Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kyr» kor wederbörligen kungjord, den i6z. §. af Regeringsformen sist omnämnda Penninge-Summa, hwilken Konungen, sedan han Stats-Rådet m Neno hört, äger wid infallande krig att lyfta, ware ej allenast Lag samma, utan ssola ock den eller de brottslige dömas till fängelse ä Fästning i 2 ars tid, dock ulan arbete, samt answara med hwad de äga eller framdeles ärfwa eller förwärfwa, för de medel, hwilka genom deras förwallande blifwit inlemnade. Ar sadan Fullmägtig Embetseller Tjensteman, skall han deHutom ssiljas fran Emberet eller Tjenste», utan at den eller annan Publik befattning kunna äterfä. kckom. z. Till de i i och 2 stadgade strass, ware äfwen den eller de förfallne, hwilka i erdera af föregäende fall ej emot ?lur3liletons Be» stut till ?rotocollet protest anfört, eller ock tilstyrkt l^rsäitiv-medlens utbetalande emot tydelig föressrift, ändock kluralitetens Beflut sadant hindrat. §- Z. Beträdes Fullmägtig at af försummelse eller egennytta hafwa underlätit, öfwerssridit eller afwikit frän de föreskrifter, som k-uieo Utssottet eller Revisorer, enligt 72. H. Regeringsformen och 70. §. Riksdags Ordningen meddelat, eller i gällande Laoco-Ordningar till bestämd åtlydnad stadgade äro, mä maler genast hos Riksens Ständers >u. stitin-Ombudsman anmälas, hwilken äligge att detsamma skyndsamt hos Konungens och Rikets Swea Hvf-Rätt äklaga. Hof-Rätten pröfwe dä först, om mäler är af sädan beskaffenhet, at den ankla - 6z4 Den 14 Mars. e. m. anklagade bör under
Hjelmare canal och slussverk, om ytterligare fö- reskrifter, i afseende pä den till säkerhet för dess framtida underhållande afsatte fond , 4 1 484 8-14 b. v 40 b, V 41 b. y 41 b. y 41 47 Hjetmaren, canal derifrån till "Wenern; sé Anslag för en gång, g) Hjelmstjerna, Major; se Anmälan 12. Hjo, anslag till hamnbyggnad derstädes, angående, se anslag för en gång, g) Hjortsberg, dess pensionerande; se IndragningsStaten 15. Hjarne, C. J., Öfverste och Riddare, om ersättning för den tid, iian bestridt de Banco-Ombudsbefattningen vid Götheborgs Låne-Contoir tillb. V 40 hörige göromål ,,,,,,,,,, 6 1 46 1,2 b. y 40 b. { 40 b. V 40 Hof-Canzlers-lefattningen, om dess upphörande; se Grundlags-ändrings-färslag. H. Hof-Embetsmän, örn deras befordrande tilt Statens embeten , , 999999999999999 >>>>> Svar pa återremiss Hofhållning, Kongl. Maj:ts; se Hufvud-Titel i^ta. Hans Kongl. Höghet Kronprinsens; se Hufvud-Titel lista. Hof-Jagt-Parfvet, dess indragning ,>,>>>>» > , se Hufvud-Titel 4:de. Hofling, J. H., om eftergift för S. Lindberg i betalningsskyldigheten för Huflings balance, , , , Svar på återremiss > > Voterings-propositiou ,,99999*9 Omröstnings-resultat Hof Rätt, Krigs; se Hufvud-Titel ö;Uje, sid. 4, , se Anmälau 197. Svea, Götha och Skånska; se HufvudTitel 2:dra, sid. 3, Anslag 3. „ om arfvodeu för adjungerade
P. U. 186. IV. B. 493. A. 533. P. U. 535. Riksgiilds-Contoirets creditif i Banken, angående. y. b. 986. p. 998. a. 1349. P. U. 1406. Fullmäglige. Se Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret. lån angående Bevillningsafdragen å vissa. II. B. 749. III. A. 174. P. U. 186. Riksgälds-sedlar, om utgifvande af, med högre valeurer. IV. B. 657. V. A. 58. P. U. 145. om förvexling af förslitne. V. B. 1227. A. 1288. P. U. 1264* Riksgälds-Verkets Styrelse och Förvaltning, angående. IV. B. 493. A. 532. P. U. 535. Riks-Slat, project till. V. B. 709. A. 817. Riks-Staten, öfverlemnande af ett renskrifvit exemplar deraf, till underskrift af Talmannen. VI. B. 46. A. 54» E. 117. Risellschölds, Christian, yttrande. V. 790. Rosens, von, Axel, Grefve; yttranden. I. 238. II. 53. Rosensteins, von, Nils yttranden. III. 212. 559. 567. Roteoch Båtsmanshållare, angående vissa öfverklagade olägenheter för. V. B. 524» A. 6zo. P. U. 632. E. 795. —- — Rusthållare, om afhjelpande af vissa kostnader för. IV. B. 290. Å. 4$4’ P. U. 477. V. U. 1162. A. 1286. P. U. 1338- Rothoffs, Birger Fredrik, yttranden. I. 379. II. 674.
Jag räckte hänne en billet-doux af det öma och naiva slaget, och snart, min bror, skal du se, jag seglar för förlig wind mot kärlekens Cap de la bonne esperance. Vogue la galère tant qu’elle pourra voguer. Mon cher förstår nu utan widare ursäkt, hwarför jag måste resignera från nöget at dela Elfdalas landtliga ensamhet. Mon cher kiänner denna strophe af en af Frankrikes artigaste pennor: Profitons du temps qui passe, Filons le lin de Venus, Lin, Fuseau, quand l’âge glace, Dans nos mains sont superflus. Helas! on n’en file, file, Helas! on n’en file plus. Adieu, min kära Düben! Jag innesluter mig i din wänskap och förblir Din trogna wän och tjenare Gustaf Stenfelt. Bref från Anne-Charlotte Wolfram til Ulrique Haldin. Min charmanta Ulrique! Med tusende öma kyssar will jag tacka dig, min lilla afhållna Ulrique, för dit söta bref, som war mig kärt utan like, och aldrig kan jag wara dig erkänsam nog för dit trogna och wänliga tänkesätt. Men, hélas, alt hwad du skrifwer om ungdom och amour, och alla dina råd til den stackars Anne-Charlotte at giöra ruptur och häldre tåla all slags ennui än gifta sig med Hesselius äro icke längre à propos. Twärtom ber din Anne-Charlotte sin lilla wän på det innerligaste at helt och hållet ur sit minne bortrista de imprudenta bref, hon dessa wickor sändt dig, at glömma bort äfventyret från masqueraden sist och hwarje hågkomst af at en person, som titulerar sig Gustaf Stenfelt, kårsat din wäns wäg. Denne yngling är indigne at wara samtalsämne mellan mig och min Ulrique, och mit hjärta hoppas at snart hafwa afglömt honom lika totalt som snön, som föll i fjol.
Under framfarna tider hade, på sätt en motionen bilagd charta skulle ådagalägga, Färentuna härad, ehuru skogsbristen derstädes då icke var så allmän, somför närvarande, haft sig upplåten en allmänning, derifrån häradets vedoch timmer-behof kunde fyllas; men denna förmon var numera, utan känd orsak, invånarne i meranämnde härad betagen. Genom de, för verkställigheten af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, angående kronoskogarnes framtida disponerande och reglerande, utfärdade författningar, är jemväl stadgadt och föreskrifvet, på hvilket sätt och i hvilken ordning vederbörande menigheters anspråk på understöd af ved oell timmer från dessa skogar skola, vid regleringarne deraf, göras gällande och komma under pröfning. Med afseende härå, och då vid det outredda skick, deruti den af Riksdags-fuilmägtigen Stephan Andersson nu serskildt väckta fråga blifvit Rikets Ständers bepröfvande underställd, Utskottet saknar all ledning för att, i följd deraf, tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd, får Utskottet vördsamt hemställa, att ofvanomförmälde motion må förfalla. Stockholm den 28 April 1840. STOCKHOL M, F.CKSTVWS&A JtO&TfcYCfcURlEC 1840. Stats-TJlsloltels Utlåtande, N:o g2. i K: o 92. Ant, till Exp. Otsk. den 3o April, kl. 7 e. m. Utlåtande, angående några med Stat sregleringen gemen~ skap egande allmänna frågor. ^ Sedan Stats-reglei ingen blifvit afslutad, och serskilde ullåtanden i detta afseende till Riks-Stånden aflåtne, liar Utskottet ansett sig böra till Rikets Ständers pröfning öfverlemna åtskillige dermed sammanhang egande frågor, sorn dels uti Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof blifvit väckte, dels föranledis af i öfrigt inträffade förhållanden, x;o Kongl.
Sä wäl Rikets oräinLrie Stats-medel och Inkomster, som hwad, pä sätt omförmäldt är, under namn af extl-aoi-llinLrie Utlagor eller Be. willningar til Stats-Werket af Riksens Ständer anstaö, ware under Konungens äi8po8.ition, at til de af Riksens Ständer pröfwade behof och efter den uprättade Staten anordnas. §. 65. 4o6 Ven 2 Jun». §. 65. Detza medel mä icke annorlunda anwändas, An faststäldt blifwit; warande StatsMädeLs Ledamöter answarige, om de läta afwikelse derifrän äga rum, utan at til krotocoilet föreställning deremot göra, samt anföra hwad Riksens Ständer i denna del förordnat. §. 66. Riksens Ständers Riksgälds-Oontoir förblifwer, säsom hittils, under "Riksens Ständers styrelse, inseende och förwaltning; och dä Riksens Ständer ätagit sig answar för den Rikets Gäld Lontoiret ombesörjer, sä komma Riksens Ständer, sedan Stats Utskottet öfwer Lontoiret8 tilständ och behof sig utlätit, at genom serskild Bewillning tilffjuta de medel, som för betalande af denna Gäld, til ränta och capital, oumbärlige finnas, sä at Rikets credit warder bibehällen och wärdad. §. 14. Konungens Ombud i Riksgälds-contoiret tiwiste ej Fullmägtiges sammankomster oftare, än dä Fullmägtige ästunda, at med honom öfverlägga. §. 68. De til Riksgälds-Werket börande och dit nnflagne medel mä icke under nägon förewänd. ning, eller med hwad wilkor som bäldst derifrän ryckas, eller anwändas til andra behof än dem, Rik - Den 2 Junkk. 4o? Riksens Ständer bestämt. Alt förordnande, som deremot strider, ware kraftlöst. §. 69.
Kandidaten förhörde sig om vår hjertverksamhet, fann den vara efter omständigheterna god, och så klefvo vi åter på en stund emellan gran och björk, doftande Linnæa, pyrolaarter och en hel mängd skogsoch ängsblommor, som redan före midsommar ha utblommat i Skåne. Detta var ju för oss en ny vår. Varma voro vi både för oss sjelfva och för fjellnaturen, men vi törstade blott efter att nå upp, ty i detta välsignade land dansa bäckar ned från fjellens remnor, skära gångstigar, störta ned vid landsvägen i rännor och hoar, breda sig som fina slöjor ut öfver stupande afsatser, så att om man i Norge dricker spritvaror är det ej vattnets skull, det veta vi af fyra veckors erfarenhet. Då vi arbetat oss uppåt en timmes tid och af rent psykologiska orsaker lifligt beklagat våra föregångne kamraters ansträngningar, i stället för att tala om våra egna, mötte vi två flickor. »Ha vi långt ännu upp till sätrarne?» »Nej da! Tre timmar. Ä' ni långt borta ifrån?» Kandidaten har tagit så pass många examina, att hon ej nu tyckte om närgångna frågor, och vi två andra ha ingen förkärlek för ett utbildadt examensväsen, så svaret blef först ett flämtande ja; men en blick in i de oskyldiga barnens vidöppna ögon bevekte ett par läppar till att utsläppa den upplysningen, att vi voro svenskor. »Nej da!» ropade den äldsta flickan i starkt nekande ton. »Då skall jag helsa, att två svenska jenter vänta er på Kärnlisätern och att ni ska ligga på Karlstadssätern midt emot.» Lofvad vare den skånska, som der spred en gnista svensk kunskap bland två norska barn och en tom »matnist», ty utan den kunskapen hade säkert de norska jenterne ej gifvit oss någon sådan i utbyte. Vi beslöto trestämmigt att aldrig förhålla landets infödda barn någon kunskapssmula och att aldrig bli dem svaret skyldig, äfven om de sporde efter vår ålder eller om vi voro förlofvade.
När Ludvig befann sig i sällskap med dugligheten och redbarheten, en Turgot, en Malesherbes, lifvades han af arbetslust och uppriktig välvilja mot sitt folk. Då var han fardig att begränsa civillistan och lindra skattebördorna för dem, som trycktes ned till jorden deraf. Då var han fardig att erkänna folkets rätt till reformer i statsskick och statsförvaltning. Men just dessa ögonblick passade Marie Antoinette på för att afbryta länkarne i Ludvigs idékedja, stoppa in dem i de olika facken och derefter gifva dem ett helt annat samband, en alldeles motsatt riktning. Nej, lefve den äkta, allra kristligaste monarkien med guds nåde, lefve den flödande civillistan, lefve det oinskränkta kungliga godtycket, det var hennes lösen. En begränsning af civillistan vore ju tillika en begränsning af hennes egna inkomster, och detta ville hon minst af allt gå in på. Hon behöfde penningar, mycket penningar till hofvet, till gunstlingarne, till sina fester, sina nycker, till himlen vete allt hvad. Folket! Hvad hade hon att göra med folket? Hon hade öfvertagit den oförfalskade kungarollen, nöjets legitima rätt, och gemålen, den enfaldige stackars mannen, var hennes verktyg att afoch tillsätta ministärerna. Jemför man närm&amp;re Marie Antoinette, Ludvig XVI: s gemål, och Anna, Ludvig XIILs gemål, kan man knappast betvifla sanningen af buddisternes * och teosofemes lära om själavandringen, individernes reinkarnation genom periodiskt förnyad födelse och död, innan anden ingår i evighetens sollugna Nirvana. Allt, karaktär, ställning, roll, ända till yttre typ, antyder en succession af samma jag. Må man döma! Anna skildras som ovanligt skön. Dock tillägges det, att hennes underläpp på habsburgiskt sätt sköt framom den öfre, och att en grannlaga skulptör kunnat önska » litet mer fiohet i näsans form ». Bådas män voro, oförblommeradt att säga, medelmåttigt begåfvade idioter. Båda hyste deföga känsla för det land, hvars drottning de voro. Anna konspirerade med sin bror, konung af Spanien.
Efter hufvudvud - Den 5 Jann’. 49 Sorn shera So en särskild atis värdighet ärf Va kan. Han räkne sig, i afseende på Säte toch Stämma å Riddarhuset, till den ätt från hvars Stamfader han närmast härstammar, Samt eriär denne varit gemensam för flera af dessa ätter, till den sorn främst på Riddarhuset sitter. 3:0 Uti ytterligare utveckling af ofvanstående föijer således: att hufvudmanskapet för do äldre Adliga, Commendeurs, Priberrliga och Girefliga ätterna ärfvas efter förstfödslörätten, uti rät nedstigande linea på svärdssidan. Att utaf de med Stadgandet af Serskilt ArfsOrdniog före deri 6 junii 1809 till högre värdighet upphöjde ätter är Hufvud - man för Adlig ätt, sorn till Friherre upphöjd blifvit och introductioa erhållit, tillträda närmaste ättemän , derest sådan finnas hufvudmannarätt för Adeliga attén. På samma sätt förhålles äfven när Friherre till Greflig Värdighet upphöjd blifvit: dock iagttages alltid härvid hvad 2 §.' Serskildt föreskrifvéri Bil. tili Ridd. o. Ad. Pr. V Band. 4 5o Den 5 Junti. man den, sorn äldst af af dem , hvilka i värdigheten inträdt, och ättemän alle de, till hvilka hans ratt, eller nämnde Värdighet^ öfe vergå Rån. För den icke upphöjde delen af slägten tillkommer åter Hufvudmsnskapet den, sorn antingen sjelf var rä*-mast af de, när upnhöielsen skedde, qvarblifvande ättemänoen, eller som äldst är af en sådan parsons pren. Först efter denna kan platsen intagaa af de i s?g sjelf äldre grenar, som genom yngre bröstarfvingar af dem, sorn bekladt den högre värdigheten, kuni na hafva uppkommit; och hufvudmanskapet bestämmes då alldeles sorn i de äldre ätterna.
Sitt l>v«b, font å ^rebitioet blifvit Ipftabt, bör, enligt be i ^ongl. $iaj:té nåbiga Deeglemente för Ull?2Dtfkonten af ben 19 december 1835 faft? ftällba grtmber, bock meb iakttagande af ben f)är neban omförtnälba nebfättning i lånené fjittillö mebgtfna belopp, utgå till lånunberjVöb emot $pra procenta årlig ränta, ej allenaft för fjkobucenter af inf>emfk ull ocfj veberböranbe §abrikatt? ter, utan äfven för äpanblanbe, font befatta ftg meb ttpköp od) förfäljning af inom Dviket bevisligen probucerab famt veberbörligen forterab till; 3:o Sitt Ull?£Mjkont'-fonben (lall anfvara fXik$gälbö?Contoret, ej minbre för återbetalningen af be finnmor, font reban äro eller frambeleö varba Ipftabe t af? räkning å betta ^rebittr», än ock för gobtgöratibet af ben ränta, font å befa lånunberfföb upkommer, meb afbrag likväl af be nteb ifrågavaranbe lån? rörelfe gentenjkap ägaitbe omkofhtaber, font ©i(kont?fonben, enligt bet för befj förvaltning utfärbabe
Palmstjerna har gått ännu längre och tillstyrkt att uppbörden bör för deras räkning deponeras i landtränterierna. Man synes här frukta för att verkställande makten det oaktadt skulle kunna frestas att tillegna sig dessa medel, men månne icke den Konungens rådgifvare som tillstyrkt en sådan åtgärd derigenom skulle blottställa sig för aktion. Finnes det då icke någon annan utväg att förekomma ett uppenbart lagbrott än att bibehålla en institution hvars orimlighet ådagalägger sig sjelf. Man har talat om den stora fördel som skulle tillskyndas räntegifvaren derigenom att räntelagaren sjelf verkställde uppbörden eller också lemnade uppbörden åt något ombud och denna fördel skulle bestå deruti alt vid ett eller annat tillfälle anstånd lemnades; Men har man då icke hört talas om att anstånd lemnäs med kronouppbörder? Det nuvaride uppbördsättet har olvifvelakligt den påföljd att embetsmännen, som vanligen ej sjelf kan verkställa uppbörden af sin lön, nödgas öfverlemna den åt en annan mot en viss provision, det förorsakar således en minskning i hans inkomster. Man har vidare yttrat att Frih. Palmstjernas förslag skulle vara omoget skulle vara för tidigt väckt och obetänkt. Jag tror för min del och hoppas att R. o. Adis flesta ledamöter dela den öfvertygelsen att förslag från denne man icke varit ansedde såsom obetänkte. Detta hans förslag är det så mycket mindre som det är 20 är gammalt och desutom ganska ofta varit venlileradt. Jag tror således att den yttrade farhågan om obetänksamhet är lemligen öfverflödig. Jag tillstyrker bifall till Frihins förslag. Ilr Rosenblad: Det är beklagligt att när Hr v. Hartmansdorff kommer till kraftorden, hvilka vanligen stå honom så väl till buds när det lider emot votering, så är hans minne sä ofta slött. Han har nu såsom ett talande skäl för hvad han yrkat anfört det motstånd och det missnöje, som inom krigsbefälet förlidet år väcktes emot det förslag komiterade afgifvit. Han har likväl dervid icke erinrat sig att berörde förslag är någonting helt annat än det som nu är föremål för öfverläggning. Komiterades betänk, innehåller pag.
Propos. angide afsöndring af jord från majorsbostället Hammar vid Wermlands regemente till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län; Nio 159, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. angide upplåtande af en del utaf kronoängen Tyskhagen i Westmanlands län till byggnadsplats för Kungsbarkarö församlings folkskolebyggnad; samt N:o 160, i ani. af väckta motioner om grundskatternas afskaflande. _ Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utskits den 7 dennes bordlagde Mern. Nio 161, angide utfärdande af förnyad instruktion för R. Stirs Revisorer vid granskningen af Biksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning. Föredrogs och bifölls Stats-Utskits den 7 dennes bordlagde Utlåt. Nio 162, i ani. af' väckt motion om efterskänkande af kronans rätt till ekskog. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utskits den 7 dennes bordlagde Utlåt. Nio 163, i ani. af I? Deli 10 Oktober. vackt motion ang:de förflyttning utom hufvudstaden al Kongl, flottans varf och dithörande materiel ni. m., samt Skeppsholmens och galervarfvets upplåtande till Stockholms stad. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-L)tsk:ts den 7 dennes bordlagde Mern. N:o 164, i ani. af erhållen återremiss å Stats-Utsk:ts Betänk. N:o 126, ang:de frånträdande af Kronans rätt till återlösen af de så kallade Trippiska hemmanen i Halland. Föredrogs och bilölls sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagde Betänk. N:o 46, i ani. af väckta motioner till förbättrande af folkskoleväsendet. Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts den 7 dennes på bordet lagde Utlåt.
Lagen fördrar af alla Domare, från och med Häradshöfdingen till och med Justitia:* Rådet, lika kunskaper och skicklighet; ty intet fel kan, efter Lagen, ursägtas hos deri ene men icke hoä den andre; och den större fullkomlighet i Lagskipningen, som Lagen åsyftat med OfverRätterne, är icke eller beräknad på något kunskap^företräde hos en Ö iver Rätts Ledamot framför en Underdomare, utan på sjelfva sammanläggningen af flere lika lagkunnige Mäns insigter och om* domen till ett enda resultat. Någon högre grad af insigter och skicklighet hos Lagmannen, än hos Häradshöfdingen kan således ej fordras; hvarföre och dä Risitrarne, elier Nämnden, i HäradsRätt och i LsgmansRätt äro lika både till antal och kunskapsqvalitet, man icke bör eller kan vänta sig ett lagmä' sigsre beslut ifrån en LagmansRätt, ån från en HäradsRätt. Denna blott efter Lagens anda och mening dragna slutledning blir också, då man låter erfarenheten tala, alldeles oemotsägelig; ty hvem, med minsta anspråk på någon kännedom om allmänna förhåilanderne i Landet, lärer kunna påstå, att Häradshöfdingarne åro mindre Lagkucnige än Lagmännen; eller att de förre äro mindre ofelbare i sine Åmbetsåtgärder, äa de sednare. Att eu en LagmansRätt skall pröfva en Harads Rätts - LngUtskottets Betånkanden. 335 Rätts åtgärder, är följagteligen liba åndamålbldst, som stridande mot sjelfva begreppet om qvaliteten hos en Domstol, hvilken bör pröfva en annans Domslut» Vänder man åter uppmärksamheten på fåljderne af LagmansRätlernes tillvarelse, så finner man genast skefheter i Lagstiftningen, af sadan vidunderlighet, att en hvar, som icke är för mycket fjettrad af fördomar eller enskilda intressen i frågan , måste stanna i verklig förundran , att de icke redan för längre tid sedan blifvit afskafFade.
Memorial, i anledning af ålerremiss ä Utlåtandet N:o 78. (R:GS Afd.) Från Borgare-ståndet har Stats-Utskottet erhållit återremiss å Utskottets utlåtande N:o 78, angående ett föreslaget nytt låns beviljande åt det för hamnanläggningen vid Kongsbacka bildade Aktie-bolag; —fr men som de öfrige trenne Riks-standen bifallit samma utlåtande, så kan Utskottet icke taga vidare befattning med detta, enligt 75 § Riksdags-ordningen, af Rikets Ständer redan afgjorda ärende. Stockholm den 30 Maj 1854. Stala-Ufakultets Memorial, N:o 154. 15 N:o IW. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Juni 1854, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af ålerremisser å Utlåtandena N:o 75, angående medels anvisande till lån för Kyrkobyggnader, och N:o 77, angående elt föreslaget lån till Oskars församling i Kalmar län. (R:GS Afd.) Preste-ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat ofvannämnde 2:ne utlåtanden ; men som desamma, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, äro af de trenne öfriga Riks-stånden bifallna, hvadan de deruti behandlade frågor således, jemlikt Riksdags-ordningens 75 §, måste anses vara af Rikets Ständer afgjorda, kunna de erhållna återremisserna icke föranleda tDl någon ytterligare åtgärd å Rikets Ständers sida. Stockholm den 30 Maj 1854. 16 L ~'tehaUe-ti Memorial, Av o /53. IV. o 155. A »k. tiH Exp.-Utsk. d. 8 Joni 1854, k!. 6 e. to. Memorial, i anledning af återr arniss å Utlåtandet N:o 5H (E:GS Afd.)
S« D. Jämte meddelande af gjorde anmärkningar wid Lag-UtskorketS den 4 November pä bor» det lögde och nu ä nyo föredraqne Betänkande, rörande wilksr wid afhandlingar om fast egendom, hesiöt Ridderskapet och Adeln berörde Betänkande tils sörnyadt urlätande af Lag-Usffottek äterförwisa» h/t luxr,. S D, Ef er förnyad uppläsning af StatSUtskottets deg 7 November pä bordek lagda Protokoll u ^ . rörande hnruwrda den till Utskortet re »" om Vrlkops-Embetenas indragning Utskottet förelagas i sammanhang med om it> nqdär till Slaten af alla lediga blifwanbe Embeten och Tjenster, heflöt Ridderskap?! och skokkels den 4 dennes pa bordel, .agda iEanrande, rörande RiksdagSFullmägtigens frän Christian^^d Herr L>. bl. >bc>rlinZs gjorde fö''^^ - brott, som af De t Skäderne Garn ger, Artillerister och Ryktare begäs u h Baraqner, samt ej heller kunde 'abordinations-brorr, " Matte wid vrdinarr ptagaö, undersökas och dömas-, vä) .,»apet och Adeln alt lill alla delar gilla Wottcts häröfwer asgifna Utlåtande, hwarom de ge respective Sränden genom Utdrag af Protocolk wän/igen ^ull? underrättas. Ht sr»t-.'.r S. D ett ifrån Constitutions-Ut stkotlet in - anledning af ett till samina m. m. Herr Doctor 8ven » > ^wit stkristeligt anförande ga>-dt,Makt någon författning mar hwarigenom Ärkestiftet wid Ärkebifko erhälla en förbättrad rösträttighet.