Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det närvarande förhållandet fordar dock, i Utskottets tanke, sådana åtgärder från Statens sida, och det vore fåfängt att förvänta, det föräldraundervisningen skulle kunna bringas derhän, att den fyller hela undervisningsbehofvet; hvarföre inrättandet af folkskolor ock synes vara det enda medle!, sorn återstår. Att, såsom det blifvit yrkadt, öfverlemna bestämmandet häraf åt inenigbeterne sjelfve eller att åt dem lemna öppet alt, på sätt dem godt synes, ordna sitt skolväsende, torde vara så mycket mktdre välbetänkt, som på de flesta ställen folkundervisningen ©tvifvelaktigt skulle komma att stanna i samma skick, hvari 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 40. Hvad deremot beträffar Herr Prosten Gumcelii yrkande om ett förtydligande af de i §:s 1 mom. förekommande orden ”vederbörligen godkände” lärare; så skulle det visserligen vara önskvärdt, att alla de, åt hvilka det vigtiga kallet att undervisa landets barn är anförtrodt, egde de kunskaper, som äro föreskrifne för utexaminering från Folklärare-Seminarierne; men sådant torde dock ej kunna vinnas förr än i en framtid, då uti Seminari erne hunnit bildas ett erforderligt antal Skol-lärare. Till en början torde man således få nöja sig med en examinerad och fullt duglig lärare i hvarje Socken, eller, enligt författningen stadgadt, skol-district, och med att låta besörja undervisningen i de smärre ambulatoriska skolorne, genom personer, för hvilkas antagande till lärare det ej behöfver utgöra ett oundgängligt villkor, att ega hela det kunskapsförråd, som uti 6 § äro för lärare i folkskolan föreskrifne.
Detta kullas att begära stämning till qvarnen, och mjölnaren ger då stämning till den dag, då han tror sig kunna taga emot säden, hvilken på den utsatta dagen föres till qvarnen af ägaren, som sjelf biträder vid målningen. Så tillgår åtminstone i Upland, West - Pen ro IM a i c, m. Westmanland och Södermanland, det är jag säker på, och jag har ingen anledning att tro förhållandet vara annorlunda i andra provinser. Nu har deremot Utsk. föreslagit, att det skulle vara hvar och ens rättighet att när som helst föra sin säd till qvarnen och kasta den ifrån sig der, för att blifva qvar på mjölnarens ansvar. Månne Utsk. tagit i betraktande, hvem som borde bekosta magasinsbyggnaderna för denna säd; hvem som skulle underhålla alla de drängar, hvilka skulle skyffla säden, som eljest skulle förskämmas; hvem som skulle draga försorg om lagningen af säckar, som af råttor ätas upp m. m.? Jag ber, att B. o. Ad. täcktes besinna, att alla dessa omständigheter ej varit tagna i betraktande vid beskattningen af qvarnar, och jag begriper derföre icke, huru Utsk:s förslag kan stå tillsammans med äganderättens helgd. Ilr Peyron har i sin reservation mot Utskrs betänk, såsom medelväg föreslagit: ”att en vedergällning för qvarnägarens ökade kostnader må tagas i ”beräkning vid qvarntulltaxans upprättande såväl af magistraten som häradsrätterna, eller ock att denna vedergäll”ning eller penningeafgift i hvarje ort fastställes på enahanda sätt, som qvarntulltaxorna tillkomma, till undanrödjande deraf, att qvarnägaren eller dess ombud göra egennyt”tan gällande och egenmägtigt taxera qvarnsökanden.” Detta förslag är mycket bättre än Utskrs och har framför Utskrs den förtjenst att vara verkställbart, och jag skulle derigenom icke tveka att instämma i Hr Peyrons förslag, derest jag trodde, att något sådant stadgande vöre af nöden.
Liin anmärkt olikheten mellan Hufvudoch Slrö-Rotes onus, derigenom att den förre ofta måste af dess odal-ägor upplåta en vida större jordrymd till Soldat-Torp, an hvad kneckle-Contractet derom innehåller, ulan att af hvarje halfhemman i hjelp-Roten årligen .bekomma mer än 10? kappar Spartmål; och fördenskull föreslagit, att hjelprolen borde, i förhållande till Soldat-Torpets större eller mindre vidd och bördighet, utgöra det belopp, hvartill hjelp-hemman för lott i Roten skall planpenningar utgifva; tilläggande Håkansson; att, änskönt kneckte-Contractet bestämmer vid SoldatTorpet J tunneland åker och d. lass hö, mångå Torp likväl nu finnas så odlade, att de afkasta årligen 8 a 10 tunnor säd och. 6 a 8 lass hö, hvilket verkar till fördelaktigare Contract med Soldaten, lill förmon för så väl Strö- som Hufvud-Roten. Vidare har Håkansson i sammanhang härmed anmält, att, i fråga om den vid senaste Riksdag yrkade Rote-sammandragning, det af Kongl. Maj:t dervid föreskrif11a vilkor: samtlige Rote-Interessentersåsämjande_, hindrat verkställigheten af en sådan reglering, hvadan hän ansett nödigt föreslå den ändring i Kongl. Maj:ts uti ämnet gifne stadgande, att verkställigheten må ega rum, då de fleste delägare blifva om Ro~ te-bytet ense> samt det för öfrigt finnes ii Besv. och Oecon.
IDUN 1893 till en enda liten » puchero », om allt stekande och kokande inhiberades och en anspråkslös » pot-du-feu » toge dess plats — nog skulle det spara dem mycket bekymmer besvär och kostnad alltid I Men de svenske herrarue — hvad skulle de väl säga? Säkert blefve det dem svårt nog att finna sig uti eu dylik enkel enformighet! Med denna anspråkslösa middag hålla dock i Spanien både hög och låg med högst obetydliga variationer till godo, dag ut och dag in, året om och hela lifvet igenom. Till och med i rika aristokratiska och millionärshus, där franska kockar hållas, börjar middagsmåltiden med soppa och soppkött — man skulle visst annars tro, att man förverkat all rättighet till namnet spanjor och begått högförräderi mot fäderneslandet. (Forts. o. slut i nästa n:r.) Ur notisboken. Vår kronprinsessa i Rom. Kronprinsessans hälsotillstånd är, enligt de senast ingångna underrättelserna, ganska tillfredsställande. Den enskilda våning i Palazzo Vaccari, som hon bebor, lämpar sig särdeles väl för det mer tillbakadragna lif, som hennes hälsa betingar. Kronprinsessan deltog icke i festligheterna för det italienska konungaparets silfverbröllop, som firades förliden lördag. Hon studerar med stort intresse fornlämningarna, som hon besöker under docenten Wides ledning, men undviker de kalla museerna och kyrkorna, gör dagligen långa promenader, men går aldrig ut efter solnedgången, utan mottager då i audiens eller till middagen en del af de personer, som anmält sig. Doktor Munthe, som är anställd som hennes läkare under vistelsen i Italien, öfvervakar med all noggrannhet att all försiktighet iakttages. * I lifvets afton. Nittio år fyllde den 19 dennes grefvinnan Fredrique Snoilsky, bosatt i Karlskrona och änka efter kommendörkapten Gustaf Snoilsky — skalden Karl Snoilskys farbror — hvilken afled 1844. Den vördnadsvärda gamla äger ännu sina själsförmögenbeter i oförminskad grad i behåll. På födelsedagen uppvaktades den gamla af många vänner i Karlskrona, hvarjämte talrika lyckönskningar i bref och telegram under dagens lopp ingingo från å andra orter boende släktingar och vänner.
Ropdaes starka Ja, jemte några Nej. Och förklarade Hans Excellences i följd häraf, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstatNej, Ridderskapet och Adeln således antagit Friherre Åkerhjelms förslag. 47 H. 3o 466 Den 3o October e. m. Hans Excellence hemställde vidare, om Ridderskapet och Adeln godkände Utskottets senare Utlåtande, i afseende på den väckte frågan om tullens bestämmande å kläde och andra yllevaror efter vigt, deri Utskottet tillstyrkt: att Rikets Ständer mätte till Kongl. Maj:t öfverlemna denna fråga , för att genom vederbörandes försorg pröfvas och utredas. Bifölls. Kopparstick , Estamper och Lithographiska arbeten. Grefve Gyldenstolpe , Anton Gabriel: Efter den alphabetiska ordningen skulle nu följa Kopparstick, Estamper och Lithographiska arbeten, dervid jag utber mig f'å hemställa, om icke, då chartor, böcker och taflor blifvit fritagne från tull, kopparsick, estamper och lithographiska arbeten äfven höra blifva det. Tullen har väl icke blifvit bestämd högre än 5 procent, och kan således icke kallas skyddstull. Åberopande den Ledamots reservation inom Utskottet, sora ansett artistiska arbeten böra lättas så mycket som möjligt från alla betungande afgifler, yrkar jag, alt kopparstick måtte blifva alldeles tullfria, så till insom utförsel, helst det senare torde blifva af allt för ringa belopp att förtjena någon uppmärksamhet; och jag anhåller följaktligen om proposition till afslag å Utskottets tillstyrkande i denna del. Den 3o October e. m. 4^7 Hans Excellence Herr Grejven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets ifrågavarande förslag Ropades Nej.
Denna bevillning borttogs då af det i allmänhet giltiga skal, att enär arrendet naturligtvis måste minskas, då arrendatorn ålägges särskild bevillning, komme jordegaren, sorn sjelf utgör bevillning för jorden, sålunda att vidkännas dubbel afgift. Men på samma gång befriades 84 ock från bevillning arrendatorer af sådan jord, för hvilken icke någon bevillning betalas. Något skäl härtill återfinnes icke i de betänkanden, som afgåfvos i ämnet vid 1840—1841 års riksdag. Det förekommer sannolikt, att man då icke fästat uppmärksamhet vid detta undantagsförhållande. Sistbemälde arrendatorer, åt hvilka sedermera en särskild fördel blifvit beredd genom dem beviljad optionsrätt vid arrendets förnyelse, torde dock icke böra från bevillning och de med densamma olla följande kommunala afgifter alldeles befrias. Komiterade hafva derföre föreslagit, att arrendatorer af egendom, tillhörig kronan eller annan egare, som icke derför erlägger bevillning, skall utgöra sådan med ett belopp, motsvarande hälften af den, som i allmänhet egare påföree. Lika hög bevillning som jordegare hafva nemligen Komiterade ansett icke böra åläggas arrendatorer. Att beskatta dem efter behållen inkomst, möler samma svårighet som i afseende å fastighetsegare Den bevillning, som af arrendatorer sednast utgått, minst ^ af och högst lika med eganderättsbevillnmgen, gör i medeltal af den sistnämnda. I England anses arrendatorers egen inkomst motsvara hälften af egarens, eller, hvilket är detsamma, hälften af arrendeafgilten. I Skottland antages sådan inkomst utgöra J af egarens, eller enahanda andel af arrendeafgiften. För frälseränta anse Komiterade, med afseende å de betydliga förmåner, som frälseränteegare åtnjuta, den bevillning böra erläggas, som nu af dylik ränta utgår, eller Två procent af inkomsten; hvadan och då påförandet af denna bevillning endast är en debiteringsåtgärd, stadgandet derom blifvit flyttadt till 3:dje artikeln.
Maj:t gjort underdånig framställning om Proposition till Rikets Ständer i det af Herr Ridderstad angifna syfte, men att Kongl. Maj:t genom beslut den 16 September 1865, enär de tillgängliga statsmedlen erfordrades för andra angelägna behof, funnit sig icke kunna till Krigsbefälets berörda framställning lemna bifall; i betraktande hvaraf och då vid de två sistförflutna riksdagarne framställda yrkanden, att den vid 1856—1858 årens riksmöte beviljade pensionsförhöjning jemväl måtte tillkomma de embetsoch tjenstemän, som dcrförinnau erhållit afsked med pension, blifvit af Rikets Ständer afslagna, hemställer Utskottet, a) att Herr Ridderstads ofvanberörda motion icke må af Rikets Ständer bifallas; hemställande Utskottet derjemte, under förutsättning af Rikets Ständers godkännande af hvad sålunda blifvit föreslaget, b) att Herr Witts endast vilkorligt framställda yrkande må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 17:o. Genom remiss från Ridderskapet och Adeln har Utskottet fått till behandling emottaga en hos bemälda Riks-Stånd väckt motion (N:o 1), deruti Herr von Knorring, O., under åberopande af den hedrande och gagneliga verksamhet Kapitenen Erik Åugust Björkman alltsedan år 1831 utvecklat såsom biträdande vid Topografiska korpsens triangeloch höjdmätningar m. fl. andra arbeten, föreslagit, att, då Björkman vid nu uppnådd 57 års ålder, i anseende till försvagad synförmåga, icke kunde med arbete sig försörja, Rikets Ständer måtte bevilja Björkman under hans återstående lifstid en årlig peusiou af 1,000 Riksdaler; men då, enligt hvad motionären sjelf upplyst, Björkman icke under längre tid ån sex år innehaft lön på rikets stat, hemställer Utskottet, att motionen måtte lemnäs utan afseende. 18:o.
Innan tjensteman eller vaktbetjent varder suspenderad eller skiljd från tjensten, bör hans skriftliga förklaring öfver hvad emot honom förekommit infordras. Fullmägtiges beslut, hvarigenom tjensteman suspenderas eller för alltid skiljes från tjensten, bör, jemte hänvisning för besvärs anförande, honom skriftligen meddelas. Tjenst, som, till följd af sådant beslut, blifvit ledig, får, derest den afsatte tjenstemannen inom föreskrifven tid anmält sig ämna samma beslut öfverklaga, icke åter - Stats-Utskottets Memorial N:o 139. 19 besättas förr än besvären blifvit af Stats-Utskottet eller Revisorerne afbörda, eller den bestämda tiden för besvärens fullföljande försutils; kommande dock den, som emellertid förordnas till tjenstens bestridande, att de med densamma förenade löneförmåner åtnjuta. § 257. Extr a-ordinarie tjensteman eller extra vaktbetjent, som, utan erhållen tillåtelse eller anmäldt laga förfall, från tjenstgöring uteblifvit under trenne efter hvarandra följande månader, eller vid flera tillfällen undandragit sig att lemna äskadt biträde der han blifvit anställd, anses hafva förverkat sin rätt att i Riksgälds-kontoret vidare tjenstgöra. Den extra-ordinarie tjensteman eller extra vaktbetjent, som under honom uppdragen tjenstgöring sig försumligt eller felaktigt förhållit och, efter att på sätt i § 252 stadgas blifvit varnad, sig icke rättat, bör förklaras vara från Riksgälds-kontoret skiljd. För öfrigt anses den extra-ordinarie tjensteman eller vaktbetjent, som begått ärerörigt brott eller annan förbrytelse af svårare beskaffenhet, vara från verket utesluten. Angående pensioneringen af Ri/csgalds-kontorets betjening. § 258. Pensionerna för embets~ och tjenstemännen samt vaktbetjeningen vid Riksgäldskontoret bestämmas efter desses, vid afskedstagandet, å ordinarie aflöningsstaten iunehafvande löner. § 259.
Riksgälds-kontoret influtna uppbördsmedel eller aflemnande behållningar, äfvensom de för jernvägsbyggnaderna upplånta medel samt detta Verks öfriga kontanta tillgångar skola, såvidt och så länge de icke behöfva användas för samma Verk åliggande utbetalningar, hållas allmänna rörelsen tillhanda och göras räntebärande genom desammas utlåning emot skuldförbindelser, som Fullmägtige anse innefatta full säkerhet och hvilka antingen äro afgifna af städer och menigheter eller inom riket befintliga, af Kongl. Majit oktrojerade, penningeförvaltande verk och inrättningar, eller ock försedda med hypothek af räntebärande obligationer eller förbindelser, utfärdade af sådana verk och inrättningar samt andra större bolag och föreningar, som, efter erhållna, af Kongl. Majit meddelade, oktrojer eller fastställda reglementen, trädt i verksamhet. Utlåningstiden raå af Fullmägtige bestämmas, dock får densamma icke öfverskrida sex månader efter nästa riksdags början. Lånesummans förhållande till derför hypothiserade obligationer^ kapital-belopp, äfvensom den ränta, hvilken för ifrågavarande lån skall till Riksgälds-kontoret erläggas, må likaledes, med afseende å Stats-Utskottets Memorial N:o 230. 15 dessa obligationers afsättlighet och den vanliga penningeräntans belopp, af Fullmägtige bestämmas; egande Fullmägtige jemväl att för sådana medel uppköpa antagliga obligationer, som förfalla inom viss bestämd tid eller som utan svårighet och kapitalförlust kunna vid inträffande behof föryttra.». § 208. För bestridande af Riksgäldskontoret åliggande utbetalningar, eger detta Verk att begagna ett kreditiv d Rikets Ständers Bank, till belopp af högst En million femhundra tusen R:dr. mot fyra procent årlig ränta å hvad som af kreditivet lyftas; börande, i afseende på kreditivets begagnande, de uti Bankoreglementet derom meddelade föreskrifter lända till efterrättelse. § 209.
Man skall göra hvar man rätt och skydda hvarje så väl individ, som korporation i dess lagliga rättigheter. Men deraf följer dock icke att man skall utsträcka presterskapets privilegier längre än till den del af denna ränta, som är till presterskapet anslagen. Om således propos. icke kan bifallas derföre att den af sådan orsak vore att anse såsom för vidsträckt, så kan ett afslag icke heller äga rum, emedan äfven det vore för vidsträckt, då frågan angår något mera, än som skyddas af presterskapets privilegier. Jag anhåller på denna grund om återremiss af denna punkt. Hr Sandströmer, And. Peter: Dä den förste värde talaren, som bestridt bifall till denna punkt åberopat de skäl, som i ett föreg:de plenum af honom och flere andre talare blifvit uppgifne, så anser jag mig, till undvikande af onödig tidsspillan, en - 424 Den 25 September. (last böra åberopa hvad jag till vederläggande deraf förut yttrat och derjemte instämma uti hvad Gr. Lagerbjelke sednast anfört. Hvad särskildt angår påståendet, att presterskapets privilegier skulle hindra bifall till denna punkt, så bar jag visserligen icke betänk, i hufvudsaken lill hands, och vill icke utur minnet bestämdt yttra mig i det afseende!, men då Hr von Hartmansdorff sjelf uppgifvit att akademiernas berörde inkomster äro till beloppet uträknade och bestämda i penningar (jag tror Hr von Hartmansdorff bar sjelf uppgifvit beloppet deraf), så och då genom den föreslagna åtgärden någon den ringaste minskning i vederbörtdes inkomster ej skulle äga rum kan jag icke inse huru den ifrågavar.-de förändringen kan hindras af presterskapets privilegier. Jag anhåller derföre om bifall till den föreslagna voter:s-propos:n. Frih. Cederström, Jacob: Det torde vara fruktlöst att försöka förmå Gr. Lagerbjelke att hålla sig till de grundlagsstadganden, sora utvisa, att IL o.
Ständer uppfordt att fortfarande utgå och disponeras, såsom Kongl* Förordningen af den 28 Junii nämnde år ^88 StatsUtskottets Betänkandet!. bcståmmer, samt Riksens Stander jemväl, i deras underdåniga Skrifvelse d. 20 Julii I8l5> uttryckligt anslagit och ofverlemnat samma belopp till den blifvande Pensions-Cassan för Civile Staten; låra förthy Riksens Ständer nu ock bifalla, att denne Summa må för den kommande tiden, till detta ändamål, utgå på sått Committerade föreslagit, så att de Pensionairer, hvilka nu deraf njuta understöd eller finnas dertill berättigade, innan Pensions-Inråttningen, såsom enskildt anstalt, börjas, dervid öfvertagas på Inrättningens fond och Stat. Hvad åter angår de |:delar dels af Centonalen 1 proCent, dels ock af Befordringseller vanligen så kallade Vadstena Krigsmanshus-afgiften 2 proCent utaf Civile Ämbetsoch Tjenstemåns loner, som nu tillflyta Arméens PensionsCassa, men i stället skulle ingå till ifrågavarande Inrättning; så får Utskottet upplysa, att desse afgifter grunda sig, den förre på Kongl. Rescriptet af den 23 September 1690, och den sednare å Kongl. Påbudet den 31 December 1689 hvarigenom bägge delarne anslogos att ingå till det då inrättade Krigsmanshuset för ej mindre Officerares ån ge - Stats-Utskottets Betä/Jcandefi. 78g menskapens af Landt-Arméen Pensionerande och understöd; men vid Arméens PensionsCassas formerande blef, genom dess Reglemente af den 10 Jan. i7^7j {• 8 förordnadt, att som både Officerare och Under-Officerare, nied flere Militaire-Betjente, icke vidare komino att njuta underhåll af Krigsmansliuset; så borde omförmäldte |:delar af dess inkomster årligen till denna Cassa aflevereras; skolande beloppet häraf, enligt hvad committerade utredt, årligen uppgå till x 5,ooo R:dr.
Då jag nu öfvergår till frågan om anslaget för Konungens Cancelli, anhåller jag desto mera att först få yttra mig om styrelseverkens organisation, som R. o. Ad. år 182! hedrade mig med det förtroende att vara ledamot i det särskilda Utsk., sorn då behandlade denna fråga. Konungen har sedermera i det hela utgått från den åsigt, som då gjorde sig gällande, nemi. att embetsverken borde utgöras af en mindre talrik, men väl lönad personal. Orsaken, hvarföre de smärre lönerna för det fordna större antalet icke alltid räckt till åt de förra, bättre lönade efter den nya organisationen, kommer deraf, att de gamla lönerna, som till stor del bestämdes på en tid, då Riket hade klingande mynt, numera blifvit genom myntförsämringen så nedsatta, att de måste flerdubblas, för att motsvara deras förra värde i godt mynt. Då jag säger, att inom Konungens Cancelli en prot.- secreterare för närvar, har 777 r:dr, en registrator 35or:dr, en cancellist 264: 8. och en copist 179: 24. i årlig lön, och då högre aflönad personal är i anseende till ökade göromål behöflig, finner R. o. Ad. lätteligen, att ökade anslag erfordras, om Konungens Cancelli skall blifva åtminstone lika aflönadt med Statscout., sorn år 1824 först organiserades ånyo och hvars af R. St. godkända lönereglering man sedermera i allmänhet tagit till mönster för de öfriga embetsverken. Ehuru Konungens Cancelli borde hafva bättre löner än andra embetsverk, emedan dess medlemmar i sista instansen handlägga Räkets ärender och således borde vara de skickligaste (hvarföre också en högre examen fordras af dem, än af de öfriga), så finner man förhållandet vara motsatt.
Utslag, hvarigenom hufvudsaken blifvit afskuren, på det att Kongl. Maj.t måtte i 147 nåder förklara, att en embetsmyndighets åtgärd icke skulle vara fritagen från ansvar derföre, att den blifvit af högre myndighet fastställd; i hvilket hänseende Justitieombudsmannen ansett föremålet för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning med andra ord vara det, huruvida Hofrätten, i enlighet med verkliga innehållet af dess Utslag, måtte förklaras icke vara rätter domstol i ett ämne, hvilket efter uttrycklig föreskrift i Akademiska statuterna tillhörde Hofrätts pröfning, eller ock målet skulle till hufvudsaklig laglig handläggning hos denna domstol i nåder återförvisas, hvilket Justitie-Ombudsmannen underdånigst påyrkade. Kongl. Maj:ts ofvan omnämnda, den 18 sistlidne Januari gifna Utslag är af följande innehåll: Kongl. Majit finner ifrågavarande genom Consistorii beslut den 22 December 1852 gjorda tillämpning af Lunds Akademis konstitutioner den 19 December 1666 och Kongl. Brefvet den 1 Mars 1750, till grund för hvilken tillämpning är åberopa dt hvad, med särskild anmärkning angående Magister Munck af Rosenschölds befattning med spridandet af en tryckt periodisk skrift, Consistorium i fråga om hans uppförande i allmänhet vid Universitetet funnit upplyst, icke böra, efter hvad i ärendet förekommit, läggas Consistorii ledamöter till last såsom pågot af de fall, der, enligt 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, ansvar för embetsfel äger rum; hvadan Kongl. Majit anser de underdåniga besvären icke föranleda ändring i det slut, hvaruti Hofrätten i saken stannat.