Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så är äfven förhållandet med fonden för jerneffekters beläning ty dessa äro af den beskaffenhet på verldsmarknaden, att man gerna kan antaga den valutan för lika säker som den reela, hvilken finnes i Bankens hvalf, så mycket heldre, som ifrågavar. effekter icke belånas lill högre belopp, än att med full säkerhet kan antagas, att, Banken, i händelse den skulle behöfva försälja det hypothiserade jernet, erhölle full betalning för detsamma, hvarigenom också de sedlar, som blifvit utsläppta för jernets belåning, lill Banken återingingo. Jag finner med ett ord icke något gällande skäl att nu vidtaga en förändring i det stadgande som redan finnes, utan tillstyrker att detsamma må oförändradt bibehållas. Frih. Palmstjerna: Om de upgifter öfver förhållandet med den metalliska kassan och utelöpande sedelstocken, som för hvarje halfår uprättas, endast afsågo att tjena Banko-fullmäktige vid deras sammanträden till uplvsning och efterrättelse, sä skulle jag visserligen icke hafva något att erinra vid detta förslag; men jag har föreställt mig att desamma äro ämnade att uplysa allmänheten om Bankens ställning, och att de sålunda böra visa det verkliga förhållandet och ej blott vara en handling som visar Fullmäktige huru långt de kunna gå i ena eller andra afseende!. En sådan halfårs-upgift, är en tablå, hvars ändamål är att visa allmänheten huru mycket som finnes i Bankens hvalf, huru myckel som verkligen är i omlopp, huru mycket som är i Banken disponerad!, och huru mycket som Den 28 Juni. 267 är uttaget på låne-fonderne, på det att allmänheten deraf skall kunna bilda sig ett omdöme om ställningen och huru rörelsen går. Om Gr. Gyldenstolpes, Frih. Stjernsledts och BankoUtsk:s mening skulle anlagas, så borde också af samma, skäl det kreditiv, som Riksg:s-kout. har pä Banken, anses som en utelöpande sedelmassa, hvilket likväl hvarken nu eller tillförene varit föreslagit.
Ridr för hela Lägenheten Och, om den i särskilda Lotter försåldes, en i proportion deraf för hvarje Lott bestämd Summa skulle erläggas, inom en månad efter det högsta anbudet blifvit godkändt och Sedan hvart annat år lika stor Summa, utan ränteberäkning, intill dess hela Skatte-kÖpeskillingen blifvit betald; samt att af den således inflytande Skatte-köpeskillingen, sedan Vice Landshöfdingen Adlersparre först sig godtgjort för de af honom i och för Lägenhetens odling af egne medel förskjutne 661 R:dr 11 sk. 6 r:st., Strömrehsnings-Committeeli egde återbekomma de i samma ändamål af Stromrensningsfonden utgifne 5ooo R:dr, hvaraf dock ännu icke något till denna Fond influtit. 71 o Bilcsms Ständers Uti Nådigt Bref af den 8 December 1820 har Kongl. Maj:t gifvit Strömrensnings-Committeen tillkänna Dess Nådiga Beslut, att det år 1786 inställde Afvittringsverket i Jemtland skulle med den r Maji 1821 åter sättas i verkställighet; och som denna för Riket vigtiga anstalt i betydlig mån skulle befrämja de ändamål, hvartill Riksens Ständer vid sist förflutna Riksmöte bestämt de 100,000 R:dr, hvilka blifvit till Committerades disposition öfverlemnade, har Kongl. Majrt i Nåder tillåtit, att till Afvittringsarbetets i Jemtland fortgång och befordran, en Summa af 8000 R:dr må af detta anslag årligen användas, i hvilket afseende Committerade anbefalltes denna Summa, uppå skeende vederbörlig reqvisition af Landshöfdingen i Jemtlands Län, till hans disposition anordna. Vid fördelningen af 1821 och innevarande års tillgångar är väl detta belopp upptaget i beräkning bland utgifterne och tillhandahållet för det bestämda ändamålet, men enligt Revisorerne gifven underrättelse, hafva inga Reqvisitioner derå blifvit gjorda utan de afsatte medlen, åter ingått bland de disponible tillgångarne och ökat Strömrensningsfondens behållning till de följande åren.
Utlåtande i anledning af väckta motioner, angående förändring uti di n, utaf Utsockne Frälsehemmanen i Halland, utgående Rolevakansafgiften. (I. A.) Till Stats-utskottet hafva blifvit remitterade två serskilda motioner: 1:o frän Hedervärda Bonde-ståndet, af riksdagsfullmäktigcn David sindersson från Hallands län, med hvilken Bengt Gudmundsson fran .samina, län sig förenat, uti hvilken motion David sindersson, som med anförande af flera skäl 32 SfatsUtskottets Utlåtande, N:o 64, litt. G. sökt visa, att utsockne frälsehemmanen i Halland, vid 1847 och 1848 årens riksdag, blifvit, genom ett, pä oriktiga uppgifter stödt beslut, i strid med' af Konung och Ständer förut erkände rättigheter, förklarade skyldige till ordinarie rotering och älagde en ständig rotevakansafgift, föreslagit, att, då en gräns mäste linnas för sådana beklagliga förhållanden, att de bägge statsmakterne, vilseförde af falska uppgifter, kränka enskilde personer och enskild egendomsrätt samt förklara dem pligtige till bördor, från hvilka lagstiftande makten förut bestämdt förklarat dem befriade, men en sådan begränsning inom rättvisans område vore att finna genom domaremakten, Rikets Ständer alltså ville, med framställning, att betänkligheter uppstått, huruvida så väl Rikets Ständers förklaring i deras underdåniga skrifvelse den 27 September 1848, watt de kommit till den öfvertygelse, att en sådan (ordinarie ro terings) skyldighet skulle åligga Halländska utsockne frälsehemmanen,» som de sedan af Kongl. Majit i följd deraf vidtagne beslut, icke genom oriktiga uppgifter om tillvarande rättsförhållandens beskaffenhet tillkommit, hos Kongl. Majit anhålla, att
Sparres utveckling deraf, tror jag likväl, att Utsk:s i 24:de §:n gjorda hemställan, ang:de rån, bör af R. o. Ad. godkännas; ty jag för min del anser det vara mindre välbetänkt, att bibehålla dödsstraff för en sådan förbrytelse som rån, enär detta straff kan synas innefatta en slags upmuntran för rånaren att öka sin brottslighet medelst begående af mord, pä det rånet desto säkrare må förblifva doldt. Ty för ett förhärdadt samvete betyder tyngden af ännu ett brott troligen mindre än förhoppningen, att få behålla sitt rof, och medvetandet, att för alltid hafva tystat den rånade, hvilket naturligtvis i väsentlig män skulle bidraga till fördöljande af det första brottet. Hufvudsakligast af detta skäl önskar jag att LagUtsk:s hemställan i nu förevande § mätte godkännas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Rån är en förbrytelse af sådan beskaffenhet, att det är tillfälligt, om lif dervid icke spilles. Om rånaren anfaller någon, som icke vågar försvara sig, 362 Den 16 Augusti f. ra. t. ex. en qvinna: så bör väl straffet icke blifva mindre, derföre att den anfallne icke törs sätta sig till motvärn. Brottet är detsamma, men här ser det ut såsom ville LagUtsk. utfästa ett slags belöning åt missdådaren derföre att den anfallne icke försvarar sig. Det står nemi.: ”Rånar man och, med väld å person eller användande af hot, som innebär trängande fara för lif eller hälsa, af annan tager gods eller penningar, dömes etc.” Om jag utesluter mellanstycket: ”med våld å person för lif eller hälsa”,hvad är då meningen? Skall straffet blifva detsamma eller mindre? Blifver straffet detsamma, så vet. jag icke, hvartill mellanmeningen tjenar. Varder det åter mindre, så borde Utsk. hafva sagt, huru mycket tjufven vinner, om den anfallne låter sig afklädas, utan>itt sätta si^ till motvärn.
Nådiga bepröfvande ånyo hemställa frågan om tillvägabringande af ändamålsenliga mejerioch ladugårds-byggnader vid nämnde Institut, samt i sådant afseende i underdånighet anfört * -— På de välgrundade skäl, som af Institutets styrelse blifvit till stöd för det framställda förslaget i underdånighet anförda, och hvilka jemväl vunnit bekräftelse genom vitsord af de för granskning af Institutets förvaltning under sistlidet år särskildt förordnade revisorer, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte täckas föreslå Rikets Ständer, att till Institutets disposition, för uppförande vid Ultuna af ladugårdsoch mejeri-byggnader efter fullständiga ritningar, som kunna vinna Kongl. Maj:ts fastställelse, anvisa, af medel som för sä beskaffade tillfälliga statsutgifter må vara att tillgå, en summa af 25,000 r:dr, eller nära sammanräknade beloppet af de för ändamålet uppgjorda nya kostnadsförslag, emot hvilka Öfver-intendentsembetet funnit anledning till anmärkning icke förekomma; och hemställde Stats-Rådet, att, i händelse af bifall härtill, Nådig Proposition i ämnet måtte få till Rikets Ständer afgå, i öfverensstämmelse med det af Departements-chefen upplästa förslag, som finnes detta Protokoll bilagdt. Kongl. Majit täcktes i Nåder gilla hvad, i afseende å samtliga .förestående mål, blifvit af Stats-Rådet i underdånighet yttradt och hemstäldt. Ex Protocollo Joh. Rob. Bergin. Kongl. Maj:fs Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Mars 1854, kl. 6 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för uppbyggande af ett Kapell i Korpilombolo by afÖfvcr-Torneå socken samt understöd för a/lönande af en Kapell-predikant derstädes; Gifven Stockholms Slott den 25 Fe bruari 1854.
15 nan mening, an den, som orden innebära, och af sig sjelf är klar, nemi.: att arfvodet bör utgå af köpeskillingens och afgälrlens sammanlagda belopp; hvaraf följer, att någon villrådighet ej kan uppstå, huruvida arfvodet först bör tagas af afgälden, så långt den förslår, innan något af köpeskillingen dertill användes, hvilket för öfrigt vore både för sysslomannen och för concursmassan alldeles likgiltigt. 3 Cap. 3 §. Herr Wollrath T hain har instämt i Herr /.. H. Gyllenhaal i ajseende / a denna §. ajgifne och vid Betänkandet fogade reservation; äfvensom Herr Cron yr hat, att ella. pensioner höra vara Jritagne fran borgenärers kraf; och Herr Kyrkoherden Lyth hur ansett Utskottets förslag vara onödigt, emedan i en sådan grefva innehåltes just det förbehåll, att den icke för innehafvarens gäld får tillgripas. Utskottet finner ej skäl att frångå sin i detta ämne yttrade mening. Pensioner och benådningar, de må vara anslagne af Staten eller af enskilde, hafva det gemensamt med all gåfva, att det beror af gifvaren att föreskrifva loflige sätt och vilkor för användandet. Ar nu gåfva gjord med det förbehåll, att den ej får användas till betalning af gåfvotagarens gäld, l6 Lag-Utskottets Utlåtande N:o ioo. så måste detta förbehåll respecteras; ty hvarken gåfvotagaren eller hans borgenärer hafva rätt att ändra eller upphäfva gifvaren» förklarade vilja. Är åter gåfvan gjord utan uttryckligt förbehåll, så tillhörer hon gåfvotagaren med full eganderätt; och då finnes intet skäl, hvarföre icke den, så väl som annan hans egen dom, må gå till hans gäld* betalning. 4 Cap. i och g §§.
Jag finner således för min del det Förstag Grefwe tVlnruer NU Upgifwit i Staten-; närwarande belägenhet wara lämpligast och säkrast at antaga. Sjette Bandet. I enlighet ined hwad Grefwe körner anfört och hwari jag tik alla delar instämmer, hade jag tänkt något tillägga, men finner mig äfwen deri af Herr Grefwen och Landtmarffalken förekommen. Det äterstär allenast til alt detta lägga den anmärkning, at dä Bewillningen efter aldeles nya grunder kommer at utgä, mäste i början wid Upbörden manga oförsedde swärighem möta, hwarigenom den förestagne Upbördstiden blifwer ännu betänkligare at bifalla. I wista Provineer inträffar Upbördsmännens redowisning ej förr än i Maji manad. Den af Herr Grefwen och Landtmarffalken anmärkta sammanblandning af medel och redogörelser blefwe derföre pä dessa ställen sä mycker snarare at befara. Jag får således äfwen för min del tilstyrka at, pä sätt Grefwe körner föreslagit, Upbörds-teiminerne8 utsättande i underdänigher at Kongl. Majit mätte öswerlemMs. Gre^e öloriisr, ^6o!pb 6orLNr yrkade, at i proportionen ej det tillägg mätte Uteglömmas, at Riksgälds-Lomoiret mätte 3NtkoriserÄ5 , ar af sina besparda medel wid inträffande brist bispringa 8t3t8-contoiret. Om, säsom det wore troligt, Riksgälds-Lontoiret under detta är ej skulle komma at göra nägot Wexel-upköp, ägde Lonroiret j sina l L-tnc^uen äeponeracle medel tilräckeliga tilgängar til er sädant Förffotk. Friherre von kIa ten. Jag, sä wäl som mänga andra, tror ar det blir omöjligt, Åtminstone det första äret, at Bewillningen sä tidigt kan inVrifwas, som den första af Stats-Utskottet förestag äa - Den 2 Mars: Zr tia ilpbörds - terminen.
Som af de låne-underslöd medelst kreditiv, hvilka, enligt 3:dje afdelningen i 6:te artikeln af Reglementet, från Banken utgå, kreditivet till Riksgälds-kontoret torde böra till oförändradt belopp och under enahanda vilkor, som hittills, nämnde verk tillhandahållas, hemställer Utskottet, att 161 § i Banko-reglementet måtte få förblifva vid sitt nu varande innehåll, så lydande: 13:o. För bestridande af Riksgälds-kontoret åliggande utbetalningar eger detta verk att i Banken räntefritt begagna kreditiv till belopp af högst 1,500,000 R:dr Runt från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade. Fullmäktige åligga att, då Bankens ställning sådant for - Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 23 drar, detta kreditiv uppsäga, dock ej förr än i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade. Sådan uppsägning leder till den påföljd, att kreditivet månatligen till den sista påföljande Juni indrages till så stor andel, som motsvarar antalet af de för kreditiv-rättighetens begagnande till sistnämnde dag återstående fulla månader. Det kreditiv, som Banken håller Kongl. Kommers-kollegium tillhanda för 'manufakturernas och fabrikernas understödjande, är, jemlikt 162 § i Reglementet, bestämdt till 1,000,000 R:dr Banko. Till berörde ändamål anvisades vid 1018 års riksdag 1,000,000 R:dr, hvilken summa vid 1840—1841 årens riksdag, för utvidgande af manufaktur-diskontens låne-rörelse, ökades till 1,500,000 R:dr, hvarefter Rikets Ständer vid 1847—1848 årens riksmöte i nämnda kreditiv beviljade en ytterligare förhöjning af 500,000 R:dr, allt Banko.
Den 5 September i833 inhändigade Banco-Fullmägtige från Götha Canal-Direction det till förvarande i Banken bestämda duplett-exemplar, ej mindre utaf det Protocoll än den Autorisation, hvarigenom Directionen blifvit berättigad, att de till säkerhet hos Riksgälds-Contoret deponerade medel, efter derå skedt behörigt afdrag för reparations-fonden och ofulländade Hamn-arbeten, lyfta och utbekomma; derom Directionen sig då hos Riksgälds-Contoret anmält. Och blefvo äfven dessa duplett-liandlingar, om hvilkas emottagande bevis, till företeende hos Riksgälds-Contoret, afgafs, i Commissariatets vård öfverlemnade. I Protocollet för den io Januarii i833 finnes ordagrannt intagen en af Bankens Ledamot i Götha Canal-Direction, Kammarherren B. Rosenbladj afgifven reservation mot det Förslag till nya Bolags-reglor för canalverket, sorn af Directionens pluralitet blifvit actie-egarne underställdt; deruti Kammarherren, å Banco-Fullmägtiges vägnar, på anförde grunder protesterat mot, att, på sätt förslaget afsåg, utan Rikets Ständers föregående bifall, upphäfva det stadgande, att en Ledamot å Bankens vägnar må i Götha Canal-Direction deltaga. Banco-Fullmägtige hafva, på sätt deras Protocoll för den 17 Januarii i833 innehåller, instämt uti den af Bankens Ledamot i Directionen framställda åsigt, att ett uteslutande af Bankens Fullmägtig i Götha Canal-Direction vore stridande mot Rikets Ständers gällande beslut och de af dem meddelade reglementariska föreskrifter, samt sålunda icke utan bifall af kommande Rikets Ständer kunde Bolaget medgifvas; på grund hvaraf FulJmägtige ock bemyndigade Kammarherren Rosenbladj att den anmälda protesten mot Canal-Directionens upprättade Förslag, å ort och ställe som vederborde , fullfölja. 56 Berättelse af Banco-Fullmägtige.
Björnstjerna har icke funnit någon olägenhet deruti, att den ena klassen köpmän skulle från Riksdagsmanna-valet uttränga den andra. Jag tror icke heller att sådant vore så farligt, som om Köpmännen undanträngde Handtverkarne eller dessa sednare Fabrikörerna eller tvertom. I slutet af 14 §:n 1 Mom. är föreskrifvet, för att kunna väljas till Riksdagsman för Stockholm, att en Grosshandlare skall betala minst 20, en Fabrikör eller Minuthandlare 10 och en Handtverkare 5 R:dr till Staden i årliga utskylder. Det har således ansetts erforderligt, att dessa ombud skulle ega en viss förmögenhet, men som icke heller detta stadgande i förslaget återfin - Den 8 Mars e. m. 147 nes, så skulle det kunna hända, att Stockholm, hvars borgerskap är det rikaste i landet, ibland sina ombud finge t. ex. en Grosshandlare, som endast vore det till namnet och ej egde något. Sådant skulle, i min tanke, vara alldeles oriktigt. Deremot vore det ganska väl, om då de flesta städernas borgerskap är till största delen fattigt, hufvudstaden åtminstone valde till Riksdagsmän några förmögna borgare. Jag yrkar fortfarande afslag å denna punkt. Gr. af Ugglas: Till de skäl för punktens afslående, som Hr von Hartmansdorff förut anfört, lade han nyss det, att stadgandet ang:de en viss förmögenhets-afgift, såsom vilkor för valbarhet till Stockholms stads representant, skulle genom förslaget bortfalla, och att Stockholm således skulle kunna blifva representeradt af en endast till namnet Grosshandlare utan någon förmögenhet. Jag ber att härvid få göra den erinran, att om äfven nämnde person ej egde någon viss förmögenhet, så egde han likväl stadens förtroende, och detta måtte väl vara mera värdt än 20 R:dr. Frih. Raab: Jag utbeder mig, att Hr von Hartmansdorff icke måtte förlita sig deruppå att om jag i någon fråga delat hans åsigt, sådant alltid skall blifva fallet. I denna liksom i många andra frågor är jag af olika mening med Hr von Hartmansdorff.
Nästan i större mått, än annorstädes, gäller härvid den erinran, att föreslagna bestämmelserna ingripa i den civila och ekonomiska lagstiftningen, emedan här talas om tjenstemäns ansvar såsom för tjenstefel, m. m. d.; åberopande jag fördenskull vördsamt , med hänsigt härpå , mitt uti inledningen till delta anförande redan framställda yrkande. 55 145 till och med i5o. Om undantag och lindring i bevillntn, torde, såsom innefattande bestämmelser angille sjelfva beskaltningsgrunderna och tillämpningen deraf för vissa fall , böra ingå i de artlr af stadgan, derutinnan afgifterna, för hvilka undantag och lindring medgifves , varda bestämda, eller ock införas under en särskild art. näst derefter. För öfrigt anmärkas, vid 5 i45. 2:0 Personer, hvilka angifvit nyttiga uppfinningar, för den belöning som i sådant afseende åtnjutes. Meningen kari väl här ej vara, att den årliga inkomst , en person, som i något industriell yrke eller eljest uppfunnit nyttiga förbättringar, derpå han, enligt härom utfärdade allm. författnlr, erhållit s. k. patent eller privilegium exclusivum lill uppfinningens begagnande för sig allena under viss tid, af sådan uppfinning tillgodonjuter gagn i eget yrke, eller genom upplåtelse åt andra, mot ersättning, — skall undantagas från bevilln., ett undantagande, som dessutom i allmänhet icke kan äga rum, utan att medföra osäkerhet och missbruk vid uttaxerande af 2:dra art:ns bevillning. Erfarenheten har dock visat, att den likartade bestämmelsen i i835 års bevilln.stadga blifvit någon gång så förstådd, hvarom äfven, sedan Pröfnings-comite' meddelat rättelse, fråga är, genom und. besvär, dragen under K*. M:s nåd. pröfning.
Sedan föreningen knöts, har myntväsendet uti Norrige redan blifvit stadgadt, men det bragtes ipke till likhet ined myntväsendet i Sverige, och derigenom försummades ett godt tillfälle att införa en större ömsesidig öfverensstämmelse. Men detta har likväl varit af mindre vigt, emedan myritet i Norrige blifvit stadgadt till likhet med Hamburger Bmco, livilket utgör den hufvudsakliga beräkningsgrunden för penningevårdet i Norden, och till hvilken vi följaktligen synas äfven böra närma oss. Deremot år i fråga om mått, mål och vigt, en Comité i Norrige, dikson) i Sverige för närvarande nedsatt för att uppgöra en ny reglering deraf. Förslagen i detta afseende blefvo icke färdige till sista Storling, men blifva må Ilända färdige till det nästa, som sammanträder i Februari månad iS24. Enligt hvad enskildt år mig bekant, har Comittéen der, liksom hår, tagit allmänna oföränderliga förhållanden i naturen till måttstock för sina beräkningar och förslag. Om det nu förevarande af FDzn 24 Februar£l. Riksens Ständer godkåqnes, önskade jac, det en underdånig anhållan måtte göras hos Kongl. 3V?'ij:t, aft detsamma matte meddelas den i Norrige nedsatta Comittéen, och sådana åtgärder för Öfrigt vidtagas, hvarigenom den möjligaste öfverensstämmelse i detta afseende, fmellan de bägge Rikena vinnas. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, fidolph Göran: Jag instämmer fullkomligt i åsigten cf det förslag Herr yon Hartmansdorff nu framställt, men tror att då han hunnit taga närmare kännedom af yetenskapsAcademiens Utlåtande, Herr yon Hartmansdorff deraf skall finna, att fråga ej år om någon förändrings vidtagande nu genast, i afseende på mått, mål och vigt, utan endast pm en undersökning, åsyftande att bereda en ändamålsenlig förändring i detta afseende för framtiden, och att den värde talarens förslag allt för vål kan stå tillsammans med ifrågavarande project, för hvars remitterande till behörigt Utskott, något hinder ej torde möta.
Direktörer eller deras suppleanter vid Låne-kontoren, äro lika lydande med 246, 247 och 248 §§ i hittills gällande reglemente. 271 §, angående förändrad organisation af Riksgälds-kontoret samt reglering af dervarande för.valtnings-bestyr och tjenstegöromål, och 272 §, angående Fullmäktiges kansli, motsvara 249 och 250 §§ i 1854 års reglemente; varande sista punkten af den förra §, angående lediga ijensters återbesättande genom förordnande, utesluten till följd af Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Stats-Utskottets Utlåtande JYs 270. 273 §, angående Kommissariatet och de vid dess expedition samt bokslutsoch revisions-kontoren anställde .tjenstemän; 274 §, angående Ombudsmannen; 27§ §, angående vaktbetjeningen, och 276 §, angående den för Riksgälds-kontorets tjenstemanna-personal och vaktbetjening efter 1841 års riksdag utfärdade instruktion, ega samma lydelse, som 251, 252, 253 och 254 §§ i det vid sednaste riksdag utfärdade reglemente.
Ständ har Herr Noraeus, genom ds anmärkningar han afgifvit emot fiesv, och Ekon> IJtsk. Betänkanden• 1355 Utskottets Betänkande, öfver den af honom yrkade vidsträcktare frihet i tackjernshan» deln, ådagalaggt, att afsigten med dess motion i detta hänseende varit den, att äfven de bruksegare, hvilkas smiden äro grundade på egen tackjernstillverkning, matte blifva berättigade, att från Bergslagen uppköpa nödigt tackjern, enär de finna detta vara för dem förmånligare, än att sjelfva anställa blåsning, i afseende hvartill Herr Noraeus också ansett, att Utskottet ej bordt inskränka sig endast till en förmodan, att de cornmitterade, hvilka Kongl. Majit i Nåder förordnat att, efter granskningen af nu gällande Författningar, föreslå förändringar och rättelser uti de angående bergshandteringen gällande föreskrifter, till detta ämne skulle sträcka sin uppmärksamhet, utan i stället hafva bordt hemställa till Riksens Ständer, att hos Kongl. Majit yttra sin underdåniga önskan, att desse comroitterade måtte i Nåder derom anbefallas; hvaremot flere af Hederv. BondeStåudets Ledamöter instämt uti den af Herr Ehrenborg, Casper, afgifne Betänkandet bilaggde särskilda mening. Vid pröfningen af hvad sålunda blifvit anmärkt, har Utskottet icke deraf inhemtat några sådana upplysningar, som kunnat gifva anledning till förändring uti den åsigt af saken, som i dess fran Vällofl. BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet återremitterade, men hos Höglofl. Ridderskapet 135 6 Besv, ock Ekon, Otsk. B etti nk anden, och Adeln samt Högv.