Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JYs 39. vensom innehafvare utaf boställen, skattlagda eller bebyggda lägenheter samt fabriker och andra verk deri deltoge med frälse-, kronoskatteoch kronohemmansinnehafvare. Men som alla dessa icke äro i tillfälle att personligen utöfva fjerdingsmannabefattningen, så har Utskottet funnit nödvändigt tillse, att detta bestyr ej må blifva för dem mera betungande än för sådane jordegare, hvilka sjelfva kunna befattningen besörja, samt att deriöre, såsom uttryckligt vilkor för utsträckning af skyldigheten att deltaga uti fjerdingsmansbestyret till boställens, säteriers m. fl. nu ifrågaställde hemmans och lägenheters innehafvare, bör stadgas, att, innan en sådan skyldighet kan anses inträda, öfrige inom socknen eller fjerdingsmansdistriktet boende hemmansegare skola hafva träffat öfverenskommelse derom, att en med aflöning försedd fjerdingsman må för socknen eller distriktet antagas. Utskottet anser sig så mycket heldre kunna framställa detta vilkor för ifrågavarande hemmans-, boställsoch lägenhetsro. fl. innehafvares deltagande i den tunga, hvilken med fjerdingsmansbestyret är förknippad, som, eldigt hvad Utskottet har sig bekant, inom en mängd socknar fjerdingsmansbefattuingen redan besörjes af personer, försedda med bestämd aflöning, oaktadt bidragen dertill ej utgå från nyssnämnde jordinnehafvare. Härförutan tror Utskottet, att, i den mån allmogen lärer sig rätt uppskatta värdet af tiden och fördelen deraf, att ej för främmande åligganden nödgas öfvergifva de mångfalldiga och angelägna bestyr, som upplaga en driftig jordbrukares tid, den ock skall inse, att den kostnad, som fjerdings mäns aflöning medförer, blifver ringa i jemförelse med den skada, som uppkommer genom husbondens täta och ofrivilliga frånvaro.
Svenska regeringens uppmärksamhet fastades på de vigtiga skäl, hvilka för Hans K ejserliga Majit utgjorde ett hinder att, såsom grundad) på rättvisa och en noggrann opartiskhet, erkänna ett neulraliletssyslem, så uppenbarligen ogynnsamt för Ryssland. Om, till följd af denna noggranna opartiskhet, och denna lika aktning för alla makters rättigheter, som Svenska Regeringen förklarat sig vilja lägga till grund för sin neutralitet, denna Regering beslutade sig att från Rikets hamnar utestänga alla främmande krigsfartyg, utan undantag, så skulle Kejsaren icke hafva någonting att deremot invända, och vore detta den förändring, hvars utverkande nu åsyftades. En al Hans Excellens Herr Friherre Stierneld den 31 Januari 1854 till Kongl. Ma j:ts Chargé d’Affaires i Petersburg affärdad depeche besvarar dessa anmärkningar. Med erinran om grannlagenheten af den ställning, hvaruti de förenade Rikena, i följd af sin geografiska belägenhet och sina politiska och kommerciella förhållanden, alltid funno sig försatte vid uppkommande tvisligheter emellan Europas stora sjömakter, ådagalades att de från Rysslands sida gjorde inkast afsågo icke de grundsatser, hvarå Sveriges och Norriges neutralitets-förklaring hvilade, utan tillfälliga, yttre förhållanden, hvilka härrörde från de förenade Rikenas geografiska läge, samt att dessutom ett faktiskt stängande af Sveriges och Norriges hamnar vore omöjigt, hvarföre en förklaring derom utan förmåga att upprätthålla densamma ej kunde vara lämplig. Den 7 Mars 1854, eller mer än en månad efter det sistomförmälde dépéche expedierades, och sedan den af Danska Regeringen afgifna neutralitets-förklaringen redan den 18 Januari samma är blifvit af Ryska Kabinettet erkänd, lemnades genom note till Kongl. Majits Minister i Petersburg samma Kabinetts officiela svar ådel meddelande, som de Förenade Rikenas Regering, samtidigt med Danmarks och i enahanda syftning aflåtit; tillkännagifvande Ryska Regeringen i berörde note sitt erkännande jemväl af de Förenade Rikenas neutralitet, sådan den i förklaringen blifvit bestämd.
Jag anser, lika med Hr Hjärne, alt BondeSt. äger en obestridlig rättighet att få svar på sin inbjudn., helst sedan densamma så länge hvilat på R. o. Ad:s bord, och jag fruktar likaledes, att StatsUtsk., i fall betänk, återremitterades eller H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts förslag såsom ny motion remitterades till detsamma, skulle svara på enahanda sätt sorn förut, nemi. att Utsk. ej kan ytterligare yttra sig i målet, förrän Utsk. fått del af RiksSttns i anledn. af Utskrs föregående betänk, fattade beslut. Jag tror således, alt man icke på detta sätt kan komma till något slutligt resultat, och då jag icke hyser någon förhoppning, att frågan framdeles skall afgöras på ett med räntegif varnes interesse mera fördelaktigt sätt än i dag, så fortfar jag i min anhållan, att BondeSCs inbjudn. måtte nu till slutligt afgörande företagas. Jag anser det icke heller vara möjligt för StatsUtsk. att numera, sedan riksdagen är så långt framskriden, hinna uppgöra någon förändrad method i afseende på markegångssättningarna, och tror således, att ett sådant åläggande för StatsUtsk. lomme att leda till samma mål som ett fullkomligt afslag å BondeStJs inbjudn. I det sednare fallet hade R. o. Ad. åtminstone handlat mera bestämdt och öppet ådagalagt sina tänkesätt i ämnet. Jag hemställer jemväl till Hr Gr. o. Landtmts egen upplysta pröfning, huruvida Hr Gr. af Wetterstedts motion numera kan upptagas i anseende dertill, att R. o. Ad. redan bestämt den förändrade tiden, då markegångssättningen skall ske. StatsUtsk. har i sitt första betänk. härom JV:o 278 föreslagit, att markegångspriset mätte fastställas i Mars månad. Deremot gjordes inom samtliga Den 12 Mars f. m. «75 RiksSttn anmärkntr, och i anledning af dessa anmärkntr har Utsk. uti sitt sednare betänk., med frånträdande af sitt förra tillstyrkande, framställt det förslag, att tiden för markegångssättningen måtte flyttas till början af Dec. månad.
äger rum nästkommande torsdag den 31 dennes i Musikaliska akademiens stora sal m e d biträde af fröken Astrid Andersen, operasångaren Lundqvist m. fl. Fröken Esther S d i ners konsert Marguerite. Skiss för Idun af A d a Allén. o (Forts. o. slut.) » H o n bad att få ledigt en stund för att gå hem o c h hämta en del saker. H o n k o m direkt hit från att hafva vakat hos en annan sjuk hela natten. Doktorn hade uttryckligen önskat, att just denna syster skulle k o m m a hit, sade uppI hafva nyligen utkommit följande passerskan. Jag är förvånad öfver, att en så ung arbeten: flicka kan hafva vunnit en sådan erfarenhet som h o n tyckes äga. Hon har kanske lidit mycket. » Stockholm Vilh. Billes Bokförlags Ak» Mamma, tala ej så mycket. Du måste förtiebolag. — Detta i sann mening populära arbete, söka sofva nu. Vill du att jag skrifver eller tesom nu föreligger färdigt i sex häften, borde legraferar till Sverige o m din s j u k d o m? » kunna påräkna en talrik läsekrets. Det lämnar Fru D. bestämde, hur hon ville hafva det, o c h i klar framställning en fullständig kunskap om Rikard gick åter in i sitt rum för att afsända vår egen kropp o c h dess förrättningar o c h utgör bref till hemlandet. Han hade ställt dörren öpsålunda ej blott en välbehöflig hjälpreda i hempen till moderns rum, o c h vid hvarje ljud lyssmen, utan kan o c k tjäna s o m lärobok i våra nade han m e d klappande hjärta efter Marguerites gosso c h flickskolors högsta klasser. Texten besteg. lyses af mer än ett hundratal illustrationer. Syster Marguerite hade gått hem, icke blott för att ordna för sin nya tjänstgöring, utan också andra förbättrade o c h förökade uppför att få samla sina tankar, för att sätta sig in lagan; Stockholm, C. A. Lundholms förlag. i händelsernas oväntade utveckling.
Ofelbart år, att svårigheter för råtta dödsorsakernes utrönande, särdeles hos den enfaldigare delen af Allmogen, esomoftast måste inträffa; men ett så betydande antal skulle vara det största bevis på liknöjdhet om helsovården, så vida orsaken ej får tillskrifvas hvarjehanda förhinder för noggrannare efterfrågningar, hvilka ofelbart borde kunna öfvervinnas. Af nedan till jåmnförelse af dödlighetens större eller mindre verkan för framflutne 10 år upptagne medium, inhemtas dock, att den under mer omnämnde Column antecknade Mortaliteten varit ännu betydligare i förra tider, så att hedanefter, med ett hos vederbörande allt mer tilltagande nit, noggrannare efterforskningar böra vara att förvänta, ej allenast till Tabell-uppgifternes completterande, utan förnämligast till vinnande af en ofta af sådane forskningar beroende allmännare moralisk förbättring, då utan all tvifvel lefnadssätt, vanor eller oarter ganska ofta beredt dödsorsaken, som igenom en af upplysningen vunnen försigtighet hade kunnat förebyggas.
Vällofliga Borgare-Ståndet har till detta Utskott remitterat följande 3:ne Memorial, nemligen: 1:0 Af Herr Alund, som anhåller om Ståndets medverkan lill beredande af rättighet för Lindesbergs stad och kringliggande Bergslager, att årligen i April månad, korrt före marknadstiden i Örebro, få hålla en kreaturs-marknad, å hvilken inga andra än Lindesbergs stads Borgare borde tillåtas sälja handelseller handtverkerivaror, 2:0 Af Herr Mattsson, som förmäler, huruledes marknaden i Hofva by blifvit, för bättre utrymmes skull, ditflyttad från Mariestad, hvars Borgerskap tillförene egde uteslutande rättighet att å Hofva-marknaden afyttra sina varor och tillverkningar, hvaraf fördelen nu mera för dessa Borgare försvunnit, sedan marknaden blifvit en Frimarknad, som äfven af andra städers Borgerskap och Handlande får besökas; yrkande Motionairen, att Mariestads Borgare måtte åter tillerkännas den af dem aldrig eftergifne rättigheten, att ensamme få idka handeln vid ifrågavarande marknad. i4 Besv. och Oecon. TJtsk. 3:o Åf samme Molionair, med hemställan om rättighet för staden Hjo, att dess Borgerskap måtte tillåtas, utom de redan bestämde marknader, i Maji, September och November månader, få hålla en fjerde marknad i Februarii hvarje år. De sålunda gjorde Motionerne innefatta 2:ne frågor, nemligen: Först om marknadernes i Lindesbergs stad och Hofva by bestämmande till enskilda, i stället för Fri-marknader; och För det andra om tillstånd för nya marknaders utsättande i så väl Städerne Lindesberg, som Hjo. Beträffande förra frågan, anser Utskottet sig så mycket mindre böra, genom de i detta hänseende väckta Motioners understödjande, gifva anledning till de yrkade monopolierne, som redan vid utfärdandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 11 Junii 1788, hvarigenom alla andra än Frimarknader förbjudas, fästats Nådigt afseende å obilligheten, äfvensom öfriga olägenheter, hvilka åtföljt de derförinnan existerande enskilda marknader.
Afven Trollhälte-kanal har blifvit byggd för en kostnad, understigande det upgjorda förslaget. Dessa exempel visa att, i vårt land, arbeten kunna verkställas efter beräkning och någon gång äfven för lägre kostnader, än som varit i förslagen uptagne; och dessa arbeten äro just de, som på sednaste tiden blifvit gjorda. Hvarföre skulle man då gå långt tillbaka till missbruk, som egt rum för många år sedan ? Någon erfarenhet ronde jernvägsanläggningar är, så snart man vill hålla sig inom fäderneslandet, icke vunnen, utan man måste rådfråga den utländska erfarenheten, för att erhålla någon ledning för sitt omdöme. De egendomliga förhållanderne i Sverige komma dervid visserligen all något inverka, roen i allmänhet torde rådfrågandet af den erfarenhet, som man samlat vid jernvägsbyggnader utomlands, vara det enda sättet att få en verklig ledning för bedömande af kostnaden för arbetet. Uti ett af Hr Rydqvist författadt förtjenstfull! arbete i dessa ämnen får man en öfversigt af jernvägsarbelena i olika länder, hvarest sådana banor varit byggda på flera olika sätt. i de länder, der jernvägsbolagen ägt fullkomlig anläggnings-frihet, har qckså vingleriet med sådane företag nått sin högsta utveckling. Huru många ' offer Den 22 September f. m. 145 offer af enskildes välfärd den s. k. jernvägsfebern framkallat, behöfver ja^ icke nämna. Det är kändt, att det är ett alltför betydligt antal, så alt man får önska, det endast en ringa motsvarighet deraf i Sverige må upstå; men hvad som är säkert, är dessutom, att kostnadsförslag för jernvägar i England stundom mot 100 proc. och derutöfver blifvit vid ulförandet öfverskridne. På samma sätt i Amerika. Deremot i Belgien, der Staten anlagt jernvägarne, hafva kostnadsförslag^) icke öfverskridits. Ja, säger Hr Hjerta, Staten anlade visserligen jernvägarne i Belgien, men updrog åt enskilda kompanier att utföra dessa anläggningar. Jag frågar då, finnes väl något hinder i vägen genom lista punkten-lagdt derför, alt icke Svenska Regeringen skulle kunna låta ett enskildt kompani, en enskild Ingeniör, bygga jernvägarne?
Besv. och Ekon.-UUkottens Betänkande, N:o 5. §<S. 24 Cap. Byggninga-Balken, som uti Länets allmänna Brandstods-bolag " ° ' likhet med hvad i Kongl. Förordningen den 15 Juni 1818 ingått eller ingår, »• —- a .. _r stadgadt är för dem, som ingått eller inga i allmänna Brandförsäkrings-V erke! för byggnader å landet.’’ 2:o Af Herr Lector Wall man., hvilken föreslagit att, hvad Kongl. Förordningen den 15 Juni 1818 stadgar till förmon för interessenter i Allmänna Bra»dstods-Verket, måtte utsträckas till Länens Brandstods-bolag i afseende på deras skyldigheter och rättigheter i förhållande till häradsoch socknevis ingångne brandstodsiöreningar, samt att, till följd häraf, 24 (_ap. 5 §. Byggninga-Balken måtte iå följande förändrade lydelse. Hemmans-innehafvare i häradet, livilka icke ingått i allmänna BiandförsäkringsVerket för byggnader å landet eller i Länens Brandstods-bolag, tage och giive sinsemellan, brandstod eftei hemmantal. Vidare hafva till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten blifvit öfverlemnade nedan omförmälde inom Hederv.
Nio 1. om Statsverket 1862. i 3.0. lili memorial, som lill Ecclesiastik-Departementet den 1-i nästlidne Augusti inkommit, liar Ordföranden i Eders Kongl. Maj;ts Sundhets-Kollegium, med fästad uppmärksamhet pä mängden och vigten af de ärender, hvilkas behandling nämnde Kollegium tillhörer, i underdånighet anhållit, att Eders Kongl Majit täcktes lill Rikets snart sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om löneförbättring för Kollegii ledamöter och tjenstemän till ungefärlig likhet med hvad deras vederlikar i andra Statens verk åtnjuta. Vid den allmänna lönereglering för embetsverken, som år 1858 egde rum, beviljades visserligen förbättring i lönerna äfven åt Sundhets-Kollegii ledamöter och tjenstemän, dock icke till belopp motsvarande hvad embetsoch tjenstemän af enahanda grad inom de öfriga Kollegierna erhöllo, och främsta anledningen dertill är utan tvifvel, hvad Medicinal-Råden angår, att söka i den omständighet, alt de icke ansågos af sina embetsåligganden vara så upptagne, att ej lid äfven kunde finnas öfrig för utöfning of läkarens yrke, hvarigenom de kunde utom tjensten förvärfva inkomster fullt motsvarande den skillnad, som i lönebeloppen bestämdes. Tillfallet till ett sådant särskildt förvärf har dock genom de för Kollegium ökade göromålen alltmera förminskats och, efter hvad Kollegii Ordförande upplyst, finnes det numera icke någon bland ledamöterne, som utöfvar enskild, vare sig medicinsk eller chirurgisk, praktik.
GiftermälsBalken bör förJ Stås, i afseende på beskaffenheten af de betyg, hvarmed för Presten må styrkas, att,afvittring är lagligen skedd, när Enkling elier Enka skall träda i annat gifte, J väl å ena §i« 30 Dsii 16 Junii f. mi dan funnit nödvändigheten af de stadganden r §. innehållerj att Enkling eller Enka ej får ingå nytt Giftermål, förrän den aflidne Makans Arfvingar blifvit afvittrade, och att, till förekommande af denna Lags öfverträdelse, vigsel ej må tillåtas, innan afvittringen kan bevisas^ men ock, å den andra, antagit, att det af Lagstiftaren nyttjade ordalag: det afvittringen skall vara lagliga skedd, så mycket mindre kunde åsyfta, att den Prest, hvilken viger Enkling eller Enka till nytt giftermål, dessförinnan bör pröfva afvittringens laglighet, som en sådan pröfning och utredning både öfverskrider hans Embetsbefattning, och jemväl ofta blefve för honom omöjligj i sammanhang hvarmed J, Gode Herrar och Svenske Män, trott Lagens kraf och ändamål i förberörde föreskrift fullkomnad! och vunnet, då Enkling eller Enkl för Prosten, sorn förrättar vigseln, med behöriga handlingar visare att qvarlåtenskapen efter den aflidne Maken är upptecknad, och boet emellan den efterlefvande och den dödes arfvingar deladt, utan att Presten behöfver ingå i forskning om uppteckningens och delningens laglighet, eller huruvida, på grund af den sistnämnde, hvarje arfvinge utfått hvad honom dervid blifvit tillagdt j och i händelse otn delningen uppstått tvist, som ej kunnat genom förening biläggas, borde Giftermålet och vigseln derigenom icke uppehållas och hindras, enär Enkling eller
De af dessa, som på grund Kongl, fullmakt innehaft eller innehafva beställning i rikets tjenst, öfverensstämma i hänseende till bildning och samhällsställning, väsendtligen med Ridderskapet och Adelns ledamöter, och då de jemväl kunna med skäl fordra att icke vidare vara från delaktighet i representationen uteslutne, har Utskottet trott sig ega giltig anledning att föreslå det plats åt ett bestämdt antal af nämnde jordegare mätte lemnäs ibland Ridderskapet och Adelns representanter. Enär Utskottet uti Memorialet N:o 11 framställt förslag om representationsrätt 1 Bonde-Ståndet för de ofrälse hemmansegare, hvilka förut innehaft beställning i rikets tjenst eller tillhört annat Riks-Stånd, samt det möjligen skulle kunna anses, att stridighet förefunnés emellan detta förslag och det Utskottet nu går att afgifva; så har Utskottet ansett sig böra anmärka att begge dessa förslag mycket väl kunna stå tillsammans. Antagas begge förslagen, blir deraf en följd, att de ofrälse hemmansegare, som innehaft tjenst på grund af Kongl, fullmakt, komme, att tillhöra Ridderskapet och Adeln samt vore således uteslutne från valrätt och valbarhet i Bonde-Ståndet; hvaremot de ofrälse hemmansegare, som tagit afsked från tjenster, hvilka icke af Kongl. Majit tillsättas, erhölle representationsrätt i sistnämnda Stånd. Slutligen har Utskottet ansett, att Ridderskapet och Adelns representanter lämpligen borde utgöra ett antal af Sjutiofem, fördelade uti två klasser, af hvilka frälsemannen inom sig valde Sextio och de ofrälse Femton ledamöter; att valen skulle förrättas distriktvis Konstitutions-Utshottets Memorial N:o 35. 9 distriktvis, särskildt för hvardera klassen; att föreskrifterna härom horde i Grundlag intagas; men att, då uppgörandet af de närmare bestämmelserna för distriktenas indelning och valens förrättande vore underkastadt stora svårigheter, och den blifvande valordningen derföre, åtminstone till en början, torde påkalla tätare förändringar, borde alla i dessa hänseenden nödiga stadganden erhålla rum uti en särskild Stånds-ordning.
I afseende på detta slag af mål qvarstår således ännu det äldsta stadgandet i ali sin stränghet och har äfven, hvad ägodelningsmålen särskildt beträffar, blifvit ytterligare förnyadt uti 18 Cap. 5 §. af Skiftesstadgan d. 4 Maj 1827, likasom särskild föreskrift härom, till iakttagande vid husesyner, förut blifvit meddelad i husesynsoch boställs-ordningen af d. i5 Sept. Nu äro likväl syner i jordatvister, qvarn-undersökningar med deraf föranledda tvister 0111 vattenuppdämning jemte liera dylika mål, eller i allmänhet sådana, som fordra besigtning på stället, och framför allt ägodelningsmålen de vidlyftigaste och mest invecklade, som en underdomare å landet har alt handlägga; och just i afseende på dessa har han företrädesvis fått sig ålagdt att alltid omedelbart efter målets utagerande vara färdig såväl med sitt Omdöme ofver saken, som med uppsättningen af en fullständig och behörigen ordnad expedition, under det öfverdomstolarna, der det mognare omdömet och större skickligheten mäste förutsättas vara samlade, aldrig sakna tillfälle till all den besinning, som i hvarje sak anses behöflig. Förgäfves må man härvid invända, att möjligheten af ett misstag hos underdomaren, deri rättelse kan vinnas genom ändringssökande, är af mindre betydenhet; ty svårligen lärer i principen en rättegångs - Öo Den 12 Maj e. m. ordning tunna godkännas, som sätter skyndsamheten i domarens åtgärder framför säkerheten eller, snart sagdt, tvingar domstolen i första instansen, hvars utredning af måldt likväl är den grundval, på hvilken äfven öfverdomaren måste bygga, till en mindre sorgfällig behandling och måhända till förhastade beslut. Icke heller må man åberopa, att domaren är oförhindrad att på förrättningsstället taga sig det nödiga rådrummet; ty dessa förrättningsställen äro stundom af den beskaffenhet, att rätten der icke ens kan få tak öfver hufvudet, och ofta sådana, att hvarken ordförande eliev ledamöter der kunna hvila öfver nättén.
För öfrigt får jag anmärka, att den reservant, som nu yrkat, att Konungens propos. blott i sin helhet kunde antagas eller förkastas, sjelf förut deltagit i det beslut, hvarigenom Utsk. med tillagdt vilkor antog Konungens propos. om tysta förmånsrätternas afskaffande. Hr Dalman har också vid ett föregående tillfälle yrkat, att R. St. skulle hos Konungen begära en formlig propos., ang:de nya lagen; men om nu en sådan propos. blott skulle kunna i sin helhet antagas eller förkastas, vet jag sannerligen icke, huru frågan om nya lagen skulle behandlas, så att man någonsin kom till ett slut. Konungens propos. om ny stängselförordning har likaledes vid denna riksdag blifvit behandlad på samma sätt, som Utsk. nu gjort, utan att någon anmärka, då afhördes. Det är först pu, som man får höra talas om grundlagsvidrigheten af ett sådant behandlingssätt. Härmed tror jag mig tillräckligt hafva vederlagt de anmärkmr, som blifvit gjorda emot formen af betänk., och jag öfvergår nu till de anmärkntr, som blifvit framställda i sjelfva saken, dervid jag anhåller att först till besvarande få upptaga de inkast, jag funnit i tidningsbladen. Hr Hjerta har i sitt blad, om än han icke haft uågot att invända mot sjelfva grundsatsen för den fö - Den 20 December f. ra. 383 reslngna Jagförändringen, dock med bitterhet klandrat, att Utsk. ej gifvit någon definition på brottet, som är i fråga, och Hr Hjerla har sagt, att sådana definitioner hittills alltid ansetts nödvändiga. Jag finner deremot blott få definitioner på brott i vår nu gällande criminallag, och om Hr Hjerta endast flygtigt behagat bläddra i Lagcommitte'ens förslag till strafflag, skulle han hafva funnit, att äfven i detta arbete, der Hr Hjertås åsigt i allmänhet blifvit antagen, finnes ingen definition på laslligt tal. Så väl Hr Hjertås som Riksdagsm. And.
Friherre af Nordin: Då så mångå anmärkningar här blifvit gjorde, dels i afseende på Löneregleringen för Armeen , dels ock vid Tredje IIufvudTiteln i allmänhet, att det för mig varit omöjligt uppfatta dem alla, skall jag endast upptaga till besvarande de vigligare. En Talare har yttrat, att den Kongl. Proposition i främsta rummet afselt Arrneens, men icke Landels nytta. I anledning häraf får jag för min del förklara, att då denna fråga förevarit i Konungens Conseil, har jag med uppmärksamhet afsett landets ekonomiska ställning och nytta i det lörsta, och Armeens i det Den 22 December f. m. andra rummet, och det af dea enkla orsak att Armeen är till för Landet, men icke Landet för Armeen. Friherre Anckarswärd har framställt den fråga, huruvida meningen i den Kongl. Propositionen vore, att de indelta räntorne hädanefter skulle utgöras i penningar, och det hittills hrukliga lefvereringssättet upphöra. Härvid får jag vördsamt upplysa, att della icke är meningen, utan skola räntorne såsom hitintills utgå in natura; och till bevis härpå får jag åberopa, alt jag i början af delta Plenum yttrade, att den Spanmål, som in natura kan inflyta, icke utgör öfver 28,000 tunnor, hvilket tydligen visar, att jag anser in natura-prasstation böra fortfara orubbad, hädanefter som hittills. Jag har hört anmärkas, att Corporalstunnorne, utgörande omkring 2,800, äfsom ArrendeSpanmålen för utarrenderade Boställen, utgörande omkring 3o,ooo tunnor, af mig uteslutits. Under medgifvande af rigtigheten af denna anmärkning, skall jag söka visa, det resultatet blifver det oaktadt nära detsamma, ty sammanräknar jag 28,000, 2,800 och 3o,ooo tunnor, så uppkommer deraf en summa af 60,800 tunnor.