Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
«Det vill säga: då lador och visthus blifvit fyllda, träd och buskar plundrade på både frukt och löf; då ständiga dimmor förvandla sjelfva dagen till skymning och de oafbrutna, kalla regnen upplöst jorden i en lös gyttja, som öfverallt ger marken utseende af ett träsk. Det der brukar räcka från Lucas till Andersmässan; ty «när Anders braskar,« så inträder vintern.« «Men hvad kan då fader Håkan mena med hösten rätt och slätt?« «Så enfaldig herr magistern kan göra sig! Hösten, vet jag, plockas rosiga äpplen och gula päron från träden; rönnen och oxeln se ut som förvuxna pioner; ett kläde, rödt som en altarduk, är utbredt öfver nyponbusken och berberisen; löfven skifta i guld och purpur; och marken glittrar silfverhvit af nattfroster.« «Det kan så vara Likväl står ingenting i naturläran om den der femte årstiden.« Men i naturens lefvande bok står det så mycket tydligare! Det är denna årstid, läsare! då du längtar, att med nedsläppta rullgardiner utestänga den mulna himlens gråaktiga ljus, som nedstämmer lynnet, för att i stället, vid en konstgjord dager af blekgult skimmer och vid sprakande eldbrasor, med punschens ljumma ånga eller théets aromatiska doft uppfriska dina sinnen, hvilka den fuktiga Oktoberoch Novemberluften gjort dufna. Och hvartill denna inledning? Tålamod, läsare! Du hinner tids nog förklaringen och «efterhösten« – din egen, så väl som den yttre naturens. Gustaf, hvars hvimlande lif oafbrutet företedde nya strålbrytningar, liksom diamanten, träffad af eldskenet, gaf sin hufvudstad det ovanliga skådespelet af en karusell, som räckte fyra dagar på Adolf Fredriks torg, den 29 och 30 Maj samt den 2 och 3 Juni 1777. I samma vefva hade han tagit Riksens Ständers Bank i ögonsigte, hvaröfver en skådepenning blef slagen, föreställande, å ena sidan: konungens bröstbild, namn och titel, med omskrift: «Illi mea robura curœ«.
Grefwe ve la 6aröie Uplyste, att stalet, hwar. före Bewillnings-Utstottet icke anragit Grefwe 0/1- lenborg försiag om Stämpel - afgiftens Upbärande af Krono - Betjeningen wore der, att efter Utflotteks project stulle inom hwart districk, som bestode af högst 6 eller 7 Socknar, alltid finnas en Person, som hade Charror akt föryttra och att dylika pä sadan grund alltid more att tillgå. Wid 2g:dje Lanmärkte Herr Ittam, Att alla inlagor om Ut. svningar, af hwilket Ständ och till hwad som halst, Hagar, Kolning, oc.» hwilka öro mer eller mindre förmånlige, borde i män derefter Chaneras. Wid 2z §. yttrade sig Herr von vausvoUlf, Larl Lustak keinkolck. Wid den upläste §:n om arfwodet för dem, hwilka hafwa blifwit ombetroddc försäljning af Charta Sigillata, fär jag blott göra anmärkning om mera tydelig och bestämd föreskrift, huruledes förhällas stall med försäljnings-arfwodet för det stämplade Papper som Domrarne eller Hrradshöfdingarne hafwa rättighet, att emot utgifwande flristeliga förbindelser och redogörelse wid ärets stur reqwirera för löpande äret till nödigt behof dels wid Domstolen, dels för Rätt - 1266^, Den 26 Hebnlttrrk Rättsökande och andre inom deras jtwisbictioner bo>i ende. Pa wista stätten häfwa Landl-Räntmästarno eller dem ät hwilka försäljningen warit updragcn - efter Domarens reqwisirion utlefwererak till honom det stämplade Papper; me» vagtadt wid redogörelsen mot ärets flut wanlige och rätta praxis marith at> Domaren äterstäldt de ofdrfälde Chartor och er» lågt betalning för det stämplade Papper som de! framflutna äret ätgätt; har dock förfäljnings-arfwodet bliswit
Anckarsvärds förslag, som jag begärt ordet; det är egentligen för att anmäla min reservation emot den behandling, som Const.Utsk:s betänk, bär undergår och särdeles emot den votering, som sisth gårdag ägde rum. Men innan jag går att uppläsa denna reservation, mäste jag för H. Ståndet tillkännagifva den besynnerliga ställning, hvaruti jag mig befinner, att icke egentligen känna vidden eller omfånget af det förslag, hvaremot jag ämnar mig reservera. Då på min anmärkning om den raskhet, som låg deruti, att till pröfning företaga ett sådant förslag, som det då ifrågavar., utan att ens låta uppläsa detsamma, svarades, att det vore tryckt, och att hvar och en således hade haft tillfälle att dermed göra sig bekant; så, ehuru jag inom mig var öfvertygad att förhållandet icke var sådant, lät jag likväl, i brist på nödige documcnter, saken falla. Jag har sedan granskat det förslag, som i tryck är tillgängligt af Representationsreformens vänner. Det innefattar vallagen och en § i,grundlagen. Det till Const.Utsk. ingifne förslag innefattar en fullständig omarbetning af såväl Riksd.Ordn. som Reg.F., sammandragne i ett, och dertill en ny vallag. Detta sednare förslag åberopades af Hr von Troil härstädes, och detta så mycket mera, som han i sitt muntliga anförande androg, att hans förslag afvek från Hr Ekolms deruti, att det bestämde för den öfre kammaren ett absolut veto i grundlagsfrågor, hvaremot Hr Ekholms förslag endast förunnade den öfre kammaren ett suspensivt veto. Det tryckta förslaget innehåller icke ett ord om suspensivt eller absolut veto; det innefattar icke något om kamrarnes arbetssätt. Jag sväfvar således i okunnighet om huruvida R. o. Ad. yttrade sig endast om den tryckta boken, eller om det till Const.Utsk. ingifna fullständiga förslaget. Jag måste emedlertid, efter den förklaring, som Hr von Troil afgifvit, anse det sednare vara händelsen, och i sådant fall känner jag icke huruvida ens något skriftligt document, som afhandlar detta förslag, finnes bland R. o. Ad:s handlingar.
2:o (p. 20) att de Akersteinska genealogierna på Riddarhuset kunna, lika litet som andra privata forskares arbeten, anses hafva något laga vitsord, och att den af reservanten anförda anteckningen å desamma, hvarpå reservanten laggt särdeles stor vigt, eller att »Nils Pehrsson Lilliehööks lill Gällared efterkommande introducerades 1625 å N:o 66» — är uppenbarligen ett misstag — eller en uppgift, som finnes endast och allenast der, trien som står i strid med mångfaldiga andra, officiella och fullt tillförlitliga, nemi. att det var Pehr Christoffersson Lilliehöök till Gällared, af Kolbecks-grenen, sorn 1625 introducerades för den slägt, som sedan fick N:o 66 —jemte benämningen till Gällared och Kolbeck — och hvilken benämning slägten förvisso erhöll derigenom, att denne Pehr Christoffersson, som blef introducerad, då var egare af både Gällared och Kolbeck, men ingalunda derför att den s. k. Gällareds-grenen äfven hade sin representationsrätt under denna nummer. För att fördölja detta och göra det sista ensamt troligt, uteslöt Hr Anrep, första gången han tryckte denna genealogi, att Pehr Christoffersson Lilliehöök skref sig till Gällared. 3:o Reservantens myckna ordande om den omskrifning af genealogierna, som 1811—14 skedde under general Medins försorg; om desammas oupphörliga förnyande, hvarvid man ej har någon säkerhet att de renskrifna bladen fullt öfverensstämma med de på Riddarhus-vinden liggande makulerade arken — är en ohemul beskyllning mot den Riddarhusets tjenstcmans noggrannhet, ordning och redbarhet, hvilken har detta uppdrag — och länder det reservanten till ingen heder att utkasta utan giltig bevisad anledning sådana insinuationer,— men klart och tydligt är det, att slägtens Lilliehöök tili Fårdala genealogie lått sin nuvarande forin med Brynte Bertilsson till stamfader vid Riddarhusets genealogiers första upprättande på 17 6 O: t a
^ 911 anse sig dertill befogade, dock att icke i nägon händelse, emot RegcringS-FormcnS liz Z, answarighct pä Taxeringsmänncn yiä hwälfwas, eller be ens med förklaringar bcswäras, utan twistcfrägan utföras af bägge parterna allena, nemligen den skattskyldiga ä ena och den som bewakar Kronans rätt ä andra sidan, uti hwilka mäl de skattskyldiga synas ifrän stämpladt pappcrsafgiften böra befrias. Cnligk hwah tillförene warit manligt och för de ffattskyldige ocksä faller beqwämligast, böra belwären hos Landshöfdingen i orden ingifwas, hwarcfter' han sedan swarande Parten blifwit hörd, Utslag ge» nast meddelar, och i händelse, af mitznöje till Kongl. Kammar-Collcgii pröfning förwiser, hwarifrän mälet mä widare till Kongl. Majrts nädigste öfwerseende dragas i fall nägon finner sig dertill befogad. Denna Rättegängswäg, bör äfwen iagtkagas af Revisorerne i Kongl. Kammar-Rätten, och de jämwäl wara skyldiga att med sina anmärkningar wända sig till Landshöfdingen i Länet, hwaremot Kongl.
Han behöfde endast sluta ögonen för att känna hennes mjuka flickgestalt glida in i rummet, sjunka ned på soffan vid hans sida och linda armarna om hans hals. Om några år skulle han vara en berömd läkare med en tjugutusen kronor om året; men han kunde mycket väl gifta sig redan när han hade fyra eller fem tusen. Hvilka kvällar i skymningen, helst på vintern, då snön yrde kring gathörnen! Han vågade icke ens tänka på bröllopsnatten. Och hvilka middagar de skulle ge ... Märta skulle presidera i violett sammet. Kanhända skulle han också kasta sig in i det politiska lifvet, skrifva tidningsartiklar, bli riksdagsman, kanske minister. Det fanns ingen paragraf i grundlagarna, som hindrade att professor Webers son kunde bli statsminister. Då kunde Wannberg också få någon plats, där hans begåfning och vyer kunde göra sig gällande. Och Hall ... under hvilket departement lyda teatrarna? Ecklesiastikdepartementet? Hall kunde bli ecklesiastikminister. Klockan slog sju ute i salen. Tomas for upp ur sina drömmerier, klädde sig hastigt och var just färdig att gå, då Greta, hans sjuttonåriga syster, klängde sig fast vid honom i tamburen och hviskade: »Skrifver du min kria den här gången också, Tomas?» Greta var en blek, ljus flicka med späda lemmar. Hon hade gått och läst året förut, men gick ännu i skolan. »Hvad skall den handla om?» »Om nådemedlen.» »Fy tusan, det får du skrifva själf.» »Men om du skrifver den åt mig, skall jag ställa till så att du får komma med på Märta Brehms flickbjudning om lördag!» »Ä, drag på trissor ...» Tomas slet sig lös och sprang ner utför trapporna. Gatan låg stilla och folktom; det var en af de breda och tysta gatorna på Östermalm. Med ens varseblef han sin fars solida ryggtafla några steg framför sig; han hade alltså gått ut strax före Tomas. Tomas gick fatt fadern och följde honom till nästa hörn. »Hvart skall pappa gå?» »Jag skall gå på en bolagsstämma. Och sedan är det ett litet spelparti hos Karlbergs.» Hall bebodde en dublett vid Kommendörsgatan.
Den i5 September. §• 2- S. D. Den vid Beredningens sisla sammankomst började läsning af det. uppsatta Betänkandet, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om den så kallade Mötes-passevolancens förnyande för en ytterligare tid af femton år, fortsattes och slutades, dervid samma Betänkande, efter några mindre deruti beslutade och genast införde förändringar, godkändes. Ut supra. Ex Protocollo , Carl D. Forsberg, D e n 26 O c t o b e r f. m. .* /. 1 ♦ . ' ’ Jtdrag af Protocollet, hållet i Rikets Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott vid sammanträden in ple110 följande dagar år 182g. Den i5 September. §• 2. S. D. Upplästes Beredningens förslag till Betänkande i anledning af Kongl. Ma j:ts till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om förnyande af dea så kallade Mötespassevolancen för en tid af ytterligare i5 år, tillika med (lere i detta ämne väckte enskildte motioner; och Begärdes derefter på bordet af RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson från Malmöhus Län. Den 18 September. §■ 3- S. D. Beredningens uppå bordet hvilande förslag lill Betänkande, i anledning af Kongl.
Borgare-Ståndets i Protocolls-utdrag af den 2 dennes gjorda inbjudning till instämmande i Ståndets beslut att, oberoende af hvad uti Utskottens förslag omförmäles, dels en summa af 500 R:dr Banco för hvardera af städerna Wisby och Carlshamn må, till uppförande på ordinarie stat, beviljas, för att användas till underhåll af de i nämnde städer redan inrättade eller tillämnade lägre undervisnings-anslalter i navigationsläran, dels ett anslag af 500 R:dr Banco må uppföras å ordinarie stat lill inrättande af en Navigations-skola i Hernösand, fann Ridderskapet och Adeln, som förut bifallit Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 10, för godt att antaga inbjudningen med det vilkor, att anslaget utgår från 1841 års början, när vederbörande i staden visa sig hafva beredt tillgångar för hvad, som till ändamålets vinnande erfordras utöfver det anslag Rikets Ständer nu göra, samt att det ifrågasatta anslaget för en Navigations-skola i Hernösand icke ovilkorligen skall tillfalla nämnde stad, utan den stad norr om Gefleborgs Län, som först anmäler sig hafva beredt de tillgångar, hvilka äro för ändamålet nödiga; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Från Högvörd. Preste-Standet f. m. S. D. Anställdes val af Directeurer och Suppleanter, af Preste-Ståndet vid Rikets Ständers Låne-Contoir i Götheborg och Malmö, och befunnes efter valsedlarnes öppnande vara utsedda i Götheborg: Fröt. Ut dr. d. 5 Dec. 18^0. 85g Directeurer: Biskopen, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden Herr Doctor Anders Bruhn, samt till Suppleanter: Dom-Proston, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden Doctor D. M. Hummel, oell Theol. Lectorn, Prosten och Kyrkoherden Doctor N. Beckman; samt i Malmö: Directeurer:
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att Hr Dalman hade föreslagit, att vid den 80:de <§:n eller å något annat lämpligt ställe uti Förordningsförslaget skulle införas ett stadgande af följande lydelse: »Borge när skall sin fordran uti bevakningsinlagan till visst belopp i penningar upgifva.» Som emellertid, enligt hvad uplyst blifvit, tre Stånd måste anses hafva bifallit den 80:de §:n utan några förändringar eller tillägg, så att dess innehåll redan var af R. St:r bestämdt, kunde H. Exc. ej framställa propos. på det af Hr Dalman till sagde § föreslagna tillägg; hvaremot det stöde Hr Dalman öppet att göra särskild framställning derom, att det ifrågav:de stadgandet skulle inflyta på något annat ställe uti förslaget, som då borde af Hr Dalman uppgifvas. Utsk;ts till de öfriga RiksSt:n gjorda hemställanden lades till handlingarne. 8 127. R. o. Ad. biföll Utsk:ts förslag till lydelse för sednare delen af denna §. September f. m. § 140. R. o. Ad. antog gm med den ordalydelse, sorn Utsk:t uti förev.de Utlåt, föreslagit. Ingressen. Utsk:ts till Presteoch BorgareSt:n gjorda hemställan lades till handlingarne. Utsk;s sista anmälan. Lades till handlingarne. Förslaget till Förordning om boskilnad och undanskiftande af egendom i makars bo. §§:ne 3 och 12. Utsk:ts till Presteoch BorgareStm gjorda hemställanden lades till handlingarne. § 13- R. o. Ad. antog Utsk:ts uti Betänkit N:o 33 afgifna och ånyo framlagda föslag till denna §:s lydelse. §§:ne 14 och 15. Utsk:ts till Presteoch BorgareStm gjorda inbjudning lades till handlingarne. Förslaget till Förordning huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urarfvagörelse, så ock ang:de undanskiftande af egendom i död makas bo.
Här växa verkliga vilda blomster, och sådana måste de plocka och ha med sig hem; därför ned för backen här till nyponbuskarne, som ha en sådan ymnighet af välluktande blommor. Flere af de gamla äro glada att få litet stöd, och plockningen går ej heller alltid utan bjäip, men snart har hvar och en sin lilla bukett af nyponblom, kaprifolium m. m. ocb därtill sin lilla plan uppgjord, om hvem som skall få dessa skatter. Under tiden har litet gjorts i ordning, alla vända åter till värdshuset och intaga sina platser vid det långa dukade bordet, dignande af sådana te-attributer som smörgåsar, tekakor, sallad, vattenkrassa, m. m. » Landtluften söker », så allt har en strykande åtgång. » The ladies » servera teet — oeh 3 stora koppar är regeln. Solen skiner så klart ännu, sinnesstämningen är så lifvad, men nu måste vi vända åter från landet med de friska, gröna ängarne, de ståtliga träden och den herrliga luften, åter, för alla dessa gamla, till fattighuset och det enformiga intresselösa lifvet där. Vi helsas nu än mera än på förmiddagen med hurrarop och viftningar af folket på gatorna, och från vagnen viftas med buketterna till svar; öfverallt väcker den stora vagnen med de små gummorna uppseende, och alla se i ett ögonblick, att det är fattighusgummor, som varit ute på en utfärd, ty deras kostym, de gråa snibbsjalarne och de stora åtsittande hattarne, är lätt igenkänd. U &lt; F " Order t i l l landsorten expedieras mot postförskott eller iärnvägsefterkraf. samt artik kort aftonbön med psalmsång, hvarefter gummorna åter sätta sig upp i vagnen och åka till sitt hem — fattighuset. * * Vore det ej önskligt att litet mera intresse, personligt intresse för fattighusen, hystes äfven i Sverige af dem, som ega tid och förmåga därtill? Det kan ske med så enkla medel; litet tillsyn, litet vänligt samtal, läsandet af en lämplig bok — det kostar så ofantligt litet, men gör så godt och ger så mycken glädje!
Majit gillade åtgärd i afseende å amorteringen af Landshöfdinge-ackorden medfört befrielse för vederbörande Landshöfdingar från erläggande af ett Landsböfdinge-ackordet motsvarande kapital, del likväl vore uppenbart, alt desse Landshöfdingar finge återgälda hvad deras företrädare uppburit och användt, hvadan, och dä rättvisan syntes fordra, att tungan af amorteringen blefve fördelad på flera personer än dem, som innehade Landshöfdinge-tjensterne under tiden närmast efter den, då ackordsregleringen tillvägabragtes, helst för vissa Landshöfdingar löneförmånerna blifvit genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 betydligt nedsalta och för dem alla en stegring i lefnadskostnaderna tillkommit, sökanderne i underdånighet anhållit, det E. K. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom, att amortering från och med år 1858 finge, i stadgad ordning för öfrigt, ske å endast den del af primitiva ackordssumman, som, sedan inbetalningen för år 1857 egt rum, komme alt såsom skuld qvarstå. Efter det Statskontoret uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande afstyrkt nådigt bifall å ansökningen, dels emedan den ifrågaställa rubbningen i de framställda grunderna för ackordsamorleringen skulle utöfver den primitivt afsedda tiden fördröja slutliqviden för amorteringslånet, dels ock, enär aflöningen för Landshöfdingarne i de 15 ifrågavarande länen, med undanlag af Jemtlands, till största delen utgjordes af boställen och indelta räntor samt följaktligen genom de under de sednare åren stegrade prisen å landtmannaprodukler och hög markegång vunnit en icke obetydlig förhöjning, hade E. K. Majit, vid underdånig föredragning af detta ärende den 23 Maj 1857, enär den då pågående riksdagen redan långt framskridit, funnit nyssnämnda ansökning icke böra till någon åtgärd föranleda. Enligt hvad af den nådiga Propositionen vidare inhemtas, hafva sedermera, uti en den 7 September sistlidna år till E. K.
Någon annan allmän och för hvem som helst tillgänglig lastplats än jernvägen och den s. k. labron, en smal och för åkdon otillgänglig kaj emellan nämnde våg och den öfver ån anlagda bron, fanns icke, och så väl denna kaj som sjelfva jernvägen voro, långa tider af sommaren, otjenliga för tilläggning af fartyg, hvilket förhållande stundligen orsakade mehn och uppehåll vid lossningar och lastningar. Att genom muddring söka göra ån tillräckligt djup så långt upp i staden som till nämnde platser, vore icke ändamålsenligt, enär muddringskostnaderne blefvo oerhörda i anseende till bottnens djupa betäckning af sten och grus. I sammanhang med förslagen om Arbogaåns uppmviddring, hvarigenom den vid lågt vatten begagnade. Vs mil från staden belägna, lastageplatsen Stenlöpet, blefve under alla årstider öfverflödig, hade man derlörp varit betänkt på att nedflytta den egentliga hamnen längre nedför ån der staden slutade och hvarest vattnet vore djupare och strömmen mera spak, hvartill ytterligare skäl hämtades af den omständigheten, att jernvägen komme att gå ned till ån, just på denna plats, hvilken äfven af sådan anledning särdeles egnade sig att göras till stadens hamu. Till bekostande af denna hamn-anläggning, som egentligen icke komme att bestå i annat än en kaj eller strandgata, vore staden emellertid för närvarande oförmögen i anseende till de flera högst nödvändiga och kostsamma företag, som på de sed naste åren blifvit, dels påbörjade, dels fullbordade, och hvilka, beräknade till 20,200 R:dr B:ko, icke allenast helt och hållet medtagit stadskassans besparade tillgångar, utan derutöfver ådragit densamma skuldsättning. På grund häraf och då Arboga stad hittills icke, i likhet med 8 Slats-Utskollels Utlåtande, JVf 158. flere andra städer, åtnjutit något understöd lill underhjelpande af sin rörelse, har motionären, med åberopande af det utaf Majoren m. m. Olivecrona uppgjorda kostnadsförslag, anhållit, att en summa af 20,000 R:dr måtte för ofvanberörda ändamål, såsom lån pä vanliga vilkor, af allmänna medel anvisas.
Ständer, etter deras Bewill,ungs.Utskotts börande, i berörde afseende gillas och antages; samt dels att twenne andra belöningar af Eit Tusende Twä Hundrade och Åttahundrade Rtks. daler ffulle utdelas ät dem, hwilkas Förslag kun - Den ri October. 6g kunde finnas leda till wäsentelig nytta och upp. lysning i ämnet, men som likwäl ej ägde den fullständighet som förstnämde Project; hwilket allt ffulle ankomma pä Riksens Ständers wid nästa Riksdag, pröfning och bestämmande; Och borde, efter Utskottets tanka, omnämde. belo, ningar utgä af BewillningS. medlen. Orebro Kl. 8tevb»mm»r. kl U«<terv!r>c» Laii<te-5kla6. » l.cä»märer» v!xo»r )od. Werllvg. ?. U»Ueodvrx. Uppllk 8»mk«l. killi-§r1ack«a ck. i) Ork»^. »Si», Wördsamt Memorial. 2ill Allmänna BeswärSoch Oeconomie-Utffottet har det Hederwärda Bonde-Ständet remitterat Riksdagsmannen Tufve Larssons ifrän Christianstads Län Memorial, angäenoe Förstärknings Manskapets utgörande,samt Hans Hanssons^ ifrän Dalarne, i anledning veras Bihang, ill. S. N:o 9, 10. till den 11 October isio. kl UAxlok. Kiäd-r0c»perk »ck Oronllslit. i-eilsmLierr vLgn.r Welli 0. 66 Den 11 October. till Donde. Ständets Protocoll afgifne Anfö. rande. Tufwe Larssons Memorial innchäller, att af anförde skäl Förstärknings
En annan fördel, och en ganska vigtig, är det inflytande, de enskilda actieägarnes ombud säkerligen skulle komma att utöfva på Bankens förvaltning. Jag kan ej annat förmoda, än att Frih. Rantzou uti grundlagsenlig väg föreslår, att gifva de blifvande actieägarne del i Bankens styrelse. Deruppå lägger jag stor vigt. Jag tror nemligen, att om sunda förvaltningsprinciper skola lyckas att göra sig gällande uti Bancostyrelsen, måste methoden att sammansätta denna sednare medelst fullmägtige från alla fyra RiksSt:n, förändras, och R. St. icke tvingas att välja styresmän i Banken, utan afseende på deras för detta värf erforderliga egenskaper. Om deremot actieägarnes ombud komme att deltaga i denna styrelse, så är det att hoppas, att personer skola der placeras med vana att sköta affärer; och detta är för en bankförvaltning af en oberäknelig nytta. Man har sagt, att missbruk skulle blifva en följd deraf, att Bancostyrelsen icke finge reda på actieägarne. Jag kan icke erinra mig annat, än att motionären föreslagit, det actierna skulle ställas på viss man eller ordres; att actieägarnes namn skulle inmatriculeras och transport icke gälla utan förutgången anmälan och dertill gifvet tillstånd af Bancostyrelsen. Så menar jag, att föreskriften är för Franska Banken, der jag åtminstone med säkerhet vet, att actierna äro ställda på viss man eller ordres. I öfrigt är det ju R. St., som skola upprätta det contrakt, enligt hvilket de enskilda actieägarne skulle inträda i Banken. Det beror ju då jemväl af Ständerna att föreskrifva sådana vilkor, som tillräckligt trygga Banken; och ehuru jag för min del, såsom jag ofvan yttrat, icke anser actiernas belåningsrätt medföra någx-a vådor, kan den ju, om man så behagar, borttagas, för att afvända skriket deremot. Frih. Ehrenborgh, Casper Wilh.: