Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstyrker derföre, att orden ”utan att lagligen förvunnen eller dömd vara” måtte ur 3 mom. utgå, äfvensom jag förnyar denna min anhållan i afseende på orden ”ulan laga ransakning och dom”, hvilka litet längre ner i samma mom. förekomma. Ilr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att de reservationer, som vid denna §:s 2 mom. äro af Gr. Mörner och Hr Hagergren afgifne, mätte uppläsas samt alt jag derefter måtte få yttra mig. De af Hr von Hartmansdorff omnämnde reservationerne blefvo i följd häraf uppläste, och derefter yttrade Hr von Hartmansdorff: På de skäl, Gr. Mörner oell Hr Lagergren anfört, anhåller jag, att 2 mom. i denna 5 § måtte alldeles utgå. Denna mening blef äfven vid förliden riksdag af R. o. Ad. gillad, dä ett sådant föreslaget mom. uteslöts. Om detta mom. försvinner, så skulle följaktligen slutet af 3 morn., der det heter : ”lag, som i nämnde cap. och § af Rätteg:b:n stadgad är”, förändras så, alt hänvisning gjordes lill 1 cap. 12 § Rätleg:b:n. , hvilket nu är åbcropadt i 2 mom. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Jag för min del önskar visserligen, att
Ständer behagade lios Kongl. Majit i underdånighet anhälla, det Kongl. Majit i Näder täcktes anbefalla Dess Befallningshafvande, att, hvar och en i sitt Län, genom Kungörelser, lemna de Hemmansägare, hvilka med Krono Brefbäringen kunde vara missnöjde, öppet tillfälle, art hos Konungens Befallningshafvande söka ändring ; hvarjemte sädana åtgärder och anstalter borde af Konungens Be'- fallnirtgshafvande vidtagas, att de Krono-Brefförande Jordägare ej måga, i jemförelse med de Kronoskjuts. skyldige, öfver billigheten betungas eller ock , der sig göra låter , så föranstalta, att KronoBrefföringen antingen varderemellan flera nästgränsande hemman fördelad, eller ock, af vissa utsedds*, personer, emot arfvode, sorn af Hemmanen i allmänhet tillskjutas, besörjd, på sätt som i några de Norra Länen är brukeligt, hvarvid det dock bör åligga hvar och en Kronobetjent, som är berättigad att i och för dess tjenst affärda skrifvelser med Krono-Brefbärare, att af en sådan rättighet sig icke begagna vid andra tillfällen eller oftare, än da ärendets vigt och angelägenhet sådant oumgängeligen fordrar, och tillfälle till brefs afsändande med ordinarie eller allmänna Posten icke gifves; till hvilken ända noga och ordenteliga förteckningar på Brefvens antal och innehåll, samt tiden då de afgå, borde hållas af de personer, hvilka begagna Brefbäringen, hvarefter besagde förteckningar vid hvarje - 3^3 JD«/. 12 Mej. je års slut skulle inlemnas till Konungens Be. fallningshafvande, för att undergå granskning i Lands-Contoiret. Och lara Konungens Befallningshafvande ej underlåta att tillse, det Allmänheten med onödig tunga icke besväras, eller missbruk med Krono Brefbärings-rättigheten föröfvas. Dock varder hvad Utskottet sålunda föreslagit vördsammeligen öfverleennadt till Riksens Höglofl. Stan. ders ompröfvande.
Hedervärda Bonde-Ståndets Prntocolls-Utdrag af doft 20 Juli innehåller: att Bonde-Stdndet funnit för godt, i sä måtto bifalla Utskottets Betänkande, att Malmö Discont skulle af Banken erhålla ilen föreslagne, sumtuari ion,000 R. I mot deli Kentä och de vilkor, sorn cletvid blifvit af Ut - skottet Den 9 Augusti '555 slottet fästade; men att hvad i öfrigt vore anfördt lemnades utan afseende. Då Banco-Utskottet härutinnan ej ian uH röna någon Pluralité och ej finnér sig i tillstånd att sammanjemka de i gå måtto hufvudsakligen skiljaktiga Meningarna, får Baneo-Utskottet vördsamt tillstyrka, att förhållande' må, i enlighet med Banco-Utgkottets nu gjorda framställning, hos Kongl. Maj Stockholm deja, 3 Augusti 1815. Joh, Tiena. Gyllenborg. JE. A. ^Almquist. Q. F. Hellman. Daniel Anderssom G. Helsingius,. Vördsamt Memorial! J)et betänkande Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott den 6 nästlidne Juni afgifvit, angående rättigheten förLumpsamlare , at ornkringresa i Land et, samt Om Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof, och hvilket Höglofl. Ridderskapet och ^\deln samt Hedervärda BondeStåndet bifallit, men Välluf!. Borgare Ståndet deremot afslagit, har, den 19 de uti nys§ berörde månad, blifvit finn 5 5^ Din 9 Augusti frän Högvördiga Pre st-S,tandet återremftteradt, med följande anmärkningar, nemligen af: 3:0 Herr Öfver Hof - Predikanten m. m.
JN:o 136, angående omskrifning af Riksgälds-Contorets obligationer till Banken.- af slogs; N:o 137, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande till skyndsam nedsättning af Taxan för farten å Götha Canal: bifölls. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets följande på bordet hvilande utlåtande och belänkanden: I\' :0 124, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 62, öfver väckt motion, angående gemensam Lag för inrikes och utrikes vexlar: Betänkandet N;o 62 bifölls med de i utlåtandet JN:o 124 föreslagna förändringar; IS:o 125, i anledning af väckt motion 0111 sättet för behandlingen af de allmänna Lagförslag af slörre omfattning, som Kongl. Maj:t vid en kom mande Riksdag kan vara sinnad att till Rikets Ständer framställa: bifölls; JN:o 122, 1 anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betän kande iS:o 87, öfver väckta motioner, angående Concurslagstiflningcn: Ståndet biföll betänkandet JN:o 87 och lade utlåtandet JV:o 122 till handlingar ne; samt IN:o 123, i anledning af väckta motioner, angående dels befrielse för i llol-Rälten uleblifven svarande part från skyldighet att lösa Rättens Bih tilt R. St. Prut. 184 5. 9 Sami. 121 Prot.-Utdrag, den 22 Maj i845- dom eller utslag, dels ock förklaring af 24 Gap. 7 § Rättegångsbalken: bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Ut skottets utlåtanden: N:o 73, i anledning af gjordt accordsanbud till liquid af Repslagaren H. P. Malmströms skuld till Bancodisconten för ingången borgen å ett af Skomakaren L. Sjöberg derstädes upptaget lån:
Men var då inte så otålig, käre broder! Du gör mig till tiggare, men Gud skall hjelpa mig, ty han är god. – Ja, han är god. Efter jag nu kan få ett tredje spett för tre tjugufrancsstycken, så inser jag, att du kan lemna mig alla tre spetten och dertill ett fjerde utan att få mera än tre tjugufrancsstycken för alla fyra tillsamman. – Fyra spett för tre tjugufrancsstycken? Aldrig, aldrig! Ha vi ej som vänner rökt och druckit kaffe. Om du bjöde fyra tjugufrancsstycken. – Nej, tre. Gud gifve dig en lycklig dag! – Maschallah! Nå så tag dem då! Tag allt! Utblotta mig! Tvinga mig att en dag stå som tiggare utanför din herres port! Farbror Hassad satt hopkrupen som en sjuk fogel. Liljornas Väktare lastade de fyra spetten på sin åsna, och sedan han varit borta i dryga fyra timmar, återvände han ändtligen till sin väntande herre. Men om en frank följt honom i smyg skulle denne ha sagt till sig sjelf: Hur vore det möjligt att ett folk med sådan barnasjäl, ett folk som spiller sin fyndighet på dylika obetydligheter i stället för på bevarandet af sin egen framtid icke skulle hjelplöst duka under i sin kamp mot oss arbetare. Vi arbeta för ojemt, – förkunnade Emin. – Vi skola alla hugga i på en gång och samtidigt ropa Alláh. – Alláh! – Alláh! – Alláh! – ljöd det med jemna mellanrum, taktmessigt, doft och flåsande i det låga hvalfvet. Lyktan flämtade och i en oredig sammanslingrad grupp af bruna armar och skäggiga hufvud blänkte spetten och gnisslade. – Nu rör sig stenen! – ropade en röst. – Naturligtvis! – svarade Emin. – Nu ger den vika. Tröttna inte! Alláh! – Alláh! – Nu glider den utåt! – stönade flere basar. – Nej, – utbrast en groflagd man och släppte med ens sitt tag. – Det är spetten som böja sig. Spetten halades ut. De hade krökts.
A t t se sig om bland människorna m e d öppna klara ögon är tillåtet, nyttigt o c h lärorikt. A t t döma är förbjudet, ty h v e m mäktar väl se en sak från alla sidor! Dessa rader äro föranledda af ej sällan hörda ledsamheter inom familjer på landet. E n ung lärarinna har nyss kommit. H o n k o m rätt långt bort ifrån och var kanske uppfödd i andra vanor o c h i en något olika samhällsställning m. m. Allt detta nya väcker hennes lifliga uppmärksamhet, kanske äfven misshag eller förtrytelse, o c h blir så ämne för skriftväxling — till höger o c h till vänster. När någon tid förflutit, börjar herrskapet få höra underliga rykten o m sitt h e m - lifs innersta förhållanden. Lärarinnans dagbok o m mat och matordning, umgängeslif, religion m. m. är af ryktet utgifven i de olika orterna o c h har nu i utdrag återkommit dit hvarifrfin den utgått. Oförstånd, lättsinne o c h skvaller hafva sått sin säd, och frukterna inbärgas nu i störd hemfrid, kanske plötslig skilsmässa o c h sedan i ökad svårighet att få ny plats. Hvad hjälpa rekommendationer eller goda betyg, o m dylika karakSe professor Ernst Almqvists intyg å flaskorna. F a b r i k, Stockholm. Allra. IDUN 86 tärsfel blifva allmänt kända. Och därför draga nog konkurrerande vänner försorg. Mången yngling, s o m går ut i världen för att bryta sig en bana, får ofta — verkligen o c h ej inbilladt — fara illa, äta illa, sofva illa, m e n han eggas blott af dylika » erfarenheter » att så m y c - ket förr förbättra sin ställning. E n flicka i våra dagar behöfver m y c k e t sällan » slita ondt » på detta sätt. Men vill h o n allvarligt söka sin lycka, gör hon klokt i att taga seden dit hon k o m m e r. Det glada m o d, som vinnes vid att besegra materiella svårigheter, är i o c h för sig en betydande vinst o c h en b o r g e n för framgång.
Utsöknings-Balken samt E. K. M:s Nådiga Förordning den 18 December 1823 bjuda, dels lill följd af tvänne sammanstämmande domar med flere domstols-beslut, af den beskaffenhet, att de, enligt Lagens stadganden i Utsökningsoch Rättegångs-Balkarne, böra, oaktadt den tappande partens ändringssökande, gå i fullbordan, och Rikets Ständer ej inse något skäl hvarföre icke äfven sådan utmätning, hvilken i nyssnämnde ordning verkställes, skulle medföra lika säkerhet med utmätning lill följd af laga kraftvunnet beslut, helst i alla dessa fall enahanda åtgärder med godsets upptecknande, värdering och försegling, eller skiljande från gäldenärens bo, måste vidtagas, samt borgenären, vid ifrågavarande förhållande, ej får det utmätta godset lyfta utan emot borgen, så att, om hans fordran sedermera ogillas, och utmätningen följaktligen till all verkan förfaller, någon skada af den möjligen skedda lyftningen icke kan uppkomma; alltså hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underd. iöreslå, det måtte de i 2:dra punkten af 3o §. af Concurs-Lagen den 12 Mars i83o förekommande orden; ”efter Utslag, som vunnit laga kraft,” utgå och i stället införas orden; ”i laga ordning, ” så att denna §. måtte erhålla följande förändrade lydelse; ”Under anslagsliden må betalning lyftas för de fordringar, som, efter 3, 4 och 5 §§ i 17 Capitlet Handels-Balken, med förmonsrätt utgå böra, så ock för gäldenärs utskylder till Kronan sista året. Ilar för någon borgenärs fordran lös egendom blifvit i laga ordning i mät tagen och salt i allmänt fortfar, eller under utmälningsmäns försegling; 1 jute ock lian rätt till betalning utur den utmätta egendomen, ändå att den ej före concursens början hunnit säljas eller ur gäldenärs bo utlagas.
Och skulle Högvördige Preste - Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, som i denna fråga fattat serskilda beslut , vänligen inbjudas att i Borgare:Ståndets beslut sig förena. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Stats-, Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 27, i anledning af de inom Riks-Stånelen framställda anmärkningar vid Utskottens,' linder N;o 15, afgifna Betänkande med förslag till Lag, angående Myntbestämningen, ogillade Ståndet Utskottens förslag , och antog följande redaction af nämnde Lag ; 6q Prat. Utdrag den 13 Januar.ii i8öo. §• «. Såsom orubblig grund, sä väl för invexlingen af Bankens Sedlar, som för inlösen af dess öfriga förbindelser, hvilka nu med Banco-Sedlar fullgöras, fastställes, att 1 28 sk i i 1 i ragar eller R:dr Specie i sådane Sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En Riksdaler i Silfver efter den, med afseende å Slagskattens beräkning i Myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1&64 års Myntfot. §. a. Rikets Stender utlofva och försäkra , att hvar och en, som någon Bankens sedel eller förbindelse innehafver , skall derföre njuta full betalning, enligt den i 1 §. stadgade grund, och att utvexling af Svenskt Silfvermynt emot sedlar efter denna grund skall , sedan Banco - Fullmägtige hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att de af Rikets Ständer för vexlingen beslutade åtgärder hunnit verkställas, vidtaga å den tid, Kongl. Majit, genom utfärdad allmän Kungörelse, dertill bestämmer, §. 3. Det skall stå hvar och en fritt , äfven innan den i 2 §. omnämnda utvexling tagit Prot.
Förhållande! är helt annat med ti!stidc'å g3r , hvilka redan äro dömde till avskiljande frän Samhället, och icke kunna blifva mera fskiljde genom något märke, som p|- sättes, än med d m, vilka, efter det de utstått sitt straff ? återställas på fri fpt , och då böra belt och hållet återgifväs åt Samhället, derest de icke genom någqt slags bestånd gt afski}jande hindras a't återgå fullkomligen bland de öfrige Medbo) garnes antpl, och om möjligt är skaffa sig Utkomst man fortsättning af brott. Att en möjligen framdeles sk ende Lagförändripg , hvarigenom lifstidsfängelse såsom straff skulle blifva afekaffadi. härigenom kunde hindras, finner jag ej, helst äfven om en sådan Lagförändring sker, fråga ändå aldi ig lär kunna blifva, att de då redan till lifstidsfängelse dömde skulle någonsin kunna ställas på fri fot, emedan ingen Den 21 Maji, blir ökänd genom ett synligt märke. Deraf Jjan han ej i minsta mohn lida, ty han är redan för evigt utest ött ur Samhället. Vi äga icke exempel, att de, som för stöld 2 a 3 gånger blifvit spöade, sedermera blifvit förbättrade. O h jag tillstyrker af dessa anledningar bifall i denna de) af Betänkandet. Friherre Cederström: Jag kan ej instämma med de tvänne sista värde Talame. Att nemligen, om Lagen framdeles undergår den förändring, att lifstidsfängelse afskaffas, de till sådant straff’ dömde deruti ej skulle njuta någon lindring, sådant kan jag aldrig förmoda. Det är tydligen bestämdt, att Lagar ej kunna hafva retroactiv verkan, r!å tredje mans rätt deraf skulle lida förfång j men helt annat är, då Lagen funnits vara origtig och straffet olämpligt. I sådant fall måsteden nya Lagstiftaren kunna säga: Litstidsfångar få en viss tid sig förelagd att ådagalägga det förbättrade Uppfarande, som bör göra dem berättigade att återfå friheten, och om de utstå profvet, må de lösgtfvas mot borgen för deras oskad. lighet. Jag finnér ej något hinder för en sådan åtgärd.
Uti om förmälda berättelse hafva Rikets Ständers Revisorer, efter erhållna uppgifter angående dels antal, beskaffenhet och omfång af de Kronans hus och egendomar i hufvudstaden, hvilka äro ställda under Öfverintendents-embetets förvaltning, dels antalet af de rum och lägenheter uti ifrågavarande byggnader, som för myndigheters och embetsmäns inrymmande användas eller dertill äro användbara, äfvensom sättet, hvarpå dessa lägenheter i öfrigt för närvarande disponerades, trott sig finna anledning till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna, huruvida icke, till förekommande eller minskning af de hyresersättningar, som till betydliga belopp utginge för en del härvarande embetsverk, Riksarkivets förra hus vid Skeppsbron samt det af staten nyligen förvärfvade så kallade Hebbeska huset å Riddarholmen, kunde bringas i det skick, att vissa embetsverk och myndigheter der kunde inrymmas, äfvensom om ej åtskilliga bostadslägenheter, hvaraf några syntes Revisorerne vara större än som erfordrades, andra åter vara så be - — 290 — lägna, att de ej kunde af boställshafvarne begagnas, kunde delvis eller helt och hållet till embetslokaler upplåtas, och hafva Revisorerne såsom exempel på sådana bostadslägenheter åberopat Justitie-statsministerns, innehållande 30 ruin, samt Kongl. Hof-statybildhuggarens med 19 rum, förutom kök och atelier, belägna vid Ostra Beridarebansgatan; Statsrådets och Chefens för Kongl. Landtförsvars-departementet bostälje, 25 rum, jemte 2:ne kök, uti f. d. Preisiska huset, N:o 36 vid Drottninggatan, samt Öfver-direktörens boställe med 15 och Myntmästarens med 13 rum, utom kök, i Kongl. Myntverkets hus å Kungsholmen.
Jag anhåller dock, efter tvänne ledamöter af Utsk. här yttrat, den ene, att om Utsk. velat se skäl, så hade det haft skäl att icke förfara så, som det gjort; och den andre, att afdelningen utredt frågan så klart, att han trott, att Utsk. bort stanna uti ett annat beslut, att derpå få svara, att det synes mig vara ett något hardt tillmäle af en kamrat alt påslå, det Utsk fattat sitt beslut utan att vilja se skäl, isynnerhet som Utsk:s förslag hvilar på temmeligen goda grunder. Det var just på grund af afdelningens utredning af ämnet, som Utsk. trodde sig finna, att då afgardes-reg:tenas nuvar. styrka af 1600 man 55a äro permitterade, så skulle den ifrågavar. tjenstgöringen Don 20 Juni f. in. kunna bestridas, om man i stallet endast permitterade /[!>o man, oell lemnnde full ersättning åt de personer, som derigenom kunde blifva lidande. — Att Ekon.Ulsk. i lönnväg icke beböfde något sammanträde med StatsUtsk. i och för denna fråga, ansåg Utsk., på den grund, att Utsk. icke kunde tänka sig, att kostnaden skulle blifva större, alt bestrida denna vakthållning med en corps, som är förlagd i hufvudstaden, än med en commeydering t. ex. från Wermland, som ligger 4o mil härifrån. Det ar på detta skäl, sorn Utskts betänk, är grundadt. Sedermera äro tvänne tillvitelser gjorda mot Utsk.; den ena att vilja minska Stockholms garnison, som redan förut icke är stor nog. Det faller Utsk. svårt att begripa, att garnisonen skulle minskas, 0111, då 55o man för närvar, äro permitterade, 100 man af dessa 55o blefve tjenstgörande nära Stockholm i stället för att begifva sig åt landsorterna; vi ansågo, att den icke permitterade styrkan derigenom ej skulle förminskas. Tvertom kunde någon del af de 100 man, som sålunda skulle blifva förlagda vid Långholmen, vid hastigt behof inkomma till staden.
Efter den Räkenskaps forin som för Maga* 2ins-Redogöreisers författande nu fö jes, förde* las de vid ett Magazin förefallande utgifter under tvänne serskildta afförings titlar, nemligen » forst sådane som uti Calcul påforas Magazinalagret och dernäst så kallade Gerurtlle Utgifter hvilka gravera Magazins-fonden i Allmänhet, Hvad de förstnämnde beträffar, sorn utgöies af Fiagter, Barareoch Mätare-penningar, Magazinshyror, Förmalningsoch Sädes-torknings-kostnader m. m., eller med ett ord alla sådane utgifter sorn i och för Spannmålens vård, Transport eller Förmälning kunna äga rum , så läggas desse kostnader som nämndt är till Spannmålens inköps eller anskaffnings pris, och komma på detta sätt, vid skeende utlefvereringar Inrättningen tillgodo. Vidkommande åter de sistnämnde eller de så kallade Genertlle Utgifterne, som bestå af Uppbördsmäns-aflöning, Hus Och Magazins-reparationer, samt reseoch tractamentspenningar m. in. påföras de MagazinsInrättningens kostnad i allmänhet, och ingå följakteligen ej i Spannmålens värdeS-beräkning. Enär altså dessa sistnetnnde kostnader utgöra en gravation för Magazins-Fonden, synes den förändring i Räkenskapen både rigtig och nödvändig, att äfven sagde utgifter läggas på 1518 Ståts-Utskottets Betänkande/U sjelfva Magasins Ingret. Härigenom haf Mä* gazins-Inrättningen vid skeende Spannmåls ut* lefverering, att påräkna ersättning för aila vid ett Magazin förefallande utgifter Utan undantag, och härigenom skall ock den väsentliga fördel alt mer och mer befordras , att Magazins-Inrätt* ningen bär sig sjelf, och dess fonder oförmin* skade varda bibehållne till de ändamål, hvarföre de samina af Riksens Höglofl.
Maj:t anser derföre, att, såvida Stora Kopparbergs bergslag är villigt att såsom vederlag för kopparräntans förmedling från hvart tionde till hvart trettionde skeppund af årliga koppartillverkningen afstå från alla bergslaget tillerkända eller hittills af detsamma åtnjutna privilegier och förmåner, dels i afseende på levereringen af skatteallmogens räntekol vid Stora Kopparberget och vid Avesta, dels ock i de andra hän seenden, som härmed ega gemenskap, skulle en i behörig ordning härom träffande öfverenskommelse blifva för framtiden till ömsesidig båtnad ländande; och Kongl. Majit föreslår, att Rikets Ständer må bemyndiga Kongl. Majit, att låta med Stora Kopparbergs bergslag formligen uppgöra erforderligt aftal om koppartiondens nedsättning efter nyssberörde grund, under följande hufvudsakliga vilkor och bestämmelseri l:o Att alla de särskilda privilegier och förmåner, som hittills varit Stora Kopparbergs Bergslag tillerkände, så väl i afseende på uteslutande rätt till koluppköp af skatteallmogen inom det genom' Kongl. Resolutionen den 2 Juli 1816 bestämda distrikt, som ock i afseende på timmeroch virkes-handeln inom Bergslagets så kallade »frihet,» med dertill hörande socknar inom Osteroch Wester-Dalarne, skola hädanefter upphöra, och de särskilda äldre författningar, hvilka till stöd för de af Bergslaget sålunda åtnjutne förmåner åberopats, till all kraft och verkan upphäfvas; 2:0 Att samtlige de skattskyldige inom Kopparbergs
Innan Utskottet öfvergår till redogörelse för omförmäide. till Utskottets behandling öfverlemnade, framställningar, rörande fortsatt utförande af jernvägsarbete!) på Statens bekostnad och genom dess försorg, anser sig Utskottet böra i korthet erinra om de af Rikets Ständer vid nästförflutne riksdagar i fråga om Statens omedelbara medverkan för jernvägars anläggning fattade beslut och dervid af Rikets Ständer yttrade åsigter. Af Rikets år 18S4 församlade Ständer förklarades, efter framställning af de många och vigtiga fördelar för landels industri och rörelse samt i militäriskt och politiskt hänseende, hvilka erbjödos af en jernbana, som sammanbunde Nordsjön och Östersjön samt rikets vid dessa haf belägna största städer, att Rikets Ständer ansågo en stambana emellan Slockholm och Göteborg vara den, hvars anläggning borde i främsta rummet till verkställighet befordras; och då vidare en jernväg, genomgående det inre af landet från någon af Skånes hamnplatser till Jönköping, likaledes blefve af stor vigt i förutnämnde hänseenden och, jemte det den beredde åt liera delar af riket den förbättring i deras kommunikations-anstalter, som de hittills saknat och hvaraf de vöre i högsta behof, komme att utgöra en förening emellan rikets södra och mellersta landskap samt åstadkomma liflig förbindelse emellan Sverige och utlandet, funno Rikets Ständer anlägg Bih. till lt. St. 4 Sami. 1 Afd. 51 Haft. 1 a Siats-Utskottets Utlåtande Jt? 86. ning af en jernvägs-stamlinie emellan sydvestra kusten af Skåne och Wetterns södra ända jemväl böra ofördröjligen företagas. I öfverensstämmelse härmed beviljades för anläggande och utförande af tvänne jeruvägs-stambanor inom riket en summa af fern millioner R:dr Banko, hvaraf fyra millioner
(Lägger handen på hennes hufvud.) Lilly, min vän! LILLY. DOKTORN. DOKTORN. LILLY. En läkare måste låta LILLY. Du har plikter mot mig också. DOKTORN. Tror du jag med lugnt samvete hade kunnat följa dig till ett nöje, när jag visste, att ett litet barn låg i feber och att modren, ännu klen efter en genomgången sjukdom, oroade sig. Min plikt var att se till dem, ej att följa med dig. Jag har just varit hos dem, det var ganska allvarligt med barnet. LILLY. Ack, Harald! Men Lilly! Jag är rädd att vi ha varit riktigt dumma båda två. LILLY. (Kysser honom.) Ja — kanhända! (Illustratör: Elin. WeMman.) IDUN PÅ ^^^^ " ^^^^ å * tå * Du Sä * åte * p å våte-n, 4011t VÄG FÖ$BI. ) en t e t n a t, gungat ocft » üantt ocrt » jttatt |tam öpwfc sommaten * gEaDa oj-o! flEinga ut mot 3i ÉR / unDt om 3ig. gtön » JlanDe rloErnat ooft Duitga-t, SDu Eu tunga sutene * jJtitlitttaD » ociv Ej-umma 1 tlEE n u a tofttet, ocrt rvjattat 6no. natt, jtammot, 3u teile ß.dnnev, ßtannet cf^ / Dita viEEo * ocfi. EeenDe angafc, i iariviaD öj^uet rvuaD Eij ?uet tog! 2) u tån&amp;et på aEEt 3u åEo&amp;at 2) u &amp; å r w e t Sem. aEEa! 811. t sånDet oclt &amp; utu Det tu * t mot j; ötinteEoen Dtog-!