Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan nu tänka sig, att BondeSt. godkänner denna tullsats, ehuru Ståndet förkastat frågan om tolagens ingående deri, samt att alla de öfriga St:n äfvenledes godkänna samma tullsats, ehuru möjligen under olika förutsättningar i afs:de å tolagens ingående eller uteslutande, och om detta förhållande skulle inträffa, så hafva alla 4 Stånden förenat sig om en och samma siffra, hvarom således ingen votering i Förstärkt BevillmsUtsk. kunde ega riimi Om således frågan om tolagens ingående i tullsatserne förfaller, så har B. o. Ad., samt måhända något annat Stånd bestämdt en tullsats å salt, som man endast antagit, under förutsättning att tolagen skulle deruti ingå, och måhända finner högst olämplig vid ett annat förhållande. utan att någon rättelse i beslutet sedermera genom votering i Förstärkt Utsk. kan ske. Om åter It. o. Ad., samt måhända något annat Stånd antagit en tullsats, under förutsättning att tolagen skulle deri inbegripas, samt ett eller tvenne af de andra Stin antagit en annan tullsats utan en slik förutsättning, så komme visserligen dessa båda olika tullsatser under votering i Förstärkt Utsk., men om frågan, angide tolagens ingående uti tullsatsen kom att förfalla, så måste R. o. Ad. och det uti R. o. Adis beslut instämmande Ståndet välja emellan tvenne tullsatser, ehuru de ansågo båda två vara oriktiga, och den tullsats, som dessa Stånd skulle hafva bestämt, om de vetat att tolagen ej komme att deruti ingå, denna tullsats kommer aldrig under pröfning. Ett sådant undertryckande af ett Stånds egentliga mening strider emot Grundlagens anda, ehuru måhända icke emot dess bokstaf, ty enligt Grundlagen skall i alla bevillningsfrågor hvarje Stånds särskildta mening ega rätt att uti Förstärkt BevillmsUtsk. göra sig gällande. Det är på grund häraf som jag fortfarande anhåller om återremiss af Betänk, i allt som rörer tullsatserna. Hr Printzensköld:
Ma j f. m. stridskrafter och att, så långe detta omöjlighetstillstånd inom samhället fortfar, StatsUtsk. icke ansett sig tillständigt att tillstyrka fyllandet af sådana behof, som blifvit framställda; om Utsk., säger jag, utgått från denna synpunkt och afsett det felaktiga i vår administration, tror jag, att man med mera samdrägt skulle kommit till slut, än jag förmodar, att vi mi komma. Det är således på samma gång StatsCJtsk. söker tillbakahålla i ett afseende, som jag ville, att Utsk. skulle gått till grunderna i det andra; ty här uppoffras stora anslag, utan att spår synes till deras användande uti Rikets förbättrade tillstånd. Jag skulle då önska, att Utsk. iitgår från den princip att framställa en tableau öfver statens tillstånd, förvaltning och behof, hvilken jag saknar, likasom jag saknar den från Styrelsens sida; ty jag tror, att så länge Representationen står i fullkomlig obekantskap med hvad som verkligen tarfvas för statens behof, skola oupphörliga strider uppkomma och vi återvända till våra hem med den förebråelsen att icke kunna stå till ansvar för våra principaler för det sätt, hvarpå vi behandlat statens angelägenheter. Jag har nyligen varit i tillfälle att höra rösten i landsorterna i detta afseende, och jag har med bekymmer erfarit, hvad man synes fordra af representanterna; ty man fordrar af statens representanter sådant, som man blott borde fordra af Styrelsen, nemi. planer för statens reglering efter system och princip. Jag skulle önska, att då Utsk. återfår detta utlåt, med de anmärkningar, som dervid blifvit framställda, Utsk. ville gå till grunden med statens ställning. StatsUtskrs åsigt, att några statsutgifter icke böra anvisas på öfverskotten af statsverkets inkomster, gillar jag fullkomligen, emedan jag anser öfverskotten nödiga för statens credit, och att således några extra behof på desamma icke böra anvisas, helst jag icke kan erkänna några extraordinarie behof vid statsregleringen; ty hvad som pröfvas vara ett behof, måste fyllas, och dess fyllande kan således icke lemnäs åt hazarden, hvarigenom statens säkerhet kunde äfventyras.
R:dr, och att de å nämnda hufvudtitel innestående 101,940 R:dr, som afsåge bildandet af pensionsinrätlning för folkskolelärarne, mätte fortfarande blifva för ändamålet reserverade, äfvensom att i folkskole—stadgan måtte intagas föreskrift derom att, derest någon kommun skulle vilja organisera folkskolan ambulatorisk, med anspråk att för densamma påräkna Statens understöd, det skulle ankomma på vederbörande Konsistorium att, efter skole-inspektors hörande, sådant medgifva, med afseende på derför talande lokala omständigheter. 2) Motionen N;o 108, deruti motionären uttalat den åsigt, att sedan numera det första och största behofvet af folkskolelärare blifvit fyldt, seminariernas antal kunde betydligt minskas. Derigenom skulle dessa bildningsanstalter kunna erhålla den utveckling och förbättring som erfordrades, om de skulle motsvara sitt ändamål att bilda skicklige folkskolelärare. Om seminariernas antal inskränktes till 5, nemligen ett för qvinliga elever och fyra för manliga, ibland dessa sednare anstalter inberäknadt ett seminarium i Luleå, skulle, med en besparing på nuvarande iönestalen af 25,500 R:dr, seminariet i Luleå kunna erhålla en föreståndare med 2,000 R:dr i lön, en andre lärare med 1,000 R:dr och tre instruktörer med hvardera 400 R:dr, samt hvartdera af de öfriga 4 seminarierna en föreståndare med lön af 2,500 R:dr, en andre lärare med 1,500, en tredje lärare med 1,000 och 4 instruktörer med hvardera 400 R:dr.
Ko Af den 25 sisledne Februarii, deruti Utskottet, i anledning af innom BondeJ Ståndet väckt fråga om jemkning i Roteringen vid Westerbottens Regemente, ansett sig äga skäl att tillstyrka, det Riksens Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet frambä» ra den önskan och anhållan, att Kongl. Maj:t, efter inhämtade underdåniga Utlåtanden ifrån Krigs och KammarCollegierne, om allt hvad som angår Roteringen och den förut skedde Rote_jemkning vid Westerbottens Regemente , täcktes i Nåder förordna vissa Commiiterade, hvilka skulle i orten noggrant undersöka och derefter i underdånighet föreslå samt till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemna en ny Ro. terings-jemkning vid nyssnämnde Regemente, hvarvid så väi afseende borde hafvas på alla Hemman innom Regementets hela stånd och 446 Den 24 Martn, e. m. läge, utan att Socknarne hvar för sig skulle komma i beräkning annorlunda , än till Hemmantalet, s^mt Hemmanens mer eller mindre förmoniighet, som ock de innom Socknarne befintelige skattlagda Ny-hemman borde indelas i nu varande ordinarie Knekte* hållet af 943 man , samt alltså befrias från Extra Koterings utgörande; hvaremot Utskottet ej funnit skäl tillstyrka, att, på sätt jemväl blifvit ifrågastäldt, sådana Fisken, Skogstrackter, Fäbodar och Holmar, hvilka icke tillhöra något visst Hemman, skulle uti Roteringen inbegripas. 2:0 Af den 25 sistledne Februarii, i anledning at Friherre Wrangels Motion om en ny Landtmäteritaxa, hvarå ytskottet likväl, uppå anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrKa bifall. 3:0
I anledning häraf har ett i England bildadt aktiebolag, benämndt «The Gellivara Company limited», hvilket genom Kongl. Resolution den 17 Maj 1864 erhållit nådig tillåtelse att besitta de af bolaget inköpta s. k. Gellivara-verken jemte derunder lydande jernoch sågverk, hemman och lägenheter i Norrbottens län, i underdånighet, med förmälan att bolaget beslutat verkställa ofvanberörda såväl kanaliseringsarbete som jernvägsbyggnad, för hvilket sistnämnda arbetes utförande med en spårvidd af tre fot, enligt ett af tjenstförrättande Distrikt-chefen i Norra Vägoch Vattenbyggnads-distriktet Kapiten Robert Schough den 10 April 1862 uppgjordt förslag, kostnaden beräknats utgöra 2,575,000 R:dr, anmält sig till att komma i åtnjutande af det statsbidrag Rikets Ständer för omförmälda rensningsoch kanaliserings-arbeten anvisat, hvaruppå Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 11 Oktober 1864 uppdragit åt Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader att rörande sistberörda arbetens utförande inom den 1 Oktober 1867 med bolagets ombud afsluta kontrakt, hvaruti, bland annat, borde intagas det vilkor, att bolaget skulle inom den 1 Oktober 1869 hafva, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den af Kapitenen Schough uppgjorda plan, anlagt jernväg emellan Gellivara malmfält och Luleå eif samt att, derest jernvägen icke blefve fullbordad, bolaget skulle till statsverket återbetala det för rensningsoch kanaliserings-arbetena beviljade statsbidrag eller så stor del deraf, som blifvit lyftad. Sedan härefter Disponenten A. R.
' Att hon dock talade, marscherade, svor och älskade som en hel karl är öfverflödigt nämna då det gäller en sådan glänsande pojkvirtuositet som hennes. Litet lifligare kunde dock tempot ha varit. Egenkärleken fick för stor plats, omedelbarheten för liten. Dråpliga detaljer saknades dock ej, såsom den (omedvetna? ) kostliga härmningen af hr Odmanns kända föredrag med dess dubbla r-ljud, stötiga begynnelsestafvelser o. s. v. Till sist visade sig frk. P. som en ganska duglig valsör hvarförutom det hela gick som en dans och framkallade stort bifall men ej författaren, som för dagen kallade sig Enoch Helen. Anledningen obekant. Förf. dess mer.Från parkett. Nagra intryck och reminiscenser från de sista månaderna. Ur teater-, literaturoch tidshistorisk syupuokt kunde » Mäster Olofs » slutliga upptagande pä Dramatiska teatera val vara egnadt att framkalla reflexioner af ganska bitter och nedslående art. Vill man emellertid för tillfallet undvika slika tankar och taga saken mera godmodigt, så kan man t. ex. nöja sig att draga sig till minnes och ur en enda detaljsynpunkt på denna pjes ’ historia tillämpa hvad Levertin och Heidenstam på ett ställe i sin kvicka och för våra kritici och 8pecielt för våra hemmavarande författare begrundansvärda broschyr, » Pepitas bröllop », säga om kritiken. De tala i följande hädiska ordalag: » Inom literaturhistorien representerar kritiken vanligen det löjliga, det som trippat fram med lorg-nett och peruk, men somy slutligen jagadt på flykten, fått skrattsalvor till grafringningar och glömskan till bautasten. » A propos så att säga styckets förhistoria skulle det kunna Tara nog med så pass mycket af citatet, men med farskt intryck af en och annan nyare kritik både beträffande Strindberg och andra moderna författare kan resten af citatet godt få följa med jämte en varm rekommendation till vederbörande att se sig i spegeln. De båda författarne fortsätta sålunda: » Den moderna kritiken har ärft lorgnetten och peruken och fara är, att den derför också får ärfva begrafningsceremonielet. »
Friherre Idsannerbcim, v,rs August, yttrade sig: ändteligen har äfwen nu det Hedcrwärda Bonde-Ständet afgi wik sitt yttrande öfwer Oeconomieoch Beswärs-Utstottets Betänkande, i anledning af de till detsammas handläggning remitterade (icke med anmärkningar äterremittcade, utan för försia gängen till öfwerwäaande förckomnel af Kongl-Maj:ts till Riksens Ständers medborgerliga och eniga bcdömmande framställde frägor, huru Riket stall förswaras, och om den nu marande krigsmagten dertill anses tillräcklig. Dä Medes genom de mcddclte. Utdrag af Protocoll samtlige Riks-Ständens tankar äro kände, leder naturugt wis Lidö. och AS.Prok. tzcke Vand. mSrs Afd. Nl:» 6r. 96o Den 2g Äprtt. wis ämnets wigt hwars och ens omtanka derhän, att söka ett resultat. För min enstildka del, tror jag mig finna,att det Walloch. Borgare-Ständet wäl antagit Utffottets Betänkande, men med bifogadt utryckligt willtor af den beskaffenhet, att antagandet, ffiljdt ifrän dessa willtor, synes wara utan bindande kraft. Det Högwördige Preste-Ständet förmäler sig äfwen hafwa bifallit Utffottets Betänkande, beledsagadt med underdäniga hemställningar, innefattande modificationer, af hwilka den första kallas nLörr-antzigt rvillkor. Owisshcten vm dessa hemställningars willkorliga bcffaffenhct förswinner snart hos hwar och en, som öfwcrwager samma Ständs sednare Protocolls-Utdrag; hwaruti detsamma antager såsom sina en del af Wälloch. Borgare-Ståndets med dess bifall till Utffottets Betänkande förknippade uttrpckeliga willtor. Det Hederwärda Bonde-Ständet
Ofwerlygade vet högst aberopade Chartä - SigillatäFörordning, hwilken uti flere delar torde fordra en närmare öfwcrsigt, ej haft för ändamål att häfwa hwad allmänna Lagen, rörande Rätiegängssariet, pa goda anledningar stadgar, utbedja sig Riksens Ständer till den salunda bestutne förändringen Eders Kongl. Maj.kS Nådiga bifall. Riksens Ständer framhärda et«. Srormägtigste Allernädigste Konung! En allmän klagan öfwer Ve olägenheter, som Åtfölja nuwarande Skjuts-Inrättning och öfwer den becybrliga Den 22 November. noz betydlig» skada, som bode i Ekonomiskt och Moralist afseende derigenom tilifogas Landtmannen, har päkallat Riksens Ständers synnerliga upmärksamhet och npfordrak omtankan akt söka de tjenligaste urwägar till winnande af en förbättrad ordning tvid Gästgifweri-skjursningen i Riket. Riksens Ständer hade önskat att en sadan förändring kunnat bringas kill en snar werkställighet, men delta Lands locala olikhet, dest ringa befolkning, der länga afständet a wista Orter emellan bostäderne och den obetydliga rörelsen i förhällande till andra Länders, torde ej medgiswa att Skjutsningen härstädes, i ställe för att alaggaS Jordbrukaren allmänt bestrides af Entreprenenrer. Da således Riksens Ständer ej maga i underdånighet förestå någon allmän Författning i detta ämne, hwars utredande fordrar en förut inhämtad pälitelig kännedom af hwarje LandöortS serskilda beskaffenhet, anse Riksens
Det år klart att vid den nu föreslagna undersökningen om militaira undervisningen blir granskandet af personalen i delta afseende, och af den ton som råder inom dessa läroverk, en del af sysselsåttningarne; jag tror mig kunna påstå med full visshet, att denna granskning af det närvarande skall utfalla till granskarnes tillfredsställelse. Men dessa inrättningars lagar, kunna och böra vara uppgjorde med sträfvande till samma ändamål, på det att brister i personalen måtte kunna motvågas; det år i detta afseende som en stor fast någongång förbisedd visshet låg uti de gamla anstalterne till elementar-undervisning för serskilda yrken, der ynglingen, ehuru förnämligast sysselsatt att förskaffa sig de kunskaper, han synbart skulle komina att behöfva, likväl tillika generades, utan tydlig så kallad nytta, med elementerna till fle* ra kunskaper, som gåfvo honom begrepp om den mer omfattande odlingens ämnen och syftemål. De militaira undervisnings-anstalterne hos oss utmärka sig, sådana de nu åro, icke ofördelagtigt i detta afseende, och jag hoppas med full tillförsigt, att det beständiga fordrandet af omedelbar användbarhet hos alla kunskaper, som mer ån en gång förefallit mig bekymrande, då jag hört det göras af i samhällets vigtiga re angelägenheter deltagande män, icke 378 Den 37 Augusti e. m: skall åtminstone så snart lyckas att uttränga sysselsättningen med dessa för yrket någongång främmande kunskaper ur dessa undervisningsverk. Det ståndigt framträdande behofvet a£ mathematikens application, i hela ordets vidsträckta betydelse, år i detta afseende en stor och glädjande borgen. Hvad de gamla språken angår, har jag enskilt och offentligt hört åtskilliga påståenden, såsom voro de egenteligen tillhöriga blott seminarier för lärda; kanhända torde det visa sig en gång, om man utan orsak förr ansåg allmännare åo nu, någon teinture af sessa kunskaper böra vara ett villkor vid all undervisning. KrigsAcademien, hvarom hår serskilt har varit fråga, har likväl icke undgått, att, i sin närvarande organisation, erkänna den sanning jag hår har i åtanka.
1 sammanhang härmed anmälte föredragande Departements-Chefen ett ytterligare af Styrelsen för Alnarps landtbruksinstitut den 13 sistlidne September till Kongl. Maj:t ingifvet memorial, hvaruti bemälde Styrelse, jemte öfverlemnande af ny planritning och nytt kostnadsförslag till ifrågavarande ekonomibyggnad, i underdånighet anfört, att det lyckats Styrelsen att genom så beskaffade inskränkningar af byggnadsplanen, att densamma numera endast upptoge det utrymme, sorn för garden och institutet vore oundgängligen nödigtminska den förut till 145,000 Riksdaler beräknade kostnaden lill allenast 100,000 Riksdaler; hvarjemte Styrelsen, till ådagaläggande af behofvet af den nya ekonomibyggnaden, åberopat följande utaf de till granskning af institutets räkenskaper och ekonomi för år 1861 utsedde revisorer under sistlidne Augusti månad afgifna utlåtande i delta ämne: »Det torde tillåtas revisorerne alt få förklara, det de gamla husen, med undantag af ofvannämnde bostäder, och särdeles de till den yttre ekonomien hörande, äro af den beskaffenhet, alt de, oaktadt de dervid gjorda behöfliga och välberäknade reparationer, icke kunna anses motsvara ändamålet, hvarken till nödigt utrymme, lämplig inredning eller erforderlig värme och sundhet. Det vore derföro ej blott önskvärdt, utan af verkliga behofvet påkaliadt, om erforderliga medel kunde erhållas till nybyggnad af tillräckliga och ändamålsenliga stallar, lador, redskapshus, sjukstallar, m. m. — Institutets ekonomiska ställning skall, äfven för en aflägsen framtid, icke möjliggöra en så stor besparing, att dessa af institutets egna tillgångar skulle kunna utföras. Väl må man invända, att en privat person heldre torde låta sig nöja med likartade bus, än att minska sitt rörelsekapital medelst en kostbar nybyggs nåd; men i detta fall är jemförelsen med den private, ett mindre rörelsekapital ägando, landtbrukaren ej tillämplig. Ekonomibusen vid ett landtbruksinstitut böra i alla hänseenden vara mönsterbyggnader. De böra till konstruktion, ändamålsenlighet och arbetsbesparande inredning m. m. i sig sammanföra allt hvad nyare tiders erfarenhet gifver vid handen.
Direktionen har för öfrigt förmodat, det Rikets Ständer väl icke kunna hafva åsyftat, att ensamt pensioneringen af Arméens befäl skulle från dess nuvarande Styrelse till Statsverket öfverflyttas, utan att sådant borde ske i sammanhang med ordnandet af pensionsväsendet i sin helhet för statens samtlige embetsoch tjenstemän, hvilka nu efter olika grunder pensioneras från särskilda inrättningar och fonder af olika natur; och då för sådant ändamål redan en komité blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder förordnad, har Direktionen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes, sedan nämnda komité fullgjort sitt uppdrag, 70 Bil. JM 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JM 1. om Statsverket 1862. hänskjuta ärendet, i hvad det rörer Arméens pensions-kassa såsom enskild stiftelse, till Krigs-befälets utlåtande, antingen vid dess år 1867 inträffande nästa ordinarie sammanträde, eller dessförinnan, i händelse Kongl. Maj:t skulle anse omständigheterna påkalla extra sammanträde. Detta Direktionens betänkande har, enligt Kongl. Maj,ts beslut den 28 December 1861, blifvit öfverlemnadt till den för Landtfösvaret tillföi’ordnade komité, för att tagas i betraktande vid behandling af frågan om pensioneringen af Arméens befäl och tjenstemän; sedan Kongl. Maj:t redan förut åt denna komité uppdragit att i anledning af Rikets Ständers ofvanberörda framställning i ämnet afgifva yttrande.
Om nu detta tal 4,333V3 rdr multipliceras med afståndet till Sösdala 64/jo m'^ erhålles per månad till drift och underhåll 27,70 0 rdr. Högsta hittills erhållna inkomsten var under Oktober månad sistlidet år, 23,315 rdr 50 öre. På denna månad utgjorde således förlusten 4,400 rdr. Lägsta inkomsten sista Januari var 17,27 9 rdr 36 öre, således förlusten på den månaden 10,000 rdr. Det. visar sig således, att i det fallet står den södra stambanan långt efter målet för våra önskningar. Den vestra banan är, såsom jag nyss nämnde, i en mycket sämre ställning, ty der är underhållet per mil upgifvet till 31,000 rdr. Lägges härtill förut upgifna siffra 11,000 rdr, blir verkliga underhållet per mil 42,000 rdr om året, eller för mil per månad 3,500 rdr. Multipliceras detta tal med afståndet till Töreboda, 17l5/ioo ,n*l» erhålles per månad till drift och underhåll 60,000 rdr. Högsta hittills erhållna inkomst upgick under sisth Mars månad till 43,775 rdr. Minsta förlusten har således utgjort 17,000 rdr per månad. Denna bana är dock 17 mil läng. Multiplicerar man afståndet till Sösdala med 3 gånger, så erhåller man der en ungefärlig förlust af 15 till 16,000 rdr. Dif - 31* fren 25 April f. m. feranseu blir följaktligeu s& obetydlig, att iwan ka» saga att forlusten på båda banorna blir ungefär lika. Fril). Åkerhjelm har trott att jag i följd af hans erinran gjort något erkännande; men jag får tillstå, att jag icke kan fatta; hvari detta bestått. Jag har aldrig förnekat ett förhållande, sorn jag tror det väl ieke finnes någon, som bestrider, att nemligen dessa kommunikationer, ju längre de vara, medföra en större vinst, men denna likväl icke öfver en viss gräns.
Huru m Den 30 December. långt Revisorernas granskning af Canal-Disconten blifvit utsträckt är mig obekant, men att tillfälle till en fullständig granskning varit Revisorerne beredd kan inhämtas, dels deraf, att Canal Discontens Ställning blifvit hvarje Postdag till Herrar Banco-Fullmägtige uppgifven, dels äfven deraf att Discontens Contoir, hvarest alla möjliga Disconten rörande Handlingar och Upplysningar kunna erhållas, är i sjelfva Banco-Huset bslägit. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Friherre Stael von Holsteins ofvannämnda Memorial , jemte de i anledning deraf af Grefve von Platen och Friherre Stael von Holstein i dag afgifne Yttranden , måtte till Stats och Banco - Utskotten remitteras, hvilket bifölls. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att bland de på bordet sedan sista Plenum hvilande Mål, befunnos trenne af Friherrarne Sparre, Fock och Anckarsvärd ingifne Memorial , innefattande anmärkningar vid allmänna Besvärsorh Oeconomi:-Utskottets i samma Plenum af Ridderskapet och Adeln åtterremit<. terade Betänkande , angående fortfarande af den fria Husbehofs-Bränvins-bränningen; men sorn 56 §. i Regerings Formen stadgade, att enär sådana Anmärkningar i Ståndens Plena göras, hvilka hindra antagandet af ett Utskotts första gången afgifne Betänkande, Utskottet bör er« hålla del af dessa Anmärkningar för att Betänkan - Den 3 o
M norn ändamålet med Magazins - Inia t tn ingend medverkande åtgärd lill sädes-prisens upprätthållande således skulle förfelas, Såsom förut nämndt är, föranledas Spanmåls. upphandlingar å Allmänna Magazins-Inrättningens sida af 2:ne serskildta orsaker: först att, vid inträffande öfverflödigare tillgång på säd, förekomma så vidt inöjligt är, sädens vanvärde, och dernäst, då undsättnings-hehofven äro så stora, att den Spannmål, som i förstnämnde fall blifvit uppköpt, icke finues tillräcklig, då genom serskild te upphandlings åtgärder anskaffa hvad som brister Hvad förstberörde upphandling vidkommer, så har Utskottet vördsammast föreslagit, att den efter Allmänna Kungörelser, som ej mindre böra bestämma upphandlings-prisen, än ock Spannemålens vigt och öfriga beskaffenhet, må verkställas; Och har Utskottet uti de i denne del redan gjorde hemställanden ej något att tillägga? Beträffande åter s&dane upphandlingar, sorn till fyllande af gifne behof måste af MagasinsInrättningen understundom anställas, anSer Utskottet i föreskriften härom intet visst stadgande böra äga rum, af de skäl, sora Utskottet redan haft äran andraga. Att Magazins-Inrättningen, såsom anfördt är, uppköpt Säd, utan att prisen blifvit bestämde, har blott en enda gång vid upphandlingarne i Skåne sistledne, och början af innevarande år, inträffat. Orsaken härtill ar den: att, då Kongl. Majit, efter Disconternes fall, ansåg nödigt, att anbefalla MagazinsDirectionen härifrån nedsända ett Ombud, för att ej allenast bereda tillgång på gångbart mynt 1894 Ståts-Utskottets Betänk anden. i Provincerne, utan ock förekomma att Spänning en, hvars värde da var ganska lågt, ej skulle vidjre nedfalla, utan upprätthållas vid ett sådant skäligt medelpris, hvarmed I.and t mannen ansågs vara belåten, kunde denna senare åtgärd på en gång icke till vågabringas, med fästadt afseende på den enskildta Handelns obehindrade gång.