Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att anslagen för Sjöförsvaret, i följd häraf, böra minskas till hvad som erfordras för underhållet af ett inskränktare Marin etablissement , nier i afseende på Handelns befrämjan Bi/t, till IL St. Fröt. iSi&oc/i 18 ?.y, 4 Sami. 2 AfcL. 2 liand, lulje Haft. 1 a Statssamt Oec.-TJts/t. Uti, N:o 84. de, än på Rikets forsvar, men I)varifrån ett Skärgårdsförsvar snart kunde utgå vid tillfälle af behof, om planen i sådant afseende uppgjordes. 3:0 Att Sverige påkallar ett med mogen öfverläggning uppfnttadt Befästningssystem, såsom enda utvägen att jemna de underlägsna krafterna, till någon lofvarxde förmåga att kunna tillvägabringa ett kraftfullt försvar för sjelfständigheten, om den hotades. 4:0 Att en Gräns-Fästning mot ÅlandsSkären, till något skydd för Hufvudstaden, varit mer i system, än anläggningen af VVanäs Fästning. 5:0 Att sistnämnde Fästningsbyggnad matte inställas, så länge medel för angelägnare punkters befästande icke äro för handen. 6:0 Att nuvarande Bevärings - Exercice är i militairisk bildningsväg utan ändamål; ty att Bevärings-ynglingen,' vid fyllda 20 år, en gång i sin lefnad, under 12 dagar leker med Geväret, gör honom, från ingen synpunkt, hvarken mer eller mindre tjenstbar som Soldat; och den härpå använda kostnaden är förspilld utan något resultat. 7:0 Att National - Beväringen borde till Beklädnaden formas medelst en allmän antagen National-Beväringsdrägt, utan Statens betungande. 8:0 Att bildningen till militairisk tjenstbarhet borde ingå i folkundervisningen i allmänhet, till och med i6:de året, och derifrån Stats* samt Oec-Utsh.
För att befrämja vaccinationen och ge större kraft år de författningar som redan finns har upprättats ett Vaccinationsreglemente. Särskilt i huvudstaden har konungen förordnat att de medaljer, som utdelas genom Sundhetskollegium till dem som varit skickliga vaccinatörer, i fortsättningen utdelas av landshövdingarna vid tillfällen, där de väcka uppmärksamhet. Underrättelse skall också införas i Allmänna Tidningar. En förordning om vad i händelse av koppsmitta bör iakttagas och bestraffningen för dem som underlåta vaccinationen och därigenom sprider smitta. Cirkulär har utgått till befallningshavande i länen för att utröna innevånarnas åsikt om frivilliga sammanskott till veneriska smittans botande och utvidgande av kuranstalter. Sedan de flesta landshövdingarna verkställt detta har ärendet övervägts och ett cirkulär där man tillåtit debitering och uppbörd i de län där sådant kunde ske. Där föreskrevs uppbörden, medlens användande, de sjukas fria underhåll och direktionens tillförordnande. I samband härmed framkom att några län önskade att länslasaretten skulle överlämna styrelsen till landshövdingarna från Serafimergillet. Tilläts 5 års försöksverksamhet. Sundhetskollegiets bidrag med 8.000 riksdaler har inte fördelats mellan länen som var tänkt. Då veneriska sjukan haft utbrott på vissa platser har Kongl Maj: t anbefallt provisoriska och ambulerande kurhus samt anslagit nödvändiga medel. Nya instruktioner för Karolinska eller Medico Kirurgiska institutet samt för kemioch anatomiprofessorerna. Vården av barnsängsoch koppympningshusen har fått särskild direktion, som har i uppgift att vidta kraftiga åtgärder till inrättningarnas förbättrande. Kongl Maj: t har, utan att anbefalla det, uppdragit åt prästerskapet, att försöka förmå församlingarna att inrätta sockenapotek. Apotekare Pontin i Sundhetskollegium har utgivit anvisning på lämpliga läkemedel som skulle finnas i dessa apotek. Kongl Maj: t har till understöd för huvudstadens uppfostringsoch läroverk anslagit 20.000 riksdaler årligen. Föreslås inrättande av ett gymnasium i Stockholm Uppfostringskommittén har utarbetat ett förslag till råd och anvisningar på läroböcker och undervisningsmetoder. Kommittén begär ett förskott på 5.000 riksdaler för att kunna råda bot på bristen av skolböcker.
Om eljest de underrättelser jag sökt förskaffa mig äro tillförlitliga, så bestod största delen af de arbetare, som deltogo i oroligheterne af sädane, som arbetat för lyxen och rikedomen och hvilka till följd af revolutionen blefvo helt och hållet utan sysselsättning; ty de rike och förmögne drogo sig antingen undan, eller om de qvarslannade i Paris, tordes de dock ej visa det välstånd hvarmed de förut framstått, af fruktan alt anses för aristokrater. När då dertill kommer alt arbetarne från många håll (ingo höra den satsen försvaras, att de ägde rätt att utfå lön och betalning, utan att hafva ärligt förtjena! det, så är det väl naturligt att lillgångarne lill uppehälle åt den talrika arbetsklassen allt mer och mer minskades. För all tala med en gammal liknelse, så handlade de såsom gumman i fabeln, hvilken slagtade hönan som värpte guld ät henne. Då redan så mycket blifvit ytlradt i frågan vill jag icke längre uppehålla Hrrme, utan slutar med att uttrycka min tacksamhet för Ulsk., som gifvit oss della förslag samt att tillstyrka R. o. Ad. att antaga detsamma. Frih. Fock, Alexander Georg: Bland de många inkast emot nyttan af jernvägsanläggningar i vårt land, som här blifvit anförde, är det utan tvifvel ett bland de vigtigaste, som afser de stora kostnader, dessa anläggningar förmodas medföra. Det kan måhända synas djerft af mig att till besvarande upptaga de så genomgripande aumärkmr, isynnerhet då jag icke har andra skål alt ställa deremot än hvad jag genom mina studier i ämnet kunnat inhemta. Men äfven med fara att, såsom en föreg:de talare, derföre blifva apostroferad, vågar jag dock anföra resultatet af mina forskningar i detta afseende. I Frankrike har förhållandet varit att jernvägsföretagen i början helt och hållet öfverlemnades ät den enskilda spekulationen. Den första jernbanan i detta land, mellan St. Elienne och Audrieux anlades år 1828 eller 1829.
Och hvilka följder hade redan hennes ståndaktiga nekande haft? Något hade passerat denna hemska natt, som jagade Birger från ön, och som lät den arme Anton förlora sin helsa och sina sinnens bruk. Erika förmådde ej reda dessa frågor; men hon kände sig förvissad att svaret, om hon kunde erhålla det, skulle blifva fruktansvärdt. Ofta, då hon suttit ensam vid gossens sjuksäng, sett hans lidande och hört de orediga utbrotten af hans plågsamma fantasier, hade hon med skälfvande ångest frågat sig sjelf, om hon icke var en omedveten orsak till all denna jemmer. Blott en enda gång hade hon haft mod att uttala Birgers namn. Anton hade då med en häftig sprittning vändt sig om och gifvit alla tecken till oro och förskräckelse; och ifrån den stunden aktade sig Erika att gifva den sjukes feberaktiga drömmar någon ny näring. Hon inneslöt sina tankar för sig sjelf; men tyvärr voro dessa tankar så bittra och plågsamma, att den arma Erika ofta dignade under deras börda. Tulljaktens försvinnande, samma natt lurendrejarne voro ute, hade i hennes själ, på grund af månget ord, som undfallit den sjuke, jemte Haraldsons misstänkta vaksamhet, väckt, om icke en bestämd misstanke, åtminstone en svag, dunkel aning att Haraldson och Birger visste något derom. Stundom missleddes hon väl derigenom att intet spår funnits efter tulljakten; men åter kastade Antons förfärande ord ”att något hemskt fanns på djupet” en ryslig klarhet öfver det ämne, hon sträfvade emot med både känsla och förstånd. Haraldsons berättelse var det sista stödet, hvarvid hon sökte fästa sig; men äfven detta ville icke hålla, ty hon kände hans falskhet och erinrade sig dessutom den hotelse, hvarmed han rådt henne till tystnad. Och qvalen vid alla dessa svarta, oroliga föreställningar, hvilka ofta förvirrade hennes hufvud, väckte den tanken ständigt till nytt lif, att hon borde uppoffra sig sjelf, hela sitt ringa hopp om jordisk lycka, för det stora målet att rädda en medmenniska från förderfvet, och genom denna handling förebygga de grymheter, som den åt sig sjelf lemnade förvildade Birger i en framtid kunde begå.
St:r framdeles skulle finna nödigt, att, genom mera bestämda föreskrifter i denna fråga, gifva åt deras Fullmäktiges och Revisorers omdöme en säker och ofelbar ledning. — Slutligen innehåller Berättelsen: Af K. StatsContoirets Skrifvelse till Hrr Fullmäktige i R:g:sContoiret visas den lyftade Creditiv-summans föremål, nemligen undsättning för JernVerksoch Såg-egare i Wermeland: Och blifva R. St:r således sjelfve i tillfälle ntt pröfva, huruvida Creditivets disposition lill en så beskaffad utlåning må finnas med R. St:rs afsigt öfverensstämmande. Men enär Hrr Revisorer ansett utom fråga, att den af Låntagarena erlagda ränta borde tillfalla R:g:sContoiret, af livar» medel Lånet blifvit försträckt, med så mycket större skäl, som delta Contoir måst tidtals upptaga Lån mot ränta; så hade Revisorerne tillstyrkt Hrr Fullmäktige, att, derest vid inbetalningen af de a5o R:dr, som, den 5 December 1827, voro återstående på det Capitalbelopp, hvilket, till följd af K. M:ts Nådiga Bref den 27 Junii nämnde år, skulle till R:g:sContoiret återgäldas, någon ränta icke varder lefvererad, då göra erinran om utbekommande af R:g:sContoirets tillständiga rätt i detta hänseende. (p. 1—4 Rev. B.) Med anledning af detta Revisorernes tillstyrkande, hade Hrr Fullmäktige, då, vid inbetalningen af 368 StatsUtskottets nyssberörde Capital-återstod, någon ränta icke blifvit aflemnad, aldraförst anmodat K. StatsContoiret foga anstalt derom, att de ränte-medel, hvilka, enligt af Fullmäktige i JernContoiret upprättad Slut-Liquid, redovisas och till K. StatsContoiret lefvereras, måtte komma ft:g:sContoiret till godo; men, enär, till svar härå, under den 4 Januari! 1828, K.
Och låt mig säga dig hur kär jag har dig, Och hur jag glädes åt att du är min! Min ädle make! SIGRID (kastar sig i hans famn). (ser henne i ögonen). Ädle blott? ej käre? SIGRID. BENGT Jo, käre! Kärast utaf allt i verlden; Men just derför vi måste skiljas åt! Vi skiljas? Yrar du? BENGT. SIGRID. Men ödets vilja talar ur min mund, BENGT Nej, käre make, Och för dess stämma måste vi oss böja! Jag tystar ödets stämma med en kyss! (kysser henne.) SIGRID (leende). och säger med tillkämpadt lugn). BENGT. SIGRID. (lösgör sig mildt ur hans famn Min stämma kan du tysta så, ej ödets! Jo, när det talar med din fagra mund! Min ädle make, sätt dig här och hör Hvad jag vill säga dig ur hjertats djup, Och säkert skola vi förstå hvarandra! (de sätta sig till venster.) 72 Du vet hur jag dig älskar; hur jag älskat Dig från den första stunden jag dig såg, I nödens och förfärans bittra stund. Du vet också att ingen annan man Mitt hjerta kommit att slå fortare, Och du kom till mig som en hjelpens engel Att heller ingen mer på hela jorden Skall nånsin kunna väcka upp dess känslor, Och tända det med eldig kärleks glöd. Så manar du mig icke upp att skiljas. Ack jo, ty huru än du är mig kär SIGRID. BENGT. Kan jag dock aldrig sätta egen sällhet Så högt, att jag din framtids ära glömmer! Hör mig, min Bengt! uppoffra ej för mig En bana, lysande och full af ära, Till broders väl och fosterlandets fromma! Bortkasta icke för en qvinnas kärlek Din stora andel uti tidens sträfvan, Din rika vinst utaf den höga plats Som ödet gaf dig vid Jarl Birgers sida! Än är du ung, än kan min fägrings makt Dig hålla skadeslös för hvad du mister;
Yi kunna möjligtvis med en god skärgårdsflotta umbära en stor ångflotta, d. v. s. en krigseller 362 Den 26 November f. m. starkt bevärad ångflotta; ty här är fråga om försvar vid egna kuster, dervid vi kunna gagna vår redan egande ångflotta till fortskaffning inom skärgården, om så behöfves, under det vi utan att behöfva passera öppna hafvet med en skärgårdsflotta kunna, enl. det förslag Öfverste Hagelstam upgjort, möta fienden och hindra honom att inlöpa, vare sig med hans skärgårds-, ängeller stora flotta. Detta är en så vigtig omständighet, som icke får hvarken förbises eller bortblandas, ty om icke afseende göres derå, skulle jag ha yttrat mig här alldeles hufvudlöst, och det vill jag ej erkänna att jag gjort. Jag har icke eller sagt, att Stockholm är en punkt till hvars försvar ju icke en fästning, som heter Waxholm, kan i någon mån bidraga; jag har icke talat om att rifva ner densamma; men jag har, stödjande mig på Öfverste Hagelstams bättre kännedom, endast sagt, att om denna fästning vore borta, så skulle vi kunna med skärgårdsflotta försvara den punkten lika väl. Med vissa genomskärningar, såsom passager längs kusten, för vår skärgårdsflotta och andra små eller mindre kostsamma impedimenter, dels beräknade på att permanent tillstoppa vissa inlopp, samt dels tillfälliga, och af hvilka anstalter flera, så vidt som lokalen fått rum, äro utmärkta på den lilla kartan, så kunde man likaväl försvara, ej allenast inloppet förbi Waxholm till Stockholm bättre än den dyra fästningen nu gör det på en enda punkt, under det man lemnar andra inlopp otillslutna för det man icke vill begagna skärgårdsflottan.
Vill man derföre åt denna corps öfverlemna den omedelbara ledningen af jernvägsbyggnaden, så torde det vara nödigt att den bland dess tjenstemän, som dertill nises, innan han öfvertager en dylik befattning, å Statens bekostnad utsändes, för att i de länder, der man sedan gammalt sysselsatt sig med jernbanors anläggning, en läugre lid dervid biträda. Onder tiden och pä det de vid denna Riksdag möjligen beslutade jernvägs-arbeten, må kunna så skyndsamt som möjligt förberedas och utföras, tror jag för min del, alt det vore lämpligt och nyttigt, att öfverlemna den egentliga ledningen deraf åt någon af de utländska män, som för sin skicklighet i dessa afseenden hunnit förvärfva välförtjent ryktbarhet. Men må man, om denna åsigt godkännes, lemna Styrelsen fullkomligt fria händer i afseende på bestämmandet af en dylik persons arfvode. Må man ihågkomma, att det är i den mans skola, som kommer att stå i spetsen för våra första större jernvägs-förelag, som så mångå af våra egna landsmän böra utbildas; att det således är af vigt, att dertill må utses en Ingeniör af första ordningen, och alt en missförstådd sparsamhet vid upgörandet af den ersättning, som honom tillkommer, kan leda till uppenbar misshushållning. Jag föreställer mig, att vid ett dylikt arbete öfverinseende! borde lemnäs åt en af Regeringen utsedd, bland landets mest praktiske män vald Direkt., som frikallad från alla de hinderliga former, hvilka vanligen förlama ulan att kontrollera, skulle iklädas den vidsträcktaste myndighet och sorn, under iakttagande af laglig redovisningsskyldighet för upburne medel, i öfrigt lemnades så fria händer som möjligt. En erkändt skicklig Ofver-Ingeniör, till hvilken denna Direktm kunde hysa det fullkomligaste förtroende, borde upgöra alla arbetsplaner m. m., och sedan dessa blifvit af Direktm granskade och godkände, leda deras verkställighet. Leveransoch entreprenad-kontrakter skulle af Direkt, uprättas med ledning af de godkända arbetsplanerne och Direkt, ega att i mån af behof, hos Riksgtskont. lyfta de nödige medlen.
Varken Svea rikes kronprins och arvfurste eller prinsar av det konungsliga huset skola hava något livgeding eller civilt ämbete; dock kunna efter gammalt bruk titlar av hertigdömen och furstendömen dem tilläggas, utan rättighet till de landskap, vilkas namn de bära. 1809: Landet skal förblifwa indeladt i Höfdingdömen under den wanliga Landt-Regeringen. Ingen General-Gouverneur inom Riket må hädanefter förordnas. Landet skall förbliva indelat i hövdingdömen under den vanliga lantregeringen. Ingen generalguvernör inom riket må hädanefter förordnas. 1809: Rikets Hof-Rätter och alla andra Domstolar skola efter Lag och laga Stadgar döma; Rikets Collegier, Landt-Regeringen tillika med alle andre Werk samt högre och lägre Embetsmän, skola förwalta de dem åliggande syslor och wärf, enligt de Instructioner, Reglementen och föreskrifter, som redan gifne äro eller framdeles kunna gifwas, lyda Konungens bud och befallningar och räcka hwarandra handen til fullgörande deraf och af alt hwad Rikets tjenst utaf dem fordrar; blifwande de Konungen i laga ordning answarige, om något utaf dem underlåtes och försummas eller olagligen behandlas. Rikets hovrätter och alla andra domstolar skola efter lag och laga stadgar döma; rikets kollegier, lantregeringen tillika med alla andra verk samt högre och lägre ämbetsmän, skola förvalta de dem åliggande sysslor och värv, enligt de instruktioner, reglementen och föreskrifter, som redan givna äro eller framdeles kunna givas, lyda Konungens bud och befallningar och räcka varandra handen till fullgörande därav och av allt vad rikets tjänst utav dem fordrar; blivande de Konungen i laga ordning ansvarige, om något utav dem underlåtes och försummas eller olagligen behandlas. 1809: Konungens Hof står under des enskilda styrelse; kunnande Han häruti förordna som Honom godt synes. Alla beställningar wid sit Hof må Konungen efter behag tilsätta och derifrån afsätta. Konungens hov står under Dess enskilda styrelse; kunnande Han häruti förordna som Honom gott synes. Alla beställningar vid Sitt hov må Konungen efter behag tillsätta och därifrån avsätta.
Den 10 November f. m. huru medlen blifvit använda oftare, än vid Pastors-ombyten, då en cassa-uppgift skall insändas till Consistorium. Imellanåt finnes ingen, som efterser, huru det tillgår med dessa räkenskaper. De enskild ta Församlingarne förlora derigenom, och Samhället derjemte. Friherre CederströmJacob: Det är ganska nyttigt, att Kyrkornas räkenskaper granskas, och det sker äfven, men att det skulle ske först i Lands-Contoiren, och derifrån åtfölja Landsboken till Kammar-Rätten, bereder en sådan volume af papper, att troligen Statens räkenskaper ej blifva behörigen granskade. Den som känner, huru stora Landsböckerne äro, skulle ej tillstyrka, att deras volume ännu ytterligare skall ökas. Hvarken Statens intresse eller Socknens skulle vinna, ty derigenom blefvo inga räkenskaper tillbörligen granskade ; det skulle ej kunna medhinnas. Det är derföre bättre, att, som nu sker, låta visse personer i Socknen ordenteligen granska socken-räkenskaperne. Finnas några missbruk, så anmälas de hos Landshöfdingen, som då förordnar, hvad som fordras till rättelse. Grefve von Schwerin: I händelse hela discussionen skulle komma under Utskottens pröfning, vill jag vidfoga en upplysning, i anledning af hvad Herr von Hartmansdorff anfört. I Westerås Stift insända Pastorerne årligen till Consistorium extracter af K yr - Den 10 November f. m. kans afslutade räkenskaper. Inkomsterna och utgifterna upptagas under sina hufvudtitlar, och balancerna specificeras. Det är således lätt för Consistorium att s.e, huru Kyrkans medel förvaltas och der rättelse tarfvas, är den lätt tillvägabragd. Vid Prost-visitationerna äfven som vid General-visitatiönerna granskas alla specialer och alla verificationer. Hafva missräkningar ägt rum, så lättas de, fastän Församlingen sagt, att räkenskaperna blifvit uppläste och godkände.
Herr Biskop Björck har såsom beklagliga anledningar, hvilka bidraga att hos unge och gamla utplåna erinran om Söndagens helgd samt att afvänja det uppväxande slägtet från föreställningen att Söndagen är Gud helgad och bör hållas fri frän verldsliga bestyr och förströelser, anmärkt att ångfartygs-bolagen till sådana dagar ständigt utlysa luslresor, hvilka icke sällan utsättas vid sjelfva höginessans början, hvarigenom i första rummet fartygens besättningar mer och mer glömma sin egenskap af Christna; att den ungdom, som skall undergå beväringsmönstring stundom beordras all inställa sig dertill på den dag, hvilken infaller näst efter helgdag, hvaraf följer alt denna ungdom på helgdagen samlas i den stad hvarest mönstringen dagen derpå skall verkställas, samt genom oljud på galor och torg såväl slör helgdagsstillheten för stadens innevånare, som ock sjelf befästes i ett sinne, hvilket afkastar sig banden af det heliga och uttalar sig i åthäfvor af vild frihelslystnad, hvarföre motionären föreslår det från Rikets Ständer en underdånig anhållan mätte till Kongl. Majit ingifvas om Nådigt förständigande till Dess Befallningshafvande att icke till dagen näst efter helgdag utsätta be väringsmönstringar; att under Söndagen arbete eger rum på verkstäder i städerna samt på jernbruk och vid andra inrättningar på landsbygden; samt att, pä åtskilliga ställen, Postverkets tjenstemän nödgas, för posternas emottagande och ullemnande, af Söndagen tillsätta icke blott en betydlig del, utan särskildt den del af förmiddagen, under hvilken Gudstjenst hålles; och yrkade motionären att, till afstyrande af dessa och dylika missbruk, bland hvilka den s. k. folkmarknaden i West.eräs särskildt omförmäldes, genom underdånig framställning till Kongl Majit måtte utverkas en Nådig författning, hvarigenom så väl vigten af Söndagens helgd i allmänhet inskärptes, som ock de här särskildt nämnda missbruken undanröjdes. I denna motion hafva Herrar Biskop Bergman, Dok tor Sandberg och Prosten Melander instämt. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 7-1.
Den, för utomordentliga försvarsanstalter, vid 1853 och 1854 års riksdag anvisade kreditivsumma, efter afdrag af hvad som utaf det lyftade beloppet blifvit återbetaldt, 2,248,741: 82. 2,248,741: 82. (Dito, 2,250,000 R:dr, dito, enligt dito). Fordran af allmänna Hypotheks-hanken för de till grundfond åt denna bank aflemnade obligationers kapitalbelopp - 8,000,000: — Summa 6,532,973: 93. 14,571,753: 36. Då Riksgälds-kontorets här ofvan uppgifna skulder och tillgångar, utom dem, som blifvit förda inom linien i räkenskaperna, sinsemellan jemföras, visar sig, att de sednare, eller tillgångarne, öfverstego skulderna vid 1861 års början med '. R:dr 6,385,255: 85. och vid samma års slut med » 3,538,500: 44. hvadan tillgångarnes öfverskott utöfver skulderna under loppet af meranämnde år minskats med R:dr 2,846,755: 41. _ 47 — Denna minskning har uppkommit derigenom, att då de kapitalräkningen för ifrågavarande år påförda anslag samt andra Riksgälds-kontoret ålagda utgifter uppgingo till ej mindre än R:dr 8,612,373: 61, Riksgälds-kontorets för samma år erhållna och denna räkning tillgodoförda inkomster samt nya eller ökade tillgångar endast utgjorde » 5,765,618: 20. mellan hvilka summor skilnaden motsvarar ofvanuppgifna, under året inträffade minskning ., R:dr 2,846,755: 41. af det belopp, hvarmed tillgångarne öfverskjöto skulderna.
Proposition, N:o S4. Sedan Kongl. Majlis och Rikets Stats-kontor, i ämnet hördt, i underdånighet hemställt, om icke, i händelse Nådig Proposition ansåges böra till Rikets Ständer aflåtas, Majoren Schander kunde föreslås till erhållande af Ett Tusen Riksdaler i pension, när han fyllt 65 år, tjent omkring 40 år samt styrker att helsan är försvagad, har Kongl. Maj:t tagit denna fråga i Nådigt öfvervägande; Och då de befattningar Majoren Schander sålunda vid Pionieroch Krono-Arbets-korpscrna alltifrån år 1827 innehaft, ehuru icke bland de tjenster, hvilkas innehafvare genom Kongl. Rrefvet den 24 Maji 1841 lått pensionsrätt sig tillerkänd, likväl, såsom Fångvårds-Stvrelsen äfven anmärkt, uti flera hänseenden äro med desamma af likartad beskaffenhet, samt Majoren Schander under sin mångåriga anställning uti dessa trägna och ansvarsfulla befattningar, enligt hvad vitsordadt blifvit, städse ådagalagt nit och ett berömligt förhållande, vill Kongl. Majit, med ansökningens öfverlemnande till Rikets Ständers pröfning, densamma i så målto förorda, att Kongl. Majit i Nåder föreslår, att Majoren Schander, när han uppnått en ålder af 65 år, vid hvilken tidpunkt äfven mer än 40 år från hans anställning i statens tjenst förflutit, och han tillika styrker, alt hans helsa är försvagad, må vid afskedstagandet från den Rataljons-Chefs-befattning, han vid KronoArbets-Gorpsen nu innehafver och intill sin död, få å Rikets Allmänna Indragningsstat åtnjuta en oafkortad pension af Ett Tusen Riksdaler Råneo. De handlingar, hvilka höra till detta ärende, skola hållas tillhanda det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad; Och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. G. A. Sparre. Kongl.