Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och det är i stöd af StatsUtskottets anförda grund, som jag alltså begär, att äfven denna Banco-vinst må åt allmänna rörelsen återgifvas; samt tror mig dertill äga så mycket mera skäl, som samma vinst, enligt Banco-Ordningens tydliga innehåll, är en Statens, icke Bankens tillhörighet, och således mindst bör kunna, till förlust för allmänna rörelsen , undandragas densamma. 2. Anmärkningen. Det af StatsUtskottet föreslagna CreditSystem kan jag ingalunda anse förenligt med allmänna ställningens fordringar, och jag tillstår frimodigt, att ju mera jag lemnar mig åt ett allvarligt eftersinnande af dess beskaffenhet och möjliga följder, ju mera förvissas jag derom, att samma system, långt ifrån att afhjelpa allmänna förlägenheten , skall ovilkorligen fördubbla densamma och jemväl skulle kunna, i en aflägsen framtid, blifva af Politisk fara. Det gifves sanningar, hvilkas verkan på öfvertygelsen är afgörande, och till sådana torde man få räkna dessa: — att likasom i frågor om köp, all concurrence af köpare bidrager till prisets stegrande, likaså 560 Den 7 Juli /. m. måste också concurrence af Lansökande bidraga , om icke att höja lanevilkoren, åtmindstone att förmindska lättheten att få låna ; — aLt för, Jordbruket, så val som de flesta Näringar, mäste ovilkorlig! stående Jan vaia förmonligare, än sådana så kallade stående Ian, sorn dock besväras af vilkor att tidtals afbetalas; samt vara vida förmonligare, än vanliga Discont-lån: —och ändlligen alt alla de lån , som redan är» till Närings-Xdkarne utlemnade, eller framdeles blifva det af Capitalisterna sjelfva, uppfylla på detta sätt redan lika fullkomligt deras rum i Circulationen, som om de också blefvo först hos nuvarande Låntagare »ippsagde och från dem indrifne, samt derefter i Disconten insatte för intet annat ändamål, än att sedermera å nyo utlånas.
Ridderskapet och Adeln bifölls, meri af de öfriga Irenne RiksStånden återremitterades, hufvudsakligen på grund af dervid gjord anmärkning, att det vid kolmätningar borde vara öppet lemnadt, att efter behag begagna, så väl tunna som mätstång; och Utskottet derefter, till besvarande häraf, genom sednare Utlåtande, N:o 151, dels förklarat, att Utskottets mening icke varit, att bruket af mätning med tunna skulle förbjudas eller afskaffas, utan begagnas såsom en controllerande åtgärd, der köpare och säljare hnna sådant af nöden, dels tillkännagifva, att en ny Författning om kolmåttet redan lärer varit under utarbetning; så har Höglofl. Ridderskapet och Adeln, vid prof» ningen af Utskottets sistnämnde Utlåtande, den 4 nästlidne Augusti, laggt detsamma till handlingarne, hvaremot Hederv. BondedeStåndet, den 2:dra i samma månad, bifallit Utskottets först afgifna Utlåtande med de tillägg, som det sednare innefattar, dock under önskan, att i den författning om kolmåttst, som framdeles tord e blifva utfärdad, rättighet, att med både mätstång och tunna låta uppmäta och derefter kröna kolskrindor, ryssar eller stigar, må allmogen förunnas, uti hvilket beslut Högv. PresteSlin» 1462 B«i>< och Ekon. Unn. Eetänhanden. det, uppå gjord hemställan af BondeStåndet, den 4 i sistnämnde månad, sig till alla delar förenat, men Vällofl. BorgareStåudet samma dag Utskottets bada Betänkanden bifallit. Då således endast g:ne Riksstånd, eller Högv. PresteStåndet, samt Hederv. BondeStåndet, yttrat ofvannämnde önskan, rörande ett närmare bestämmande af kolmätningssättet i en blifvande författning, får Utskottet nu vördsamligen hemställa, om icke> till befordrande af en underdånig Skrifvelse i detta afseende, Höglofl.
För min del tror jag, att man i delta hänseende någorlunda hör rälta s g efter landets behof vid olika tider; och att härutinnan fastställa en för hög siffra, vore ungefär detsamma soto att beställa sina skor för stora och icke lagom. I afseende på den luifvudfrågan, huru dessa privat-banker i allmänhet hora betraktas, så anser jag den för en slags mäkla;valgärd. När credit finnes inom en provins, så är det naturligt, ali provinsen har behof af en sådan inrätta. som en privnt-lmrik; emedan dess functioner äro desamma sorn mäklarens på börsen. Privatbankens sedlar höra aldrig betraktas såsom mynt. Betraktar man dem som mynt, är man genast på afvägar. Dess sedlar böra betraktas snarare i likhet nied vexlär. De äro endosserade vexlar. Direclionens namn äro nemi. endossemenlen. Sedeln går derefter såsom en vexel, så länge den äger credit; och när crediten upphör, går vexell! tillbaka till endossenten, nemi. banken. Denna grundsats medför en annan åsigt, ån den som hittills gjort sig gällande i privat-banker, den nemi. att privat-banker icke böra ställa sig på småsedelsutgifning, ulan på lifgifvande af högre valörer; hvaremot en allmän, eller Riksb anken? syfte, borde vara att lätta privat-bankernes rö relse genom ingifvande af de små sedelvalörerna, så att piivnt-bankerne blefvo qvar i cathegoi i af vexelrörelse och icke folio ned i penuiiigerörelsc-calhegori.
Det stora caffét försiggick under mycken ståt, några dagar derpå; hvilket tvång denna, så väl som hvarje tillställning beredde mig, kan du väl tänka. Friherrinnan, med sin eljest så ljusa blick, är likväl nu fullkomligt blind för de lidanden jag erfar; hon ser i mina affällna bleka drag endast en följd af den vanliga brudsorgen, hvilken hvarje flicka nödvändigt måste röna. Menniskorna voro sig lika, så väl den ena som den andra, äfven så min lilla Rosa, i tillgilvenhet för mig. Morgonen af masqueradbalen inträdde Friherrinnan med glädjestrålande anlete i mitt rum: "se här min älskade dotter", yttrade hon i det hon till mig framräckte ett sirligt bref; "och här", nu lade hon under moderliga tårar en gyllene ring på mitt finger, "förlofvar jag dig på mitt moders-ord, med: troheten, ömheten och redligheten; denna, sänder dig min Gustaf, Gud välsigne edert förbund!" Jag sjönk till hennes bröst. Brefvet innehöll de varmaste tacksägelser, och försäkringar, tecknade af Baronens egen hand; att de skulle gjort min lycka om jag med någon slags ljummare känsla, kunnat uppfatta dom, vill jag väl medgifva; nu deremot drogo de kring mitt hjerta en isskorpa den Friherrinnans ömhet forgäfves sökte smälta. Mot aftonen då gästerna voro samlade, offentliggjorde Friherrinnan min förlofning med hennes son, Baron Gustaf Ferdinand Y. Gud! hade hon åtminstone i sitt ovetande, uteslutit det sednare namnet, hvars oförmodade upprepande åter höll på att beröfva mig min, med så mycken svårighet tillkämpade fattning. Jag hade verkeligen icke af brefvet fäst mig vid det i famillen allmänt antagna namnet, hvilken troligen skulle gifvit det sitt enda interesse. Huru plågsamma de otaliga gratulations-upprepningarne föreföllo mig, anar du väl; jag tackade himlen då den förskräckeliga samlingen, i de för omklädning upplåtne rummen, änteligen drogo sig undan, hvarunder äfven jag fick tillfälle att hemta nya krafter.
Men oförnöjelsen — som allt försmår och äskar; Men illskan som gör våld — och stelsinnet som tredskar Och lögnen, falskheten, olydnaden — och allt, Der afsigten är ond: ty den gör sakens hallt. Se der de föremål, dem hvart föräldrahjerta Bör ömt och allvarsamt beifra och behjerta! Se laster, hvilkas bot du länge söka bör Med vettet som ger råd, och ömheten som rör, Förrän du tar ett steg, som mest din känsla sårar! Men då — oryggelig af böner och af tårar, Utaf en brottslig hand förgäfves rörd och smekt, Med hjertat känslofullt, men blicken obevekt, Du är ej mera Mor, du är ej mera Fader: Du gaf ju bättringstid? Du gaf ju varningsgrader? Rättvisans skipare, dess dom du endast sagt All verlden böje sig inunder hennes makt! Gif skäl! låt barnet se, att straffets tyngd, som trycker, Är följden af dess fel, och ej af dina nycker! Och aldrig lydig blindt, och aldrig ohördt dömd, Den fallne, samma stund, må finna nesan glömd! Du tar ditt barn igen, det skall ej länge ligga För dina fötter qvar, förlåtelsen att tigga, Och, slafviskt stafvande, det formulär du ger, Utlofva, under gråt, att ”så ej göra mer”! Jag vill, att hvarje sätt att menniskan förbättra Blir viljans sjelfförtjenst, och icke nödens fjättra; Och barnet, hellre än att duka under tvång, Må äfventyra förr att fela än en gång! Jag vill, hos gossen re’n, upptäcka vedermälen Af denna sinneshöjd och manlighet i själen, Som, värdigt skuddande det tunga hotets länk, Bär fram sin ädla pligt som hjertats fria skänk; Som menskans höga rätt hos sig och andra aktar, Och, adlande sig sjelf, till annan höjd ej traktar, Än karakterens höjd — och stor, då den är god, Har makt och ära nog, då han har dygd och mod. Besinna dessa ord, du, som med ärfda titlar
Preste-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion har Herr Lektor Sondén föreslagit att, till förekommande af öfverflödigt besvär och onödig omgång vid redovisningen och aflemnandet af de till folkundervisningens befrämjande inom hvarje kommun från densamma utgående medel, ej mindre det i Kongl. Kungörelsen den 13 Mars 1846 förekommande stadgande, att afskrifter af redogörelserne för samma medel skola, utan verifikationer, men försedde med påskrift af kommunernes Revisorer, årligen insändas till Domkapitlen, för att sedermera aflemnas till förvar hos vederbörande Lands-Kontor, måtte varda upphäfvet, än äfven alt ifrågavarande medel, hvilka nu, efter skedd uppbörd, skola af Kronofogden eller Stadsuppbördsmannen allemnas till vederbörande Landt-Ränterier, för att sedermera derifrån anordnas och af Folkskole-stjrelserna antingen å Ränterierne eller hos Kronofogdarne eller Stadsuppbördsmannen lyftas, i stället finge, innan uppbörden till Ränteriet I evereras, af Folkskole-styrelserne uppbäras hos Kronofogdarne eller Stadsuppbördsmännen mot qvittenser, som borde, jemte Kronans medel och möjligen icke uttagna Folkskolemedel i vanlig ordning till Ränteriet inlemnas; samt att åter de Folkskolemedel, hvilka icke före levereringen till Ränteriet blifvit uttagna, utan dit kontant ingått, skulle få efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes anordning derifrån utbekommas; och har motionären slutligen förmält, att levereringen till Ränteriet, hvilken stundom föranledde långt dröjsmål med medlens utbekommande, väl fordom kunnat hafva skäl för sig så länge flera församlingar funnos, hvilka icke egde lagenliga skolor och i följd deraf icke heller hade rätt att medlen utbekomma, men nu mera vore för sådant ändamål obehöfliga, sedan alla Rikets socknar förmodligen blifvit med sådana skolor försedde.
Ulner under de sednare tvänne åren ofta varit besvärad af blodkongestion åt hufvudet, hvaraf hans själsoch kroppskrafter blifvit betydligt förminskade; att, i fall han skulle undgå att se sin redan i hög grad försvagade helsa ohjelpligt bruten, han icke längre kunde med utöfningen af StatsRåds-embetet fortfara och att sannolikt ofvanomlörmälda Stats-Rådet Ulner i statens tjenst tillskyndade svåra skada å hufvud och rygg i sin mån bidragit till utvecklingen af hans nuvarande sjuklighet. 4 Kongl. Maj:ls Nådiga Skrif veine N:o 129. Då Kongl. Maj:t, enligt sin till Rikets nu församlade Ständer aflåtna proposition om Statsverkets tillstånd och behof, ansett Stats-Råds-Iedamot, som (rån embetet algar under sådana förhållanden, som dem, hvilka i afseende å Stats-Radet Ulner nu blifvit upplyste och behörigen vitsordade, böra tilläggas pension till belopp al Sextusen Riksdaler Riksmynt, tillstyrkte Stats-Rådet, att Kongl. Maj:t, i betraktande tillika al StatsRådet Ulners långvariga och förtjenstfulla verksamhet i allmänna befattningar samt af öfriga i den underdåniga ansökningen åberopade omständigheter, malte, utan afvaklan på det beslut, som af Rikets Ständer kunde komma att i anledning af nämnde proposition fattas, föreslå Rikets Ständer att nu medgifva, det Stats-Rådet Ulner må, sä snart afsked varder honom beviljadt, å allmänna indragnings-staten uppföras, att under sin återstående lifstid derifrån i pension åtnjuta Sextusen Riksdaler Riksmynt årligen. Hvad Stats-Rådet sålunda i underdånighet tillstyrkt, behagade Hans Kongl. Höghet Kronprinsen i Nåder gilla, samt befallde att, i öfverensstämmelse dermed, Nådig skrifvelse, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständers Stats-Ctskott a flätas. Ex protocollo Rudolf Adelgren.
På a Riksdaler kurant stycket, deraf 5o — 2 skålpund, 4/dooo:delar öfver eller under per skålpund. På 1 Riksdaler kurant stycket, deraf roo — 2 skålpund, 7/doootdelar öfver eller under per skålpund. På 24 skillingar kurant stycket, deraf 200 — 2 skålpund, 7/iooo:delar öfver eller under per skålpund. På 12 skillingar kurant stycket, deraf 4°o “ 2 skålpund, 1 ofii ooo:defar öfver eller under, allt per skålpund Victualievigt. III. Kopparmyntet. I likstämmighet med det ofvan föreslagna systemet för silfvermyntets öfveroch under-afdelningar, får Utskottet föreslå att: 1:0 Kopparmynlsorlerne blifva: a. Ett om 4 skillingar kurant — 1 skilling Silfver-speeie — 2 a/3 skillingar Banco — 4 skillingar Riksgälds. b. Ett om 2 skillingar kurant — 1 \fZ skilling Banco — 2 skillin gar Riksgälds. c. Ett om 1 skilling kurant — afi skilling Banco — 1 skilling Riks gälds — 4 styfver. d. Ett om 2 styfver kurant rz 1/0 skilling Banco — 1 fa skilling Riksgälds. e. Ett om 1 styfver kurant — 1 fö skilling eller 2 runstycken B.u co — 1 f\ skilling Riksgälds, Baneo-Utskottets Betänkande, N:0 20. ii 2:0 Vtmynlningen. Elt Skeppund Vict. vigt i koppar — 25 Lispund Stapelstadsvigt utmyntas till: Fyra Hundrade Femtio R:dr kurant — 3oo Ridr Banco i Fyraskillings-stycken; Tre Hundrade Sjuttiofem R:dr kurant — 25o R:dr Banco i Enoch T våskillings-slycken; Tre Hundrade Riksdaler kurant — 200 R:dr Banco i Enoch Tvåstyfvers-stycken.
De genomlefva deras tid i armod och behof; och denna så ytterst vanlottade tjensteroannaclass äger icke ens hoppet att i sin belägenhet se någon förändring, så hinge någon officer vill söka en ledig postförvaltare-ljenst, änskönt han icke en enda minut lagt hand vid dithörande göromål. Utnämnande till embete eller tjenst är onekligen ett döm sill t, sä mycket mera maktpåliggande, som det ej sällan afgör en persons timliga välfärd för hans hela lifstid, isynnerhet då, såsom händelsen oftast är, den sökande af allt det arbete lian ifrån sin ungdomstid nedlagt uti det tjenstemannayrke, hvaråt han enkom egnat sig, icke har någon annan skörd att för sin ålderdom inberga, än den han väntar af Regeringens rättvisa och samvetsgrannhet. Då nu denna skörd inberga» af en främmande och i göromålen fullkomligt oöfvad person, och således slår felt för den förtjeiiLo och skicklige arbetaren ; hvad begrepp skall denne då göra sig om denna rättvisa och denna samvetsgrannhet! Arbitriira domslut i befordringsmål äro följaktligen lika litet förenliga med tag och rätt, som andra arbiträra domslut i vanliga rättsfrågor. Man läse hvad i detta ämne är stadgadt uti 4° §:n af 1720 års Reg.F, och man jemföre dermed den uti 1706 års tjenstebetänk. införda grundrika förklaringen, huru orden förtjenst och sk i e k I i gh e t skola förstås och tillämpas. Jag liar uti ett till Const.Utsk. ingifvet memorial, ang:de' åtskilliga ändringar i idog års Reg.F. oeh 1810 års Riksd. Ordn. föreslagit bland annat, att ingen, sorn icke vid något af Rikets universitetet' undergått examen både i lagfarenhet oeh kameral-vettenskapen, må hvarken kunna utnämnas eller förordnas tili president eller landshöfding; äfvensom att ingen militärperson må förordnas till civil tjenst, sorn icke undergått åtminstone endera af dessa examina.
För sådant ändamål ansåg motionären, att, så framt det ej skulle finnas lämpligt stadga, att barnaföderskas namn och stånd, utan undantag, böra uppgifvas till anteckning i den församlings kyrkobok, Lag-Ulskottets Betänkande t N\o 144. 17 kobok, till hvilken hon hörer, de föreskrifter åtminstone borde meddelas: alt lägrad qvinna, förr än hon begifver sig lill annan ort, för alt der framföda foster, skall dels yppa detta sitt uppsåt för egen själasörjare, dels för den prest, som döper barnet, uppvisa ordentlig prestattest; att barnet derefter skall, enligt dopsedel från den prest, som dopet förrättat, i nämnde kyrkobok antecknas; och att en af Kyrkoherden undertecknad skrift, sorn skulle innehålla uppgift om barnets härkomst, och till hvilken borde, genom anteckning i kyrkoboken, hänvisas, skall förvaras i kyrkokistan, för att under barnets spädare år brytas, endast i den händelse, att barnet faller fatlig-inrättningen till last, men, efter barnets beredelse till dess första nattvardsgång, öppnas, på det att innehållet må kunna detsamma meddelas. Efter att hafva tagit i öfvervägande hvad sålunda förekommit, får Utskottet afgifva följande utlåtande i ämnet. Syftemålet med ifrågavarande Författning har varit att söka undanrödja de vanligaste och närmaste anledningarne tili barnamord, derigenom att lägrad qvinna bereddes möjlighet att undanhålla den större allmänheten kännedomen af den förseelse, hon begått och att på detta sätt undgå den vanheder, som dervid fästes. Om det än mäste medgifvås, att detta syftemål måhända icke kunnat i märkbarare mon vinnas, synes det likväl, å en annan sida, med ännu mindre skäl kunna påstås, att sjelfva Författningen verkat till sedeslöshet och brott.
Denna institution synes, ehuru ganska långsamt, vinna större utveckling, hvarigenom mankan hoppas att den ännu slumrande andan för gemensamma angelägenheter i kommunerna småningom skall väckas och utbildas. Fjerdingsmanna-befattningen bestrides numera nästan öfver allt af dertill särskildt antagna personer, som för sitt besvär njuta ersättning af socknarna. Ibland bildningsanstalterne inom Länet äro de förut omförmälda folkskolorne och landtbruksskolan af hufvudsaklig vigt. Ännu har dock icke inrättningen af folkskolor varat så länge, att den kunnat visa det inflytande på folkets bildning i allmänhet, som man deraf med tiden kan hoppas; och ehuru kunskapen om ett förbättradt åkerbruk - 33 bruk blifvit genom de lärlingar, som genomgått sin kurs vid landtbruksskolan, utspridd, erfordras dock äfven för dess verksamhet en längre tid, innan den kan åstadkomma någon genomgripande förbättring i landtkulturen, isynnerhet ibland allmogen. Folkskolelärare-seminarium i Westerås har fortfarit. Seminaristernas antal har varit: Två prester hafva under denna tid deltagit i seminariets praktiska öfnmgar, för att bereda sig till folkskolelärare-befattningar, förenade med presterlig tjenstgöring. Seminaristerne öfvas uti det vanliga Bell-Lancasterska sättet att bibringa barn-undervisning. Westerås elementar-läroverk, som år '1855 ifrån den gamla, numera nedrifne byggnaden flyttades till stiftets nya läroverksoch bibliothekshus, har, enligt det år 1855 utfärdade reglemente, för ändamål, dels att förbereda ett sjelfständigt vetenskapligt studium vid universitetet, dels att grundlägga allmän medborgerlig bildning, och är indeladt i 9 klasser, af hvilka de trenne lägre äro slutna eller fasta, med samtidig flyttning för lärjungarne i alla der förekommande läroämnen, och 6 öppna eller rörliga klasser med motsvarande ämneskretsar och fri ämnesflyttning för lärjungarne, så att lärjunge i dessa öppna klasser, oberoende af sina framsteg i öfriga läroämnen, må i hvarje särskildt läroämne kunna öfvergå till högre klasskurs så snart han i samma ämne inhemtat den näst underliggande klasskursen och derför nöjaktigt redogjort, så vid enskildt som offentligt förhör.
Böter för befälhafvare, som antager någon sjöman, som, den förre veterligen, förut är förhyrd, bör, efter min åsigt, här utsättas med ett bestämdt belopp af femtio Riksdaler. § 33. Jag anser att befälhafvare jemväl bör vara befriad från ovilkorlig skyldighet att föra dagbok efter stadgadt formulär, då fartyget är destineradt till hamnar hörande till Ryssland, Tyskland och Schleswig-Holstein, derom föreskrift torde i denna § införas. § 35. Befälhafvare bör icke vara skyldig att meddela eller tillåta skriftligt utdrag ur dagboken i annan händelse än vid afgifvande af protest eller det eljest inför domstol är nödigt, hvadan jag anser föreskriften härom böra ur §:n utgå. § 42, mom. 2. Till undvikande af missförstånd anser jag vilkoret angående anskaffade penningar, »änskönt de icke blifvit för det uppgifna ändamålet använda», böra ur §:n utgå. § 60, 2 mom. Likaledes anser jag detta moment, såsom icke varande på sin plats i en sjölag, kunna uteslutas. § 77, 2 mom. Orden: »pä det i orten brukliga sätt», äro, enligt min tanke, öfverflödiga och kunna gifva anledning till tvister, hvarföre jag anser äfven dessa böra utgå. § 81.
N:o 50, med lillkännagifvande, att omröstning blifvit i förstärkt BancoUtsk. anställd öfver en af de frågor, som omförmälas i Ulsk:s mern. N:o 43; Lagoch Ekonomi-Utskotten: N:o 30, i anledn. af väckta frågor om förändringar i stängselförfaltningarne; - Den 5 April f. m. 107 Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet: N:o 137, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en ny skråordning. H. B. o. Ad. åtskildes kl. £ till 3 c. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 5 April 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Fortsattes den på förmiddagen började öfverläggningen örn Const.Utskrs mern. N:o 33, ang:de ändringar och tillägg i föreskrifterne om grundlagsfrågors behandling. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, enligt den ord1 ning, som redan blifvit af R. o. Ad. stadgad, Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke först borde förekomma till pröfning, och lät derefter uppläsa detta förslag. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Det nu upplästa förslaget till gemensam tanka föranleder mig att göra några anmärkrnr. Men dä de till större delen inrymmas i det yttrande, sora jag på f. m. afgifvit, skall jag icke särdeles länge uppehållaR. o. Ad. med framställningen af desamma. I de delar, hvaröfver jag redan förut yttrat mig, har jag egentligen ingenting att i afseende å Hr von Hartmansdorff förslag tillägga, åtminstone ingenting hufvudsaklig!.
Slutcligen har Herr Grefwe 6vll<-nK»rg ankört, att som 73 F Regeringsformen omfönnäler, att inga nya pklagor, utskrifningar af manskap eller af penningar och waror mä utan Riksens Stansers samtycke i den ordning förrntnämdt är fordras, och deras likasom af mälcts egenskap okwunget ffulie följa, att utskrifning af manskap ar lika säwal Bcwillning, sone nya pälagor, och borde jemlikt den i de föregäende F § stadgade ordning behandlas; Sä hemställer Herr Grcfwcn, om icke berörde 7Z § äfwen borde nämnas i 7Z § Rikedags-Ordningcn jemte de öfrige dar uptagne §. §., hwarmid efter Herr Grefwcns förmodan alla syra Niks-Ständens sammanstämmande beslut fordrades för att blUwa gällande, äfwcnsom att 8c> §. Regeringsformen af samma skäl där borde intagas, hälst Herr Grefwen ansäg en ny eller tillökad rotering otwifwelagtigt innefatta den drygaste beskattning och Bcwillning. Desie anmärkningar, hwilka wittna om Herr Grefwe (^Hellborg!! sorgfällighet och nit för ett noga samt bestämt utstakande af Ko mngs och Ständers ömscsides skyldigheter, halma hos Constitutions-tttstotlct warit ett föremäl för den noagrannaste p öfning, ow ehuru Utffottet för sin del hofer den fasta öfweriygelse, att den 73 älwen som den 8^ §:ns klara och benä-nda ordalydelse satter utom alt twiswelsmäl, huruledes de mäl, loin med desie H. K. äga gcmcnstap, böra behandlas, an er likmal Utskottet för en pligt att söka un»an boja all möjlig osäkerhet i ett sä graniaga ämne, samt att till Riksens Högloft. Ständers omprkfwande wördsamligen hemställande skäl hwaruppä Utffottet i denna del grundar sin vfwertpgelse.