Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru billiga dessa afgifter i sig sjelfva *) Till 1 classen höra finare specerier, viner och likörer, finare väfnader, fäigstofter, roedicinalier, balar af okändt innehåll, och i allmänhet colonialvaror; till den 2, inhemska konstilitens alster, såsom gröfre väfnader, glasvaror m. m., alla slags metaller utom tackoch skrotjern , victualievaror, kläder, kreatur, sill, fisk och salt, utländska trädsorter m. m ; till den 3, våtvaror af Svensk tillverkning, spanmål utom hafre, frukter, frön m.m.; till den 4, hafre, stenkol (af bolaget nedsatt till 5 classen), rödfärg, heck och tjära m. m.; tillden 5, gröfre råämnen, såsom trädvaror, tackjern m. m., rotfrukter, grönsaker o. s. v.; och till den 6, malmer, kall;, kalksten, skiffer, torf m.m. Frie från afgift äro ohuggen gråsten, gatsten, sand, jord, grus, lera, mergel och gödsel. För fartyg erläggas särskilda afgifter. A lla Ki önans fartyg äro afgiftsfria, äfven för medhafvande, Kronan tillhöriga laddningar. Ångfartyg äro befriade från all afgift å medhafvande varor, mot att i ett för allt erlägga 10 sk. bico för hvarje af de 9 första canaldistrict de passera och 5 sk. för hvardera af de 5 följande, för hvarje hästkraft af fartygets machineri. I)i:n 25 Augusti. 529 sjelfva aro, gör tlock canalens stora längd, alla af bolaget beviljade lättnader oaktadt, alt då liela canalcn eller nere districler befaras, afgiften blir känbar för, i förhållandet lill viirdet mera lunga varor.
xn del skjutsande pH somliga orter aro boende s a 6 nul ifrån Gästgifwaregården, mäste, da dest rcmr insoller, osta i brädaste tiden eller i swaraste waglag, sig infinna, eller ock derföre kil den wid Gästgifwaregården närmare boende betala en ansenlig och dryg le« ga lis den, som skjutsen i hans ställe bestrider, och som en stor del resande icke haswa någon del i skjuts, nmgsbcswaret, tyckes billigheten fordra Skjutslegans förhöjning til någon motswarand? betalning för verm 845 benvar, och torde dermed förckommaS flora onödiga lastrestr, i synnerhet om den resande blefw? älaggd at , pä nägot wihr osttäpd ifra» sic hemwist med egen häst eller bering sig förskaffa. Om Skju^-Fwrfattningen, ester fleras mening, skalle af Gastgisw re och de derintil boende bestridas allena, stm skud? wara min önffan, fä lärer der icke uran e» derenwr sw.ra>>de be ali ing kunna ske, stin torde ankomma pä Allmogens bekostnad farm öka deras »c ister. Hemställande härmed ödmjukeligen til Högloft. UhkotterS Ledamörm och hnwr rankande Medborgare, om en oförhöjd sk-rttslega för delta bcswär kan för veu skjureffyldsga 7lllmegcn fä namn a, tunga eller lättnad, fä i willja eller riva. g. Beg'res sä älsölja Lxpeälironen til ?Iens. ?cbr ^obgnrion i frän Westerbotten. O) dmjuk t Aflsmori aI! Under Gästgifware-Ordningms beredande utk an» ^ dra Achelniuge» al Högl-ofl. U.skottek, hafwa Ledamöterne utaf Wart
Efter moget öfvervägande ha de därför beslutat prisets delning på så sätt, att: Ä t t MSjloktor Falk satt hopsjunken öfver sitt d^M&gt; skrifbord, med pennan i den slappt nedhängande venstra handen och hufvudet lutadt mot den högra, som hvilade på bordskanten. Han hade försökt att arbeta, försökt som hvarje dag den sista tiden — och misslyckats. Det var ingen reda i tankarne längre, ingen klarhet och skärpa, och handen — verktyget — lydde honom ej ens. När han lyfte upp hufvudet, låg det ett hårdt beslutsamt uttryck öfver de sammanpressade läpparne. Från sitt fönster kunde han se ut öfver en liten parkanläggning, som varit hans glädje och som vuxit upp under de år han varit stadsläkare i X. Äfven nu drogos hans blickar ofrivilligt ditut. Det var en höstdag med grå mild dager och solstänk här och där, allt efter som de mjuka molnmassorna skildes eller förtätade sig. Han öppnade fönstret och lutade sig mot fönsterposten. Hur härligt att känna den svala vinden fläkta mot den heta pannan! Det kändes ett ögonblick, som kunde den ega kraft nog att återskänka det förlorade — möjliggöra det omöjliga. En ljusning for blixtsnabbt öfver det mörkskäggiga, gulbleka ansiktet, för att sedan så mycket tydligare visa huru dystert, tärdt och härjadt det var. På en gång öfverfölls han af en längtan, som han aldrig förr kännt — åtminstone ej som nu — längtan att ega någon, som stod honom nära, som grät öfver honom, eller med bonom, och borttog denna förförande känsla af ensam ' het, som följde honom dag och natt. Det varade ett ögonblick endast, så var han sig själf igen. Bäst som det var! Just att han stod så ensam, så fri, så utan allt ansvar, alla förpliktelser, gaf honom rättighet Utanför susade det i trädkronorna, sakta söfvande, liksom inbjudande till hvila. Ett blad r föll då och då ned till marken, vissnadt, förtorkad t, uttjänadt och utlefvadt.
Delta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och ehuru Utskotten dela motionärens åsigt, att arbets-commenderingar, beviljade till förmon för Bolag eller private personer, icke böra leda lill rotehållarnes betungande ; samt, för afhjelpande af denna olägenhet, tillstyrkt en underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t från Rikets Ständer (se Betänkandet N:o 12/Q, likväl och då nu gällande Författningar icke tillerkänna rotehållare någon så beskaffad, ersättning, sorn af motionären blifvit yrkad, så anse Utskotten sig icke eller kunna tillstyrka, att motionen må till någon annan, än ofvanberörde åtgärd, å 'Rikets Ständers sida , föranleda. Stockholm den 3i December 1840. Ånk. till Exp. Utsk. den 4 Januari, kl. 9 £. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, orri allmän frihet till kantning af tjäruved å Kronans skogar i Rikets JSorra Län. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet remitterat en af Riksdags-Fullmägtigen Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län vackt motion, deruti anföres, att åboer å Krono-nybyggen numera väl ega rättighet att taga tjäruvirke å de tili deras nybyggen hörande skogar, samt, då egorne till nyhemmanen icke äro afviltrade, äfven å de angränsande krono-skogarne; men, då tjära utgör allmogens i nämnde Län nästan enda till utförsel användbara product, syntes rättigheten att å Kronans skogar hemta tjäruvirke böra till alla ortens invånare utsträckas, helst lill tjäruhränning blott användes stubbar, vindfällne och förtorkade träd, hvilka, om de ej dertill begagnas, komma att nedruttna, utan nytta.
Den, som bifaller Utskottets förslag, att transito-afgiften för häcklad Hampa nedsättes till 16 sk. skeppundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles denna afgift vid 28 sk, I anled - Bevillnings-Ulskollels Memorial, M 14. 105 1 anledning af hvad Utskottet, i afseende på underrättelserna vid Tulltaxan, Tulllaxe-Un föreslagit, hafva Riks-Stånden fattat följande beslut: derräUel . , . serna. Rldders/capet och Adeln har bifallit de föreslagna förändringarne i 4 och 12 §§, 4 mom. af 13 §, IS §, utom i fråga om tullrestitution för Packväf af Lin, hvars nu stadgade belopp blifvit bibehållet, äfvensom 19, 22 och 26 <§§. Preste-Ständet har bifallit de tillstyrkta förändringarne i 4, 18 och 19 §§, men bibehållit 7, 9 och 17 §§ oförändrade. Hvad Utskottet hemställt rörande 12 §, har bifallits, med undantag af tillstyrkandet i afseende på 4 morn., hvilket ansetts böra qvarstå. Den föreslagna ändringen i 2 mom. af 13 § har blifvit ogillad, men hvad Utskottet i öfrigt rörande denna § föreslagit, godkändt. Tillstyrkandet rörande IS § har blifvit afslaget. Vid Utskottets yttrande med hänseende lill 22 § 1 mom. har Ståndet låtit bero, och bifallit den gjorda hemställan beträffande 3 mom. af denna §; äfvensom Ståndet låtit bero vid hvad Utskottet yttrat rörande 23 och 26 §§. Bor gare-Ståndet har i allo godkänt Utskottets förslag, dock så, att 7 § sista mom. ansetts böra redigeras i enlighet med Ståndets beslut rörande införselsrättigheten af grof ull.
Månne upplysning örn hvad armii, knings skriftens författare egénteligeri menat, eli r hvad CoffstitutiohsUtskottet afsett med frasén, att författaren vidrört andra åtti - Den Ii jnlii J. m. 52? nen. För min del kan jag ej förstå annat, än att dessa vidrörda ämnen måste vara främmande för anmärkningens grund, och således ej höra hit. De skulle annars kunna föranleda till andra anmärkningar, men dein har ej anmärkningsförfattaren framställt, och de kunna följaktligen ej nu tillhöra Ridderskapets och Adelns pröfning. Om Ridderskapet och Adeln nu låter herö vid den önskade upplysningen, hvad sammanhang de ifrågaställde ämnen kunna hafva med den egenteliga anmärkningen, så synes ändamålet viinnet. Att gå längre eller begära en fullständig afskrift af handlingen, tycker jag, likasom Grefve Platen, i afseende å rättsgrund) ej vara forrnenligt, och, i afseende å de moraliska skäléh, lika med Herr Cederschjöld, äfven vara mindre lämpeligt. Jag hemställer således) att Ridderskapet och Adeln må låta bero vid en anmodan till ConstitutionsUtskottet att upplysa, hvad Ut skotth t med den anmärkte fraseri egenteligeii menat. Herr Tham, Wollrath'. Då jag till Herr Grefven och LandtMafskalken hembär min tacksamhet för dess oafbrrttna bemödande, att i allt möta Ridderskapets och Adelns önskningar, bör jag äfvert förklara miri erkänsla till Herr Cederschjöld för den påminnelse han gifvit oss, att söka skona en man, hvars minné alltid skall IhfVa inom detta runi. Mine Herrar! Vi hafva oss alla bekant, att då nen 11 julii f, rn. Grefve Posse skref det Memorial, hvarom nu är fråga, han redan var angripen af den sjukdom, som sedan lade honom i grafven. Må hända har han i detta Memorial infört uttryck och meningar, dem hans slägt och vänner icke skulle önska se ibland Allmänheten utspridda. Ilidderskapet och Adeln har alltid visat skonsamhet.
Jag tror för min del blott att en sådan recit är öfverflödig; men hvad sjelfva hufvudsaken -beträffar, så ser jag icke något fel i Utskts förslag. Man har yttrat, alt Utsk-. bort gifva en definition på ordet allmoge, hvilket borde få en vidsträcktare betydelse än man hittills velat gifva deråt, för att derigenom bereda tillfälle för ofrälse ståndspersoner på landet alt vinna inträde uti BondeSt. Meningen kan väl vara ganska god; men jag tror likväl att ett sådant ändamål bör vinnas på annat sätt, än att genom en definition på ordet allmoge intvinga dessa personer i BondeSt. Jag tillstyrker derföre att R. o. Ad. ville antaga Utskrs förslag såsom hvilande lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Frih. Cederström: Jag är uppkallad att svara nå gra ord i anledn af Gr. Anckarsvärds yttrande. Det är långt ifrån att jag yrkat, det Const.Utsk., vid framställandet af sina förslag till ändringar i grundlagen, icke skulle få nämna hvilka motioner som gifvit anledn. till ett sådant föislag: visst icke; sådant skulle vara alt tillegna sig annans egendom. Utsk. är pligtigt uppgifva, alt med anledn. af förslag från den och den, får Utsk. tillstyrka följande förändring; men annat är denna Utsk:s skyldighet, och annat är att upptaga alternativa förslag af en enskild riksdagsman, af hvilka Utsk., såsom fallet är i det nu föredragna betänk. N:o 88, icke tillstyrker mera än det ena. Dessa förslag slå visserligen blott i sjelfva reciten; men det kan i alla fall hända, alt Stånden fästa sig vid dem och alt de antaga, icke det sorn Utsk. tillstyrkt, utan det andra alternativa förslaget, och då frågar jag, om icke en oformlighet derigenom skulle uppstå, och huruvida icke 81 §:n Reg.F:n, som föreskrifver alt Utsk. må framkomma med de förslag lill ändringar i grundlagarna, som del anser högst nödiga och nyttiga och möjliga att verkställa, vore trädd för nära.
Debetsedlar på beloppet af deras hemmans utgående persedelräntor, utan först vid desse uppbördsmöten blifva derom summariskt underrättade, samt att detta, till lindring i besväret af vederbörande vidtagne bruk, icke bör föranleda till skyldighet för räntegifvare att sjelfva vid Regementsuppbördsmöten sig inställa, för att efterfråga hvad de blifva skyldiga, men deremot föreskrifvas bör, att i likhet med andra Debetsedlar, räntegifvare borde i behörig ordning och föreskrifven tid genom ränteuträkningar, underrättas om deras ränteskulders, i grund af maikegången specifica belopp, sorn, om de, utan förbindelse till inställelse vid mötet, icke erlades vid andra uppbörd sstämman, eller inom afradsdagen den 25 Februarii , borde vara utmätningsgilde, äfvensom i afseende på Kronoutskylderne, de borde kunna genast, efter andra uppbördsstämman, genom utmätning uttagas hos dem, som vid denna stämma icke sin o - Den 12 Maji e, tn. «*3 förmögenhet att betala anmält, och i afseende derpå uppskof begärt, för hvilka den executiva åtgärden längre likväl, inom föreskrif. ne uppbördsterminer kunde skäligen fördröjas, utan förbindelse i något fall tili den ändamålslösa anmälan af oförmögenhet att vid andra stämman betala. För min del anser jag det vara en rätts fordran för räntegifvare och skattskyldige, att de i tvenne afseenden, nu omförmäldte böter upphäfvas med iagttagande i öfrigt af hvad jag vördsamligen föreslagit, och förmodar jag, det Höglofl. Ridderskapet och Adeln med afseende å hvad anfört är bifaller att Betänkandet måtte till Ekonomie och BesvärsUtskottet återremitteras, till nu föreslagne förändringar, hvarom jag vördsamligen anhåller. till PleniProtocollet för den i5 Maji, Friherre von Duben, Carl; Då jåg uti Plenum hos Höglofl.
Då nu, enligt Författningarne, innan arrendeauction utsättes, project till det blifvande arrende-contractet måste upprättas, och förrän det sker, arealen af boställets öppna åkerjord vara af Landtmätare utrönt och uppgifven, samt dess beskaffenhet i allt öfrigt af behörig Kronobetjent vid skeende undersökning på stället beskrifven, och då arrendeauctionen bör ske ett år före tillträdet, samt kungöras 4 månader förrän den hålles; så inser man lätteligen, att om ett ChefsEmbete till ex. till utarrendering från Midfastan i83i till nästa Midfasta anmäler ett boställe, det icke låter sig göra, att, med iakttagande af förfaltningarnes föreskrift, tillfredsställa en så - 92 Den 18 JV o v t m b e r f. m. dan önskan; och dä kan det väl icke skäligen sättas på Collegiernes långsamhets räkning. När åter auction är hållen, så bör ChefsEmbetet meddela de Kongl. Collegierne dess yttrande, om och huruvida det gjorde anbudet anses antagligt, eller icke. Ofta har det handt, att dermed uteblifvit, intilldess erinran derom från KrigsCollegium blifvit gjord. Bland hindren för utarrenderingeiis skydsamma gång, är ock det ett, som oftast inträffar, att den borgenskrift bjudaren vid auctionen aflemnat, och som af Konungens Befallningshafvande jemte auclions-protocollet insändes, icke äger den fullständighet författningarne påbjuda. Den måste då till Konungens Befallningshafvande återsändas, och en annan, efter författningarnes föreskrift inrättad, infordras. Stundom måste derefter KrigsCollegium göra erinran om densammas insändande, innan den inkommer. Stundom händer ock då, att bjudaren icke kan aflemna erforderlig borgen. Ny auction blifver då anställd, likasom sådan måste ånyo utlysas, då antingen icke något anbud skett, eller ock ett blifvit gjordt, som för sin ringhets skull icke kunnat antagas.
Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om den propos., att, i händelse R. o. Ad. såsom ja-propos. antager Hr v. Troils förslag, min redaction af 6 § må blifva nej-propos. vid den votering, jag i sådant fall nödgas begära. Hr Gunther: Redan då Gr. Frölich väckte sin motion om bildande af offentliga bolagsbanker, gjorde jag dervid anmärkntr, af hvilka den hufvudsakligaste var riktad emot hans i denna § förekommande förslag att åt K. M:s Bef:h:de öfverlemna pröfning af grundfonden och derigenom D e n 16 Mars c. m. Jemna bolagen öppet att vid förefallande tillfällen öka eller minska grundfonden, allt efter sorn conjuncturerna oell omständigheterna kunna påfordra. Jag får derföre förena mig med de talare, sorn yrkat ändring i Hr Gi :s förslog och Infall till Hr v. Troils redaction, för Ilvars antagande så grundliga skäl redan Jilifvit anförda, att jag ej liar något att dervid tillägga. Jag vill blott fästa Gr. Frölichs uppmärksamhet derpå, att det ar mindre för den första pröfningens skull, än för att förekomma lättheten att utbyta säkerhetshandlrna, sorn det är angeläget att antaga Hr v. Troils förslag. Derjemte får jag hemställa, huruvida icke sista mom. af Gr. Frölichs förslag bör bibehållas. Det innehåller: ”Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar.” Hr von Troil: Jag skall ej förlänga discussionen med återupprepande af några motiver för mitt förslag. Jag får blott anmärka, att jag anser mindre formenlig! alt anmäla, det man tänker begära votering, innan propos. blifvit framställd. Kanske linnas några ledamöter, som önska undvika votering och, då de afgifva sin röst, hufvudsakligast afse detta ändamål. I anseende dertill får jag, för att återställa den jemnvigt, som genom Gr. Frölichs Iillkännagifvande kan vara störd, anmäla, att 0111 den af honom begärda propos. blir med ja besvarad, kommer jag alt begära votering.
Som jag tror det vore lättare att få ett sådant stadgande antaget, hemställer jag till de föreg:de talarena, om de icke skulle vilja förena sig med mig derom. Hr Olivecrona: Pä sätt min vid Betänk:t fogade reserva tion utvisar, tillhörde jag inom Utsk:t den minoritet, som ansåg isynnerhet det nuvule maximum böra bibehållas vid 10 rdr, om också man kunde medgifva en nedsättning af minimum till 4 rdr. Det kan nemi. mången gång för Hrr Landshöfdingar upstå ganska stor svårighet att med fullt skicklige, redlige och pålitlige personer besätta dessa kontrollörsplatser, hvilka redan genom sin beskaffenhet äro odiösa; och om man besinnar, att de personer, hvilka engageras såsom kontrollörer, måste lemna sina hem och vanliga sysselsättningar, för att på en annan ort i flera månader öfvervaka bränvinstillverkningen, skall man säkerligen icke finna ett dagtraktamente af 10 rdr öfverdrifvet. Skall man till dessa befattningar kunna få fullt qvalificerade personer, så bör man också hafva att erbjuda dem en någorlunda skälig ersättning Jag får således på dessa samt förut anförda skäl anhålla om bifall till §:n på det sätt Frih. Alströmer föreslagit, att minimum må sättas till 4 och maximum till 10 rdr, i hvilket fall det torde blifva lättare att åvägabringa öfverensstämmelse i beslut, i händelse återremiss skulle blifva af de öfriga Stånden besluten. Gr. Liljencrants: Jag skulle visserligen gerna vilja foga mig efter de 2 siste talarenas upmaning att gå in på bestämmande af 4 rdr såsom minimum och 10 som maximum; men jag får fästa deras upmärksamhet. derpå, att, genom fixerande af ett så lågt mi - Pen S8 Mari e m. nimum, vederb:de, som skoia bestämma arfvodenas belopp, komma i en ganska obehaglig och odiös ställning, och att deras åtgärder lätt kunna få en anstrykning af godtycklighet, som ingalunda kan vara angenäm.
St. framlägga något detailleradt för”slag, tilltror sig Utsk. icke heller att understödja en framställning af så vidsträckt och obestämd omfattning som ”den ifrågavar.; hvarjemte Utsk. hyser den öfvertygelsen, ”att förslag till reformer inom armeen och försvarsverket ”böra utgå från en krigsadministration, som innebär och uttrycker den enhet i vilja och verkning, hvarmed K. M. ”luter handhafva denna magtpåliggande gren af Riksstyrelsen. ” I detta skäl har jag instämt, men bar ej ansett det vara consequent att ingå i pröfning af motionens särskilda ämnen. Jag har varit en of de militärer, som inom Utsk. handlagt detta mål, och jag har nu begärt ordet endast för att i prot. få intaget, att jag ej tilltror mig kunna fälla sådana omdömen om krigsadministratiouen i dess detailler, som dem Utsk., i vissa delar, framställt. Oecon.Utsk:s utlåt. N:o i32 bifölls. Till pröfning företogs Oecon.Utskts d. 6 dennes e. m. De ii 10 November. i3.r> pä bordet lagda ytterligare utlät. N:o i3i i fråga oin åtskilliga föreslagna åtgärder till lindring i rustningsoch 10- terings besväret. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Fö'r min del kan jag ej finna, att Utsk. ägt tillräckliga skäl att föreslå Ständerna att ingå med en lind. skrifvelse, att viss tid bör utsättas, inom hvilken syper å rotetorpen ej böra äga rum. Utsk. bar tagit till grund för sitt förslag, att sådana svner i vissa orter ske oftare, än nödigt är. Detta är viii uppgifvet, men ej bestyrkt genom något factum, som blifvit i betänk, intaget. Jag tror, att sådana syner ej hällas oftare, än de anses nödiga; tiden derför bestämmes bäst af befälet, och det har ej inträffat, att de blifvit verkställda oftare, än nödigt varit.
Dito angående afskrifning i räkenskaperna af Statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Westerbottens och Norrbottens län. 55. Dito angående upplåtelse till Göteborgs Museum af Kronans andel uti f. d. Ost-Indiska Kompaniets hus i Göteborg. 56. Dito angående eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af Kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla. 5 61. Proposition, angående beloppet af arfvoden för Bevakningsbefälhafvarne vid krono häktena i Eskilstuna, Norrtelje och Kongsbacka. 58. Skrifvelse, angående en för djupgående fartyg ifrågasatt ny farled genom Stock holms skärgård mellan Baggensfjärdea och Stora Wärtan. 59. Proposition, angående en ridskolas inrättande vid Strömsholm. 60. Dito om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afseende å vissa Westerås domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnadsanslag i Iöningsstaten för högre elementarläroverket i Westerås. om antagande af ny Riksdagsordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen. angående begrafningsoch öfriga kostnader, med anledning af Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias dödliga frånfälle. angående i vissa afseenden förändrade föreskrifter i fråga om sältet för utarrendering af Kronans egendomar. angående musikläraren vid Malmö elementarläroverk H. J. Teng valls uppförande till pension å Allmänna Indragningsstaten, efter erhållet entledigande. 65. Skrifvelse, angående Riksdagens förlängning. 66. Dito angående sökt statsbidrag för anläggning af jernväg mellan Christian stad och Hessleholms station å södra stambanan. 67. Proposition, om beviljande af anslag till inköp för Statens räkning af en del utaf den Kammarherren m. m. Gr. D. Lorichs i lifstiden tillhö riga samling af mynt och medaljer. 68. Dito angående ersättningsanslag för upphörd dagsverksskyldighet till åt skilliga militieboställen. 69.
Önskelig! vore, att det lyckliga tidehvarf snart inträder, då man på de i betänkandet omlörmälde hårda strider fick för alltid se ett efterlängtadt slut, och med samma förnimma Svenska folkets förkofran så val i ekonomiskt som i moraliskt afseende; men, för att ernå detta sköna mål, tror jag icke man bör taga främmande länders exempel, hvarken i tillverkningskonsten eller beskattningen; i stället torde böra närmare tagas i betraktande och jemförelse vårt kära fäderneslands ställning för circa ett fjerdedels sekel sedan, och nu, och vid denna jemförelse lärer man beklagligt finna, att nationen i ekonomiskt välstånd gått tillbaka och icke framåt. Om det är sanning, hvad allmänna rösten höres uttala, nemligen att den öfverdrifna bränvins-produclionen är orsaken till en sådan olycka, hvilket jag till en del gerna vill medgifva, så är det just de stora bran vins-fabrikanterna, med sina förfärliga konst-apparater och ångmaschinerier, som i första rummet frambringa denna syndaflod till öfverflöd, till oberäknelig skada, ej mindre för producenten, än consuinenten; ty tänker man sig tillbaka före den tid, eller 1823 års Riksdag, då det blef en frigifven rättighet att genom konstens uppfinning förstora bränvinslillverkningen i möjligaste högsta grad, med apparater af alla upptänkliga slag, så erinrar man sig, att bränvinet hade mera värde och nyttjades mera sparsamt, och med måtta bland den arbetande folkklassen, än nu, då den snart sagdt gäller intet, och är lättare åtkomlig för bränvinsälskaren.