Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Irån alla för en realisations-bank främmande lånerörelser, — föreslagit, att Bankens landtfastighets-iånefond, uppgående till 5,650,000 R:dr, må, i mån som den inflyter, i form af kreditiv och med fyra procent ränta, på de nuvarande och blifvande Hypotheks-föreningar fördelas, i förhållande till bevillnings-taxeringsvärdet af det landtfastighets-område föreningen omfattar, mot det att hvarje förening, som erhåller sådant kreditiv, tillförbinder sig att nedsätta minimum af sina utlåningar till Ett Tusen R:dr Riksmynt; att för de erhållna kreditiven hvarje Hypotheks-förening skall aflemna säkerhet, som af Rikets Ständers Bank godkännes, eller egna fyra procent obligationer, motsvarande kreditiv—belo]>pet; samt att hvarje Hypotheks-förening skall öfvertaga Bankens nuvarande landtfastighetslån, inom föreningens område, på samma vilkor, som låntagare nu i Banken åtnjuta, så framt låntagaren sjelf önskar det; 2:o. Grefve Gyldenstolpe, A. G., hvilken ansett Banken icke böra bedrifva sådan lånerörelse, som egentligen utgör föremål för hypotheks-föreningars verksamhet och på sådan grund tillstyrkt, att Bankens fordringar mot inteckning i fast egendom måtte, i den mån de förfalla, användas lill diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde personer; och 3:o. Herr A. 0. Wallenberg, som, med afseende derå, att amorteringslån på 28 år voro föga ändamålsenliga för en hank, hvilken hade till hufvudsaklig uppgift att upprätthålla myntvärdet och sorn således borde kunna hafva sina fonder tillgängliga på vida kortare tid, om sådant af behofvet påkallades, hemställt, att amorteringslån icke vidare må från Banken utgifvas hvarken på fastighet i stad eller på landet, samt att de medel, som genom inbetalning å redan beviljade dylika lån inflyta, må till kreditiv åt Filial-banker afses. I motsats härtill har en annan motionär, Herr Montgommery, G., inom Högloft.
Pa Landet stall rättigheten till denna Husbehofsbränning blott åtfölja Hemman och Hemmansdelar. Dock ware det Innehafware» tillåtit. att ostyckat upplasta denna rättighet at annan a Hemmanets eller HcmmanSdelens ägor boende person, sa wida denne icke sjelf äger rätt, alt idka Bränkvinsbränning. z Mom. Den Branwkns-Pannerymd, hwarnied tillätes att bränna stall beräknas efter Hemmanets eller HcmmanSdelens wärde, efter en under Tre Clatzer gjord fördelningDen Landt,Egendom Wiken stiger i wärde: ti» O T» till 750 Första) — 1022 " Z ClatzeiN — 2220 Z222 4O2S 5 220 till 6222 Andra) " ' .-Clatzen Den ,8 Au.g!usti. till sso R:dr B:co får Pannerymd af s VO O s * in ^ till n, iel - 8022 - 92O2 - 12,222 Lredie Clatzen^ ^ 222 22» 14,220 I 5,222 2?lZ begagna en 22 Kannor 2s — Z2 — 35 " 40 — 45 — 50 — 5r — 62 — 65 — 72 — 75 — 78 — 8l — 84 — 87 — 92 — Öfwer denna Pannerymd af 90 kannor ma ingen Brännvinspanna nyttjas; dock ma wid de Egendomar, hwilkas warde öfwerstiger 1^,222 R:dr ingenstädes a Landet wara tillåtit att begaana mer än tw-änne 90 kannors Pannor, i ett Werk eller va samina Hemmans Bolstad, ehwad wärde Egendomen än ma hafwa.
Omflyttning al 2 Mom, i denna §. till §. 81. Allmänna frågor — eller Allmänna frågor —• —• eller ock alldeles förkast;!. ock alldeles förkasta. Frågor om förändringar — Rörande behandlingen af Grund som ofvan sagdt är. lagsfrågor , finnes i 81 $. serskildt förordnadt. i si. Denna K ege r i ngs-For m — Denna Reger mgs-Forrn — —- —- möjliga alt verkställa. Riksens Ständer möjli ge att verkställa. Riksens Ständer må icke å den Riksdag, då Utskottet må icke ä den Riksdag, då Utskottet någon sådan ändring föreslår, utan någon sådan ändring föreslår, kunna först å den nästföljande, derom besluden till Grundlags stadgande antala. Blifva då alla Riks-Stånden om ga, utan först ä den näst följande ändringen ense åstundan. derom besluta» 6 ConslilulionsUlsollcts-Memorial, N.o 5. Vill Konungen lios appel råge Conslitutions-Utskottet, att Sitt utlåtande derom till Riksens Ständer afgifva, Tillstyrker Utskottet till Konungen genom deras Talmän. Om vid Riksdag, da Grundlags-frågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla Fyra Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. Inkommer till Riksens Ständer Conslitutions-Utskottet med något förslog till Grundlagsförändring, skull detsamma , efter öfverläggning derom i Ståndens Plena, först framställas endast till gillande eller ogillande. Ogillas det af alla fyra RiksStånden, förf alle frågan. Gillas detsamma af samtlige Riks Stånden, hvite då, att oförändradt antagas eller förkastas å näst följande Riksdag.
Jag kan således, icke ens under hopp om en sådan framlida öfvergång, godkänna Utskottets ovilkorliga föreskrift om en valman lör hvarje 5oo själar. Utskottet har emedlertid erkänt den oundvikliga nödvändigheten att låta en från folk-elementet utgående länsmyndighet bestämma val-dislrictens gränser och vidd, med flera detaljer, hvilkas både antal oqh vigt vid verskslälligheten torde befinnas större, än man förmodat. Härtill har Utskottet utsett Pröfnings-Comitéen, och för den händelse, att den institution, som nu bär detta namn, en gång skulle upphöra, ålagt Riks-lorsamlingen anordna en annan dylik. Detta synes mig vara ett nog lösligt sätt att behandla ett så vigtigt ämne. Det behof, som här framställer sig som oundvikligt, att, på samma gång, som representations-stadgan beslutes, i nytt skick och till nya ändamål, ordna en läns-instans för communal-väsendet, visar bäst oumbärligheten af en, i min tanka, företrädesvis vigtig åsigt af representations-frågan, så väl i allmänhet, sorn serskildt för vårt land. Om man noga granskar de nuvarande nationernas allt mer och mer uppenbarade behof af politisk frihet, och deras derpå grundade mer eller mindre högljudda, mer eller mindre ofta förnyade, påståenden; befinnas de icke vara af blott en art, utan af två sådane. Nuvarande tid yrkar: nalional-representation, för att emancipera samhället frän allena-styrelsens möjliga nycker, men den yrkar äfven: organiseradt communal-väsende, för Sih. tiil It. St. Prot. 1840. 3 Stim t. 22 Häftet. 2 JO Bil. till Con,sULittions-UIshot leta Memorial, .IV: o 33. att på lika sätt emancipera från embetsmanna-väldet.
svärd, fröken Roos samt hrr Hildebrand och Nyström (såsom kassaförvaltare sjalfskrifven ledamot). Sup p1 e a n t er: fru Montelius, fröken Forsell samt hr Börtzell. Förbundets styrelse har under ' år 1891 sammantrLdt 6 och dess förvaltningsutskott 12 ganger. Dessutom hafva sammanbräden hållits af de för särskilda andamal tillsatta komitéer, för hgilkas verksamhet redogörelse h&amp; nedan följer. Förbundet räknar vid f891 års slut 34 ombud, öfver hvilksa förteckning aterfinnes i bil. Om filialens i Malmö verksamhet ar berättelse afgifven af dess föreståndarinna, fru Anna Lewenhagen, se bil. Fllrbundsbyriln har detta år arbetat i samma lokal som föregående år. Föreståndarinna ii b y r h har varit fröken Gertrud Adelborg. Dessutom hafva därstädes tjänstgjort fröken Theresa Geijer vid platsförmedlingen, fröken Ida af Klint vid afdelningen för anskaffande af sjuksköterskor samt fröken Sigrid Ulrich som biträde vid kassan och bokföringen. En del för förbundet intresserade personer har darjamte frivilligt bitradt vid byrågöromålen. En s %dan hjälp har varit så mycket mera välkommen, som den allt mera utvidgade byraverksamheten är s v å ~ att medhinna för den ordinarie personalen. Under år 1891 har byrån i allmänhet varit besökt af 40-60 personer dagligen. Ordinarie arbetstiden på byrån har varit kl. II f. m.-kl, 4 e. m. med undantag för sommarmånaderna, då byrån endast ' hållits öppen kl. 11-3 e. m. Byråns uppgift har liksom förut omfattat flere olika riktningar, af hvilka de hufvudsakligaste varit: Meddelande .af I-$d och upplysningar på olika områden, bland hvilka sarskildt böra framhållas: Rdd i ekonomiska, hygieniska och juridiska arzgelagenheter. För att kunna fylla de kraf, som i detta afseende stallas på byrån, har denna fortfarande sig tillförsakradt biträde af framstående yrkesman på dessa områden. Upplysningar ungdende skolor, lärokurser och arbetsom~viden.
Det är icke någon öfverläggn. i afse ende på betänk., som af mig blifvit väckt, utan då R. o. Ad. fattat beslut alt vidblifva sin förut yttrade mening, och Hr Gr. o. Landtm, på fullkomligt goda grunder vägrat framställa propos. på bifall lill betänk., så har jag föreslagit, atl Utsk. derom skulle erhålla prot.utdr. med förständigande all lemtia volcr.propostr i öfverensstämmelse med de termer, som R. o. Ad. samt BondeSt. beslutat. Om R. o. Ad. bifaller denna min framställning, så tror jag, att icke blott för denna riksdag, utan för alla blifvande, sådana försök, att genom opinionsyttringar förkasta förslag, skola för alltid förekommas. Hr von Hartmansdorff: Om Ståndet skulle vidtaga den åtgärd, som Frih. Cederström yrkar; så skulle man gå tillväga alldeles tvert emot hvad, som efter min tanka är lagligt. Om Stånden vilja föreskrifva Utsk. hurudana votcr.propos. skola blifva, så kommer Utsk. att pröfva Ståndets förslag i stället för att Utsk. bör uppgöra voter.propos:r och Ståndet pröfva huruvida de åro riktiga eller icke. Om några af Ståndets ledamöter yrka återremiss, så yrkar äfven jag alt min mening måtte tagas i öfvervägande. Hr Cederschjöld: Jag får vördsamt hemställa, om någon vidare åtgärd af Ståndet nu behöfves. Så snart Ståndet vidblifvit sin förut yttrade mening, sä tillhör det väl Const.Ulsk. att afgöra det öfriga. Om BondeSt. t. ex. förenar sig med de öfriga två Stånden, sä förfaller saken icke; utan då måste den gå lill förstärkt Utskott. Men efter jag har ordet, så vill jag besvara Hr Dalmans anmärkning emot mitt förra yttrande. Talaren blef härvid afbruten afH. Ex. Hr Gr. o. Landtm, med erinran, alt II. o. Ad. förklarat öfverläggningen vara slutad. Gr. Anckarsvärd:
Sandman och f. d. Kapitenen I). G. Dahlberg, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga dom den 15 September 1851, förklarats skyldige att utbetala beloppet af Kronans i nämnde konkurs fastställda fordringar, men Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län, hvarest Advokat-fiskalsembetet, då Dahlberg funnits sakna all tillgång, yrkat, att hela beloppet måtte hos Sandman uttagas, ansett denna sednare icke kunna förpligtas utgifva mer än hälften af hvad honom och Dahlberg ådömdt blifvit, och Svea Hofrätt, vid pröfning af häröfver anförda besvär, samma beslut gillat; har Advokat-fiskalsembetet i underdånighet fullföljt berörde mot Sandman väckta yrkande hos Eders Kongl. Maj:t, på hvars nådiga åtgärd ärendet är beroende; varande hälften af fordringsbeloppet, jemte upplupna räntor, af, Sandman inbetald. 2:o A aflidne Landt-räntmästarcn i Wester-Norrlands län E. G. Hurlins konkursmassas skuld återstår ännu det, eldigt Revisorernes berättelse, vid 1853 års utgång balanserade belopp; och som denna skuld innefattar proprie-balans, är bevakningen och indrifningen deraf beroende på åtgärd af Kammar-rättens Advokat-fiskal; 3:0 Beträffande den i aflidna enkan H. G> Fougts och hennes äfven aflidne sons, Fabriksidkaren J. A. Fougts konkurser bevakade fordran, så hafva sysslomännen ännu icke aflemnat så fullständiga verifikationer i afseende å konkursmassornas slutliga utredning, att den hos Kollegium framställda, i afvaktan på inbekommande af dessa verifikationer hvilande, frågan om afskrifning af fordringen hittills kunnat till slut befordras; dock lärer, på grund af redan företedda handlingar, kunna med visshet antagas, att någon ytterligare tillgång till utdelning i nämnde konkurser icke finnes. 4:o Vid anstäldt utmätningsförsök hos f. d. Expeditionssekreteraren A. S.
Uppå härefter framställd propos. blcf 23 § af R. o. Ad. afslagen. B. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att plenum kom me att fortsättas kl. 6 e. m. 24 §. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Äfven här hafva R. Sl:s Revisorer yttrat sig uti en organisationsfråga, en tjenstgöringsfråga. Här har icke kunnat finnas någon den ringaste anleda, af räkenskaperna till den hemställan, som Revisorerne gjort och som SlatsUtsk. upptagit och till R. St. framställt. Här är icke anfört, att något löneanslag varit gjordt för comiterade vid norra väganläggningarne, utan dessa comiterade hafva, såsom allmänt kändt är, varit lönlöse. Således kan, ifrån denna omständighet, ieke bernias något skäl lill indragning af dessa comiterade, och det lärer bero på K. M:s nåd. godtfinnande, huruvida comiterade skola fortfara med bestyret om de norra väganläggningarne eller icke, eller huruvida detta bestyr bör öfverflyttas på Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader. Någon besparing genom en sådan öfverllvltning torde icke möjligen kunna uppkomma, utan snarare en ökad utgift. Jag förmodar, alt corn i teen för norra väganläggningarne i allafall, sedan dess omsorger, i afseende pä de uppdrag, som varit åt densamma lemnade, nu äro afslutade, kommer att upphöra, utan någon R. St:s åtgärd. Då en sådan hemställan, som StatsUtsk. föreslagit, för öfrigt, i min tanka, är olämplig och icke stöder sig på någon, i vår grundlag R. St. medgifven rättighet, enär den endast skulle stöda sig på R. St:s Revisorers motionsrätt, hvilken icke finnes, så tillstyrker jag afslag på SlatsUtsk:s hemställan i denna puukt. Hr Fåhraeus: I afseende å den nu förevar, punkten, an ser jag mig böra hafva äran upplysa, att K.
Närvarande: llan8 Klxeellenee du8titiae-8tat8-IVIini8t6rn Herr l?rikerre Kl^/Ze/r/rao/^ KIan8 Ilxeellenee 8tat8-Mni8tern kor Ulrika Xrendena Iderr I^rikerre 8tat8-kläden: l?rikerre Ntae/ von //o/^ern^ krikerre /^e^,on^ krikerre ^Vovc/en/a/^^ ^corn ocli krilierre 6^//en^nnnnt. 8edan Xongl. Naj:t körklarat 8ig i Näder vilja i ett 8ammankang taga i ökvervägande alla de liekok under Åttonde Idukvud-d^iteln, kör kvilia del8 n^a, dela ökade eller kort8atta an8lag kunna kinns8 nödige att ak kiket8 8tänder vid nu köre8täende Urtima ldik8dag ä8ka8, 8amt kvad kör ökrigt rörde det kör8lag till n^ reglering ak nämnde ldukvud-titel, 8om Iliket8 8tänder korde körelägga8; 8a köredrog De^artement8-Lkeken 8tat8-kädet ^7/ven^to^oe nu de krän vederkörande Kärom akgikna underdäniga kör8lag oek utredningar, äkven8om andra med regleringen ak 8amma Ilukvud-titel gemen8ka^> egande ärenden, oek ankörde dervid i underdänigket: 1:0 I anledning ak K.ongl. Dedamöter jemväl in8tänrde, Kongl. lVlaj:k bebagade i lXäder bifalla.
Hos Banco-Utskottet hafva ansökningar af åtskilliga personer blifvit anmälda, dels om fullkomlig eftergift af deras förfallna skulder till Bauco-Discont-Yerket, dels om frihet för vidare kraf, mot vilkor alt gälda, antingen hela capital-skulden, eller någon del deraf, under befrielse, vare sig från all öfver-ränta, eller ock blotta straff-räntan utöfver 5 procent efler förfallodagen, och dels om serskilda lättnader i betalnings-vilkoren, ulan afkorU ning i skuldbeloppet på del liela, 28 Banco-Utskotlets Betänkande N.o is. Å en tiel bland dessa eftergifts-ansökningar och accords-anbud, hvilka samtlige blifvit till Banco-Discont-Directionens utlåtande communicerade, harBanco-Utskottet, lika med Directionen, funnit något af-, seende ej kunna göras; men deremot haf-; va några ansetts vara af den beskaffenhet, att de, under fästadt afseende å DiscontYerkets fördel, kunde och borde i någon mon medgifvas. I följd häraf, och då Banco-Reglementet af år 1823 uti 4 Art. 5 Afd. t5 §. (^pag. 113) innehåller: ”Hvar”ken Discont - Directionen eller Verkets ■”Revisorer må ega rättighet, attåDiscont”lån, som ej kunna indrifvas, efterskänka "”något af hvad, enligt gifna Författningar, ’Jbör erläggas; utan skola alla frågor om ”antagande af accorder, i händelse sådana ”blifva erbjudna, underställas Banco-Utskot”tet vid en kommande Riksdag, och till ”Rikets Ständers eget afgörande öfverlem”nas;” får Banco-Utskottet härigenom till Rikets Ständers pröfning och decision vördsamt öfverlemna följande hos Utskottet förehafda mål af det senare slaget: 1:0
N:o 12 blefve fortsatt, men att innan R. o. Ad., såvidt H. Ex. hört, lemnade något svar derå, Hr Lefrén hade afgifvit sin reservation och sedermera flere ledamöter yttrat sig. H. Ex. hade således ej trott sig kunna anse afgjordt, att BeviIln.Utsk:s förenämnde betänk, nu borde vara föremål för öfvcrläggningen, och hade derföre ej kunnat förhindra den siste värde talaren att yttra sig i ett ämne, som med sagde betänk, icke hade något sammanhang, men H. Ex. önskade dock att nu det öfverläggningsämne han framställt malte få förekomma. Härvid begärdes ordet af Gr. Frölich, som, sedan lian, uppå af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord förfrågan, huruvida icke Grefven, som förut hade anmält sig, hade för afsigt alt yttra sig i fråga om Bevilln.- Utsk:s betänk., tillkäunagifvit, alt han ville yttra sig om hvad under den redan förefallna discussionen förekommit, blef uppropad och yttrade: Jag vill icke nu, ehuru jag fått ordet, vidröra den fråga, som varit föremål för Hr Tersmedens yttrande, icke derföre som skulle ej denna fråga vara förtjent af uppmärksamhet, utan derföre alt tillfälle för mig dertill företer sig när prot. för den dag Gr. Björnstjerna fällde det anmärkningsvärda yttrandet, justeras, ulan jag har egentligen begärt ordet, för att bemöta hvad Frih. Palmstjerna, Nils, behagat anföra. Jag vill gerna underkasta mig en åtvarning att hålla mig vid ämnet, då den framslälles af vår ordförande, Hr Gr. o. Landtm.; men jag tillerkänner ingen ledamot här rättigheten dertill, utan att visa honom tillrätta. Jag kan icke erkänna, att Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., har rättighet att erinra mig om obehörigheten att yttra mig, och derföre har jag stigit upp.
N:o 90- 207 Kongl. Brefvet den ii Mars 1765, för ett serskildt fall, i anledning af anförde besvär, meddelta förklarande: att, emot vanligheten, böra Soldater icke åläggas deltagande i Kyrkobyggnad, ingalunda kan gifvas den vidsträckta tillämpning, att derigenom Krigsfolk i allmänhet blifvit frikallade från en slik skyldighet, den Rikets Ständer anse dem hvarken kunna, eller böra undandraga sig, enär de finnas hemma på roten eller rusthållet, och icke äro till tjenstgöring commenderade; men då olika begrepp om rätta förståndet af så väl Kongl. Instructionen den 12 April 1815, som Kongl. Brefvet den 11 Mars 1765, kunna föranleda stridigheter härom, hafva Rikets Ständer, till förekommande deraf, trott sig höra hos E. K. M. i underdånighet anhålla om utfärdandet af en sådan Lag-förklaring: att, der ej annorlunda finnes stadgadt, eller serskild öfverenskommelse träffad blifvit, höra af alla matlag, vare sig hemmansbrukare, torpare och husmän, eller inhyseshjon, samt krigsfolk, då de icke i tjenstgöring stadde äro, dagsverken utgöras till Kyrkobyggnad, med hvad dertill hörer, på sätt allmänna Lagen, i 26 Cap. Byggninga-Balken, stadgar. Rikets Ständer framhärda etc. 208 F.xp. Utsi:. Förslag till und. Skrifvt N:o 91- N:o gi. Uppl. O. godk. lios Ridd. oell Adeln d. 4 Junii J829- Preste-Ståndet d. 9 * Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 12 Rikets Starulers underdåniga Skrif velse, angående yrkad skyldighet för ordinarie Domare, att af egna medel ersätta alla de kostnader hans Vicarius , i och för sitt förordnande, får vidkännas för resor utom Domsagans gränser. S. A. K. Rikets
Sädane tjenster mot Fäderneslandet, af Rikets Ars-Furste bwiste, kunna ej annat än uplisiva Ridderffapets och Zld.elns tacksamhet, och jag instämmer lil alla delar med hwad Friherre loll nyst söre mig yttrat om deras Kongl. Högheter, Hertigarna af Södermanland och Oster-Göthland, fä wäl om summans bestämmande för deras Kongl. HZgheter, som den billiga rätt af underdänig erkänsla, bada. Rikets Arf-Furstar gjort sig af Rioderfkaprt och Adeln förtjenta. Herr Lrjerirscieukr:, 6 ulisl Det skutte för mig wara en ypperlig tilsredsställelse at pä något satt kunna bidraga til winnande af Se genom twänne wärda Ledamöter, för deras Kongl. L»7H Krngl. Högheter Hrrtigarna mackia pst^tL; Men dä Kongl. Maittä Nådiga proposition, ä hrvilken alltid, utan uudcmttitz, undcrdänigt afseende mäste Hastvas, icke innefattar desta omständigheter, tvet jag ej , om det är Högloflige Ridderstapet och Adeln, nu mera än eljest, cklständigt, at, utom densamma, uptaga och ventilera desta ämnen. Med bästa afsigt bör jag dock ej förtiga, ak Hms Kongl. Höghet Hertig wid 1773 och i78y ärens Riksdag,r erhållit icke sä vanftn^ga summor, dä derenwt H.ns Kongl. Höghet Hrrtig ^LLvLic saknat allt Lewis af Swensta Folkets benägenhet i detta fall. J'g wägar derföre hos Högloflige Ridderstapet och Adeln ödmjukast och, t min tanka, rättwist hemställa, om icke Hans Kongl. Höghet Hertig bLLvkie, derest allmänna wilkoren ej mera medgifva, ivid detta tilfälle kunde hugl^irmas, haldst Hans Kongs. Höghets stvaga hälsa torde föranlata honom til «n snar, möstoer Dest tilgängar-kostsam, utländsk resa.
R:dr, ehuru på annat ställe än sin mantalsskrifningsort (ty då erkännes att han icke är hemma i Hudiksvall), får han ingen afkortning och måste således betala 12 R:dr. Skepparens anhöriga eller rederiet betalar de i Gefle påförda utskylder och när skepparen återkommer från sin, kanske långa, sjöresa, så blifver han kräfd för den i Hudiksvall honom påförda bevillning, hvarom han tillförene icke haft någon aning och således icke heller kunnat hos pröfnings-komitéen klaga, äfven om han funnits på orten. Han måste då inbetala de 3 R:dr, eller skilnaden emellan det i Gefle och i Hudiksvall honom påförda belopp samt stämmoböter. Sedan får han klaga hos Konungens Befallningshafvande. Debiteringen i Hudiksvall ogillas; mannen skall återfå dessa 3 R:dr, men detta får han ej annorlunda än genom ansökning om restitution och denna ansökning skall vidlyftigt nagelfaras innan slut blifver. Allt det skrifveri och besvär, som klaganden härigenom måst vidkännas, uppgår kanske i kostnad till 6 R:dr. Häraf uppstår således ovilkorlig förlust för den obehörigen taxerade samt Bih. till R, St. S Haft. 3 18 BevillningsUtskottets Betänkande N:o 3. särdeles mycket besvär för Konungens Befallningshafvande, magistrat och uppbördsman genom handräckningsansökningar m. m. och till sist afskrifning af den dubbla debiteringen. Att det icke ansetts så obehöfligt som Utskottet säger, att stadga något särskildt rörande sjömansklassen framgår deraf, att, ehuru Bevillningsförordningens öde § föreskrifver att inkomst af kapital eller arbete skall beskattas med en procent, så erinras i alla fall i 13 § af Instruktionen för taxeringsförrättningarne, att skeppare och annat sjöfolk skall på enahanda sätt beskattas.
Det gifves visserligen ohägHade och med ogräs fullväxte skrifter, men det är icke för deras ingifvande, som här är i fråga att fastställa någon prasscription. Här är endast fråga om goda skrifter, sorö böra tillhöra allmänheten. Dessutom hemställer jag, om den starka aktningen mart här yttrat för äganderätten, i andra fall är lika så vidt utsträckt, eller om vi icke i våra Skiftesförfattningar hafva exempel att den enskilda jordegendomen mäste för en allmännare fördel inskränkas till vissa te linland. Då detta är möjligt i afseende på jordegendom, skulle jag tro det vara Den ag Januarii f. tu. möjligt att Sfven bär bestämma en prsescription. Det är derjemte ingen ting, som hindrar Författarens arfvingar att mot slutet af den stadgade praescriptionstiden sjelfve luta trycka arbetet ånyo, eller ätt derom öfverenskomma med någon Boktryckare, och sålunda hindra alla andra att med fördel göra någon ytterligare upplaga af samma verk. Jag hemställer alltså, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att antaga en tid af femtio år efter Författarens död såsom prasscription för arfvingarnes uteslutande rätt att utgifva Författarens arbete. Herr Crusenstolpe: Det snille, hvar" med siste talaren anmärkt olämpligheten af den liknelse jag uppställt, visar att jag icke haft tillräcklig smak i valet af denna liknelse. Om det derföre lyckas andre talare, att. med andra skäl eller svepskäl för samma salts bättre verka på Ridderskapets och Adelns beslut, så har jag för min del ingenting deremot, blott resultatet blifver afslag på den föreslagne förändringen, och bibehållande af äganderättens helgd. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke, : Jag är till en del förekommen af Friherre Cederström. Det är visserligen grundadt att i hänseende till allmänt väl, äganderätten stundom måste svigta; dock, 6om jag tror, alldrig utan ersättning.