Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer och deras Hufvudman, Svenska Folket, redovisa för orsaken till denna min skiljagtighet i ett så vigtigt ämne. Af allmänna rösten äro nu varande eller 1818 års Bevillningsgrunder klandrade, såsom orättvisa och olämpliga, emedan Statsbördan derefter är ojemt f irdeldt, så att den fattige får betala för den rike, den idoge för den syslolöse, det synbara för det verkliga, och ändteligen att större delen af Statens förmögenhet är skattfri. Detta rättmätiga klander, som blifvit framstält från alla Stånd, har öfverlemnats till detta Högloft. Utskotts afhjelpande. Med Utskottet har jag delat de bekymmerfull öfverläggningar, som uppstått i detta grannlaga ämne, och då jag erfor, att Högloft, Utskottets pluralitet, emot -allmänna röstens önskan, ansåg lämpligast, att bibehålla 1818 års, i min tanka fglagtiga, Betril! 4g BeviUnings-ZJtskottets Betänkandert. ningsgrunder med några förändringar, som åtminstone ej förbättrar elem, så frarnlemnade jag ett nytt och enkelt Förslag till BevillningsStadga, hvars grunder hafva af åtskillige bland! Höglofl. Utskottets Herrar Ledamöter blifvit ansedde stödde på billighet, medförande en rättvis fördelning af Statsbörderne, då hvar och en sålunda återgäldade det beskydd han af Staten åtnjöte, ledande till den minst möjliga vilkorlighet vid deras tillämpning och till redighet vid debiteringen, genom de få uppbörds-artiklar, som. derigenom uppkomma, verkande till den af flere håde inom Riks Stånden och eljest öfverklagade Minimi-Tabellens upphörande, äfvensom till den fördel, att Riksens Höglofl.
Maj:t under den 14 December 1855 i nåder anbefallda arbete med upprättande af nya formulär för de förvaltande verkens samt alla redovisande embetsoch tjenstemäns räkenskaper, hvarmed, efter Kammarförvandten A. E. Neréns död, numera jemväl aflidne Kamereraren i Riksbokslutskontoret J. Th. Spongberg, enligt nådigt förordnande af den 19 November 1858, varit sysselsatt, hafva så väl 1863 som 1864 års Revisorer meddelat redogörelse. Af sistnämnda års revisionsberättelse inhemtas, att Spongberg under den 2 November 1863 till Kongl. Stats-kontoret inkommit med förslag till formulär för den sista utaf de i Rikshufvudboken ingående redogörelser, för hvilka nytt formulär vore erforderligt, nemligen Kongl. Dtrikes-departementets hufvudbok. Det Spongberg gifna nådiga uppdrag vore alltså fulländadt, och han hade under utförandet deraf upprättat förslag till följande räkenskapsformulärer, nemligen för: Länens landsböcker med dertill hörande redogörelser, Stockholms stads kronoräkenskaper, Kongl. Krigskollegii hufvudbok, Kongl. Förvaltningens af Sjö-ärendena dito, Kongl. Öfverintendents-embetets dito, Kongl. Sundhets-kollegii dito, Stuteri-öfverstyrelsens dito, Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader dito, Kongl. Statistiska centralbyråns dito, Veterinär-inrättningens i Stockholm dito, Kongl. Myntoch Kontroll-verkens dito, Kongl.
»Så uppgifves det, ehuru man i vår tid har svårt att tro på ett sådant barbari.» Aromasia deltog i samtalet och kunde glädja sig öfver den aktningsfulla uppmärksamhet som hon väckte. Hydrogenius åtog sig att till samman med henne bereda de doftsatser som fordrades för morgondagens konsert och bad henne, att i det afseendet vara fullkomligt lugn. Osynliga kroppar. Aftonen före konserten var Aromasia inbjuden till ett aftonsällskap hos en af Köbenhavns förnämsta slöjdidkare. I det sällskapet införde Hydrogenius ett ungt fruntimmer som upptäckt ett nytt ämne, diafot, genom hvilket organiska, fasta kroppar gjordes fullkomligt genomskinliga och färglösa samt slutligen vordo helt och hållet osynliga. Man hade redan förut hört talas om den nya upptäckten, men icke sett några försök som kunnat visa dennas verkliga användbarhet. Några sådana försök skulle nu göras för att roa sällskapet och på samma gång tjäna vetenskapen. På den tiden utgjordes sällskapsnöjena i Köbenhavn, liksom i större delen af hela den öfriga verlden, af vetenskapliga rön, såsom kemiska och mekaniska försök, matematiska beräkningar o. s. v. Att man under njutandet af sådana sällskapsnöjen icke häller glömde sysselsätta sig med dagens krönika, hafva vi redan funnit. Diafot-upptäckarinnan hade låtit framföra ett par kaniner som skulle tjena till försöksföremål. Ännu i det tjugufjärde århundradet hade sällskapet för kaninernas skydd icke kunnat hindra, att de små djuren fingo offra sitt lif för vetenskapen. Många hundra tusen francs användes hvarje år af nyss nämda sällskap till kaniners friköpning från vetenskapsmännens grymhet, men djuren saknades likväl aldrig, när det var fråga om att anställa något försök till vetenskapens främjande. Så var det äfven denna afton. Det första af dessa försöksföremål matades med diafot som tycktes smaka det lilla djuret särdeles godt. Därpå ingneds det med samma ämne och tilläts sedan att springa omkring i rummet. Det smektes af herrar och damer och syntes visserligen något blygt i stort sällskap, men visade inga tecken till illamående. »Såsom ni finner,» sade diafot-upptäckarinnan, »så utöfvar kuren icke något menligt inflytande på hälsotillståndet.»
Det är uppenbart att om, med den utsträckning kunskapen om jordbrukets skötande f. n. vunnit, dessa boställen utarrenderades till personer med full sakkännedom, en dylik åtgärd skulle lemna helt andra resultater, än nu, då boställena skötas af personer, som oftast vid hög ålder komma i besittning deraf, och följaktligen hvarken hafva förmåga, ej heller borde hafva tid att dermed taga befattning, ehuru i afseende å tiden det dock blir en nödvändighet för presterskapet att upoffra en väsendtlig del deraf, för sitt jordbruk. Jag tager för afgjordt, att motionären afser en så beskaffad allmän reglering, att den stora del af presterskapet, som nu, tili stor skam för både Staten och församlingarne, svälter, kunde erhålla en anständig aflöning; ty det närvar:de olyckliga förhållandet inverkar i sanning på det mest betänkliga sätt på presterskapets framtid. Skulle vid en sådan reglering äfven ifrågasättas, att ordna boställena på annat sätt, hvilket icke synes mig böra möta några hinder, då naturligtvis dervid skulle afses, att pastor alltid borde ega en trädgård äfvensom föda för behöfliga husdjur. Skedde en sådan reglering, upstode troligtvis, till följd af de förhållanden jag redan haft äran omnämna, möjligheten att erhålla medel till förbättrande af de nu så uselt aflönade komministrarnes och adjunkternas vilkor. Det Öfverskott, som genom en sådan åtgärd skulle kunna upkomma, torde nemi. hvar och en, som har någon kännedom om jordbruk och dithörande förhållande finna icke skulle blifva obetydligt. Man har påstått, att en så beskaffad reglering skulle strida mot presterskapets privilegier, jag tror det icke, och jag tror jemväl i likhet med motionären, att presterskapets inkomster i allmänhet icke äro för höga; det är blott en jemnare fördelning deraf, som är af nöden. Presterskapets privilegier stadga visserligen att de medel, som nu äro anslagna åt presterskapet och kyrkornas underhåll, skola oförkränkta bibehållas; men att den ena presten skall hafva en mycket större och så att säga öfverdrifven inkomst, i jemförelse med den andra, det kan väl icke vara dessa privilegiers mening.
Härmed toge jag ingalunda i försvar det missförstånd al lagen, som ofta röjer sig vid meddelande af de i fråga varande föreskrifterna, hvilka i allmänhet utan tvifvel sakna giltig anledning, och då innefatta ett oskäligt betungande för den part, som skall desamma efter - komma; oell jag förmodade, att man rätteligen anser den Åberopade punkten i 1807 ars Kongl. Förklaring, ehuru icke såsom uttryckligen föreskrifvande, likväl såsom tillförlitligen upplysande om lagstiftarens mening i de lagställen, som för ämnet gälla. Men jag kunde ej annat finna, än att v ii! förhållanden af den art, hvarom här var fråga, der nemligen saken blifvit upptagen, ehuru fullgiltig bevisning saknades på sjelfva stämningens tillställande, den domare, som ser svaranden flir andra gången uteblifva, är både berättigad och skyldig att fästa afseende på den anledning, som härigenom uppstår, till tvifvelsmål om stämningens framkomst, och föreskrifva uppskofsbeslutets kungörande för svaranden. lag glömde icke, att Gudhems Häradsrätt å sommartinget 1847 ansett Erik Andersson hafva blifvit behörigen stämd (fastän del sedan blifvit af Hofrätten sjelf förklaradt, stt han icke bordt så anses). Men om ock Hofrätten häraf rätteligen slutat, att Häradsrätten å höstetinget 1847 icke varit berättigad eller pligtig att å nyo ingå i bedömande af stämningens giltighet; så kunde jag dock derifrån för ingen del härleda den följd, att Häradsrätten å höstetinget ej skulle kunnat och bordt gifva en föreskrift, tjenlig att förebygga äfventvret af en verkligen ostämd persons förnärmade rätt. Om en domstol onekligen vöre skyldig att hålla i helgd sina en gång lättade beslut; så kunde dock icke i denna skyldighet innefattas äfven den, nit af ett origtigt beslut göra sådana tillämpningar, hvarigenom dess menliga verkningar försvåras, då antingen alla vidare tillämpningar deraf kunna undvikas, eller ock sådana göras, som afböja eller förminska de menliga verkningarna.
Utan anspråk på tillräckliga insigter uti ett vapen, som icke varit mitt, tvor jag mig likväl, med tillhjelp af err vanlig slutförmåga, kunna föreställa mig, att en CommendeurCapten, som , efter den här uppgjorda exercis-beräkningen, blott hvart sjette år får se sitt däck, med en sjöbesättning, som blott 3:ne månader hvart fjerde år öfvade sjömanskap, näppeligen skulle vid början af ett verksamt krig vara i besittning af den säkerhet, af den ögonblickets beslutsamhet, som sjömanskapet framför alla andra yrken kräfver, och som vinnes och underhålles endast genom en oafbruten öfning, hvilken ofta varit villkoret för seger eller nederlag. Men när har Sverige varit i tillfälle att för sitt sjömanskap bestämma omloppet af öfning till en tid af blotta 3 å 4 år? Huru ofta har ej händt, att en CommendeurCapten i vår flotta, i egenskap af kölherre, icke på 20 år sett sitt däck , och huru många rotebåtsman hafva ej för första gången beträdt det vid öppnandet af ett fälttåg? Utvägarne att vinna erforderlig öfning för det ordinarie sjömanskapet, som för al - Den i De cera be b. 121 ]a våra flottor sammantagils till omkring 7000 man; hafva här blifvit ifrågasatta såsom öfverstigande landets krafter; och man vågar föreställa sig, att ett sådant påstående icke blifvit framstäldt utan något slags bevisning. Nu återstår att vidröra behofvet afbesättningslislornas complettering, vid tillfälle af ett krig. Efter de uppgifter, AmiralitetsCollegi11m till 1^56 års riksdag ingaf, om besättniugsbehofvet för 21 skepp och 10 fregatter, behörigt antal brännare, sjuk-och proviantskepp samt för nödigt arbetsmanskap, till arbetenas bedrifvande i land, medan flottan vore ute — brast för örlogsflottan, emot egande tillgång, 43 coopvaerdiebåtsmän och 6206 båtsmän, förutan infanteriet, som beräknades till man.
Herr Lemchens, M 174, om anslag till bekostande af offentliga föreläsningars hållande i hufvudstaden uti vissa vetenskaper; Herr Dahms, M 235, om ett förslagsanslag till betryggande af seglationen i Calmar sund och dess grannskap; samt Herr Ekmans, JVs 273, om dels användande till folkskolornas understöd af halfva personliga skyddsafgiften, dels anslag och andra åtgärder till ordnande af folkundervisningen. -10 om S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades He.r,r Bohmanssons motion,. JVl 27Ö, vissn'" tillagg i‘ Kongl.’'"Förordningen, deh 'H‘ December TÖ'éb*,~angående vilkoret! *— - ib flösyr,. d wnof, lii t rnottmJe, ätatjo»8sy«2Q«2 _?ibnBiai.1nsifhR2öBjgepi} g*]- wiaj v iocvjj i ivuii-i. uiyi uiiiiikcii. ucii ,a vy) r.i atarw,. »äbsdSséi ..öwffnof, ih.t »J.atjrjMsyasqaa Maeia-KnsrfnBaöBia lor forsfflming af ”Bränvin och andra branda elfer distiyerade spirituosa dryck S D. Till Banko-Utskottet1 reihitterädes’ rffilcr*Waftentergs nöpotibn,’'. ahglenfle nedsattplng åf iftånufaktur-disköntkontoréis kreditiv i Iftiiets Ständer?, fiank, .
Arfvoden 80: — Afskrifning: Innehållen Bevillning Balans lill år 1862. Summa Bunt H:dr 55,045: 44. Sammandrag af Silfverbergeka Fondens Debet. Utgifter år 1859. Arfvode 40: — Afskrifning: Innehållen Bevillning Utgifter år 1860. Pensioner 900: — Extra utgifter — 88. — Afskrifning: Innehållen Bevillning Utgifter år 1861. — Extra utgifter — 88. Arfvode 40: — Afskrifning: Innehållen Bevillning Balans till är 1862. Summa U:mt R:dr 27,389: 46. Kredit. Balans från år 1858. Fondens tillgångar och fordringar 47,082: 24. Inkomster år 1859. Inkomster är 1860. Inkomster år 1861. Räntor 2.624: 79. Summa R:mt R:dr 55,045: 44. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. Kredit. Balans från är 1858. Fondens tillgångar och fordringar 23,599: 81. Inkomster år 1859. Inkomster är 1860. Inkomster år 1861. Summa Runt R:dr 27,389: 46. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. 70 liv./* 4.J Sammandrag af Löwenskiöldaka Fondens Debet. Utgifter år 1859. Innehållen Bevillning 30. Utgifter år 1860. Utgifter år 1861. — Afskrifning: Innehållen bevillning Balans till år 1862. Rese-stipendii-fondens tillgångar 50,350: 99. Sammandrag af von Hartmansdorffska Stipendii Debet. Utgifter år 1859.
Den 3o April e. m. 485 gjort emellan de afgifter, hvilka utgå till handelsoch sjöfartsfonden, och dem, hvilka, likasom dessa, erläggas på samma gång med tullen å vissa varor, såsom t. ex. tolag och dylikt, så gifver detta så mycket mera styrka åt hvad jag anfört, att de afgifter, hvilka erläggas på samma gång sorn tullen, icke derföre äro af bevillningsnatur, då de ej stå nämnda ibland bevillningsartiklarna i grundlagen. Frih. Sprengtporten: Om den siste värde talaren behagat fasta något mera uppmärksamhet vid mitt yttrande, eller om det hade lyckats mig å min sida att framställa det tydligare, så att han måhända kunnat bättre uppfatta detsamma, så hade han ej gjort den aninärkn:n, att jag ej upptagit och vederlagt hans jemförelse emellan tolagoch convojmedel. Jag ingick i en ganska vidlyftig deduction, för alt visa skilnaden dem emellan, och får nu blott åberopa denna deduction, under förklarande, att jag anser lika vådligt, att K. M., på grund af bestämda sladganden, äger rättighet att fastställa afgifter till särskilda communers fromma, som jag anser oriktigt, alt convojafgifler kunna ställas i någon jemförlighet med öfriga statsanslag. Gr. Frölich, David; Frih. Sprengtporten, såsom medlem af StatsUtsk., har förklarat sig ej hafva något emot, att denna fråga återremitteras. Jag åter kan ej fatta nyttan eller nödvändigheten af en återremiss på grund af de anmärkn:r, som Hrr Rosenblad och Nordensköld gjort, hvilket isynnerhet gäller om hvad den sistnämnde framställt. Hr Nordensköld synes förmoda, att det finnes en intrad för Staten under namn af statsanslag, som således skulle vara någonting annat eller midtemellan de ordinarie inkomsterna och hevillningen. Jag känner för min del inga andra statsinkomster, än de ordinarie och hevillningen.
Vidare synas de af Utskottet i förslaget begagnade uttryck hafva hos förrbemälde 3:ne riksstånd föranledt den förmodan, att anslaget kunde afse straff-fängelser, och ensamhets-fängelset vara af Utskottet, vid anslagets tillstyrkande, på förhand antaget såsom den hufvudsakliga straff-arten i den blifvande straff-lagen, i följd hvaraf betänkandet ansetts böra uttryckligen innefatta tillstyrkande af anslag endast för uppförande af ransaknings-häkten. Dervid torde böra erinras, att hvarken i Kongl. Maj:ts nådiga proposition eller Utskottets deraf föranledda utlåtande, straff-fängelser finnas uppgifna, såsom med anslaget afsedda; och har Utskottet, under förutsättning, att Rikets Ständer delade den vid 1840—1841 årens riksdag, i fråga om ändamålet med enahanda anslag, uttryckta mening, så mycket heldre trott sig böra föreslå medlens anvisande till cellfängelsers uppförande, som Rikets Ständers bifall härtill icke synes böra inverka på pröfningen af den nya strafflagen eller lägga hinder i vägen för dessa fängelsers användande till tjenligaste ändamål. Rland de skäl för återremiss, som i öfrigt blifvit anförda, förekommer äfven, hufvudsakligen hos Ridderskapet och Adeln samt Ronde-ståndet, det yrkande, att anslaget måtte nedsättas till hälften. Dervid har det ej kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, att då hos Ridderskapet och Adeln den åsigt gjort sig gällande, att anslaget uteslutande borde användas för läns-fängelser, hos Bonde-ståndet blifvit yrkadt, att det anvisade beloppet endast borde afse ransaknings-häkten, företrädesvis å landet; hvaremot de hos Preste-ståndet förekomna anmärkningar synas hufvudsakligen åsyfta uppskof med denna anslagsfråga, såsom icke grundad på en fullständig 4 Stats-Utskottets Memorial, N:o 168. utredning af ämnet och dessutom egande sammanhang med ofvanomfÖrmalda förslag till ny strafflag.
å 133* R:dr . 82,000 8 i Tackjern Tiondeoch Hammarskattsjern leo( Stångjern 12.000 S/m. - På framtida beslut beroende: 30 Sjö-Tulls-Medel Tullverkets Stat och öfrige Omkostnader 800,000: — —. i Stats-Verkets Netto-Inkomst 3,730,000: j • • • * • • • • 4,530,000 5,254,189 4,900,000 4,850,000 ■— . Till Tullverkets Stat . nnn j och Omkostnader , 1,OUll,OUU i Stats-Verkets Nettoo-Krt o a a l Inkomst 3,850,000 31 2,000 600,000 3,110 717,738 2,000 600,000 2,000 600,000 32 Post-Medel Postverkets Stat och Omkostnader 485,000: j Stats-Verkets Netto-Inkomst 115,000: j .Till Posl-Verkets Stat \ neli Omkostnader . 485,000 ) Stats-Verkets Netto_ . I anseende till den vid nästlidne riksdag beslutade förändring med vissa Kassors och Inrättningars inkomster, hafva dessa medii-summor icke kunnat läggas till grund för beräkningen af ifrågavarande Inkomst-Titlar. Hör till Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 6A. mrmrån mmwi-wm iia/ifl .man ■ ', ■ - ■ 'i ■ * ■r. - ( ' • •'
Beträffande det ena af dessa hemman N:o 20 f mantal Fjelie, Biskopens prestestom, har hos vederbörande Provins-kontor i Kongl. Kammar-kollegium Jordeboken blifvit rådfrågad och befunnits dervid innehålla följande anteckning: ”Enligt Kammar-kollegii Bref den 27 Januari 1827, anslaget Biskopen i Lund såsom mensal-hemman,” hvilket gifvit stöd för hemmanets upptagande på sätt som i tabellen skett; vidkommande det andra, N:o 18, \ mantal Önnerup, liar tillfredsställande utredning icke kunnat åstadkommas. Enahanda tvekan har uppstått i afseende å de annexoch mensalhemman, tillsammans 7 mantal, hvilka disponeras af Biskopen i Göteborg, och möjligen tillhöra pastorsindelningen i Tölö och Fjärås praabende-pastorater. Yisscrligen innehåller Jordeboken anteckning derom, att Jordeboksräntan af dessa hemman, specificerad till artiklar och belopp, ”åtnjutes af Kyrkoherden,” hvaraf likväl icke ovilkorligen följer, att ju icke städjerätten eller dispositionen af sjelfva hemmanen kan vara Biskopen anslagen. Till stöd för detta sednare antagande talar nemligen det förhållande, att då både prestgård och till enkesäte anslagen stom förefinnas inom så väl Tölö som Fjärås, all anledning saknas, hvarföre Kyrkoherden i dessa betydliga pastorater — det förra bestående af 188J till 174| förmedlade mantal och det sednare af 197 till 161J| förmedlade mantal, — skulle fått sig derutöfver anslagna särskilda mensalhemman till ett antal af ej mindre än fem inom det ena och fyra inom det andra pastoratet, utan synes sannolikare att dessa blifvit såsom mensalhemman anslagno åt Biskopen i Göteborg, hvilken allt sedan äldre tider jemväl varit pastor i Tölö och Fjärås.
Likasom då jag t. ex. frågar Ordföranden i ett Utskott, om Plenum skall bli i morgon, och han svarar: nej, först i öfvermorgon; är det tydligt, att han menar, det Plenum skall hli i öfvermorgon, men icke sednare, ifall man icke vill förvrida meningen. Men om ock föreskriften på detta ställe af §:n vore möjligen att anse som tvetydig, så förtydligas den genom föreskriften på sednare stället i samma §, hvilken angår de ändringar i Grundlagen, som Konungen föreslår. Här säges bestämdt, att Riksens Ständer skola vid nästa Riksdag om den af Konungen föreslagna ändring i Grundlagen sitt beslut fatta och afgöra den. Det är ej rimligt, att de af Constitutions-Utskottet föreslagne förändringar skulle kunna uppskjutas längre än till nästa Riksdag, men icke de af Konungen föreslagne. Det uppskof, som hittills skett flera Riksdagar af samma förslag till ändringar i Grundlagen, har, efter min tanka, varit en verklig suspension af Grundlagen, men kunnat verkställas, för det alla fyra Stånden och Konungen derom varit ense. Nu saknas denna enstämmighet i beslut härom. Ett Stånd har förklarat sig för frågornas upptagande och Bilaga B till Mern. N:o 5. 823 afgörande; och derföre måste ett Stånds i Grundlagen förvarade rätt att få alla hvilande Grundlagsfrågor på dess begäran i alla Stånd upptagna och afgjorda hållas i helgd. Kunde tre Stånd tvinga ett att ej upptaga och få i alla Stånd upptagen och afgjord en fråga om Grundlagens förändring, så skulle det Hedervärda Bonde-Ståndet möjligen aldrig kunna få sitt förslag till förändring af 114 § Regerings-Formen afgjordt, utan de andra tre Stånden kunna tvinga Bonde-Ståndet att uppskjuta denna fråga den ena Riksdagen efter den andra, och således fä 3 p.n för alltid hvilande. Bilaga B till Mern. N:o o. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 26 Maji 1815.
SUunda heter det, att af de 1,272 kvinnor, hvilka under femIrsperioden 18 76- 1880 friln Kronobergs lan utvandrat till Danmark och Tyskland, hafva under samma och följande &amp; r 455 Aterkommit och att af dessa ej mindre I n 56 genast efter hemkomsten fallit fattigvhrden till last samt 142 varit antingen Atf8ljdn af otikta barn, dömda för groft brott, beryktade för osedlig lefnad eller i liknande sorgliga omsE&amp;ndigheter, samt att det tyvarr ar att formoda, att af dem, som ej Atervtindt till hemorten, mInga rAkat i stort elande. Och under den följande femiirsperioden hafva förhikllandena varit i det hela desamma. Frikn Blekinge lan uppgifves, att endast under Aren 1881-1883, d i frin lanet till Danmark och Tyskland utvandrade tillsammans 518 ogifta kvinnor, 124 kvinnor, deraf btilften Itföljda af olkts barn, frln samma lander hemskickats för att af kommunerna omhtindertagas o. s. v. Äfven frAn de lander, dit utvandringen p@r, vinner, hvad nn anförts, bekraftelse. FrBn Dansk Kvindesamfund i Köpenhamn hafm silunds ingItt meddelanden om, hurn samvetslösa, salval danska som svenska kommission8rer Utan minsta lagliga kontroll ntöfva sin verksamhet. Under falska förespeglingar locka de namligen, eller] &amp; ta locka lattrogna svenska flickor frAn deras hem för att sid deras ankomst till Kbpenhamn antingen skicka dem i tjanst s8som mjölkpigor ut p&amp; de stora landtgodsen, der de inhysas i tatt befolkade kaserner utan ringaste tillsyn eller ock redan i Köpenhamn htinvisa dem till illa beryktade logis-hus, der de berbfvas sina medförda penningsr och ofta utan att sjalfva först8 hurn det @ tt till - bindas i lastens taanst