Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med inom orten förfärdigade smiden och öfriga arbeten af land ibefolkningens slöjd (leifves en ganska vidsträckt handel, dels på marknader och torgplatser, och dels medelst så kallad gårdfarihandel. 15 Till kommuuikalionernes förbättrande äro åtskilliga arbeten, med understöd af statsmedel, dels fullbordade och dels under verkställighet, nemligen: vägomläggningarne emellan Grenna och Ödeshög med utsträckning af nja vägen till Skrädeberg i Östergöthland; emellan Grenna och Örserums gästgifvaregård; emellan hemmanen Studstorp och Kolhesters gästgifvaregård, förbi Hesterslid, samt emellan Elgaryds och Sandsjöryds gästgifvaregårdar, genom hvilken senare vägomläggning en kedja af särdeles svår*a och vådliga branter, kallade Iljertsäla backar, undanrödjas; äfvensom omläggning och förbättring af trenne socknevägar i Åsenhöga, Kålleröds och Stengårdshults socknar; men lill följd af landets couperade beskaffenhet erfordras ännu många dylika vägförbättringar inom denna provins, oell vigteu deraf inses numera allmänt af dess invånare, ehuru de någon gång tveka att åtaga sig de betydliga enskilda bidrag, som derför erfordras. Sådant är förhållandet med den eljest särdeles behölliga omläggningen af vägen emellan Grenna stad och Råby gästgifvaregård, hvilken ännu icke kommit till utförande, ehuru icke obetydligt understöd från statens sida varit att påräkna. Vigtigast i förevarande afseende är dock anläggningen af jernvägar, som i särskilda riktningar inom länet äro ifrågasatte, eller från Skåne öfver Wernamo till Jönköpings stad och vidare derifrån dels till den redan fastställda vestra stambanan, dels ock i sträckning åt Norra Wedbo härad och Östergöthland, samt från Hvetlanda till Oscarshamn i Calmar län. PolitisH Författning. Kammarverk.
Emellertid och sä vida uppoch afskrifnings-rörelsen skall vinna önskad framgång, lärer, jemte borttagande af ofvanomförmälda hinderliga föreskrifter, det blifva nödvändigt alt räntan å gjorda insättningar förhöjes utöfver den nu stadgade, och har Utskottet, i betraktande af räntefoten i allmänhet inom landet, ansett räntan nu kunna bestämmas till 3 procent, med Fullmäktige förbehållen rätt att. i likhet med hvad för närvarande är stadgadt, räntan nedsätta. Hvad sättet för uttagen beträffar, så, enär Rikets Ständer, genom, bland annat, det i Banko-reglementet bibehållna stadgande om vexlars företrädesrätt vid diskontering, åsyftat att befrämja så beskaffade pappers begagnande i allmänna rörelsen, synes, till befordrande al detta ändamål, vexlar böra, jemte handskrifna invisningar, få vid uttag å uppoch afskrifnings-räkning begagnas. Det i Litt. c af ofvanberörde föreskrifter intagna, och i vissa läll för ifrågavarande rörelse hinderliga förbud mot dylika invisningars utställande lill order, anser Utskottet likväl kunna uteslutas, och vid tillåtelsen alt använda vexlar för skeende utlagningar har, till beredande af någon kontroll, Utskottet trott sig böra föreslå, att behörigen fo lierade - Banko-Utskottets Memorial N:o 1(1. 5 lierade och nummererade vexelblanketter böra vid de särskilda Diskontverken emot qvitto, dock utan afgift, räkningshafvare tillhandahållas. I öfrigt, och då rättigheten för enskilda personer att öppna uppoch afskrifnings-räkning, enligt Utskottets tanke, icke bör blifva ovilkorlig, utan få bero på Fullmäktiges ompröfning genom vederbörande Diskont-direktioner, har början af ofvanomförmälde Reglements-§ påkallat någon förändring i redaktionen, hvilken jemväl blifvit jemkad med afseende derå, att i Stockholm uppoch afskrifnings-rörelsen skulle komma alt fortfarande skötas vid Diskontverket, der densamma allt ifrån början varit besörjd.
Andra talare hafva redan fäst uppmärksamheten derå huru föga lagens stadgande om böter för obefogad klagan gagnar. Väl kunde, tror jag, detta stadgande tillämpas oftare än nu sker, men det måste dock alltid, af lätt insedda skäl, ske med stor försigtighet. Beträffande ersättningen för motpartens rättegångskostnader, så är det klart, att denna ersättning ej kan ådömas till högre belopp, än hvartill kostnaderna i sjelfva verket uppgått, och som man här i landet processar stundom för en ren obetydlighet, så kan fruktan för en dylik ersättning icke afhålla från att under Högsta Domstolens pröfning draga saker, som bort stanna hos Hofrätt. Föreg:de riksdagars Lag-Utsk. har också städse afstyrkt väckta motioner om revisionsskillings borttagande; och då jag har till hands Ut - 186 Den 7 Mais e. m. skits Utlåt, i denna fråga vid 1853—54 årens riksdag, tager jag mig friheten derur upprepa några af de skäl, på hvilka Utskit grundade sitt afstyrkande af en motion i iimnet. »Då revisionsskillings erläggande i 1615 års rättegångsprocess först påbjöds såsom vilkor för rättigheten att söka Konungens pröfning af Hofrätts dom, hade man för afsigt att dymedelst förekomma det Konungen skulle utan verkliga orsaker besväras; och ur denna synpunkt hafva Sveriges senare lagstiftare bibehållit påbudet. De hafva nemi. ej kunnat förbise otillräckligheten af det band, som ligger i det af motionären åberopade lagrum, 16 § i Rättegångs-Balkens 30 Kap., enär detsamma blott bestämmer ansvar för den, som pröfvas emot bättre vett och klara skäl hafva dragit sin sak under Konungen och således afser ett förhållande, som, ehuru grundadt i trätlyslnaden, likväl ej kan antagas i hvarje yttring deraf. Den förblindar icke sällan; och för att stlifja dess förvillelser, synes påbudet, med afseende å vår rättegångsordn., ändamålsenligt.
Den skulle äfven, såsom Herr Hjerta uppgifvit, kunna hafva den följd, att ett Stånd, som afslagit de fleste anslagsförhojningar, inbjöd Ridderskapet och Adeln att deruti sig förena; sådant kunde dock icke inträffa med den enda af mig föreslagne punkten. Herr Hjerta har nämnt den majoritet, som på Riddarhuset beslöt anslaget till materielen. Jag 72 Den >2 October e. m. Ler att få påminna, att detta beslut fattades af Ståndet enhälligt, och alt blott tvenne Ledamöter deremot reserverade sig. Hvad Herr Hjertås tillämnade serskildta reservation mot den af mig föreslagne inbjudningen beträffar, ser jag ej, att den kan hindra Ridderskapet och Adeln, att angående min hemställan fatta sitt beslut; emedan Expeditionen ej binner att så hastigt afgå, och Herr Hjerta således till i morgon gerna kan hafva sin reservation färdig. Friherre Cederström: Det förefaller mig helt naturligt, att Herr Hjerta, som undertecknat en till Rikets Ständer ställd skrift, hvaruti de uppmanas att förblifva vid 1823 års Statsreglering, nu bestrider inbjudningen till de öfrige Stånden, att genom Statsregleringens bifallande förkorta Riksdagen. Men då Ridderskapet och Adeln, på grund af särskildte upplysningar om lillräcklige tillgångar, fattat sitt beslut, är det så mycket större skäl att inbjuda de öfrige Stånden, helst StatsUtskottets Betänkande icke lemnat en allmän öfversigt af alla tillgångar och behof. Jag kan således ej afstå från mitt yrkande, utan anhåller om votering. Herr Crusenstolpe: Jag vill blott fästa Friherre Cederströms uppmärksamhet derpå, att alla RiksStånden hafva inom sig Ledamöter af StatsUtskottet, och att upplysningar af dem således icke bordt saknas. Den la Octobei' e. in. 75 Men Ridderskapet och"
I afseende på förenämnde dispositioner i allmänhet, anse sig Revisorerne böra fästa Piikets Ständers uppmärksamhet deruppå, att så väl redighet som korthet i Räkenskaperne skulle befordras, om nedannämnde utgifter uppfördes på Stat å de IIufvudTillar dit de, i följd af sin beskaffenhet, kunna anses höra, nemi. å 2:clra Iluf viulTiteln : Kostnad för Tryckning af RiksIIufvudbokens Capitalräkning. u o:die HufvudTiteln: a) Öfver-roterings-ersältning i Skåne, årligen utgående i likhet med den på Stat uppförde ersättning sorn åtnjutes af Rotehållarne i Kronobergs Län. b) Ersättning till Kneckterotarne i Westmanland för anslagen men bristande KronoTionde-Spanmål. c) Indelningsbrist uti Stora Kopparbergs Län. d) Indelnings-ersättning till så stort belopp, som den årligen utgår, enligt Kongl. Brefven den 2 Februarii 1813 och den 22 Mars 1814 > vid Westgötha Piegemente. å 8:de HufvudTiteln: a) C.ompagniHingstars Remonlering. b) Transportkostnad samt Myntareoch Garmakare-lön för Koppar. å Allmänna Indragnings Staten: De såsom Indelnings-ersättning upptagne Hästhemmans-Ränlor, hvilka,'under denna Titel, ännu åtnjutits af i tjenst varande f. d. Indelningshafvare vid afsutne Westgötha CavalleriRegemente, och hvilka med dessa personers afgång blifva indragne till SlalsVerkct, bland hvars Inkomster de äro beräknade. 3:o Af förenämnde skäl anse Revisorerne lämpligare, om nedanstående uppfördes såsom Extraordinarie Afkortning å InkomstTitlarne. a) Arfvoden och Rustningsafgifter i Jönköpings Län, enligt Kronofogdens i orten räkning, förminskande inkomsten af ArrendeMedlen. b) Hingsthållning uti Elfsborgs och Skaraborgs Län, bestående egenteligen uti icke utgående HästvacanceMedel.
I andra Riken täfla personer om en sadan wärdshusförtjenst och bemöta alla resande med en intagande höflighet. Af Gästgifwerieller Postfärds-iurältningen drager ock annorstädes Skattkammaren merendels en winst. Skulle emot förmodan Gästgifweri förpaktningen ej hos o§ bära sig med nu warande skjutslega, sä mäste hwar wälsinnad Medborgare häldre wilja betala litet drygare skjutspenningar, för at blifwa bättre betjcnad, och ej förderfwa den närande. Landtmannen. Hwar jordägare borde ock, utan undantag, finna sig benägen, at biträda Gästgifwaren, om nödwändigheten sä fordrade, med nägra Lispund Hö och nägra kappar Hafra per mantal.. Dä Gästgifware blifwit försedde med den omnämnde förlagssumman böra de i stället för de nu brukliga tränga och bakstjelpande kistkarror, kunna emot en'skälig lega betjena mindre förmögna resande med lätta och dock rymliga Postkärror, samt med Buldan täkta Iutwaqnar, uti hwilka flere personer af en skjuts karl med dubbelt förspann kunde föras. Kallelse uppä skjuts skulle mycket mindffas, om Gästgifware, likmätigt Byggnings-Backens 28 Cap. 4 §. och Kongl. Förordningen af den ii December 1766 tilhöllos, at til sädanewägfarandes tjenst, som nyttjade egna hastar, alltid hafwa godt hö Hackelse och Hafra i beredskap, hwarä priset wid hwarje Härads Ting rättades och genom anslag kungjordes. Uppä de större allmänna wägar skulle ock nu troligen, til mindskning 764 Den 15 Iunik. af Gästgifwarestjutsen samt til beqwämlighet för enkla Resande, som ci arv försedde med egna aledon, kunna inrättas öfwertäckta Forwagnar saint sä kallade Öiligencer; ehuru et sädant företag icke tilförcne wid 12 styfrvers skjutslega welat "lyckas.
Grufvans malmtillgångar, till stor del upphemtade genom de i Stor» grufvans ras anlagde soffringsarbeten, hafva således icke undergått någon väsendlligare färändring; men i anseende till grufvans djup, och nödvändigheten, att jemväl bryta arbetsställen, hvilkas malmer vid försäljningen gifvit, i förhållande till brytningskostnaden, en årlig förlust af cirka 28,000 K:dr B:ko, har behållningen af grufvan så nedgått, att utdelningen för hvarje af åren 1841 och 1842 till grufveintressenterne icke utgjorde mera än 2R:dr B:ko på fjerdepart eller 2,400 R:dr för hela grufvan. Den af bergslaget för flere år sedan sökte nedsättning i den höga kopparräntan, som motverkar de svagare malmernes tillgodogörande, är likväl nu, jemte flere, för detta bergverk nödige, af bergslaget gjorde framställningar, föremål för undersökning inom orten af den dertill i Nåder förordnade Kongl. Kommission. Koppartillverkningen af soffrad slagg ur äldre varp, har äfven tilltagit och tvifvelsutan varit för näringsidkaren förmånlig, i anseende till någorlunda höga kopparpris, i förening med god afsättning, men, på sätt i förra berättelsen angafs, understundom äfven skadligt inverkat på moraliteten hos en del af den ungdom, som af soffringsarbetet haft sin sysselsättning. Vid medlet af år 1843 inträdde dock ett motsatt förhållande, så att kopparen i allmänhet saknade efterfrågan, under det priset nedgick 12 å 14 R:dr per skeppund. Skulle denna missgynnande konjunktur förfara, biifver blifver sannolikt koppartillverkningen af soffrad slagg mycket förminskad, så vida icke kolpriset, i förhållande härtill, nedtryckes, till stor mehn åter för den koiförsäljande allmogen, som, då den i allmänhet har 2 å 3 mils koltransporter, skulle komma att åtnjuta en högst ringa ersättning för sin skogsprodukt och derpå nedlagdt arbete. Tabellerne upptaga de i Länet befintlige jernbruk, masugnar, manufakturier och kopparverk.
Är åter ämbetsverket sammansatt ai flere Ledamöter med lika ansvarighet, lärer förhållandet blifva annorlundaj ty hos Ledamöteine bör lika sf;or upplysning, sakkännedom och godvilja kunna påräknas, som hos Chefen. — Aro meningarne delade, synes den böra anses rigtigast, som de fleste gilla, och något skäl finnes åtminstone icke, att antaga Chefens mening, såsom ensamt öfvervägande, då den har flere Ledamöters lika sunda omdömen mot sig: I följd hvaraf, och med afseende å de flere grundade skäl, som i ett af de afgifne förslagen blifvit anförde *3^ Utskottet antagit, att alla verk, som blifva sammansatte af en Chef med flere, blott af Lagen betoende Ledamöter, ämbetsformen, såsom hittills, bör fortfara att vara satnrädig, eller att besluten genom de flesta rösterne bestämmas. Emot denna styrelseform, som Committerade i vissa fall och med inskränkning tillstyrkt, har blifvit anmärkt, att den kostar mycket och är långsam i sin gång, och att ärender, för hvilkas afgörande local-kunskap Cancelli.Rådet v. Hartmansdorffs förslag, sid. Ijy och 136) förra afdelningen. 88 erfordras, af ett Collegium icke kunna blifva rigtigt bchancilade. Dessa anmärkningar kunde, efter Utskottets tanka, ega någon grund, om det anloges. ' att ärender, sorn innefatta enkla verkställighets-åtgärder, och ej äro af någon vidsträckt Omfattning, utan i synnerhet blott fordra skyndsamhet i behandlingen, underkastades Collegiala förmer; att Collegierne skulle blifva många med stor personal, hvarmed större kostnad och långsamhet i öfverläggningarne oundvikeligen mäste vara förenad ; och att de icke skulle sta i något underordnadt förhållande till Föivaltriings-chefen, så att fullständig redo för deras förvaltning och tillsyn deiå, endast kunde i Rättegångsväg al Kronans åklagare göras gällande; men långt ifrån att utgå från sådana äsigter, fm Utskottet tvättom ansett det vara högst vigtigt att tillse, huru stor omfattning
Och dessa åro i en sådan förlägenhet, att den kan få namn af nöd. Det år sannt, att födoämnen gälla litet, men just deri ligger grunden till det onda, ty andra utgifter ha föga fallit, åtminstone icke i samma förhållande. Den fastighet, hvars spannmåls afkastning förr var tillräcklig att fylla ägarens eller åboens behof, och derjemte lemnade öfverskott till bestridande af contanta utgifter, såsom skatter, tjenstefolks löner m. m., lämnar nu vål samma afkastning, men den förslår icke nu till alla dessa behof, gom bibehållits i sitt förra Den r Martil, *3* värde, då afkastningens fallit under halfva. Skuli le Jordbrukaren af spannmålen betala skatter och löner, måste han minska sin egen consumtion, och den år redan mycket inskränkt _ eller ock måste han till de contanta utgifterna använda annan förmögenhet eller kreatur. I det sednare fallet aflågsnas möjligheten af ökad afkastning, och särskilda förmögenheten aftager Resultatet blir fattigdom. Antingen man har egendom skuldfri, eller med skuld, är förhållandet detsamma. Skill naden år endast den, att ägaren i sednare fallet blir snarare utfattig ån i det förra. Lån finnes egendom uppskattad till 5o,ooo R:dr, sorn, i högsta afkastning, med afdrag af utsädet ger 200 tunnor Råg och dubbelt Hafre. Sällan har man köpt fastighet för mindre än uppskattningsvårdet, ty köp åro i sednare tider sällsynte, utom vid Utmåtnings och ConcursAuctioner. Denna egendoms ca pitalvårde bår 3ooo R:drs ränta, som utbetalas contant, om köpeskillingen år lånad, men i annat fall likväl måste beräknas, då capitalet, annorlunda anvåndt, ger denna ränta. Dertill kommer Kronoutskylder 3oo R;dr, tjenstefolks löner 200 R:dr och underhållskostnad till lika belopp, allt i det måttligaste beråknadt, tillsammans 5700 R.dr. 200 tunnor å 6| R:dr och 4oo tunnor Hafre ä 2^ R:dr, gifva 2266^ R:dr. Således uppstår en årlig förlust af i435-J
Bref gifves, att det dersammastädes utsatte staff af tvenne års arbete skulle, när den, som en gång lidit straff för inbrolt, dermed åter beträdes, böra tillämpas, ”utan afseende å värdet af det dervid tillgripna, ” således ehvad förra gången inbrottet varit med stöld förenadt eller ej, eller sednare gången värdet af det tillgripna ”icke fullt uppginge till 3 R:dr 16 sk.” eller öfverstege nämnde summa, ej står väl tillsammans med det stadgande, som man ville tyda, men hvars tillämpning, efter hvad ofvan är utredl, förutsätter, att den brottslige skall vara saker till ”andra resan inbrottsstöld;” helst redan Kongl. Brefvel af år 1746 afser och uttryckligen ifrån skärpning i bestraffningen undanlager de händelser, att inbrott skett, men det dervid tillgripna, första eller andra gången någon dermed beträdes, icke öfversliger tio dalers eller 3 R:dr 16 sk. värde. Icke deslomindre måste, för alt sluta af ordalydelsen i 1820 års Kongl. Bref, antagas, det meningen icke varit att ändra eller upphäfva någotdera af nyssnämnde stadganden, utan endast alt tyda eller förklara det ena af dem, och det vill derföre synas nödigt alt framför allt ät delta Kongl. Bref i sin ordning gilves ett förtydligande, så vida de ursprungliga lagstiftning sgrunderna skola till sin fulla kraft återställas. De nu anförda förhållanden ådagalägga nogsamt, hurusom lagstiftningen i ett ämne, genom lid efter annan tillkomna stadganden, kan innebära motsägelser och åtminstone hos de lagskipande väcka tvifvelsmål om stadgandenas rätta förstånd och tillämpning. För att afhjelpa dessa olägenheter i förevarande fall, kunde del tilläfventyrs anses tillräckligt, att 1820 års Kongl. Bref i grundlagsenlig ordning undanröjdes. Men det är fara värdi, att derigenom ändock icke skulle upphöra den skiljaktighet i meningarne, 30 R. St. Just.
Dä jag warit af olika rankar med den wärda Medbroder i Utskottet, som nyst öfwer detta ämne sig yttrar, torde det tillätas mig, att nägot närmare fä förklara min mening. 65 §. i Regerings-Formen innehåller endast, att medlen ej fä anwändas annorlunda än som faststält blifwit, att Stats-Rädels Ledamöter äro derföre answarige och skyldige att bewaka hwad Riksens Ständer i denna del förordnat. 02 Z. säger, att Riksens Ständer äga alt fastställa huru särskilda Summor skola till särskilta ändamäl anwändas och deste Summor under bestämda hufwud-titlar uti Riks-Staten anslä. Den förstnämnda Z. finner jag ej innehålla någor bestämmande som förbjuder Riksens Stan - Den 22 Abruarii. nor Ekander att fastställa sä mänga hufwud-trllar de behaga. Hwad som äter uti den senare anbcfaltes, blir igenom Baron kckannersteims sörflag iagttagit. Orsaken hwarföre jag inom lä stoltet ej lockades att öswertyga om riktigheten af en nära dylik framställning jag dar gjorde, läg utan rwiswel deri, att jag för den i fräsa warande nya titeln försummade akk förestå en witz summa och att dest antagande sätcdeS hade medfört »agot obestämdt för totalitekcn af aila utgifkerne. Nu är delta förekommit och formaliteten igenom Baron k.lanneicheim8 framställning iagttagen. Regerings-Formens stadgande är således äfwen uppfyldt. Dä laglighet» medgiswcs, lär fördelen af ett sädant bestämmande ej wara lwifwelagtig» Derigenom minnes det dubbla ändamälet alt uppmuntra till besparingar och alt försäkra om deras amvändande kill ett nyttigt föremal. En wälwiljanLe och wcrksam Regering, som sage sig förhindrad, att till werktig fördel för det allmänna anmanda hwad den kunde bespara, skulle också snart
Men, hwad angar Riksdagsmannen Anders Jonssons, asrven fran Wester-Norrland, wid Jonas Anderssons hemställan gjorda tilläggning, att pa de ställen, der Pastorerne ej äga Annexe-Hemman fig tillstagne, borde Comministrarne erhålla Boställe af Prestegårdens agor', derest desia sednare finnas af sadan widd och beskaffenhet, att klyfning deraf kan aga rum, samt bade Pastor och Comministcrn kunna dera wara besutne; sa anser Utskottet någon »verkställighet hara icke kunna tillstyrkas, innan den af Utskottet wid usta Punkten föreslagna matning och gradering a sadane Prestegardar föregått, sa att deraf kan upplysas och utredas, huruwida Prestebolets område af jord är af den bessaffenhet, att någon klyfning deraf, för Comministerns behof, med Prestebolets bestånd och Znnehafwarens nödiga underhall kan medgifwas. Sedermera förekommer 8:de Punkten, "att de Conventioner om det Högwördiga Preste-Ståndets LöningSsätt, som blifwit utlofwade, afwen matte warda ofelbart och skyndsamligen werkställde, pä alla de stallen, som Församlingarne det ästunda och sig derom anmäla; att grunderne och sättet dertill. Den ro Augusti. Lsiz sa widt möjligt är, nu afwen matte stadgas och k allt fall handhafwas af owäldige Män, sa att, da antingen Församlingarne eller Kyrkoherden, aro obillige, nagra a ömse. sidor utwalde Personer, under ordförande af Kongl. Majus Befallningshafwandc, eller den han i sikt ställe förordnar, matte kunna afgöra, hwad ratt och billigt ar, och att den forhakli' ga benämningen Likstol matte utur Preste-Standets rättigheter alldeles försvinna, eller åtminstone tillen aspasiad afgift i penningar nedsättas."
Vidare lemna nämnda protokoll upplysning om de förberedande åtgärder, som Fullmägtige vidtagit för anskaffande, om så skulle erfordras, af en tillfällig utländsk kredit, men innehålla i fråga om det nya jernvägslånet endast ett den 17 December af Fullmägtiges ordförande meddeladt tillkännagifvande, att, enligt anmälan af chefen för ett af hufvudstadens större handelshus, hela det Svenska statslån, om hvars upptagande nu underhandlades, skulle, till en kurs af 88 procent, mot 2 procents kommissions-arfvode och 4'A> procents ränta, kunna i London anskaffas af några bland Englands förnämsta bankirer, och att, om dessa vilkor å Riksgälds-kontorets sida icke funnos antagliga, kunde i stället erbjudas 90 procent jemte 2 procents kommissions-arfvode för ett 4'/2 procents lån å 500,000 Pund Sterling, under vilkor att återstoden af lånet eller omkring l'-2 million Pund Sterling finge i kommission öfvertagas och vid blifvande försäljningar två procent kommissionärerne tillgodoberäknas. Men då dessa alternativt föreslagna vilkor syntes alltför betungande, funno Fullmägtige sig icke å dem kunna fästa vidare afseende än att, om räntan nedsattes till 4 procent, Fullmägtige vore villige medgifva den rabatt, som i första alternativet föreslagits; hvarom, ordföranden åtog sig att underrätta vederbörande. Till protokollet den 7 Januari 1864 anmäldes en af Heinemann ingifven skrift, deruti han, å sina hufvudmäns vägnar, erbjöd sig att ingå i ytterligare underhandling om det nya jernvägslånet. Vidare blef vid det nämnde dag hållna sammanträde föredragen en till Fullmägtiges ordförande ställd skrifvelse från Presidenten uti den i Paris inrättade kreditanstalten: “Societé generale de Credit Industriel &