Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
All hvarje domsaga, med undantag för nordvestra och norra delarne af riket, får blott eli tingsställe der häkte finnes och ransakning ang. häktad person utan upskof kan ske, der arkivet finnes samladt på ett ställe, så att gravationsbevis och andra för rättssökande angelägna handlingar skyndsamt kunna utlemnas och nödig kortroll ang. det skick, hvaruti handlingarna befinnas, när som helst kan af vederbörande utöfvas, samt der man kan vänta och fordra, att ordinarie domaren sjelf sköter sitt embete, och icke, såsom nu, snart måste anförtro det åt någon ung man, hvilken bättre kan uthärda köld, drag, och andra olägenheter å de ofta usla tingsställena. Alt UnderRiitt på landet, utom de 3 eller 4 sommarmånaderna, minst en dag hvarje månad sammanträder för rättegångsärenders behandling. Alt domares löner regleras så, att högre embete medför högre löneförmåner, tillräckliga för oberoende och anständig bergning, hvilket sannolikt kan ske utan ökad utgift för statskassan, om man vill öka lösen för 3:dje arket af expeditioner, så snart man genomfört en för öfrigt högst nödvändig förändring, nemligen: All alla sportler för domare försvinna, all expeditionslösen vid domstolarne utgår, såsom stämpladt papper, en eller flera Notarier anställas vid hvarje UnderRätt, hvilka tilldelas en viss proc. af det stämplade papper, dermed de af dem skrifna expeditioner äro belagda, då de till vederbörande upbördsman aflemnas; Att åklagaremakten och säkerhetspolisen vederbörligen ordnas; Alt juridiska fakulteterna från Upsala och Lund flyttas till hufvudstaden ; samt Alt en ständig LagBeredning nedsättes för granskning af alla de lagförslag, Konungen dit vill öfverlemna. Det är öfver min höfva, att på en gång ensam utarbeta förslag i alla dessa ämnen. Jag har dock företagit mig att nu väcka några. Röna de någon framgång, samt hälsa och krafter mig af 152 Den 3 December e. m, Försynen förlänas, så skall arbetet snart fortsättas, derest icke, hvad som är mera önskvärdt, detsamma under tiden angripes af kraftigare och skickligare händer.
– Allah är stor, och Mohammed hans profet. Jag tror på ödet, och mitt öde står skrifvet i stjärnorna – han ser henne in i ögonen; men de tindra bakom sidenmasken så oförtäckt, att han måste sänka sin blick. Gudinnans barm böljar hvit under det månskenslika sidenstoffet, som alltför tydligt framhäfver gestaltens yppiga linier. – Hvad tänker du på, Youssouf? – På Diana, som jag dyrkar! svarar han småleende, ty han erinrar sig just sagan om Actæon. – Din dyrkan är föga värd. Din röst har ingen värme, och dina ögon intet uttryck! – Höga gudinna! Jag är icke så förmäten, att jag själf tror mig vara Endymion! – Hvem var då Dymion? frågar hon i missnöjd ton. – En sofvande yngling, som Diana ägnade sin kärlek. För att ostörd få smeka honom, försänkte hon Endymion i evig sömn. Det vill säga, att gudinnans kärlek vållade hans död. – En underlig saga! Hvarför väckte hon icke sjusofvaren? – Han var ju endast en dödlig, hon en gudinna – och mycket prude. Hon skrattar till nervöst och höjer på axlarna, som om det hvirflat en kåre längsmed ryggen: – Hu – uh! Menar du, att en gudinna måste ha en isklump i stället för hjärta? Då aflägger jag hellre min värdighet och förbehåller mig rätten att känna som en människa! De ha hunnit till ett af de inre gemaken. Hon lösgör sin arm från hans och aftager sin mask. – Hvad nytt, herr etatsråd? frågar drottningen. – Ingenting af vikt – säger Struensee, i det han, bugande, blottar sitt ansikte. – Grefve Holck agiterar ifrigt för att få Warnstedt remplacerad med den unge Hauch. – Det får icke ske! Jag skall tala vid kungen om den saken redan i kväll! – Dessutom lär grefve Holck – tydligtvis i afsikt att förbättra sin egen kredit – ha föreslagit en ny resa till hertigdömena i Maj. H. M:t nämnde någonting därom i förmiddags. Det blixtrar till i hennes ögon vid minnet af den skymf, hon för tre år sedan fått utstå.
Men att reglementera för hvarje lön särskildt att jemka hvarje embetsmans lön derhän, att den stod i rättvist förhållande till dess tjenst är och blir en omöjlighet för ett Utsk. af 3.6 personer. Derför anser jag att Utsk. icke bordt förfara sålunda. Dess beslut torde komma att stå i vägen för den utan tvifvel snart instundande reorganisationen af våra embetsverk. I Danmark deremot har man valt en annan och, i min tanke, riktigare väg, för att afhjelpa embetsmännens af den dyra tiden förorsakade betryck. Man har nemi bestämt, att de ordinarie lönerne skulle förhöjas med en viss procent eller s. k. dyrtidstillägg, hvilken vore olika allt efter lönernas olika storlek, så att t. ex. de tjenstemän, som hade i lön 400 Riksbanksdaler, erhöllo såsom löneförhöjning 30 proc. deraf, och de, som hade större lön än 400 Rhdr, 25 proc. o. s. v. Detta är, enl. min åsigt, den enda utvägen att Den 23 Mars e. m. komma till det rätta resultatet i denna fråga. Yi hafva hört, att flere representanter redan protesterat emot vissa föreslagna löneregleringar såsom för stora eller små, och dylika protester lära sannolikt icke heller uteblifva under den fortgående öfverläggningen om samtliga HufvudTitlarne, så att det är föga hopp att snart komma till ett bestämdt slut i saken. I första punkten af detta Utlåt, har Utsk. för Just.StatsMinistern föreslagit en löne-tillökning' af 50 proc. Jag anser, att alla de öfriga tjenstemännén inom Just.Depart. borde lika väl som Just.Ministern få en lika löneförhöjning, men så har icke. blifvit föreslaget.
Det är en beit annan sak att bryta emot Rikets grundlagar och föreslå saker, som man icke har rätt till. Förhållandet dermed må vara huru som helst. Här är en helt annan fråga, nemi. alt göra ett förslag till rättelse af hvad som kan vara felaktigt. Då måste man väl icke behöfva taga uti något betraktande hvad det ena eller andra Utsk. gjort, utan endast hvad man efter sitt samvete anser vara rätt. Således kan icke hvad sora blifvit anfördt, beveka mig att afstå från min begäran om återremiss. Allm. Besvärso. Ekon.Utskts betänk. N:o 4^ blef af R. o. Ad. återremitteradt. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme alt fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Ilr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan N:o 46- Gr. Piper, Carl Claes; N:o. 128. Gr. Barnekow, Kjell; N:o 1199. Hr Simmingskjöld, fullm. Gr. Hamilton, Hugo David; N:o i5g4. Hr von Heyne, Geörg; samt N:o 2168. Hr Gedda, Gustaf Georg, afsagt sig sina platser såsom bänkmän, val af en bänkman i hvardera af i:sta, 3:dje, i5:de, 17:de och a3:dje bänkmans-afdelningarna komme alt förrättas vid början af nästa plenum. Frih, Her m el i n, Carl: Som ,enskilda angelägenheter hindra mig att oafbrutet bevista riksdagen, så anhåller jag vördsamt att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara bänkman. I anledn. häraf tillkännagaf Hr Frih. o. Landtm., att val af en bänkman äfven vid början af nästa plenum komme alt förrättas för 6:te bänkmans-afdelningen. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf äfven, att N:o 1199. Hr Simmingskjöld, fullm. Gr. Hamilton, Hugo
Boskapsskötseln har tillvunnit sig mera omtänksamme landtbrukares synnerliga uppmärksamhet, i afseende å så väl kreaturs-racers förbättring, som ock tjenligare sätt för utfodringen. Ädlare foderväxter blifva mer allmänna; och rofvor hafva på några ställen blifvit företrädesvis begagnade till utfodringen. Önskligt vore om nyttan af detta utfodi ingssätt verkade dess allmännare antagande till fyllnad i den vanligen otillräckliga fodertillgången. För be främjande af bättre kreaturs-racers mera allmänna spridande, fortfara expositioner af kreatur, dervid Hushållnings-sällskapet utdelar premier. De flera Schäferier, som i Länet funnits, hafva under den tid, denna underdåniga Berättelse omfattar, kunnat, så länge ullpriset höll sig uppe, någorlunda vidmakthållas, fastän någon väsendtlig afsättning af får ej varit att påräkna. Allmogens fårafvel är ej så utsträckt, att den fyller behofvet af ull; dock har man på flera ställen insett nyttan att erhålla får af Soulhdownsracen, såsom mindre ömtålig för klimatet och mindre kinkig på foder. Enskildes Skogarj ehuru af vissa possessionater väl vårdade, hafva be tydligen blifvit medtagne egentligen i följd af den högt uppdrifna bruksoch bergshandtei ingen, så att priset å skogseffekter stegrats samt ej mindre bergsmannen än landtmannen börjat inse nödvändigheten af en bättre hushållning 6 med skogen. Såsom oseder, mot hvilka Bergs-Tings-Rätterne, efter menigheternas hörande, stadgat vitesförbud, äro att nämna getters vallning å hytteskogar och kolvedens afsvedning före dess upphuggande. I skogshushållningen, bibehålles med få undantag det gamla blädningssättet; och förspordes vid 1839 års skogsransakning en allmän farhåga för den trakthuggnings-method, sorn, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga instruktion för Skogsoch Jägei i-staten af den 16 °Mars 1838, borde införas å liärads-allmänningarne och således allt sedan blifvit följd.
Majit uppå derom af Serafimer-Ordens-Giilet gjord underdånig framställning, i nåder begärt, att det till nämnde fonds förstärkning vid nästlidna riksdag lör innevarande statsregierings-period beviljade årliga anslag ä 37,500 Ridr mätte, förhöjdt lill 40,000 Ridr, få årligen utgå äfven under den tid nästa statsregieringsperiod komme alt omfatta; och enär af hvad Ordens Gillet, på sätt Slats-Rådsprotokollet för den 10 Juni nästlidna är närmare utvisar, rörande denna fråga i underdånighet anfört, berörda anslag, med den förhöjning deruti, som blifvit af E. K. Majit föreslå - Expeditions-Utskottets Förslag till underd, Skrifvelse I\:o 797. 211 gen, synes vara för hospilals-vårdens behöriga uppehållande af forlfarande behof påkallad t, hafva Rikets Ständer till om förmälda nådiga framställning lemnat bifall. 83:o. Af en särskild till Rikets Ständer den 17 Februari innevarande år aflåten nådig Proposition, angående beviljande af anslag till uppsättning af utredningspersedlar för det invid hufvudstaden uppförda Hospital för sinnessjukes vård, samt lill denna inrättnings första ordnande och förvaltning, hafva Rikets Ständer inhemta!, att sedan, i följd af Ofverståthållare-Embetet meddelad nådig befallning att, efter öfverläggning med General-Direktören öfver Hospitaler och Lazaretter i Riket, till E. K.
Någon försummelse eller efterlåtenhet har icke kunnat med fog tillvitas Kronobetjeningen. Inom Fjäre och Laholms fögderier har såsom fyllnadsämne blifvit använd sönderslagen sten till icke obetydlig utsträckning; hvaremot väghållare i Warbergs och Halmstads fögderier icke velat inse nyttan af ett dylikt förfarande. Hinder derför har i sistnämnda fögderi äfven uppstått derigenom, att ny vägdelning pågått utan att hinna afslutas. Vid 1860 års slut funnos 23 gästgifvaregårdar vid allmän landsväg, 7 vid häradsväg och en i hvardera af länets 5 städer, med införd skjutsentreprenad vid 3 gästgifvaregårdar å landet samt i städerna Halmstad, Laholm, Falkenberg och Warberg. Någon anmärkningsvärd verkan af sådan entreprenad är ej att omnämna. Endast ett nytt gästgifveri har under perioden blifvit inrättadt, nemligen år 1860 i Rolfstorps by, Rolfstorps o socken och Hinde härad, hvarifrån skjutsas till följande gästgifvaregårdar: Åsbro 1J mil, Warberg lfw mil, Köinge IB mil samt Fastarp lf mil; och äro för skjutsens bestridande anslagne 20 hästar. Kronobrefbäringsskyldigheten har sålunda ordnats, att bref fortskaffats af-åboer å dertill anslagne hemman mot ersättning af öfrige brefbäringsskyldige, hvilken ersättning uppgifvits för år, i Warbergs fögderi till 1,060 R:dr 50 öre, i Halmstads till 1,494 R:dr 50 öre och i Laholms till 1,142 R:dr 50 öre. Angående den i Fjäre fögderi utgångna ersättningen är Konungens Befallningshafvande ej i tillfälle att meddela upplysning. ö b) Sjökommunikationer. Ångfartyg, som tidtals gjort regelbundna turer till orter inom länet, hafva varit: år 1856 Halland och Kattegatt, 1857 Halland, Kattegatt och Engelholm, 1858 Halland, Kattegatt, Wikingen, Chapman, Thor och Sälboda, 1859 Halland, Kattegatt, Chapman och Lidköping samt 1860 Halland, Kattegatt, Najaden och Chapman.
Hwad äter belräffar de ä sidone i första Sichagerlaget förbundna, af hwilka »agre genom naturlig jillgistvenhet ostare umgäs, och längre tider pläga wista; tillsammans, tror Lag-Ulsko.tet att owilkorligt förbud af Äktenskap dem emellan hwarken torde wara det lämpeligaste eller till afwentyrs det rädligafte medel till asböjande af ofivannamnds befarade oor» dentligheter. Könsförbindelser emellan dosia förhalla sig helt annorlunda till människors allmänna moraliska kansta, an emellan de i i, 2^ och 4 § § nämnda anhö- , riga, emedan förbud af Äktenskap emellan de siduaW re icke behösiver anwandas till rväckande c>f asft' - ^ för ro -r)en 2 November för beblandelse, utan blott ä syftar att förhindra det en sädan före alla positiva förbud existerande kansta ej mätte förstösas > enar den inflytelse sädane förbindelsers blotta existence, i människors waniiga förhällanden, har pä det uppwäxande stägtets sedlighet, ar sä uppenbar och latt insedd af hwar och en, att snart sagdt blotta föreställningen af de samma »undwikeligen mäste »ned fasa och afjky röra det moralista sinnet. Sädant ar deremot icke förhällandet i anseende lill dylika föreställningar mellan de ä sidone beswägrade-. Också synes Jsraeliternes Lagstiftare, dä han befaldte att i en wiff händelse gifta sig med Broders Enka och endast förböd mänggifte med pä en gang swande. Systrar, dermed tydligt tillkännagiftva att dane Äktenskap i sig sjelfwe ej warit mera af hvil, än mänga andra namnkunniga Lagstiftare, an-de såsom stridande emot förnuftets och moralista ...nstans bud.
Dessa handlingar upplysa, bland annat, att i den trakt, der skogs-tillgången medgifver en mera utvidgad Jern-tillverkning , Edefors och Göljens Masugnar, utan Statens deltagande i kostnaderna, blifvit uppförda, och privilegier dessutom utfärdade för 3:ne andra Masugnar; i följd hvaraf det med Masugns anläggning på Statens bekostnad afsedda ändamål, att i orten in - 36 Exp,-Utsk. Förslag till und, Skrifv, N-o 46g. föra Tackjerns-tillverkningen, således redan till någon del är vunnet; men för hvars ytterligare befordrande vore magtpåliggande, dels att communicationer inom orten öppnades och rigtades förnämligast till Malmtransporten från Gellivare, dels ock att landets befolkning befrämjades. I förra hänseendet har blifvit föreslaget, att en förbättrad farled måtte öppnas på den midtemellan Luleå- och Calix-elfvar belägna Råneå Eif, medelst hvilken Malmen skulle föras ifrån Gellivare berg till norra ändan af sjön Radenjaur, derifrån på båt till södra stranden af samma sjö, och vidare dels på jernväg, dels genom båtfart efter Råneå Elf till det på 6f mils afstånd från Gellivare belägna Koskivaara, hvarifrån Malmen afHytte-egarne sjelfve, och med biträde af Allmogen i den redan mera bebodda delen af landet kunde fortskaffas till Luleå, Calix , och Råneå Socknar, uti hvilka en bättre skogsväxt vidtager, och hvarest ofvannämnda Masugnar äro anlagda. I senare hänseendet åter har det ansetts af vigt, att vägar anlades, lastplatser och båtleder öppnades , samt Nyhemman till upptagande befordrades emellan Gellivare, Radenjaur, och längst efter den del af Råneå Elf, som för båtfarten kommer att begagnas. Då den ifrågavarande landsorten är af climatet serdeles vanlottad, och den Bergs - Exp-Utsk. Förslag till tind. Skri/v. IV.-o 469. 37 handtering, som der hör kunna drifvas, är af synnerlig vigt, anse R.
Om mun äler uträknar ehartan efter den andra grunden sä npgär Jjproc. af samma köpeskilling lill 4 „ 10 „ Oell, om man 1111 ser på tariffen, sä tioner man iler en tredje bestämmelse af ö , — , Så ali. efter de (re olika grunderne -upkomma tre olika resultat, och pä enahanda sätt inträffar genom hela skalan (ill dess man hinner öfver 150 r:dr,' sä snart en annan siffra kommer i fråga, än just de här ofvan i tariffen upförda. Som detta gifvit anledn. till tvekan 0111 livilkctxlera stadgandet, sorn förtjenade mästa vitsord, antingen det, sorn oplager den i §:n antydda allmänna grund eller det, sorn utgöres af den i larilfen deraf gjorda tillämpningen, sä flir jag vördsam! hemställa all denna tvetydighet mätte undanrödjas. Oen tredje och sisla anmärknm rörer ehart ering af boupteckningar. Åtskilligt kunde visserligen vara ali säga 0111 denna beskattning, som, ibland annat, vid uplösning af äkta makars bo utgår, icke.allenast af hvad, som tillhört den aflidne, utan äfven af den efterlefvandes förmögenhet sä vida densamma icke består uteslutande af fast egendom pä landet, men det är endast ett förtydligande af det nu gällande lagstadgandet, som jag för närvar, önskat framkalla. Enl. 4 §. 3:dje mom. i ofvanåberopade författning charteras boupteekningar efter en stigande skala så alt, då behållna summan, utgör från och med 50 lili 100 r:dr; charteras de med 4 sk.; för hvarje fulla 100 till och med 5,000 r:dr 8 sk. och för hvarje fulla 100 r:dr utöfver 5,000 till oell med 10,000 r:dr 12 sk. och så vidare i fortsatt stigande.
Insjöar erbjuda ofta vackra och trefliga motiv — t. ex. en lugn, spegelblänk vik med neckrosor och vass, en klippeller sandstrand, en eka i vassen, koboltblå himmel, belysningen nästan rätt framifrån, så att konturerna öfverallt bli liksom stö- tande i grågredelint. Har man då riktigt sinne för färgen och äger tillräcklig teknisk färdighet, kan man nog ock med akvarellfärg åstadkomma effektrika och naturtrogna scenerier. Dock torde enligt min åsikt de mötande svårigheterna här bli större än vid oljemålning — jag håller nämligen fortfarande styft på, att oljemålningen är lättare än och i de flesta afseenden går före akvarellen. Såsom förströelse och behaglig omvexling mellan oljestudierna kan emellertid akvarellen vara treflig att taga till, och jag kan i detta sammanhang i förtroende tala om, att jag öfverraskade mig själf i somras med att göra ett par vilda akvarellistiska ansatser och efter bästa förmåga begagna mina numera ganska illa medfarna och hälft » förstenade » akvarellfärger. Om vi sätta ett rätt värde på dem, som bidraga till statens framgång, borde vi gifva första rangen åt dem, som undervisa barnen. Deras arbete inverkar på eftervärlden och på deras principer och sträfvanden beror vårt lands välfärd till stor del. Lorenzo de Medicis. Vid sjukbädden. Några ord o m grunddragen af en naturenlig sjukvård. Af Fr. Malier. » ||fej|oppet är den sjukes ängel, som alltid bör «§s ?w omsväfva honom. » Ja, hoppet om tillfrisknande är det, som hjälper den sjuke att lida, att föredraga allt — hvad som än må fattas honom — och som hjälper hans vårdare att aldrig förtröttas eller bli otålig. Hoppet, förenadt med den allt vinnande kärleken, dessa genier från en bättre värld, är det, som bör råda vid sjukvården och bringa den stackars lidande lindring i hans smärta, tröst och mod i dystra stunder och ersättning för så mycket, som han saknar. Men tyvärr finner man ej kärleken i hvarje sjukrum, och särskildt saknar man den ofta i anstalter för gemensam sjukvård.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå , att det hör till Veterinärinrättningens organisation, att till Elever för blifvande DjurLåkare ej andra personer vid Inrättningen få antagas, ån sådane , som redan åro eller vilja blifva Smeder; dels, på det att blifvande DjurLåkare ej måtte få en blott theoretisk kunskap uti den vigtiga delen af deras befattningar, skoningen j dels på det de måtte hafva lärt ett Hen 5 Julil e. m. 67 handtverk, hvarmedelst de kunna föda sig, utan att kunna vänta betydliga löner på stat, och utan att behöfva åtnjuta för dryg betalning för det Låkare-bitråde, de komma att lemna; att då sökande till dessa Elev-platser således sällan torde finnas ibland de mera bildade folk-klasserna, hvilket äfven i allmänhet derföre bör Önskas, emedan den praktiska utöfningen af Veterinär-konsten är af den besvärliga och ofta motbjudande beskaffenhet, att den vid ett beqvämare lefnadssätt och mera bildade sällskapskretsar förut vane ynglingen svårligen skall kunna med trefnad sig densamma åtaga och på ett sådant sätt fullgöra, som det allmännas nytta kräfver, och att högre bildning hos dem, som blifva till Elever vid inrättningen antagne, således ej kan förutsättas.
Utskottet stad nät vict före nämnde stamma ligger helt enkelt deruti , att Tull - inlomstprne för den i ordningen närmaste Stapelstad icke fullt uppgå till 7,000 B:dr B incomynt; och har Utskottet trott sig skyldigt, att, då det föreslår «n friare handel, framför allt fästa uppmärksamhet å det allmänna bästa, sorn åter i detta fall beror på en underlättad Tullbevakning. Dessutom har genom detta Förslag ingen blifvit beröfvad den rättighet har. förut eg&, utan derjemte icke allenast tillfälle bersilt de mindre Siäderne, att, sedan förr förbud-ne , inea hädanefter till införsel tillåtne varor, blifvit å föreskrifne ställen behörigen införtullade och stämplade, undfå desamma, ordentligen f.rpassade sig tillsände , derest de ej sjelfve dem afhemta , ytan äfven en obestridlig rätt sig tillagd , att iiv BevlHnings-Ut&kottels Bet&nhrndau S95 förskrifva desse varor, då de å utsatte ställen till fortu.IInirig införas. Den föreslagna inrättningen af ett Creditupplag medförer ingen annat! olägenhet än den, atr under de första t vän ne eller trenne månaderne efier dess början , till någon del minska Tult* inkotnsterne ; men då det icke kan instämma med köpmannens fördel, att länge hafva sine varor osa Ida och lian dessutom ej öfver en viss tid, inom hvilken Tull - afgifren måste vara erlagd , får begagna Credit - upplaget, skal! Tull-uppbörden efter någre månaders förlopp nödvändigt återkomma i en jemn och oafbruten gång.
Enligt motstående skuldbalans, tillhöra häraf: Ordinarie statsregleringen 1,669,543: 12.10. hvartill komma af öfverskotts-medlen, enligt liqvid med RiksgäldsKontoret, innehållna, vid årets slut ej anordnade, till missväxt-undförstärkning - 7. sättnings-fondens an - slagna, spanmåls-import-tullmedel . 151,895: 20. 2. efter afdrag af hvilka, återstår öfriga kapitalets fcrwffo-belopp 6,970,973: 28. 5. Sedan från denna summa afräknats hvad deraf tillhörer Statens diverse fordringsägare 2,679,338: 34. På grund häraf utföras Derutöfver upptagas här de förskotter, grund-fonden gjort för utbetalningar utöfver anslag, hvilka förskotter, såsom i Riks-hufvudbokens kapitalräkning difinitift afförda, der ej äro synliga, nemligen: — Dito 700: Likaledes upptagas här från grundfonden stats-regleringen orätt tillförda, enligt här nedan följande förklaring, Tillkommer ingående balans: Tillgångar vid årets början i räkenskaper, som förr ej varit i Riks-hufvudboken intagna, hvaraf, enligt motstående enahanda balans, 40,000 R:dr tillhöra extra stats-regleringen, och således här utföras 1843 års Kronouppbörd: Afkortad Anordnad utom stat Behållen till Riks-Staten Resterande den 1 September 1844 Dessutom hafva, af i ofvanstående tillgångs-balans innefattade restantier för föregående åren, till stats-regleringen influtit Riksgälds-Kontorets bidrag: 1843 års statsfyllnadssumma Extra statsreglerings-anslag „ Brist i stats-regleringen Äterdebiteringar af såsom förskotter afförda stats-utgifter Minskade reservationer, eller skillnaden mellan inbalanserade och utbalanserade behållningar å vissa statsregleringens Hufvudtitlar, (se vidare motstående ökade reservationer) Levereringar från Stats-Verket ej tillhörande förvaltningar Balans den 31 December 1843: