Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D e blanka stålhästarne liksom få lif under sina graciösa ryttarinnor, o c h b o r t bär det från kammarderna o c h deras delar sammanlödas m e d stålplattor, d. ä. ramförbindxiingar, hvilken procedur åskådliggöres å bilden n u m m e r 2. Från ramen öfvergå vi till hjulens fabrikation. D e n modärna velocipedens hjul äro sannskyldiga tekniska konststycken o c h skilja sig till sin konstruktion i väsentlig mån från hjulen på alla andra nutidens åkdon. Ett velocipedhjul består visserligen också af naf, ekrar o c h lötar (fälgar), m e n af långt finare o c h smidigare delar än ett vagnshjul, något h v a r o m äfven den ytligaste jämförelse genast öfvertygar o s s. Vidare äro velocipedens fälgar omgördlade af elastiska, luftfyllda kautschukringar — en g e n o m slumpens tillskyndelse gjord uppfinning af engelske djurläkaren Dunlop, s o m för tio år sedan (huru nytt allting är i n o m velocipedtekniken!) k o m på den tanken att linda en m e d luft uppblåst gummislang kring hjulen på sin lille sons velociped. 1899. rens krafter i betydlig grad sparas. Nafven är så- ledes ej omedelbart fästad vid sin axel, utan finnes mellan dessa båda ett slags behållare, s o m innesluter ett antal lösa kulor. Till en förstklassig velociped användas närmare hundra kulor af olika storlekar. Nu återstår sammansättningen af maskinens tredje hufvuddel — drifverket m e d pedalerna. När velocipedåkaren trycker foten m o t pedalen, sätter han ett, ungefär i velocipedens midt befintligt tandadt hjul i rörelse; öfver detsamma löper en kedja, s o m står i förbindelse m e d ett annat helt litet hjul på bakhjulets naf, hvarigenom rörelsen sålunda fortplantas eller » utväxlas » från det större till det mindre hjulet.
Under sådana förhållanden kan det icke vara välbetänkt Banko-Utskottets Utlåtande, M 59. 21 att onödigtvis drifva innehafvaren af Vs eller Vig hemman ifrån sin gårdbit för det han i 3 månader försummat en ränte-liqvid, och kasta honom ned uti den hemmanslösa befolkningen, som nog ändå på ett oroväckande sätt med hvarje år tillväxer. Till försvar för detta stränga stadgande har man anfört, att om t. ex. en Bankens fordran på 6,000 R:dr indrifves hos en försumlig gäldenär, så kunna många som söka mindre lån och eljest få vänta, dermed genast blifva hulpna. Men om man verkligen vore angelägen om att understödja mindre jordbrukare, hvarföre nedsättes då icke högsta utlåningsbeloppet i denna fond till 1,000 R:dr? Eller hvarföre vill man icke bevilja den tillökning uti fastighetslånefonden, som både nu och vid föregående riksdagar blifvit begärd? Aktiebelåningsfonden, hvaraf en stor del varit obegagnad, har blifvit minskad med en half million, som ännu icke är disponerad och kunde härtill användas, utan att samtlige lånefonderna på det hela derigenom blefvo ökade. Det är i närvarande tid ytterst samhällsvigtigt, att så många som möjligt bibehållas vid besittningen af små hemmansdelar. — För öfrigt må anmärkas, att den, som fått ett lån på 6,000 R:dr, eger fastighet för 12,000 R:dr taxeringsvärde och kanske för omkring 30,000 R:dr banko inköpspris. En sådan har större affarsvana och flere utvägar att skaffa penningar til! årsliqviderna på bestämd dag. Efter den kännedom jag har om förhållandet, är det vanligen mindre jordegare, som genom denna obehöfliga stränghet uti exekutiva åtgärder, skulle för sin uraktlåtenhet få plikta med förlusten af sina små hemman. Att stjelpa den ene för att hjelpa en annan synes mig icke heller vara rigtigt.
Men efter hvad redan ofvan är utredt, för tjenar denna sats alldeles icke namn af grundsats, utan på sin höjd af en bottensats, sådan som uppkommer af det grumliga uti en illa studerad laghistoria — ett missförtånd om skyddsparagrafen för verkliga privilegier, den 114 i Reg.F., och en glömska af den 16 §, hvilken ensam har afseende pä allmänna lagar och följaktligen arfslagarne, äganderätten m. m. Hvad slutligen dialektiken beträffar, så skulle visserligen reservationsrätten här finna ett rikt fält; men det får nu vara i fred för mig, dels emedan det är omätligt och dels emedan hvad som blifvit sagdt till försvar för adressen icke kan höras eller läsas för andra gången, utan att de deri åberopade skälen finnas villiga att vederlägga sig sjelfva. Majoritetens sätt att uppställa sin adress-skrift och att försvara de deruti åberopade motiverne är dessutom för minoriteten likgiltigt; men denna majoritets beslut att frambära adressen till K. M. kan destomindre vara det, som minoriteten efter ett sådant steg bör anse sig vara den corps, som i denna fråga representerar den öfriga delen af Svenska Adeln, enär de 162 sätta sig utom Riksd.Ordn. i den stund de fördrista sig atttaga ett sådant steg, uppenbarligen ämnadt att ingripa i lagstiftningens lagliga gång utanför alla stadgade former. Det var icke ett skämt utan på djupt allvar, som jag, slraxt i början af debatten förklarade mig anse de församlade hafva sammanlrädt — med Hr Landtmarskalkens tillåtelse — för att i comité' öfverlägga, icke såsom RiksSt., utan som en tillfällig samling af adelsmän, om en deras enskilda petition eller adress. Denna min mening bekräftades äfven af Hr Landtm:s yttrande, för så vidt deraf framlyste, att lian endast derföre ansåg företaget icke böra mötas med 55 § Riksd.- Ordn. som detsamma icke fans i grundlag uttryckligen förbjudet — hvilket också naturligtvis icke kunde vara händelsen, när åtgärden är lagen alldeles utom grundlagen.
Den består nemi. icke uti någonting annat, än alt förut efterse, huruvida chartor finnas till alla de mål, som i små-protocollena och domböckerna äro upptagne och sedermera att controllera, huruvida chartaebeloppen äro i enlighet med författningen uträknade, hvilken uträkning endast fordrar en enkel regula de tri och således icke tyckes behöfva särskildt uppdragas åt män af yrket. Då det i alla fall tillhör hvarje underdomare att göra samma granskning, så synes deraf tydligen, att denna åtgärd icke är för domarebefattningen så alldeles främmande. Jag vill icke fästa mig vid hvad Hr Printzenskjöld anfört, att en sådan granskning redan nu kan anses tillhöra hofrättens advocatliscal, för de fall då han har anledn. till den förmodan, att någon underdomare felat genom oriktig chartering, derå han bör anställa åtal. — Vidare har den värde talaren anfört, att Ulskis förslag uppdrager åt hofrätlerna att domina i revisionsmål. Jag skulle likäl tro, att man i detta afseende icke åt dem uppdrager någonting annat, än som redan enligt gällande författningar är dem uppdraget, enär, så vidt jag vet, hofrätlerna nu redan utgöra forum, för anställande af åtal emot underdomare för oriktig chartering, och jag linner intet skäl att nu för depsa förseelser inrätta ett annat forum. Jag anhåller alt nu få öfvergå till de anmärkmr, som den värde talaren framställt emot det andra alternativet, hvilket egenl ligen är gruudadt på Kammarrättens majoritets förslag. Utsk. har deruti trott sig sakna cn tillräcklig conlroll, ty Kammarrätten har visserligen föreslagit, att förteckningar skola från underdomarne tillika med chartonia insändas, men om någon domare vill förfara bedrägligt och utesluter några mål ifrån dessa förteckningar, så saknar Kammarrätten all möjlighet att controllera huruvida alla mål äro behörigen charterade, emedan Kammarrätten icke kan jemföra chartonia med någonting annat än dessa förteckningar. Af sådan anledn. är det, sorn Utsk. i sitt andra alternativ föreslagit, alt förleckningarne först skola till hofrätten insändas, för att der altesteras.
Derpå har Hr Frih. o. Landtm, framställt propus. ^hvilken Hr Landtm, ansett vara med nej besvarad. Jag finnér icke,' att bankens särskilda fonder, va - a38 Den 2t November e. tn. re sig grundfond, pensionsfond eller hvad fond som helst, nu kunna ifrågaställas, då fråga endast är om hilda ml c af reservfond för hanken, och huruvida den skall eller icke skall hildas af hankens vinstmedel. Hr Mannerskantz: Jag har begärt ordet för att, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yrkande, att man uti den ifrågaställa propos:n borde säga "grundfond eller reservfond, ” förklara , att jag icke kan instämma deruti, enär emellan grundfond och reservfond arden väsendtlig:! skilnad att den förra hvarken får ökas eller minskas, hvilket åter kan äga rum med reservfonden. För öfr ig t instämmer j*g med Frih. Cedeiström uti ilen anhållan, att eonlra-proposrn matte blifva sådan som Hr Fiihtn föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Frih. Cederström, om hans mening varit följande: Vinner nej, anser B., o. Ad. att ingen del af ifrågavar. medel skall användas till bildande af någon reservfond. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att det matte få heta: af ifrågavarande vinstmedel. Frih. Sprengtporten: Jag hemställer, om icke orden "för hanken” kunde få tilläggas. Sedan R. o. Ad., med iakttagande af dessa af Hr von Hartmansdorff och Frih. Sprengtporten begärda rättelser, antagit den i Hr Landtnäs sista yttrande upptagna contra* propos., uppsattes, upplästes lill justering och godkändes följande voterls-proposition.
12 öre och det i skattejemknings-kommittéens betänkande uppgifna beloppet af hemman tals-räntan i R:dr, sk. och r:st. reduceras till daler, öre och penningar, uppkommer följande belopp af räntan på 1 hemman i de olika orterna: Stals-Ulskotteis Utlåtande, N:o 338. 17 1 Kungsöhrs Fögderi. Dal. Öre. P:r. Hemmantals-ränta 5 R:dr 42 sk. 2f rst. . Hemmantals-ränta 7 R:dr 35 sk. 8A rst Jordeboks-ränta å 8 öresland 23 19 7 91 Summa 42 7 91 Ofvanför anmärktes, att då tiden icke medgifvit den sorgfölligare beräkning för Ostra Westmanlands kompani, som måste grundas på de särskilda häradernes skattläggnings-methoder oell förutgående utredning af antalet hemman i hvardera häradet, som tillhöra rusthållen i detta kompani, så kan ej eller resultatet af jernförelsen mellan ränte-anslagen för rusthållen inom Kungsöhrs fögderi och Östra Westmanland blifva fullt noggrant. Emellertid har man ofvanför funnit medeltalet af den hvarje rusthåll 1679 anslagna rustnings-räntan för Kungsöhrs fögderi 33 daler 7 ören, för Östra Westmanlands 34 daler 23 ören, för Lif-kompagniet 43 daler 7 ören, alltså i nära öfverensstämmelse med här funna skattebeloppet för ett hemman, som då utgjorde att rusthållsnummer för sig. Att den olika ziffran af rustningsräntan endast och allenast härleder sig från olika skattläggnings-method, lärer alltså vara ostridigt. Denna ziffra var ursprungligen olika — lägre i Kungsöhrs fögderi, der skattläggningen skett efter en mildare method; och när rusthållen försågos med augmentcr, mäste zifferheloppet af rustningsräntan fortfarande förblifva lägre inom Kungsöhrs fögderi, så vida icke de deri belägna rusthållen riktades med augmenter i vida högre proportion, än inom de andra håda kompanierna.
Vanliga tiggare begära barmhertighet af dem som äro rikare och kunna gifva allmosor, men desse begära af dem som äro mindre förmögneän de sjelfve. Såsom StatsUtsk:s betänk, utvisar, har Utsk. föreslagit alt af den lindring ifrågavar. näringsgren sedan förra riksd. åtnjutit skulle .j ytterligare komma dem till godo intill nästa statsreglering. Kunde StatsUlsk. besluta för nästk. Ständer, förmodar jag att det föreslagit att lindringen skulle fortfara jemväl efter nästa riksdag. Lyckligtvis är detta icke förhållandet, utan hoppas jag att blifvande Ständer afslå all vidare nedsättning i denna skatt, och dä få de beslut, som i denna syftning hittills äro fattade eller komma att fattas, stå Anderas räkning, som dertill bidragit. Jag åtminstone är öfvertygad 2 II. 34 530 I)en 10 Februari e. m. att den dag skall komma, då man får bättre åsigter om hvad till en rättvis beskattning hörer och då komma de, som tillstyrkt den nu ifrågavar. eftergiften, att af efterverlden strängt bedömas. Jag förenar mig med de talare som yrkat äterremiss, pä det Utsk. måtte komma i tillfälle att föreslå denna skatts återförande till sitt ursprungliga belopp. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Såsom ledamot af StatsUtsk. har jag biträdt hvad Utsk. i förevar, punkt tillstyrkt. Men jag erkänner öppet att jag i början önskat att den beskattning, som åligger jernhandteringen, blifvit uppbringad till det belopp, den utgjorde före är 1845. Jag belvitlar nemi. att någon nedsättning deruti blifvit begärd på grund af nuvar. konjunkturer, om icke nedsättning vid 1844 års riksd. varit beviljad Personligen äger jag icke sådan kännedom om förhållandet härmed; men innan jag yttrade mig i StatsUtsk. öfver denna fråga, sökte jag förskaffa mig alla tillgängliga upplysningar och äfven utaf tackjernstillverkare begärde jag sädane.
BankoUtskottets Instruction vid nästa Riksdag, angående. LXIV. B. 359. LXV. A. 5r. BankoUtskottets Ledamöter. Se Lista. BankoUtskottets Ledamöter, om eden för. I. B. 645. II. A. 24. P.U. 168. BankoUtskottets Ledamöter, eden för, aflagd. VI. 260. 79 BankoUtskottets, det förstärkta, memorial med anmälan angående verkställd omröstning öfver tvänne frågor, rörande den på upplåningar grundade Disconteringen för Handeln och den större Rörelsen. LXV. B. 3a5.. A. 4^2. BankoUtskottets, det Förstärkta, Ledamöter, val af. LXII. 76. Banko-och LagUtskottens Bctänkanden, Memorialer och Utlåtanden öfver gjorde anmärkningar vid BankoUtskottets Betänkande, i anledning af väckt motion om inställelse af BankoAuctioner i de fall, der efterlefnad af nuvarande 18 och 19 §§ uti 1818 års InteckningsLag kunde för någondera ägaren bereda möjligt lidande. XXIV. B. 147. XXVI. A. 169. — angående upphörande af Bankens rättighet, att med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga Domstolar. XXXVII. B. 158. XXXVIII. A. 190. — angående förändring i de hittills gällande författningar om föryttrande af Bankens fastighetspanter genom Banko Auction. XXXVII. B. 158. XXXVIII. A. 244. XLII. U. 161. XLV. E. 362. XLVIII.
Utskottet har trotti att Regleringen» i anseende till sammanhanget med Riksgälds-Contoirets utgifter * må böra nu vidtagas ocli att något hinder ej möter derför* att deri ined nästa årfe ingång kari sättas | Verkställighet) om nu varande Landt - Räntmästarne * hvilka för sin tjenstetid böra få tillgodo njuta iiirtehafvande Löne-inkomster, till oförminfekadt belopp, uppföras å Allmänna Indragniiigs-Staten, att uppbära* hvad de vid skeende Utredning efter förhållandet för feni föregångne år, finnas hafva njutit utöfver de nu föreslagne Löne-vilko* ren * hvarvid dock skulle iagttagas * att denna ersättning inskränkefe till hvad sålunda kan liafva dem mera till godo kommit å de till Kongl. Stats-Contoirets disposition hörande Stats-Medlen, samt Allmänna Bevill ningen, som ingått till Riksgälds-Contoiret, deremot Remissläge-beräkningen å Magazins - Inrättningens * Krigfe-Collcgii * samt andra Verks Medel fortfarande må ega rum, efter nu gällande feättet, så länge nu varande Landt-RäntmäBtame äro vid tjensterne* derefter åter blott | proCents Remisslage å desse Medlen* n5o Stat s-Ut skottets Betänkanden. likasom på Statsoch Riksgälds Medlen må af efterträdarne uppbäras.
För att närmare upplysa, huru tryckande denna Beskattningar, oberäknad ofvannämnde förfelade förhoppningar; så vill jag framställa följande exempel: En Egendom af 30 hela Hemman, värderad till 90,000 R:dr Banco, betalar i Bevillning * efter nuvarande Beskattnings-sätt, 180 R dr Banco, och enligt de grunder man vid Roteringen i allmänhet följt, håller 2:ne Hemman en Soldat, hvilken årligen kostar, efter minsta beräkning, i Vacance ■ afgift 60 R dr Banco, hvaraf 54 Dm 2 januarii. följer det Rotering-kostnaden för hela Egendomen belöper sig till 900 R:dr Banco eller fem gånger Beviliningen. Dessa mina yttranden torde finna Motståndare} men är jag åt. minstone tillfredsställd, att mitt namn 1 en framtid skall af sjellständiga Medborgare, som fördomsfritt våga yttra sin mming, bedömm^s med rättvisa} och att jag ej för!edd at ensidiga planer, gjort danna framställning: Allmänna röstens högljudda yttrande är en borge l för hvad jag anfört. Af dem jag h.r <J n ät n vara känd, är jag öfvertygad, det mina als igter ej misstydas, då jag aldrig söker annai än mina Medborgares agtning och förtroende. Lifvad af dessa känslor, vågar jag. i följd af alla nu upprepade orsaker , hemställa till Högloft. Ridderskapet och Adeln, att inga nya utgifter, af hvad namn som helst, måtte bifallas, utan, i det stället, möjliga anledningar till nödiga Indragningar påtänkas. I hopp att Höglofl. Ridderskaprt och Adeln gillar denna min Motion , anhåller jag, att den med de öfrige RiksStånden må cornmuniceras, samt till StatsUtskottet remitteras. Begärdes på bordet. Gr efye Hamilton, Axet, anförde skriftligen; Vördsamt Memorial! Lagbunden Frihet , och dermed förenade rättigheter, hafva i alla tider utgjort Svenska Den 2 gunnarn. 55 Folkets förnämsta egendom:
Att den förlägenhet, hvars tillvarelse blifvit medgifven, skulle häröra af det vacklande mynt. värdet. Mig synes att myntvärdet tinder de sednare åren ej särdeles vacklat, så vida rnan afser dess förhållande till det utländska, sorn dock måtte vara af mindre vigt, då. Riket ,i det närmaste kan producera sina nödvändighets-articlar, och ej har utländsk skuld. Det utländska vacklandet eiler varuvärdens stigande och fallande, tror jag verkar kraftigare på Landets välstånd eller förlägenhet. Detta, beroende af öfverflöd eller brist af vara, lärer ej kunna förekornmas, hvarken genom Realisation, Myntbestämning eller Sedelstockens hållande vid bestämd nummerair, Det har, efter min tanka, sin orsak uti Landers naturoch productionsförhållande. Fattigt på ädla metpller och fabriker, fattigt i produktionskraft i allmänhet, ined mindre gifvande Jord samt obeqväma transporter, fordrar detta land mera nationalkraft och mera ansträngning, än som rtu finnes, för att underhålla de ökade behof, som lefnadssättet laäfver, och de betydliga Stats-bidrag, som måste utgå. Den väsend ligaste motverkan af varuprisens varierande skulle, så vidt jag förstår, beredas genom varubeläning som likväl icke synes kunna sättas i verkställighet. Bihang till Rikt. St. Prat. I82P 6-te Sami, N:0. 28 428 Banco-TJtskottet: Betankanden. 2:o Att Landets biträdande med Lane-tilt* gängar, som blifvit frän flera Landsorter yrkadt, anses skadligt, icke blott för Banqtien, hvarifrån de skola utgå, utan äfven för nationen.
Tjenstemän med indelt eller pcnninge - löner erlägga Bcwillning efter 1802 ärs Förordning och den deruti utsatte progression. 5:0 Niffoppar med flere af Ec.clesnstique-Staten, som hafwa wcdcrlag och Krono-io:dc, betala de som hafwa till och med 622 T:r, 4 procent; de som hafwa till och med 800 T:r, s procent, dcröfwcr 6 procent. -P.stores med Pastorater af 20 hela Hemman och derunder, betala för hwarje efter ti Art. Z § i i8oo ärs Dcwillnings - Förordning. — Frän 20 till och med zo Hemmans Prstorater betala 2 fl. mera för hwarje Hemman. — Frän zo till och med 4c), 4 fl. utifwer htvad samma Förordning för hwarje Landsort utsätter, 0. s. w. 2 fl..förhöjning för hwart io:de Hemman. Härwid anmärkes, atr Skärgärds-Pastoratcr och sä kallade Finn-Hemman alud anses, som wero de belägne i den sämsta orten, och progressionen börjas efter den derföre utsatte afgift. 6:0 Af Manufacturie - och Fabrique-Inrätt»ingar jämte Städcrnes Dorgerskap, erlägges lika afgift, 9Z4 Den 25 September. gift, som 2:dra Art. i I8oo äkS BkwlllningS-Förordning utsätter, med progression för de större. 7:0 Qwarnar wörderås som annan Fastighet i män af deras afkastning; hwilkct efter medelpris förwandlas i Capital, hwarefter deras wäxde bestämmes.
Detta Verks Räkenskaper, som med året 1836 innefattas uti en Hufvudbok, hafva på grund af Kongl. Brefvet den 25 Maji 1838 blifvit fördelade uti 2:ne Hufvudböcker, innefattande den ena ”de Utgifter ”och Kostnader, hvilka äro att anse gemensamma för båda Rikena Sverige och Norrige,” och hvilka ofvanför i samma Kongl. Bref specificeras vara ”Fredsverket med Staterne å Barbareskknsten, Aflöningar för Beskickningen i Constantinopel, Aflöningar och öfrige utgifter för Gonsu”laterne å nämnde kust och i andre aflägsnare länder samt kostnader ”för Sjö-expedilioner till handelns skyddande,” äfvensom å motsidan ”Norrska bidraget och det belopp, som till fyllnad i kostnaderne utgår ”af de i Sverige inflytande afgifter till Handelsoch Sjöfarts-Fonden men den andra Hufvudboken deremot ”alla öfriga å Handelsoch Sjö”farts-Fonden serskildt för Sverige anvisade utgifter.” — 1836 års Hufvudbok, äfvensom den öfver Sveriges enskilta Handelsoch Sjöfarts-Fond för år 1837 upprättade Redogörelse, hafva i Öfver-Revisions-Departementet undergått granskning utan, men Hufvudboken för Sveriges och Norriges gemensamma Fond med anmärkningar och utvisa följande förhållande : Debet. Balance från föregående året: Inkomst: — Bidrag från Konungariket Norrige 35,442:34. Influtne medel från Quarantaines-Inrätt ningen å Känsö 10,332: 26. 3. 10,848: 36. 10. — Balance till på följ ande året: Skulder: Credit. Balance från föregående året,: Skulder: a Till Fredsverkens underhållande med Barbaresk-Slaterne 57,567:27. 1. Tractamenten till Consuler och Consu lats-Secreterare i d:o 30,447: 19. 4.
Beträffande beloppet af mantalspenningarna för man och qvinua, instämmer jag fullkomligt med den siste värde talaren, Den 28 Febrnari f. m. 507 och, då jag hört flere anmäla sig, skall jag icke upptaga tiden med att yttra mig i ämnet. Jag förbehåller mig dock att sedermera få, rörande vissa af de föreslagna undantagen, uttala min mening, äfvensom huruvida Utlåt:t bör återremitteras eller K. M:s Propos. antagas i sin helhet. Hr De Maré, Baltzar: Sedan Hr von Troils reservation blifvit uppläst och han derjemte särskildt yttrat sig i frågan, anhåller jag att få med honom instämma. Jag kan icke annat än förundra mig öfver att Stats-Utsk:t kunnat föreslå en sådan nedsättning. Det plägar vara en vanlig kalkyl, att man, vid beräkningen af statens tillgångar, ställer så till, att det blir något öfverskott på debetsedeln. Det har visserligen varit sagdt, att staten har stora besparingar, och detta har äfven blifvit åberopadt af en reservant, som vill gå ännu längre. Men Stats-Utsk:t har säkerligen också utgifter för dessa medel. Vi hafva nyligen hört åtskilliga K. Propos:r anmälas, som tvifvelsutan icke komma att aflöpa utan stora summor. Jag inskränker mig till att yrka afslag å Utsk:ts Betänk. Hr Montgomery, Robert: Till en början anhåller jag att få yttra några ord rörande den anmärkning, som Frih. Hermelin gjort, i afseende å en förment missräkning å Utsk:ts sida. Den af Frih:n omförmälda summan af 5000 rdr, som blifvit i Utsk:ts kalkyl upptagen för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863, är ett öfverskott, som uppkommit till följd af befolkningens tillväxt, och utvisar den tillökning, som bör beräknas för hvartdera af åren 1864, 65 och 66, eller 15,000 rdr om året för åren 1864—66.
För Strömsholms Kongl. Lust-Slotts underhåll skulle, enligt de i Nåder meddelade handlingar, erfordras dels tillökning i den årliga underhålls-suni man, rned 4000 Rtdr, dels ett anslag af 39,500 Rtdr, för en gång, att till reparationer och nybyggnader användas, hvarvid belinnes, att, till Befjeningens loner, Slotts-Trädgårdarnes underhållande, byggnader och reparationer, samt Ved till eldning för rummens och Meublernes c.onservation, m. m., äro på Stat anslagne årligen: 67 Tunnor Spannsmål och 1466 R:dr 18 sk. 8 r:st. i penningar, utom hvad af Allmänna Indragnings-Staten till Löner och 1’ensioner utgår. t J» Underdåniga Skrifvtlser. Då således medel för de oundgängeligaste kostnaderne till vidmagthållandet af Strömsholms Kongl. Ijust-Siott och byggnader äro anslagne, samt Statens tillgångar för det närvarande och i anseende till de många och dryga behof, sorn för öfrigt nu förekommit, icke medgifva det årliga anslagets okände, kunna' Riksens Ständer gägra medel dertill icke anvisa, utan anhålla, i ■underdånighet, det täcktes E. K. M. i Nåder anbefalla de redan gifna tillgångarnes användande, på étt sätt, som närmast uppfyller ändamålet. I afseende på den föreslagna summan till »verkställande af reparationer förekommer, att några af dem äro oundvikeligen nödiga och böra skyndsamt verkställas, emedan mångdubblad kostnad skulle, om de uteblifva, inom kort tid, drabba Stats-Verket; och komma dessa angelägnare reparationer att medföra följande utgifter: 1:0 Till jordflyttning och planering vid Syd* östra Strandmuren 306: 24. ■— 2:0 För isiåndsättandet af Sydvästra Can stranden 560: — —• 3:0 Till nya fenster i Slottet, med förutsättande, att de oskadade rutorne samt beslagen användas 1,590: 28. 5 4:0