Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, jemlikt kommitterades underdåniga förslag till arméens förnyade organisation, för handenvarande utvägar att tillöka arméens stamtrupper icke kunnat lemnäs obegagnade, har, i öfverensstämmelse dermed, nummervakansers användande för vissa aflöningsföremål ansetts böra i möjligaste nion inskränkas till sådana behof, hvilka antingen eljest svårligen kunna fyllas, eller ock, med afseende på tjenstbarhetens upprätthållande, såsom hvad angår löntagare vid kavalleriet, der hästoch sadelmundering in natura åtföljer nummerlönen, blifva, genom sådana löners anvisande, på lämpligaste och billigaste sätt tillgodosedda. Kommitterade hafva derföre föreslagit nummerlöners anvisande endast för gevärshandverkare, fältmusikanter, trumslagare och spel vid infanteriet samt underofficerare och trumpetare vid kavalleriet, förutom undantagsvis 4 nummerlöner till Lifregementets dragons musikkassa, hvarom nedan särskildt skall vidare yttras. Och böra, vid infanteriet, de för dessa ändamål afsedda nummerlönerna fördelas regementena emellan i förhållande till den vid organisationen uppkommande olika tillgången på rustoch rothållsnummer vid olika regementen, så att, der tillgången befinnes öfverstiga behofvet, regementets kontanta löneanslag i motsvarande mon minskas, men der brist uppstår densamma fylles genom förhöjning af berörda anslag. I sammanhang härmed hafva kommitterade funnit sig böra från beräkningen af vacansafgifternas belopp utesluta den s. k. mötespassevolansersättningen, hvilken nu utgår såsom en fyllnad i dessa afgifter, från statsanslaget för indelda arméens vapenöfningar, och hvarigenom detta anslag således får bidraga till ett för detsamma helt och hållet främmande ändamål, hvilket förhållande föreslås att för framtiden alldeles upphöra, 4.
Utan att vilja bestrida det fördelaktiga omdöme ofvanbcmälde ledamot af Borgare-Ståndet afgifvit i afseende å bildningen hos Sveriges lärarekorps, och under fullt erkännande af att denna korps icke allenast i allmänhet motsvarat, utan mången gång vida öfverträffat de anspråk, som, med hänsigt till skollärarnes samhällsställning och lönevilkor, hittills skäligen kunnat å dem framställas, — kan Utskottet dock ej förbise, att i nyss angifna omständighet förefunnits och ännu finnes en af lärarne sjelfva vid deras möten anmärkt brist, hvars afhjelpande desto hellre bör vara en Statens angelägenhet, som den icke i någon mån kan läggas lärarne sjelfva till last utan helt och hållet har sin grund uti de offentliga institutionerna. Om äfven en förändring härutinnan medför något ökade fordringar på lärare-korpsen i afseende å deras ändamålsenligare utbildning för sitt kall, så bör det likväl medgifvas, att de i sig sjelfva ingalunda öfverdrifna anspråk, hvarom nu är fråga, äro från det allmännas sida fullt berättigade; och någon lämpligare tidpunkt för åtgärders vidtagande i denna syftning torde svårligen kunna gifvas, än den närvarande, då, genom de betydliga uppoffringar Staten derför åtagit sig, skolläraren erhållit en väsendtligen förbättrad ställning samt större säkerhet om befordran och ökade löneinkomster, än Statens öfriga embetsoch tjenstemän. För öfrigt är härvid icke — såsom man synes hafva antagit — ifrågaställdt att genom ovilkorligen bindande föreskrifter åstadkomma det ändamål, som åsyftas. Enligt hvad Kommitterade föreslagit, skulle nemligen åliggandet att genomgå den theoretiska kursen t7id ifrågavarande bildningsanstalter i så måtto inskränkas, att endast af sökande till lektors-beställningar komme att fordras intyg att hafva deltagit i arbetena vid dessa anstalter, men deremot i afseende på öfriga lärare tjenster - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 41 tjenster blott stadgas, att vid adjunktsoch kollega-befattningars tillsättande särskildt afseende må fästas å betyg om genomgången seminarii-knrs.
Höghet KronPrinsen skett, Riksens Ständer må för framtiden bestämma, det Hans Kongl Höghet, Hertigen af Södermanland vid alla de tillfällen , då Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen kunde af sjuklighet hindras att med Riksstyrelsen sig befatta, må inträda uti utöfningen af Konungamakten nied all den rätt Grundl3garne den samma tillägga, samt uti Kongl. Maj is Höga Namn Rikets Sty. reise föra. I den händelse de öfrige Resp. Stånden uti detta beslut instämma, anser PrestStåndet ExpediiionsUtskottet böra anmodas att härom uppsätta och till RiksStåndens justering ingifva en till Kongl. Maj:t ställd underdånig skrifvelse, sota igenom en stor Deputation bör till Hans Kongl. Majit i underdånighet aflemnas, och, derest detta beslut vinner Hans Kongl. Majlis nådiga sanction, derefter i RiksdagsBeslufet införas. S. D Föredrogos å nyo och biföl lös Stats» Utskottets på bordet hvilanda Betänkanden, angående 1:0. Arbetsoch Correctionshuslnrättning uti Malmöhus Län. 2:0. Underhållandet af Landscrona Stads hamn. 3:0, Utredningsmännens uti afledne Regerings-, n rt D" Pvot. Vidväg d. 2 jin. 18iS* geringsRådet von Schevens Sterbhus ansökning om utbekommande af en fordran hos Statsverket. 4:0. Erforderlige kostnader i och för upplåtandet af Kungsholms KronoBränneri-Byggnader till ('urhus får Stockholms Stad och Län. 5m. StatsCommissarien och Riddaren Widegrens ansökning om För-kott på Arfvode: och G:o. Nu vatande Bevillningarnes fortfarande för det ingångna året I 8 1 8• Hvarförutan Ståndet ock, vid förnyad föredragning af BancoUtskottets
Åtskilliga bär begagnade åkerbrusredskap äro egna för denna provins och särdeles väl afpässade för härvarande lokal; bland dem är att märka: lian eller, som den bär kallas, sigden, som är nästan rak, omkring bh qvarter lång och mellan 3 å 4 tum bred; den är fästad i en sådan ställning vid ett långt skaft, att den följer tätt vid marken, hvarigenom vid slåttern intet går förloradt af den på de flesta ställen korta, men kraftiga gräsväxten; skördemannen går under arbetet alldeles rak; utom fördelen af breda slag, vinnes Berättelse öfver Gottlands Län för åren 1848—1850. 2 10 äfven med dessa lior cn här högst hell öflig lätthet vid hös] a Hern att Åtkomma O o gräset mellan träd och buskar. Säden aftages äfven med samma lior, hvarvid dock, då den är val mogen, som i allmänhet här är fallet innan skörden påbörjas, mycken kornspillning uppkommer. På refsan har kammen en lutande ställning inåt, hvarigenom noggrant kan upplagas hvarje strå. Bland mekaniska inrättningar till besparande af arbetskraft äro förnämligast att anmärka: tröskverken, här så allmänna att fä fjerdedels hemman sakna dem. Bland allmogen linnas flere skicklige tröskverksbyggare, som för icke lång lid sedan varit reqvirerade till andra provinser, särdeles Skåne, och jemväl till Tyskland, för att uppsätta dylika verk. Boskapsskötseln är icke högt nppdrifven, härflytande förnämligast deraf, att ehuru sädesproduklionen är i tilltagande, så fortgår likväl icke ängsodlingen i motsvarande förhållande. Det är dock att hoppas, att när i en icke långt aflägsen framlid odlingen af landets stora myror hinner lill någon betydligare höjd och derigenom en större fodertillgång vinnes, skola då, om icke förr, hemmansbrukarne komma att vinnlägga sig icke blott om boskapsafvelns förökande, utan jemväl om dess förbättrande. Jordmånen, såsom redan är nämndt, är på de Besia ställen icke heller för hög gräsväxt särdeles gynsam.
Missg.balken. Jag frågar om Utsk. gjort sig reda för innehållet af detta lagbud? Jag afstyrker allt afseende å detta mindre väl betänkta förslag. Hr Apollof, Carl Jakob: I detta ämne måste man göra sig den frågan om konventioner äro nyttiga och önskvärde eller om de icke äro det. Jag tror icke att tankarne kunna vara härom delade. Den ifrågavar. förändringen måste vara önskvärd. Dernäst kommer frågan, att om prester skola anställas, skola deras löner bestämmas på det att de deraf må hafva sin utkomst. Det är väl temmeligen lätt bestämdt hvad som erfordras för deras utkomst. Skulle delta bestämmande, såsom någon sagt, medföra olägenheter för den händelse att en stad efter detta bestämmande tillvexer i förkofran eller förfaller så lärer väl icke sådant kunna ske så hastigt, att det kan inträffa inom 25 år, om en konvention afslutas för denna tid. Jag kan åtminstone icke erinra mig, att något sådant inträffat. Om nu en stad, efter uppgjord konvention, skulle i välstånd förkofra sig, följer deraf icke, att presterskapets aflöning skall förhöjas. Presterskapet skall hafva sin utkomst, men denna behöfver alldeles icke rättas efter stadens högre eller mindre förmögenhet. Hvad nu angår frågan om sättet, att utgöra presterskapets aflöning, så synes man här strida mera af begär härtill än af böjelse alt finna det tälta. Jag kan icke inse, hvarföre icke presterskapets aflöning likasom andra utskylder skall utgå efter taxeringssummans belopp. Man skulle då undvika eli mängd klagomål emellan presten och församlingsboerne. Jag förenar mig med Frih. Cederström, Cl. R., att om ordet ”ovilkorligen” borttages, den föreslagna författningen blir helt och hållet utan någon verkan, hvarföre jag anhåller, alt detta ord må bibehållas.
R:dr 80 öre eller tillhopa 3,564 R:dr 11 öre för Lunds stift och 302 R:dr 57 öre för Hallands län, att, pä sätt Statskontoret föreslagit, å Riksstaten uppföras såsom ersättning för omförmälda algifter, på det dessa till klockarelönerna ursprungligen hörande inkomster må oafkortade få utgå till tjensternas innehafvare; hvarjemte och då skäligt synes att klockarebelättningarne i Jerrestads samt i Falkenbergs stadsoch Skrea landtförsamlingar skiljas från de pedagogbeställningar, hvarmed de ännu äro förenade, och klockarne i nämnda församlingar få komma i åtnjutande af enahanda förmåner som deras vederlikar, Kongl. Maj:t tillika, på det sådant må kunna ske, vill i nåder föreslå Rikets Ständer att å Riksslatens 8:de Hufvudtitel under anslaget lili pedagogien och folkskolor anvisa ett ytterligare belopp af 458 R:dr 56 öre till betäckande af den brist i vederbörande pedagogers fastställda aflöning, som genom berörda inkomsters upphörande mäste uppstå. De till ärendet hörande handlingar skola tillställas det Utskott, hvartill samma ärende varder hänvisadt; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. C A11L. C. J. Thyselius. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 80 27 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Februari 4863. Närvarande: Hans Excellens Herr Slatsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld, Härefter yttrade Departements-chefen, Statsrådet Thyselius:
Öfver detta Memorial får Utskottet lemna det Utlåtande, au Utskoået för sin del ansef* det ett lika stadgande för Ettskiften i allmänhet, som 14 §. uti 1812 ars ofvanberördé Förordning innehåller, skulle vara bade billigt och nyttigt 5 hvarföre Utskottet vördsäinligen hem* ställer, om icke Riksens Högloft, Ständer täcktes till Kongl. Majit framföra underdånig önskan härom, på det, i falt Kongl. Måj:t härtill i Nåder bifaller, Herrar Corniterade, sorn fått Nådigt uppdrag att öfverse Landtmäteri - Författningarna , och med underdånigt Project lill deras förbättrande inkomma, måtte erhålla Nådig Befallning, att ofvannämnde omständighet iakttaga. Hvilket likväl nu imellertid till Riksens Högloft. Ständers godtfinnande vördsatriligen, öfverlemnas. Stockholm den 15 Juli 1815* På Högloft. Riddersk. På Högv. Prest-Standets och Ad. Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar Eric af Wetterstedt. Bryn. Hesselgren. Den \J Juli. På Vällofl. Borgare* Slandets I_,edamoters vägnar And, Fredin» Pä Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson• M. M. Rosbeck. Uppläst hos Höglofl. Pidd. och Ad. den I? Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 16 ^ Vällofl. Borgare-SiSndet deri 17 __ Hederv. Bonde-Ståndet den 16 Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid dess Betänkande om Löfås Silfver-verk. I anledning af de inom Borgare-Ståndet gjorda anmärkningar vid Stats-Ut,skottets afgifoa Betänkande , angående Löfås Silfververk , har Val* lofl. BorgareStåndet samma Betänkande till Stats-Utskottet återremitterat , genom ett så lydande Protocolls-Utdrag af den 5 i denna månad: ’’S.
Jag skulle tro, att, då en ny förordning utfärdas i denna del, någon uppmärksamhet borde fästas på detta förhållande och får för detta ändamål föreslå, att vid denna § måtte göras följande tillägg, eller ock att detsamma måtte utgöra en särskild §, så lydande: ”Hvad i föregtde i3 § rörtde undersökning stadgadt är må icke tillämpas å fråga om på lifstid eller vissa ar redan afsöndrad lägenhet af mindre jordrymd och beskaffenhet än som i denna och 1827 års förordning om afsöndring af jord från hemman tillåten är, såvida afhandlingen om öfverlåtelsen blifvit intagen i häradsrättens protocoll; utan må ägare af sådan lägenhet densamma beli illa till besittoingstidens slut.” Likaledes anhåller jag, att följande tillägg måtte äga rum. ”Mot denna förordning stridande ufhandliiigar om upplåtelse af jord må icke i häradsrättens dombok intagas eller betyg om desammas uppvisande vid tinget meddelas.” Härigenom förekommes att fattige personer icke onödigtvis bortkasta sina penningar till lösen af domboks-utdrag öfver den inprotocollerade handlingen och sedermera icke destomindre förlora den jordlott de ansett sig äga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Hr von Hohenhausen icke begärt någon förändring, utan endast ett tillägg till i3 §:n vid dess slut, 11. o. Ad. torde finna att först borde afgöras om Ståndet behagade antaga Utsk:ns förslag, då derefter konnie att pröfvas om R. o. Ad. ville antaga det föreslagna tillägget; hemställande Hr Landtm, alltså, örn R. o. Ad. behagade bifalla hvad Ulsk:n i i3 §:n föreslagit. Ropades ja. Hr von Hohenliausens förslag upplästes härefter, så lydande:
N;o 402, Memorial, i anledning af skiljaktiga Beslut inom HiksStånden i fråga om fördelningen af det mindre Creditiyet, till de dermed åsjfe tade ändamål, Enligt från RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag af den 22 sistlidoe Januarii samt i innevarande månad, bär Utskottet inhämtat, det H. PresteStändet och V. BorgareStändetj med bifall till Utskottets Utlåtande» N:o 280 och N:q 36o, beslutat: att, af det mindre Credi t i vet, som blifvit bestämdt till ett belopp af En Million R:dr, f böra vara att tillgå för oundvikeligen nödiga anstallter till Rikets försvar och f för andra högst vigtiga och angelägna ändamål; hvaremot det blifvit förklarad!: af H. R. 0. A., att af samma Credit»v7 ”hälften, eller ”5oo,ooo R?dr borde vara att tillgå för oundvikligen ”nödiga anstajlter till Rikets Försvar, och hälften el”ler 5oo,ooo R:dr för andre högst vigtiga och angeläg”11a utomordentliga behof;” samt af H. BondeStändet.- ”att af lilla Creditivet hälften afsättes och anslås för ”Rikets försvar och hälften för andre högst vigtiga ”och angelägna ändamål.” ■ Och då, ang:de ifrågavarande Creditivs fördelning, 2 Stånd således stannat emot 2, har Utskottet Bctänkanden, N:o 4o3. 4^5 ansett samma fråga böra af Förstärkt Stnts-Utskott afgöras, Dock som en olikhet j redactionen af R. a. A:s och BondeStåndets beslut sig företer, och lydelsen af Bondeståndets beslut öfverensstämmer närmare med Grundlagens innehåll i 63 §.
Ej eller tror jag mig med den vidlyftighet, som detta det vigtigasle inkastet torde anses förtjena, behöfva bemöta det emot systemet vanligtvis gjorda inkast, nemi. om delsammas menliga inflytande pä helsotitlsländet, enär detta, eller huru begreppet och föreställningen i berörde hänseende blifvit nässhult, enligt min förmening, blifvif förut så förtjenstfull och bevisande framstäldt af dels utländske, hos oss kände skriftställare, dels oek särdeles nu sednast af en inhemsk förfaltare, Hr Itlcd. D:r Hagdahl, tili dess högst fört jenstfulla, i dessa dagar utgifna arbete med titel: ”De Europeiska fängelserna;” utgörande detta arbete den till II. Ex. Hr Just. Statsministern af Hr D:r Hagdahl i sisth Februari månad afgifna rapport om de iakttagelser Hr Doctorn varit i tillfälle att göra under dess 2-åriga utrikes resa, i afseende på sjukvården m. m. inom fängelserna i Tysk. land, Schweitz, Frankrike, Belgien och England, med anledning af det af K. M. Hr D:r Hagdahl, för berörde ändamål, i nåder gifna uppdrag. Delta arbete omfattar penilentiärfrågans närvarande ståndpunkt, d. v. s. till och med år 1843, och torde således, ej allenast i afseende på lielsoliIIslandet, kunna åberopas såsom ett kraftigt stöd för systemet, utan äfven för hufvudlrågan i allmänhet. Åtskilliga insända tidningsartiklar och bcriktiganden, rör:de förvillande uppgifter i afseende såväl härå som ock ang:de kostnaderna för fängelser efter cellsyslemet, m. m. torde ock kunna härvid åberopas, helst dessa artiklar äro hemtade frän aulhentika källor, såsom från officiella handlingar och sakkunnige mäns ulgifna skrifter.
Han sträfvar framför allt efter att skaffa sig en aktningsvärd, föga verldslig omgifning och jag är öfvertygad, att han gerna skulle vilja omvända dessa kyrkans furstar till nya sanna apostlar för religionen. Om så är, måste man önska, att han må kunna bringa «in ädla afsigt tillverkställighet. Verlden har behof af tro. Bristen derpå gör sig allestädes märkbar; de sanna troende äro så sällsynta; jag menar ej endast sådana, som hylla kyrkans credo, utan sådana, som tro på något godt, som åtrå det sköna, som lefva för att fullkomna sig, som lyfta själen till tanken på det idéela, som kufva de lumpna känslorna för att höja tanken till en renare verld, der man står Gud närmare och i följd deraf kommer i större delaktighet af skaparens ande. Påfven Leo XIII märker utan tvifvel, att denna tro allt mer och mer slappas, att skepticismen i moralen skall ända med nihilism; och han tyckes vida mer bekymra sig om dessa katolicismens idéela förhållanden än om sin ställning såsom afsatt furste. De till ytterlighet gående partierna skona honom ej; de låtsas hysa ett högmodigt förakt för den nuvarande påfven; Roms röda tidning, La Lega della demo* crazia, benämner påfven endast signor PeccL Vi närma oss det hundrade året efter franska revolutionen. Vi få vid den tidpunkten säkerligen bevitna ett högligen groteskt skådespel. Historiens fakta förnyas aldrig under samma form; man skall söka efterlikna bedrifterna från 1789 och i synnerhet från 1793; men tiderna hafva förändrats; vi skolä endast få se en karikatyr af förra seklets tilldragelser. Men om man ej skäll utgjuta så mycket blod som då, om man ej kommer att tillåta alla galningar att bemäktiga sig tronen för att deraf göra en domstol, skola dock alla grundsatser taga betänklig skada; man borde derför allvarligt öfverväga sättet att finna botemedlen häremot. Det enda botemedlet vore en liberal allians mellan påfven och konungen af Italien, liksom fordom mellan kyrkan och staten existerade en reaktionär allians.
Riksgälds-kontoret tillkom genom Kongl, kungörelsen af den 17 April 1789, som innehåller, att Kongl. Maj:t med Rikets Ständer funnit godt, att rikets gäld må, jemte de fonder, som till betalning deraf äro anordnade, öfverlemnas till Rikets Ständers förvaltning under ett deras eget verk eller kontor, som kommer att bestrida de till riksgäldens förestående hörande ärender; och i riksdagsbeslutet af den 28 i samma månad och år är infördt, att Rikets Ständer bifallit hemliga Utskottets tillstyrkande om garanti af rikets gäld och om inrättning af ett Rikagälds-kontor, som, hägnadt och skyddadt af Kongl. Maj:t och bestående af ledamöter, dem Rikets Ständer utsett, kommer att förestå riksgäldsverket och ombesörja rikets, i anseende till dess ikuld, högst angelägna tarfver och utgifter. Derpå hafva Kammar-kollegium och Stats-kontoret, enligt af Kongl. Majit lemnad föreskrift, under den 22 Maj samma år utfärdat ett, ej tryckt, cirkulär till Ofverståthållaren och Landshöfdingarne uti Sverige och Finland, hvilka deruti anbefallas, ibland annat, att låta uppbörden af bevillningsmedlen förrättas af Kronans ordinari# uppbördsmän och att samma medel ifrån Landtränterierna. direkte till Riksgälds-kontoret insända; och borde förslag och summariska räkningar öfver hvarje års uppbörd inom den 1 Juli det påföljande året Fullmäktige derstädes äfven meddelas.
Innan kommissionen emellertid gått öfver till behandlingen af detta förslag, har hon gjort en kort framställning af de beskattningsreglor, som gälla uti Preussen och Danmarks köpstäder. Enligt denna framställning 'ägges afgiften i de Danska köpstäderna både på kar rummet och materialet. Densamma erlägges på förhand, och på sådant sätt, att redskapen ej upplåtes till begagnande, innan qvittenser öfver den erlagda afgiften förevisas. Dessa qvittenser (de s. k. »brännoch förmalnings-sedlarne») förvaras i bränneriet till ledning för kontrollen, som derigenom, att bränvinsbrännaren är skyldig att förete brännoch förmalningssedel för den massa, som belinnes i hvarje kar, är iståndsatt, att följa det matarial, på hvilket sedlarne lyda, genom alla stadier af produktionen. Hjelpreda Norska Regeringens underd. Utlåtande. 65 skapen är skattefri, dock under vilkor, att det aldrig får finnas jäsande mäsk uti densamma. Att införa ett sådant beskattningssätt i sin helhet hos oss, anser kommissionen icke låta sig göra, dels emedsn bränaerierna uti landtdistrikterna ofta ligga flera mil från närmaste skattekontor, samt stadgandet att afgiften på förhand skall erläggas, således svårligen skulle kunna uppfyllas, dels emedan man sannolikt ej skulle kunna anskaffa lämpliga kontrollörer, hvilka, för att missbruk skulle kunna förebyggas, nödvändigt måste vara väl invigda i hela bränvins-brännings-handteringen, särdeles mäskningsprocessen. Uti Preussen hvilar bränvinsafgiften, för så vidt den träffar bränvinsproduktione-n utaf mjölhaltiga ämnen, såsom säd och potates, på mäskekaren; men när socker, sirup, eller andra sockerhaltiga ämnen, eller frukt, bär, vin, öl o. s. v. begagnas, erlägges afgiften dels efter pannerymdon, dels är den lagd på materialet. Alla hjelpredskap äro skatlskyldige, med mindre att vederbörande medgifva deras skattefria begagnande, hvilket vanligen år händelsen i hvarje ordentligt inrättadt bränneri, der alla kar äro i passande förhållande till rörelsen, och der egaren har vederbörandes förtroende.
Jag skulle för min del gerna ingå i detta förslag, om ej härigenom Nationell för lång tid kunde blifva betagen rättigheten att framställa och rådpläga om sine angelägenheter. Ty om man antager att Konungen på 4 :de året efter en lagtima skulle se sig föranlåten sammankalla en Urtima Riksdag, skulle ej förrän vid nästföljande lagtima Riksdag eller fem år derefter, och således ej förr än efter nio år, någon enskild motion kunna väckas och upptagas. Deremot skulle jag vara böjd att förkorrta tiden inom hvilken sådane motioner hos Riksens Ständer böra afgifvas. 1 Jämför plenarprotokollet den 28 juli, ovan sid. 297; se även C. U. M. 1810—1815, sid. 468 ff., där beredningsprotokollet fr. o. m. orden föredrogs (l:o) Uet af Herr Lagmannen och vice T almannen t. o. m. orden må till en månad förkortas (sid. 354) återfinnes. 354 Den 5 Augusti 1812 Herr Assessor Arosenius förmodade, att ganska få Urtima Riksdagar skulle bli nödiga, om de lagtima följde sin jemna gång, utan att tiden till desamma af de förra förändrades. Herr Kam. Silfverstolpe: Men den olägenheten kunde i sådant fall inträffa, att Konungen på fjerde året af oförmodade vigtiga ärender nödgades sammankalla Riksens Ständer, som det oaktadt året derefter skulle till Lagtima Riksdag åter sammanträda. Herr Baron Adlerberg önskade att ej för korrt tid måtte lemnäs enskilde till motioners väckande. Herr Kammarli. Silfverstolpe erinrade, att om äfven den nu i detta afseende bestämda tiden af 2 månader inskränkes till 1, så hade hvar och en, om man tillägger den tid som förbigår emellan Riksdagsmannavalen och den dag då Konungen afgifver Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, hvarifrån Riksdagens egenteliga början räknas, likväl mera än en månad att begrunda de förslag, som först af Riksdagens kungörande föranledas, och flere år förut att öfverväga ämnen af större vigt, och annat borde ej hos Riksens Ständer förekomma.