Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ligger hemligheten måhända i den uppbyggliga föreställningen, att det gamlas förfall bebådar det nya lifvets uppkomst, en fortgående seger såväl i andens som naturens verld; eller ligger det i menniskolynnet en afgjord böjelse för betraktande af alltings förgänglighet, en sannt ödmjuk verldsåskådning; eller är det ett förloradt och grusadt paradis, som vår inbillning skådar i ruinerna af fordomtima skönhet och glans? Hvad vet jag? Äfven en tarflig målare kan anslås af hvarje skönt och tankerikt ämne, ehuru förmågan, att riktigt själfullt delgifva åt andra de ofta underbart ljufva och storartade intrycken, blott är förunnadt få. "Många äro kallade men få äro utvalde". Det är icke allom gifvet att såsom Washington Irving genomlefva drömmar i Alhambras salar, drömmar, hvilka sedan taga lif och gestalt i tusen sinom tusen sköna bilder och känslor, väckta hos en hänförd samtid och efterverld. Men drömsagor ha äfven andra än den snillrike amerikanaren tänkt och på andra ställen, ehuru sagorna, lika litet som ställena, kunnat uthärda en jemförelse med Alhambradikten. Det oaktadt är det tillåtet för hvarje fogel att sjunga efter sin näbb. Detta må sägas, mig till ursäkt, för det jag vågat mig in på ruinernas område. Jag trädde inom det gamla slottets murar med nästan högstämda känslor. Läget är vackert och utsigten från borgens fönster af intagande behag; den är nämligen nästan kringfluten af vatten och var det fordom sannolikt alldeles. På andra sidan fjärdarne och sunden höja sig lindrigt kuperade och skogbevuxna stränder. Det måtte ha varit en stark borg i framfarna tider. Nu är det en snabbt förvittrande, men ännu storartad ruin, hvars snara förfall till blott ett stenrös ingen bryr sig om att uppehålla. Hvartill tjena väl också de gamla svenska minnesmärkena i det eröfrade landet! Jag gick långsamt igenom den första gården och inträdde på den andra, omkring hvilken, enligt förmodan, de förnämligaste boningsrummen varit belägna.
Hvad angår artikeln arsenik, dervid förändrade tullbestämmelser icke ansetts lämpliga, få Rikets Ständer, enär upplyst blifvit, alt till följd af den apothekare utan inskränkning medgifna rättighet att införa denna vara, så betydliga qvantiteter deraf blifvit för någre apothekares räkning införda, att dermed, hvad ock skall inträffat, måste hafva drifvits oloflig och vådlig handel, underd. anhålla om utfärdande af författning, innehållande mera tryggande kontroller, än de hittills gällande, emot missbruk vid försäljning och spridande af arsenik samt andra gifter; äfvensom Rikets Ständer, efter vunnen upplysning, att den i nuvarande tulltaxan stadgade införselstull af 20 procent å på Svenska tryckta böcker icke är behöflig till skydd för förläggare och boktryckare inom landet, hvarest tryckningskostnaden är billigare än både i Danmark och Finland, utan fasthelldre menligt inverkat på den Svenska bokdandeln derigenom, att den framkallat motsvarande inskränkningar i afseende å införseln af Svenska böcker till nämnde grannländer, i underd. hemställa, det E. K. M. täcktes i ministeriel väg söka utverka ömsesidig tullfrihet bemälde länder och Sverige emellan för ifrågavarande artikel, och att nu gällande tullbestämmelse endast till dess en sådan reciprok tullfrihet kan komma till stånd må bibehållas. Beträffande öfriga förändringar, hvilka utom de här ofvan omförmälda, Rikets Ständer ansett böra ega rum i nu gällande tullbestämmelser, få Rikets Ständer underd:st hänvisa till bilagde tariffer, dem Rikets Ständer anhålla, att E. K. M. täcktes i nåder fastställa. För den händelse, att E. K. M. skulle vilja i nåder upphäfva gällande förbudsbestämmelser, äro eventuela tullafgifter å de förbudna artiklarne stadgade; och hafva Rikets Ständer, såsom en öfvergångs-åtgärd vid förbudens borttagande, i enlighet med E. K, M.s nådiga förslag, beslutat, att ingen af Expeditions-V tskottets Förslag till und.
Banco oell derutöfver jemväl så väl för detta år, som årligen derefter till dess annorlunda varder beslutadt, allt livad såsom behållen Bancovinst vid hvarje års slut återstår, sedan deponerade Statsfondens andel med iao,ooo R:dr afgått och i den mon Bancostyrelscn ej beliöft använda den till mer eller mindre del i oeh för silfverkö'p. Sluteligen torde ännu 4°>000 R-‘dr, till jemnande af Reserv-fondens belopp, kunna utbetalas under innevarande eller nästkommande år. y:o Att då Banken, enligt näst förestående aine punkter, skulle, förutom de för detta år tillfällige poster, komma att årligen utbetala, dels en obestämd, på nettobehållningen af Banco-vinsten beroende summa och dels en, till 120,000 R:dr bestämd, utbetalningarne måtte, till undvikande af förvexling i Bankens räkenskaper, rangera» i 2:nc klasser, nemi. den 1 Iste för de obestämde och den 2tdra för de från Statsfonden härrörande bestämde anslagen. 8:0 Att då Bankens, tili nästa års bok balancerade öfverskott, efter denna plan, skulle komma att ansenligen förökas och bestå af: 1:0 den genom obligationer reverserade Grundfonden 5,000,000. 2:0 Reservfonden 1,000,000. Sto Deponerade Statsfonden 3,000,000. Summa 9,000,000 R:dr. Banco-Utskottet borde kunna tillstyrka Rikets Ständer, att utan tvekan vid sidan af öfrige, till korporationer beviljade, kreditiver, äfven lemna till CommereeCollegium för Manufactur-Diskontens räkning, ett kreditiv af 5oo,ooo R:dr. CRo Att det i 63 §. Regerings-Formen omförmälde större kreditivet å RiksgäldsContoiret må, när det anlitas, kunna anvisas på Banken att förskottsvis utgifvas till dess Rikets Ständer anuorlunda derom hinna besluta.
I händelse sammanjemkning af dessa beslut icke eger rum sålunda, alt Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet instämma i Presteoch Bonde-Ståndens gemensamma beslut, lärer, enär Borgare-Ståndet, sorn vät stadgat samma tullvärden och införsel-afgiiter, som Ridderskapet och Adeln, likväl skiljer sig från detta sistnämnde, äfvensom från de Ivänne andra Stånden, i afseende både å hufvudrubrikens lydelse och å hvad, sorn bör under den ena och andra af de derunder hörande serskilda classerne inbegripas, omröstning 11 lil va af nöden först öfver, hvilketdera, Presteoch Bonde-Ståndens eller B rgaie-Ståndets, beslut bör utgöra contraproposition, samt sedermera i hufvudsaken. Utskottet föreslår alltså, alt omröstningen må försiggå sålunda: 256:0 a) Den, som anser, alt till contraproposition bör an - Forts, af Bevillnings-lliskottets Memorialj N.o 4i tagas Presteoch Bonde-Ståndens med hvarannan öfverensstämmande beslut, atl, med godkännande af' den utaf Utskottet för Väfnader: Helsiden: Shawlar, Shawletter &c. föreslagna redaction, nemligen: Shawlar, Shawletter och andra dukar: af gaze eller annan gles väfnad, af så kalladt bour re de soie , samt genom tryckning eller prässning fa fonér ade , samt alla andra slag, ej mindre släta och enfärgade, än, genom väfnadssättet eller olikafärgadt silke, faponerade, äfvensom af den å den förra af dessa rubriker bestämda införsel-tull 7
Hvad serskildt angår den af Herr Fristedt väckta motion, att rättigheten till arfvodens uppbärande äfven måtte utsträckas till sådane förrättningar för Kronans räkning, hvilka inom dagen begynnas och afslutas; så 8 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o i33. enär, i detta senare fall vederbörande Magistratsperson^’ och Borgare, hvilka det lagligen åligger att vid syner och besigtningar Kronan tillhandagå, icke, på sätt i den förra händelsen eger rum, erfara sådant hinder för besörjandet af deras enskilda angelägenheter, sorn skäligen kan medföra anspråk på serskild vedergällning, på grund hvaraf Rikets Ständer vid senaste Riksdagen jemväl ansett ersättning icke böra ifrågakomma förandra förrättningar, än som fortfara mera än en dag, hemställer Utskottet, att motionen lemnäs utan afseende. Slockholm den 1.4. Ant. till Exp. Utsk. den 21 Maj, kl. 9 f. m. Utlåtande j i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrif velse j angående väckt fråga om Stats-anslag för en Pharmaceutisk Läro-anstalt. (JJ.
Grefve Mörner har yttrat, dels att han anser det vara ovärdigt för en Person, som tillhör Arméen att hysa den tankan att vi äro oförmögne att försvara oss, och dels att Grefve Mörner icke med Friherre Anckarsvärd, angående vår svaghet delar lika tänkesätt. Jag instämmer för min del fullkomligt uti detta Yttrande, och tror att en Officerare icke i något fall bör anse sitt Fäderneslands försvar omöjligt, åtminstone icke yttra en sådan farhåga, hellst det efter utseendet minst möjliga och hvad man alldeles icke kan förmoda, ofta uti Krig vid verkställigheten inträffar, och det ofta derföre att den verkställande icke före försöket beräknadt möjligheten att lyckas, Den 27 Januarii. 373 Friherre Anckarsvärd: Ehuru ogerna jag förlänger denna Discussion, nödgas jag likväl, i anledning af hvad Friherre Cederström yttrat, förklara det jag icke någorstädes uti mitt Memorial af den g dennes framställt den tankan, att Sverige vore oförmöget att försvara sig, utan har jag endast trodt, att man under Fredens lugn borde vara angelägen att förskaffa medel, att i framtiden kunna bereda ett kraftigt Sjelfförsvar. Jag har således icke gifvit någon anledning till den tanka, man velat påbörda mig. Friherre Cederström har ansett det vara ovärdigt för en Militaire att yttra någon farhåga, i afseende på möjligheten af Sveriges Sjelfförsvar. Jag får härvid anmärka att vi icke yttra oss härstädes såsom Militaire personer, utan såsom Representanter; och jag anser, för min del, de tänkesätt, hvilka för en Militaire äro ovärdiga, hvarken kunna eller höra af en Representant delas. Dessutom vill jag erindra mig, att man för någon lid sedan fästade sig dervid, att skillnad gjordes emellan beroende och oberoende Representanter, och måste således nu förundra mig deröfver, att man vill föreskrifva tankeformer för Militaire personer, då man, inom Representationen, ej lärer kunna erkänna några andra bindande än dem, som bestämmas af Lagarne. Friherre Cederström:
Reusska huset, hvilken till på köpet haft till hofmästarinna baronessan Kalb, som Ludvig XIV själf visat ganska mycken uppmärksamhet i Versailles. Ulrich-Theodor fogade sig så gärna efter sin faders vilja. Han anhöll blott att före trolofningen få göra en resa med sin förtrogne grefve Hengstenberg för att hafva sett världen, innan han satte sig ner som stadig arfprins och äkta man. Ulrich-Ferdinand fann denna åstundan ej vara orimlig, utan gaf sonen en utrustning, värdig hans höga rang, och följd af sin trofaste Pylades begaf sig Ulrich-Theodor åstad. Det skulle blifva allt för vidlyftigt att här redogöra för alla de äfventyr, dem han upplefde under denna långväga resa, men man får ej underlåta att omtala, det han öfverallt utan att röja sin lysande värdighet – ty han for inkognito under namn af baron Steinhoff – förvärfvade aktning och ömt deltagande genom sin manhaftighet, sin frikostighet, sitt ädla väsen, sin rika och lifliga talegåfva. Det gick så långt, att då han frivilligt uppträdt vid en tjurfäktning i Madrid, konungens gemål genom sin allmoseutdelare lät föra honom in i sin sängkammare genom en löntrappa, och om han därvid visade all lojalitet mot hennes katolska majestät, berodde det ej minst därpå, att han redan ingått en kärlekshandel med donna Antonia Medina d’Alvarez – maka till Spaniens mest svartsjuke äkta man – som han med ögonskenlig fara att blifva dödad på fläcken besökte, så snart kvällen kom. Det är ej godt att säga, när han skulle hafva lämnat Escurial, slagen som han var i de olösligaste bojor – ty hvilka fjättrar äro starkare än könets? – om ej don Alvarez upptäckt förhållandet och med dragen dolk tvungit sin olyckliga maka att tömma en giftdryck, som han tillredt efter en blott allt för kunnig spansk Locustas råd, och därefter dräpt sig själf öfver sin fullbordade hämnd. Ulrich-Theodor, som förgäfves genom en tät vakt sökt kämpa sig fram till sin älskades undsättning, och svårt sårad förts till sin bostad, föll vid underrättelsen härom afdånad i sitt blod.
'SftajitS nåDiga 9?emi§ å Q3ru!ötDfaren 51. <2Ö. ©pjanDerö enfas od) flerbbtiöDelegareS anföfning om befrielfe från åDömD betalning af en ingången upbörDöborgen; 63 147:o af famina Dag, angåenDe ©tat&xnjlag till fattigroårDen fot man* j?ap af voärfroaDe Slrmeen od> flottan; l48;o af Den 15 j^ni, angåenDe en gratifikation åt ©efteteraren rniD Jvongl. §abeU''€ommiöfionen, JpofSKarjf alfen Seijonmarcf; 14-9:o af famina Dag, angåenDe en Slmanucnfctna vr>it» ^ongl. Söibliotbefet beroiljaD erfattning; 150:o af famina Dag, angåenDe ett lån af allmänna meDel till (Earlöfrona ©taDö paff otät; 151-o af famina öag, angåenDe utbetalanDe af begrafningshjelp efter af» liDne Sxäntmäftaren Slim; 152;o af famina Dag, angåenDe anjlag till reparation af f. D. hummer» Sotterietö buö, famt till arfmoDen åt tjenflemän od) biträDen vpiD 9\ifö<21rfipet. §. 34. £ill fpHanDe af ©tats^öerfets befyof, f>afme c2Bi åtagit £>jj en Stilman årlig SöeroiHning af £roå SliHioner
Icke dess mindre upgår dess slående här endast (ill 10,320 man, men bredvid densamma finnes en mot landels folkmängd proportionel, ungefärligen lika med Gotlländska beväringen vapenöfvad, Landtstorm (Milice) upgående till 1,914,101 man. Sverige, för närvar, reducerad! till urstommen för della fordom mäktiga rike, d. v. s. sedan det förlorat Finland och alla Den 10 Juli. 441 Öslersjö-provincerne, underhäller åter pä en yta af 3,868 qvadrat mil, bebodd af endast 3,275,864 menniskor, en stående här, hvars verkliga nummerstyrka, efter hvad redan blifvit omförmäldt, upgår till icke mindre än 34,301 man. Det missförhållande, som häruti linnes, synes ännu mera om man tager Landtförsvarets kostnader i beräkning och jemför desamma med hvad andra länder i detta afseende förete. Gå vi t. ex. först till brödrariket, finna vi Statsutgifterne der upgå till 3,088,700 Spd:r, hvaraf 801,400 Spd:r tillkomma Landtförsvaret, således nära |:del. Uti Förenade Staterne upgå Statsutgiflerne till 50,825,215 dollars, hvaraf 10,311,629 dollars tillkomma Landtförsvaret: således circa ^:del. Uti Frankrike, det armée-starka Frankrike, som ständigt måste vara beredt att taga till svärdet mot yttre fiender och en orolig befolkning, upgå Statsutgiflerne till 1,336,581,327 francs hvaraf landtförsvaret tillkommer 301,987,232 francs, således omkring ^:del.
Det vore djupt att beklaga, om ett tullförbud emellan dessa länder, såsom Statsrådet Herr Fåhraeus antydt, vore att betrakta såsom ett mål, hvars uppnående först i en aflägsen framtid vore att förvänta; men emellertid synes förhoppningen om detta måls tidigare vinnande icke böra uppgifvas och bemödandet om lämpliga förberedelser dertill icke afstanna. Förhandlingarne i den år 1845 tillsatta kommittée, så vidt de ännu blifvit kända, hafva i sig sjelfva innefattat anledningar till verksamhet för ett bättre ordnande af de begge rikenas handelsoch sjöfarts-förbindelser; och tanken på den grannlaga ställning, hvaruti de begge .till kommerciela intressen ännu så mycket söndrade staternas gemensamma regent kunde komma att finna sig försatt genom fortfarande yttringar af denna söndring, synes hafva bordt ytterligare lifva en sådan verksamhet. Ulan att behöfva inlåta sig i försök att utreda och närmare uppgifva de utvägar, hvilka kunde anses hafva bordt för ändamålet användas, tror Utskottet sig hafva anfört tillräcklig grund för en anmärkning vid Konungens rådgifvare underlåtenhet att påkalla åtgärder för sådant ordnande af Sveriges och Norriges unionela förhållanden, sorn kunna leda till undanrödjande af hittills befunna olägenheter i afseende på dessa rikens inbördes handels-förbindelser och deruti gällande tullbestämmelser. 54 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. För Konstitutions-Utskottet återstår att meddela sina beslut angående de särskilda anmärknings-anledningar, hvilka, utom den här redan omför mälda, blifvit, efter remisser från vederbörande Riks-stånd, hos Utskottet fullföljda och utvecklade. Dessa äro: A. Af Riksdagsfnllmägtigen Henrik Andersson från Orebro län} emot Statsrådet och Chefen för Finans-departementet. Denna anmärknings-anledning afser det förhållande, att, sedan vid underdånig föredragning den 10 Oktober 1851 af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 20 förutgångne
Ollestad meddelade uppgifter vara öfverensstämmande med verkliga förhållandet; men då denna egendom finnes upptagen bland de uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 April 1810 uppräknade kungsgårdar, hvilka, jemlikt 77 § Regeringsformen, utan Kongl. Majits och Riket Ständers gemensamma beslut, ej få Kronan afhändas, och Utskottet anser de-af motionären anförda omständigheter icke utgöra skäl att tillstyrka någon förändring i hvad tillförene blifvit rörande Ollestads säteri beslutadt, får Utskottet hemställa, att Herr Wahlströms motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. I sammanhang härmed har Utskottet förehaft en från Hedervärda Bondeståndet remitterad motion af Riksdags-fullmäktigen Efraim Larsson från Elfsborgs län, så lydande: ”Ar 1756 erhöll öfver jägmästaren Anders Gyllensvärd förläning af kronosäteriet Ollestad i Hofs socken, Gäseneds härad och Elfsborgs län för sig och sina efterkommande. Detta säteri innehafves för närvarande af en Öfverjägmästare vid namn Arrhenius, men som han icke lärer kunna vara arfvinge till förste för länings - Stats-Utskottels Utlåtande N:o 07. 9 läningstågaren, så yrkar jag att en undersökning må företagas oell att berörde säteri måtte med underlydande hemman tillfalla Kongl. Majit och Kronan.» Då, enligt hvad Utskottet inliemtat, nuvarande innehafvaren af Ollestad, Öfverjägmästaren J. D. Arrhenius, genom giftermål med enda lefvande arfvingen till Öfverjägmästaren Gyllensvärd, kommit i laglig besittning af samma egendom, torde, vid sådant förhållande, Rikets Ständer finna Efraim Larssons motion icke förtjena afseende. Stockholm den 28 Maj 1857. W:o iit. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1857, kl. 2 e. m.
MAURICE. jetten i molnen med buller och brak, men jag smider mina svärd nere i bergens tysta djup! Tror Dvergen? Ja, Du har rätt; jag arbetar icke som Du jag är blyg för segerkransen; nej, men jag ringaktar den, ty det är för litet för mig; tror Du jag fruktar vålnaden der, som sitter med svartsjukans styrka Du icke har en aning. Bort! vålnad! gröna ögon och bevakar mina känslor, om hvilkas Han stryker ner det tredje orörda champagneglaset. förlorat Din rätt, om Du haft någon ens! Du uteblef från slagfältet emedan Du redan kände Dig slagen! Så som jag krossar detta glas under mina Bort obehöriga tredje man, Du frånvarande som fötter så skall jag smula sönder Din bild som Du rest Dig i ett litet tempel som ej mer skall vara Ditt! ANDRA AKTEN HENRIETTE. Bra! Så skall det vara! Bra, min hjelte! MAURICE. hjelpare, på Ditt altare, Astarte! Nu har jag offrat min bästa vän, min trognaste Är Du nöjd? HENRIETTE. håller det. Du måtte älska mig, Maurice. MAURICE. Astarte, det är ett vackert namn, och jag be namod och vädrar blod, hvarifrån kommer Du och hvart vill Du föra mig? Jag älskade Dig innan jag när jag såg Dig i dörren flög Din ande in i min; när Du gick så hade jag Dig qvar i mina armar. såg Dig, ty när man talte om Dig så ryste jag, och Naturligtvis! Ofärdsqvinna, som väcker man Jag ville fly Dig, men någon hindrade mig, och i är skulden? Din väns, som kopplade åt oss! HENRIETTE. afton drefvos vi ihop som villebråd i jagtnätet. Hvems hvad är det? Adolphe har skulden att han icke förde oss tillsammans förr; han har begått brottet att ha beröfvat oss två veckors lif af sällhet, dem han ej hade rätt till: jag är svartsjuk på honom på git Dig på Din älskarinna, jag skulle vilja stryka Skuld eller icke skuld! Hvad hör det hit? Och
Jemte det, att rättvifan ligger deruti, att hvad forn igenom de flefla bidrag, ehuru kan hända i oändligt fmå delar för hvar och en, Ikall utgöra den flörfla Summan, blir af dem läftftäldt forn förellälla den talrika11 e delen af Nationen, Ikall ockfå denna rättig* het att enläm befluta besättningen, gifva mera vigt åt de Förflag forn af lamma gren af Lagftdtningen framllällas och gifva denfamma den conttolierande eller återhållande kraft forn vi antagit böra vara en af Lagftiftande Magtens hufvud tillhörigheter,och hvilken fåledes. genom den enås rättighet att framftälla be/kaltnings projectet och den andras att be/luta derom, vore båda delarne af Lagftiftningen förbehållen. Hufvudgrunden för deffa bida Corpfers inbördes förhållanden , /kulle fåledes ligga uti bibehållande af fkiljaktiga befattningar dem emellan, men uti omvändt förhållande i anfeende till Lag/tiltning och Bef kat t ning. Ut/kottet tror deffa 2:ne grundfat/er förtjena uppmärklamhet och af framtida Lagftiftare icke utan noga pröfning böra förkaftas. Förhållandet i anfeende till medlens redovisning /kulle likväl ej tili alla delar derefter lämpas. Gran/kningen af deras Förvaltning borde göras af ett gemenfawt Utskott ifrån bå. da Corpferne, med ett efter deras talrikhet läm padt antal af Ledamöter, men någon anklagelfe endall kunna göras hos den forn har rättigheten att befluta öfver be/kattningen, då deremot denna anklagelfes förvandlande till beflut, /kulle enda/l bero af den andra grenen af Lagfiiftningen, forn torde kunna utmärkag med namn af den Öfra Kammaren. Det är att vänta mera uppmärkfambet och mera luft att gran/ka hos den mäft talrika Corpfen , då deremot hos den andra det torde vara alt hoppas mera varfamhet vid be/lutet och mera ansvarighet der. före inför opinionen. Utur
Under det jag förledet år, såsom Ledamot af Ståndet, deltog i Stockholms Stads TaxeringsComité, underrättades jag, att den Spannmål, som härvarande GarnizonsBefäl i aflöning utur Kro - 6i8 Deri 16 Maj. nans Magaziner erhåller, icke allenast ej ut. går efter det vanliga Afradsmål, sorn Kronotiondegifvarnc den i Magazinerna inlemna, utan efter det så kallade Garnizonsmål, som gör circa 4 kappar mindre på tunnan, än fast mål — utan ock att den utur Kronomagazinerna till Garnizon och Stater inlemnade Spannmål alltid är af en så dålig beskaffenhet, att Löntagande svårligen kunna afyttra den. Ingen, eller åtmindstone få, lärer det vara obekant, att om Kronotionde, gifvaren understår sig komma till Magazinet med mindre väl rengjord och god säd, blir han af Magazinsföreståndaren och alla hans biträden på det hårdaste behandlad, och trugad atta nyo rengöra säden, såframt han ej vill få den casserad och blifva tvungen att med penningar betala den efter det pris Magazinsföreståndaren behagar utsätta. Med en sådan noggranhet vid Kronotiondens intägt, finner jag högst besynnerligt, attGarnizonen ej ifrån Magazinet utfår lika gotl Spannmål. Härtill har jag väl hört orsaken omtalas 3 men då jag ej ägt tillfälle ännu derom skaffa mig tillräcklig upplysning, vill jag denna gång med tystnad gå den förbi 3 och skyndar till egentliga ämnet för min motion, som är, till besparing för Staten att underhålla en dryg och frätande Magazins* förvaltning, samt till förmon för de löntagande, föreslå att af Kronobonden vissa districter, Härader eller Socknar tillslogos hvar. je GarnizonsRegemente, Corps eller Stat, som genom sinaRegementsQvartermästare el - Den iG Maj. Jer andra ombud directe af Skatteoch Kronobonden emottoge Spannmålen.