Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detsamma skulle ju dä kunna inträffa äfven vid nästa och vid följande riksdagar, att Ståndet dä valde suppleanter, såsom Frih. Cederström ganska riktigt anmärkt, på sidan om de ordinarie Utsk:sledamölerna, hvilka i dessas ställe utöfvade deras kall, ulan stöd hvarken af Riksd.Ordn. eller af Ridd.Ordn. och utan alt man ansåg sig dertill behöfva K. M:s sanction. Det är ett ganska vigt sätt att komma ifrån Ridd.Ordms föreskrift, som alldeles icke talar om andra suppleanter än dem, som skola väljas för ledamöter, som fått ledighet under tre veckor eller längre tid, att vid hvarje riksdag väcka fråga om och fä valda sädana suppleanter, som man nu föreslagit, hvilka skulle inträda och verka på Utslcns beslut, utan att Riksd.- Ordn, dertill berättigade dem. Den 12 October e. m. 141 På de skäl jag förut anfort, får jag äfven nu tillstyrka afslag å det ifrägavar. förslaget. Frih. Palmstjerna: Jag får lill en början ursäkta, att jag missade mig, dä jag åberopade ett yttrande af Frih. Cederström; ty jag hade bort säga af Gr. Wrangel. Densamme har nu fästat Husets uppmärksamhet på ett yttrande af mig, nemi. att jag skulle ansett stadgandet om suppleanter böra införas i Ridd.Ordn. Denna uppfattning af mitt yttrande är förmodligen en följd af det ofullkomliga sätt, hvarpå jag uttryckt min mening. Ingalunda har min mening varit, eller kunnat vara, att delta stadgande skulle införas i Ridd.Ordn. Tverlom har jag trott, att detsamma alldeles oberoende af Ridd.Ordn. kunde antagas, och om Gr. Wrangel tagit kännedom af Utsk:s första betänk, i detta ämne, sä skulle Grefven hafva funnit, att en stor pluralitet inom Utsk. instämt uti min der yttrade äsfejt.
Rättighet att gå till högre Rätt fortvarar för Under-rätts domar sex månader och för Öfver-rätts domar ett är och sex veckor ifrån deras afkunnande, hvilka tider dock, genom särskildt tillstånds-resolution, kunna förlängas ända till tre år. Och är, genom en dom, föreskrift gifven om penningars utbetalande, varar domens exekutiva kraft endast ett år och sex veckor från det den gafs, ehuru denna exekutiva kraft kan genom nytt beslut åter upplifvas. — Detta frän vår lagstiftning skiljaktiga system synes hafva föranled t stadgandena i ifrågavarande 3 och 6 §§, dervid, enär, beträffande 3 §, det icke kan vara billigt att från exekution härstädes helt och hållet undantaga Danska domar, hvilkas laga kraft ännu endast är présumtiv, Utskottet funnit de för sådant fall meddelade närmare föreskrifter betrygga rättssäkerheten för begge parterna och till en del äfven öfverensstämma med den Danska lagstiftningen. Förlikningar bilda i Danmark en egen klass ibland exekutionsgrunderna. Efter deras väsende och beskaffenhet åstadkomma de nemligen ett slutligt afgörande af den sak, de afse, oell de kunde således i detta hänseende sättas i jemnbredd med en Höiesterets dom. Men ä den andra sidan har den Danska lagstiftningen medgifvit deras överklagande inom viss tid för det fall, att förlikningen skulle sakna något för ett kontrakts giltighet nödvändigt vilkor — och deraf behofvet af 4:dc §:ns stadganden. Uti 2 8 medgifves verkställighet af beslut, meddeladt af Dansk Amtman eller Ofver-Presidenten i Köpenhamn, angående skyldighet att bidraga till underhäll för frånskiljd eller öfvergifven hustru samt till underhäll och uppfostran för äkta eller oäkta barn. Grunden för detta medgifvande är fullständigt motiverad i Herr JustitieStats-ministerns till Stats-Rådets Protokoll afgifna yttrande i ämnet, hvilket är i tryck bland Riks-Ståndens ledamöter utdeladt och hvartill Utskottet således får hänvisa.
N:o x. Herr af Schmidt, Georg Lars: Med fullkomligt förtroende till de värde taleres nit och goda besparings åsigter , hvilka tält för sammanslåendet, får jag dock åberopa de motskäl jag tillförene haft den äran anföra; med tillägg , det min öfvertygelse är, att ett gränse-län, som vid instundande krig, är underkastadt många och svåra olikartade händelser; icke till sitt omfång bör vara för stort, på det att den styrande, möjligen må kunna styra sakernas gång och verka till bibehållandet af ordningen inom landet, hvilken då, mer än vid alla andra tillfällen, påkallas af den största nödvändighet. Herr af Uhr åberopar i sin reservation, att då Länen tillförene varit under en styrelse , De/i 14 Jim, asti f. nu de äfven hädanefter borde kunna vara det; men torde Herr af Uhr behaga i minnet återkalla , att gränsen ungefär vid samma tid sorn Lanedelningen verkställdes, flyttades till Fäderneslandets stora och oersättliga förlust, mångfalldige mil närmare. Hans Excellence Herr Grejve De la Gardie, Jacob', Vid det af Statssamt Allmänna Besvärseclr OeconomieUtskotten , eller rättare sagt endast OeconomieUtskottet, meddelte • förslag, att skilja Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet från styrelsen öfver Hospitalen, och öfverlemna den åt Lazarets Directionerne i Orten, har jäg ansett mig pligtig framställa åtskillige anmärkningar; öfvertygad, att så vida Utskottet ägt närmare kännedom om förhållandet i detta ämne , dess yttrande aldrig kunnat blifva sådant det nu är forfattadt. Redan tillföre, ehuru till längre tiri tillbaka , hafva vid LänsHospitalerne särskildte Directioner varit tillförordnade. Huru förvaltningen af dem styrdes, är att inhämta af Kongl.
Men om äfven denna ur flera skäl antagliga beräkning till fördel för Frankrike något höjes, och man antager införseln af Franska siden varor till 10, ja till 12,000 kilogrammer årligen, synes det för komiterade alldeles gifvet, att tullnedsättningen i Sverige med några Francs par kilogrannne icke kan vara af någon nämnvärd vigt för Frankrikes sidenindustri; och att, då man vill söka ersättning för Frankrikes eftergifter åt vår sjöfart, sådan ersättning på flerfaldiga andra Franska industrialster i väsendtligare mån kan vinnas; hvadan ock, då de Franska underhandlarne uttryckligen förklarat sig beredvilliga att i möjligaste mån söka utjemna svårigheter, som härstädes möta för traktats-förhandlingarnes bringande till ett å ömse sidor önskvärdt slut, samt Sverige, å sin sida, genom vintullens reglerande, enligt de Franska underhandlarnes önskan, ådagalagt sin benägenhet att gå Frankrikes önskningar till mötes i afseende å en artikel af ojemförligt större vigt, frågan om sidentullen i Sverige synes icke böra, hvad den med hänsyn till importens obetydlighet på det hela för Frankrike icke heller förtjena!’, göras till ett sådant hufvudmoment eller vilkor för traktatsunderhandlingarne, som man deråt, enligt de komiterade tillställde handlingarne, synes hafva velat inrymma. Härvid torde icke heller böra lemnäs oanmärkta de svårigheter, hvilka genom antagande af de från Fransk sida yrkade tullnedsättningar för sidenvätnader skulle uppstå vid det oafvisliga bemödandet att i möjligaste mån tillvägabringa följdriktiga tullafgifter å öfriga för Sveriges industri och statsinkomster vida vigtigare väfnadsartiklar.
Jag finnér mig således föranlåten att protestera emot Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran att till Ridderskapet och Adeln framställa Proposition om tryckning af Constitutions-Utskotters ifrågavarande 1'rotocoller; då jag ej kan finna den derom väckte motion vara stridande emot Regeririgs-Formens lydelse. — Frågan , huruvida Ståndet äger att begära eller besluta denna tryckning, anser jag i det hela ej bordt hafva uppstå, förrän Utskottet vägrat Ståndets begäran härutinnan. Skulle Constitutions-Utskottet gilla Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran af Proposition å en framstäld önskan om tryckning af Utskpttets Protocoller, är ali utväg stängd, att med allmänna Opinionens bestraffningsrätt aflägsna de enskildte och ensidige driifjedrar och afsigter, som i en framtid möjeligen vid något tillfälle kunde insmyga sig ibland Ledamöter, hvilka i skydd af hemlighetens mörka förlåt, kunde ansvarslöst förglömma Folkets fordringar och frihet. Angående Riksens Ständers rätt att besluta tryckningen har jag redan haft äran yttra min tanka. Jag har yrkat att denna rätt mätte tillhöra Riksens Ständer, emedan det synes mig sä böra vara, då Riksens Ständer bora äga samma rättighet att genom Utskottet» Protocollers tryckning granska och bedömma sina Committerades förhållande, som hela Allmänheten äger afrt uti Ståndens tryckta Protocoiler finna huru Nationens angelägenheter vätdas. Ben ii April. 349 Gerna skall jag medgifva, att frågan om den begärdte tryckningen må, som en Ridder* skåpets och Adelns önskan, tiil ConstitutionsUtskottet framställas , i den fulla öfvertygelse att verkan blifver enahanda; och jag anhåller således att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade återkalla sin vägran att i detta ämne göra Proposition. Friherre Cederström, Jacob:
Statens uppoffringar kunna icke öfverstiga en viss gräns och den måste, lika med den enskilde, afstå från månget vinstgifvande företag, för att använda all sin kraft på de håll, Slals-Ulskoltels Ullålande JVs 235. 39 der densamma tages i anspråk, för dess egen räkning, till den grad, som jernbansanläggningarne föranleda. Det vederfares eljest Statens financer samma öde, som drabbat mången enskild förmögenhet, hvarpå allt för omfattande or,b splittrade företag blifvit grundade. Då nu, efter måttliga beräkningar, brutto-inkomsten å Statens jernbana skall genom den ökade trafik derå, som föranledes af Borås-banans anläggning, tillvexa med cirka 450,000 R:dr årligen, utan att utgifterna för trafikens underhåll i någon synnerlig grad derigenom ovilkorligen behöfva ökas, torde denna väsentliga och omedelbara vinst för Statens jernbana vara ett fullt afgörande skäl derför, att Borås-banan, i öfverensstämmelse med Bikets Ständers vid förra Riksdagen fattade beslut, företrädesvis och i första rummet åtnjuter fördelen af Statens understöd. Det har visserligen blifvit invändt, att för stats-banan ändock skulle kunna påräknas en större del af denna trafik, men förhållandena torde knap past så gestalta sig under annat vilkor, än att Borås-banan aldrig kan komma till Utförande. 1 sådant läll skola väl småningom organiseras andra kommunikations anstaller mellan Borås och Statens jernbana; men icke komma de nuvarande befordrings-medlen att åsidosättas och nya med besvär och möda att tiilvägabringas, så länge hoppel på Borås-banans anläggning icke är alldeles öfvergilvet; och undertiden skola de varor, som föras till Borås, hädanefter som hittills fraktas på bjul från Göteborg och Warberg, samt det gods, som från Borås föres upp åt. landet, i de flesta läll tills vidare taga vägen öfver Jönköping.
Maj:ts hoga disposition, Riksgålds-Contoiret skulle sakna egna tillgångar, måge vål, till Reqvisitionernes fullgörande, förskott uti Banken begagnas; dock böra de för sådant ändamål begagnade förskott ersättas samt erforderlige medel härtill beredas och anskaffas genom upplåning mot RiksgåldsContoirets Obligationer med 5 proCents ränta, stålde till Sedelhafvarne, att, vid anfordran, inlösas. Denna upplåning kun - Stats-Utskottets Betänkande?!. 26g gores likvål icke, derest beloppet, som på Creditivet i Banken blifvit begagnadt och skall godtgoras, icke uppgår till mindst Ett Hundrade Tusende Riksdaler; och of»verlemnas det får öfrigt åt Fullmågtige, att, med tillämpning af dessa nu stadgade grunder, närmare bestämma hvad som för tillfället profvas tjenligast, så att, å ena sidan, Banken icke må komma att besväras med ständige fårkott, och å den andra, Riksgälds - Contoiret icke belastas med tillökad skuld mot 3 proCents ränta. VIII. Art. Om de föreskrifter, /ivida aro fållande i afseende på General Assistance-Contoiret, f d. Filial Disconsterne samt Anslagen till Canal och andre Byggnader m. m. I afseende på General Assistance-Contoiret, utredningen af Gotha Canal BolagsMalmosamt Götheborgsf. d. Discont Inrättningar, ställa Fullmågtige sig till efterrättelse de härom förut utfärdade Reglementen jemte Rikets Ständers, vid innevarande Riksdag, fattade och Fullmågtige särskildt meddelade Beslut; likasom, i af - 270 Stats-Utskottets Betänkanden. seende på de af Rikets Stander beviljade Lånbitråden och anslag till Canal och andre Byggnader, hvilka från Riksgälds-* Contoiret skola utgå, och den härmed i samband stående upplåning mot RiksgäldsContoiretsObligationer med 3 proCentS ränta, Rikets Ständers utfärdade särskilda Instructidn kommer att iakttagas*
— Beträffande den så kallade Norrbottens hästjägare-squadrons-fond, af hvars tillgångar påräknats bidrag för bekostande af den ifrågaställde nya artilleri-truppens första uppsättning och en del af dermed förenade årliga utgifter, så inhemtas af Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorers berättelse, att denna fond, soin ursprungli - Stats-Ulslwllets Utlåtande, N:o 75. 3 gen varit afsedd alt användas i och för organiserande inora Norrbottens län af en nödig ansedd kavalleri-trupp, men, enligt Kongl, brefvet af den 2 Febr. 1833, förklarats böra användas till bildande af en artilleri-styrka inom länet, uppkommit genom influtne vakans-afgifter för vissa utaf de 115 rotar vid Westerbottens regemente eller numera Norrbottens fälljägare-corps, hvilka, enligt derom med rotehåilarne afslulade samt från och med år 1827 tillämpade kontrakter, skulle, i mån af soldaternes afgång, hållas vakanta; hvarjemte till fonden ingått besparda indelningar och 2:ne kontanta sekund-befälslöner vid förste majorens och Kalix kompagnier af nämnde regemente; och hafva, sedan ofvanberörde med rotehåilarne ingångne kontrakter vid 1846 års slut tilländagålt, nya kontrakter blifvit upprättade, enligt hvilka, emot årlig vakans-afgift af fem tunnor korn in natura eller kontant, och i sednare fallet högst 33 r:dr 16 sk b:co i ett för allt, omförmälde rotar finge under ytterligare 50 års tid, räknad från 1847 års början, hållas vakanta, dock med fem års ömsesidig uppsägningstid, i fall å någondera sidan skulle åstundas konlrakts-tidens förkortande. Beloppet af fondens netto-behållning efter afdrag af skuld utgjorde vid 1846 års slut 97,747 r;dr 4 sk. 7 rst., hvaraf 93,108 r:dr 43 sk. 7 rst. voro utiånle.
J. fordran, i “anledning af Svenskå Ministern; StatsTtskottets betänkande* återrem. af Adeln, s. 155. bif. af Borgareståndet, s. 174. af Bondeståndet, s. 176. af Presteståndet, s. 2oo. Eörnyadt Utlåtande bif. af Adeln, s. 327, LagCommittéens arbete, angående påskyndande af; LagUtskottets betänkande, återfem. af Adeln, s. 179. af Prekteståndet, s. a87. bif. af Borgäreståtidet, s. 190. återrem. af Bondeståndet, s* 210. Ytterligare Utlåtande, bif.af Borgareståndet, s. 66$. af Adeln, s. 688. af Presteståndet, s. 693. af Bortdeståndet, s. 710- hörande, öm, öfver alla Lagförslag, Lag. och EkonomiOtskottens besänkånde bif. af Adeln, S* 271. af Borgareståndet, s. 276. af Bondeståndet* s. 279. af Presteståndet, s. 286» Lagfarts beviljande, oms å sådana lägenheter som blifvit inköpta för att 3 dem uppföra mechabiska Werk* LagUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet* S. 1024. af Borgareståndet, s. 1029, af Bondestånd det, s. io44.
Härvid afser jag icke sådan slags upplysning, som inhemtas genom studerande af en hop classiska auctorer, eller, med ett ord, något större förråd af s. k. bokvett; utan det är den medborgerliga upplysningen, som jag menar, den, som gjort sig reda för staters existens och deras sannskyldiga nytta i moraliskt, oeconomiskt och statistiskt hänseende. Det är en sådan slags upplysning, som ännu saknas i Sverige, och så länge är det icke tid att införa de allm. valen. Dessutom måste derförinnan tillses, att en sådan likhet i medborgerliga rättigheter i öfrigt äger rum, att det icke kommer att hända, det stattorpare eller annat löst folk, hvilka egentligen icke äga något interesse i förhållande till staten, icke jemväl komma att innefattas bland de valberättigade. Innan förhållandet visar sig sådant, kan jag icke biträda införandet af allm. val. En annan opinion har yttrat sig för bildandet af ett femte Stånd, derigenom inträde i Representationen kunde beredas för dem, som derifrån nu orättmätigt äro uteslutna. Jag ogillar visst icke den princip, som ligger till grund för detta förslag, ty om det visar sig, att någon class i samhället är orättvist utesluten från Representationen, bör sådant visserligen afhjelpas; men frågan är, om det för närvar, kan afhjelpas. Man måste då tillse, huruvida de sålunda vidrörda bristfälligheterna äro af den beskaffenhet, att ändring och rättelse deri nu kan äga rum; ty då man känner, att Ständerua äro föga benägna för att göra ändring i ståndsindelningen, och det ifrågavar. förslaget dessutom mera kornme att stadga, än att 3öo Den i3 October f. m. Jossa denna indelning, så innebnre antagandet deraf såväl ett afledande af en framtida rationel reform, som äfven, derigenom att det troligtvis icke ledde till något resultat, att man sålunda icke vunnit någon ändring i ens de mest påtagliga af nuvar. olägenheter. Jag har redan förklarat, huru jag uppfattar närvar, ögonblicks fordringar, och huru jag trott mig filina sättet att motsvara desamma.
Allenast begärdes att Bolaget måtte få inrätta en egen Discont. Entusiasmen för denna nyhet, Och lättrogenheten att få 5 procent för det Capital man tecknade, var så stor, att Actier togos till nära dubbelt emot kostnadssumman. Det funnos dock tänkande män, som bedömde saken annorlunda och'betviflade den 8å högt beprisade nyttan af företaget; men d« fleste tego, för att ej compromettera sig; ty det ansågs nästan för skam att yttra sig deremot. Så var tonen stämd för saken. Likväl, och då ämnet förekom hos Ridderskapet och Adeln, talade den Hedersmannen och Patrioten, nu mera salig Baron Corfits Ludvig Stael von Hollstein med styrka och nit emot Förslaget till Canalanläggningcn. Men förgäfves. Det bifölls; privilegium beviljades af Ständerne dertill för Bolaget, och det fick ock rättighet till inrättande af en Discont. Derefter företogs arbetet i planens största Scala, man påstår i 20 serskildte ställen af Canalens hela sträckning, hvilket haft den påföljd, att man ej kunnat inskränka sig till en viss del och småningom fullborda arbetet. Detta fortgick till 18 '*5 års Riksdag, då Bolaget redan lärer fun« 89 Den l5 October f ml nit att företaget ej kunde verkställas för uppgifne Förslaget och öfverstiga dess förmåga, oansedt allt hvad Digconten med yttersta utsträckning, kunde inbringa. Bolaget begärde derföre understöd af Staten och, utan att på minsta sätt, hvarken igenom löften eller förbindelser, dertill vara obiigerade, beviljade Riksens Ständer 300,000 R;dr årligen, till nästa Riksdag. Om Ständerne då afslagit allt understöd, hade de undvikit, att vid hvarje Riks. dag besväras med pretentioner på nya bidrag. Canalen hade väl troligen sent blifvit färdig, men den skadan hade varit mindre, än uppoffringen af de stora summor, som sedan dertill blifvit anslagne och nu än vidare påfordras. Vid 1S17 års Riksdag blef CanalDisconten, på goda skäl, indragen; men Bolaget fick dock 300,000 R:dr årligen bevilja till nuvarande Riksdag.
Vid den vändning kriget och politiken nu taga, d. v. s. medan krafterna arbeta och arbeta medelst tills vidare osynliga händer, inträffade ej många händelser på de skådeplatser, som innefattade krigsoperationerna. Det vigtigaste beröres i den korrespondans, som under denna tid vexlades mellan Armfelt och Adlersparre eller, rättare sagdt, i de bref och biljetter, hvilka Armfelt från högqvarteret på Vestra Ed skref till den senare och dervid han uttömde än sin förtviflan, än sin galla öfver den serie af brännheta motgångar, som från den högre källan flödade öfver honom och dag från dag lät honom erfara att detta gränsbefäl, der han skulle göra allt och intet, öfversteg allt hvad en menniska i krafter, tålamod och resignation kunde disponera öfver. Och ändå, ehuru lejonet i hans bröst var nära att digna, under det myrorna tärde sig in i dess bästa lifsmärg, känner man att modet aldrig kufvades. Denne man var som en fenix, hvilken ständigt steg ny upp ur askan. Men kunde älfvorna på de gröna stränderna kring den romantiska Edssocknens hundrade sjöar sqvallra om hvad de hörde, då generalen under mången enslig natt tungt vandrade så godt som öfver deras små hufvuden, så blefve det säkerligen en hel hop mer än hvad det öppna sinnet och de lifliga känslorna läto nedstörta på papperet. Man skulle då med säkerhet fått veta huruvida aldrig denna själ så reste sig vid all den smärta, den måste utstå genom konungens förstörande och komprometterande order, att den åtminstone i tanken fästade sig vid de stora planer, som då i följd af tidens kraf och elände allt säkrare reglerades till en enhet. Men ehuru under denna tid, medan Armfelt låg vid Vestra Ed på Dal och förde trådarne till de små af döende krigsoperationerna, Adlersparre – hvilken då kommenderade högra flygeln och befann sig i Vermland – besökte honom och det allmänt förmodades att mötet egde en betydelsefull grund, hördes dock ingenting om att Armfelt lånade sin hand åt politiska operationer.
Vid denna jemförelse är antaget, att jernvägarne genast skulle gifva så mycken afkastning, att denna motsvarar driftoch underhållskostnad. Skulle afkastningen blifva större, så minskas naturligtvis ränte-utgiften, men blifver den deremot mindre, sä växa ock stats-utgifterna i samma förhållande. Att Sverige, i finansernas nuvarande blomstrande ställning, bör göra en ansträngning för att. tillegna sig en mäktig hälkraft för framtida utveckling, är oemotsägligt. Men af den lätthet, hvarmed skuldsättningens bana i förstone beträdes, bör man icke låta förleda sig att gå allt för långt utöfver den synkrets man för närvarande eger, eller ställa sina utgifter så, att man derigenom drager en allt för stark vexel på den alltid osäkra framtiden. En annan sida af saken, som förtjenar tagas i betraktande, är vidsträcktheten af det förvaltningsbestyr. i hvilket staten inlåter sig genom utförandet af ett så omfattande stambane-system. Ulan tvifvel är det icke endast nyttigt, utan äfven nödvändigt alt derlöre göra sig redo, innan man täger ett så afgörande steg, som att godkänna och fastställa det nu föreslagna systemet. En jernväg är icke, sorn en vanlig landsväg, när den väl blifvit färdigbyggd, ett kommunikationsmedel, som kan öfverlemnas åt sig sjelft, endast man nödtorftigt sörjer för dess underhåll. AU transport på jernväg måste besörjas af den, som eger vägen, och denna transport kan endast verkställas med tunga och invecklade maschirier, hvilkas drift fordrar oafbruten tillsyn, hvilkas vidmakthållande icke kari ega rum utan beständigt mekaniskt arbete, och hvilkas användande föranleder en oaflåtlig omsorg, så väl orri vägens förbättring, som för att förekomma faror för spillande af menniskolif. Äfven här är det endast erfarenheten som kan upplysa.
Svarets fintlighet öfverraskade, men behagade honom, som ej kan frånkännas egenskapen att förstå sig på dylikt kram. Också sade han henne genast en af dessa artigheter, som den gynnaren alltid har till hands och så listigt vet att begagna för sina afsigter. Han bad henne dock för Guds skull ej göra sig omak med ditt efterskrifvande 35. «Att Frietzsky och Hummelhjelm äro bland dem, man kan lita på, förefaller dig säkert ej oväntadt; men, hvad tycker du väl: hertig Carl visar sig mer och mer fryntlig emot dem, som se surmulna ut! Detta står i sammanhang med drottningens dagligen väntade nedkomst, om hvilken de vidunderligaste rykten äro satta i omlopp: rykten, som till och med kunna spåras från Fredrikshof och Rosersberg. Sigrid Storråda, som aldrig tålt sin äldsta sonhustru, har begagnat detta tillfälle, för att helt och hållet krossa henne. När gumman blir retad, skyr hon inga utvägar att läska sin ögonblickliga vrede. Hennes ånger kommer, som vi veta af gammalt, post festum. För att bringa henne alldeles utom sig, har hertigen gräft upp den gamla historien om enkedrottningens och salig Sinklairs fordna förhållanden till hvarandra 36 och intalat modren, att hans svägerska vore den, som gifvit fart åt detta prat. Hertigen har stark fallenhet att fiska i grumligt vatten. Den kunde framdeles användas, att hålla den stormäktigste brodern i tygeln, om jag ej hört af pålitligt folk, som känna prins Carl, att man aldrig kan bygga på hans aftal och utfästelser, utan att han, till och med i hopp om en ringa fördel för ögonblicket, uppoffrar framtiden och alla, som förtro sig åt honom. På de nu för handen varande tvisterna inom konungahuset kunde eljest med allt skäl lämpas ordspråket: att när tjufvarna råka i lufven på hvarandra, så får bonden sin ko igen.