Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridd.Seeret. ankommit följande skrifvelse: Som jag ar hindrad att uppkomma genast vid böljan af det till i dag eftermiddag utsatta plenum hos II. R. o. Ad., torde Ridd.secret. anmoda den äldste närvar, ledamoten att, å mina vägnar, emottaga klubban och föra ordet bos R. o. Ad., intilldess jag binner uppkomma. Stockholm d. 6 April i835. J acob Dela Gardie. 44 Den 6 April c. m. I anledn. häraf emottog Gr. Posse, Arv., såsom äldste pärvar. Grefven, klubban samt öppnade sammankomsten. Justerades 5 prot utdr. för denna dag f. m. Ånyo föredrogs PresteStrs d. a dennes på bordet lagda prot.utdr. med inbjudn. till instämmande i Ståndets beslut om anmodan till Utsk:n att i vissa fall skriftligen till Stånden afgifva sina utlåttn. Gr. von Fersen, Hans: För min del vågar jag icke tillstyrka ett instämmande i detta beslut, emedan det blefve R. St;s beslut, derest de öfriga Stånden deruti instämde att öfverlemna åt Utskms skön och godtycke, huruvida betänk:na skola vara tryckta eller blott skrifna. Jag skulle trej, att Högv. PresteSt:s erinran till Utsk:n gör tillfyllest, utan att de öfriga Stånden behöfva förena sig om denna erinran. Hvad Bevilln.Utsk. särskildt vidkommer, så kan jag meddela den upplysning, att detta Utsk. ibland brukar, för att få målen snart afgjorda, insända skrifna exemplar till första bordläggningen, hvilket de, som känna Utsk:s arbetssätt, kunna vitsorda icke är ovanligt. Någon ytterligare påminnelse, än PresteSt. meddelat, kan jag icke finna af nöden och tillstyrker derföre, att prot.utdr. må läggas till handkna. Inbjudn. blef icke antagen, och lades prot.utdr. endast till handknä. i Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. i dennes på bordet lagda memor.
De mer eller mindre användbara förslager, som härtill blifvit gjorda, uppväga icke skadligheten af en utan tillräcliga skäl ombytt författning, hvaraf större osäkerhet vid tillämpningen och mindre enkla beräkningsgrunder, torde slutligen blifva den enda vinsten. 10:0 Vidkommande kronobränneriernas tillvarelse uti Stockholm, Götheborg och Carlskrona, hvarom samma §. 3 momentet stadgar, så förekomma derom uti de remitterade Memorialen ganska olika, till och med motsatta förslager. Någre önska deras fortfarande efter nu gällande grunder, andra åter deras afskaffande, andre deras utvidgande efter en större skala, för att kunna styra den enskilda tillverkningen. Då Utskottet för sin del anser det sista förslaget icke vara förenligt, hvarken med behofvet, eller med naturen af husbehofsbränningen, såsom varande, om den skall uppfylla sin bestämelse, en fri landtmanna näring, sä tror det tillika, att en medelväg rättast sökes emellan de bägge första uppgifter. Det föreslår derföre Riksens Högloft. Ständer den underdåniga tillstyrkan, att Stockholms Kronobrännerier måtte förblifva hvad de nu äro och efter samma stadgande förvaltas under full Besv. oeh Ekon. XJtsk. Bctlinkanden. *45 tillförsigt, att Kongl. Majit icke lärer underlåta i Nåder anbefalla inställning af bränvinstill verk ningen derstädes, då spannemålspriserna inom Stockholms stad och angränsande trakter öfver böf van uppjagas eller fara för brist verkeligen inträffar; ehuru någon inskränkningförde öfriga Rikets orter icke kommer i fråga; men deremot Kronobrännerierna Uti Götheborg, så snart det derstädes ingångna Arrende-Contract slutas, och uti Carlskrona indragas, sami» att bränvinstillverkningen derstädes må upplåtas åt innevånarna efter enahanda grunder som för de öfriga städarna fastställde äro. Skälen härtill äro tydliga, samt till en stor del bekräftade ej mindre af sednare tiders erfarenhet, än dessa städers egen önskan.
Det är med anledn. häraf och på denna grund jag vågar föreslå, att uppmuddriugen af södra Stäket må upplåtas åt enskild person, Corporation eller bolag, med rättighet att af Staten för detta ändamål uppbära ett amorteringslån, som om 3o år bör vara återguldet, af högst 100,000 r:dr b:co, mot ställande af godkänd säkerhet eller borgen , med skyldighet för entreprenören, att inom viss bestämd tid hafva muddringseller gräfningsarbetet färdigt och farleden farbar för minst 10 fots fartyg; hvaremot den person eller det bolag, som sålunda åtagit sig och låtit uppmuddra Stäket, må berättigas att för sig, arfvingar eller rättsinnehafvare i everdeliga tider, uppbära någon viss lämplig afgäld enl. lästetalet af alla de fartyg öfver 5 fot, som begagna denna farled, emot skyldighet att bekosta och allt framgent fortfara med underhållet af deri"sålunda tillkomna nya farleden. Om remiss af denna min motion till Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn anhålles ödmjukast. Lades på bordet. Hr Hård, G u s t a f Ma g n u s, hade inlcmnat ett så lydande anförande: Redan vid sistförflutna riksmöte väckte jag inom H. R. o. Ad. en motion , hvilken till H. StalsUtsk. vardt reinitteradt, att, som jag den 4 Juli 182! blifvit befordrad till Lieutenant vid armeens flotta och samma år den 24 Oct. , enl. Chefs-embetets vid Stockholms escadre meddelade order, deponerat accord till vinnande af lieutenants-lön, hvartill jag ock den 8 Maj 18241 en då yppad vacance, såsom varande den äldste i tur, blifvit uppförd; jag matte —ehuru, vid den i slutet af sistnämnde år verkstälda nya organisationen af K.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets ej mindre den 28 sistlidne April under N>o 129 afgifne, och den 5o i samma månad förmiddagen på bordet lagde, -Utlåtande). angåen.} 684 Den 14 Julii f. ni. de någre vid förslaget om inkomsternes beräkning förekomne frågor; ån ock den 5 dennes unJ der N:o 27g meddeldte, samt den 10 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, yttrande, i anledning af de vid samma Utlåtande gjorde an. märkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde tvånne Utlåtanden till alla delar gilla. Ut supra. S. D. Remitterades till Lagfamt Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskotten: Herr von Hartmansdorff^, August, den 25 sistlidne Junii förmiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande hemställan, att Riksens Ständer måtte genom en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t, uttrycka deras önskan, att vid den nya Domstols organisationen särdeles afseende måtte fästas vid förliknings -åtgårdernes skiljande från Dornstolarne och uppdragande åt sårskilte Nämnder, samt att, ont Kongl. Maj;t skulle med Riksens Ständer instämma uti en lika åsigt af saken, åt LagComnnttéen måtte uppdragas, att, i enlighet dermed, uppgöra nödige förslag. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af SiatsUtskottets ej mindre den 3 sisth Maj under N;o i35 afgifne, samt den 5 i samma månad förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckte motioner, om rättighet för Bergsmän, att lösa Kronans persedel och TiondeTackjern, ån ock den Den 14 Jalii f. m. 685 5' dennes under N:o 285 rrieddeldte, samt den 10 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, yttrande, öfver de vid samma Utlåtande gjorde anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde tvenne Utlåtanden till alla delar gilla. Ut supra.
St:r nu antagit till 4 i stället för 3 år, hafva R. St:r beslutat den underd. begäran hos K. M:t, att vid nästa Riksdag fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet må R. St:r meddelas, för att vid då skeende Statsreglering tagas till grund för beklädnadsanslagets bestämmande, och att då, för R. Strrs Statsutskott må samlade tillhandahållas de näst före Riksdagen öfver Beklädnadsmedlen afslulade års redogörelserne. i4:o I anledning af den hos R. St:r väckta fråga huruvida icke, i ändamål alt för framtiden befrämja Arme'ens stridbarhet och den hos dess högre Befäl Betänkanden, N:o 335. 71 dertill erforderliga skicklighet och krigserfarenhet, stipendier af allmänna medel borde anslås för Aromens Officerare till bevistande af Krig utrikes, hafva R. Sl:r enär Statens knappa tillgångar icke medgifvit anslags uppförande på Stat för detta ändamål, ansett sig böra till K. M:ts Nådiga bepröfvande i underd. öfverlemna, att, på det sätt K. M:t i nåder finner ändamålsenligast, af 3:djc HufvudTitelns besparingar anslå lämpelige understöd för skicklige Officerare i nämnde hänseende, hvaraf Fäderneslandet kan påräkna gagn och fördel i en kommande tid. Fjerde IIufvudTitehij hvilken, enligt den af R. St:r beslutne omflyttning, i stället för den 10 HufvudTiteln, nu mera upptager Anslagen för Militaireoch FörsvarsVerket till Sjös, (Se Bilag. N;o 4) bär, ifrån den för desse föremål vid 1820 års Statsreglering bestämda summa , , R:dr i,i39,oa5: 38. 6. blifvit ökad med ett belopp af 73,491: 16, 10. och utgör således Summa R:dr 1,212,517: 7. 4* 1:0 Jemte det R.
B:co i5o,ooo R:dr « 120 sk 375,oqo.— - I)33I)6iI:32.- samt till Stat och Utgifter 388.388: 16.- Tillsammans 1,720,000: — och upptagas i K. Propositionen, till netto inkomst 1,800,000: — samt lill Stat och Utgifter 400>°00: — Tillsammans 2,200,000: i6o Stats-Ut skottets Enligt de från Tullverket erhällne uppgifter, har 1827 års Uppbörd utgjort. 2,667,125: 2.2. hvaraf blifvit afkortadt 153,960: 17.10. samt till Stat och Utgifter an vändt ■ 445,53.: 46- 4 5^,. l6. återstår netto 2,067,682: 34. - 1828 års, som provisionel! uppgifvas, hafva utgjort brutto 2,317,000. afkortningar i52,ooo. samt Stat och Utgifter 45o,ooo.— - 0 ^ ’ 002,000. — - Återstår netto 1,715.000.— - Den 1826 inträffade missväxt, och de deraf uppkomne handelsförhållanden, hafva för 1827 uppdrifvit Tullinkomsten till det högre belopp som förestående uppsats visar, hvarjemte Införsel-Tullens begagnande under de första åren, fortfarande fördelaktigt inverkat på TullUppbörden. Likväl har 1828 års netto inkomst varit 352,ooo R:dr mindre än 1827 års, och 182g års blifver utan tvifvel äfven under 1828 års, hvarjemte förut dryga utgifter och omkostnader, sådant oaktadt, äro i ständigt växande.
Just. Oinbiidsm. Emi/.-Berdt telse den It Juli 1844. cember 1842 blifvit utfärdad samt GeneralTullSlyrelsen särskildt i nador fötsländigad oin tion häraf föranledda förändrade lönresrleringen. o O ö angående Lagmans oell Häradshöfdinge-räntans samt sterbhusafgiftens upphörande (157). Kongl. Maj:t har under den 11 Mars 1841 härå lill Rikets Ständer nådigt svar allåtit samt allmän Kungörelse i ämnet utfärdat. 2f angående öfverflyllning a allmänna Indragningsslaten af de å Nummerlotteriets slat uppförda löner och ständiga arfvoden m. m. (168). I anledning häraf har under den 4 Juni 1841 nådigt svar om lotteriets upphörande till Rikets Ständer aflålils, samt allmän Kungörelse och nådiga bref i ämnet lill vederbörandes efterrättelse utfärdats. 2f8:o angående regleringen af utgifterna under Riksstatens lista Hufvud ti tel (1G2). Örn Rikets Ständers reglering af anslagen å denna Hufvudlitel hafva Stais o O O Kontoret och Riksmarskalks-embelet under den 3 Februari 1841 blifvit i nåder försländigade, äfvensom om särskilda i sammanhang härmed meddelade, af Rikets Ständers framställningar föranledda beslut. 220:o angående regleringen af utgifterna under Riksstatens 2:dra Hufvudlitel (175). Innehållet af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse har uti nådigt bref af den 3 Februari 1841 blifvit SlalsKontoret meddeladl; hvarjemte särskilda verkställighetsåtgärder blifvit anbefallda ide delar, sorn tillhört FinansDepartementets föredragning, och lill de öfrige vederbörande Departementens föredragning öfverlemnade de på deras åtgärd beroende frågor. 280: o angående regleringen af utgifterna under 3:dje Hufvudliteln (173). 1840 den 31 December i underdånighet anmäld.
Danielson» J. D. Valerius. Constitutions-Tjtskottets betänkanden. Memorial till Riksens Ständer, med tillkänna gifvande af Constitutions. Utskottets beslut i frågan om ett särskildt Utskotts nedsättande. Vid pröfningen af den, genom Resp. Riks-Ståndens under den 18, 21 och 2/j. i denna månad fattade beslut, till Constitutions-Utskottets afgörande, jemlikt 29 och 56 §. §. af Riksdags-Ordningen, hånskjutna fråga, om tillsättandet af ett särskildt Riksens-Ständers Utskott, för att utreda orsakerna till och föreslå botemedlen emot den i flera delar af Riket, synnerligast för jordbruks-näringen, öfverklagade förlägenhet, har Constitutions Utskottets Pluralitet, utrönt medelst omröstning Ståndsvis, funnit ofvannämnda Särskildta Utskotts tillsättande icke vara af nöden | Hvilket resultat Utskottet bort gifva Riksens Höglofl. Ständer vördsarnligen härmed tillkänna. Memorial till Riksens Ständer i anledning ajRemissen å Kongl. }/!nj:ts Nådiga Skrifvelse, äng. H. K. H. Kron-Vrinsens utnämnande att i vissa fall föra ordet uti Regeringen. Genom Protocolls-Utdrag af den 18 och 21 innevarande Februarii, hafva Riksens Ständer till Deras Constitntions Utskott remitterat Kongl. Maj:ts under den 13 i samma månad aflåtna Nådiga Skrifvelse, angående rättighet för Kongl. Maj:t att, i de fall 43 Jf. Regerings-Formen innehåller och under Kongl. Maj:ts resor till KonungaRiket Norrige, utnämna Hans Kongl. Höghet KronPrinsen till Ordförande i den då tillförordnade Regering. Under öfverläggningen om detta vigtiga ämne, har Utskottet i minnet återkallat att, utan Constitutions-Utskottets förutgångna hörande, Riksens Ständers ej mindre vid 1812 års Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet framburit Deras enhälliga beslutna önskan att dåvarande Hans Kongl.
Strålföraren fick strax ett skott midt i synen, Som svedde mustascherna och ögonbrynen, Kamraten tog slangen och spruta’ ändå, Men Wetterlind hittade han icke på. När konstapeln tröttna’ att stå der och spruta, Upphörde ock galningen genast att skjuta, Han rökte sin pipa, gick golfvet omkring Och låtsade som om det händt ingenting. Med rökning man ville den sjuke nu tukta, Och snart hela gatan af svafvelrök lukta’, Men fönstret han öppnade skämtsamt och log, När röken i näsan polismannen slog. Nu började hopen till sinnet bli bister, Man tänkte på Göteborgs artillerister, De voro ju vana vid kulor, och krut, Och dåren de skulle nog knipa till slut. Nu stormar man huset och kulorna'hvina Och somliga rysa och somliga grina Åt skaran, som trotsar vanvettingens hot Och blindt rusar faran och döden emot. Men leken blir allvar och jemmerrop höras, Från platsen en sårad, en döende föras Och skämtarne tystna. Man undrar blott på Hur länge polisen skall rådlös här stå. Till Hisingen sedan ett ilbud man sände Som derifrån snart med en läkare vände, Och när han på afstånd sett huset, då sa’n Att karl'n var den galnaste men’skan i sta’n. När detta han yttrat, han vände tillbaka Och lemna’ polisen att huset bevaka. En konstgjord konstapel till slut sändes att Försöka ta’ galningen Wetterlind fatt. Men när han af trägubben ej lät sig knipa, Man ändan på saken ej kunde begripa, Förr’n hungrig och trött han från vinden kröp ut Och så tog den komiska händelsen slut. I droska han fördes nu till hospitalet, Det var ju naturligt, när allt var så galet; Svenska siare och skalder TILL ADOLF LINDBLAD OCH CARL SJÖGRÉEN. Jag återkommer just nu från besök hos stoftet af en själsbroder, – äfven för Eder känd och kär, – med hvilken jag genom ett femtioårigt band var till ett gemensamt helt sammanvuxen. Hans boning var alltid den första, till hvars port jag, efter hvarje landtlig sommar-utflygt, plägade vända mina steg.
Ur lifvet fanns innehållsrika ämnen, sådana den äldre tidens smak älskade dem – en smak, som lyckligtvis börjar återkomma – men på samma gång fanns där en verklighetstrogen, måttfull, framställning, en realism, sådan den unga tiden längtat efter. Här mötte man en modärnt tänkande och kännande personlighet, men en, som hvarken visade kamplust eller partisinne, utan, tvärtom, lade i dagen en förstående, mänsklig syn på lifvet i sina, med såväl kraft som känslighet tecknade, bilder ur detsamma. Man förvånades öfver denna fina iakttagelse, denna genomskinliga sanningskärlek i skildringen af det iakttagna, denna sällsynt enkla, flärdfria, fasta och klara stil. Författarinnan skref (1881) innan boken kom ut, om sitt nya arbete: »Det har i alla händelser den förtjänsten att vara ursprungligt, d. v. s. ej ett uppkok på gamla romaner, utan grundadt på egna, fullt själfständiga iakttagelser ur lifvet själft. Och redan detta, förenadt med någon talent i själfva skrifsättet, är tillräckligt för att t. o. m. väcka ett mycket stort uppseende i ett land där Röda rummet hittills varit det enda lifstecknet till en ny tid inom litteraturen.» Hon har här själf gifvit rätta synpunkten för sin stora framgång: hon gaf något nytt, som var hennes eget; man mötte ursprunglighet, icke efterklang. Men på samma gång hade A. Ch. Leffler lyckan, att tiden önskat erhålla, hvad hon hade att ge: hon kom hvarken för tidigt eller för sent, utan just i rätta ögonblicket för en stor framgång. Denna blef också ovanlig: det inom våra vittra förhållanden ytterst sällsynta af tvenne nya upplagor inom kort tid, utgjorde dess mest otvetydiga bevis. Författarinnan hade emellertid i sin skrifbordslåda lämnat kvar några noveller, som vid första urvalet af hennes rådgifvare befunnits för farliga att börja med. Särskildt hade man sagt henne, att hon stälde hela sitt anseende som kvinna på spel, ifall hon under eget namn offentliggjorde novellen I stora världen (sedan omarbetad under titeln Aurore Bunge). Hon skrifver om den antydda faran att hon skulle skada sitt rykte: »Jag kan omöjligt tro det, men jag vet ju icke huru männen döma.
Kronofogdarna att inkomma med uppgift å kronobrefbäringsskyldige samt de dagar, då posterne expedierades, på det Konungens Befallningshafvande måtte komma i tillfälle att ärendet handlägga i öfverensstämmelse med sagde Kongl. Bref. Derefter har Justitiä-Ombudsmannen i skrifvelse till Advokatfiskalsembetet af den 18 November 1845 gifvit tillkänna, att enär uppenbart visade sig, det Konungens Befallningshafvande, ända tilldess LandshöfdingeJusl. -Ombudsmans Emb.-Bcräll. lill 1850 års riksdag. 23 178 embetets nyssnämnde skrifvelse afgafs, uraktlåtit att fullgöra 'de genom 1830 års Kongl. Bref meddelade föreskrifter, så att ärendet efter nära femton års förlopp befunnits ännu i samma skick, sorn vid utfärdandet af Konungens Befallningshafvandes Kungörelse den 20 December samma år, samt lika otvifvelaktigt vore, att denna mångåriga underlåtenhet att verkställa hvad Kongl. Maj:t förordnat, och att, på sätt som ske bordt, tillslut bringa i fråga varande, för en icke ringa del af länets invånare vigtiga angelägenhet, kunnat medföra de för brefbäringsskyldige menliga följder, hvaröfver klagan blifvit förd; uppdroge Justitiä-Ombudsmaunen åt Advokatfiskalsembetet att i denna del inför Kongl. Hofrätten, enligt förut angifna grunder, emot Herr Landshöfdingen Grefve Mörner och Landssekreteraren Lagmannen J. A. Leander, under hvilkas ernbetsutöfning anmärkte försummelsen hufvudsakligen ägt rum, anställa och utföra den ansvarstalan, hvartill lag och sakens beskaffenhet föranledde, och hvarvid klaganderna äfven borde beredas tillfälle att närmare uppgifva och styrka sina ersättningsanspråk, hvilka i den mån, de funnes befogade, borde af Advokatfiskalsembetet understödjas.
Landsfredens och säkerhetens bibehållande har utgjort ett hufvudföremål för min omtanka, och Ordningsmanna-Inrättningen, i förening med By-Ordningen och Municipal-Styrelserna, hafva medfört förmånliga följder. Landsbygden har blifvit befriad från lösdrifvare, brott och osedlighet hafva blifvit upptäckte och beifrade. Till befrämjande af Landt-Skolor, der Allmogens barn, jemte inhemtande af Religionens sanningar, undervisas i skrifva och räkna samt allmänna medborgeliga begrepp, har Jemtlands aktningsvärda Bondestånd bifallit, att en tjenlig person i hvarje Kyrko-Rote skall läras hvad som nu blifvit nämndt, för att deri sedan undervisa ungdomen. Denna anstalt har ännu icke vunnit fullkomlig framgång, i anseende till det utblottade tillstånd, hvari flera missväxl-år försatt många af Länets invånare, men folkets uppmärksamhet har blifvit väckt på denna största af alla angelägenheter, som äfven synes deraf, att en menniskovän skänkt en betydlig fond för att i Ragunda Pastorat inrätta en Landtskola; Nämndemannen Anders Andersson i Söreby och Liths Pastorat har testamenterat 2,000 R:dr Banco för en dylik Läro-anstalt derstädes; en annan har i Jerpens by, Undersåkers Pastorat, med flera Tusende R:drs kostnad, redan organiserat en sådan inrättning; en Klockare i Herjeådalen har för samma ändamål, efter sina vilkor, gifvit en icke obetydlig summa, och DirectÖren Wikström har skänkt ett capital till Rödö- Pastorat, för att på samma sätt användas. Allmänna Fattigvården har jag ansett bäst motsvara sitt ändamål, då Kongl. Förordningen af den 5:te December 1788 med noggranhet hand - — 6 hafves, och den Församling, der ett fattighjon sednast varit i skatt tecknad, eller en längre tid oklandrad vistats, tillhålles att detsamma vårda och underhålla. De fattige försörjas sålunda, att Socknarne äro indelade i så kallade fattig-rotar, och att hvarje rote har sitt fattighjon.
Huru den skall straffas, sorn förgriper sig med våld eller misshandel å Konungen eller annan medlem af Konungahuset; eller vid upplopp eller uppror gör våld å person; eller uppsåtligen sätter eld i annans hus eller gård och derigenom vållar någons död; eller öfver faller annan för alt rån föröfva; eller genom öfverträdelse af föreskrift, sorn blifvit gifven lill skyddande af kanal-, slusseller jernvägson/äggning, vållar död eller svår kroppsskada; derom är särskildt stadgadt. Genom denna förordning sker ej heller någon ändring af de i Krigslag förekommande ansvarsbestämmelser i afseende å dem, som till Krigsmakten höra. Expe.ditions-Utskotte.ts Förslag lil/ anderd. Misshandel, sorn i 13 eller 14 § sägs, ändå alt den skett mot maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde dier annan furman, så ock brott efter 16 eller 39 %, må ej åtalos af allmän åklagare, der ej målsägande, brottet till sådant åtal angifven, eller del blifvit föröfvadt under sabbat eller vid sådant tillfälle eller ä sådan ort, sorn i 50 § om förm ales. Fållande, hvarom i 18 % sägs, må ej åtalas af annan än målsegande. Lag samma vare om brott, som i 48 § sägs, der det ej af målsegande till åtal angifves. § 74. Hafva två år förflutit sedan brott, hvarom i denna förordning förmäles, blef föröfvadt, må ej talan om ansvar derför anställas, der ej straffarbete ä brottet följa kan. § 75. Böter, som i denna förordning finnas stadgade, beräknas i Riksmynt. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de. förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande, en tredjedel af det ådumda bötesbeloppet. § 76.
JY1 110. den 30 September 1840 och den 1 April 1841 af Fångvårds-styrelsens dåvarande chef och ledamöter, hvilka alla numera aflidit, mundtligen fått tillstånd att med proviant-förrådets förvaltning fortfara; och har Kammar-rätten, uti afgifvet underdånigt utlåtande, instämt i hvad sålunda, beträffande Hårds ansökning om eftergift, blifvit af Advokat-fiskalen hemstäldt. Efter öfvervägande af hvad i detta inför Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldta ärende förekommit, vill Kongl Maj:t i nåder föreslå Rikets Ständer, det skyldigheten att gälda ofvanomförmälte ersättningsbelopp, niohundra åttatiofem Riksdaler sju skillingar sex runstycken banko, måtte Fängelse-direktören Hård af Segerstad eftergifvas. De till ärendet hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. E. Gunther. Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-Är ender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Måndagen den 22 Juni 1857 i närvaro af: Hans Excellens Justitie-Stats-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes Ärender Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Viner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas. Hans Excellens Herr Justitie—Stats-Ministern uppläste till justering förslag till Kongl Maj:ts den 16 Mars 1855 beslutade Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersättnings-belopp. Uppå Stats-Rådets hemställan täcktes Kongl. Maj:t denna Nådiga Proposition, sådan densamma finnes detta Protokoll bilagd, godkänna.