Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla iikfenskap föra icke till lycka, och alla gifta kvinnor gro visst icke iitvecklado i enlighet med sin sanna Izvinliga natur. Xen u %nniskokiinnedom och lifserfarenhet tyckes icke vara förf: s starka sida. Boken bär alltigenom en religiös prägel; den kristna tron iir det som friimst gjort lifvet ljust och gladt för Ruth. P i beklaga blott, att mycket af det, som sages iifven på detta område, Gr oklart och utslitna fraser. Dage (prosten) siiger t. ex. att det från biblisk synpunkt sedt icke var kvinnans bestämmelse) &gt;att stå sjiilfstiindig och jämnbördig vïd mannens sida.$ Till stöd för detta sitt pastående anför han bibelns ord:, Gud sade: J a g vill göra honom en hjiilp, den sig till honom h ?dh m&amp; ». Vi fråga blott 0111 ordet » hjiilp » nöd~iindigt iitestänger begreppen sjiilfst8nd.ighet och jämnbördighet. Den gamla prostinnans tal om laglöshet, Guds ock goda miinnislrors lag, innehåller också mycket svammel, liksom Ruths funderingar i kristligt-filantropiska amiien iiro bra oklara. I alliniinhet önskade vi att hennes » natur, vore litet klarme. Förf: s stil är ofta poetisk och fängslande, och vi äro öfvertygade om, att unga liisarjnnor, som lasa olu.itislct, slcola finns beriittelsen L. Ew. vacker och rörande. Skiftande stämningar. Ett novellhëfte af Rust Roest. Ordet, stänmingr har blifvit ett slagord i vår tid, ja, detta obestBnbara begrepp har så gripit in i hela vik inre och yttre värld, att vi v d kunna saga oss lefva i stämningens tidehvarf. Stämningar möta oss öfveralh, i konsten, litteraturen, inusiken, naturen., det dagliga lifvet, öherallt d&amp; dessa förnimmelser p&amp; nAgot vis st; i samband ined v h t tankeoch sjalslif.
Credit. afskrifning . Utgift: Lönexoch arfvoden 7,869: 44. Balans till påföljande året: Revisorerne hafva härvid ej funnit något att erinra. Bergaskolan i Fahlun. Af räkenskaperna, som äro granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1842 nied och för år 1843 utan anmärkningar, inhemtas följande: - Debet. Balans från föregående året: Behållning Inkomst: Balans frän föregående året: Skuld . 19: 6. 6. Utgift: Balans till påföljande året: Summa 3,202: 16. 1. 3,400: Ehuru, enligt hvad räkenskaperna upplysa, det årliga anslaget i material-medel utgjort endast 500 R:dr, hafva likväl till instrumenter, materialier, m. m. blifvit använda: år 1842 . , 2,187: 33. 4. samt år 1843 2,129: 41. 5. hvilka. öfverskjutande belopp till betydligaste delen anordnats af de till Stipendiaters och extra Lärares aflöning anslagna medel, på sätt af ofvan intagna Tabell inhemtas. — 233 Medel till Riddar holms -Kyrkans reparation. Revisorerne hafva till granskning fått emottaga den, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 30 December 1835, upprättade redogörelse för de medel, som blifvit insamlade till ofvannämnde Kyrkas återställande i det skick, densamma bade före eldsvådan den 28 Juli samma år, jemte afslutade räkningar dels öfver de utaf Kongl. StatsKontoret till disposition af Direktionen för Riddarholms-Kyrkans iståndsättande anordnade medel i och för tornbyggnaden och den inre reparationen, dels öfver det anslag, Rikets Ständer åren 1840 och 1841 för berörde ändamål anvisat. Dessa räkenskaper, hvilka, hvad de insamlade medlen angår, granskats i Kongl. Kammar-Rätten, omfatta åren 1836 med 1844; och utaf dem, äfvensom särskilt vunna upplysningar ur Kongl. Räntekammarens hufvudböcker inhemtas följande förhållande:
Lesterllröm, /acob. Dä Ridderskapet och Adeln, uppå Herr Grefwens och Landkmarskalkens proposition ej nekade att skiljas äl, är RiksdagS-Ordningens föreskrift uppfylld, och beslutet lagligen fattadk, när de Herrar, som säga sig hafwa ropat Nej, icke dä gjorde sitt Nej gällande. Friherre Ltsiernstestt yttrade sig, att han wäl kände Riksdags-Ordningens föreskrift, men att uran kännedom af beslutet, hade han blott till Herr Grefwe» och Landtmarskalk,:» anmält, det han icke afstäkt fran votering. Friherre liljencrants. Hwad en wärd Ledamot, Friherre Legerström, anfört, ar ganska rigkigt, dä propositionen göres sä, att den möjligen kan höras och befwaras. Akt Herr Grefwen och Landtinarffalken äskat ljud, bestrider jag ingalunda, men hemställer, huruwida proposition bör göras, förrän Ständers Ledamöter intagit sine bänkar och lugnet sä återkommit, att hwad som proponeras och swaras hela samlings-rummet öfwer kan inhämtas. Grefwe volt Albreckt. Jag för Den 2Z Februari!. ri»zz för min del kan intyga, au flere gänger ropades, fkranket rent och att det werkeligen war renr, ds Herr Landtmarskalken gjorde sin sista proposition. Zerr Grefwen och Landtmarskalken. Det förhäller sig alveles sä, som Gceswe Lantingshausen sagt, och jag får ännu tillägga, att jag med ganska hög röst gjorde proposition. Herr von lllLussvoIck, Larl (rustak keinbolst, önffade, ali det i gär tagne beslut mätte uppläsas. More dä alla derom ense, sä bewisades derigenom, ail besluiet blifwit fattadt; men more tankarne delade, sä bewisade det, att wifla skiljaktigheter ännu äterstodo, Herr Silverstolpe, 6ustak ^krakam.
Berg inlemnade ett så lydande skrifteligt anförande: ”Då frågan omSkogarnes fria disposition på Krono Skattejord och om en förbättrad Skogsförordning i Högloft. Utskottet ventilerades, hade jag icke lyckan att med detsamma vara af enahanda mening och kände det missödet att, genom felaktigt framställningssätt å min sida, icke rätt förstås, och naturligtvis det andra missödet derutur, att mina grundsatser orätt bedömdes. Ea kort framställning af mina tankar i ämnet är jag derföre skyldig åt Saken, åt Högloft Utskottet och åt mig sjelf. Att Skog, lika med Åker och Äng, af hvarje Jordägare, som den med fullkomlig ägande rätt innehar, fritt bör få disponf ras, och att alla TvångsLagar, som inskränka denna Naturliga rättighet, äro skadlige, tror jag vara oemotsägeligt. JägeriStatens bemödanden. om den gjort sig några, har kunnat på få ställen förekomma fullkomlig förstörelse af en ©ch annan Krono-Skog; men i allmänhet hafva de varit menliga för både Skog och villebråd. Oaktadt deras uppsigt har Sverige snart inga Ekar, utom på Frälse Besv, och. Ekon. XJtsk. Betänkanden. 371 maris, dit tillsynen icke fått sträcka sig: och kuru skulle det annorlunda kunna vara, dä kvar Skatte jords ägare anser detta Trädslag för sin fiende. SkogsFörordningen af år 1805 har gått en medelväg genom Stubblöns anslående för vårdade Ekar, men verkan deraf har varit lika med den af andra halfruesurer: Kriget är förklarad t, och Ekarne under stark xetraile springa dagligen öfver klingan; och det gifves ej mer än ett botemedel deremot? det är fri dispositions-rätt. Men, invänder man fruktande, skulle ej med ett sådant Stadgande sä med denna sorn annan skog allmän brist derpå en dag inträffa. — Jag tror detta händer i vissa piovincer, som det redan handt i andra: men derföre har man ej frihet att inskränka en dels ägande rätt5 och brist etthundrade år förr eller sednare betyder ingen ting i allmänna vigtskålen.
BIRGER, till någre Soldater. Fören dem hädan! fort! för dem ansvaren! (Turilas och Anton bortföras med skyndsamhet. Till en Soldat.) Till Riddarn flyg med bud att Anton räddad är. (Soldaten går, Finska krigare inkomma.) NIONDE SCENEN. EMOINA. BIRGER. Svenska soldater. Finska Krigare. (Strid i fonden. Både Svenskar och Finnar erhålla förstärkningar, så att striden mer och mer uppfyller Teatern; sluteligen segra Svenskarna, och Finnarna dels fängslas, dels fördrifvas.) EMOINA (i ångestfull förskräckelse, döljande sig för de stridande vid Turilas kula). Hvem skall beskydda mig? Hvem sig förbarma öfver min ångest? Hvart skall jag fly? Gudar, o Gudar, rädden mig arma! Fiender störta med buller och gny Från alla kanter. Min fara sig öker. I denna kula en fristad jag söker. (Inne i kulan, betraktande dörren med ifver.) Dörren är säker, låset är fast; Inifrån kan jag det stänga i hast. (Hon tillsluter dörren och höres tillstänga låset, då Svenskarnas seger på Teatern blir allmän.) BIRGER. Halt! fatten posto här! (till en del af sin tropp) Er må det nu tillhöra Att hedna styggelsen förstöra, Nedrifva, störta, hugga ner. (utmärkande de andra af troppen) Mot fienden vi skydde Er. (Betäckningen utbreder sig. Förstöringen begynnes. Birger till en soldat af betäckningen, som han vinkar fram.) Vi lyckats. Turilas föll, i sin egen snara. Din fästmö räddat oss ur en ohjelplig fara, Då, lyssnande på sammansvurnas tal, Hon varnat dig, du oss, och vi oss sammanhöllo Vid borgen. Riddarn kom; vi ryckte fram, och föllo På fienden, som trängt sig hop i denna dal. (Afguda-belätena hafva emellertid blifvit störtade, offer-tillredelserna förstörde.
Beträffande slutligen den yrkade nedsättningen uti bevillningen i och för närings, och minuterings rättigheten, för Gästgifvare på Gottland, hvilken afgift påstås vara för hög, med lemnadt afseende deråt, att Gästgifvaregårdarne så sällan äro besökta, och följaktligen tillfällen till den taxerade förtjensten uteblifva, hvarföre föreslås, att det kunde få öfverlemnas åt Taxei in gsC o mmitteerna, som bäst känna loealerna och afsättningen, att hvar å sin ort pröfva och bestämma, om någon, eller huru stor närings* och minuterings afgift må kunna de inom Districtet boende Gästgifvare påföras; så kan Utskottet å en sådan framställning, hvaröfver BevillningsUskottet dessutom icke borde underlåta att hufvudsakligt utlåtande meddela, icke tillstyrka bifall. Resv. och Ekon. Utsk, Bctähknnäen. 641 Bevillnings förordningen upptager den* na afgift under flere classer, och, då Gästgifvare på Gothland kunna hänföras tili den lägsta, så kunna de icke heller anses blifva för högt taxerade, heldst på flere orter i Riket finnas Gästgifverier, der afsättnin* gen och rörelsen troligen ej är större än på Gothland, hvarföre en medgifveri fördel för dessa skulle blott väcka andras lika anspråk. Sedan Utskottet således punctvis och i ordning efter de sngifne aromenter, så vidt de kunnat till vissa resultater uppfattas, aflemnat sitt utlåtande, bör Utskottet yttra sina tankar, öfver de i ämnet gjorda allmänna framställningar, hvilka till ofvan upptagne momenter icke kunna hänföras. — Riksdags fullmäktige» Anders Joachimsson, från Östergöthland,tillstyrker, att den i sednare tid stadgade reglering af brännvinspannerymden måtte upphäfvas; brännvinsbränning öfver hela Riket lemnäs öppen och fri med så stora pannor och af så olika former som behagas, samt att afgifteta derföre, som staten numera ej torde kunna undvara, bör utgå under annat namn.
St. vid föregide Riksdagar, ansett sig derigenom förhindrade, att lemna deras bifall till saker, hvilka i och för sig sjelfva varit nyttiga. Hr von Troil har på ett, enl. mitt omdöme, serdeles klart och tydligt sätt ådagalagt, att ifall man nu skulle, i afseende å Ystads samhälle tillämpa deu grundsats, som Frih, Raab framhållit, sä skulle R. o. Ad. nu, då det är fråga om industriella företags befrämjande, afvika från en bana, man tillförene följt, då det varit fråga om löneförbättringar åt enskildta korporationer och embetsman. Visserligen har Hr Ribbing häremot anmärkt, att det är mycket lätt att bedöma, huruvida en lön är tillräcklig eller icke, och att man kan gifva det begärda löne-anslaget, utan alt derigenom på något sätt, träda andras rätt för nära. Men jag tror, alt den värde ledamoten misstager sig, då han upfattar lönereglerings-frågor på detta ensidiga, för att så säga, speciella sätt. Om man deremot utgår från den åsigt, att alla löner böra vara afpassade efter de tjenster, Staten fordrar af embetsmännen, så finnes det en viss skala, efter hvilken lönerna äro anslagne, och om denna skala är riktig, så är det naturligtvis ganska olämpligt, att densamma rubbas. Om det finnes en partiell orättvisa i en lönereglering, och denna orättvisa af enskild motionär klart ådagalägges, så bör rättelse derutinnan vidtagas, och så har R. o. Ad. förut förfarit, hvilket förfaringssätts riktighet jag ingalunda vill bestrida; men nekas kan likväl icke, att hvarje förhöjning af en redan fastställd lön, förorsakar en rubbning i hela löne-systemet, som fram-manar likartade anspråk på andra håll, och detta har äfven af erfarenheten blifvit bekräftadt. Jag ber att få anföra ett exempel härå. Vid sisth Riksdag beviljade R. St. på enskild motionärs framställning, löneförbättring åt Artilleriet, som onekligen deraf var i behof. Denna löne-förbällring beviljades i vida större skala, än K. M. föreslagit, derföre att man fann behofvet i ögonen fallande.
Maj;t i Nåder lernnat Herr Bergs-Rådet Stats-Zfisftottets Beiänkantlen. 425 Friherre Hermelin, ait utgifva ofvanberörde beskrifningar m. rn., härom begärt oell erhållit underrättelse frän Herr Hof-Cantisleren, sorn tillkänna : ifvit , att sedan Kongl, Majtt under den 20 Januari 17g7, och den 6 Juni 1811, i nätler tillagt betnälte Herr Bergs-Råd Privilegium att utgifva ett Verk, kalladt Forsok till beskrifning ofver Sverige i anseende till Dess geografiska belägenhet och Mineral-historia samt till Folkmängd och Näri ngar, med Tabel ler, Ritningar och Chartor, har hart åren 1804 och 1810 till trycket befordrat Forsöle till Mineral-Historia öfver Rappmarken och Vesterbotten samt Tabeller öfver Folkmängd och Näringar i detta Landskap* Det Charta-Verk, sorn han med så mycken enskild uppoffring och tiil så stor nytta för Fäderneslandet, först ensam och sedan i förening med den så kallade geografiske inrättningen, utgifvit, vore nu så vida fullbordad!, att endast Chartan öfver Calmare Län och Oland återstår, och hvilken snart skall utbekomma; —_ Och har Herr Hof-Canzleren derjemte yttrar, att de stora förtjenster Herr Bergs-Rådet Friherre Hermelin redan ådagalagt i beredande af en länge saknad , samt, dess ifriga bemödanden oaktadt, ännu oftillständig kännedom om Rikets Geografiske och Stalistiske belägenhet, syntes påkalla Nationens understöd och lemna en säker borgen på den dermed förbundna allmänna nytta. Stats Utskottet har icke eller tvekat i det beslut, att hos Riksens Högloft. Ständer tillstyrka, det Herr Bergs-Rådet Friherre Hermelin uti desse hänseenden må bevilja någon summa af Statens medel, alt årligen uppbäras. De grun - 426 Stats-Z7ts\ottits
Det är desse ledamöter, som framför de andra sätta den politiska färgen på regeringen och gifva riktningen åt dess behandlingssätt i sin helhet. Nu är det gifvet, alt då det finnes dylika mera bestämdt politiska karakterer, ligger just i sjelfva regeringens talrikhet ett förmedlande element, sorn gör att när det är fråga om några mera grannlaga ärenden, dessa blifva underkastade en lögnare behandling. som ej med samma säkerhet kan påräknas, derest regeringen består af blott fyra ledamöter från hvarje land. Det torde dessutom kunna antagas att Konungen, dä en Interims-regering skall tillsättas,- utväljer just de Statsroder från båda rikena, som ega den mest framstående politiska karakleren; så vida lian icke så hastigt insjuknar, att han är urståndsatt att bestämma hvilka som skola i regeringen ingå. Om man nu tänker sig, att vi skulle lemna frågan om föredragningssättet oafgjord, sä skulle följden deraf lätteligen kunna blifva, att de svenska ledamöterna skulle komma i tvist om hvem som skulle föredraga; och ali en sådan tvist verkligen kunde upkomma är tydligen ådagalagdt genom hvad Gr. Lagerbjelke anfört angille de olika tankar, som af reservatlterne i denna punkt delades. En reservant af PresteSt. har trott, att föredragande skulle vara de Stals-råder, som icke sulle i Regeringen, enär då föredragningen af de diplomatiska och unionella ärendena alltid tillhörde utrikes Stals-Minislern, de öfriga sex departementernas ärender vore jemt tillräckliga för de sex Statsråder, som ej vore medlemmar af Interims-regeringen. En annan reservant, Frih. Paykull, har yttrat, att de skulle vara åt de Statsråder, hvilken tillhörde Interims-regeringen, som föredragningen skulle updragas på det sätt, att hvar och ert fmge två portföljer. Om en sådan tvist upkom, hvem skulle afgöra den? Jo, den Nor - lteh 18 Februari f. tt, 131 ska aftlelt»:n i regeringen.
Djupt rodnande för denna blick, hvars uttryck hon missförstod, emottog Virginia nu guitarren och började med sväfvande röst sången. Hon hade aldrig sjungit för Rudolph och en obestämd känsla, som lät henne önska att nu kunna göra det bra, verkade också, att hon ännu aldrig sjungit bättre. Med tillfredsställelse kände hon det sjelf, och då Rudolph vid duettens slut föreslog en annan sång, samtyckte hon glad. Så hade under sång och musik vägen blifvit tillryggalagd och innan de visste ordet af, låg slupen vid en liten stenlaggd brygga, i skuggan af den tätt albevuxna stranden. Med ett jublande hurra stego de i land och började en vandring i små grupper inåt skogen, som bestod af vackra, lummiga björkar, aspar och rönnar, i hvilkas toppar vaktlar, bofinkar och andra sångare slogo sina glada driller. Under utrop af beundran och nöje trängde sällskapet längre fram i den vackra skogen. Äfven Elisabeth kunde ej motstå naturens ljufhet, för hvilken hennes sinne öppnade sig, och de mörka aningarna trädde i bakgrunden. Glad, som ett barn, sprang hon med en af sina små vid hvardera handen bort från de andra; hon skulle söka blommor åt dem. Alla sågo leende efter den unga modren, då hon försvann mellan träden; endast Rudolph, som vid landstigningen bjudit Virginia armen, blickade mörkt efter hennes lätta, flyende gestalt. Efter några minuter kallade ett gladt rop de öfriga att följa henne, och då de ifrigt trängde genom skogen, sågo de henne stå med barnen på en stor öppen plats, omgifven af höga trän, mellan hvilkas stammar vexte en oändlig mängd nyponbuskar, nu fulla af blommor, hvilka spredo en balsamisk ånga öfver den jemna slätten. ”Se’n hvilken upptäckt jag gjort!” ropade Elisabeth emot de ur skogen framträdande, ”passar ej denna vackra plan till en danssal i det gröna?” Alla funno upptäckten förträfflig, en fiol framskaffades och någon af herrarne spelade upp en munter polska. Alla skrattade, togo i ring och svängde muntert om. Det var lif och glädje. Elisabeth dansade mest af alla.
Prop. M 1, om Statsverket 1859. rande föreslagen, och att jemväl anslaget till spanmålsupphandlingsoch bagerikostnader för närvarande ma lemnäs oförändradt.» Jtig. anslaget »Med anmälan, att utgifterna å anslaget lill beklädnad dt mariner, kanonierer, *>7/ beklädnad mairoser och skeppsgossar under sislförflutne 5 år i medeltal uppgått till endast m. fl 99,275 R:dr 69 öre årligen och således understigit nuvarande anslagssumman, som är bestämd lill 103359 R:dr 94 öre. men att, då, med afseende på de till beklädnaden hörande särskilda persedlars olika slitningstid, dessas årliga kostnad beräknats elter de sednaste lem arens upphandlings-medelpris, det dervid befunnits, att anslaget behöfde ökas med 15,937 R:dr 60 öre, har Förvaltningen i sitt omförmälda betänkande föreslagit, att berörde anslag måtte varda till 119,000 R:dr Runt föihöjdt.» »Af de beräkningar, som ligga till grund för denna Förvaltningens hemställan och finnas nyssberörda betänkande bilagda. inhemtas visserligen, att kostnaden för den beklädnad, till hvars anskaffande och underhåll ifrågavarande anslag är afsedt, skulle, efter den förflutna tidens medelpris å beklädnads—reqvisita, i medeltal uppgå till 119,277 R:dr 51 öre årligen, äfvensom af den likaledes vid beiänkandet fogade uppgift å utgifterna för åren 1854 —1858 sig visar, att dessa sistnämnde år stigit ända till 130,571 R:dr 27 öre; men då, enligt samma uppgift, år 1854 utgifterna utgjorde blott 82.487
4450) LERSKA, ÖNSKAS TIL] HÖSTEN AF EN DÄRTILL fullt VÅRD KAN PÅRÄKNAS SAMT JÄMNÅRIGA FINNAS kunnig FLICKA. GODA BETYG KUNNA FÖRETES. SVAR TILL » GENAST », IDUNS EXP. (507) SVAR TILL » 30 ÅR », MARIESTAD PÖSTE RESTANTE. EN ENKEL FLICKA, (518) VILLIG ATT BITRÄDA MED SKRIFGÖROMÅL, HUSLIG, OFFICERSFAMILJ PÅ LANDET KAN EI SÖMKUNNIG, BARNKÄR, ERHÅLLER GOD PLATS I 9 Å 10 ÅRS FLICKA, VÄLUPPFOSTRAD, AF GO FAMILJ, ERHÅLLA HEL INACKORDERING ATT TILLSAM LITEN FAMILJ. BREF MED FOTOGRAFI UNDER ADRESS UNG, B I L D A D F L I C K A, MANS MED HUSETS DOTTER ÅTNJUTA UNDERVIS » VARBERG », P. R. (476) SOM GENOMGÅTT HANDARBETETS VÄNNERS VÄFOCH SYSKOLA I STOCKHOLM, ÖNSKAR PLATS I NING UTI VANLIGA SKOLÄMNEN, SPRÅK OCH MU B r a h e g a t a n 7 B, ö, g. I t r. SKOLA ELLER FAMILJ I STAD ELLER PÅ LANDET FÖR SIK. SVAR SÄNDES TILL » E. A. », VÄXIÖ P. R. RITNING, LÄDERPLASTIK OCH FINARE HANDARBETEN. INST. ANMÄLNINGSTID KL. V2I — ÖSTERGÖTLAND, V« MIL FRÅN JÄRNVÄGSSTATION. ÄR ÄFVEN VILLIG DELTAGA I HUSHÅLLSGÖROMÅL.
Strömmingsfångsten har under de sistförflulne fem åren, i medeltal räknadt, årligen utgjort 3o5 tunnor saltad Strömming. Under vintermånaderne äro Fiskarena vanligen sysselsatte med arbete vid de nära Staden belägne 2:ne Skeppshvarf. Tillverkning af Väf fortfar att vara i denna Stad en ganska betydlig biförtjenst för den mindre bemedlade delen af befolkningen. Under hvarje af de nu förflutne fem år, har inom Staden tillverkats och till Stadens handlande, i medeltal räknadt, afyltrats 95,000 alnar väf. Stadscassans alla inkomster hafva under sislföiflutne fem åren, i medeltal räknadt, årligen uppgått till 4.533 R:dr Banco. Uti Staden finnes en Apologist-skola, der undervisning meddelas af Comministern på stället, och en Lancaster-skola med särskild Lärare. 32 För Stadens och Södra Helsinglands innevånares behof finnes ett Lazarett med Kurhus, hvarest läkarevården bestrides af Stads-Läkaren, som för närvarande derjemte är Bataillons-Läkare vid Helsinge Kong!. Regemente, Hudiksvall. I anseende till nödvändigheten af Stadens utvidgande för erhållande af nya tomtplatser och en mera regulier qvarterings-indelning, blef förslag till ny Plan-charta öfver Staden år 1824 af Herr Andre Landtmätaren Stagnell upprättadt; men hvilket då, af anledning, som 1828 års Berättelse upplyser, icke kunde till behörig fastställelse anmälas. Under sedermera förflutne tid hafva flera ändringar och rättelser i berörde förslag dels blifvit vidtagne, dels ansetts ytterligare vara af behofvet påkallade, så att en ny Plan-chartas upprättande nu mera är ovilkorligen nödvändig och hvarom Stadens innevånare äfven erna ofördröjligen gå i författning, för att sedermera söka derå erhålla Eders Kongl. Majtts Nådiga fastställelse.
Reservation af Herr Friherre Oxenstierna., Carl: vid 2:dra punkten: ”Sorn ålerreniiss af denne punkt blifvit af Yälloll. Borgare-Ståndet beslutad, hufvudsakligen på grund af anmärkningen emot densammas otydliga redaclion, i följd hvaraf missförstånd vid tillämpningen ansetts hafva uppkommit och hvarför äfven förslag till förtydligande afgifvils, har jag trott det tillkommit Utskottet att bepröfva, huruvida något förtydligande eller tillägg varit behöflig t eller icke behölligt, i stället för att endast och allenast afstyrka ali nedsättning af i ofvannämnde punkt omförmälde bevillning, synnerligen då af det ålerremissen medföljde discussions-protoeoll inhemtas, alt sådan nedsättning icke ens blifvit directe yrkad.” STOCKHOLM, ei.méut & granbergs tryckeri, 1844. Bevillnings.-Utskoltets Betänkande, N:o ig. 1 N:o 19. Ank. till Exp. Utsk. d. 3 Jan. 1845, kl. a e. m. Betänkande, angående ett af Herr Rosenblad, Bernhard, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckt och af Hans Excellcnce Herr Grefve Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptaget förslag, i fråga om Bevillning en för de embetsoch tjenstemän, hvilka af Sverige och Norrige samfäldt åtnjuta aflöning eller tractamente. Jemte remiss af den 11 nasti. December, har Bevillnings-Utskottet från Höglofl.