Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag önskar således, att R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s förslag i denna del, men ber tillika att inbjudningen till de andra Stånden måtte afgå i fråga derom att en rund summa kunde anslås, så att äfven rekrytoch remont-exercis dermed kunde bestridas, emedan de medel, som dertill äro anslagna, befinnas otillräckliga. Frih. Hamilton, Hugo: Med anledn. af de 2:ne föreg:de lalarnes yttranden, ber jag endast att med dem få instämma, och att R. o. Ad. måtte förena sig så väl i Utsk:s första betänk, som i BondeSCs inbjudning. Frih. Boye, Ludv., begärde underrättelse om hvad beslut Presteoch BorgareSt:n i detta ämne fattat. Undert. Ridd.Secret. uppläste Presteoch Borgare St:ns prot.utdr. i ämnet, af hufvudsakligt innehåll, att dessa Stånd bifallit utlåt. N:o 52, med den förändring, att halfva passevolance-afgiften fortfarande skulle af rustoch rotehållarne utgå och den andra hälften till utgående såsom statsanslag på riksstaten uppföras. Frih. Boye: Sedan jag hört alt 2:ne Stånd förenat sig uti att bevilja befrielse från halfva afgiften, tror jag för min del icke, att R. o. Ad. bör gå längre utan gå dessa Stånd till mötes. Jag befarar icke, det ju beväringsexercisen hädanefter fortgår som hittills: men jag befarar, att för mycket ordande att gå jordägarne till mötes torde ålägga oss framdeles samma band. Jag tillstyrker bifall till de andra Ståndens yttranden. Hr von Rosen, Georg: Jag är förekommen af Gr. Mörner, förenar mig med honom och får till svar på Frih. Boyes yttrande framställa, att om jordägarne skola få någon lindring, som är rättvis och billig, så tror jag, att motsatsen bör göras af hvad Hr Frih:n föreslår.
Huru smakriktningen än må yttra sig hos de människor, hvilka successivt komma att bebo en våning, äro likväl det till sängkammare afsedda rummets möbler vanligtvis tämligen enahanda till mängd och storlek, ehvad de eljes kunna växla i dyrbarhet och andra afseenden. Följaktligen borde man kunna påräkna, att detta rum hade sina väggytor af vissa mått, men detta är ingalunda säkert. Huru lämpligt och godt det än är att ha en garderob invid sig, kan dörren till ett dylkt förvaringsrum draga ett svårt streck i det påräknade utrymmet. operan. Det lär nu vara bestämdt att den nya operan kommer att invigas måndagen den 19 dennes. Biljetterna till denna föreställning komma, med undantag af dem som tillställas de inbjudna, att bortauktioneras någon dag " i nästa vecka. Dramatiska teatern, hvars inre under sommaren genomgått en rätt vidlyftig ombyggnad, till båtnad för publikens både säkerhet och bekvämlighet, öppnar sina portar i dag fredag med uppförandet för första gången af ej mindre än tvänne svenska originalstycken, nämligen » Han kom, han s å g. », komedi i en akt, samt » Förfallodagen », pjäs i 3 akter, båda styckena af onämnda författare. Teatern, hvars inspektör och censor är baron Carl C:son Bonde, står i konstnärligt hänseende närmast under ledning af intendenten Nils Personne med hr Christiernsson som förste regissör. Flere goda krafter hafva visserligen lämnat teatern, såsom fruarna Hoving, Hartmann och Sandell samt herrar G. Fredrikson, Emil Hillberg och Aug. Lindberg. Men bland det gamla gardet återstår dock så goda och välkända förmågor som, utom intendenten själf, hrr BEeckström, Palme, Skånberg och Örtengren " samt fru Fahlman, fröknarna Ahlander och Janson, hvarjämte bl. a. nyengagerats fruarna Lotten Dorsch, Aug. Lindberg och fröken Signe Widell. Som gäst lär därjämte hr G. Fredrikson komma att under spelåret uppträda ett antal gånger å Dramatiska teatern. Bland gäster märkas äfven fru Anna Petterson-Norrie, hvilken bl. a. lär komma att uppträda som madame Sans-Géne.
Vid 6o:de a) att sista perioden från orden: ”begär han sedermera'” bör uteslutas, helst denna period icke innefattar annat än hvad eljest är tydligt och klart. Vid 62'dra §. a) att böterne böra till ena hälften tillfalla beslagaren , saint, till den andra hälften, treskiftas emellan Kronan, Åklagaren och Socknens fattige; 14 Bev.-j Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsh:s Utlåtande N:o 8. b) alt åklagarens två tredjedelar af böterne böra förskjutas af Staten, som sedermera återfår hvad den pliktfällde förmår betala. Vid 63:dje §. alt böter, vid bristande tillgång, böra förvandlas till ett allvarligare och i anseende till verkställigheten för Staten mindre kostsamt straff. Vid G/g.de §. a) att förbrytelser emot Författningen böra få upptagas äfven hos Konungens Befallningshafvande; b) alt vid denna §. bör tilläggas: ”Eho sonij under den tid han är under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning, beträdes med fortsättning af denna förbrytelse j skall j för hvarje gäng han bevisligen olofligen försålt bränvin j plikta 10 R\dr Banco.” Då Utskotten, som tagit dessa anmärkningar i noggrannt öfvervägande, funnit ett serskildt besvarande af hvarje anmärkning endast åstadkomma en onödig vidlyftighet, helst detta Utlåtande åtföljes af Förslag till Förordning angående bränvinsbränningens utöfning samt hvad vid försäljning af bränvin iakttagas bör, med de förändringar deruti, som af de gjorde anmärkningarne blifvit föranledde, hafva Utskotten ansett sig till svar å samma anmärkningar endast böra hänvisa till berörde förslag, hvilket, jemte hvad Utskotten här ofvan tillstyrkt, Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställes. Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 3o December 1834- Förslag till Förordning j angående vilkor en för bränvinsbränningens utöfning och afgifterne derföre _, samt om hvad vid försäljning af bränvin och beskattning deraf iakttagas bör. Första Artikeln.
Det innefattar mänsklighetens fordran på individens själfuppoffring för släktet och sätter rättvisan som häfstång, i stället för att religionen sätter kärleken. Men denna uppfattning af rättvisa har sin grund i det kristnade samfundsmedvetandet, fast detta faktum sällan erkännes. Själfviskhetens många sätt att kränka person, eganderätt, sedlighet och sanning äro ej mer upprörande nu än förr, uppträda blott i förändrade skepnader i följd af ändrade lefnadsförhållanden. Men, invänder den nedslagne människovännen, det måste ni väl erkänna, att religionens makt försvagats, och att själfva det religiösa lifvet aftynat? Ja och nej! Ja — om ni med religionens makt menar statskyrkornas — de förmå ej som förr att nedtysta alla tviflets invändningar, otron uppträder nu öppet och behöfver ej påtaga mask. Men menar ni med religionens makt dess förmåga att göra Kristusidealet mer lefvande bland människorna, och att närmare förena det himmelska och jordiska, då besvaras frågan med ett obetingadt nej. Hvilka storslagna religiösa personligheter har ej vår tid att uppvisa, t. ex. en Gordon, en Kingsley, en Damien och i vårt eget land Pontus Vikner, Magnus Huss för att ej nämna lefvande samtida. Sannt är, att affallen inom vetenskapliga kretsar äro talrika, men dock ej allmänna och gälla dessutom ofta mindre nya testamentets kristendom, än de kyrkliga dogmernas. Några nutidens största snillen uttala öppet sin religiösa tro t. ex. Edison vid inristandet af sin bekanta inskription på Eiffeltornet och Livingstone i sina reseskildringar. Dessutom börjar alltmer inom själfva det vetenskaliga lägret hänsyn tagas till en mängd psykiska fakta, som hittills blifvit förbisedda eller13° APOLOGI FÖR VÅR TID. förnekade af en vetenskap, som haft händerna fulla af sysslande med de fysiska fenomenen och deras förklaring. Ett bland skälen, hvarför nutiden förefaller så sorglig, är att den tusentungade pressen utsprider öfver hela världen ryktet om allt ondt och bedröfligt, som passerar; ju värre dess vidsträcktare. — Förr visste man ej om andra olyckor och brott än de, som tilldrogo sig i grannskapet. Lyckliga okunnighet!
Hedenstjerna vid sista Riksdag, af Ridderskapet och Adeln beviljade årliga arfvode från RiddarhusCassari af 20 R:dr Banco för bevakande inom HofRåtten af Riddarhusets ahgelågenheter; att nemligen bemålte AdvocatFiscal under de sednare åren för Riddarhuset icke haft någon befattning; att dess biträde äfven framdeles sällan torde behöfva påkallas, och att, öedan Kongl. HofRåtten öfver Skåne och Blekinge blifvit inrättad, Riddarhuset äfven derstädes kimde få mål anbångige, hvarigenom AdVocatFiscalen vid samma HöfRått af det förhållande; som i afseende på Lagmannen Hedenstjerna nu ägde rum, tillåfvfentyrä thilde hämta anledning, att jemväl fördra något årligt arfvode, hvilka utgifter hvarje år, titan motsvarande gagn, skulle i längden blifva för RiddarhusCassan i märklig mön betungande, synts Utskottet vara vål grundade; tillstyrker Utskottet, att det AdvocatFascalen, Lagmannen Hedenstjerna anslagna arfvode må med detta års slut upphöra, samt att Directionen i stället to& äga att lemna vederbörande AdvocatFiscaler fen lämplig vedergällning vid hvarje af de tillfällen då deras biträde påkallas. §. 12. tJti x4 $. har RiddarhusDirectionen på ari; 144 Den II Augusti e. m. förde skål hemställt, att Ridderskapet och Adeln skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Rikets HofRåtter mätte i Nåder anbefallas, att vid de tillfållen, då någon under Förmyndarevård ställd Frälseman varder af HofRåtterne från Förmyndares biträde befriad, derom lemna Riddarhus-Direction underrättelse; men då Kongl. Maj:t till följd af Ridderskapets och Adelns gjorde underdåniga anhållan under den 6 September 1818 i Nåder förordnat, att HofRåtterne böra hos RiddarhusDirectionen tillkännagifva, då någon.
Herr Grefve Mörner afgifven underdånig pro memoria, som upplyser: att Krono Raspoch Spinnhusinrättningen i Stockholm är skyldig att emottaga Arrestanter, ej blott från Stockholm, utan äfven från landsorterna, och dessutom sysslolösa och vanartiga personer, som från hela Riket anlända till Stockholm, och lika med hufvudstadens flerfaldiga lättingar, i brist af annan utväg, hållas till allmänt arbete; att denna inrättning således förenar den dubbla egenskapen af Kronoarbetsoch ett Correctionshus: att den summa af 5034 R:dr 33 sk. 8 r:st, som å Stat härtill är anslagen, jemte de inkomster af Krögare-Societeten samt öfriga varierande intrader, af Tullförhöjningsmedel samt afgifter från Sterbhus och Tracteurer med flera, bestiga något öfver 8000 R:dr årligen, men att denna summa, hvilken tillförene varit tillräcklig, dä lifsmedel och andra nödvändighetsvaror ännu icke voro så dyra, och utvidgade inrättningar ej ökade utgilten , nu mera, vid förhöjda priser på matvaror, Värmningsoch lysnings ämnen samt beklädnad och redskap m. rn., alldeles icke förslår till vinnande af ändamålet , som fortfar att vara af samma och snarare ökad vigt för Samhället. En. Dtn gg Maj. 615 Enligt den tillita uppgifna Calcul öfver årliga penningebehofvet, beräknadt för ett antal
För närmare utveckling af Herr Prosten Meleus motion, uti hvilken Herr Doktor Sandberg och Prosten Traneus instämt, är vordet anfördt, att om än ifrågavarande medel icke kunde anses hafva blifvit illa använda, dä de tillfallit den så kallade Byggnads-kassan, sä hade likväl, genom ett sådant medlens användande, den Prestman, som vunnit befordran till den lediga lägenheten, lidit en orättvisa, så mycket mera kännbar, som i allmänt befordran vunnes först vid högre ålder och under det den befordrade befunne sig i knappa omständigheter. Att sterbhusen framdeles uti nåd-åren finge en ersättning för denna förlust, kunde icke med fog invändas, då icke alltid sådana sterbhus-delegare efterlemnades, som lingö tillgodonjuta nåd-år; och äfven i sådant läll kunde en ofta mångårig ränteförlust, till följd af det. saknade kapitalet, anses hafva uppstått. Något enda skäl förefunnes icke heller dertill, att Presterskapet ensamt borde bidraga till skolhusens byggande och underhållande. Det vore deremot med billighet öfverensstämmande, att ifrågavarande medel finge ingå till Presterskapets Enkeoch Pupill-kassor inom Stiften, hvilka, i brist pä både fond och årliga inkomster af någon betydenhet, för närvarande i allmänhet voro snart sagdt ändamålsiösa.
Min mening har aldrig varit, att hvarje detail skulle inför Stånden pröfvas; men grunderne kunna och böra hos Stånden genomgås, innan man slumpvis fattar|beslut öfvet det hela. Herr Danckwardt Magnus Georg: T anledning af den uppkomna frägan , om antagande af Herr Hjertås förslag, till beslut i förevarande ämne, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att samma förslag åsyftar, att en del af de utaf Särskildta Utskottet behandlade ämnen nu skulle till Kongl. Maj:ts afgörande öfvcrlemnas, men större delen deraf, efter skedd granskning af Kongl. Majit, till antagande för nästkommande Ständer af Kongl. Maj;t framställas, Då likväl Kongl. Majit äger rätt att ensam besluta i detta ämne , och Riksens Ständer derutinnan blott äga ge sina underdåniga yttranden tillkänna, lärer det icke finnas lämpligt,Jatt Konungen först meddelar Ständerne Dess tanka jfämnet, emedan då denna tanka måste anses yara på goda grunder fattad, Kongl. Maj:t icke lärer sedan frångå densamma, hvarigenom ock Riksens4iStänders yttrande, i en sådan ordning cé4 Den 14 December. afgifvet , synes blifva utan egentligt ändamål. Jag har förut under detta Riksmöte , i ett vidlyftigt anförande såsom svar på en värd Ledamots härom gjorde anmärkning, som jag tror, fullständigt utredt och visat, att denna fråga icke på sådant sätt lämpligt kan behandlas, och jag afstyrker derföre Herr Hjertås förslag, såsom icke medförande något resultat, men deremot möjligen ledande till hinder och uppskof uti hvad i frågan kunde och borde såsom nyttigt och lämpligt åtgöras. För min del tycker jag de blifvande Propositionerne , hvaröfver votering kommer att ske, icke kunna ställas annorlunda , än att japroposition innefattar ett förblifvande vid Ridderskapets och Adlns förra beslut i frågan, och Nej-propositionen antagande af Särskildta Utskottets jemknings-förslag, enligt hvilket Ridderskapet och Adeln , med åberopande af de hufvudgrunder, hvilka Särskildta Utskottets Betänkande innehåller, skulle öfverlemna frågan till Kongl.
Filosofien, som han själf säger i en senare skrift, då han erinrar sig, att med affallet från Beatrices dyrkan också tviflets tvedräkt splittrade hans väsen? Kanske har han halfmedvetet i hennes gestalt låtit skymta allt, hvarmed man resignerar, sedan kärlekshelgden förlorats, studier, sinnets rus, borgerligt lif. I hvarje fall vände han snart tillbaka till Beatrices bild och utlade i allt mer stegradt helighetsbehof sin ungdoms historia. Med vårens gryningsstämning af lyftande töcken, knoppar och fågelsång hade den begynt, den slutade i sällsamt aftonljus med blänkande stjärnor, den vackraste afspegling af en jordisk och andlig kärleksdröm, som finnes. Tag bort »höga visan» ur världslitteraturen, och det unga blodets mest inspirerade älskogssång är försvunnen, tag bort Vita Nuova och det unga hjärtats högsta kärlekshymn är förintad. Samman äro de den mänskliga kärlekens gamla och nya testament. Det var en natt mot våren i den elfte timmen, då drömmen förde mig långt bort till en cypressallé vid Arno. Tyst dolde jag mig vid vägkanten, ty ett följe unga män kom vandrande i dunklet. De skämtade om sina damer, om »monna Bice» och »monna Vanna», de skämtade uppsluppet, yra efter ett dryckeslag. Så hörde jag en röst, hvass och skärande, ropa: Ja, I messer Dante Alighieri, I har mest gudomliggjort det skröpliga ler, som kallas kvinnan. Ja, det har jag, icke bara därför, att hon som mor, syster och brud älskar oändligt högre än mannen, men därför att jag så väl känner hans väsen och har en så gränslös åtrå att älska och dyrka öfver mig själf. Så talade han, och ungdomsskaran försvann i natten. Men jag satt kvar vid floden, som rann och rann. Ögonen höll jag dolda i händerna, och öfver mitt hufvud susade cypresserna som öfver en graf. Brügge. När jag drömmer om Brügge, ser jag för mig en sagostad, öfvervuxen af vissen mossa, med gaflar, ringmurar och tinnar försvinnande i grönt töcken.
Bjäre bäradsboer, af hvilka en del jemväl fört klagan deröfver alt de nödgats deltaga i den verkställda lottningen och icke, enligt träffad öfverenskommelse, fått förblifva vakande, att derest härads — bourne icke kunde erhålla tillåtelse all utgöra sin roleringsförbindelse med sjöfolk eller båtsmän i stället för soldater, häradet antingen vid extra roteringen mätte fä qvaibbfva eller undfå evärdelig vakans-frihet, emot erläggande af den derför bestämda årliga afgiften af 6 tunnor spanrnål för hvarje rote; och enahanda ansökningar inkommo samtidigt från åtskilliga åboer i Willands härad, hvilka alla önskade att af en sådan frihet fä sig begagna Äfven efter denna tid och under sednast hållna riksdagar hafva ofta framställningar blifvit gjorda om lindring i roterings-besväret och bland dessa förslag hafva en stor del afselt att sådan lindring skulle beredas på det sätt, att vederbörande tillätos bestrida sin rustoch roterings-skyldighet medelst erläggande af vakans-afgift; ett förhållande sorn säkrast och måhända mer än annat torde bevisa att den vakanta roten i allmänhet åtnjuter större fördelar än den, som blifvit indelad till effektiv rotering. Hufvudsakligen på grund af nu anförda omständigheter, som nogsamt vittna orri den begärlighet, hvarmed vederbörande rotehållare omfattat hvarje tillfälle att för sina rotar få erlägga vakans-afgift, och då det med temlig visshet häraf lärer kunna antagas, att innehafvare af Skånska infanteri regementenas vakanta rotar i afseende å roteringen i allmänhet ii t o bättre lottade än öfrige rotehållare vid samma regementen, finnér Utskottet skäl icke vara för handen, att några undantags-förmåner dem nu beviljas, hvadan Utskottet, jemväl i betraktande deraf, att endast 9 år återstå af den tid, som blifvit bestämd för dessa vakansers utgörande, samt då Kongl, Majit icke heller ansett rubbning af nuvarande förhållanden böra ega rum eller statsanslag för dessa rotar erforderligt, hemställer, att Rikets
Utskottet, som trott, att ett fullständigt upprepande af dessa Motioner och Anföranden skulle leda till en lika öfverflödig som tröttande vidlyftighet, har i stället sammanfört deras innehåll under följande hufvudfrågor, nemligen i i:o Om en forvagns-inrättning, i förening med postföringen, bör organiseras? Allvi. Besv.- och Occ.-Utsk. Bet. Kronoskjuts-besväret under fredstid skall upphöra och Kronans samt publika Autoriteters transporter lill lands verkställas genom beting* eller-, i fall Kronoskjutsnings-besväret finnes böra fortfara, hvilka anstalter till de skjutsnings skyldiges lättnad må kunna vidtagas? 3:o Om någon allmän författning, i afseende på den så kallade Kungs-skjutsen * må vidtagas, antingen på den grund, att detta besvär icke skulle stödja sig på Lag* eller i afseende på beredande af lättnad i utgörandet deraf? och 4:o Hvilka anstalter till en förbättrad, reglering med Gästgifveri-skjutsen må vidtagas, och i sammanhang dermed, om-, och i hvilka fall* förhöjning i Skjuts-legan må ega rum? Utskottet, hvars Utlåtande således i första rummet bör omfatta dessa generela frågor, hvarefter i ordningen följa sådana speciela* som Utskottet ansett böra serskildt upptagas och besvaras* får, i afseende på i:sta punkten, öm en förvagnS-inrättning, gifva tillkänna , att Utskottet framdeles kommer att, gemensamt med Bevillningsutskottet, häröfver sig yttra i sammanhang med afgifvande Utlåtande, i anledning af 4 Allm. Besv.- och. Occ.-Utsk. Bet. N.-o S.f. till bägge Utskotten remitterade frågor om Postföringen , hvarföre Utskottet densamma nu förbigår.
Upplysningsvis torde jag böra tillkännagifva, att, till följe af den uti nyss - — 339 — nämnda nådiga cirkulärbref anbefallda föreskrift, ifrågavarande förteckning blifvit jemte räkenskaperna för år 1860 till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt insänd. Linköping den 7 September 1861. .7. II. W. Steinnordh. Rektor vid Linköpings högre elementarläroverk. Till Högvördiga Domkapitlet i Linköping. Såsom förklaring öfver den Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Norrköpings högre elementarläroverks räkenskap för år 1859, att, »då den s. k. Nyströmska stipendie-fonden äger ett kapitalbelopp af R:mt R:dr 9,500, och den s. k. Tihlanderska donationen af R:mt R:dr 2,050, redogörelsen icke upplyser, af hvad anledning läroverket under revisionsåret af den förra fonden haft en inkomst af endast 270 och af den sednare endast 63 R:dr R:mt», får jag härmed, i öfverensstämmelse med uti högvördiga Domkapitlets embetsbref N:o 5, § 3, för år 1859 infordrade och den 28 Maj s. å. afgifna fullständiga upplysningar rörande de Norrköpings högre elementarläroverk tillhörande fonder, vördsamt anföra, att af de Nyströmska räntemedlen, hvilka uppgå till R:mt R:dr 570 årligen, således till'fulla 6 procent af kapitalbeloppet, 300 R:dr R:mt ingå uti en af härstädes anställde lärares lön och omedelbart till honom öfverlemnas af S:t Olai församlings kyrkoråd, under hvars förvaltning alla läroverkets fonder äro ställde, samt att af den af Tihlanderska donationen fällande årliga räntan, tillsammans Runt R:dr 123, eller likaledes fulla 6 procent af kapitalet, 60 R:dr R:mt ingå uti 2:ne lärarelöner, till hälften uti hvardera, utan att Rektor med dessa medels uttagande och öfverlemnande har att taga den ringaste befattning.
Propos. med förslag till ny sjölag, beslöt R. o. Ad., att remittera densamma till Lag-Utsk:t, dock med förbehåll, att, derest R. St:r komme att tillsätta ett särskildt Utsk. för frågans behandling, den K. Proposm då skulle till detta Utsk. öfverlemnas. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s den 28 sistl. Februari bordlagde Nåd. Propos:r: ang. löneregleringen för lands-staten; och ang. anslag till uppförande af ny byggnad i hufvudstaden för den af Svenska Slöjdföreningen inrättade Söndagsoch Aftonskola. Föredrogs K. M:s den 28 sistl. Februari bordlagde Propos. med förnyad framställning i fråga om Bergs-skolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet. 4 Den 4 Mars f. m. Gr. Hamilton, Gustaf: Det är en i de liesta länder gällande princip, att frågor om anslag böra vid en riksdags början framläggas för Riksförsamlingen, och den bör lida undantag endast i afseende på sådana frågor, som icke kunna uppskjutas, eller hvarest behofvet af anslag är öfverhängande. Detta tror jag likväl icke kan sägas i afseende på Fahlu Bergskolas flyttning till hufvudstaden. Hvad beträffar denna förflyttning, får jag hemställa, huruvida detta skulle vara så lämpligt, då tillfälle till praktisk bildning för eleverne måste vara vida större i Fahlun, der läroverket är omgifvet af grufvor af mångahanda slag och der för öfrigt terrängen erbjuder flere tillfällen till undervisning än i hufvudstaden. — Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen af den Nåd. Propos:n till Stats-Utsk:t. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: 1 motsats till den förre värde talaren, får jag förorda bifall till K. M:s Nåd. Propos. i afseende på Fahlu Bergskolas förflyttning till hufvudstaden och dess förening med Teknologiska Institutet, hvars stora nytta den K. Propostn fullständigt utredt.
Jo lättheten, genom deras fördelning i de smärsta summor, äfven för den minsta capitalist, att nedlägga sina besparingar i en fond, der han, utan besvär, kostnad eller omgång, med säkerhet vet sig på dagen kunna lyfta sin ränta; men delta kan ej ske om lyftningen skall ske på en främmande ort, i ett främmande mynt, då commissionsarfvode, vexelkostnad m. m. på små summor (såsom t. ex. räntan å en obligation på några ioo R:dr) bortfräta en betydlig del, utom det naturliga misstroende hos medelklassen af ett lands invånare (hvars sammanräknade små capitaler måste härföre komma till fast användande) till ett främmande lands lagar. Derföre bafva nästan alla Regeringar, som på utländsk ort upptagit lån, ställt dem i det lands mynt, hvarest de upptagits, och derstädes betalbara. Äfven de Regeringar, som velat gifva sina gamla statspapper omlopp i främmande länder, hafva fogat anstalt, att räntorna kunnat der få lyftas. I afseende på förslaget att utsätta minimum af hvad långifvare!!, utan afdrag för provision, ränteförlust eller transportkostnad, skulle erlägga, till fulla 32 Den 12 F e b r u a r i i e. m. ioo procent, kan jag ej annat än anse eli sådant förslag synonymt med afslag å liela operationen. Det anförda exemplet af ett nyligen gjordt anbud å 4 procents lån iFrankrike efter 102 procent, betyder bär ingenting.