Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Händeis-Balken härom innehåller, matte få fortfara att gälia. Hvad sluteligen vidkom mer Riksdagsmannen Jonas Janssons önskan, om förkortning-af Uppsägningstiden , har Utskottet, efter noggrant öfvervägande af både de förmoner oell ’svårigheter, den uti 1805 års Legostadga utsatta upp. sägningstid medförer, för sin del, funnit samma uppsägningstid vara både för Husbönder och Tjenstehjon så gagnelig, att Utskottet ej trott sig böra till förändring deraf gifva anledning. Hvilket alltsammans, tillika med några Ledamöters särskildta meningar, VÖrdsatnligen till Riksens Höglofl. Ständers närmare ompröfvande ofverlemnas. Stockholm den g På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestoch Adelns Ledam. Ståndets Ledam. vägnar vägnar A. Lantingshausen. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. BorgarePå Hederv. BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam. Vägnar Vägnar And. Bredin. Nils Månsson. M. M. Hospeci. Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs-och Oeconomle-Utskotts Plenum den 9 Maj J815. s. u. Den 2 2 Maj. 353 S. D. öretog Utskottet till hufvudsaklig, gransk, ning det af i:sta Beredningen afgifna project till Betänkande i anledning af det till Utskottet remitterade Mål, angående yrkad ändring af Tjenstehjons flyttningstid. Herr Protocolls Secreteraren Danckvardt begärde ordet och yttrade: ”Sedan Utskottet lernnat utan afseende mia anmärkning, att frågan om förändring i flyttningstiden, såsom åsyftande ett upphäfvande af Stadgandet derom i allmänna Lagen, borde gemensamt med Lag-Utskottet behandlas, anser jag mig nu böra ingå i pröfning af sjelfva ämnet. Man torde i allmänhet vara derom öfvertygad, att nuvarande flyttningstid är olämpelig.
N:o 256, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra anslag till föremål, tillhörande 4:e, 6:e, ?:e och 8:e Hufvud-titlarne, godkändes de i l:a, 2:a, 3:e, 5:e och 7:e punkterne föreslagna voterings-propositioner; lades 4:e punkten till handlingarne; afslogs den i 6:e punkten till Ridderskapet och Adeln ställda inbjudning att förena sig i Preste-Ståndets beslut, till följe hvaraf den i sammanhang dermed föreslagna voterings-proposition befanns hafva förfallit och deremot de, för den händelse att samma inbjudning ej blefve antagen, föreslagne voterings-propositioner godkändes, samt fann Ridderskapet och Adeln, efter erhållen del utaf det af Preste-Ståndet fattade beslut att antaga den i 8:e punkten framställda inbjudning, att, till följe deraf, den i sistnämnde punkt föreslagna voterings-proposition hade förfallit. Den 2 September. Från Högloft.
I ett afseeiide skiljer den sig dock fördelaktigt från många af sina likar, där finnes tendens, men den ligger i öppen dag, fragor franikastas visserligen, som kanske ej tillfyllest besvaras, men inga diinkla ghtor, lika sr&amp;rförst %dda som svårlösta. cam mil la^ ä r en tidsrnålning, som i bjiirta färger %terger brytningen mellan det gamla och det nya, ett ämne, som liksom ger sig själf i en tid soin vår, i slutet af ett århundrade, da, utan egentligt fotfaste i det närvarande, människosläktet nied blicken oafvandt fästad mot framtiden, ännu så att saga lefver midt upp i det förflutna. Se vi icke Jonas Lie behandla ett liknande ämne i sin senaste romanNiobe? Men under det den berömde norske romantikern angriper utvecklingen .och iittalar sig liopplöst on1 sin tids ungdom, ger den svenske förf. sin nutidsskildring en glad färgton. Det a r hopp och förtröstan däri. Ungdomen ar en lefnadsfrisk skara, öfvermodig, sjalfsäker, hyperkritisk visserligen, den ghr bröstgänges tillväga mot det gamla, som ej viker utan strid och protester, men det finnes iitvecklingsmöjligheter hos denna ungdomsskara, det gamla och det nya slutar med a t t ingå en fredlig kompromiss och förf. låter oss med tillförsikt se en ljusare och bättre framtid till mötes. E n aroiiian nr societetslifvet~ kallar Richert von Koch sin bok. Densamma framställer ocksh troget efter naturen, som det tyckes, en högadlig svensk familje-interiör, där familjefadern, den något inskränkte, men bottenhederlige baronen stgr maktlös gent emot de nymodiga idéer, soin förfäktas af hans frisinaade liustrii och praktiskt tillämpats vid barnens iippfostran. Det ar med stor talang och en ej vanlig iakttagelsefödiga af människonaturens olika skiftningar som förf. skildrar dessa familjescener, där den gamla baronen dundrar och svär under sina fruktlösa försök att göra sin faderliga myndighet gällande, men alltid måste ge vika för ungdomens öfverliigsna logik och slagfärdiga nutidsvisdom.
Pag. gr i Betänkandet, i afseende på Liquidations-Contoir i Götheborg och Malmö anmärka att uttrycket *’Det dt borde besörja Omsättningar’*, synes innefatta en rättighet, att, efter egen pröfning, medgifva omsättningar, hvilken rättighet Utskotten förmodeligen icke lära anse böra Banco-Styrelsen afhändas, utan lärer detta så böra rättas, att liqvidations Contoiren väl äga att emottaga handungar, penningar och betalniDgen påteckna, samt jemte ötversändande der* ! af till Hufvud-Styrelsen kunna meddela ett omdöme om de Lansökandes vederhäftighet, men att besluten alltid på Hufvud-Styrelsen istockholm böra ankommay Låntagare öppet lemnat att antingen vända sig till desse Låne-Contoir eller Hufvud-Styrtlsen i Slockholm. Vid förra delen af Utskottens Betänkande får jag i öfrigt göra åtskillige anmärkningar, och först, för min del, icke godkänna den fördelning af anslag för Hufvud-Näringarne, sorn Utskotten uppställt, hvilken saknande all grund för beräkning, måste allena af godtycket bero, hellst i denna beräkning Jordbruket ojemförligt mindre än andra Näringar blifvit med biträden ihågkommen , och Fastighets-lånen i Städerne, emot hvad vara bordt, äfven blifvit ibland Jordbruks-Näringens förmåner beräknade. Hvad Anslags-Summorne för Allmänna Magazins-Inrättningen samt Manufactur-Disconten angår, så tror jag mig vara så mycket mera be. rättigad att uppskjuta allt yttrande derom, till dess att Stais-Utskottets Betänkanden 1 desRidd. och Ad, Prot. V B.
De kreditanstalter, som inom orten anlitas, äro: Hypotheksinrättningen för jordägare i Göteborgs och Bohus samt Elfsborgs län, hvilken under senare tiden utsträckt sin verksamhet jemväl till Skaraborgs län, och för norra delen af Dalsland: Wermlands Hypotheksförening. Derjemte, för lån på kortare tid och kreditivers beviljande samt uppoch afskrifningsräkning: en afdelning af örebro Privatbank i Borås; en på understöd från Rikets Ständers Bank grundad Filialbank derstädes; samt afdelningar af Wermlands Enskilda bank o i Wenersborg och Amål, den senare blott för kreditiver samt uppoch afskrifningsrörelse. Till en mindre del anlitas äfven Rikets Ständers Banks afdelning i Göteborg. Behofvet af en utvidgad kreditanstalt för Wenersborg är, på sätt redan blifvit anfördt, känbart. Sparbankernes antal och rörelse inhemtas af tabellen N:o 12; utom de deri omförmälde, är en sparTab. N:ol2. bank i södra delen af Kinds härad under organisation. Den räntefot, efter hvilken delägarne godtgöras, är i allmänhet 5 procent. Sockenmagasiner finnas uti 56 socknar, således få i förhållande till socknarnes antal inom länet. De befintlige magasinernes fonder äro dessutom obetydliga med afseende å socknarnes omfång samt utsäde och spanmålsbehof efter inträffade missväxtår, så att de svårligen kunna tagas i beräkning vid sådana tillfällen, helst grunderne för inrättningen merändels förutsätta spanmålslagrets utlånande årligen vid vårtiden, för att efter påföljande skörd återlevereras in natura med viss afgäld, men hvilket icke gerna kan ske, då svårare missväxt inträffar, och det skulle vara mest af nöden att återbekomma lånen, till understöd för utsäde behöfvande delägare.
Låtom oss nu vara vid godt mod och afbida hvad Ernst medför från sina vänner.» Öfverste Hård, den skarpsinnigaste bland de sammansvurne, i hvilkas företag han inlåtit sig efter öfverenskommelse med konungaparet, i hopp att kunna återföra regeringssättet till hvad det varit under Gustaf Adolf och enligt Axel Oxenstjernas grundlag, insåg dock snart, att man lika litet kunde lita på Lovisa Ulrikas och hennes gemåls föresatser och utfästelser, innan de fått väldet i sina händer, som på dugligheten hos de verktyg, medelst hvilka statshvälfningen skulle åvägabringas. Hård skulle också gerna dragit sig tillbaka, om han icke funnit sig hafva gått för långt, att kunna påräkna sin räddning i annat, än statsförfattningens störtande, så vida han ej ville uppträda som förrädare mot sammansvärjningen; men hans sinne var mycket för ädelt, att genom en sådan nedrighet köpa sin fred med de maktägande. Drottningens öfvermod behagade honom lika litet, som konungens vankelmod. Brahes uppblåsta inbilskhet lofvade lika liten framgång, som Horns krypande undergifvenhet. Hård sökte derföre i det längsta uppskjuta utbrottet, i hopp dels om någon gynnsam tillfällighet, dels om några nya och trösterikare bundsförvandter; och då uppskof ej längre kunde äga rum men framgången syntes honom mer än tvifvelaktig, tog han i hemlighet nödiga mått och steg till sin egen frälsning, i värsta fallet. Brahes obetänksamma och sjelfkära erbjudande att hos konungaparet inprenta dess roll, upptogs med nöje af Hård. De begge öfverstarne afbidade endast löparens återkomst, för att lägga sista handen vid verket. När Ernst sedermera infunnit sig och gjort sin berättelse om hvad som aftalats på Mäster Anders, och följande midnatt således var oåterkalleligen bestämd till det afgörande slaget, skiljdes dessa tre sammansvurne åt. Ernst gick att göra hofmarskalken baron Horn reda för sitt uppdrag: Brahe skulle inställa sig i drottningens smårum, så snart der blefve dager, för att öfvertyga konungaparet om nödvändigheten deraf, att konungen, på utsatt tid, borde stiga till häst samt tala till trupperna och folket:
Då Rikets Ständer, under denna Riksdag, ej tvekat att i mer och mindre mon medgifva en dylik fördel för hjelpbehöfvande medborgare i åtskilliga öfriga landsorter, var det en ej obillig väntan, att, utan hinder från Utskottets sida, samma consideration blefve tillhörig ifrågavarande näringsidkare på Rikets vestra kust, hvilkas nödställda belägenhet är så stor, att den ofelbart öfverstiger all annan orts fattigdom och elände. Hvad som ansenligen förstorat dessa skärgårdsboers förut varande betryck, är det under sistförflutne år i deras trakt misslyckade fiske, jemte cholerafarsotens bedröfliga härjningar derstädes, genom hvilka förenade omständigheter nöden hos detta folk blifvit så allmän, att nästan en hvar befinnes uti lika olycklig ställning. Det är dock endast de till Morlanda och Tjörns pastorat hörande fiskare, till hvilka denna beskrifning egentligen kan lämpas. Utskottet har velat hemta motiv för afslag på elen i afseende härpå väckta motion från en yttrad förhoppning om sorgfälligt biträde å Regeringens sida, att, medelst utverkadt understöd af allmänna medel, befordra fisken-näringens upphjelpande ur dess iråkade förfall; men detta motiv måste anses så mycket mindre tillämpligt, som det endast kan hafva afseende på den punkt i motionen, hvaröfver Stats-Utskottet, till hvars behandling densamma blifvit hänvist, redan förut afgifvit sitt utlåtande. Det är ock en framtidens sak, om hvilken hoppet ännu är qvar, och som till landets heder mäste omsider göra sig gällande. Deremot då fråga uppstod 0111 lindring i bevillningen, samt befrielse från lästafgift för meranämnde fiskeri-idkare, tillhörde det Bevillnings-Utskottet att endast taga denna del af motionens innehåll i betrak - 28 Bevillnings-Ut skottets Bet. N:o Sy. tande, och derå meddela afeller tillstyrkan, på grund af pröfvade skäl. Jag anser ock
Är dom fallen i sådana mål, som i 4 § nämnas, sände Rådstufvurätt parternas skrifter in till Hofrätten, som der sagdt är.“ 26 Kap. 1 §■ * “Hvar, som ifrån Underrätt vädjar, ställe för sig två löftesmän, som borga, begge för en och en för begge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå, och lägge den vid sin inlaga i Hofrätten in. Nu kan så hända, att han heldre vill penningar, eller silfver, eller guld, till säkerhet för kostnad och skada ställa, och sätter det hos Konungens Befallningshafvande in, eller i taka händer; då vare ock det för borgen gildt, när Domaren det pröfvat häfver. Försummar han det; håfve sitt vad och talan emot Underrättens dom förlorat.“ Genom ofvanberörda motioner har fråga blifvit väckt dels om afskaffande af nådepenning arne, och förändring af vadetiden, dels om upphäfvande af föreskriften om borgen för kostnad och skada. Hvad nu först nådepenning arne angår, så har Herr Henschen i den motion, som förekommer under N:o 103 bland Borgare-Ståndets motioner vid innevarande riksdag, under åberopande af Lagberedningens förslag till Rättegångs-Balk, Förra Delen, 16 Kap. 11 §, hemställt, att, i enlighet med nämnda förslag, vadepenningar ej vidare måtte erläggas, och deremot det i 12 § af Kongl. Förordningen om expeditionslösen den 30 November 1855 förekommande förbudet att taga lösen för vadebevis upphäfvas. En förändring i denna del af lagen har icke synts Utskottet vara af något synnerligt behof påkallad.
KEJSAR WILHELM OCH KRONPRINS GUSTAF BESIKTIGA JAKTBYTET Å SKABERSJÖ GÅRD. — 5 — IDUN 1899. lösa skuggor vandra omkring därinne; slafveriets ok har böjt deras skuldror; men det har ej förmått utsläcka elden i onaturligt glänsande ögon. Frivilligt ha de låtit fjättra sig, därför vilja de ej känna, att bojorna tynga. D e ha lärt, att jordelifvet b ö r vara en vandring på törnen o c h en ökenfärd, o c h de ha dragit in g e n o m de höga fängelseportarna af fruktan att därutanför träffa rosor bland törnena, springande källor i sanden. Säg d e m e j, att detta är oförnuftigt. Väktarne, s o m förde d e m öfver den dystra boningens maskstungna trösklar, förstodo att dessförinnan blända det klarseende ögat m e d ett ljus, fladdrande o c h förrädiskt som irrblosset i det bottenlösa träsket. B e d hellre en tyst b ö n för d e arma, en b ö n o m att deras ö g o n måtte ö p p n a s och o m att de måtte få kraft att befria sig från fjättrarna för att lefva lifvet fullt o c h helt. Ja, b e d, att d e måtte föras från skuggornas värld till verklighetens. * Det nya hotellet, hvars arkitektur företer något slags amerikaniserad villastil, är b e k v ä m t o c h tidsenligt inrättadt m e d 40 rum för resande, flere rymliga verandor o c h balkonger åt parksidan samt butiker i bottenvåningen. t MÖNSTERRUMMET » I ARBETARINSTITUTET. Lifmedikus Westfelt, hvilken åtnjöt anseende s o m en synnerligen skicklig läkare, var en ifrig motståndare till rusdryckerna, d e m han b e k ä m p a d e såväl i tal s o m skrift. Jämte sin läkareverksamhet skötte han äfven åtskilliga allmänna förtroendeuppdrag, bland hvilka förekommo ledamotskap i direktionerna för flere af hufvudstadens skolor o c h välgörenhetsinrättningar.
Förskotter, upptagna inom liuien, 120,164. 8. Summa b) Fortifikatäoiis-afdelnfugcn. Debet Balans från år 1857: Kontant behållning Förskotter, upptagna inom linien, 58,276: 97. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, Arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medel .. Ersättnings-medel Diverse inkomster Balans till år 1859 ^ Anticipation . Skulder, auteknade inom linien, 2,885: 36. Balans från år 1857: Anticipation Skuld, antecknad inom linien,. 27,709: 38. Utgifter: Försträckning mot ersättning 29,370: 54. Balans till år 1859: Kontant behållning Förskotter, upptagna inom linien, 85,366: 27. Summa c) Intendents-afdelningen. Debet. Balans från år 1857: Kontant behållning Förskotter, upptagna inom linien, 213,894: 95. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 744,737: 38. Till försvarsverkets fullständigare ordnande 30,000: — Yärfvade Arraéens beklädnad 86,173: 72. Balans till år 1859: Anticipation Skuld, antecknad inom linien, 22,482: 40. _ 74 - Cr edit. Balavs från år 1857: Skuld, antecknad inom linien, 38,232: 73. Utgifter: Värfvade Annéens beklädnad Indelta Arméens'utredning Beväringsmanskapets dito Musikaliska instrumenter Beklädnadshjelp för Under-officerare Sängkläder och servis-medel Medicinaloch iifstrumental-attiraljer ... Förrådens diverse behof Hyror Transportkostnader Försträckningar mot ersättning Försvars-verkets fullständigare ordnande Diverse utgifter Balans till år 1859:
Förordnanden och antagningsbevis för slädernes beljenle, gevaldiger, uppsyningsman, lin-, hamp-, tjäru-, brädoch jern vräkare, packhusoch vågkai lar, stadstjenare, parmmätare, mätare, jernbärare, vindragare, åkare, timmeroch mur-karlar, fiskare packare, politie-och exekul ions-be t jente, extra-ordinai ie stadsbeljente med deras vederlikar, då de hafva lön på stat afåtta och en tredjedels riksdaler och derutöfver, fem procent af löne-inkomslen; men med ringare eller ock utan lön Musikanter och Dansmästare, förordnanden för Om någon beställning med lön på stat tillsättes genom ordres, anses dessa lika med konstitutorial. Då något verk eller någon embetsman utnämner någon beställning af den beskaffenhet, att lön på stat dervid ej åtföljer eller först framdeles kommer att åtnjutas, belägges derom utfärdad full - R:dr. sk. r:st, foot .—- —- r>. 5: .6: 33: «(i. — 8: i G.— r: — 3. 36. t?4. — 5. 34. — I BevUlnin<js-Vl\hollets Betänkande, A.o il. 39 makt eller öppet bref meri stämplarlt papper till lern procent af den Ion, som åtföljer dylika eller med dem jemförlig» beställningar. När någon, som förut variL eller är i kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, beder och värdighet af embete eller tjenst, karteras de derom utfärdade öppna bref och fullmakter till dubbla beloppet emot hvad föreskrifvet är för fullmakter å lika beställningar i verklig tjenst, eller, der sådant ej kan ega rum, å sådane embeten, eller tjenster, som medföra lika värdighet. Erhåller någon sådan karakters-värdighet i annan tjensteväg, än den, hvaruti han varit eller är embetseller tjensteman, såsom t. ex. då en militär får en civil karaklers-fullmakt, eller tvärtom, bilägges karta efter trettio procent af dit hörande löne-inkomst.
E. 3o6. — till utlåning i Discontväg anslagne fonder, angående. XXXII. B. 3oa. XXXV. Å. 108. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. 46 LI. A. i3a. A. i48. LXI. B. 36o. LXII. 75. Bankens på daler kopparmynt lydande sedlar, om viss tid för inlösen af. LXII. B. 120. A. 318. LXV. U. 111. A. 213. — lånebiträden till vissa Städer och Corporationer i och för anmälda tillfälliga och locala behof. XXXII. B. 3o2. XXXV. Å. io5. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. 124. LXI. B. 36o. LXII. h5. LXIV. B. 215. A. 348. — fonder till utlåning på orörlig pant och på längre terminer, angående. XXXII. B. 302. XXXV. Å. 90. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. 67. A. 96. A. 349. — forum privilegiatum, om medel till afböjande af olägenheter deraf, för Bankens medborgenärer i Concurser. Lill. B. 237. LIV. R. 25o. LX. B. 222. A. 239. LXIIL E. 4- — uppoch utlåning, angående några i BankoReglementet erforderliga bestämmelser i samband dermed. LXIV. U. 359. LXV. A. 46. — fordringar, så väl för det år 1826 lyftade Spannemålscreditiv, som hos f. d. Allmänna Magasinslnrättuingen, angående liqvidationen af. LXV. B. 216.
Ärender är man förbunden att se på det förflutna och beräkna följderne för framtiden. Jag ser då tvenne tilldragelser sedan år 180g, sorn på Fäderneslandets öden och ställning nödvändigt skola äga det största inflytande, Finnlands afskiljande från Sverige och Föreningen med Norrige. På Finska jorden afgjordes tillförene våra strider med Ryssland, hädanefter komma de att afgöras på hafvet och vid kusterne. Håfvens sammanbindning genom GöthaCanal, hvarigenom vår vid vestra kusten stationerade Skärgårdsflotta tillika med Norriges, kan genom landet Föras ut i Östersjön anser jag derföre blifva af så stor vigt både tor vår säkerhet och försvar att jag icke tvekar att tillstyrka den ytterligare uppoffring af medel som dertill fordras. Blotta förberedelserne till ett fälttåg kosta millioner; men äfven med millioners uppoffring skulle man i behofvets stund ej kunna erhålla den fördel och de ressourcer för kustförsvaret som Canalen fullbordad erbjuder. — Jag håller äfven troligt att efter Canalens fullbordande en betydlig transito af varor kommer att äga rum på densamma i synnerhet under de stormiga höstmånaderne, och jag tror att vårt land derigenom blifver för handelsintresset af större vigt än tillförene. De stora Handlande Nationerne skola icke med liknöjdhet se att fredslugnet störes i Norden, och troligen erbjuda oss biträden och medel till försvar då vi det behöfva, i mohn af den lätthet och den fördel vårt läge och våra communicationer medföra för handeln på Östersjön. Stats-U tskottets (Bilaga till Herr Rikets Ständers Riksgälds-Contoirs Skulder. Räntedragande : Gamla 5- ProcentsLånet — 3o,ioo -— - Trollhätte SlussverksLottsedlar (a i2proc:t) 32,833 16 - LifränteLånet (ä 8| proc:t) 3,916 32 - Konung Carl Xlllts HemgiftsCapital (ä 5 proc:t) 100,000 — - Utan Ränta:
För samma ändamål uppsattes senare i Stockholm en särskild tidning, Svenska Biet, hvilken under loppet af några få år fick emottaga artiklar äf Järta till ett antal af öfver åttio. » Vi hafva genomläst flera af dessa uppsatser, om bvars ursprung man icke kan «misstaga sig, och instämma till alla delar i de omdömen, som derom förekomma i Järtas lefnadsteckning af herr Forssell sid. CLXII, deri-från vi här endast upptaga: » större delen af dessa artiklar äro icke af något framstående värde. Järta egde icke längre det friska lynne, som gaf hans skämt dess ' behag, och qvickheten syntes mattad af en viss hopplös bitterhet. » Det var likväl icke endast i tidningar, tidskrifter, tal och minnesteckningar i akademier samt en nära post-daglig brefvexling som Järta nedlade frukterna af sina alltjemt fortsatta historiska studier och politiska funderingar, utan alstren af hans penna kunna med visshet finnas såväl i motioner som i anföranden under alla de riksdagar som höllos efter hans flyttning till Upsala. Vi ega i dubbelt hänseende ett berättigande att säga, att hans biträde 4 detta afseende äfven söktes af eller erbjöds åt sådane representanter, som själfva hade ett namn både som författare och talare. I det utförliga yttrande den bekante ledamoten af ridderskapet och adeln, L. F. Rååf af Småland vid 1840 års riksdag afgaf mot förslaget till införande af departementalstyrelse, bekänner han helt uppriktigt, » att de åsigter han deri framstälde icke ursprungligen voro hans egna, utan öfvergått till hans öfvertygelse från en man, h vars sakkännedom och grunda lighet lätt böra röjas för vår samtid ». Denne man var Hans Järta, hvars biträde äfven skönjes i andra yttranden af den riksdagstalaren. Mest omfattande och verksamt var dock det inflytande, som Järta under sin första vistelse i Upsala utöf-vade på de många som besökte honom. Friherre de Geer angifver äfven detta i följande ord: » Under sitt vistande i Upsala blef Järta der snart sagdt ansedd som ett orakel och var sannolikt den, som kraftigast•
Sedan skrifvexlingen i detta mål försiggått, under hvilken tid en af Rådstufvurättens bemälde Ledamöter aflidit och all talan emot honom förthy förfallit, meddelade Kongl. Hofrätten utslag den 17 Juni 1861 och pröfvade, på anförda skäl, rättvist att för sagda felaktiga förfarande vid domare-embetets utöfning, likmätigt 1 Kap. 12 § Rättegångs-balken, fälla Ordföranden och den andra Rättsledamoten att hvardera böta Tjugu Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, staden Calmar och Advokat-fiskals-embetet; dock med iakttagande, att, om de sålunda sakfälde sjelfva hade del i stadens lott af sakören, deras andelar i böterna, enligt Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1790, skulle tillfalla Calmar läns Lazarett; Kongl. Majlis och Kronans kostnad för fångarnes underhåll i häktet, längre tid än vederbordt, hade af de sakfällde blifvit på förhand godtgjord, hvarföre yttrande derom icke erfordrades. 6 Till följd af en vid Fånglistgranskning gjord anmärkning, att Kinnevalds Häradsrätt, genom utslag den 27 Januari 1858, dömt en person till urbota bestraffning och tillika förordnat, att ban för den sak, för hvilken han sålunda blifvit fäld, ej vidare skulle i häkte hållas, hade Justitie-Ombudsmannen infordrat berörde utslag, och deraf funnit anmärkningen bekräftad, i det samma utslag visade, att bemälde Häradsrätt, der en tillförordnad