Stms beslut om bestämmande af ifrågavande afgift blifvit antagen, R. o. Ad. torde finna att den i detta ämne föreslagna votens-propos. hade förfallit. Ropades ja. Uppå sedermera framställde propos:r bifölls Utsk:s yttrande att, derest sjelfva assurance-afgiften stadgades, de i sammanhang med denna afgift uti betänk. N:o 19 föreslagne bestämmelser borde anses godkände, samt lades IItsk:s för motsatt händelse afgifna yttrande till handlingarne.