Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oafsedt, att hans magyariska har något litet af slovakisk accent, och att han något stammar, äro äfven glänsande ordvändningar honom främmande; han talar rakt på sak, ja torrt, hvarvid man här i landet icke är van. Trots detta, är han onekligen hela riksdagens intressantaste talare; intet ämne är så utnött, ingen debatt så uttömd, att han icke skulle kunna få fram någon ny, ännu icke belyst sida däraf. Deaks anföranden hafva det egendomliga med sig, att man, då han talar, städse tror sig höra, just hvad man sjelf tänkt, blott öfversigtligare, mer logiskt och öfvertygande samman-fattadt än hos någon annan talare. Andrassy däremot öfver-raskar städse åhöraren; han angriper motståndaren från någon alldeles oförmodad sida och ställer fram argument, på h vilka ingen tänkt. Därför af sluta Deaks anföranden vanligen debatterna, medan Andrassys gifva dem en ny vändning ». Medan Andrassy fortgick på den parlamentariska banan, blef Bismarck ministerpresident (1802) och frammanade under förbittrad kamp mot den parlamentariska statsmakten inom sitt eget land den yttre politiska situation, som tillspetsade sig i kriget 1866. Så länge utgången änuu var oviss, försmådde han ej de » revolutionära hjelpmedlen », för den händelse lyckan skulle visa sig mindre gynsam mot de preussiska vapnen. Att han fört hemliga underhandlingar med de ungerska patrioterna, har han till någori del sjelf erkänt; att de gått ut på en uppresning, till hvilken Klapka skulle taga det synliga initiativet, har också afslöjats. Meningen Var ät-ven, att italienska trupper skulle bana sig väg till Ungern för att där » gifva Österrike ett hugg rakt i hjertat ». Hvad hållning Andrassy haft till dessa underhandlingar, känna vi ej; fullt främmande för dem kan han i sin framskjutna stali-ning ej hafva varit. Från denna tid står han afgjordt fram som förkämpe för Ungerns separering från Österrike somafskild stat, om än under gemensamt öfverhufvud.
Utslaget berodde på hvilket parti som der händelsevis med hjelp af europeiska mutor hade magten för tillfället: reformturkarne eller gammalturkarne. Det fans emellertid någon i Damaskus, som ansågs nästan ännu inflytelserikare är paschan. Det är ju vanligt att anse Orientens kvinna nästan som en slafvinna. – Och dock var denna mäktiga person en halfgammal kvinna, kadins hustru och sultanens syssling. På henne berodde ej så litet frågans lösning. Blumenbach hade emellertid ett allt för energiskt temperament för att ej begagna tiden. Han mottog besök af grekiskt-katolska prester, franciskaner och infödde kristne. Han bjöd dem på vin och smörbakelser, gaf dem präktiga presenter och utdelade almosor. Det löjliga lilla Serbien kunde helt säkert icke förse honom med alla de guldstycken, som han strödde kring sig. Man började hviska om, att det var Ryssland, som gömde sig bakom hans person. Skämtande hade han ju visserligen ibland framkastat, att han ville bli mohammedan för att få ett harem, men i sjelfva verket uppsvingade han sig inom några dagar till en banérförare för Vesterlandet och kristendomen. För att utforska honom hade man hos lämpliga personer hört sig för hvarifrån han erhöll penningeförsändelser. Man gaf till svar, att han icke fått några. Snart berättade man, att han redan vid sin ankomst medfört de mest otroliga summor i ett skrin. Den lättrörda österländska fantasien gaf denna historie vingar och förkunnade slutligen, att han förvarade detta skrin i bottenvåningen innanför apoteket i ett litet rum utan fönster. Ingen arab i hela staden hyste längre något tvifvel om, att denna misstanke var visshet. Med penningarne i hans skrin skulle Ryssland skaffa den grekiskt-katolska kyrkan ett inflytande i Damaskus, hvarom ännu ingen kunde drömma. Blumenbach vederlade icke dylika rykten. Han tycktes tvärtom genom dunkla anspelningar bekräfta dem. Den serbiske affällingen och hans två barn, hvilkas talan fördes från sjelfva predikstolen i Velids moské, hade flyttat till Emins hus. Det var derför Blumenbach fann sig ha gjort en mästerkupp, då han lyckats aflägsna denne från staden för en hel natt.
Hollcind har haft specialdomstolar för handelstvister, men de äro der afskaffade. Egypten, som genom fransk-engelsk bemedling år 1883 fatt en ny processlag, har icke heller särskilda handelsdomstolar. Bland sakkunnige här i vårt land torde, för så vidt förf. har sig bekant, handelsdomstolsinstitutionen icke ega några sympatier, något som, efter hvad ofvan om utländska förhållanden blifvit meddeladt, icke torde väcka förundran. Vid 1878 års juristmöte behandlades frågan om handelsdomstolar. Diskussionen derom inleddes af en svensk, nuvarande Justitierådet Annerstedt, och ehuru endast fa talare deltogo i meningsutbytet, kan man dock af förhandlingarna utan svårighet finna, att stämningen vid mötet icke var gyn-sam för den nya institutionen. Den ende talare, Grefve Sparre, som yttrade sig till förmån för densamma, synes nämligen, att döma af vissa hans yttranden, hafva varit temligen öfvertygad derom, att han stod i det närmaste ensam om sin mening.Nya lagberedningens yttrande i ämnet närmar sig icke obetydligt den stora engelska kommissionens ofvan citerade utlåtande och går i hufvudsak ut derpå, att frågan om inrättandet af särskilda handelsdomstolar här i Sverige f. n. bör förfalla, enär de olägenheter, hvilka ansetts påkalla sa&gt; danå domstolars inrättande, kunna antagas blifva i väsentlig mån afhjelpta å ena sidan genom förbättringar i rättegångsväsendet, särskildt genom sådana föreskrifter rörande sakkunnige och skiljemän, som beredningen föreslagit, och å andra sidan genom förändringar och förbättringar i de under revision varande sjö- och handelslagarne. Förf. har haft tillfälle att två särskilda gånger i sällskap med för ämnet intresserade personer allvarligt afhandla frågan om handelsdomstolar. Den ena gången bestod sällskapet af uteslutande juri§ter, hvilka samtlige — med undantag af en, som påyrkade - specialdomstolar för sjörättsmål — biträdde den åsigt, » att de ännu rådande olägenheter, hvilka framkallat förslagen om särskilda handelsdomstolars inrättande, skulle kunna afhjelpas medelst förändringar i processoeh handelslagstiftningen samt särskildt genom att
Extra stats-anslag till Kungsholms belästningsarbeten och försänkningen i Djupasund . Behållne aflönings-stats-medel . Dito underhållsdito Dito nybyggnadsdito Af influtna arrende-medel för Hofjaktvarfvet . Dito dito för båtsmans kompagni-chefs-bohem man Dito medel till uppköp af spanmål Dito båtsmans-beklädnads-medel ... Proviant-magasinet i Carlskrona Proviant-lagret i Stockholm . Kommiss-förrådet i Carlskrona Lyckeby kronoqvarnar Mathållning i båtsmans-kasernerna .. Influtna ersättningsoch försäljnings-medel Arliga öfnings-expeditionen till sjös Begrafningshjelp emot ersättning af Rikets Ständers Riksgälds-kontor Medel till utomordentliga åtgärder för rikets försvar Kongl. General-poststyrelsen Kongl. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket Kongl. Karantäns-kommissionen i Stockholm . Dito dito ' i Malmö Expeditionen med fregatten Eugenie åren 1851 —1853 Invalidhusfondens medel Af anslaget å 6:te hufvudtiteln till en karta öfver sjön Mälaren Expeditionen med ångfartyget Thor Diverse utgifter Anticipation Leverering till pensions-kassor Afföras oriktigt debiterade Förskott Vid jemförelse mellan ofvan intagna tabell och de uti 1853 års revisions-berättelse förekommande tabeller för Flottans stationer, visar sig, att de uti dessa sednare till år 1852 balanserade skulder och fordringar blifvit från den nu uppgjorda tabellen uteslutna och endast de kontanta behållningarne uti balanserna upptagna; hvilket härrör deraf, att skulder och fordringar, Kongl. Förvaltningen och -Stationerna emellan, enligt det nya formuläret, icke ingå i Kongl. Förvaltningens kapitalräkning eller i den egentliga hufvudboken, utan redovisas uti särskilda, densamma åtföljande, bilagor. Hvad deremot beträffar de i tabellen från 1852 års ingående balans, såsom oriktiga, jemväl uteslutna Stationernas förskott, så finnas dessa bland tillgångarne vid samma års slut upptagna till deras rätta belopp, enligt den utredning, som i nästföljande §. omförmäles. § 2.
Hr Tham har redan till stor del förekommit mig i bevisningen, att Rikets Ständer år 1823 icke handlat grundlagsvidrigt, ej sökt inkräkta på Konungamagten eller Konungens administrerande myndighet, när de hegart att Tullmedlen di - 164 Den 29 December e. m. recte till RiksgäldsContoiret skulle »Aemnäs. Hela afsigten var en den billigaste hushållsåtgärd med Statsmedlen; ty RiksgäldsContoiret bade då icke behöft betala så stor ränta för 3-prc:t-lånet som det nu måst göra, när de betydliga öfverskotten af Tullmedlen först 21 månader efter sedan de i Banken influtit, till RiksgäldsContoiret nu öfverlemnas. Måtte man ej skylla på svårigheten för uppbörd och redovisning: de finnas ej; icke på Embetsmanna-personalökning: den behöfves ej; icke på brist i StatsContoirets Cassalillgångar för löpande utgifter: den fylles, i mohn af behofvet, ifrån RiksgäldsContoiret. Det skulle då förefalla mig högst besynnerligt, om, vid denna Riksdag, då Regeringen begär så stora anslag genom Lån, man skulle å nyo vägra Rikets Ständer en laglig åtgärd, för att genom Tullmedlens skyndsamma aflemnande directe till RikgäldsContoiret förminska mesta utgifterne för lånen, och iståndsätta RiksgäldsContoiret att betacka de dagliga utgifter. Att åtgärden är laglig, synes icke vara tvifvel underkastadt. Jag erkänner ingen större rätt för Konungen, att tolka Grundlag, än för den andra delen af Lagstiftande Magten. Beskattningen är och blir, för evigt, Svenska Folkets rätt, utöfvad af dess Representanter. De kunna säga: ingen Tali Bevillning, eller medlen till Den ag December c. m. i65 RiksgäldsContoiret. Dermed är ock tolkningen sint. Jag liar inlemnat eli förslag till RiksgäldsContoirets organiserande, grundadt på ett fonderat LåneSystem.
Je kunna underhålla sin särskildta innehafvare, Dtn 16 Kovembtr f. m. 45 samt att slutligen, efter elen calcul bemalte Grefve uppgjort öfver RiddarhusSecreterarens inkomster i förhållande till livad andre Tjenstemän åtnjuta, nämnde Embetsmans lön ansågs uppgå till ett högre belopp, an hvad Råder och Assessorer i HofRätt och Collegierne samt RevisionsSecreterare och BancoCommissarier, för deras befattningar uppbära, hvaraf Grefven trott, att möjligheten af förslagets bringande i verkställighet tillika skulle vara ådagalagd: och har Ridderskapet och Adeln, genom ProtocollsUtdrag af den 17 sistledne October behagat samma motion, jemte de af Herr Tahm, Wollrath, Herr Hammarskjöld, Lorenzo, Herr Riben, Carl Wilhelm, Grefve von Platen, Baltzar, Herr von Hohenhausen, Michael, Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, Friherre Cederström, Jacob och Herr von Hartmansdorff, August, i anledning deraf afgifne yttranden, till RiddarhusUtskottets Utlåtande remittera. Utan att ingå i detaillerad profning af de
Och så talade han om de qvinliga studenterna, som medan han satt och väntade i föreläsningssalen kommo in, stälde sig i en halfcirkel omkring honom och började applådera. Och så frågade de och pratade rundt omkring honom, de ville veta allting, hvad det var för en vacker dam han promenerat i vagn med, hon var inte från Moskva, de hade aldrig sett henne förr etc. Och så hån igen. ”Och nu känner ni hela min resa. Men om qvinnorna skall jag akta mig för att tala, om dem får ni ingenting veta. Små sarkasmer och nålhvassa judeögon. Med ett tag kastar han sig tillbaka i stolen, knäpper händerna samman om sina upplyftade knän, spärrar upp sitt stora svarta gap och ger till ett skratt så sataniskt skadegladt att det var som om han gripits af vansinne. ”Tog det? Tog det?” ropade han. ”Jag tror att det käns!” Och så skulle han gå. Jag var så trött och så förplågad. Icke ett vänligt ord, icke ett tecken till att vi någon gång stått hvarandra närmare. Han tog mig i hand och sade att jag borde stanna helt lugnt i Kjöbenhavn och följande dag resa ut till Dyrehaven, der vore så vackert. Han sjelf längtade och törstade efter landet och skogen. ”Moer driller mig med mine Kærester,” sade han, ”hun spurgte mig heromdagen hvor mange jeg havde. Ti, svarte jeg. Nej, du har i det mindste atten. Maaske Moer har Ret i alt Fald. Jeg synes det begynder at blive for broget, det er for mange.”256 Det var en förfärlig natt, som följde. Jag låg som i eld. — Förskjuten, förkastad, med hån och skam. Helt och hållet i hans händer genom min oförsigtighet, prisgifven åt hans godtfinnande, knäckt i mitt arbete, strypt i min ekonomi, bunden i fattigdom, knuffad ned från min sociala ställning och sparkad ut i obemärkthetens mörker. Jag led af en smärta i bröstet, just vid hjertat. Jag tyckte det fans ingen lindri[n]g i annat än att sätta revolverns mynning emot bröstet och trycka af. Jag badade i svett.
I den sista författningen rörande bränwins tillwerkningen hade redan, utan twifmel af detta stal en wiff hemmans afgift warit föreffrifwen. Han ansäge denna grund icke böra frängäs, utan ,ville den fammas antagande werkeligen emot sill intreste, tillstyrka; och föreflog såsom lämpeligast art ett wistt måttligt maximum kunde såsom afgift efter hemmanens warde bestämmas och ett maximum för pannerymden fixeras. Grefive von Lolnverin trodde, att den fakrcr intrade för Staten som Grefwe Klörner äsyftade, kunde kika säkert winnås genom den consunuions afgift som Oeconomia»Utstotlet projeckeradt. Efter der »värde jorden wid sista upffaktningen befunnits äga, neml. 214 millioner, skulle den del af bran» winsffatten som förestås akt laggas pä jorden, göra, a L R:dr per mille, 214,200 R:dr. Consumtions afgiften a 8 st. öfwer hufwudek skulle Utgöra 200,000 R:dr. Skulle säsom man förmodar, jördens warde, wid en ny upskatlning gar till zso ' millioner, och den fixa bränwins afgiflen således til! Zoo.oso N:dr, sä kunde för at compenssra betta, consumkions afgiften bestämmas till 12 st°, och sa,? lebes gifwa 300,000 R:dr.
Obligationer med 4§ procent ränta och deröfver, utfärdade af Riksgälds-kontoret, Arméens ackords-amorteringsfond, Stockholms stads drätsel - 32 Banko-Utskottels Betänkande, N:o 42. kommission, Bruksegares hypotheks-kassa, Skånska hypoteksföreningen, samt sådana Svenska hypotheksföreningar, hvilka hädanefter på likartade grunder med de begge sistnämnde kunna bildas och som blifva af Kongl. Maj:t i nåder stadfästade, samt af Fullmäktige finnas innebära nödig säkerhet. Som likväl större delen af de utaf berörda inrättningar utfärdade obligationer löpa med allenast 4 procent ränta, men dessa obligationer, det oaktadt, i handeln stå al pari, är någon förlust icke att befara, i händelse sådana obligationer antagas till belåning efter 90 procent af kapital-beloppet; vid hvilket förhållande Utskottet tillstyrker att början af nyssberörde stadgande sålunda förändras: 57:o Obligationer med fyra procent ränta och deröfver etc. Hvarförutan och som 2:ne nya hypotheks-föreningar sedermera uppstått, efter orden Skånska hypotheks-föreningen torde få inflyta: 58:o Östgötha hypotheks-förening, Smålands och Hallands hvpotheks-förening samt sådana svenska hypotheks-föreningar, hvilka hädanefter på likartade grunder med ofvanbemälda kunna bildas, och som blifva af Kongl. Maj:t i nåder stad fästade samt af Fullmäktige finnas innebära nödig säkerhet. 2:0 till högst 75 procent af kapital-beloppet: Ofvanberörda obligationer med lägre ränta än 41 procent. I händelse af bifall till framställningen uti punkten 57:o lärer sistnämnde stadgande böra förändras till 59:o ”Ofvanberörda obligationer med lägre ränta än 4 procent.” 3:0 emot tillika ställd antaglig borge?
Sparre» Då nu propos. till bifall å förevtde punkt först framstäldes, ropades starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Frih. o. Ordf:den hemstälde om R. o. Ad. med afslag å denna punkt behagade besluta, att R. St:r må för Landssekreteraren Lagmannen m. m. J. A. Carlssons enka Helena Holmström bevilja en årlig pension af 500 Rdr Rmt att utgå från allmänna IndragningsStaten, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, för klarade det han nu funnit Ja öfvervägande. 97:de punkten, ang;de pension för UäradsSkrifvarcn N. A. Lindqvists enka. Denna punkt bifölls. 98:de punkten, ang-.de pension för SlalsRådet J. af Wingårds enka. Hr Printzensköld: Då jag upträder mot förslaget i denna punkt, bör jag först undanrödja de skäl man sannolikt icke underlåter att mot mig åberopa nemi. att pensioner böra endast undantagsvis beviljas, då framställning derom blifvit gjord af enskild motionär. Jag får då erinra, hurusom ett bögst betydligt antal pensioner blifvit af Utsk. tillstyrkte på grund af enskilde motionärers framställningar, och att dessa framställningar jemförde med antalet af K. M:s Propos:r i det afs:det äro så många, att K. M:s rättighet till afgifvande af dylika Proposrr och de enskilde motionärernes framställningsrätt kunna betraktas såsom paralelt löpande reglor utan att den ene kan anses såsom regel och den andre såsom undantag, samt att, om man vill göra en sådan jemförelse, man kan göra regeln till undantag och tvertom. Jag anser således den ofta åberopade principen, att pensioner böra beviljas på grund af endast K. M:s Proposir, icke bör förhindra bifall till den framställning jag nu ämnar göra. Utsk. bar afstyrkt bifall till Frih. Hjertås motion om pension åt aflidne StatsRådet af Wingårds enka, derföre att motionärens upgifter icke äro med handlingar styrkte.
Med afseende å Bergmästaren von Schéeles under en långvarig tjenstetid ådagalagda nitiska bemödanden för bergsbruksnäringens förkofran, äfvensom till åstadkommande af allmännyttigt gagn i ölrigt inom den landsort, der han hade sin verksamhet, samt i betraktande jemväl af den behöfvande ställning, hvaruti hans efterlemnade enka sig befunne, har E. K. Maj:t nu föreslagit, att enkan Maria von Schéele, hvars pension från Civil-statens enskilda enkeoch pupillkassa, enligt inhemtad upplysning, komme att, intilldess stadgade årsafgifter blifvit till fullo erlagda, utgå med 375
Då således oflaberörde afgift för närvarande utgår af endast ett mindre antal kommuner, hvilka icke synas ega något serskildt åliggande att underhålla det statens hus, som af Götha hofi ätt begagnas, heldst en betydlig del af dessa kommuner numera icke höra under bemälde hofrätts jurisdiktion; då underhållskostnaderna för samma hus, ulan afseende å ifrågavarande afgifts belopp, bestridas af det för byggnader och reparationer i landsorterna anvisade statsanslaget å riks-statens sjunde bufvudtitel, och då härtill kommer, att uppbörden och redovisningen af denna lill beloppet serdeles obetydliga intrad årligen påkalla ett icke ringa antal redogörelser» finner Utskottet sig ega anledning tillstyrka, det ville Bikets Ständer» för sin del, besluta, att den un^er benämning af Götha hofrättshus, reparationsmedcl i åtskilliga län hitintills debiterade och uppburne afgift, må för fiåmliden upphöra ; och torde, så framt Bikets Ständer gilla hvad Utskottet sålunda föieslagit, skrifvelse härom böra till Kongl. Majit aflåtas, med underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Majit, för den händelse Bikets Ständers beslut vinner nådigt bifall, låta detsam? ma till verkställighet befordras. Stockholm den 4 Julii 1848. , aoid-lHskotteU Utlåtande, It: o SST. Ank, till Exp.-Utsk. den 5 Juli, kl. % e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga angående f.rändrad disposition af inom
Jag är icke af hebreernas föraktade och tillbakasatta stam, jag är icke jude, jag upprepar det, hvarken till slägt eller tro, jag tillhör en långt ädlare race, jag är en zingary, en gibsy, en zigenare, och jag är stolt deröfver. Jag föddes någonstädes i Ungern, efter hvad jag tror, i Bakanoyskogen, och heter Samu Ujhaza Razga, men som Samu är det enda namn jag af en besynnerlig förkärlek alltid bibehållit med tillägg af andra, som passat efter det land, der jag för tillfället vistats, så har man förändrat det till Samuel, liksom man i England förändrat min mors namn, som var Hezra, till Hester. Denna mor är den enda af min slägt, som jag vet något om, ty minnet af den, som jag förmodar var min far, är mycket otydligt, och hans namn har jag aldrig hört, ett zigenarbarn tillhör dessutom horden, och man fäster icke mycken vigt vid hvem det särskildt tillhör. Liksom killingen i stengetshjorden, så snart han icke längre harbehof af moderns mjölk, sköter sig sjelf och följer sina kamrater af vana och natur, men utan tillgifvenhet, så växer zigenaren upp fri och stark, oberoende af alla dessa tunga och sentimentala ömhetsband, som verka så mycken sorg och bitterhet, förvirring och besvär i samhället. Om någonting imellertid skulle ett ögonblick kunna komma mig att tvifla på min börd, så vore det den tidigt väckta ömhetskänslan, det oemotståndliga begäret att älska någon, som jag fåfängt motarbetat, men aldrig helt och hållet kunnat qväfva, och som alls icke är vanlig hos zigenaren, hvilken begränsar sina behof och önskningar, sorger och fröjder till sin egen person, som hvarken har forntid eller framtid, som lefver för dagen, hvars hela verld är det närvarande ögonblicket, och hvars sorglösa och öfverdådiga mod är följden af denna lyckliga sinnesstämning.
Herr Grefve von Platen får förlåta, om, då man ej har tillfälle jemnföra de meddelade uppgifter om dags-verken och Cubik-innehåll, man håller sig till uppgifterne om de större, för hvar mans ögon, liggande Arbeten. För öfrigt har min mening nu ej varit, att bestrida nyttan af Canal-Arbetets fortsättning. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig'. Jag var den ende, som år 1809, opponerade mig mot detta företag; jag tyckte mig finna detsamma vara af en så vidsrärckt plan, att den uppgifne Fonden till dess verkställande skulle blifva alldeles otillräckelig, då Staten sluteligen skulle få vidkännas utgiften; jag hördes icke då, men erfarenheten har visat att jag dock icke hade orätt i de tvifvelsmål, jag yttrade så väl om utförandet som nyttan af denna Canal: Man yttrar förundran deröfver att Riksens Stä'nder, som år 1809 voro så beredvilliga att bevilja företagandet af denna Canal, i anseende till den Allmänna nytråden skulle medföra, nu deremot finnas af en nästan allmänt motsatt tanka; men denna förundran bör upphöra, när man betragtar att Ärendet framställdes på det sättet, att det intet skulle kosta Staten något annat än jorden,som dertill åtgeck, rimmer af Krono-Skogarne, Arbets-Commendering m. m., utan någon annan Penninge-utgift, hvilken af ett* enskilt Bolag skulle tillskjutas, som deremot erhöll Privilegium på en Discont, hvartill af Banquen erhölls ett Creditiv af 800,000 R.-dr; men dådet nu mera år uppdagadt att Bolaget icke har kun - Den 9 Febructrii. 201 nät verkställa hvad det åtagit sig, att missrakningar i plan och oförutsedda hinder och olyckor vållat att Staten fått göra oväntade uppoffringar, som gå till Millioner, om företaget skulle kunna utföras j så måste man väl anse denna Canal från en annan synpunct, nemligen den, att ännu flera Milioner kunna frugtlöst uppoffras, enär den 'ännu icke är halffärdig.