Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja och Nej! hvarjemte Votering begärdes af Friherre Palbitzkj med flere andra af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter. 366 Den 12 Martii. Friherre Anckarsvärd: Då Votering blifvit begärd, fordras att en ContraProposition skall kunna behörigen uppgöras, men då jag för nain del ej inser, huru en lämpelig ContraProposition i denna fråga skall uppfinnas; så torde jag å nyo få hemställa, om icke det i alla afseenden voro bättre och med allas önskningar äfven öfverensstämmande, att låta saken förfalla, men remittera Anmärkningarne till Utskottet, för att derigenom ådagalägga, det man icke erkänt den af Utskottet framställde grundsatts, att föredragning af ett ämne i origtig väg icke innefattar öfverträdelse af Grundlagen. Friherre Cronstedt, Jacob: Lika nied Friherre Anckarsvärd finner jag det ConstitutionsUtskottets Memorial i afseende på förra delen, hvarigenom Konungens Rådgifvare i ComrnandoMål för Ammen blifvit ansedd icke kunna, enligt 106 §. i RegeringsFormen, under tilltal ställas, må förfalla; men jag vill endast till Protocollet anmärka, att, enligt hvad ConstitutionsUtskottet i sednare delen af Memorialet äfven upplyst, Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Ammen, vid utfärdandet af ifrågavarande GeneralOrdres, öfverskrida den gräns, som, enligt Författningarne, åtskiljer bans Embets-befattning från de Civila Föredragningen tillhörande Ärender. Herr Munck af Rosenschöld anhöll, att den af honom föreslagna Proposition måtte, såsom ContraProposition, antagas. Den 12 Martii. 367 Herr Cederskjöld: Jag får ödmjukast anhålla att ContraPropositionen måtte innefatta Återremiss af hela Betänkandet. Det är angeläget att stadga ett exempel på Riksens Ständers lagliga Magt att återremittera ett ConstitutionsUtskottets Betänkande, rörande AnmärkningsMål. Herr Flach_, Carl Fredric:
Andra punkten' Codkandes, enligt Utlåtandet, Nio 414. Tredje punkten: Godkändes, enligt Utlåtandet, N:o 414 J med den förändring, att slutorden blifva, i stäl* let för: ”ej öfverstiga 8, högst 10 procent’* följande: ”ej öfverstiga 5 procent.” Fjerde punkten' Antogs, enligt Utlåtandet, N:o 414 , med den förändring, att början af tredje momentet skall blifva så lydande : ’’Om Obligationerne ställas till betalning å utrikes ort, bör innehafvaren dock alltid vara berättigad att i Stockholm uppbära ränta och efter uppsägning förfallet Capital i Svenskt Silfvermynt, efter Scc.” 20 Prot.-Utdrag den 3 Mars 1830, Femte punkten: Antogs, enligt Utlåtandet, Nto 414, med den förändring, att orden: ”om terminer, helst 3 ä 4, då lånet skall levereras,” utbytas emot dessa: ”om lämplige terminer, då lånet skall levereras.** Sjette punkten: Med förändring af Utskottets förslag ; antogs af denna punkt följande lydelse : ”Fullmägtige ega att utsätta och tillkännagifva den tid, inom hvilken till Biksgälds-Contoiret inlemnäs förseglade anbud å lånets försträckande på de faft Rikets Ständer bestämda grunder» Alla de inkommande anbuden öppnas på den utsatta dagen; och åligge det den långifvare , hvars anbud antages , att inom viss bestämd tid, till säkerhet för uppfyllandet af sina förbindelser, deponera valuta, eller ställa antaglig borgen för 2g procent af den erbjudna låne*summan , hvilkas förlust skall drabba långifvaren, derest han brister i fullgörandet a£ sina åtaganden,” , t» Sjunde, Åttonde och Nionde punkter ne : Gillades, enligt Utlåtandet, N:o 414, Prot.*Utdr'ag den 3 Mars 1830. 11 Tiönde punkten'.
Mari femme? har du frågan hört: Oli est la femme? när något brott af mannen är bedrifvet, där han står ensam m,ed sin dom och skam, men dock en kvinna kanske var motivet. / \ o g Oii est la femme? jag ville fråga ock, fast i en annan mening: när det gäller att dryfta barns och kvinnors väl, men dock det mannen är, som ensam utslag fäller. Ou est la femme, där hon likväl förnämst sin insats göra borde just som kvinna — för mänsklighetens lifsintressen främst i striden gå att nya riken vinna. Af kvinnan finner man knappt än ett spår • så inom kyrka som i stat och rike, hon ännu bidande på tillväxt står, att äfven där få varda mannens like. En där till att 01 / est la femme? vid mannens sida ej blott att njutas, först då hon själf plats i världen finnes ju ändå, kvinnan verka » fått » i alla tider; nödens boningar hon stads fått gå hjälpa och att trösta den som lider Men frågan var ju, som vi ha förstått, att när det mannen gäller, kvinnan klandra. jag därför frågar än: — svaret evigt blifver: men förstås som vän, förståelse ock gifver. Det » hulda väsen » mannen finna vill uti sin lefnads följeslagarinna, skall ingenting för henne finnas till af det, som männen akta värdt alt vinna? Jag vet en man, som oförsagd och god i striden gick för hvad han ädlast tänkte. En älskad kvinna vid hans sida stod, som, stark och god, åt samma mål sig skänkte. Han segrar vann. Men mattades hans arm och stod han ensam, oförstådd och slagen, hon såren läkte, göt uti hans barm ånyo hopp och mod att möta dagen. När hälst jag honom gladt såg träda fram att kämpa för hvad han som rätt förklarat, jag tänkte — fråga nu: Ou est la femme? — Hvad tror du då den mannen skulle svarat? Steffen. 6i / akt på allarmsignalen! Mihi. * @ w est la Ja, hennes skuld är stor, men — hennes blott? Nej, man och kvinna lida för bvarandra. M &gt;Våra kroppskrafter hafva vissa begränsningar; om vi våga ignorera det, få vi dyrt plikta för vår förmäten!)
Vi hafva nyligen sett förhållandet med det handelshus i Fahlun , sorn hade affärer med kanske -|:delar af Dahl-altmogen, som det försåg med dess förnödenheter. Om det handelshuset ägt rättighet att utgifva sådana assignationer, som nu äro ifrågaställda; så skulle man fått se, alt det exempel förnyats, som inträffade med ägaren af Wedevågs bruk, och som äfven ägt rum i Norrige; och det är just detta, som jag anser lagstiftningen böra förekomma genom bibehållande af det redan belintliga förbudet mot ingifvande af assignationer å mindre belopp än i oo r:dr, hvilket förbuds borttagande är så mycket mindre behöfligt, som den, hvilken vill begagna en sådan rättighet att skapa credilmynt, äger tillfälle alt för sådant ändamål sätta sig i beröring antingen med statsbanken eller någon privatbank , eiler ock , i händelse sådant skulle finnas bättre och lämpligare, att begagna den utaf Gr. Frölich omtalta utvägen att utgifva assignationerna i form af bref. Jag förnyar min anhållan om propos. till afslag å betänkandet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla LagUtskis betänk. Ropades ja och nej. Den »4 October f. m. 311 Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Frih. Boye begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposilion: Den som bifaller LagUtskis betänk. N;o 128, voterar ia; den det ej vill , voterar nej; Vinner nej , afslår R. o. Ad. ofvannämnda betänkande. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 42. Nej — 5.. U. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 2 e, m. lii fidem prolocolli, F. O. SilJvcrstoljic. Onsdagen den i4 October i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 3 dennes f. m.
Genom beslut den 24 Oktober i83^ hade Åhs HäradsRätt, uppå vederbörandes anmälan, att hos Torparen Elias Johansson på Rågårdsslätt, vid nästförutgångne Sommarting dömd att, för oloflig bränvinsbränning, böta 5o R:dr Banco, tillgång till gäldande af Kongl. Maj:ts och Kronans andel af samma böter saknats, ålagt honom att, i stället derför, undergå två veckors fängelse med arbete, i anledning hvaraf och sedan jag, uti skrifvelse till Häradshöfdingen, framställt den tillförene, vid förekomna lika beskaffade händelser, gjorda anmärkning, att, enligt 62 och 63 §. §. i Kongl. Förordningen angående bränvinsbränningen den 19 Juni 1835, jemförde med Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820, ifrågavarande bötesandel, utgörande en tredjedel af hela bötesbeloppet, sorn. kunde försonas med tre veckors fängelse, rätteligen bordt förvandlas till kroppsplikt efter nämnde andels förhållande till det hela, eller till en tredjedel af bestraffningen derför och således till en veckas fängelse, Häradshöfdingen, uti afgifven förklaring, andragit, att ehuru han icke ville be - R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 37 strida, att denna åsigt i afseende å förvandlingen af ifrågavarande böter hade billigheten för sig, ansåg lian dock, så vida 63 §. i ofvannänrnde i835 års Kongl. Förordning icke lemnade någon hänvisning att vid förvandling af de efter samma Förordning ådömda böter iakttaga den genom ofvanåberopade Kongl. Bref för förvandlingar i allmänhet stadgade grund, utan tvertom innehölle, att, vid bötesförvandling, från 10 till och med 25 R:dr svarade mot två veckors fängelse, HäradsRätten hafva vid bestämmandet af det Elias Johansson ådömda ansvar, förfarit i öfverensstämmelse med föreskriften i nämnde §. och Förordning.
Hos Bondeståndet har Riksdags-fullmäktigen Sven Haraldsson från Blekinge län, under anförande af den tunga samt olikhet i bördor för krono-, skatteoch frälse-jords innehafvare, som krono-brefbärings-skyldigheten medförde, föreslagit: »att »Post-verket måtte öfvertaga fortskaffandet af alla de bref, hvilka, såsom varande i »embetsväg affärdade, tillhört den så kallade krono-brefbärings-skyldigheten, så att »församlmgarnes å landet förpligtande till dess utgörande eller ersättande må upphöra.» Ofver denna, till Bevillnings-Utskottet remitterade, men, jemlikt 43 § Riksdagsordningen, af Sammansatta Utskottet pröfvade motion, får Utskottet härmed yttrande afgifva; och enär Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, uti sitt Utlåtande M i2 af den 6 April sistlidna år, på anförde skäl, afstyrkt bifall till enahanda förslag, som det ifrågavarande, samt nämnda Utlåtande, genom tre Riks-stånds sammanstämmande beslut, blifvit af Rikets Ständer gilladt, anser Utskottet, att Sven Haraldssons omförmälde motion icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 49 Januari 1858. Bih. till R. St. Reservation,er: af Riksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings ian: »Då Samman satta Utskottet ansåg sig berättigadt behandla denna fråga, borde Utskottet af det af trenne Riks-stånd bifallna Statsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande icke varit förhindradt att anhålla om sakens utredning. Alldenstund Bevillnings-Utskottet förut funnit Post-verket kunna väl bära sig med nedsättning i Post-portot, det lika väl kan hända det kommande Ständer finna, att Post-verket utan risk kan öfvertaga den hemmanen åliggande krono-brefbärings-skyldigheten, i händelse Ständerna egde någon ledning hvartill kostnaden härför kunde uppgå.
Hr Printzenskjöld har nemi. yrkat återremiss, på det Ulsk. må vara betänkt pä all föreslå sådane utvägar, hvarigenom en gäldenär må kunna tillhållas alt framlemna sina tillgångar. Den värde talaren vill således att bysättningstvång endast skall användas såsom medel alt framtvinga undandolde tillgångar; och detta är just hela espriten af 1841 års bysältningslag. Före utfärdandet af 1841 års författning kunde bysättning begagnas såsom straff mot insolvent gäldenär; 1841 ingick man deremot på den princip, alt användandet af bvsättning endast borde hafva till föremål att förmå gäldenär att framlemna sina tillgångar. Men nu finnes icke något kraftigare medel i den Svenska lagen dertill, än att förmå honom till concurs. Sålänge derföre gäldenär icke gjort concurs, har man efter 1841 års bysältningslag rättighet alt bysätta honom; men sedan han genom concurs visat sin beredvillighet alt framlemna sina tillgångar, har man funnit bysällningstvåuget alldeles ändamålslöst; Den 30 Januari. 63!) och del är just från denna princip, sorn Utsk. nu äfven ulgålt. Så vidt jag rikligt uppfattat Hr Prinlzenskjölds mening, så har han icke velat använda bysättningstvång för annat, än att förmå gäldenär att framlemna sine tillgångar; och såsom sagdt är, man kan till delta ändamåls vinnande icke komma längre, än derhän, att man bringar honom till coneurs. Jag skulle således icke tro, alt någon ålerremiss erfordras för all vinna del mål, som Hr Printzenskjöld åsyftat. Hvad angår Gr. Lagerbjelkes förslag att antaga Gr. Mörners reservation, får jag fästa uppmärksamheten derå, att den redaclion, som Gr. Mörner i densamma uppställt, i sjelfva verket icke pä något sätt befrämjar större stränghet i del afsseende, som åsyftas. Gr.
Cederström: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat, huru han uppfattat Ridderskapets och Adelns svar å den af honora nyss gjorde proposition, är ingenting vidare att yttra i den nu förevarande saken; men då åtskillige Talare tillvitat Utskotten oriktighet och osanning i uppgifter, får jag äran upplysa, att Betänkandet N:o 3i blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitteradt den \ Junii, äfvensom af BondeStåndet; samt af Presteoch BorgareStåndet bifallit den 4 Junii. N:o 55 åter, eller det nu ifrågavarande, bar blifvit den i o November af PresteStåndet afgjordt, ut in Protocollo, samt af Borgareoch BondeStånden lagdt ad acta, Den 7 J a n u a r i i e. m. Herr Rosenqvist: I anledning af Friherre Cederströms påstående att förevaran-* de ämne icke vidare skulle få discuteras, måste jag fästa Friherrens uppmärksamhet derpå, att, så länge något annat ärende icke är anmäldt till föredragning, kan votering begäras öfver det närvarande. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: I anledning af Herr Rosenqvists anhållan, får jag äran vördsamt upplysa, att Lag-och EkonomiUtskottens under N:o 55 afgifne Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 31 förut meddeldte Betänkande angående väckt fråga örn utfärdande af de! vid sistförflutne Riksdag af Rikets Ständer föreslagne Handelsoch HandtverksOrdningar, ännu hvilar oafgjordt på Ridderskapets och Adelns hord; emedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att med. pröfning deraf skall anstå, intilldess svar ankommit å de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 54 i anledning aF väckte frågor om ändringar och rättelser eller tillägg så väl uti Kongl.
Emot Hr Just.-Statsministerns yttrande har jag ingenting annat att anföra, än hvad jag, redan vid ärendets förra föredragning inför R. o. Ad. yttrade och ett uprepande af dessa skäl kan sannolikt icke behöfvas, då de för icke lång tid sedan här varit framställda och således troligen icke fallit ur R. o. Adis minne. Det är en ibland de vigtigaste grundsatser i lagstiftning att en lag icke tillägges tillbakaverkande kraft. Jag ser icke någon trygghet för några aftal, om lagen skall kunna säga, att de aftal, som äro gjorda under skydd af en gällande lag icke mera skola ega kraft eller endast under en kortare tidrymd blifva gällande. Lagen gör i ganska många fall icke något annat än suppleerar aflalen och lika tilet som lagen kan förändra ett gällande aftal, lika litet kan lagstiftaren förändra den lag, som sålunda suppleerat aftalet. Jag tror icke att någon utförlig bevisning fordras för en sådan sals, men jag tager mig friheten tillägga, att om R. o. Ad. skulle bestämma en viss tid, inom hvars förlopp nu gällande inteckningar icke skulle ega den verkan, som lagen f. n. har tillagt dem, så är det fara värdi, att för fordringsegare skulle kunna inträffa, att de funno sig föranlåtna till en nog allmän upsägning, som kunde blifva mehnlig för kreditförhållandet i vårt land, i synnerhet med afseende på de förändrade penningeförhållanden, som kunna inträffa till följd af Privat-Bankers befarade indragning. Detta har för mig utgjort ett tillräckligt och öfvertygande skäl för min tillstyrkan i detta afseende. Jag har nemi. varit af samma mening som Utsk. Afven om man skulle antaga en 1 (hårig praescriptionstid eller alt, efter förloppet af 10 års tid, den nu ifrågasatta lagen skulle träda i verksamhet; så skulle man åtminstone alltid göra det tillägg all om nå - 236 Den 15 Augusti. gon inteckning funnes, som icke vore upsägbar inom nämnde tid, lagen icke skulle tilläggas inverkan på en sådan inteckning.
Dessa medels anticiperade uppbärande vid årets början hafva Statsoch Bevillnings-Utskotten ansett medföra både oreda och osäkerhet , emedan uppbördsmännen derigenom sättas i tillfälle, att med dessa medel för ett följande år kunna liqvidera en del af det föregående årets Uppbörd, och dymedelst med lätthet och utan någon roöjelig controll kunna dölja en åsamkad proprie balance, men utom detta, så uppkommer af detta Uppbördssätt, hvad Pannerymdsafgiften angår, den känbara olägenhet, att samma afgift, hvilken då förskottsvis erlägges , innan Kongl. Maj:t ännu hunnit i Nåder förordna om den längre eller kortare tid, Bränvinsbränningen under det löpande året kommer att tillåtas, sedermera måste, i mån af de inskränkningar Kongl. Majit kan finna nödiga uti den vid Debiteringen beräknade högsta tillåtelse-tiden af 8 månader, till större eller mindre del de Skattskyldiga åter godtgöras, hvarigenom ej mindre dessa Den 3 2 Julu dessa sednare underkastas en icke sällan betydelig och tryckande tyngd af förskottet, än äfven Uppbörds* och Redovisnings-Verket belastas med vidlyftighet, ökadt besvär och arbete till Balancerande och afföring i liqvid med hvarje skattdragande , utan ätt någon verkelig vinst eller nytta häraf för Stats-Verket är att hämta.
Deputation bidraga med samma antal neml. 48 personer som Utgjord! den förra depunmonen lill H>ns Mast:. Vi'ölls. Heer Landt - Marskalken erinrade att Ridder» stkaper och Adeln redan i förra plenum hört sig föreläsas och gillat ofwanberörde adress till Konungen, med tilläggning att samma adress kunde med lvederbörlig förändring begagnas såsom adress till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen. Denna förändring förmälde Herr Landt-Marstalkcn wara werkställd med möjeligaste minsta rubbning af de godkända ordalagen/ hemställande Herr Landt-Marstalken huruwida Ridderskapet och Adeln nu behagade till serskilt justering höra den sednare adressen upläsas. Ropades Nej att sädant ej i delta fall wore af nöden. Uppå gjorde proposiitioner af Herr Landt-Mak« stallen, remitterades Till Stats.Utffottet: Kongl. Maj:ks Nadina proposition till Riksens Ständer, angäende centonaley till Wadstena krigsmanshns-cassa i Gtswen Orebro Slott den 22 April 1812. Kongl. Majus Nådiga proposition lill Riksens Ständer, angående en serskild författning med Swen - Den 25 April4? Swensta nltramarinffa besittningars styrelse och drätsel; Gifwen Orebro Slott den 18 April 1812. Kongl. Maj:tö Nädiga proposition till Riksens Ständers Stats - Utstött, angående ändring Uti wista omständigheter as hwad hittills blifwit förordnadt om accords ersättningar till Officerare af f. d. Finsta Armeen; Gifwen, örebro Slolt den 22 April 1812. Kongl. Maj.tS Nädiga proposition till Riksens Ständers StatS-Utstott, rörande räntan p» Let län ägaren af Rosenforst jernbruk Majoren krösenborg af Wadstena krigsmanshus-casta innehar; Gifwen Orebro Slott den 22 April 1812.
Af den 17 sistlidne April, angående dét af Kongl. Majit i Nåder framställde Förslag till ny Concurs-Lag. 2. Af samma dag, angående det af Herr E. M. Leffler gjorde Förslag til! ändring af nu gällande Formulär till Borgenärs Ed. Fiori Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 1. Af den 3 sistlidne April, i anledning at v tckt Förslag om bidrag till Fattigförsörjning gar af Torpare, Dagkarlar, Backstugusittare, med flere. 2. Af samma dag, i anledning af vackt rr tinn derom, att den åt Vesterbottniska Allmogen beviljade Seglations-frihet antingen må upphäfvas eller sättas under nödig kontroll. 3. Af den 17 sistlidne April, i anledning af åiskillige väckte motioner om förändringar uti Skjutsväsendet och de i detta ämne utkomne nu gällande Författningar. 4. Af den 18 sistlidne April, i anledning Prot. TJidr. d. 4 Maji 1818. 379 af vackt motion'om upphäfvartde af den Föf. fattning, som påbjuder hvart Femtionde Tunnelands plantering med träd pä Slättbyggden i Skåne. 3. Af den 13 sistlidne April, i anledning af väckt fråga om inskränkning i exclusiva Privilegiers meddelande. 6. Af den 16 sistlidne April, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, rörande yrkadt förhud emot införande af utländskt Bomullsgarn. 7. Af samma dag, i anledning af Herr Leffler* väckte motion om vidtagande af visse anstalter, till besparing af skogseffekter. 8. Af den 13 sistl. April, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Göta-Canal-Bolag, att besörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgs och O■ stergöilands
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad proposition, blef LagUtskottets Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslagit. För ed rogs å nyo och remitterades lill StatsUtskottet Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, den 4 dennes f. m. på bordet lagde motion, alt StatsUtskottet måtte antingen i iden blifvande Instructionen för Fullmäktige i RiksgäldsConloiret befullmyndiga dem, att i händelse af brist uti de beräknade ti11- gångarne för de af Rikets Ständer fasts Lä 1— de anslag, vidtaga erforderlige åtgärder till bebofvens fyllande; eller ock föreslå Rikets Ständer, att åt Kongl. Majit i underdånig*, bet uppdraga, alt, i den händelse berörde tillgångar något eller några år icke förslå till fullt betäckande af alla de utomordentliga anslagen, sjelf intill nästa Riksdag i nåder pröfva deras företräde, med hänsigt till föremålens beskaffenhet och vigt; dock så, att de snmmor, Rikets Ständer för hvarje särskilt behof högst anordnat, icke i nåa got fall må öfverskridas. Å nyo föredrogs och vemitterades till StatsUtskottet, Herr Ribbings, Arvid, den 4 dennes f. m. väckte motion, alt StatsUtskottet måtte anmodas uppgifva någon utväg, hvarigenom medel kunna anskaffas, för att ersätta den brist, som kunde i Stats*. Inkomsterne möjligen uppkomma, i händelse Kongl. Majit framdeles skulle finna för godt inställa Bränvinsbränningen-. Fö - Den 7 Ja n u a ri i e, m* 129 Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch BancoUtskottens den 28 sistlidne November under N:o 24 afgifne, och den 4 derpåföljde December e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte Motioner, angående företagande af en Inspections-resa å Götha Caoal af visse Deputerade inom samtelige RiksStånden.
Junii f, m. nade yttra derom, att de båda sakerne ej kunna förenas, nemligen Konungens rätt att enligt 37 §• Regeringsformen upphöja i Adelig värdighet samt Ridaerskapets och Adelns rätt att neka den nye Adelsmannen att representera. Det är likväl en hufvudsak för den som blir i Adelig värdighet upphöjd att få representera; och jag anser det således icke vara förenligt med saken, att här kunna förneka honom den rätt, hans förtjenster enligt Konungens tanka böra åtnjuta. Men hvad i öfrigt angår Friherre Wrangels förslag, så förenar jag mig med honom derom, att introduction blott vid Riksdag må kunna beviljas samt att således a §. i den nya redactionen må varda förändrad i afseende på stadgandet om 'tiden för introductions sökande. En sådan förändring är högst nödvändig; och jag är säker derpå, att om ock någon mindre välförtjent upphöjdes till Adelsman, ganska få tillfällen likväl skulle visa sig för Adeln att neka introduction; men skulle händelsevis en sådan casus uppstå, som den, Grefve von Schwerin omtalat, kunna vi då med den yttranderätt vi under Riksmötena har oss förbehållen göra kraftiga föreställningar , att en slik person finge återgå till sitt förra tillstånd. Jag anhåller , på förutnämnde skäl, att den nu till 2 år bestämda introduction*tiden måtte ut&ttäckas: till dcff Riksdag inträffar. Friherre Boije: För att besvara den an märkning af Herr Hjert*, som tycktes göra mycken effect, tror jag mig ej behöfva mera, Den ii Junii f. rn. än begära redig urskiljning af hvad som'nu är frågan. Den är icke nu, mii>e Herrar om någon Konungens rätt, utan ensamt om Ståndets; och jag frågar: Hvad bevisas då af den uppläste §:nP Må Konungen göra så många Adelsmän, sorn behagas; ty det är Konungens rätt; men må Ståndet vara flitt och oberoende i sitt beslut om introduction; ty är det Ridderskapets och Adelns rätt.