Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn remiss af denna motion till Bevilln.- Utsk. anhålles. 2:0 Genom K. Förordn. d. i5 Maj 1821 är stadgadt, att domare vid ansvar ej må, efter allyst Ting, från Tingsstad - .Den rMirs e. m. stad afresa, innan lian till parter och rättsökande aflemnat protocoll och handlingar uti alla de mål och ärender, sorn vid tinget varit anhängiga; men något stadgande finnes ej, å hvilken dag af tinget så beskaffade ärender, som icke kunna hänföras till egenskapen af rättegångar, såsom lagfarts-, inteckningsoch formynderskapsärender, testamentsbevakningar och ansökningar uti hvarjehanda ämnen m. m. d.,böra till domarens åtgärd sednast öfverlemnas. Häraf uppkommer ofta och nästan vid hvarje ting den påföljd, alt mångfaldiga så beskaffade ärender, som dem jag här ofvan omnämnt, icke hos domaren anmälas å de egentliga rättegångsdagarna, utan hopsamlas och på en gång öfverlemnas till handläggning å den dag, då tinget aflyses, Ett slikt förfarande, ehuru ej i lag bestämdt förbjudet, synes likväl icke vara med god ordning förenligt eller stå väl tillsammans med det ofvan åberopade åliggande, som domaren tillkommer alt iakttaga, helst det merendels inträffar uti de domsagor, som utgöras af flera härader, att domaren, strax efter det han aflyst det ena tinget, måste påbörja ett annat och på annan ort, hvarigenom domaren utan eget förvållande urståndsättes att fullgöra, hvad genom ofvannämnde Nåd. Förordn, blifvit honom ålagdt. Till förekommande af det oskick, jag sålunda citerat, föreslår jag vördsamligen, att, i öfverensstämmelse med hvad vid Lagmanstingen numera är gällande, den rättegångsordning vid Häradsrätterna må stadgas, att ingen anses berättigad att något ärende, af hvad beskaffenhet som helst, till domstolens åtgärd anmäla eller öfverlemna, sedan de rättegångsdagar förflutit, som af domaren vid tingets början bestämmas; och anhåller jag, att denna motion må till LagUtsk. remitteras. Dessa a;ne memorial lades på bordel.
Redan vid arbetsplanens uppställning för år 1861 antogs, att denna bana inom följande årets utgång och i sammanhang med Westra stambanan mellan Töreboda och Hallsberg skulle fullbordas, på det att trafiken mellan Göteborg och Orebro skulle pä hela sträckan samtidigt kunna öppnas, och efter dessa bestämmelser i årets arbetsplan hafva arbetena å denna särskilda bandel under år 1861 också bedrifvits Vid årets utgång återstod att fullborda, af sjelfva banvallen endast 150 fot i längd, af ballastningen 11,606 fot och af nedläggningen af sliper och räler en sträcka af 29,850 fot. Med undantag af de sanka ängarne på båda sidorna om Säbyholm, utmed Mosjön, öfver hvilka jernbanan måste framföras dels på dyrbara faskinläggningar, dels på djupa fyllningar till fast botten, har denna jernväg blifvit på en i allmänhet plan och tjenlig terräng anlagd. Södra stambanan från Jönköping till falköping. De i underdåniga arbetsberättelsen för år 1860 omförmälda undersökningar för banans utläggning emellan Mullsjön (öster om sjön Stråken) och Jönköping, hvilka icke före samma års utgång hunno afslutas. fortsattes i början af år 1861 och fulländades under loppet af Maj månad, hvarefter jag under den 2:dra Juli mottog Eders Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse, såväl i afseende å banans sträckning som arbetenas fortsättning söder om Mullsjön mot Jönköping. Bland de arbeten, som under året före kommo mellan Mullsjö och Jönköping, utgör fullbordandet af kulverten öfver Dumme-å det anmärkningsvärdaste. Denna kulvert, som ligger i en dal eller fördjupning af terrängen af mera än 60 fot under jernbanans plan, är den största byggnad, som förekommer af detta slag å hittills utförda eller föreslagna delar af statens jernvägar. På den vestra delen af denna bana. eller på sträckan mellan Falköping och Mullsjö, blef terrasseringen fullbordad på hela längden, hvarjemte räler och sliper utlades direkt från Falköping till på andra sidan om den blifvande eller nära fullbordade trafikstationen vid Wartofta, eller på en längd af något mera än en mil.
Jag tror att grundlagssliftornes mening icke kan hafva varit annan än den, att personer, hvilka såsom tjenstemän tillhöra ett verk, icke kunna deltaga uti samma verks styrelse. Hr Munck af Rosenschöld antyder i sin motion, att Hr von Troil vore den som Loide intaga Hr af Tunelds plats såsom suppleant. Jag frågar Hr Munck af Rosenschöld på hvilka authentika handlingar lian stöder denna sin förmodan. Är det på Dagligt Allehanda, så tror jag icke att denna tidning har något att säga inom detta rum, enär R. o. Ad. ännu icke sjunkit till jemnbredd med dem, hvilka anse densamma såsom en auctoritet. Jag tror icke att Hr Frih. o. Landtm, äger rätt att framställa propos. om ett nytt val. Frih. Cederström, Jacob: Det i fråga var. valet är förrättadt, prot. uppsatt och för oss alla ljudeligen uppläst, utan att detsamma dervid blifvit öfverklagadt. Hade Hr Munck af Rosenschöld då framställt sin anmärkn. emot valets behörighet och anmärkntn blifvit gillad af Ståndet, så hade nytt val kunnat förrättas, men alt nu vilja ogilla valet, är alldeles orimligt; ty i händelse en vald person icke varit valbar, så hade hela den lista, på hvilken han varit uppförd, bort casseras, och då hade vi måst rösta om på alla tre personerna. Hvad nu angår frågan om huruvida Hr af Tuneld, till följd af sin befattning i Stats-cont., skulle vara hindrad från att vara fullmäktig i banken, kan jag dertill icke inse något skäl, enär Hr af Tuneld icke är redovisande eller löntagare i det verk, der han skulle blifva styresman. Man har här velat påstå, att statsverket skulle vara ett embetsverk, som med en annan benämning heter Statscontoret. Nej, Gud bevars! visst icke, utan man påstår, att statsverket utgör en benämning på alla de samtliga embetsverken i Sveriges rike, inclusive Statscontoret.
Utskottets anmärkning är således egentligen rigtad mot oformligheten och tvätydigheten af denna på en gång afoch tillstyrkande mening, hvarigenom Stals-Secreteraren tyckes hafva ådagalagt, 0111 ej bri-, 13 Constitulions-Utskottets Memorial. N.o 36. staude skicklighet i embetsutöfningen, åtminstone en uppenbar försummelse att efterse och rätta Protocolls-redactionen,— ett åliggande, som onekligen varit hans ensak. 5:o Emot Förste Expeditions-Secreleraren von Prinzencreutz, det origliga formela af sjelfva föredragnings-åtgärden i målet, beträffande Kyrkohemman i Halland. I sådant afseende är af handlingarna utredt: att vice Pastorn Rodhe den 24 Jaliuarii 1823 uti Ecclesiastique-Expedilionen ingifvit sina, öfver Kammar-Collegii Utslag af den 6 Augusti 1822, angående städselrätten till Lyngåkra Hemman, i underdånighet anförda besvär, hvilka likväl, enligt Collegii hänvisning, bordt i Kammar-Expeditionen inlemnas; att Stats-Secreteraren, medelst på Nådig befallning aflåten remiss, utställt besvären till Kammar-Collegii utlåtande, sedan vederbörande hörde blifvit; att Kammar-Collegii svar, jemte Götheborgs Consistorii yttrande, inkommit till Ecclesiastique-Expeditionen den 5 Januarii 1824? att Förste Expeditions-Secreteraren von Prinzencreutz föredragit detta mål i Rikets Allmänna Ärendens Beredning den 24 Januarii 1824, och i Stats-Rådet den 5 ConslituiionsUt shot teta Memorial. N.o 36. i3 derpå följde Maji, samt den 24 Mars och den 5 October 1825, då definitiva beslutet fattades.
att af Bankens räntevinst för år i834 någon del skulle användas till bildande af så kallade Reservfonder för Province-Låne-Contoren. Beträffande sedermera den i andra punkten af motionen föreslagne xänteberäkning, så, och i betraktande deraf, att någon omkostnad i och för förvaltningen af den i Banco-Disconten afsatte Reservfond af 100,000 R:dr desto mindre böra kunna ifrågakomma, som erfarenheten visat, att någon serskild utgift icke erfordrats till bestridandet i Banco-Disconten af den vid sisth Riksdag beslutade, ej obetydliga lånerörelsen genom Han dels-Disconten, utan densamma kunnat af Banco-Discontens vanliga tjenstemanna-personal bestridas, anser Utskottet sig ej heller ega skäl tillstyrka bifall till Mo tionairens hemställan, att räntan å Banco-Discontens Reserv fond må beräknas efter allenast 4 för ioo:det om året, utan tror räntan böra denna fond godtgöras efter 5 procent om året, från och med detta års början, och beräknad allenast å fullt ioo:de Riksdalertal; hvarom föreskrifter böra i det nu upprättande Banco-Reglemente intagas. Stockholm den 24 Februarii i835. Ankom litt Exp.-Utsk. den i5 Februarii i835. Memorial, med hemställan, ätt, till följd af Rikets Ständers numera fattade beslut, i anledning af Utskottets, under N:o yg, afgifne Betänkande, Bankens Obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, tnå fortfarande få i Låne-Banken belånas.
bito af bett år i83o utaf ^örfmarStoerfetS mebel titt kontorets cnflilbta bel)of begag* nabe Summa 35o,ooo. 3 afräfning på be år 1882, lifalebeS titt kontorets enfltlbta bcljof, utaf eitabanba mebel begagitabe 4°°,°oo SI:br, emot er* lägganbe af‘2 procents ränta i5q,ooo, 176. — l3,922: 2 7. 10, j,5oo, —■ — 481: t. 6. Sfcbr 674,611: 1. e. 70,813: 47. 10. 3,756,089)26 Stocholm ben giifetö StänbcrS 3nftttirc*OmbubSmanS famt SrpcffribctS*koim mtttöcnS krpebitioucr: aflöning 5,072:32.— görffott till krpcnfer famt Slefefoflnaber i,3oo. S:önoaltningS*Omfoftnabcr för SItfSgälbS*kontorct: Slrfmobcn, enligt Stat, titt meberböranbe uti SiifSgälbSkontorct famt SBerelbanfen od) rnib ölongl. ipottSBcrfet 4°°. ©ratifäcationer; beit pö
Ståndet samt Hederwäeda Bonde-Sländel ftadnot uti det Bestuk, att ätcrremillera Stöts, Ut, skottets öfwer i frägawarande ämne under den 6 Nowemder afgifva färikilda yttrande, med den allmänna anmärkning vä) vulkan, att StatSUnkottet later höra Brandfvi-sakniigs-Dircctionen, huru wida den will läka betz nu innestäenbe och widare erhällande Fond bUfwa förräut d uti Riksgälds,Conkoiret, enrot lika wilkor och ränta som 1782 ars Reglemente, utstakar; eller om den hälldre trull den uttaga till priwate laus ukgifwande, da ali relation Wecken emellan förfaller; hwarefter Stals-Utskottet med betz förnyade utlätande i detta mai dorde inkomma. Stots-U sköttel har ocksä till följd häraf, anmodat Herrar Flstlmagtige, akt af Directionen af Allmänna Brandförsäkrings Fonden assa ett sa de, ssaffadt utlätande, som här ostvan är omsörmäldt. — Men dä Stats-Urssotkets uppmärksamhet icke bordt undfalla, huru fom Allmänna Braudsörfäkrir>. gs'Dlrcct:onen med betz till asgifwande definitiwa swar möjiigtwis ssulle dröja sa lange att i anseende tili Riksdagens snart annalkande stut, Stalö-Utssottet icke kommer uti tillfälle, att, med anledning af detta Dircclivnens sivar, ytterligare mlätandr lill Riksens Höglefi. Ständer aflemna och hwarigenom saken komme alt stadna uti ett alldeles obestämt skick; sä har Staks,Ulssoltet till förekommande as en sadan olägenhet, ansett sig böra till Riksens Högloft.
Ett tredje finnes icke, ty det är och kan icke vara meningen, att med böter och fängelse förmå menniskor att tala emot sin öfvertygelse, hvilket vålagligen stod i strid med Guds Ord, som ovillkorligen måste vara normen för all lagstiftning. Att smädelsen icke härmed kan undgå näpst är klart, ville denna gifva sig namn af öfvertygelse, så förblifver den dock ett brott, äfven inför mensklig lag. Ehuru böter och fängelse äro olämpliga korrektiver emot de i den 2 § af den Kongl. Proposrn framställda förhållanden, enär dessa äro af rent andlig natur, såsom framträdande, utan biomständigheter, i den enkla form, hvilken är det enda medlet, hvarigenom andarne i den synliga Skapelsen kunna göra sig af hvarandra förstådda; så äro deremot dessa straffbestämmelser berättigade, emot de företeelspr som omnämnas i den 3 g, ty huru mycken andlighet dessa vilja åberopa sig på, så äro de likväl framkallade i den förm lie framstått, utaf ett mer eller mindre köttsligt nit och hemfalla I)»ti 1 November f. a. *71 således, både med afsule på dess inre halt och dess yttre karakter inom den borgerliga lagens område. Det kunde visserligen finnas ännu åtskilligt att observera vid den Kongl. Proposm. Många anmärkmr hafva blifvit gjorda, dels med, dels utan fog. Men, utom de af mig här förut framställda, såsom ingripande i sjelfva saken, anser jag de öfriga, dels så un derordnade den vigtiga frågan, att de -nu dermed ieke böra vålla ett upskof, utan framdeles kunna blifva iakttagna; dels äro de af den beskaffenhet, att de hade gjort bäst att hafva stadnat, der de utgingo. Kunde man hysa någon förhoppning, att någonting skulle framstå genom en återremiss, som kunde tillfredsställa allas fordringar, oell det vid denna Riksdag, så skulle jag visserligen förena mig med dem, som yrka derpå. Men jag fruktar mycket ett begrafningsförslag bakom detta yrkande. Jag förkastar det derföre utan tvekan.
— Underhåll eller natura-portion och bröd lika som en året om tjenstgörande artillerist, beräknade till 48 öre om dagen, och således för år "... 175: 20, dessutom till matportionens förbättring 12 öre om dagen 43: 80. g] g. Kommunionvin — 05. lieklädnads-, remtygs-, utredningsoch sjukvårds-persedlar, i medeltal af hvad nu vid de 3:ne artilleri-regementena härför utgår 77: — med 75 procents förhöjning 57: 75 134. 75 Beväpning 1: Lön - 37: 50 Underhåll och tobaksskilling likasom en året om tjenstgörande artillerist, å 56 öre om dagen 204: 40 Kommunionvin dito dito — 05 Rekryterings-penningar dito dito 7: 50 Medikaments-penningar dito dito 2: 25 Beklädnadsm. 11. persedlar dito dito 77: — Beväpning dito dito 1: — Kokinrättnings-kostnad dito dito 1: 96 ti Förste Konstaplar, hvardera: Lön Underhåll m. m. likasom en under hela året tjenstgörande artillerist med 51 Andre Konstaplar, hvardera: Lön Underhåll ra. m., likasom en under hela året tjenstgörande artillerist 160 Artillerister, tjenstgörande 42 dagar om året. För hvar och en af deni beräknas: Underhåll med bröd och tobaksskilling, beräknad öfverhufvud för raan till 56 öre dagligen och således för år Kekryterings-penningar Medikaments-penningar Beklädnads-, remtygs-, utredningsoch sjukvårds-persedlar Till ofvan upptagne kostnader för denna personal kommer inqvarterings-frsättning å den garnisons-ort, der kronan saknar egen kasern, hvilken ersättning betalas, i Stockholm af staden med understöd från kronan, och i öfriga städer samt å fästningarne af kronaa ensam, med de i gällande inqvarterings-ordningar fastställde belopp. A de senare ställena förekommer dessutom särskild kostnad för underhållet af servis-persedlar och kasern-inventarier för manskapet, hvartill kan beräknas 2
" Det är ett magert och blekt ansigte, infattadt i rödt hår, här och der blandadt med silfvertrådar. Rynkor fåra pannan, tinningarna, kinderna; dessa rynkor äro ej alla tidens verk, ' sorgen har i tysthet plöjt en del af dem. De gröngrå ögonen, beslöjade af långa, ljusa ögonhår, stråla af lugn viljekraft. Hela ntseendet inger vördnad, ja skulle nä- stan inge fruktan, om ej godhet och mildhet bodde i linierna kring munnen, såsom dufvor bo i bergskrefvor. " " Hennes gubbe skulle varit en stackare utan henne. - Han älskade flaskan, och hur mycket ondt bor ej i den! Den &amp; r som Pandoras ask, minus hoppet. Genom att visa mannen en vänlig uppsyn och gömma sina tårar till ensamheten inför Gud, lyckades dock Matheline inympa på denna grofva natur ett kristet samvete, så att den kunde frambringa frukter af redlighet och tro. " - " Matheline är traktens försyn. Alla olyckliga välsigna henne. En karl har spräckt hufvudskålen vid körsbärsplockning; hvem skall lägga på förbandet? En hustrin har fått missfall; hvem skall vaka hos henne? Enkan der har förlorat sin son i Tonkin; hvem skall trösta henne? Matheline och åter Matheline. Hon, som måste arbeta för sitt uppehälle och knappt kan läsa, hvarifriin får hon väl alla sina almosor, alla sina visa ord, hela sin ädla och finkänsliga uppfattning? Hvarifrån? Från sin tro. O, hon är beundransvärd i sin enkla fromhet! " Af det nyss anförda synes, att abben någon gång lemnar den egentliga, koncisa " pens6e " - formen för att utföra en liten sammiznhäiigande skildring. Han kan då tvinga sin " stenstil " (style lapidaire) att forma sig till en novellett, ojämn, - 176 tvärhuggen, rik på limousinismer, meii ofta gripen så frisk och stämningsfull ur verkligheten, att man ej kan värja sig för intrycket, att denna författare framför allt är poet. Ett utdrag ur en sådan må här till sist meddelas.
Denna bestrider ingen, men jag kan ieke inse, huru den skall kunna utgöra någon garanti för hans förmåga att upgöra financiella planer, och denna min åsigt står mycket väl tillsammans med den största aktning både för men niskan och medborgaren, ehuru icke med det afguderi, hvartill beundran för honom stundom stegras, och hvilket strider mot de gamles godkända sats: »nil admirari.» I afseende å bansträckningen genom Westergöthland veta vi, att de skarpaste strider försiggått mellan å ena sidan det parti, för hvilket Landsten Sandströmer stod i spetsen, och å den andra Skaraboerne, och att från båda partierne ingifvits underd. suppliker; men med dessa har ingen annan åtgärd vidtagits, än att de blifvit remitterade till Hr Ericsons eget utlåt., och det är mycket möjligt att han deri kan hafva misstagit sig. Gå vi vidare till vägen norr eller söder om Mälaren, så veta vi, att Öfverste Ericson sjelf, en ganska kort tid innan detta Betänk, afgafs, tydligen angifvit, att han ansåg vestra banan böra dragas norr om Mälaren. En representant från Fahlun, Hr Boman, har ytterligare upgifvit, att i afseende å banan från Sala till GefleFahlu-vägen Öfverste Ericson sagt honom, att han sjelf icke var säker på densamma, utan att den kunde ganska väl dragas längre till vester. Om SalaFrövi-banan har han äfven sjelf sagt, att den kan läggas på annat sätt. Jag påminner mig härvid, huru en läkare, som var mycket skicklig, men tillika odeciderad, föreslog en af sina patienter att begagna ett visst medikament, men då denne invände, att han fruktade det ej skulle hjelpa, så svarade läkaren: »då kunna vi ju försöka det också.» Jag nämner detta såsom ledande till den slutsatsen, att det ingalunda är Öfverste Ericson sjelf som enträget håller på sitt för - 68 Den 9 J ani e. m. slag, hvilket han på K.
Slutligen erinrom oss, att Göthe borgs Stads Bevillning utgjorde ifrån 1800 till iSioett medium per år af ungefär 25000 Rdr Banco, samt att sedan den tiden årliga summan stigit till circa 130,000 R dr samma mynt _ Likasom ifrån i8°4 till 180S, Tullinkomsten af alla slag, äfven Confiscationer inberäknade, utgjort i medeltal 267,978 Rid* 25 2 Den 29 Mart. Banco, och de senare 7 åren Kronan erhållit per medium 890,190 R:dr. Differencen pä Götheborgs directa Contribution till Staten vid actif och oinskränkt Nederlagshandel, e mot den tid, då denna så godt som ej begagnades, meri likväl ioo,ooo:tals tunnor Sill och Tranla t exporterades, bli Iver således årligen R:dr Banco 727,212, hvilken summa, adderad till 100,000 R:dr, som man med säkerhet kan taga att Allmogen mindst inbetalt i skatt af de extra inkomster den erhållit ifrån Götheborgs utvidgade handel, förutsätter ett öfver-' skott af 827,212 R:dr Banco, som kommit att öka den årliga Bevillningen, i fall Staten varit uti behof af den intrade den uppburit, hvih ket är att förmoda. Sådant är förhållandet af de enskildta och allmänna förmåner, som Götheborgs utvidgade Handel och oinskränkta Nederlagsrörelse frambragt. Jag hoppas, att de äro nog betydlige för att vinna en deltagande uppmärksamhet hos Högloft.
Brudgåfvofonden, stående under Göthilda-stiftelsens förvaltning, med ett kapital af 7,473 R:dr 50 öre, hvaraf räntan är bestämd till hemgift åt välfrejdade döttrar af obemedlade föräldrar, hvilken ränta de år, då något bidrag icke ägt rum, bör tilläggas kapitalet; 5. Sjukvårdsoch Begrafnings-sällskapets fond, utgörande 3,500 R:dr, med årliga bidrag af omkring 400 R:dr; och 6. Hgreshjelpsfonden, stor 6,000 R:dr, deraf årliga räntan tilldelas sådane som äro i behof af hyresbidrag. g) Under Pastorsembetets vid Gustavi domkyrka förvaltning ställde fonder, nemligen: 1. Enkefru lagmans donation, utgörande 3,833 R:dr 33 öre, deraf räntan utdelas till enkor och faderlösa barn samt äldre ogifta fruntimmer af så kallade pauvres honteux inom nämnda församling; 2. afl. Bruksegaren F. U. von Akens donation å 516 R:dr 67 öre, derå äfvenledes räntan utdelas till pauvres honteux inom nyss sagde församling; 3. Enkefru Retzius donation å 150 R:dr, hvaraf afkomsten användes till nödlidande enkor och faderlösa barn; 4. afl. Segelsömmaren Sam. Wulfs donation å 3,603 R:dr 33 öre, med räntan hvaraf sängliggande sjuke bispringas; och 5. en fond benämnd »Amiens Lazarorum>, hvilken utgör 1,400 R:dr, derå räntan för lika ändamål användes. h) Handelsföreningens så väl egne som under dess förvaltning ställda fonder, hvilka år 1860 voro: 1. Föreningens enskilda fond, som i kapital utgjorde 70,449 R:dr 50 öre, af hvars afkomst 5,275 R:dr i gåfvor utdelats till 91 personer; 2. Holtermanska donationen, 6,000 R:dr, hvaraf räntan 342 R:dr utdelats till 3 fattiga köpmansenkor härstädes; 3.
» — ser du så huldt mig an » ljuder det med en varm, klar mezzosopran, och sångerskans ansikte vänder sig, under det hon sjunger, småningom emot dem, och ett par stålblå, djupt liggande, något matta ögon blicka in till dem. » Så drömmande blir då mitt sinne, att jag ej tala kan — » Det går en skälfvande rysning öfver henne där inne, hvarför, det kan hon ej göra sig reda för, en sådan där rysning, som ibland förebådar oss något kommande ondt eller någon svår sjukdom. Hon ser på honom, hans ansikte har fått ett svärmiskt, melankoliskt uttryck, och hans blickar äro oaflåtligt fastade på det blonda hufvudet, på hvars kinder en dämpad rodnad uppstiger. » — ett haf af blånande tankar då strömmar öfver min själ. » Han stiger hastigt upp och går utan ett ord dit ut. Hon ser honom närma sig flygeln, hon ser honom taga den mörkröda rosen ur knapphålet i fracken, samma ros, som hon själf gifvit honom, och hon ser honom bugande räcka den till den blonda sångerskan, hvars kinder glöda högröda som blomman i hennes hand. Men hennes kinder blifva hvitare än snö och läpparne darra konvulsiviskt. Ovilja och dof harm sjuda inom henne, under det att smärtan står på lur för att i ett obevakadt ögonblick genomborra henne med sina klor. Hon hör hans röst s o m ur ett aflägset fjärran, hon kan icke motstå den, ej heller de mörkblå ögonen, hvilka stråla som aldrig förr. Valsens toner glida smekande och lockande förbi hennes öra, hans arm ligger lätt om hennes lif. Hon sluter ögonen. Det förefaller henne, under det hon dansar, som om hon sväfvade genom ändlösa rymder, som om osynliga körer sjönge. Hon ser plötsligt upp, hennes ögon lyftas mot hans. Bara en blick, en enda, men han ser henne ej, ty hans ögon äro riktade mot palmträdet i fönstersmygen, där det guldblonda hufvudet under dess djupa grönska ler mot honom. Hon tvärstannar, hela rummet dansar för hennes ögon. Hon vill bort, bort från allt. Hon ilar ut.