Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De ville nödvändigt gå och helsa på fader Nämndeman och mor Lisa, efter som vi kommo att ta vägen häråt. Sven. Gud signe herrskape för det. – Hvad unge herrn har växt opp och blitt förgrömmande stor, se’n jag såg honom sist! Nu är han foll rektigt fullärd och kan sätte Komministern vår på kneken hvad stunn han vill. Lisa. Och lella Mamsell se’n! Kors, så ho har blitt fin och vacker på det här åre! Jojo, när en får vare i Stockholm e ti’, då går allt skäfverna ur en, då. Stina. Ja, herre jesta för dette Stockholm! Det fins fälle bra granne gärdsgåler der oppe, Mamsell? Per. Ah du är dum, Stina! I den store sta’n fins inte jolväger med gärdsgåler på sidera, som här, utan der är det stenlagde gater, så jemne som ett salsgolf. Stina. Jaja du, Per, har varet på arbete deroppe, så du vet fälle hur det är, du. – Men hör, lelle Mamsell, om e tåcka här gemen menniske, som jag, komme dit opp på di fine gatera, då feck jag fälle allt ta skonna åf mej och gå i strumplästen? Sven. Ah så tig, Stina, och plåg’ inte herrskape med tåcke enfaldigt prat. Brukspatronen. Åh, låt henne fritt tala, fader Sven. Det är roligt att höra på. Wilhelm. Nå säj, Per, hvad tyckte du mest om utaf allt du såg i Stockholm? Per. Jo, det var fälle allt den der granne metalmärra medt på Gustaf Adels torg, och så två store kor utåf jern, som stog ve backen neraför Slotte. Lotta. Det är inte kor, kära Per, utan det är lejon. Stina (slår ihop händerna) Herre jestingen, är det lejon? (suckar) Åhå, det är allt bra sorgfälligt, att jag aldri ska få komme dit opp och se på tåckre rare saker. Wilhelm. Var du någon gång på Operan, Per? Per. På Opera?
Riksdag för Kongl. Krigs-Collegium fastställda nya Stat med nämnde tillökning blifvit från och med år 1835 tillämpad, så har tillika, utan afseende å Rikets Ständers dervid fästade berörde förbehåll, ifrån MilitiEe-Boställs-Cassan äfven för år 1835, i likhet med hvad de föregående åren ä<Tt rum, utgått till 2:ne Civil-Ledamöter i Kongl. Krigs-Collegium arfvoden af 400 R:dr till den ena och 200 R:dr till den andra af bemälde Ledamöter, utom den ordinarie lön af 1,600 R:dr med derunder beräknade 152 T:r Spanmål, som derjemte är för dem anslagen. Cassans säkerhetshandlingar hafva, vid anställd inventering, funnits i behörig ordning. Ut rednings-Af delningen. Denna Afdelnings Räkenskaper, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda åren, med anmärkningar, utvisa: Debet. Bal ance från föregående året: Inkomster: Ordinarie Statsanslag för Afdelningen . 460,690:17. — 448,000: Andre Stats-anslag, som af Afdelningen disponerats 108,463:36. 6. 115,085:36. i. Diverse Auctions-Observationsoch Bö tes-medel m. m 650: 4. 3. 2,600:17. 4. Balance till påföljande året: Summa 1,030,779:20. — 1,139,007:11. — Credit. Balance från föregående året: - Ordinarie Utgifter: Upphandling af Persedlar till Utredning, Arméens beklädnad, tross, fastningar nes hehof m. m 535,788: 42. 4: 622,432: 31. 4. Extraordinarie Utgift: Reseoch Tractaments-kostnad, Skrifmaterialier, Auctions-omkostnader m. m. 48,518: 4. — 92,500: 22. 1.
Den, som bifaller, att Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om lättad utväg till lånbidrag åt Fastighetsägare, må, tillika med de, i anledning deraf afgifne yttran - Den 15 December f, w. den, till Statsoch BancoUtskotten remitteras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer Kongl. Mnj:tS högstberörde Nådiga Skrifvelse, alt, tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden, till StatsUtskottet remitteras. Herr Ribbing: Ehuru det förmodligen ar fåfängt, att vidare i detta afseende verka på opinionerne inom Ståndet, anser jag mig dock böra yttra, att jag tror det mycket skulle hafva lättat öfverläggningen, om Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken behagat upplysa, hvilket Utskott Hans Excellence ansett mest behörigt att handlägga ifrågavarande ärende. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken yttrade, att i alla frågor, som bero af Ståndets egen pröfning, och hvaribland jemväl, enligt 4ö §• Riksdagsordningen, vore frågan, till hvilket Utskott ett mål borde remitteras, bade Hans Excellence alltid ansett både öfverflödigt och sig icke tillsländigt att gifva sin enskilda öfvertygelse tillkänna; på grund hvaraf, och sedan votering redan blifvit begärd, Hans Excellence nu endast fick hemställa, 53 H. ig4 Den i5 December f. m. om den af Hans Excellence nyss föreslag» ne voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes. Ropades Ja. Herr Rosenqvist: Jag anliåller att få veta, hvem som begärt votering. Svarades: Herr Hjerta, Gustaf. Voteringen börjades klockan tre qvart till i e. m., och befunnos vid dess slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 58. Nej — 79.
Den korta tid, hvarunder Betänkt varit bordlagdt, har gjort det omöjligt för ledamöterne att vederbörligen sätta sig in i frågan, och då man väl kunde förutse att endast H. o. Ad. och Borgare-St. skulle kunna med nog sakkännedom afhandla detta ärende, bade jag trott att granskningen på detta rum bort ske med den noggrannhet, att ingenting förbigåtts. Seden här har förut varit, att man icke motsatt sig återremisser, då anmärkningar framställts, som hort medföra att frågän kommit under förnyad ompröfning inom Utsk:t. Jag har ansett mig böra anföra dessa skäl, hvarföre jag i går måhända tröttade med mina anmärkningar; men då dessa icke ledt till det åsyltade ändamålet och en stor del af lagförslaget redan blifvit godkänd, vill jag icke mera vid hvarje § framställa de anmärkningar jag eljest ansett befogade, men vill i profet nedlägga min protest emot det sätt, hvarpå förslaget blifvit på detta rum behandladt. II. Exc. Hr Frih. De Geer: För min del har jag icke kunnat finna att diskussionen under behandlingen af detta lagförslag varit af annan beskaffenhet än vanligt. De mot LJtsk:ts förslag framställda anmärkningar hafva af dess försvarare blifvit bemötta med så goda skäl som af dem kunnat anföras, och genom votering bar afgjorts hvad afseende B. o. Ad. ansett anmärkningarne förtjena. Om i några ringare frågor Ståndet ansett att äfven belögade anmärkningar icke borde till någon påföljd föranleda, har orsaken förmodligen varit att man i detta, likasom i mångå andra ämnen, mot slutet af riksdagarne icke velat genom ett uppskof äfventyra hela lörslagets framgång, blott för alt vinna någon obetydlig iörniförbättring eller nästan likgiltig förändring i sak.
Beror det då, detta är den nästa frågan, af hvars och ens fria vilja att underkasta eller undandraga sig den belägenhet hvari tjenarpn befinner sig? Detta besvaras i 1 § af legostadgan sålunda, att ifvar och en som icke ingått i Kronans eller annan allmän tjenst, eller idkar, med behörigt tillstånd, fria konster, studier, handel, fabriksrörelse, handtverk, sjöfart eller annat lagligt näringsfång, eller jordeller bergsbruk, antingen såsom ägare, arrendator eller brukare, eller bevisligen af föräldrar, anhörige eller andra personer underhållas, eller, enl. församlingens i sockenstämma yttrade omdöme är känd såsom den der antingen genom egna medel eller genom arbete eller annan loflig sysselsättning ärligen sig försörjer, eller af allmän barmhertigsanstalt vård och understöd njuter, hvar och en, som icke är i någon af dessa belägenheter, skall, för att äga laga försvar, skaffa sig årstjenst, och är med detsamma underkastad tjenstehjonsstadgan. Nu upräknade särskilda bestämmelser innefatta väl ett icke ringa utrymme att finna sysselsättning, utan att behöfva taga tjenst annat än af fri vilja; men det behöfver ej här bevisas, att ett ofantligt antal personer måste, med eller mot sin egen önskan, 182 Den 3 December e. m. Stnöjas att ingå i tjenstebjonsklassen. I alla fall utgör den omständigheten, att omkring en fjerdedel af landets befolkning ständigt befinner sig inom denna klass, ett tillräckligt talande skäl, att icke förbise, huru illa dess nyss omnämnda ställning står tillsammans med den jemnlikhet inför lagen, som man dock så gerna Till föreställa sig tillhöra det Svenska folket. Rikedomens eller välståndets förmån i samhället består hufvudsakligen i, att emot betalning kunna till sin tjenst förfoga om andras tid och arbetskraft. Det är häruti som den verksammaste orsaken ligger till begäret att förvärfva penningar. Bland dem som arbeta i andras tjenst önska också derföre de aldrafleste ingenting högre än att, såsom det kallas, blifva sin egen; d. v. s. kunna försörja sig på egen hand, hvaremot det är ytterst sällsynt ' att någon, som ifrån tjenareklassen hunnit till ett sådant oberoende, önskar att återgå till arbetare åt andra.
Härwid göres dock det förbehåll, at denna omändring af ?rorocallLt ej mä medföra något prw^uckicst för et annat kilfälle. Som någon widare anmärkning i detta amne es af Högloflige Ridderskapet och Adeln giordeö, sä bief meranamnda omstyttning af Herr ^älerlparrss DiÄamen i krorocollec werkstalld. Anmaltes och emottogs pä manligt sätt en Deputation »frän det Välloflig» Borgare - Ståndet anförd af Stockholms Riksdagsmannen Åldermannen Dinaren, som tilkännagaf, at Ständer instämt med dec Högwördiga Preste-Ständet och Ridderffapet och Adeln, angående präglande af en Krönings-IVIeäaille, hwarril kostnaden t,enligast kunde af Riksens Sränders Landus bestridas. DsputLkionen besvarades och afträdde, beledsagad såsom wid ankomsten. ^ -2Z Derefter fortfors til flut med justerin§sn af kcotocollsr for den i:sta April. Widare jultersäes krotocollerna för den z:dje och 7:de i denna mänad. Wid tilfälle af Riddarhus-8ecrekersren5 i sidstnämnda krorocull uptagna anmälan om julkermA af Friherre i kror» cnllsr för den 24. Martil fat tade kanka, hwilken julioring Friherre 8ilfverscliälä hade bestridt, och hwilket öfwerläggningsamne da, t anseende til k.em snara flutande, mäste afbrytaö och upsk, ulas; förklarade nu Friherre 8ilfversck>öl6, ak han, och förmodeligen monge med honom, fattat Riddarhus-8ecrekerai-Lns ord sä, som skulle meningen wara ak Friherre kanka förändrad infördes i det redan julie raäe krmocoller as den 24.
De skäl, som föranledt Rikets Ständer ätt, dels vid 1823 och 1334 årens Riksdagar, icke bifalla Kongl. Maj:ts då afgifna Nådiga Propositioner orri dödsstraffets upphörande för brott emot 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken, dels, å sistnämnde Riksdag, jemte dödsstraffet antaga alternativa straffbestämmelser af fängelse å fästning för samma brott, äro, efter Utskottets öfvertygelse, väl grundade. I öfverensstämmelse med hvad lill stöd för dessa beslut blifvit anfördt, anser Utskottet, att ifrågavarande slag af brott kan ega så olika gradationer, att, i många fall, dödsstraffet vore i strid med den i öfrigt gällande lagstiftningen, men alt dess upphäfvande Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 125, 11 deremot, för de svåraste fall, eller sådane förolämpande!!, hvilka under hot och bitterhet yttras inför sjelfva Majestätet eller direct angå detsamma, och innefatta de egenskaper, som i 5 Gap. i §. Missgernings-Balken omförmälas, icke öfverensstämma med andra bestraffningar i lagen, hvaribland må nämnas, att, enligt iS Cap. 8 §. samma Balk, minsta våld å embetsman i Ijensten straffas med lifvets förlust, och ryktens utspridande i argt uppsåt, som röra medborgares ära, efter omständigheterne, med svårt kroppsstraff eller landsflygt, hvilken bestraffning jemväl, enligt Tryckfrihets-Förordningen, eger rum för smädelser emot främmande Magt, framför hvilken landets egen Öfverhet dock bör vara af lagen helgad. Att stadga dödsstraff, såsom ,enda påföljden för brott emot 5 Cap. i §. Missgernings-Balken, och således äfven för de lindrigaste graderna deraf, skulle åter strida emot den mildare anda, som i senare liders broltmåls-lagstiftningar allmänneligen gjort sig gällande, samt föranleda till den förebråelse, att ett straff funnes i lagen, som i många fall ej skulle kunna tillämpas, utan att såra den allmänna känslan af mensklighet.
De sednare årens erfarenhet har visat, att, under jemt stegrade Varu-priser, Materialier och Arbetslöner, hafva de flesta af dessa utgifter, som varit af den egenskap, att de berott deraf, icke kunnat inskränkas inom det anslag, som Staten för hvar och en bestämmer, utan fyllnaden har måst tagas utaf besparingarna, då utgiften varit af sådan beskaffenhet, att den icke medgifvit uppskof till ett följande år. Före 1809 blefvo sådana uppkommande brister anticipationsvis bestridde och godtgjorde på det följande årets Skuldfordrings-Stat; men då, efter den vid 1809 och 1810 årens Riksdag faststälda Stats-Reglerings-methode, några anticipationer af ett påföljande års Stats-anslag nu mera icke äga rum; så synes nödvändigheten fordra, att sådana anslag, deruti större brister år efter annat sig visat, varda i någorlunda förhållande till behofvet, uti Staten ökade, om de skola blifva för sitt utsedda ändamål tillräckliga. Ibland de Stats-anslag på denna Hufvudtitel, som synas tarfva någon tillökning, har Stats-Contoiret bordt i underdånighet anmäla följande : 3:© Den 14 Juli. 1333 1:0 Till Ved och Ljus för Fästnings• och Garnisons-Orterna • Uppå Staten bestås årligen för detta behof 8,000 R:dr; men för 1812 har härtill åtgått, utöfver Stats-anslaget, 2,708 R:dr 15 sk. 11 r., samt för 18x3, 4,464 R:dr 11 sk. 7 rst., sorn. blifvit anordnade af besparingarna. En tillökning af 4 ä 5,000 R:dr uti detta anslag synes derföre blifva nödig, om Stats-anslaget någorlunda skall svara emot den blifvande utgiften, 2:0 Till Accords Ersättningar och Förskotter:
I anledning gf den nu förevarande frågan, får jag upplysa, att, sedan Friherre Sparres motioD om inrättande af en Technologisk Centralskola i Hufvudstaden, blifvit till Statsoch Oeconomie-Utskotten remitterad, Oeconomie-Utskottet för dess del, genom ett Protocolls-Utdrag, som blifvit StatsUtskottet meddeldt, tillstyrkt anläggandet af en sådan Skola, just med fästadt afseende derå, att en man med den skicklighet , som Professoren Schwartz, vore att påräkna, såsom Lärare och Föreståndare för Skolan. Jsg vågar hemställa, om icke detta äger nära samband med den fråga, som nu är under pröfning, så till vida nemligen, att, i händelse Herr Schwartz ville emottaga sist - Dtri i Auguslii f, m» nämnde befattning, frågan om pension för ho* norn kunde förefalla; och jag anhåller sålunda att Betänkandet må iå hvila,intilldess de sama inansatta Utskottens yttrande öfver Friherre Sparres motion inkommit. Friherre Anckarsvärd, Carl Hindrics Efter det sätt, hvarpå jag fattat det andra alternativet uti Utskottets Betänkande, finner jag icke någon fråga vara om pension för Herr Professor Schwartz, såsom Herr Ehrenborg förmodat. För mia del kan jag, med afseende å den förm detta andra alternatif nu äger, icke annat än förena mig med Herr Lefrén i anhållan om proposition till bifall af samma alternatif. J»g har nemligen fattat meningen deraf så, som om blott den önskan skulle af Riksens Ständer till Kongl. Maj:t framställas, att Kongl, Maj^t ville låta föranstalta om technologiska föreläsningar, för hvilka Herr Professoren Schwartz skulle blifva Chef, och såmedelst komma i åtnjutande af de förmoner, som derföre af Kongl. Mai:t kunde komma att bestämmas.
9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, friska och gamla ärr, ros, hettblemmor, fistlar, vårtor, brännsår, förfrusna lemmar, klåda, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, örvärk m. m. Detta medel hör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synnerhet under influensa-,., koleraeller andra epedemier. Ett enda prof öfvertygar bättre än någon kungörelse. Hvarest ej depöt finnes torde man beställa direkt under adress: Scliutzengel-Apotfiéke des A. Tiiierry in Pregrada bei Mohitsch-Sanerbrunn, Österreivh, Franko hvarje poststation i Skandinavien kosta 12 små eller 6 dubbelflaskor kr. Mindre sändas icke. Sändas mot efterkraf. Engelsk undersalva är ett vid de svåraste, äfven Idun 1898 (med juln.) 3: 50 gamla skador med det bästa resultat användt medel med utmärkt dragningsIduns julnummer 1894 _ 0: 20 kraft. Engelsk undersalva finner användning vid: ondt bröst hos barnIduns julnummer 1898 0: 55 sängskvinnor, stockning i mjölkflödet, förhårdnader i bröstet genom ros, Barngårderoben 1898 (12 n:r) 1: — vid allehanda gamla skador, öppna fötter eller ben, sår, eksem, svullna Kamraten 1894 (n:r 19 felas) - 1: 50 fötter, t. o. m. vid benröta, vid hugg-, stick-, skott-, snitt-, krossår; för •åtdragning af alla främmande ämnen, såsom: glas, träflisor, sand, hagel, Kamraten 1895 (n:r 7 felas) .— 1: 50 tolTMEBffii törne m. m.; vid alla bulnader, växter, karbunklar, nybildningar, t. o. m.
I sammanhang med afgifvet yttrande i anledning af Herr Gustafssons ofvanomförmälde motion om nedsättning i minimi-afgifterne för handverkare m. fl. i Stockholm, har, under anförande af de svårigheter, som, särdeles i nämnde stad, skulle förete sig i afseende å anskaffande af de, för erhållande af nedsättning i bevillningen, enligt 11 $ föreskrifna bevis, Herr Rinman yrkat, att någon förändring i stadgandet härom måtte vidtagas; men då icke föreslagits, huru eller i hvad mån en sådan förändring borde ske, och ändamålet med bestämmande af minimi-afgifter skulle i väsendtlig mån förfelas, derest de kontroller mot bevillningens nedsättande under samma afgift*r, hvilka ifrågavarande § bestämmer, skulle helt och hållet upphöra, bär Utskottet ansett något afseende å berörde yrkande icke böra fästas. Till förenklande af redaktionen i denna § har Utskottet ansett 3:dje mom. deraf kunna utgå och det der intagna stadgandet angående Borgare-enka i stället upptagas i hvartdera af de tvänne föregående momenterna, på sätt förslaget utvisar.
Men, för att göra Bolaget fullt förvissadt, att dess skada och undergång aldrig skall komma i fråga, tillstyrker Beredningen , det Bolaget må erhålla den högtidliga försäkran, att om Riksens Ständer år 1820 skulle vägra de biträden, som Bolaget, till Canalens färdiggörande, funne sig befogadt att då äska, bör Bolaget äga rätt, att till Riksens Ständer öfverlemna Canaleri med alla dess tillhörigheter, inventarier och behållningar, emot återbetalning af verkligen inbetalta Actie-Capitalet , inom hög9t ro år, till mindst Xo proCent om året, och med löpande 5 proCents årlig renta. Beredningen förmodar Bolaget vara till denna försäkran berättigad), äfven derigenom, att om Staten fått vidkännas förökade uppoffringar, genom den öfver första calculen uppstigna kostnad, har Bolaget på enahanda sätt äfven lidit känbaraste förlust, då det nödgas göra en inbetalning till mer än 3 gånger så stor summa som påräknad var. r §• 13- Beredningen föreställer sig, det Riksens Höglofl. Ständer så mycket heldre kunna göra sig Den 17 Juli. sig 1 underdånighet förvissade om Hans Kgt* Maj:ts Nädiga Sanction till de förändringar i fjö* tha Canal Bolags Octroy, hvilka Riksens Stan. der anse nödvändiga, som Konungens Nådiga af. sigt är vunnen , då tillräckliga utvägar blifvit utsedda till Canalens fullbordande. Fortsättningen af Bolagets Financietla be« fattning lärer aldrig af Konungen i Nåder yrkas, om den befinnes vara ett hinder emot etl sadan reglering af penninge väsendet, hvatigenom, med återställande af Sedel myntets värde * ett tillräckligt understöd »nå kunna lemhas åt de tynande Näringarna, beldst Konungens höga rätt, att till undersåtares bibehållande vid välfången egendom, vaka öfver allt sorn dermed gemenskap äger, icke af någon enskild corp©, ration bör kunna motverkas. §. i 4.
Men i dag drogo molnen sig tillsammans, det märkte hon tydligt. Han var en ordningsmänniska i minsta detalj och kunde ej fördraga slarf, i all synnerhet inom sitt eget hus. Och hon hade j u på det hela taget ej så mycket att sköta. Hon hade, när de gifte sig, föreslagit, att de blott skulle ha en tjänarinna, men han ville ha två, för att hans hustru ej skulle » öfveranstränga sig », som han skämtsamt sade. Och nu stod hon där utan duk på bordet, utan knifvar och gafflar! Hvad skall hon göra? Hur skall hon förklara saken? Skulle hon rent ut säga, att nyckelknippan förkommit, eller att låsen voro i olag? Men herre gud — alla lås kunde väl inte vara i olag på en gång heller. Det var i alla fall bäst att hålla sig till sanningen. Nyckelknippan var förkommen, antagligen när Lina städat i salongen, det skulle hon särskildt betona. De minuter, som ännu återstodo, innan klockan slog tre, använde hon att krypande på knä leta under soffor och stolar. Det kunde ju hända, att lyckan gynnade henne i sista ögonblicket. Men nej — den var och förblef borta. Så ringde det häftigt på dörren. Hon märkte genast, att han var vid dåligt humör. Han räckte henne endast handen, annars brukade han alltid kyssa henne. Hanr mumlade någonting om » mycket att göra », » slarfviga människor på kontoret » och dylikt. Slarfviga människor! Det gick en rysning öfver henne. Hvad skulle hon nu säga, när han fick se middagsbordet. Hon stirrade envist ut genom fönstret, alldeles som om hon väntade få se nyckelknippan komma nedsväfvande från höjden. » Nu ska det smaka att få en liten sup. Men hvar har du brännvinet? Du har visst glömt brännvinet? » » Har jag glömt. åh bevars, har jag. » » Och brödet på en tallrik, » fortfor han, i det han noggrannt beskådade det trasiga benskaftet på smörknifven. » Men, min kära Emma, nog kunde du väl bestå oss med en litet hyggligare duk än den här. Den lämnar verkligen åtskilligt öfrigt att önska. Men hvarför svarar du inte.
Ingå de åter icke i rikshufvudboken, som innehåller sammandrag af redovisningen, lärer man ej heller kunna påslå, att de måste ingå i den uti 2 §. omtalade redovisning, hvilken likväl ensamt utgör föremål för den Revisorernas granskning, som i 4 §• omförmäles. Jag anhåller, att äfven detta yttrande får åtfölja återremissen till Utsk. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Jag vill begagna tillfället att med några få ord yttra min mening; jag skall ej länge uppehålla R, o. Ad:s tid. För min del kan jag af denna fråga icke inse någon våda för vår lagbundna frihet. Hon inskränker sig, å ena sidan, till att få granska den gamla passevolancecassans medel, och å den andra till vägran af en sådan granskning; och härutaf kan jag icke finna någon anledning till en sådan fruktan. Jag tror för min del, att vida allvarligare försök skulle å Statsmagternas sida anställas för att väcka tanken, att en sådan fara vore förhanden, och jag är öfvertygad, att hvarken Konungens Råd - 8o Den 10 April f. m. gifvare eller Representationens ledamöter skola finna denna sak ledande till dylika farhågor för frihetens bestånd. Hvad sjelfva saken beträffar, finnér jag ganska naturligt och billigt, att Ständerna önska att få se passevolancemedlen användas till de föremål, hvartill de blifvit ämnade, nemligen Armeens nytta och dess vapenöfningar. Denna Ständernas billiga och rättvisa begäran har äfven föranledt till en önskan att fa granska passevolancefonden före 1829. Jag vet, alt denna cassa, som har betydliga utgifter att vidkännas, äfven liar och måste hafva motsvarande inkomster. Jag tror äfven, att dessa icke blifvit använda till annat än militära ändamål, vapenöfningarna och hvad dermed gemenskap äger. Jag ingår emedlertid nu ej i pröfning derom, och dispositionerna deraf tillhöra en tid, då jag icke deltog i besluten öfver allmänna ärender. Fullständiga upplysningar i detta afseende kunna emedlertid af en hvar, afven af mig, erhållas i Kammarrätten, der cassans utgifter och inkomster granskas. Till följd af R.