Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
snideri m. m. af därtill skickliga lärarinnor. Kursen, som är ettårig, räknas från den 15 jan. GUST. PETTERSSON &amp; Komp., till den 15 juni och från den 13 aug. till den 15 dec. Priset pr år 600 kr. Prospekt sändes på begäran. Referenser i Göteborg: fru C. Berg38 Regeringsgatan 38. gren, Vcstra Hamngatan 5, fru Peder Wscrn, Föreningsgatan 19. I Stockholm: fru Julie Gleerup, Sturegatan 17. I Jönköping: fru Sofie Björkman, Rustorp. I Malmö: fru Magnus v. Essen. FLYGLAR, TAFFLAR OCH PIANINOS • Anmälningar torde insändas under adress fru Ellen Möller, Kungsportsavenyen 21, Göteborg. från J. G. MALMSJÖ. [1847] &amp; FRY ELLEN MÖLLERS PRAKTISKA HUSHÅLLS-SKOLA fy Kassörska. 1) Med detta mätte väl läkaren ej ha något att skaffa!! 2) Stillasittandet kan i så måtto vara orsak till det onda, att möjligen förut för handen varande blodbrist och allmän svaghet kan förvärras eller underhållas, och detta kan i sin ordning framkalla rubbningar i magens verksamhet. i alla händelser nyttig och önskvärd. 3) Mot detta kan intet göras. Marianne. Se svar till Eva i n:r 3. ((malt och utmärkt vin Kr. 2.40 ((„, ... ..,, En liten oskuld. Som dylika åkommor äro Prisen äro beräknade emot kontant Amontillado, torrt, verv fine ytterst svårbotliga och envisa, gör Ni klokt uti att vända Er till specialist. betalning med fria buteljer. K. Se svar till Ella i n:r 3. Vid beställningar frän landsorten F / no secco Sherry, ett mycket ° tdlsatserna 1 ° Ebba M. Ingnid hvarje kväll en salva af torde likvid medsändas emedan eftertorrt, gammalt och utsökt [t r. ^ n » 1 del salicylsyra och 5 delar zinkoxid på 20 delar vaselin och 20 delar lanolin. kraf å vin icke är tillåtet.
Hvad vidare angår den anmärkta omständigheten att Privatbankssedlar m. m. icke finnas i första och andra punkterne af Utskottets förslag omnämnde, så anser Utskottet sig böra erinra att, enär i betänkandet linnes uttryckt alt med kontanta medel menas, utom ”rikets mynt, äfven sådane bevis, hvilka i hvars mans hand gälla såsom penningar”, samt under denna sednare rubrik äfven Privatbanks-sedlar lära få hänföras, Utskottet icke trott sig böra närmare än som skett bestämma postverkets ansvars-skyldighet, helst afsändare utaf dokumenter af annan beskaffenhet, genom erläggande af den nu utgående rekommendations afgiften, i allt fall fortfarande tillförsäkras att de afsända brefven komma rätter egare tillhanda. I öfrigt har af de framställde anmärkningarne Utskottet icke heller funnit skäl att frånträda sitt förslag, alt någon gräns borde fastställas, hvaröfver postverkets ansvarighet vid sluten rekommendation icke må sträcka sig, och att maximi-summan i detta hänseende, till förekommande af allt för stor lockelse till bedrägerier, borde bestämmas temmeligen låg och icke högre än till 100 r:dr banko. Hvilket allt Utskottet ansett sig böra Lill Wällöf!. Borgare-ståndets kännedom meddela. Slockholm den 10 Juli iS/jS. .STOCKHOLM, Lundberg & Comp. ISIS. Betalnings-Utskottets Utlåtande, N:o 27. i Jtf 2 T. Ank. lill Exp.-Utsk. deri 3 Äng., kl. 6 e. m. Utlåtande, dels i anledning af erludlen ålerremiss i vissa delar aj Betänkandet N:o i3 och memorialet N:o 2j, angående tullbevinningen, dels och rörande några af Stånden derutinnan i öfrigt ännu oajgjorda frågor.
Lördagen den l:ste September kl. 9 f. m. sammanträdde Constitutions Utskottet på Afdelningar, och blefvo af de öfver Handels och Finance-ärender i Stats-Rådet hällne protocoller de för Januarii April 1810 uppläste. Den andra Afdelningen slutade granskningen af protocollerne för år 1810 rörande Ecclesiastique ärender. Under denna läsning uppkommo Herr Baron och Landt Mar schalken samt Herr Talemannen för det vällofliga Borgare-Ståndet Commerce-Rådet Wegelin. Justerat d. 7. Aug. [o: September] 1810. A. G. Mörner. Måndagen den 3:dje September kl. ‘/a till 10 förmiddagen sammanträdde Constitutions Utskottet och afgick genast på Afdelningar, då af de i Stnts-Rådet öfver Handelsoch Finance-ärender hällne protocoller upplästes de för Maji—Julii Månader 1810. Utskottet åtskilljdes kl. Justerat d. 7. September 1810. A. G. Mörner. Tisdagen den 4:de September kl. Va till tio förmiddagen sammanträdde Constitutions Utskottet in pleno, då alla i staden närvarande Ledamöter voro tillstädes, utom Herr Assessoren Gahn, som af sjuklighet hindrades, samt Riksdagsmannen Pehr Olsson. Det på Bordet den 31:ste Augusti lagda memorial af Herr Prosten Doctor Forssén ang[åen]de Electorsval i det Högvördiga PresteStåndet företogs nu åter till afgjörande1; hvarvid Herr Borgmästaren Ullberg anmälte, att Herr Assessoren Gahn, som sjelf var opasslig, anmodat honom att i Utskottet uppläsa ett af Assessoren ang[åen]de detta ämne författadt skrifteligt yttrande, så lydande: »Att Ledamöter till Ständernes Utskott vid Riksdagar skola i Högv.
Då slutligen ett bifall till Utskottets åtgärd att ännu framgent undanhålla frän Svenska folkets kännedom en vigtig statshandling, som redan för många år sedan varit bekant i brödrariket, lätt gifver anledning till missförstånd om motiverna för ett sådant hemlighetsmakeri, som saknar allt stöd i vår Grundlags principer, så anser jag, på alla här anförda skäl, att Utskottet bort, såsom jag härmedelst gör, med anledning af den utaf Herr Ribbing, A., väckta motion, föreslå Rikets Ständer att besluta att det af Unions kommittéen den 4 November 1844 afgifna förslag till Föreningsakt emellan Sverige och Norge med de dervid afgifna reservationer skall, så fort ske kan, tryckas samt till medlemmarne af Riks-Stånden utdelas. Oaktadt förhållandena icke medgifvit mig att i Utskottet taga närmare kännedom om Unions kommittéens betänkande och förslag till ny Föreningsakt, har jag dock af blott den omständigheten, att Kommiltéen framställt ett sådant iörslag, funnit att Kommittéen måste hafva ansett det nu bestående föreningsfördraget bristfälligt, en uppfattning, hvari jag för egen del haft många anledningar att instämma, och som jag (ror också delas af de flesta både Svenskar och Norrmän. Till följd deraf har jag icke kunnat annat än önska, att bristerna måtte afhjelpas, och jag har således icke heller (fastän man borde kunna hafva skäl att hoppas, det Hans Slaj-.t
Att på en ort, så aflägsen som Gothland och så svår att emot utländsk invasion försvara, hopalåna rikedomar, dyrbara varor och kostsamma vapendepoter, anser jag mer än äfventyrligt: en sådan lockmat för en afundsjuk granne skall, såsom förr nämndt är, lätt kunna leda honom till fiendtliga afsigter och företag, som eljest aldrig kommit i fråga. Ur alla dessa synpuncter betraktad, finner jag porto franco inrättningen på Gothland ingalunda förenlig med Rikets sannskyldiga fördelar — ett skäl, som för mig är en lag, att aldrig tillstyrka dess bifallande. i Eesv. och Ekon. Utsft. Betankanden. 1035 Herr Hegardt. I grund af den reservation, jag, jemte öfrige Herrar Ledamöter af Borgare-Ståndet, anmält, då frågan afgjordes om porto franco och nederlagsrätt för Wisby och Slit» ö hamnar på Gothland, får jag nu ytterligare vördsamt anföra följande, under anhållan, att samma måtte få Betänkandet till RiksStånden åtfölja. Ganska talande skäl hafva väl blifvit anförde, om nyttan och fördelarne af porto franco för Gothland; jag har dock ej kunnat undgå för min del finna äfven de betänkligheter och svårigheter dervid, som Herrar Bruncrona och af Borneman andragit, ganska sanna. Det är alltså endast i anledning af den utgång, saken nu tagit hos Höglofl. Utskottet, och sedan nu först, under fortgången af Riksmötet, mina cornmittenter derom lemnat mig uppdrag, som jag finnér mig föranlåten vördsamlingen fästa uppmärksamheten på nyttan och nödvändigheten, att, så vida Riksens Höglofl. Ständer kunna finna för godt hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrka porto franco för Gothland, jemnväl på samma gång föreslås en porto franco i Marstrand, byggd på lika grunder med den, som år 1775 der existerade. Jag behöfver ej här vidlyftigt upprepa, hvad som torde vara ganska väl kändt, att Marstrand i fordna tider eller från 1775 ioflö Eesv. och Ekon. Utsh.
Em betsmännens antal, måste directe verka till nationens förkofran, samt dels å vigten deraf, att Domare erhålla löner på stat, i stället för expeditionslösen, föreslagit, att Char tae-Sigillatae-Cnnloiret mätte upphöra, samt stämplade pappers-afgiften och expeditionslösen utgå under namn af lällegångs-bevilining, hvilken skulle, efter af Domstolarne afgifna föi teckningar öfver afgjorde mål, uppbäras af Kronans, Uppbördsman och, i likhet med’ öfriga bevillningen, redovisas; genom hvilket förslag motionären ansett en säkrare controll å Bevillningens utgörande kunna vinnas, än den, som eger rum å stämplade pappers-afgiften; och har, utom de yttranden, sorn, vid föredragningaf denna motion, inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit både för och emot förslaget afgifne, Jan Andersson från Westerås Län, uti serskildt till Utskotten remitleradt memorial, till alla delar, instämt med hvad von Zweigbergk såIunda motionerat.
om detta? Äro ej fläsk-tullarne höga nog? Regardez m: me Biberti, s ’ il vous plaît! Tulltaxan är uppenbart lika ofärdig som Sveahuset åt baksidan. Der behöfvas tullar för signora Kuokelikus rullader, signor Skri ku tis höga C, madame Sansfaçons tricot-varor, m: lle Pudeurs » knyckar o. s. v. Höga tullar, mina herrar, att den inhemska produktionen af dessa förädlade eller råa varor må drifvas upp till en hittills i vårt land och V. L. oanad höjd! Den goda viljan i den nya opera-regimen förtjenar fullt ut de loford, den fått. Hr Nordquists kända energi har smittat hans kår och det har i många fall inträdt en förändring till det bättre, hvilket erkännes till ooh med af personer hörande till verket, hvilka varit i den föregående direktionens ynnest ooh nu fått sina löner reducerade. Detta bör glädja hr Nordquist. Den anslutning, pressen egnat det nya operaföretaget, är cn frukt af hr Nordquists diplomatiska uppförande gentemot denna s. k. statsmagt, i skarp kontrast mot det förskräckliga sätt hvarpå herrar Willman och Grandinson lä to referenterna betala sina platser sjelfva, något som menligt inverkade på dessa herrars konstentusiasm i allmänhet och på de förberedande reklam-noti-serna i synnerhet. För sistnämnda fall disponerar den nya styrelsen tillfällen till preparerande notiser, egnade att ruska upp en loj publik. Efter n. v. operasekreteraren har i N. A. börjat uppträda en annan musikreferent, hvilken berömmer operastyrelsen för dess återuplifvaude af opéra-comique såsom mera lämplig för unga oerfarna artister med mindre utvecklad sångkonst. Detta beröm skulle kunna * göra hr Nordquist skada, om jag ej vore säker på att hr N. är den förste att inse skefheten af denna åsigt.
Den innefattande nemi., att sådana ärenden, som kunde hafva inflytande på riksdagens afslutande, skulle föredragas oberoende af kommunal-betänk:ts behandling. Gr. Mörner åsyftade således ingalunda, att frågorna blott skulle röra statsregleringen. Jag förmodar derföre, att icke något hinder möter för bifall till mitt förslag. Sedan, uppå begäran af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., det beslut R. o. Ad. fattat, i ani. af Presteoch BondeSt.-ns inbjudningar, rör:de Allm. Besv.- och Ekon.Utskds Utlåt. N:o 161, blifvit upläst, yttrade Den 2 Oktober. 7 Frih. Tersmeden; Att de frågor, sorn, enligt hvad Frih. Åkerhjelm nyss föreslagit, blifvit satts främst på föredragningslistan, äro af den beskaffenhet, att de tillhöra statsregleringen och således kunna inverka på riksdagens afslutande, är temligen gifvet. Huruvida deremot enahanda förhållande eger rum med det af Gr. Sparre upgifna Betänk., är en annan fråga. Jag troT att samma skäl skulle kunna anföras för de flesta Betänk:n, som ligga på bordet, så framt de verkligen skola afgöras före riksdagens slut. Medan jag nu har ordet, tager jag mig friheten att nämna några BankoUtsIcts Betänk:n, som nu stå på listan, och som ovilkorligen måste afgöras förr än riksdagen afblåses. Dessa Betänk:n röra lönerna för Bankostatens embetsed) tjenstemän, äfvensom för tjenstemännen vid Tumba. Jag får anhålla, att de måtte flyttas framför det af Gr. Sparre upgifna Betänk:t till nästa plenum. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Nu har Frih. Tersme den sjelf bäst visat det försigtiga i de rymliga ordalag, hvari det förslag var affattadt, som jag tog mig friheten framställa i sista plenum.
I anledning af Herr von Beckers motion, som af mig understöddes, hafva hos Ridderslcapet och Adeln olika åsigter blifvit yttrade öfver Jordbrukarens belägenhet. Jag kan ej på ett mera factiskt sätt söka stadga omdömet öfver hvad jag förut haft äran yttra i detta ämne, än då jag härmed får äran öfverlemna Konungens BefälIningshafvandes allmänna Kungörelse N:o 438 af den 8 December Den g Mars e. m. 43 sistlidne år, hvilken jag från min hemort fått mig tillsänd, hvarest yttranden af motsatt beskaffenhet genljudat. Häraf synes, det förnyade utmätnings-auctioner, å en oell samma Söndag, blifvit utlyste å Fjorton särskilta fastigheter, belägne i fem olika Härader samt spridde öfver hela Länet, från dess gräns mot Elfsborgs Län till och med Undenäs församling, som gränsar till Nerike. Kungörelsen in originali lyder som följer: Som försäljning icke kunnat ske vid tillförne hällne Auctioner, komma följande Hemman att, under förut kungjorde vilkor, till försäljning ytterligare utbjudas genom Executive Auctioner, som å nedannämnde tider och ställen förrättas, nemligen: 1:0 |:dels mantal Kronoskatte Karaby Rättaregården i Åhse Härad, å Tingsstället Grästorp d. 8 nästinstundande Januari. 2:0 ^rdels mantal Östtorp Hökagården i Bärebergs socken , å samma Tingsställe samma dag. 3:o xrdels mantal Kronoskatte Skarstad Tomten i Barne Härad, å Tingsstället Naum d. g i samma månad. Ett halft Kronoskatte Skarstad Nils Nilseller Funkgården, å samma ställe samma dag. 5:o -|:dels mantal Åsaka Wästergården i Barne Härad, å samma ställe berörde dag. 6:0 x;dels mantal Önum Bajaregården i Önums socken, å samma Tingsställe samma dag.
Hvad beträffar sjelfva beloppet, vill jag icke envist hålla fast vid den af K. M. äskade summan, emedan jag fruktar att, om R. St:r bifalla allt hvad Utsk:t i andra fall föreslagit utöfver hvad K. M. äskat, tillgångarna icke skola blifva tillräckliga att betacka utgifterna; utan inskränker jag mig till att anhålla om bifall till StatsUtskcts framställning. Hr Cederschiöld: Det är med särdeles tillfredsställelse jag kan instämma i en del af Gr. Hamiltons talangfulla yttrande, nemi. i afs:de å det mundtliga föredragets vigt. Men det är icke uteslutande genom de praktiska öfningarne, som man vinner denna färdighet, utan dertill fordras i främsta rummet en verklig andans kallelse, hvilken säkerligen icke finnes hos aila eller ens flertalet af våra pastorer. Jag har sagt och jag uprepar det, att grundfelet i denna institution ligger i befordringssystemet, att till presterliga tjenster, och företrädesvis till de förmånligaste, befordras personer, som förut egnat sig åt helt andra sysselsättningar och arbeten. Så länge detta fortfar, kommer det alltid att vara brist inom de e. o. prestmännens klass. Gi. Hamilton: Jag är med den siste talaren öfverens i allmänhet, men, som det synes, skilja vi oss från hvarandra deri att han icke vill tillskrifva de praktiska öfningarna så stor vigt som jag tror dem ega. Men äfven af ett annat skäl är det af vigt, att prestkandidaterne ega tillfälle att någon längre tid uppehålla sig vid universitetet och komma i närmare beröring med de theologie professorerne, nemi. på det att dessa må kunna få visshet om, huruvida de förre verkligen ega den inre kallelse, hvarom Hr Cederschiöld talat. Om icke en sådan kallelse förefinnes, kunna de då derom uplysas och erhålla ett vänligt råd att icke ingå på en bana. för hvilken de icke passa. Jag anhåller ånyo om bifall till ,Utsk:ts förslag. Hr Wrangel, Erik Fredrik:
Nio stycken vägförbättringsarbeten äro också, sedan sista femårsberättelsen afgafs, dels påbörjade, dels fullbordade med en beräknad kostnad af 67,762 R:dr Banko, deraf Staten bidragit med 46,807 R:dr och kommunerne bekostat 20,955 R:dr allt banko. Genom nämnde vägförbättringsarbeten är, med undantag af vägen inom Mörsil?» Undersåkers och Are socknar, hela linien från gränsen vid Medelpad till byn Staa uti sistnämnde, närmast intill Norrige belägna, socken så förbättrad, att resande numera färdas å en väg, som, med hänseende till land oell läge, kan kallas jemn, då den förut varit besvärad af både mångå och ganska svåra backar. Inom Åre och Undersåkers socknar hafva också undersökningar egt rum för vägförbättring, och kostnadsförslag derför till en del jemväl blifvit uppgjordt, ehuru statsbidrag ännu icke kunnat beredas. Dessutom hafva planer och kostnadsförslag blifvit uppgjorde för anläggning af frenne nya vigtiga kommunikations-linier, nämligen.: l:o för väg emellan Herjeådalen genom Tunäsdalen till Norrige, der den skulle komma att möta en tillämnad väganläggning emellan gränsen och Rörås i Norrige; 2:o för väg omkring den 2 mils långa sjön Gesund, hvarigenom, i stället att, vid färd till Ångermanland, denna sjö, som är ytterst svår och hindrande för trafiken måste på båtar öfverfaras, en jemn och beqväm landväg skulle erhållas; och 3:o för väg öfver den så kallade skogen Grubbkälen, hvarigenom dels vägen från Jemtland till Herjeådalen blir kortare, dels ock kommer att undvikas ett större sund, som, i hänseende till dess läge, vid starkare blåst ofta icke kan under flera dagar befaras.
För öfrigt och i anledning af de wälgrundade skäl, hwilka Utskottet anfört, ansäg Ctändet för desi del lämpeligt, at Riksens Högloft. Ständer, uti den underdäniga skrifvelse, som i detta ämne torde komma at til Kongl. Den 24 August?. 214? Kongl. Maj:t afgä, mä yttra deras underdäniga önffan och förhoppning , at ej mindre Hans Maj:t wär nuwarande Allernädigste Konung, än Desi Höga Efterträdare täckas uppå Rikets ringa tilgängar pä guld och silfwer samt uppä Officerarnes i allmänhet föga tilräckliga löner hafwa det Nådiga och högst uplpsta afseende, at Officerare icke hädanefter mä betungas med anskaffande af för mycket dyrkare uniformer, samt at förändringar deruti mätte högst sällan, och aldrig utan de wigtigaste skäl och orsaker päbjudas, hwilket genom Protocolls-Utdrag ffulle de Respeetive MedStänden wördsamt och wänligen communiceras. Ut supra. Tx krotocollOz O. S. D. I anledning af Riksens Högloft.
Län för åren 1846—1850. 18 Af de vid 1850 års slut, enligt manlalslängderna, befintliga 90,598 invånare räknades inom de olika fögderierna: Mankön. I Södra Ångermanland: Då nu antalet viii 184-5 års slut utgjorde 31,213, halen tillökning uppkommit af 2,284 personer eller circa 1\ procent. I Norra Ångermanländ: 7,141 13,654 1 4,762 eller tillsammans 28,416 personer; så att, då folkmängden vid 1845 års slut utgjorde 25,556 personer, en tillökning uppkommit af 2,860 personer eller omkring II3 procent. Summa för landsbygden Lägges nu härtill städernas folkmängd, hvarom mera längre fram 43,675 2,157 4-6,923 2,684 Så skulle hela Länet äga en folkstock af 45,832 49,607 eller tillsammans 95,439 personer. Jemföres denna summa med tolalnumerären för år 1845, utgörande för landsbygden 83,865, och för städerna 4,591 eller tillsammans 88,456 per soner, skulle tillökningen uppgå för hela Länet till Sex tusen Nio hundra åttiotre personer, eller circa 7§ procent; tages åter jemförelsen endast för landsbygden, blifver tillökningen 6,733 personer, eller vid pass 8*0 procent. Men 19 dessa-*'uppgifter må icke tillerkännas full trovärdighet, emedan vid mantalsskrifningen mången säkerligen underlåter att uppgifva en del minderåriga barn, eller andra från afgifter befriade personer. Deremot skulle mera trovärdighet kunna tillerkännas de af presterskapet uppgifna samt af Kongl. Tabell-Kommisionen sammandragna tabeller, och enligt dessa skulle folkmängden inom Länet vid 1845 års slut hafva utgjort 93,775 personer, samt vid 1850 års slut 99,553, och tillökningen således utgöra 5,778 personer, eller circa 6 procent.
För uppförande af fängelsebyggnader i städerna, utom Stockholm b) Beviljadt under 1844 —1845 års riksdag: — 35,475 02 88 97 För inköp af 300 exemplar utaf Svenska Fornskrifts-sällskapets samlingar för år 1866 c) Beviljadt under 1841—1848 års riksdag: — 1,050 — 91 98 Till en särskild fond för pensionering af Borgmästare i Rikets städer, utom Stockholm, samt Kommissionslandtmätare, jemte desse tjenstemäns enkor och barn, heräknadt för år 1867 till 7,200 d) Beviljadt under 1850—1851 års riksdag: 92,1 99 För fullbordande af hamnbyggnaden vid Calmar e) Beviljade under 1855—1854 års riksdag: 1,500 93,1 93,4 95 100,1 100,2 101 7,500 294 75,000 „ utdikning och aftappning af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag. „ utvidgning och förbättring af Göteborgs hospital 82,794 Transport — 128,019 02 Hör till Stats-Utskottets Memorial, 1865 §• 1866, N:o 134. 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 134. CD M. s s 3 05 H CD CS|T OO 3 od Runt. För utdikning och aftappning af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag „ beskattningsväsendets förenkling samt arbetena vid de nya jordeböckernas afslutande och granskning „ återbetalning till Kammarrättsrådet
Af dessa åter erfores tillståndet icke oftare, än vid Pastors-ombyten, hvilka sällan förekommo, eller vid Biskops-visitationer, hvilka voro ännu sällsyntare, eller då kassabrist uppstode och vållade rättegång mot vederbörande. Om och huru kyrkans angelägenheter vårdas vore således, mera än i andra förvaltningsgrenar, öfverlemnadt åt dithörande embetsmäns välbehag; och äfven då en Biskop ville med eftertryck handhafva sitt embete, hade han ej fria händer, utan kunde af Konsistoriales öfverröstas; hvilka förhållanden haft till följd, alt inom stiften utbildats och stadgats olika plägseder, deri enhets införande hindrades icke blott af häfden, utan äfven af Biskoparnes urgamla myndighet: kunnande, i anseende till den sjelfständighet, som Biskoparnes prest-embete medförde, Departements-chefen ej på dem hafva samma inflytande som på Landshöfdingarne. I händelse religions-sekter uppkommo och vederbörande Konsistorium begärde förhållningsbud, hade Departements-chefen, i afseende på aflallingarnes behandling, ingen myndighet att rådfråga, och samma brist erfores i afseende på frågor om ändring i rcligions-böckerna, gudstjensten eller kyrkolagen, eller i presterskapets skyldigheter och rättigheter, i förvaltningen af ecklesiastika medel m. m. Derest alla Konsistorierne hördes och inkommo med stridiga yttranden, till hvilkas bedömande sakkunskap i presterliga ämnen erfordrades, vore föredraganden, om han ej sjelf varit prest, i samma förlägenhet som förut; hvaremot, om ett Ecklesiastik-kollegium funnes, föredraganden antingen kunde umbära Konsistoriernes yttranden eller få de skiljaktiga meningarne genom nämnda Kollegium till ett helt sammanförda och förslag utarbetade. I andra fall åter, såsom då fråga vore om fördelning af pastorat eller förvaltning af medel, måste, under nuvarande förhållanden, inhemtas yttranden af både verldsliga och andeliga myndigheter, eller Landshöfdingar och Konsistorier.