Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har också blifvit antaget af ett Stånd nemi. BondeSt., och, såsom jag tror, äfven af PresteSt, hvadan frågan kommer att hänskjutas till förstärkt Beviiln.Utsk. i fall de öfriga tvenne Stånden fatta olika beslut. Jag får till följd häraf anhålla att ifrågavarande punkt måtte till Utsk. återremitteras. Frih. Raab: Jag tillåter mig blott att fråga dem utaf eder, mine Hrr, hvilka försvara en högre minimi-summa på grund af de Den 28 Mars f. m. 475 stegrade lefnadskostnaderne, om icke dessa äro lika stora för de personer, hvilka erlägga bevillning efter den s. k. l:sta Artikeln. Hr Brakel: På den fråga, som Frih. Baab nyss gjort svarar jag, det jag medgifver, att lefnadskostnaden för öfriga medborgare stigit i samma förhållande som för embetsman; men i och med detsamma som lefnadskostnaden för de s. k. näringsidkande och arbetande klasserna stigit bar också deras förmåga att förvärfva sig mera blifvit i samma proportion förökad, hvilket deremot icke inträffat med löntagarne. Jag tillåter mig dessutom att uplysa derom, att ifrågavarande förslag icke väckte något motstånd inom Utsk. hos ledamöterne hvarken af Preste,- Borgareeller BondeStm; utan det var tvertom Hr Schwan, som väckte detta förslag, hvilket också utan votering antogs af Utsk. Hr Printzensköld, Carl: När Frih. Raab frågar, om icke för en arbetare eller en industriidkare lefnadskostnaden är lika stor som för den embetseller tjensteman, hvilken blott har 500 Rdr i lön, och hvarpå måste svaras ja, så frågar jag Hr Frilen tillbaka, om Staten har lika stor säkerhet att erhålla tillförlitlig upgift på den förres verkliga inkomst som på den sednares? På den frågan torde Frih. Baab nödgas svara nej. Gr. af Ugglas: Jag anhåller att få besvara den af Hr Printzensköld till Frih. Rabb framställda fråga.
kom ihåg döden, se der trappisternas allvarliga helsningsformel, de enda ord det är dem tillåtet att utbyta under sitt glädjelösa klosterlif.25 Den är dyster, tycker man, dubbelt dyster i detta tystlåtna, hemlighetsfulla brödraskaps mun; men den uttalas väl näppeligen som en varning, ty han som intet väntar af lifvet glömmer ej gerna döden, för honom bli dessa ord snarare ett trösterop: hvad bättre än förintelse och död kan den vänta som lefver utan gagn för andra, utan glädje för sig sjelf! Kanske vore det mera skäl för oss, som sträfva så ifrigt, som åtrå så mycket, att midt under hoppets glada hviskningar helt tyst upprepa dessa ord, kanske kunde de då förlora något af sin dysterhet, utan att derför beröfva lifvet dess behag. Se denna eleganta dam med den moderna drägten, det kostbara garnityret. Hvad tror du att allt det der kostat henne? Ingenting; knappast ett tack, ty mannen är en arbetsmyra, men hon har kassan; han håller af henne, varmt och innerligt fast på sitt tvära, tillbakadragna sätt. Bitter sorg väntar henne ty då han är borta skall hon med aggande sjelfförebråelser komma ihåg hur litet hon tänkte på honom, hur hennes egen person alltid stod i främsta rummet, hur han stundom blef tillsnäst, ofta vårdslösad, och hur tåligt han fördrog allt. Om blott hennes hjerta nu ville framhviska ett: memento mori! Om hon ville slå sina armar kring hans hals och säga honom – säga honom en enda gång! – att hon förstår för hvem han arbetar, att hon värderar honom så högt och att han är henne så kär att hon aldrig erfar en glädje utan att tänka på honom; hur skulle ej då de ärliga ögonen lysa, den krökta gestalten räta upp sig! – vacker och vördnadsvärd med sitt silfverhvita hår. Och du sjelf till exempel. Du är ung, glad och ännu omgifven af dina anhöriga. Men blicka tillbaka på ditt lif, kanske gömmer din hågkomst något ovänligt ord, som du ångrar; ett spetsigt skämt som sårade; ett föraktligt skratt hvilket verkade som en förödmjukelse – en af livets många små törntaggar.
St:rs. Således och då man måste antaga att BondeSt. icke fullt redt frå - Den 15 Juli e. m. 35T gali eller insett dess verkliga beskaffenhet, innan det fattade sitt beslut att saken skulle gå till Förstärkt Utskott, samt att lt. o. Ad. af artighet mot BondeSt. antagit inbjudningen att instämma i detta beslut, hvaremot de 2:ne öfrige St:n afslagit densamma, så att 2:tie Stånd stannat mot 2:ne, följer häraf helt naturligt, att all votering i Förstärkt Utsk. förfaller. Då kan, efter min öfvertygelse, ingenting annat blifva af hela saken, än att det beslut som 3 Stånd sammanstämmande fattat, kommer att lända till efterrättelse, utan att blifva föremål för någon ytterligare votering eller jemkning. Detta är också den enda möjliga utväg att komma ifrån detta ärende, ly eljest skulle tilläfventyrs förslaget om förhöjd debetssedel-lösen förfalla, hvilket icke allenast vore orätt i sjelfva saken, utan jemväl orätt mot dem, hvars rätt af denna fråga är beroende. Jag anhåller således fortfarande och på grund af öfvertygelsen örn riktigheten af min åsigt, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propus, på Gr. Björnstjernas förslag, med det tillägg jag tagit mig friheten framställa. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt, hurusom Hr Bildt yrkat bifall till Utsk:s Mern., och deremot Hr Printzensköld i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad äfven Gr. Lagerbjelke och Gr Björnstjerna yrkat, föreslagit att Ståndets beslut måtte blifva så lydande: »B. o. Ad. afslår Utsk:s Betänk, med förklarande, att då, i frågan huruvida voteras skall, 2 Stånd stannat emot 2, denna fråga förfallit; kommande således vid det af 3:ne
Jag war någon stund närwarande under densamma, och fär derföre uplysningswis nämna, det jag hörde keQor Silverstolpe, sedan nägra fa sedlar woro^uptagne, göra den förfrägan, huruwida icke Den Lz Mars. e. m. röör icke en sede! altid wid Voteringar borde förut aflaggas, och om denna formalitet wore iakttagen; men at de Herrar som juto wid bordet icke derpå gjorde afseende, och at Riddarhus-k^cslen swarade,at en sädan formalitet wors stadgad för omröstningar inom Nämnd; men at han trodde densamma ej wid VoterinZen inom Standen behöfwas, hwar« efter anmärkningen förföll. Htjkillige begärde höra Niddarhus-k^calen. Riddarhus - Viscalen yttrade sig: at det utan twifwel wore et misstag af Herr Amiralen Friherre Legerström, dä han sagt, at numror titan namn blifwik upropade. Riddarhus-bi5calea förmälts sig sjelf hafwa förrättat upropet, och kunde således sjelf intyga, at alla namn jemte numrorne blifwit ropade. Hwad äter anginge erindran om afiäggander af en sedel, bekände han, at han icke hört densamma göras under sedlarnes inlemnande, utan hade han hörk något derom nämnas efterär under rösträkningen, och kilsted der han icke hade erindrat sig, at denna förmaket wore i Riksdags-Ordningen föressriswen. Härefter tilsade Herr Grefwen och Landrmarskalken, at en ny Votering öfwer samma kroposition, rörande inffränkning i friheten at göra kiäei-Lommisser, skulle genast anställas. Densamma företogs klockan 'lil 7, och slutades klockan 2 9, da rösierne befunnoS hafwa utfallit, som följer: ross Den rz Mars. e. m. Ja 6z. I anledning hwaraf Lag-Utssottets Betänkande ivar bifallit. Uplästes och lades pä bordet följande fyra >lemorialer frän Stats Utssottet.
Handels-discontens låneanslag må bestämmas till 3 millioner, oberäknadt dess reservfond 200,000 r:dr; 5:o att hvad som af ett låneanslag tidtals kan blifva innestående, må af fullmäktige i annan väg kunna disponeras, med villkor att medlen till sitt bestämda ändamål åter förflyttas, när behofvet så fordrar; 6:0 att fullmäktige må auctoriseras att köpa och sälja Riksg.contorets, armeens pensionscassas och brukshypolheks-föreningens obligationer, till det pris de sjelfva för tillfället bestämma, (ty ulan sådan latitud i afseende på värdet skulle hela ändamålet förfelas), samt att R. St. genom särskild § i instructionen för fullmäk - D tn i3 Januari f. m. 89 mäktige må fästa deras uppmärksamhet på vigten af de ändamål, som med detta stadgande åsyftas, nemi. att bereda banken räntevinst, att förekomma sedelstockens indragning, att förse banken med sådana allmänna papper, som äga ett stadgadt börsvärde, och att befordra dessa pappers circulation på inländsk eller utländsk börs; 7:0 att, när ftiksg.contorets depositioner i banken uppgå till betydligare belopp, utan anledning alt desamma så snart komma att åter uttagas, det må vara fullmäktige tillåtet att under tiden göra deni fruktbara i låneväg eller genom köp af obligationer. Slutligen, ehuru jag förutser, att BancoUtsk, skall afstyrka det, föreslår jag äfven: 8:0 att upplåningsrörelse i banken till 3 proc. må såsom förr äga rum, likväl endast ä den mån sådana medel kunna af banken användas, och till belopp af högst 2 millioner.
Jordbruket är förtryckt och jordens värde faller; bergsbruket strider med svåra konjunkturer; sjelfva trädvaruhandeln, vår räddningsplanka i mångas ögon, bär sig klent; konkurser och förluster inom alla nä ringsgrenar (med undantag af bränvinsminutering och cigarrhandeln), en mängd arbetsföra unga män, som frigjort sig från hem och fasta tjenster, stryka (med förvärfvade dåliga lefnadsvanor) arbetslösa kring land och rike, numera farliga för allmänna säkerheten; kommunernas bördor stiga i betänklig mån, mest genom fattigvården; millioner utgå till utlandet för räntor och amortering, millioner, som ej kännts, så länge man betalte Den 21 April f. m. 383 deni med nya lån och nya reverser, men som göra sig gällande, då denna dåliga källa tryter. Allt det der och mycket mera har kunnat förutses och har blifvit förutsagt, men så länge man lefde i förhoppningarnas rosengårdar, döfvad af rikligen utkastadt blomdoft och bländad af rika förgyllningar, har man ej velat tänka djupare och se klart.
»Mon pauvre Clitandre, ne fais pas de sottises», det är första hufvudstycket, och ord som uttrycka hans oro för att »tomber dans les piéges», eller »donner dans les panneaux» återkomma på hvarannan sida i hans anteckningar. Liksom han inledt förhållandet med en beräkning af egenkärleken, gällde det att rädda sig därur med egenkärleken oskadd eller åtminstone utan svårare blessyrer. Lusten att slå sin onkel Ulric de la Gardie, hvilken alltid förtretat honom, ur brädet, var första motivet, för hvilket han hos den vackra pomerska fröken begynte sin erotiska uppvaktning. Han blef under leken hvad fransmännen kalla »tagen af spelet», men då korten började falla med otur, gällde det blott att dölja att man bränt fingrarna. En vacker afton, när han, som ofta hände, stannade och superade vid hofdamernas taffel, tog hans sköna – troligen uttröttad af hans olust för att spela fortissimo – sig för att visa honom sin onåd, och han blef till åtlöje för bordsrunden, lycklig att få ett offer för sina speglosor. »Nous voilà au bout du roman», hviskar han för sig själf, sväljer med ansträngning harmen, och retirerar sedan med öfverlägsen strategi. Det är en scen under detta återtåg med bibehållen krigsära, som särskildt ristar sig in i minnet likt ett uppträde ur en rococokomedi. Hans tillbedda har dristighet och elakhet nog att bedja sin forne adorateur öfverlämna till sin rival ett äpple med hälsning från henne att hon »mindes de frånvarande». Claës Julius bugar sig med ett artigt småleende, men räcker baron Taube den farliga Evaskänken med en så spotsk impertinens, att han själf får alla skrattarna på sin sida. Så har han visat sig som stark spelare, och hans anseende blir rotfast, när omgifningen ser honom till fröken v. Bohlens efterträdarinna utvälja en gammal kvinnlig fiende, fröken Mörner.
Maj:t varit oförhindrad att, i senare fallet, å omförmäldle byggnads-anslag, som dertill lemnade tillgång, anvisa en motsvarande summa, att för ifrågavarande behof användas. Som Revisorernes uti 16:de punkten gjorde anmälan, i afseende å de till en Ridbanas uppförande vid Lif-Gardets till Häst Cassern, år 1835 förskjutne och å 1836 års anslag lill Byggnader och reparationer för publike busen i Hufvudstaden afförde 2,912 R:dr instämmer med hvad uti 1837 års Revisions-Berätteise, vid granskning af Öfver-Intendents-Embetets räkenskaper, blifvit pag. 145 ytlradt i samma ämne, får Stats-Contoret i underdånighet hänvisa till hvad bemälte Embetes, i anledning deraf, till Eders Kongl. Majit afgifne underdåniga utlåtande innehåller. Vid genomgåendet af Nionde Hufvud-Titelns låne-handlingar hafva Revisorerne anmärkt, att Eders Kongl. Majit, medelst Nådigt Bref den 23 Januarii 1836, bifallit, att, i anseende till det förfallna skick, hvaruti Häradshöfdinge-Bostället Allequia på Gottland befunnits, samt enär genom nuvarande Häradshöfdingen P. J. Ödmans företrädares i tjensten iråkade obestånd, tillgång saknats att godtgöra den betydliga husröta, som å nämnde Boställe tillkommit, Ödman varit berättigad att Bostället i fullt laga stånd tillträda, till detsammas upphjelpande erhållit å 9:de Hufvud-Titeln ett räntefritt lån af 5,000 Ridr Bico; och ansågo Revisorerne 9:de Hufvud-Titelns medel, såsom anslagne till Åkerbrukets, Handelns och Näringarnes upphjelpande, icke böra kunna användas till återuppbyggande af förfallne Boställen.
Jag är, lika mycket som någon annan, intresserad deraf, att grundtanken i förslaget vinner verklighet, och det är just detta varma intresse för saken, som gör att jag vill, det R. o. Ad. skall fatta ett beslut, som, enl. min åsigt, mest befrämjar dess framgång. Hr Carleson, Ed v. Henr.: Jag anhåller endast att få er inra derom, att i händelse återremiss nu skulle beviljas, så skulle följden deraf kunna blifva den, att Ulsk:ns Betänk, återkomme icke allenast en gång, utan tvenne gånger. Jag öDskar att R. o. Ad. mätte bifalla punkten, som icke innehafver egenskapen af ett lagförslag, utan af en önskan, en antydan, i hvilken riktning Ständerna anse, att den kommande författmn bör gå. Då nu öfverläggrfingen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att sedan Frih. Palmstjerna afstått från sin begäran om återremiss, i afseende på förevar:de punkt endast blifvit yrkadt, dels bifall till Ulsk:ns förslag, och dels af Frih. Raab, att R. o. Ad., med afslag å Ulskrns förslag, måtte antaga en sålydande redaktion: ”att der skog, äfveu på enskildt område, å större areal afverkas, utan att marken lill åker eller äng användes, skogsplantering till återväxt, såvida den utan särdeles upoffring kan ske, vid ansvar påbjudet.” Hr von Hartmansdorff: Jag tyckte, att Frih. Raab gjorde ett tillägg af orden: ”sora utan kostnad kan ske” eller något dylikt. I anledn. häraf tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att Frih. Raab under diskussionen icke framställt något annat förslag, äu det nyss uplästa. Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott tillkännagifva, att jag icke instämmer med Frih. Raab i fråga om orden ”större areal”, och icke heller i de nyssnämnde. Frih. Raab: För alt icke få flera propos:r, vill jag afstå från orden: ”större areal.” Hr Gr. o.
Ingen lärer deremot kunna bestrida, att jordbrukaren blott en gång om året mottager sin afkastning, och då jordbruket står i den bedröfliga ställning i afseende på skuldsättning, att det finnes intecknad Svensk jord för 70 å 80 millioner r:dr b:co, så att, om man beräknar den icke intecknade skulden, man kunde antaga att jordbruket måhända arbetar med en skuld af 100 millioner r:dr b:co, samt vid sådant förhållande behof af lån nödvändigt mäste uppstå vid inträffande missvextår, eldsvådor och andra olyckshändelser; så finner jag ingenting billigare, än att ett lån, som vid sådana händelser lemnäs, äfven beviljas på ett helt år, hvarigenom jordbrukaren ser sig i tillfälle att försälja sina producler, för att sedermera kunna göra afbetalning på sin skuld. På dessa grunder får jag, tvertemot den siste talaren, yrka att detta betänk, måtte bifallas. Hvad be. träffar samme talares yttrande om vådan, så är denna våda för jordbrukaren och löntagaren icke farligare på ett år, än på ett halft år; ty jordbrukaren behåller vanligen sin egendom till fardag och löntagaren har också fardag på sin egendom. Jag kan således icke inse någon den minsta våda, och billigheten talar för saken vida mera än vådan talar emot den. Den verkliga billigheten skulle uppoffras om 6jo Den a6 September. hintagaren i disconten, då lian icke mer än en gång 0111 året njuter någon inkomst af sin egendom, icke skulle lå rättighet alt endast en gång 0111 året göra inbetalning på det lån, som banken lemnat honom, synnerligen sorn i Sverige banken är allas förläggare och skall släppa till vid alla tillfällen. Vi hafva nu visserligen erhållit några obetydliga tillgångar, genom de s. k. privatbankerna, men hvad vilja privatbankerne förslå? De kunna icke uppfylla Svgnska folkets behof och äro beroende af de regleringar, som Ständerne beslutat, hvarföre, och dä man ej kan komma öfver det antal bancosedlar, som banken vill utgifva, samt R.
741 rönande af hwad werkeligen kan finnas inncstä hoS de flattskyldige och samma medel genast läka uttaga och kefwerera. 2:0 Akt till Kongl» Mafits och Kronans säkerhet för hwad tilgripitj och förskingrat wara kan» med Scquester sts non nbLlisnancio belägga eiler efter omftändjgheterne i behörig säkerhet ställa deras cgenvom, som för Stadens Upbörd och Controllen därwid i nägor mäkko hafwa answarighek, zxo Att sä fort Rest-ransakningen blifwit stukad och rätta Balaneen kan wara utrönt, ej allenast genom Wagistraten täta uprätta och till Kongl, Collegium inom nästa Januarii mänads stut insända en kilförlitelig Upbörds-berättelse för 1802 och föregäende ören, vcrifieerad med behörige Rest,förteckningar, utan ock, genom Utslag» den blifwande Balance - SummanS rätta belopp fastställa, samt malek till Kongl, Kammar-Rättens widare ätgärd anmäla; och 4;o Att med all möjelig drift pässynda dek angelägna Räkenffaps-stutet, sä att det ej utur hwad ffäl som hälst mä uppehällaS uthfwer dea tid som för hwarje Bok redan är utstakad och föreskrifwen, Wi Hefalle rc. 8. Ib-r§elkeim. LOI-sijonmark. 7. 6, LttntMZ. dl. k. Irunström» A. gullri. L. LackmanLtan, I. l,. ^»eström, Enligheien med Original, Coneeptet intygar ^.nton Lökeiunä Registr, r Kgl, Kam. Coll. 742 Den 28 September, r^tt, p. 1FO9 d. 18 September uppwist i Kongl KaW Mk-Colleginm och utgifwaudct beiviljadt, Pä befallning Luli.
Det har fru Ek minsann riktig heder af och det måste visst bli goda affärer af för de vanföra barnen » För väl hundrade gången under dagens lopp surra dessa eller liknande fraser kring fru Piks öron. Just nu vänder hon sig bort ett ögonblick, livarvid den glada festminen lämnar plats för ett uttryck af djup nedstämdhet. » Snälla fru Ek ser så blek ut, sitt en stund oeh hvila. » — ber en af hennes tjänsteandar. » Trött, åh visst inte! » — och den lifliga lilla frun böjer sig ned efter en låda apelsiner under disken. Hon sysslar emellertid försvarligt länge därmed, och då hon åter reser sig upp, trycker hon hastigt bort en tår ur ögonvrån, innan hon artigt leende frågar nästa kund hvarmed hon kau stå till tjänst. » » Basaren har inbringat 8 0 0 kronor » — sä- ger herr Ek några dagar senare, med en triumferande blick öfver tidningen bort på sin fru. » Det kan man ju kalla ett lysande resultat för vår goda stad, och det är din förtjänst alltsammans, min lilla gumma. » — Fru Ek småler blott, men svarar icke. » Jag tycker du ser inte riktigt glad ut, Annie, om jag visste hvad som fattas dig? Du är dig inte lik nu sedan basaren är öfver. Naturligtvis har du öfveransträngt dig, det var ju på dig allt hvilade och du har arbetat för tre. Det har jag hört från alla håll, att » fru Ek har varit beundransvärd, utan henne skulle det icke gått » m. m. i samma stil. » — " » Ja, du har endast hört det älskvärda man sagt, som naturligt är, jag däremot har, om ej så mycket hört, så har jag känt alla afundens, illviljans och klandersjukans nålstygn i luften omkring mig. » — » Stackars liten, och det är det som trycker dig? Jag finner eljes att sedan det nu är öfver och slutresultatet blifvit så godt, bör man sätta sig öfver allt sådant. » 0 H P 1897 I D U N 120 » Det gör .jag också, kar redan gjort det bidragarne till vår basar.
Sverige cellfängelsesystemet har sina vedersakare, som måhända, likasom en talare här pä f. m., beklaga sig öfver en motsatt opinion såsom en sinnessjukdom, och således torde, i känslan af sin öfverlägsna själskraft, med medömkan se ned på olika länkande såsom sinnessjuke. Troligen har den värde talaren påträffat sädane trosförvandter, och svaret borde då ej ha varit oväntadt; men det kan i alla fall icke anses afgörande eller gälla mer än den erfarenhet vi redan samlat i vårt eget land, och hvarom intyg blifvit oss meddelade på f. m. både skriftligen och muntligen. För att följa flere talares exempel, vill äfven jag yttra något om min egen erfarenhet. Jag har nyligen, i följd af embetspligt, tagit noga kännedom om ett länsfängelse, inrättadt efter gamla systemet. Jag vill icke göra R. o. Ad. det obehag att skildra all den styggelse, jag dervid erfarit, utan blott förklara, att om våra förfäder, som på detta sätt ordnat ifrågavar. samhällsangelägenhet, haft för afsigt att befrämja menniskoslägtets förderf både i moraliskt och fysiskt hänseende, de icke kunnat gä mera systematiskt till väga. Tillståndet är sådant, att jag tror hvarje förändring derutinnan skola blifva en förbättring. Jag har i dag med tillfredsställelse hört, att hvad ransakningfängelserna beträffar, meningarna derom icke äro delade, men deremot har jag med förundran erfarit, att åtskilliga talare motsatt sig anslaget till häradsfångelsers uppförande. Jag säger med förundran, emedan R. St. redan för 2 riksdagar sedan anslogo medel lill sådane fängelser och kullkastandet af den princip, som dervid blifvit följd, skulle således vara en inkonseqvens. En talare har sagt, att kronans öfvertagande af häradsfängelsernas uppbyggande skulle förorsaka en ökad tunga för landet. Lindringen säger man, är skenbar, emedan den bevillning, som skall utgå till fyllande af de erforderliga kostnaderna, hufvudsakligen drabbar jordbruket.
1 riksdaler 12 skillingar i traktamente för överstelöjtnanter, hovjägmästare, stallmästare, kammarherrar, praeses i medicinkollegiet, livmedikus, överhovpredikant, cermonimästare, revisionssekreterare, hovrättsråd, krigs,- kammar,- bergs,- kommers och kammarrättsråd, statskommisarie, generalauditör, chef för fältläkarkorpsen, överdirektören vid lantmäteriet, borgmästare i Stockholm, superintendent, överkommissarie vid örlogsflottan. Sjätte klassen. Skjuts för fyra hästar. 1 riksdaler i traktamente för majorer, hovintendenter, kammarjunkare, första fältläkaren vid armén, assessorer, krigskommissarier, justitiarien i hovrätten, räntmästare, kungens fogde, överdirektörer, protokollsekreterare, förste sekreteraren i konungens kabinett för utrikes brevväxling. Sjunde klassen. Skjuts för tre hästar. 36 skillingar i traktamente för ryttmästare, hovoch jaktjunkare, vice cermonimästare, understallmästare, livmedicus, fältläkare, hovpredikanter, hovauditör, hovkamrer, slottsfogen på Stockholms slott, presidentsekreteraren, rikshistoriografen, riksgeografen, andra sekreterare vid kungens kabinett för utrikes brevväxling, protnotarien i justitierevisionen, registratorn, häradshövdingar, bergsmästare, krigsfiskaler, rådmän i Stockholm, landssekreterare, prostar och kyrkoherdar m fl. Åttonde klassen. Skjuts för två hästar. 24 skillingar i traktamente för löjtnanter, kornetter, hovmedicus, hovkirurgus, beridare, hovkassör, regementspastorer, sjukhusläkare, fiskaler i hovrätterna, häradsfogdar, slottsproviantmästare i Stockholm, lantmätare, vice bibliotekarier, postmästaren i Stockholm, myntmästare, tullförvaltare m fl. Nionde klassen. Skjuts för två hästar. 16 skilling i traktamente för underofficerare, hovbokhållare, kassörer, häradsskrivare, tygförvaltare, konstmästare, tolkar, underläkare, komministrar, jägmästare, trädgårdsmästare vid kungsgårdarna, extra kanslister m fl. Tionde klassen.