Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1840 oeh l84*• 7 Sami. 2 Afd. 1 2 Bagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-ZJ tskottens Betänkande, IV.-o Scu i alla de fall, der ofvanom förmälde förhållanden äro för handen , Kronans anspråk på den i senare tider, utan Rikets Ständers hörande , sålunda tillkomne skatt å soeken-allmänningar , utaf Rikets Höglofl. Ständer för deras del rättvisligen eftergifvas, så att alla dylika allmänningar hädanefter mätte få åtnjuta samma rätt till skattefrihet.” "Kongl. Förordningen om skogarne i Riket den i Augusti i8o5, hvilken, enligt tydliga ordalydelsen i dess i §, upphäfver alla dittills om skogarne utkomne allmänna Författningar, stadgar, bland annat hit tillämpligt, i g §.: "att den lott, som vid delning af socken-allmänning tillfaller hvarje hemman, kommer att ikläda sig samma hemmans och bolstads natur, vare sig frälse, skatte eller krono”. Således vore klart, att hvarje lott af en slik allmänning är ansedd efter delningen utgöra en integrerande del af det hemman, den tillfallit, och att någon serskild skatt derå följagtligen icke hör ega rum, enär sjelfva hemmanet förut drager denna. Det torde väl dessutom icke kunna af någon bestridas, att, om vederbörande sockenmenigheters eller hemmans-innehafvares eganderätt till ifrågavarande allmänningar icke fallit i glömska, utan alltid varit känd, Kronan icke eller utan öppet våld kunnat, på sätt nu skett, åt nybyggare egenmägtigt upplåta och skattlägga den ringaste del af samma allmänningar. Hade således Kronan icke förmenat sig vara egare, så vore ifrågavarande allmänningar i detta ögonblick icke betungade med de skatter, sorn nu furnäs dem åsatte, utan ännu fullkomligt skattfrie.” "Det vore jemväl klart, och torde icke lika litet af någon skäligen kunna motsägas, att skattläggningen af omförmälde allmänningar, som skett i förutsättning af Kronans eganderätt, hade bordt upphöra att gälla, i samma moment, denna förmenta rätt blifvit underkänd.
Deremot är straffet öfver höfvan grymt för den obildade, vilseledda, hvilken icke förmår för sig klart redogöra de olikheter, som förefinnas emellan den sanna och den falska läran. Derföre är det äfven, enl. milt omdöme, klandervärd!, att straffet går i verkställighet, förr än den brottslige blifvit försatt i tillfälle, att om vår heliga lära erhålla fullständig kännedom. Om vi besinna huru få personer, åtminstone ibland den obildade samhällsklassen, hafva en grundlig insigt i vår lära, kunna vi lättare förklara, att affall eger rum, ty affällingen är naturligtvis i mistning af det motstånd, som alltid ligger i kunskapen af en sann lära, då densamma af en falsk läras anhängare anfalles. Jag skulle derföre tro det vara ändamålsenligt att stadga, det landsförvisningsstraffet ej finge till verkställighet befordras, förr än efter en viss tids förlopp, derunder den brottslige skulle åtnjuta undervisning i vår lära, och torde rättigheten, att om en sådan undervisning förordna, lämpligen böra updragas åt Konsistorium, så att den icke ovilkorligen 192 Den 16 Juni. lillkommer Pastorn, ly det är icke sagdt att denne har hvarken tid eller förmåga, alt på ett kärleksfullt och lifgifvande sätt bedrifva detta vigliga lärarekall. Dertill erfordras mycken mildhet och fördragsamhet, ofta stora andliga gåfvor och insigter, samt alltid ett outtröttligt nit, och jag är öfverlygad, all om rättigheten att välja den person, åt hvilken ett så ansvarsfullt updrag skall lemnäs, lillerkännes Domkapitlet, skall detsamma vid valet iakttaga den största noggrannhet och försigtighet. Vidare anser jag, att den landsförvisningen åtföljande förlusten af rättigheten, att vidare här i Diket njuta arf, är en alldeles obehöflig skärpning, af det redan i och för sig sjelf, för mången ganska hårda straffet.
Den dertill nu använda summa förblifver densamma. 4:o Privatbankerna bibehållas såsom särdeles nyttiga för credilivoch deposil-räkningars förande, och såsom icke tryckande på Bankens silfverfond med mera än en tredjedel af deras rörelsecapital; maximum af detta bestämmes efter Ulsk:s förslag, likasom minimilydelsen af deras sedlar. 5:o Bankens behållna vinst (900,000 r:dr b:co) öfverlemnas hvarje ärntill Biksg.cont. 6:o A denna inkomst grundar Riksg.cont. ett fondsystem, för att medelst inrikes skuld undvika utrikes. 7:o Till detta fondsystem hörer en sinkingfond, hvartill årligen afsättes en tredjedel af inkomsten, svarande mot två proc. årlig amortering. Sinkingfonden uppköper dagligen på Börsen, till och med pari, de till salu utbjudna obligationer, hvilka i följd deraf kunna göras ouppsägbara. 8:o Medelst den verkan på obligationernas värde, som sinkingfondens dagliga uppköp åstadkommmer, behöfver deras räntefot icke vara högre än fyra proc., för att hålla dem vid paricurs. 9:o Fondcapitalet, som på ofvannämnde sätt kommer i omlopp, rättas efter Riksg.conhs tillgång (900,000 r:dr b:co om året). Dermed kan efter hand ett fondcapital af 16 (säger sexton) millioner r:dr b:co sättas i omlopp, af hvilka sex ä åtta millioner lill nästkommande lagtima riksdag. 10:o Medelst fondsystemets grundläggande, beredes möjligheten att, i händelse åfelt krig, en större missvext eller annan calamitet, kunna bestrida de deraf härrörande utgifter, utan alt, såsom år 1809, behöfva öka sedlarnes antal med många millioner, hvarigenom dessas Värde förstöres, äfvensom alla deras capitalförmögenhet, som äga en sådan. ll:o Det sålunda genom fonder tillskapade capital af sexton millioner r:dr b:co, användes till publika arbeten, samt andra allmänt nyttiga och producliva föremål, af hvilka en framtid drager nytta, och till hvilka den således äfven bör bidraga.
Sorn jag ej till alla delar kan gilla up ställningen af denna §, och som jag hört sägas, att BorgarcSt. redan återremitterat densamma, skulle jag föreslå att B, o. Adin förenade sig om samma beslut. Hvad sjelfva den föreslagna skatten beträffar, så tror jag, att, om man ej kunde komma derhän att helt och hållet afskaffa särskild bevillning för dessa resande expediter, man åtminstone icke borde höja den till den grad, som nu är föreslaget, utan i stället bibehålla den i likhet med komiterades förslag. Utom det att § är så uppställd, att det ser ut som personerna sjelfva skulle förtullas, innehåller den också åtskilliga detaljer, hvilka jag ej nu vill yttra mig öfver, då § förmodligen blifver återremitterad. Jag anhåller om återremiss å §:n. Gr. Lagerbjelke: Jag är till största delen förekommen af Gr. Sparre. Sedan B. St:r hafva till K. M:t framställt anhållan, att undersökas borde, huruvida det ej vore möjligt att i författningarne upphäfva skyldigheten för resande att inom landet förevisa pass, så vore det väl ej formenligt att nu antaga en paragraf, der ett sådant stadgande är föreskrifvet. På grund af detta skäl anhåller jag om återremiss å förev:de 16 §. Gr. af Ugglas: På samma gång jag förenar mig med de Hrr, som ansett det vara obilligt att ålägga resande, hvarom i denna § fråga är, dubbel afgift mot hvad de förut erlagt för rättigheten att inom landet utbjuda utländska varor, så vill jag äfven fästa upmärksamheten på en otydlighet, som i §:n förekommer. Det heter nemi.: ” och åligger det jemväl utlänning, vid bot af 100 rdr, att, innan han inom riket bjuder ut eller sluter handel om utländska varor, upvisa sitt pass i poliskammaren, der sådan finnes, och eljest hos magistraten eller borgmästare-embetet, samt styrka att afgiften blifvit betald.
Hans Kongl, Höghet Hertigen af Dalarne ... Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenie Möblers underhållande å Kongl, slotten Kongl, Hof-stallets utfodring Polis-, lysoch renhållning vid Kongl, slottet och Arf prinsens palats Rosersbergs slott Ved och kol för de Kongl, Hofven Sgr Kongl. Slotten, Reparationer å Stockholms slott med flere för de Kongl, Hofven upplåtne byggnader ... Brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl, slottet och Arfprinsens palats Drottningholms och Svartsjö slott Gripsholms slott Ulriksdals slott - Haga lustslott och park ••• Anslag för En gång. R;drR:mt. Till bekostande af dels redan verkställda och dels ännu j återstående renarationer och arbeten vid Ulriksdals j slott 25,000 För åskledares anbringande ä Stockholms och Drottningi holms slott j 26,650; Summa I 51,650] STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860. Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 48. i i ]%:o 48. Ank. lill Exp.-Utsk. den 28 Jan. 18ti0, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor, huruvida de vid sednaste riksmöte emhetsoch tjenstemännen beviljade löneförhöjningar skola bibehållas och pä ordinarie stat uppföras, eller om nedsättning deri bör ega rum, rn. m. (U. A.) Bland de framställningar och förslag rörande stats-utgifterna, sorn vid innevarande riksmöte blifvit dels af Kongl. Maj t dels af enskilde ledamöter af Riks-Stånden afgifna och hvilka, jemlikt 55 § Regeringsformen samt 50 § Riksdags-ordningen tillhöra Stats-Utskottets handläggning, hafva, liksom vid sistförllutna riksdag, förekom mit frågor af den allmänna beskaffenhet, att de ej kunnat hänföras till någon viss hufvudtitel, hvadan Utskottet ansett iämpligast att deröfver till Rikets Ständer afgifva särskilt utlåtande.
Oonvo^ - OomM^läriatet , Lommsrce - l3oUc§ir>m , Bergs - LoliLAinin, Trollh t-e - Slustlverks - Direclion , Discont-Oompa^liiet i Stockholm, sann Stockholms S ads lVlaAilirat, Utgjorde 146.646,484 Daler 224 öre, jaiNt bestutom hos krivata 76,523 721 Daler 144 öre, tilsammans 223.170,226 Dllec 5 öre. Lan^uens Lane - och Waxel - Lanco skuld deremot utgjorde^ samma tor 155,259,111 Daler ros öre kopparmynt; således besteg gg wto Mont» valvation är 1776 stan^ucns fordran utöfwer dest stuld 67,911,094 Daler 264 öre kopoarmynt; af hv ilken summa I-anquen, uti dest paraknade (?apital, genom valvatioiiLN et er IZ D l. pi Riks» dalern, förlorade hälften eller 33,955,547 Daler 13 öce kooyarmyn^, och söljakieligen ejler jorra beräkningen ä 9 Dtr. för hwarje RikSd., .3 772,333 Rtdal. 26 stin. 5 nst. E^i förlust, likväl ,a wida icke obillig, som en l gre realitatious-grund skulle warit förstörande för aila galdoundna. Snart härefter inträffade 1775 ars Riksdag, wid hwilken Lanco - U stöttet updrogs at gransta förmätningen, enligt dä utfärdad InliruÄion.
Häröfver visade soldaterna en synbar tacksamhet, då de på vägen till Uddevalla defilerade förbi deras högheter. Så lyckliga voro icke artilleristerna, 94 till antalet. De sändes till Strömstad, att ytterligare öka de der varande inqvarteringarne. Men långt ifrån att staden visade ringaste missnöje häröfver, lät borgerskapet krigsfångarne dela sin egen kost. Den 1 oktober ställde fiendtliga hären sin marsch på Uddevalla. Emellertid hade en afdelning fått order att proviantera utåt Sörbygden, och angående denna expedition har den muntliga berättelsen förvarat följande egendomliga tilldragelse. Då truppen ankom till Vese herrgård, i Bro socken, hade nyheten om affären vid Qvistrum spridt en sådan förskräckelse i hela närliggande trakt att man derifrån allmänt flytt ”man ur huse”, men likväl för norrmännens väntade besök lemnat nycklarne uti och maten på bordet. Bland dessa flyktingar var äfven herrgårdens befolkning, som tagit vägen till skogen, så snart de röda rockarne blefvo synliga. Blott en enda person hade sinnesnärvaro nog att stanna hemma och bjuda fienden spetsen. Det var husets dotter, den unga modiga fröken Greifenschütz. Då officerarne med sitt manskap anlände, bjöd hon dem artigt på middag, hvilken lika förbindligt emottogs. Men under det man väntade på måltiden, beslöto norrmännen att göra en rekognoskering i trakten, ty provianteringen hade ännu icke hunnit långt. Nu var händelsen att under denna deras färd en gammal backstugugumma genom fönstret fick sigte på dem, och i sin höga hjertångest öfver hvad hon skulle företaga vid en sådan syn, följde hon första bästa ingifvelse hon fick. Raskt sträfvade hon af alla krafter upp på högsta berget, der en s. k. ”vette” eller vårdkase från äldre tiders krigsoroligheter fanns i behåll, och liksom det då brukades, tände gumman med en eldbrand, som hon fört med sig från stugspisen, hastigt eld på det gamla bränslet, så att folket rundtomkring måtte se hur ”ofreden” strök fram i landet.
Och han lät komma in uti Guds hus hvad hans fader helgat hade, och hvad han helgat hade, silfver, guld och käril. Och intet örlig var allt intill femte och tretionde året Asa rikes. Uti sjette och tretionde årena Asa rikes drog Baesa upp, Israels Konung, emot Juda, och byggde Rama, på det han skulle förmena Asa Juda Konung ut och in fara. Men Asa tog af håfvorna uti Herrans hus, och i Konungshusena, silfver och guld, och sände till Benhadad, Konungen i Syrien, som bodde i Damascon, och lät säga honom: Emellan dig och mig är ett förbund, emellan min och din fader; derföre hafver jag sändt dig silfver och guld, att du det förbund med Baesa, Konungenom i Israel, öfvergifva skall, att han må draga bort ifrå mig. Benhadad lydde Konung Asa, och sände sina härförstar emot Israels städer; de slogo Ijon, Dan och AbelMajim, och alla Naphthali kornstäder. Då Baesa det hörde, vände han igen att bygga Rama, och höll upp af sitt verk. Men Konung Asa tog till sig hela Juda, och de togo bort sten och trä ifrå Rama, der Baesa med byggde, och han byggde dermed Geba och Mizpa. På den tiden kom Hanani, Siaren, till Asa, Juda Konung, och sade till honom: Efter du förlätst dig på Konungen i Syrien, och hafver icke förlåtit dig på Herran din Gud; derföre är Konungens magt af Syrien undsluppen dina hand. Voro icke de Ethioper och Lybier en mägta stor hop, med ganska många vagnar och resenärar? Likväl gaf Herren dem i dina hand, då du förlätst dig på honom. Förty Herrans ögon skåda all land, att han skall styrka dem, som af allt hjerta hålla sig intill honom. Du hafver gjort dårliga; derföre skall du ock härefter få örlig. Men Asa vardt vred på Siaren, och lade honom i fängelse; ty han knorrade emot honom om detta stycket. Och Asa undertryckte några af folket i den tiden.
—. angående en farleds öppnande från Sulevik genom Sjöarna Ranken och Hugn till Norrska Riksgränsen, V. 2188- ,— angående återupplifvande af Kongl. Brefvet den 23 September 1747, V. 2194. — angående Stockholms Barnhus tillhöriga Ti onde Spannmål, V. 2199. _ — angående Rentan af Såg. och Mjöl-qvarnar, V2202, —_ äng. Vaccinationens befrämjande, V. 22x8. _ — angående allmänna Magazins inrättningen i Riket, V. 4 Afd. 122. — __ angående Kronohjelpe-Dagverkens utgörande, V 4 Afd 19?. äng. Jordbrukets förkofran, V. 4 Afd. 359. — angående Båtsmans-fördubblingens återställan de, V. 4 Afd. 3Ö2 _ ang. de så kallade Gernings-ören , V. 4 Afd. 377. _ angående Gränse tullarne imellan Sverige och Norrige m. m., V. 4 Afd. 379. angående förbud emot Assignationers utgif vande af enskilt» personer, V. 4 Afd. 389. _ angående upplifvande af 1734 års Handels Reglemente, V. 4 Afd. 393. _ — angående en skyndsammare postgång å Landet, V. 4 Afd. 395*. angående förklaring af Kongl. Förordningen rörande Stängsel-skyldigheten, V. 4 Afd. 399. — ang. Hilloch Gästgifveri skjutsen, V. 4 Afd. 507. angående Chartors upprättande öfver Hem manen i Riket, V. 4 Afd. 509. — angående Beklädnadssättet för de Indelta Re gementerna, V. 4 Afd.
Jag tillstår, att jag sjelf saknar omnämnande och upplysning rör:de en eller annan sådan omständighet; men då jag tager för afgjordt, att Ståndets majoritet ej delar samma behof, vill jag för min del afstå från allt yrkande af återremiss, under förbehåll likväl, att man då måtte förskona oss från allt vidare tal, som endast går ut på att klandra Utskts tillgöranden, hvilket åtal, när det icke har för afsigt återremiss, icke kan äga någon annan skälig grund än att onödigt upptaga tiden och uppmärksamheten från hufvudföremålet för discussionen, hvilken icke kan vara det H. Utsk., dess personal och åtgärder, utan Statsrådets, samt slutligen Rikets sannskyldiga väl. Sedan jag sålunda, medelst försök att närmare bestämma egentliga ämnet för discussionen, sökt förekomma en tidsödande splittring derutinnan, hvilken splittring för Husets båda sidor borde vara oangenäm, men hvarpå den sida jag tillhör egentligen har till dess effect och sitt eget anseende något att förlora — må jag äfven bjuda lill att bestämma hvad som kan och befr vara yttersta resultatet af discussionen. Detta resultat sönderfaller naturligen i 2:ue syftningar, nemi. Den i J u I i e. m. ut den ena: det slut hvaruti vi, med afseende på hvad Rikets viii kräfver, och de af Const.Utsk. oss lemnade upplysningar vid handen gifva, skola stanna, då vi samfäldt slutligen gå att äska proposition af Landtmarskalken; — den andra: hvad purt moralisk påföljd, hvar och en ståndsledamot för • sig tror sig kunna åstadkomma genom individuella yttringar så väl öfver systemet af regerings-åtgärderna i allmänhet, som öfver speciella och till vissa personers, inom Konungens rådkammare vållande, hänförbara, i Const.Utsk:s mein. befintliga, sakförhållanden.
Genom Kongl. Brefvet den 28 Januari 1862, kungjordt genom Krigs-kollegii Cirkulär den 25 Februari samma år, har, i afseende å användandet 1 af vissa medel, hvilka med de ifrågavarande äro jemförliga, såsom: ersättning för exproprierad jord från boställen, hvilka äro indelningshafvare på lön anslagna; auktionsmedel för försåld afverkningsrätt å skog, som vid laga skifte frångått bostadsboställe; ersättning för åverkad skog å dylika boställen; eller brandstodsmedel för nedbrunna byggnader å boställe, som är till indelningshafvare upplåtet, — blifvit stadgadt, att tills vidare och så framt ej, af förekommen anledning, för något särskildt fall annorlunda i nåder förordnas, indelta regementens och korpsers boställsdirektioner skola mottaga och förvalta de ersättningsmedel af omförmälda beskaffenhet, som tillflyta boställen vid dessa regementen och korpser, och göra samma medel fruktbärande antingen genom uppköp af räntebärande obligationer eller genom insättning uti någon i orten befintlig, med Kongl. Maj:ts oktroj försedd bank, äfvensom att räntan å det ersättningsbelopp, som för exproprierad jord tillerkänts ett boställe, bör till samma boställes innehafvare eller arrendator utbetalas. I öfverensstämmelse med den härigenom fastställda grundsats, och då det synes billigt att boställsinnehafvaren kommer i åtnjutande af räntan å de medel, som tillflutit bostället för nedhuggen ekskog, likaväl som af hvad eljest kan anses utgöra boställets verkliga afkastning, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande, i hvad mån Kongl. Brefvet den 28 Januari 1862, angående förvaltningen af ersättningsmedel, som tillflyta militie-boställen, äfven må ega tillämpning å de fall, då betalning för å bostället för Kronans räkning hugget ekvirke skall erläggas. Rikets Ständer framhärda etc. ' Stockholm den 12 Juni 1866.
Medgifvande! af rättigheten för enskilda personer eller bolag alt ombesörja utförandet af en och annan del utaf någon eller några bland nyssnämnda jernbanor förutsätter naturligtvis, att dessförinnan banornas sträckning, äfvensom de orter, hvilka genom dem skola sammanbindas, blifvit slutligen bestämda, så att de genom enskild försorg företagna anläggningarne af vissa bandelar inpassas och erhålla samband med de öfriga genom Staten utförda arbetena å samma banor. Utskottet hemställde derföre i ofvanomförmälda Utlåtande, att ett visst system för utförandet af de jernvägar, som ansågos böra utgöra stambanor, måtte af Rikets Ständer antagas och fastställas, hvarmed, bland annat, just afsågs att åstadkomma ett sådant sammanhang ej allenast mellan sjelfva stambanorna, utan äfven mellan de särskilda delarne af hvarje sådan bana, samt bereda tillfälle för både staten och den enskilda företagsamheten att gå i författning om jernvägs-anläggningarnes ofördröjliga utförande å de orter, der industrien och rörelsen, samt lokala förhållanden företrädesvis påkallade ifrågavarande kommunikations-medel. Men denna framställning har icke tillvunnit sig Riks-ståndens bifall; hvadan beslut icke meddelats om anläggningen och sträckningen af några andra stambanor eller stam-bandelar än dem, för hvilka anslag blifvit af Rikets Ständer beviljade. Följaktligen lärer under mellanliden intill nästa riksdag någon tillämpning af Rikets sednast församlade Ständers meddelade förklarande i afseende på vissa stam-bandelars utförande på enskild bekostnad icke kunna ifrågakomma, helst de vid detta förklarande afsedda enskilda tillskott eller bidrag, ingalunda kunna vara att förvänta för samma jernvägs-arbeten, hvartill allmänna medel redan äro anvisade.
Att understödja nyssnämnde förslag, utgjorde R. o. Ad:s beslut, och syftemålet med den skrifvelse, som detta Stånd för sin del beslöt borde till Konungen i und. aflåtas. För min del tillstyrker jag således, att R. o. Ad. vidblifver sitt beslut och gillar voterings. propos. 406 Den 7 Maj e. m. Gr. Gyldenstolpe: Jag beklagar, alt jag icke kunnat för Frih. Palmstjerna, Nils, göra tydligt, huru jag uppfattat denna fråga. Jag anser, att ja-propos. redan är afslagen af 2:ne Stånd, och att förhållandet är detsamma med nej-propos., eller att den blifvit afslagen af 2:ne andra Stånd. R. o. Ad. vidtog ett särskildt beslut och inbjöd de öfrige Stånden att sig dermed förena. Derpå hafva desse icke ingått, och således äfven de facto afslagit iubjudniugen, och nu uppstår fråga likväl alt votera om en sådan inbjudning, som redan blifvit afslagen! Likaså förhåller det sig med ja-propos. Adeln och PresteSt. har afslagit den frågan, som der skulle komma under omröstning, och då denna fråga är af natur att, enligt 75 § Riksd.- Ordn., när 2 Stånd stanna emot 2, böra förfalla, så anser jag icke att någon votering bör kunna äga rum. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag får fästa Stån dets och särdeles den siste talarens uppmärksamhet derå, att, enligt hvad Utsk:n anfört, 3:ne Stånd i en punkt aro ense; derom nemi. att en skrifvelse skall till Konuugen aflåtas. Japropos. är således icke afslagen, utan i viss män bifallen, och skiljaktigheten angår endast sättet. Jag påstår mig icke vara nog stark i theorierna rör:de formerna för våra öfverläggningar, för att bestämdt kunna åtaga mig försvaret af Usk:ns åsigt om behandlingssättet af denna fråga, men jag tror ej att nu återstår annat, än att jemka detaljerne, då 3:ne
"kommandes denna Inqvartering pä det sättet att utgöras och erläggas, att allt hwad till JnqwarteringSFondcn tarfwas öfwer Tolags-inkomsten, bör dragas af Borgel skåpet enskildt till hälften, och att, till den andra hälftens insamlande, grund tagcs af husen och gärdarna uti hela Stochholms Stad, och det efter enahanda proportion i beräknandet, som de till BrandwaktS-afgift äro taxerade, dock att alla publique hus, sä wäl som Ridderskapcts och Adelns hus och gärdar samt Prästerskapets Embets - och Publique gärdar, jemte egne af dem sjelswa bebodde hus, komma att blifwa härifrän undantagne." Kongl. Brefwet af ben izrde November samma är är af samma innehäll. Enligt den underrättelse en af Jnqwarterings-Commitzionens Ledamöter härstädes lemnat mig, följes ännu samma princip wid Jnqwarterings fördelande mellan Borgare och Ständspcrsoner, och jag underställer Högloft. Ridderskapct och Adeln, om meningen warit, att Riddersklpet och Adcln skall ätaga sig högre Inqvartering, än Ständspersoner hittils utgjort: i annat fass bör wäl stidant rättas uti detta Protocolls-Utdrag, som skall underrätta de audra Ständen om Riddcrskapcts och Adelns beslut. Herr Lilkverltoips, ?rrst ic, hegärde, att Prolocolls^Utbraget mätte förbllfwa of' än - ros Den 6 September. dradt säsom alldeles enligt med -Propositionen, hwarhfwer blifwit votcradt, och förcstälde att det wore mot den nödiga ordning om ett dcsint fattadt genom votcring undergingc nägon rubbning. Grefwe körner, Allolpk Goron. Om frägan wore att företaga nägon förändring stridande mot Ribbn skupels och Adelns beslut; sä wore det ej jag som skulle räda Högloft.