Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit detta i öfvervägande, och hvad först angår frågan, att HuseSyner å Soldat-Torpen måtte upphöra eller åtminstone icke oftare än hvart 5:te eller 6:te år förrättas, så kan Utskottet så mycket mindre tillstyrka bifall till Motionen, som det af Motionairerne uppgifne skäl, att kostnader skola Rustoch Rotehållarne tillskyndas derigenom, att Syne-Förrättarne fordra fri förtäring och skjutsning, icke eger någon grund uti Författningar och Stadganden, då det tvärtom är i 3i § af Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär, den 3 Januarii i683 anbefalldt Landshöfdingarne handhafva Allmogen vid Kongl. Maj:ts Placat emot egenvillig skjutsning, som Krigs-Betjente kunna af Allmogen taga ; och det för öfrigt jemväl uppå de personer, hvilka förrätta Syner eller Besigtnin - lif Be sv. och Oecon. Ulsk. Eet:de. N:o 65. gar å Soldat-Torp, lärer kunna lämpas hvad uti 6 § af Kongl, Förordningen och Reglementet den i5 October 1723 är förklaradl, i afseende på dem, hvilka hos Rusthållare och Rotar visitera Ryttareoch Kneckte-Munderingar, nemligen att, vid ansvar, efter lag och omständigheter, vid dylika visitationer icke besvära Rusteller Rotehållare med fri skjuts, förtäring eller annan kostnad. Om således vid tillfälle af Huse-Syn å Ryttare-, Hussar-, Soldateller Båtsmans-Torp någon förrättningsman skulle begå missbruk eller öfverträda författningarne, är intet tvifvel att ju sådant varder rättadt och förekommet, om Rusteller Rotehållare, som tro sig ega anledning till klagan, dermed vända sig till ort' och ställe som vederbör.
Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufaclurier — 10: — Skepps-redare, för hvarje egande läst — -— 5. I Femte Classeus Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare „ 10: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier „ 8: —- Skepps-redare, för hvarje egande läst „ — 5. Och alla andra Fartyg, däckade eller odäckade, af Fena svåra lästers drägtighet och deröfver, tillhörige köpingar, lastageplatsen Jiskare, som idka fragtfart, eller landtmän, för hvarje läst „ — 4 sk. Då Skeppsredare uppgifvit och blifvit taxerad för behållen inkomst utaf sitt skepps-rederi, utöfver hvad den här intagna läste-afgiften utgör, erlägge han ej den serskildt stadgade läste-afgiften. Ega flera del uti skepp, påföres hela Bevillnings-afgiften hufvudeller correspondent-redaren. Intilldess uppmätning af fartyg hunnit verkställas, böra sådane, som äro ouppmätte, af Taxeringsmännen anses till den drägtighet, i lästetal beräknad, som, efter egarens uppgift, jemnförd med de upplysningar, hvilka derjemte kunna erhållas, kan bestämmas. Om uppgift öfver egande fartyg, se § 64. Enär nu uppförda af gifter endast utgöra de lägsta, sorn få de ifrågavarande personerne inom städer, af olika classer, påföras, så böra. taxeringsmännen, efter samvetsgrann pröfning af de i io5 § anmärkta förhållanden, bestämma bevillningen efter den i 8 $ uppgifna grund. § io. Handtverkare, med dem jemförliga manufacturister och andra förut icke uppräknade Borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet lastställde grund, till Fem procent af inkomsten taxeras med ledning af nedanstående, till närmare rättelse fastställde, classification, nemligen: Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o 11. I Stochholm och Götheborg.
Ståndet, som lade till handlingarne Utskottets till andra Riks-Stånd framställda inbjudningar, godkände så väl de föreslagna voteringspropositionerna, som Utlåtandet i öfrigt med de undantag, att voteringarne i fråga om 1 momentet af 41 § samt i momentet af 45 § förklarades, sistnämnda votering så vidt den blifver behöflig, böra ega rum i Förstärkt Lag-Utskott; och Memorial M 10, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående vilkoren för bränvins tillverkning. Godkändes. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs punktvis Stats-Utskottets Memorial M 137, angående den under innevarande riksdag verkställda statsreglering, samt anskaffande af de för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga medel; och blef detta Memorial till alla sina delar af Ståndet godkändt. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets nedan antecknade förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser, nemligen: .M 76, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel; M 77. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe; M 78, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter; M 79, angående beviljadt anslag för jernvägens mellan Örebro och Arboga fortsättande till Köping; samt M 80, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilde af Kronans mark i Norrland och Kopparbergs län, samt om dispositionen af stubböresmedlen. 388 Prot.-Utdrag den 16 Juni 1866. De» 16 Juni. Från Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S I).
R:dr .. oreTransport 128,600: — 1,L23,700 Bidragåt Alnarps Landtbruks-institut, i och för tillbyggnaden å Lomma församlings kyrka 7,500: — Till införskaffande af afvelsdjur af utmärktare boskaps-racer 30.000: — 166,100 j j Summa 1.289,800 C) Lån. Till utförande af nödiga förbättringar å åkerjorden vid Alnarps Landtbruks-institut, ett räntefritt lån å 30,000 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCHS, 1864. Eccpedilions(Jtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 150. 1 m.o iso. Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 7 Nov. 1863. Preste-Slåndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse i anledning af vackt förslag om förändring af lagstiftningen rörande jords eller lägenhets af stående för allmänt behof. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 71.) S. A. K.
Uti föreslående lånebalans innefattas likväl icke hvarken verkets såsom osäkra inom linien förda kapitalfordringar, eller upplupna öfverräntor å förfallna lån, hvilka, såsom serskildt bokförde, ej upptagas bland tillgångarna förrän i den mån de inflyta. Inkomsterna under året hafva utgjorts af: Denna vinstsumma, som med r:dr . 32,329: 25. s. understiger 1846 års vinst, har qvartaliter blifvit till Banken lefvererad. Sammanräknade beloppet af de under revisionsåret utgifna nya lån bar utgjort: mot borgen med omsättningsrätt r:dr . 2,733,180: på publika papper , 313,210: Till vinnande af närmare öfversigt af förhållandet med de utgifna lånen, får Utskottet härjemte öfverlemna i sådant afseende upprättade och af Diskont-direktionen Utskottet meddelade tabeller, af hvilka den under N:o 1 utvisar ej mindre, huru det mot borgen med omsättningsrätt utgifne lånebelopp blifvit fördeladt emellan hufvudstaden och de inom Banko-diskontens lånedistrikt belägna 17 Län, än äfven till hvilka näringar och yrken de personer hört, som af nämnde belopp åtnjutit lånebiträden, samt den under N:o' 2 beskaffenheten af de hypothek, mot hvilka lån från publika pappersfonden utgått. 4 lianko-Utskottcts Utlåtande, N:o 68. Banko-Diskontens, på utsökning, konkurser och andra rättegångar, beroende, säkra ansedda fordringar vid 1847 års slut utgjorde: Allm. Af förestående från allmänna Diskontfonden utgifne, på lagsökning beroende lån funnos, enligt derom af Diskont-direktionen meddelad uppgift, utestående: Stockholms Stad 84 st. lån till belopp af 47,002: 45. 5. Stockholms Län 10 • 7,600: Upsala d:o 23 5,584: 28. — Westmanlands d:o 17 5,963: 10. 1. Jönköpings d:o 9 4,942: 8.
Det lärer likväl vara svårt, att nu förmå Riksens Ständer, att besluta en sådan Bevillnings fortfarande, och då återstår endast utvägen, att upptaga Statslån under en eller annan form» Jag har trott, att utvägen att vidtaga ett lånesysteme, måste sparas till verkelig nöd inträffar, och att sådane företag, som det ifrågavarande, icke borde tillvägabringas genom skulldsättning, utan af öfverskott, å de inkomster man redan äger. För det närvarande finnas dessa ej, och då ser jag icke annat , än att man är nödsakad att uppskjuta företagets fullbordande till en bättre tid , då ordning uti penningeväsendet blifvit till vä— gabragdt, samt trefnaden och välmågan hos folket återkommit i den mån att detsamma mäktar bära en för detta ändamål ökad Bevillning. Jag har således uti min serskilta mening föreslagit, att icke högre anslag nu må beviljas, än som erfordras, för att fullborda Westgötha linien och att sluta arbetet på Östgötha li-: Den 6 Augusd ,e. m, 307 nien på ett sådant sätt, att det åter kan företagas, då Riksens Ständer finna sig dertill äga medel. Blifver detta Riksens Ständers beslut, då kan man utan långa öfverläggningar vidtaga en Finance-reglering , som återför ordning uti penningeväsendet. Man har anfört, alt det skulle vara en orättvisa emot actieägarne, om det éj tillätes dem, att få beräkna ett högre actiecapital till 120 procent och deraf godtgöra sig de 5 procent, som reglementet innehåller, att actieägar-* ne under Byggnadsåren skulle tillgodonjuta* Man vill härvid så gerna påstå, att Riksens Ständer garanterat denna 5 procents ränta, hvarom något beslut likväl icke kan företes, och man synes aldeles vilja glömm8,att octroijen innehåller, att denna ränta skulle erläggas af Bolagets egna medel och att således, då Bolaget, efter det ActieCapitalet blifvit användt, icke vidare äga några egna medel , ränteberäkningen af sig sjelf måste upphöra. Antingen måste det föreslagne ökandet af ActieCapitalet med 20 procent, betyda något , eller betyder det intet. Betyder det intet, vet jag icke hvad det är värdt att tala derom.
Genom en alltför noggrann analysering af våra känslor skulle vi kunna komma till besynnerliga resultat, och — för att tala på ditt sätt — till slut blifva så förvillade ifrån våra första förmodade bevekelsegrunder, att vi slutade med att anse oss såsom viljelösa och otillräkneliga maskiner. Hjertats känslor måste räddas ifrån kemisternas deglar, och vi måste helt enkelt kunna tro på vänskapen och kärlekens odelbarhet såsom urämnen för vår sällhet. Jag har gifvit dig del at min historia. Du kände min ställning, innan jag reste ifrån London. Jag har nu en längre tid vistats här vid Aukwoodhouse, tillsammans med mr Gibsons första biträde, en ung, klok och hederlig jurist, vida angenämare än hans principal, den skintorre, knotige advokaten i West-End. Det var en vacker dag vi med postvagnen anlände till Landersdale och stannade vid dess lilla värdshus. Den lilla köpingen beherrskas helt och hållet af ett gammalt slott på en höjd strax ofvanför. Med dess förfallna torn och gluggar, dess jernportar och nedrasade murar, hängde det gamla nästet hotande deröfver, i hvarje ögonblick färdigt att under sin tunga oformliga stenmassa begrafva de små hvita husen nedanför i gröngräset, som liknade en fårskock, hotad af en vingskjuten gam. Jag var då nu i Cornwallis, detta klippiga och kala landskap af denna gröna ö, som borde vara mitt fädernesland. Besynnerligt, att jag icke kände någon kärlek derför, ingen känsla i mitt hjerta, som talade för den trakt, som skulle vara min födelsebygd! Den eviga blåsten, den ödsliga ljungheden och de kala klipporna väckte hos mig alls ingen sympati, och om jag skulle tro på riktigheten af min instinkt i detta fall, så hade jag ingen rätt till äran att vara engelsman.
Och Rakel kom hon att heta, då hon blef döpt den varmaste dagen på hela sommaren. Hon lärde sig först sent att tala och gå, men så snart hon kunde gå, sprang hon oupphörligt i väg på egen hand och slog med armarna åt pigan, som ville fånga henne. Så började hon leka, och hon kunde sitta timtals och plocka och ordna med småsten och sand eller blommor, som hon ref af kronorna på. När Mina gick omkring i trädgården eller vid uthusen, såg man alltid i det gröna en liten röd eller gul fläck i närheten af henne. Det var den lilla Rakel i sin eldröda eller saffransgula, hemväfda bomullsklädning. Så började hon läsa, men det gick trögt, riktigt bedröfligt trögt. »Jag vet ännu inte riktigt, om det är för att hon inte kan eller inte vill, men hon skall i alla fall, och bara hon märker, att det är menadt riktigt på allvar, så fogar hon sig nog i det», tänkte modern. Då hon var sex år, kunde hon dock så der temligen stafva sig igenom A-B-C-boken och under Minas uppsigt sticka ett par hvarf på en strumpa. Prestgården låg på Östgötaslätten. Det fans ingen skog i närheten, men omkring huset var en gammalmodig trädgård, och der bakom ett par hagar, der kreaturen gingo om sommaren. Af berg fans det icke heller några utom de stora, kala knallar, som med korta mellanrum bröto fram ur den odlade marken; men långt borta emot horisonten sträckte sig Kolmårdens böljande linie. Var det mycket varmt, lågo bergen inhöljda i en mjölkaktig dimslöja och försvunno nästan helt och hållet; men på vackra, lugna sommaraftnar i solnedgången kunde de stå i en djup blå färg upp emot den glödande himmelen, och var det klart blåsväder, då kom det lif i hela den böljande åsen. Den förändrade färg, man tyckte nästan, att den förändrade form hvart ögonblick, när skyarna och solstrålarna vexlade deröfver och gjorde den än svartblå, än skinande ljus. Då likasom växte den, kom närmare, vek tillbaka igen och kunde plötsligt stråla så klart, att man nästan tyckte, att det blott var en kort väg dit bort, och dock var det många mil.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde derefter, i afseende å sjelfva hufvudsaken, följande Voteringsproposition : Den som bifaller Statsoch BancoUtskottens sednare Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut med - Den i3 April. a55 deldte yttrande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel tili Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco, voterar Ja I Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, samt till förberedande åtgärder för fortsättningen af Gotha Canal, bevilja ett bidrag af Etthundrade Tusende Riksdaler Banco, att af RiksgäldsConloiret genast utlemnas, under vilkor, att CanalDirectionen blifver Kongl. Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för medlens användande till Canalarbetet, och Bolaget för deras återbetalning, på sätt Rikets Ständer framdeles må förordna. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan l\ i, 42> 4^ och 44 §§• i Riddar liusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till 5 e. m. och befunnos efter voteringens slut, klockan half till 7 e. m. sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de Öfrige vo - a56 Den i3 April. teringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — i56. Nej — 235. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således fattat det i nyssberörde Nej-proposition upptagne beslut. Friherre Boijej Fredrik:
Pä Högwördige Praoch Adelns Ledamöters ste » Ständers Ledamö wägnar ters magnar Larl 6. Ll^ernsteät. Ii. ^Imgvilk. Pä Wallofl. Borgare» Pä Hedermärda Bonde» Ståndets Ledamöters Ständers Ledamörers magnar magnar ?. H. Lrevesmubl. Lric Olofsson. Lades xä bordet. ^ok. HolmberZson. Riksens Högloft. Ständers Lag-Utffotts Betänkande, j anledning af Kongl. Majus Nädiga Iroposilion til Riksens tarander, angående ställer hwarest Auction mä förrättas pä fastighet ä Landet, som för gäld blifwir i mät tagen. Kongl. Maj:t har, efter inhämtadt utlärande af Högste Domstolen och Stars»Räder, i^Näder föreslagit Riksens Ständer, det stadgas mätte, at i händelse Borgenär och Gäldenär ej kunna öfmerenskomma om stället til urmätt fastighets försäljande, der mä ankomma pä Gäldenären at bestämma, VM ^ukliouen skall förrättas pä Lands» LLricelliel: eller a Tingsstället, i det Härad der egendomen är belägen. Börande stället ril /ruÄioneus förrättande, ehmad Borgenär och Gäldenär derom öfwerenskomma, eller der af Gäldenären utsänes, wid Ut - 568 Den rz Mars. utmätningen tilkännagifmas förrättnings-männen, pä ver kungörelserne om ^uckion ma kunna derefter rättas.
O, hur jag blyges öfver mig själf, öfver att nödgas inse min svaghet! Men jag lider däraf, att jag efter denna dag har endast andra rummet i min sons hjärta, ty så är det, så blir det och så bör det vara. Förut har han satt sin moder högst i sin kärlek, hvilket för mig varit den skönaste tanke, och jag bar läst i hans hjärta som i en öppen bok. Detta har smekt min egenkärlek, min modersstolthet, se där allt! Ja, mitt fel är stort, men Gud skall hjälpa mig att öfvervinna det. Hittills har jag öfvervunnit kroppslig svaghet och många andra pröfningar för mina barns skull; nu gäller det att äfven besegra en andlig brist, och den blir svårare än allt annat att tygla. Dock, det måste lyckas mig! I dag har jag besvarat hans bref. Bad honom icke skicka hennes porträtt. Sådana endast vilseförsedda med vår firmas namn. Ur den unga fästmöns dagbok. Studie för Idun finnes hos alla edra bekanta! leda och vålla vanligen missräkningar. Jag föredrager att först se originalet. Att hon är en skönhet, önskar jag icke, men ack att det ej måtte vara nå- got för mig motbjudande i hennes yttre. Det första intrycket slår lätt djupa rötter. Ja, nu bryter egoismen åter fram. Hvad betyder egentligen ytan? Och huru föga betyder det, jämförelsevis, hvad som förnöjer mitt öga, då det är just honom hon bör behaga framför alla andra. Jag skall och jag vill älska henne, där / ör att hon älskar honom och han henne, annars frårigår jag min mission såsom en god, rättänkande moder. Min väg är tydligt och klart utstakad, den kommer jag ock att gå såsom den enda rätta, och allt blir då godt. En svärmoder får ej vara partisk, det bör hon sky som en synd. Ser hon fel — tanke hon då: äfven mitt barn är ej utan brister, det har troligen flere, än dem modersögat ser, och hvarför skulle jag inte öfverse med en annan moders barn liksom med mitt eget? Ur moderns dagbok. Nu är jag lugn och nöjd. Hon är här, den täcka lilla Annie, som fängslat min älsklings hjärta och intagit äfven mitt.
Å. 342. XXIII. B. 110. XXIV. A. 12. XXX. E. 65. — angående någon jemnkning uti gällande stadgar för Rikets DiscontVerk i anseende till den för öen tidtals hämmade postgång. XLI. B. 169. A. 326. XLV. E. 362. — angående rättighet för BarnmorskeLärlingar derstädes att undervisas och examineras af någon Läkare på öen. IX. B. 120. A. 153. XIV. U. 298. XVI. A. 71. — om förbud mot utgräfning af Myror och Kärrängar derstädes, då tvist derom emellan delägare uppstår m. m. IX. B. 279. X. A. 68. — om inrättande af PortoFranco på. Se PortoFranco. Gottlands NationalBeväring, om. dess förändrande till Conscription. III. 4^i. VI. R. 394. XI. B. 178. XIII. A. 123. XVI. V. 108. XVII. A. 161. 235 Gralification, angående, åt Bankens Ombud vid LåneContoret i Götheborg. XXII. B. 197. XXIV. A. 4. Greiff, Joban Ludvig, yttrande. Gripenstjerna, Majoren Friherre C. W., om afskrifning utaf upplupen ränta å den Capital-skuld, hvarföre lian bos BankoDiskontVerket häftar. LXII. B. 120. A. 3ai. LXIII. 91, 255. — Majoren Friherre C. W., om anslående af pension åt. LXIV. R. 28. LXVI. B. 69. A. 181. Gripsholms Kungsladugård, om begärd eftergift af förre Arrendatorn deraf Inspector U. Håkansson, i obetalt arrende. XXXI. B. 67. XXXII. A. 2 33. XLII. E. 47.
Ridderskapets och Adelns eget upplysta berömmande ödmjukast öfverlemna, hurudan min öfvertygelse skulle vara, om den kunde svigta för en personlig anmaning lill min begifvenhet. Jag tror mig alltså snarast vinna Deras Excellencers goda bifall, då jag härmed har äran ödmjukast förnya min anhållan om återremiss. Herr Munck af Rosenschöld: Jag afstår gerna ifrån den begärda återremissen af Betänkandet, så framt detsamma, på sätt Friherravne Anckarsvärd och af Wetterstedt föreslagit, varder till Kongl. Majrt öfverlemnadt, men kan likväl ej frångå mitt yrkande, att den blifvande Commilteen må till en del utgöras af Riksens Ständers valde Deputerade. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då Friherre Boije ej ville afstå från sin begäran om återremiss, finge Hans Escellence hemställa, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Särskilta Utskottets Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf. Ropades Ja och Nej. 364 Den 27 Maji. Friherre Boije: Jag respecterar hvarje annan öfvertygelse, men blir trogen min egen. När Ståndets meningar äro delade i frågan om bifall till Betänkandet, så är det väl nödigt att återremittera detsamma. Detta ankommer visserligen på Ståndet. Jag bestrider icke, att Betänkandet bifalles, men med det tillägg, såsom förbehåll, som jag uppgifvit, och hvarifrån jag ändå slutligen icke beger mig utan votering. Herr Påhlman, Otto Fredric: Jag respecterar äfven hvars och ens öfvertygelse, och om Friherre Boije ej vill afstå från dess begäran om återremiss, medger jag visserligen, att han dertill har rätt; men jag kan icke medgifva, att, ifall Ridderskapets och Adelns pluralité skulle vara af motsatt mening, Friherre Boijes likväl skulle blifva den afgörande.
Man torde invända, att då skulden en gång skall betalas 6å måste efterkommande derigenom betungas med ökade skatter. Till afböjande deraf, bör amortiseringen af skulden taga sin början så snart landets välmåga det tillåter. Dernäst följer att omtala, HypotheksBanDessa i vårt Fädernesland visserligen till thn io Fcbruariii ig5 namnet kända* men till sina detailler och sin inflytelse, för oss främmande inrättningen* tor* de Ridderskapet och Adeln tillåta mig att blott i korthet vidröra. HypothekBanker kunna Vara dels af enskilde, dels genom assosiationer formerade. I båda fallen är deras bestämmelse, att göra fasta Capitaler rörliga. På åtskilliga orter lärer det bruk äga rum, att jordägare förena sig, för att emot gemensamt hypothicerande af deras egendomar erhålla gångbart mynt. Derigenom att de ansvara en för alla ioch alla för en, vinnes naturligtvis en större än vanlig säkerhet. Den på sådant sätt tillkomne fonden, sätter hypotheksBanken i stånd* att utgifva pantbref, hvilka gälla som mynt» Utan uppsägning och utan omvägar öfverflyttas pantbrefven från en till annan, hvarigenom omloppets liflighet betydligen okas. En Gref. ve von Soden i Tyskland har föreslagit inrättande äfven af en NationalhypothekBank; det är mig dock obekant, om detta förslag gått i verkställighet. Om idéen af en sådan inrättning väckte något deltagande i vårt land, så följer det af sig sjelft, att man vid realiserandet deraf, borde med planens bibehållande gifva rUm för de modificationer, som Sveriges olika förhållande göra nödvändiga. Öm hvarje Godsägare, som mot pantbref Ville insätta sin egendom i denna Bank, för» Dm T o Februarii. bänt] sig att taga Adier t. ex. till elier ig af Egendomens värde, så erhölles nog Riksmynt lör att dermed honorera hypotbekBankens utelöpande1 obligationer, hvilka utställdes till Bankens dtlägaie, tor att gå med 4 procent och inlösas efter i eller 7 års uppsäga ning.