Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Del är onekligen sannt, att utsigterna för dess färdigblifvande detta år ej äro stora; men jag hemställer till en hvar, huruvida det är tänkbart, att bangården skulle kunna på ett ändamålsenligt sätt ordnas, då Styrelsen och Regeringen sväfvade i ovisshet om de derför nödiga medlen skulle beviljas eller ej. Skulle man förutsätta, att hela det af K. M:t begärda anslag skulle afslås, så kunde följden blifva den, att bangården ordnades på ett så otillfredsställande sätt, att en utvidgning deraf inom ganska få år blir af nöden. Det är endast för att i god tid och innan ban - Den 4 April e. m. 03 gärden blifvit för trafik öppnad och till Trafikstyrelsen öfverlemnad, kunna vidtaga de nödiga anordningarne, som ifrågaV:de framställning blifvit till R. St:r gjord. I den Kongl. Proposm är icke ifrågasatt, att de begärda medlen skola tagas af andra tillgångar än af den blifvande trafikinkomsten. K. M:t har nemligen begärt, att sedan af den under åren 1860 och 1867 uppkommande behållning af trafikinkomsterne blifvit reserveradt så stort belopp, som åtginge till ränta och amortering af jernvägslånet, skulle af samma behållning den begärda summan i mån af behof få tagas. Det är Stats-Utsk:t, som i detta hänseende föreslagit den förändring, att medlen skulle anvisas att utgå från Riksg.-kontoret, hvilket förmodligen eger sin grund deruti, att Utsk:t i sina beräkningar upptagit tralikinkomsterne bland Statsverkets tillgångar. Man har anmärkt, att de anslagna medlen redan blifvit öfverskridna, enär kostnaderna för redan verkställda expropriationer öfverstiga de till sådant ändamål anvisade medel. Härvid bör dock tagas i betraktande, att en del af de exproprierade egendomarne åter skulle kunna försäljas, för den händelse man ville vidblifva den först uppgjorda mindre planen till bangård.
Sjiilf a r Iion dessiitoin alltid i stamning, Iivarföre hon gama lyckas a t t draga 1asa; ren nied sig. D i förf. niålar iiaturen gör hon det, con amore,. Hennes natiirskildringar bära en staiiipel af saliiiing ocli poesi, soiii af få är öfverträffad. Ocks % iir det rent af förtjiisande bilder f r h viha nordiska soinimm lioii fraintrollat i skisserila: w lIidsoiiiiiiarbref 3, Eii somnar - iiatt s, ~Relysiiiiigar&gt; iii. fl. I novellerna, Ett i n ö t e ~, » Tid ljus och Iniiipors skens, ol-uder claiiseii~ visar sig förf. so111 en fiii iakttagare afveii af den inanskliga iiatiiren. Xhiirii i flyktiga koiitiirer, liar hon i Iivar och en af dessa skisser förstitt a t t för oss iippriilla ett par iiiiiniiiskors hela lifshistoria .. Med odelaclt, i !je Iiiser inan ock verklighetsbilderna::) Rakoiii en solfjiiders och; eAngb&amp;tspassagerare~ dar fiirf. lifligt. och triifiande iiiecldelar siii3 intryck f r h i en h g b å t s r e s i ~ och cn bal, ile sanital till 11rill; n lioii lyssnat, de personer nied hvilka Iion saiiiniantriiffat o. s. v. Kanske niest äkta i känsla ocli iiiiierligliet Ir dock » Ilen tappre lsiiclsoldat * i skissen &gt;Toner, däri förf. skänkt oss en lika inålaiide soiii stiiiiiningsfiill bild f r h de danske soldaternas intåg i Köpenhaiiiii efter 1848 %rs segeri: ika krig och deii fosterlandska gliid, som da eldade sinnena. JIiiidre lyckade skulle vi vilja kalla (le noveller, dar förf.
Statsoch EkonomiUtskottens: angående Dykerioch BergningsCompagniet; angående Rotarne vid Jämtlands FältJägareRegemenle; angående belöning för införde förbättringar i Väfnadskonsten; angående en förbättrad indelning af BåtsmansRotarne på Öland. BevillningsUtskottets: angående Tull å Spannemål; angående porto-afgiften för Inrikes brefvexlingen; och angående nedsättning i porto för Utrikes gående bref. Den i8 Mars e. m. Bevillnings Lagoch EkonomiUtskottens; angående Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och bevakning. Bevillnmgsoch EkonomiUtskottens: angående premier för Bränvins exporterande m. m.; om åläggande af Bevillning till ersättning för Inqvarterings-koslnader. BankoUtskottets; angående beläning af Jern och Effecter på Götheborgs Våg. LagUtskottets: i anledning af väckt motion, innefattande Förslag till ny Lag för Privata Banker; angående ett tillägg till sista Momentet 6 § i 23 Capitlet RättegångsBalken; angående ändring af 3 § i 21 Capitlet RättegångsBalken; om bestämmande af viss tid, inom hvilken Dom i utförd sak skall fällas och utgifvas; angående ändring i 5 § i 24 Capitlet RättegångsBalken; rörande ändring af 8 § i 27 Capitlet RättegångsBalken; om upphäfvaude af Kongl. Brefvet den 17 October 1778, angående förekommande af barnamord; angående ändring eller förtydligande af 6 Capitlet 2 och följande §§ i ConcursLagen; om ändring eller förtydligende af 17 och 20 §§ af ConcursLagen; rörande ändringar i ConcursLagen den r3 Julii 1818 och Kongl.
Lagerbjelke har anfört åtskilliga sådana, Diskont-direkt, ånyo pröfva alla de beviljade men icke ullemnade lånen för att tillse, dels om låntagare och löftesmän fortfarande lefva, samt äro vederbäftige, dels om de icke öfverilad! det högsta belopp, hvarföre de få häfta m. m. Härigenom npkommer således dubbelt besvär för Direkt, och-tjenstemännen. Ar det likgiltigt huru svårt och vidlyftigt arbetet må blifva inom Diskonten? Men icke nog dermed, alt tidspillan förorsakas, utan det händer jemväl, att, när den lånesökande vet, att penningar icke kunna erhållas i Diskonten förr än om 5 eller 6 veckor, han inlemnar ofullständiga handlingar, i förhoppning att kunna under tiden afhjelpa bristerna. Men det misslyckas eller förgätes. Sedan lånehandlingarne blifvit pröfvade, underrättas lian, att det eller det felet måste afhjelpas innan länet kan utassigneras. Ilan efterkommer naturligtvis detta, och då säger man, vore det ju synd att neka honom lånet. Han bor så och så långt ifrån staden oel» har det eller det förhindret. En annan deremot, som står efter honom på föredragnrslistan, och genast inlemna! fullständiga länehandlingar, torde då få vänta för den förres ofullständiga prenumeration och nåd sålunda gå för rätt. Bi belial les det nu var: de stadgandet, så tillskyndas icke diskont men dess tjenstemän en fördel, bestående deruti, att när ett län är beviljadt, men icke kan utassigneras, den lånesökande begär af någon utaf desse tjenstemän att emot ränta och douceur erhålla penningar, intilldess lånet utfaller. För dem af Diskontens tjenstemän, som hafva kapital är detta ett godt tillfälle alt dem fördelaktigt förränta. På dylika omständigheter hoppas jag dock R. o. Ad. icke gör afseende. I alla fall synes det mig bättre, alt, när penningar icke äro i Diskonten alt tillgå, låneausökningarne förblifva hvilande, tilldess medel för deras belåning finnas, hvarigenom, på sätt jag redan nämnt, mycken tidspillan besparas.
Statshushållningens ändamål är det första som bör angifvas, det kan enligt min tanke ej vara annat än: 1:0. Beredandet af Statens bestånd och sjelfständighet. 2:0. Beredandet aj sä mycken och sä beska/, fad enskild njutning, sorn med bibehållandet af Statens sjelfständiga bestånd år förenligt. Måhända igenfinner man grundorsaken till alla de etter min tanka felagtiga theorier för Sveriges Statshushållning sorn tid efter annan blifvit yrkade deri, att man vid bestämmandet af Statshushållningens ändamål icke i främsta rummet ställt nationalitetens och Statens sjelfständiga bestånd, utan den enskiltas, på egoisme grundade förmenta oinjkränkta rättighet till allt slags så kallad loflig njutning. Detta, efter mitt begrepp origtiga sätt att bestämma sjelfva grundvalen till den lärobyggnad man velat uppföra, härleder sig troligen hos somliga ifrån ett origtigt begrepp oin Stat i allmänhet och om beskaffenheten af Europas närvarande Stats-systéme i synnerhet; hos några från verldsborgerliga lärosatser uppkomne af ett oklart begrepp om en sann frihets väsendes hos andra åter från en sorgelig förment 258 Den 28 Juni i f. n. erfarenhet om tidehvarfvets sedeoch Cafacterslöshet och från en omanlig misströstan af möjligheten att genom en god lagstiftning och en ändamålsenlig nationaluppfostran, kunna återföra nationen till det allvarsamma lefnadsoch tänkesätt, sorn Utgjordt grunden till dess fordna välstånd s urgamla frihet och förvärfvade ryktbarhet. Denna frågas utredande är af yttersta vigt* hvarföre jag förnyar min vördsamma anhållan om benäget öfverseende med en vidlyftighet, som det ej står i min magt att afhjelpa, emedan ämnets vigt påkallar den. En stor strid pågår i Europa mellan de tänkare, som härleda Staten från hushållet och dem, som härleda den från ett så kalladt fördrag.
Stael v. Holstein hänskjöt till framtiden att slita striden emellan R. o. Ad. och Constit.Utsk, oell Utsk:s memorial blef lagdt lill handlingarna. Den 6 A ug, i8i5. Hr Silfverstolpe, Axel Ga,b r., anförde justeringen af prot. för d, 20 Juli, att hvarje önskan 0111 förklaring måaoa. stc hafva till ändamål alt få antingen, ett rättesnöre för utöfningen af en handling, eller moliver för uttrycket af ett omdöme. Men som anmärkningsmål afgöras af^Constit.- Utsk. med R. St:s rätt, kunna icke heller R. St. afConstit.- Utsk. infordra någon förklaring. Den 12 Mars 1818, 282, Företogs till pröfning Constit.Utsk;s memor. N:o 3, i, anledn. af en från R. o. Ad. remitterad anmärkning emot Konungens rådgifvare i commandmnål. Utsk. hade vät ogillat rådgifvarens förhållande, men sökt ursägta det, och slutat med det förklarande, aft hvarken kunna tillämpa 106 eller 107 §. i Reg.F. 297. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., ansåg Coostit.Utsk:s 398. betänk, oformligt, och yrkade derföre dess återremiss, icket för det mot rådgifvaren anmärkta felets skull, hvilket i hang tanka varit till sina följder mindre hetydligt, utan för att 999. sorgfälligt bevara den rätt att sjelfva besluta och afgöra, som. R. St. i grundlagen erhållit. 300. Frill. Cederström, Ja.c. erinrade, a.tt det. endast vorq efter ett anmälande af Constit.Utsk. mot Konungens rådgifvare enl. 107 §. Reg.F., som R,„ Sl:s pröfning oell afgöran.^ 301. de-rätt i sådana frågor inträder. Constit.Utsk. afgör frågor af denna natur med R.
Hela denna del af författningen är för,öfrigt conditionel, eller innefattar vilkoren för krogrörelsens bedrifvande; och då det ligger i sakens natur, att de, som vilja drifva sådan rörelse, måste på förhand göra sig underrättade om de stadgade vilkoren, måste det vara gifvet, att förord här, likasom annorstädes, kan bryta lag. När nu härtill kommer, att man anser ifrågavar. stadgande nödvändigt för att skydda de oerfarna samhällsclasserna och hejda det öfverdrifna brännvinssupande!, kan jag ej finna annat, än att roan bör låta det välgörande deri qvarstå och borttaga det orimliga. Jag vidblifver således mitt förslag, hvarå jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs proposm. Hr Stuart: 1 sjelfva saken,eller frågan om 53§uteslutande, är jag förekommen af Frih. Boye och förenar mig med honom; för öfrigt får jag här åberopa min vid betänk, bifogade reservation - Den 39 Januari ,^iu. 325 tion emot denna J. Medan jag hav ovdet, torde det dock tillåtas mig fästa Hr af Billberghs uppmärksamhet derpå, att den af honom åberopade förordn. om oloflig inoch utförsel af varor på intet vis ar jemnförlig med den författning, som nu är under öfverläggning. Fordringar för på credit utJemnadt brännvin äro af helt annan beskaffenhet än de, som härleda sig från utborgade, till införsel förbjudna varor. De förra, eller de, hvarom här är fråga, tillkomma i följd af en med vederbörligt tillstånd utöfvad loflig näring, då deremot de sednare härleda sig från en förbjuden handel, hvars blotta idkande innebär ett lagbrott; och en derpå grundad fordran kan eller bör således ej tilläggas exectttiv egenskap. Försäljningen åter af brännvin i minut är, då den är tillåten, att betrakta lika med försäljning i öppen bod af hvarje annan loflig vara; och böla fordringar derför vara lika utmätningsgilda. Frih. Boye: Jag är af den siste talaren förekommen i den angelägna erinran, att ingen jemnförelse här äger rum med tull-lagarna.
Man bör naturligtvis vid bestämmandet af tiden för en Riksdags början afse, att en stor del af den på landet bosatta Adeln skall upkomma, men denna klass, som till större delen sjelf sköter sin landthushållning, har onekligen ganska svårt att aflägsna sig från hemmen vid den tid, Frih. Cederström föreslagit. Det är icke nog dermed, att tjenstehjonsflyttningen just då inträffar, utan en mängd arbeten återstå ännu, såsom kreaturens inställning, besörjandet af deras utfordring m. m., hvarförutom i en stor del af Sverige de s. k, höstplöjningarne knappast hinna afslutås med Oktober månads utgång. Jag tror således, att man säkrast kan påräkna att få se Land t Adeln vid Riksdagen, om dess början utsattes till d. 15 Nov. Hvad jag här sagt om Landt* Adeln gäller äfven om BondeSCs ledamöter. Emot lämpligheten af denna tid göres egentligen den invändning, att årstiden då är sfi Don 11 M*rf. lil långt framskriden, att ångbSt-sfartén Vanligtvis uphört; ruen jag vädjar till eder erfarenhet, mine Hrr, om icke det är mycket vanligt, att ångbåtnrne kunna gå ända till slutet af November månad. Om detta är förhållandet, så blifver naturligtvis, i afseende till lättheten att hit upkomma, d. 15 Növ. lika lämplig som d. 1. I afseende åter på tidsvinsten, så kan jag icke finna, att vi nU hunnit längre "än vid denna tid under föra Riksdagen, ehuru vi denna gång börjat en månad bittidare. Orsaken härtill är lätt funnen, nemi. att Julen mellankommer, så att döt egentliga Riksdagsarbetet ej börjar förr än på Nyåret. Jag tror således, att det, i synnerhet för R. o. Ad. och BondeSt. är bättre att börja Riksdagen d. 15 Nov. än den 1, och anhåller, att Exp.Utsk. måtte taga denna min åsigt i öfvervägande. Hr Ribbing, Arvid:
Af desse skål fann Utskottet sig derföre uppmanadt, att understödja den våckta motionen, om beviljandet af belöning af allmänna medel åt Ofver-Commissarien Westbeck, för dess hedrande och nyttiga upptakter i Dykeri och Bårgnings-konsten. — Hvarom Höglofl. Stats-Utskottet skulle genom Utdrag af Protocollet vänligen underåttas. Ex ProtocolloA. Fryxell. Ankom den 6 Dec. i8a3. Memorial med förslag till jemnkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om ersättning för Svenske medborgares lidne förluster, genom uppbringningar. Sedan uti utlåtande af den 18 sisth November Stats-Utskottet besvarat de emot Utskottets, den 2 förutgångne Octöber, af - Stats-Vt skottets Betänkanden* 4°^ glfne Betänkande, i fråga om ersättning för Svenske medborgares lidne förluster genom uppbringningar, gjorde anmärkningar* och, i likhet med hvad sistnämnde Betänkande innehåller , ansett någon ersättning af Staten för desse förluster icke bora tillstyrkas5 så hafva nu samtlige RiksStånden i ämnet fattat och medelat Utskottet deras Beslut, vid jenmförelse hvaraf'Utskottet inhemtat, hurusom Hedervärda Bonde-Ståndet, med bifall till Utskottets utlåtanden, afslagit den sökta ersättningen; hvaremot de öfrige 3:ne Riks-Stånden, nemligen Höglofl. Ridderskapet och Adeln* Högvördige Preste-Ståndet samt Vallöf!* Borgare-Ståndet samma utlåtanden ogillat, med förklarande, att ersättning bör ega rum för de förluster* hvilka enligt 1813 års Ständers gifne löfte kunde till betalning godkännas; dervid dock det Högvördige Preste-Ståndet fästat det vilkor, att ett sådant medgifvande för denne gång icke må gälla såsom prtejudicat för andre dylike ersåttningspåståenden, som hädanefter kunna göras*
Ufllastes ett ifrän Stats, Utfkottet ingifwit st lydande r Wördsamt Memoria!! Nti Memorial under den 29 sistl. November har Stats-Utstotret hase aran till Riksens Högloft. Ständer upgifiva beskaffenheten af de Contracts - willor, hwarunder Kongsoch Kongs-Ladugärdar med tillydande Lagenheter aro enskilte personer till bruk och begagnande uplätne, samt derhos meddelat Utskottets uklätande, rörande ej mindre ändring eiler rubbning uti sädane Arrende.Contracter, hwaraf Kronan icke synes hämta en emot Egendomarnes warde swarande afkastning, an äfwenwäl till Riksens Högloft. Ständers ompröfwande öfwerlcmnat, antingen ledige blif. wande Kongsgärdar och Krono-Domainer borde i mindre delar försäljas till Skatte eller pä ga ärs tid borrtarrcnderas. Detta Betänkande har af samtelkge Respectlvs Riks-Skänden blifwit med åtskilligderwid gjorde erindringar till Utskottets förnyade handläggning aterförwist; hwarwid likwäl Högwördige Preste-Srandet samt det Wällofl. Borgare-Ständet bestämdt afgjordt, att ledige Kongsgärdar för framtiden böra »karren, deras, med iagttagande af de wilkor, hwilka af Riksens Ständer kunna föreskrifwas och fastställas. Dä Utskottet nu företager sig befwarandet af ds således upkomne anmärkningar, tror Utskottet redigheten derwid fordra, akt wid hwarje del af dest till - Den -l Zebruarii. 987 sörene afgifne Betankande, särstilt leda förklaringen öfwer hwad deremot blifwit erindradt.
9 Moni. ansetts höra ändras till: blifrvik ansi d: och a?t för meninge: s iydlightt 6 Z r:dra Mom. borde fä följande ordalydeise: Cvmpromist» Rätt stall utgöras af 5 Personer, af hwilka 2nie, som ej hafwa warit Ledamöter i den Tax> rings-Committö hwars atgiärd öfwerklagas, men arv innom Districts boende, af Landshöfdingen förordnas, 2:ne utses af den Taxerade Parten och den §:te »ämnes af hwarje Taxerings-Committs, förrän den ätstiljdcs, bland egna Ledamöter, pä det nödiga uplysningar icke mä saknas i Compromister. För öfrigt biföll Preste-Ständet hela g Art. sä midt de ste kan utan kränkning af dest uti Protocolls-Utdrag af den zi Mars och 2 April härutinnan gjorda förbehäll. Vt suprs. S. D. Wid ytterligare föredragning af Riksens Högloft. Ständers Lag-Utstotts förliden gärdag pä bordel lagda Project till Answarighcts-Lag för Fullmägtige i Riksgälds -Comoiret, blef detsamma af Preste - Ständ et gilladt Den 17 Apri!. 701 med den modification, >att det wid flutet af rr före, konnuande uttrycket: un-ir af Likftns Ständer sjelfver borde sörandras^säiur. : utan af det Äiko-Skänd, hwars F»llmäg!iL b.n warit, bit supra. klx UrutocoU» II. ^.Irrrepuist. Utdrag af Protocollet, hällit hos Hözwördige PresteStändet den r» April rZis. SD. Föredrogs och bifölls Minanna Beswärsoch Leeonomie-Utstottctcs förnyade utlåtande, angäcnde Mar» kegängs-sättningar. bit supra. Tx I^rotocollo I.
Om man äfven kan antaga, alt samhället har fullkomlig rättighet, att från sig skilja en medlem, som affallit från den tro, samhället bekänner, och dymedelst visat sig icke vilja vidare tillhöra samhället, så torde dock giltig rättsgrund saknas för det stadgande, att affällingen skall beröfvas en egendom, hvaraf han eljest skulle hafva kommit i besittning, hvarförutan det ligger något oädelt deruti, att samhället skiljer sig ifrån personen, men behåller egendomen. Denna del af straffbestämmelsen borde således bortfalla. Slutligen får jag förklara, att jag för min del gerna instämmer i Hr Thams åsigt, att det skulle medföra en icke oväsendtlig fördel, om första delen af Hr Spångbergs motion blefve antagen, men jag får tillika förklara, att jag betviflar möjligheten deraf. Vi veta att proselytmakcriet egentligen bedrifves af Katholiker och måhända af deras presterskap, vid hvilket förhållande man torde få svårt att blifva af med personer, som skyddas af de härstädes vistande Diplomater från det land, de tillhöra. Jag tror således, att den föreslagna åtgärden blefve ganska svår att vidtaga, men anses denna svårighet icke vara oöfvervinnerlig, har jag intet emot ett dylikt stadgande, och om, såsom jag anhåller, Betänk, blifver återremitteradt, lärer Ulsk. ej underlåta, att taga jemväl detta förslag i nogsamt öfvervägande. Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh.: De talare, som här upträdt mot LagUtskis förevar:de Betänk., hafva, så vidt jag rätt upfattat discussionen, icke framlagt några nya skäl för religionsfrihetens införande, utan nästan helt och hållet uttalat samma åsigter, och begagnat samma fraser, som då motionerna i delta ämne till LagUtsk. remitterades. Ja, detta har gått så långt, att Frih. Cederström, Th., till och med nu återuprepat berättelsen om ett yttrande af en ”1809 års man”, hvarmed han äfven förra gången fann för godt att illustrera sitt föredrag.
Jag faster mig härvid icke vid skillnaden emellan unga domare, som tillafventvrs fullgöra sitt kall, och gamla domare, som tilläfventyrs icke fullgöra det; och jag får, då man satt partisinne i fråga, förklara, att jag har en verklig förkärlek lor den gamla lagen och ser deri flera principer, som jag icke vill frångå för antagande af nya lagens; hvilket allt jag här nämnt för alt icke beskyllas alt tillhöra ett parti, som ifrar för nya lagen, då jag yrkar lagmansrätternas upphäfvande. Att denna påbördade partiåsigt icke heller kan utgöra motivet för det nu ifrågavar. förslaget visar sig äfven deraf, att R. St. redan vid sista riksdagen begärde lagmunsrätlernas afskaffande, utan allt afseende på nya lagens antagande. Man har sagt, att detta förslag skulle inleda folket i nya förvillade theorier och att man velat qvarstå vid theoden af 17J4 års lag. Äfven jag tror mig yrka på denna lags-principer, då jag yrkar.lagmansrätternas upphäfvande; ty 1734 års lag stadgar endast lie instanser, och det är detta jag vill, att man måtte återföra. Motståndarne hafva äfven medgifvit riktigheten häraf, men trott, att det möjligen skulle möta olägenheter att borttaga någon af de gamla instanserna i stället för Högsta Domstolen; men häruti kan jag icke dela deras åsigt och skall äfven i korthet anföra mina skäl. Jag ser nemi. ingen olägenhet för rättsökande deraf, att hofrätten blir andra instansen;* tv det är kändt, att äfven vid lagmansrätten utföras rättegångarna merendels skriftligen, och den här omtalade fördelen för allmogen att sjelf kunna utföra sina mål vid lagmansrätten är således i sjelfva verket en chimer.
Till fortsältning af den redogörelse, 86 § i Herrar Revisorers berättelse innehåller, i fråga om inrättandet vid Tumba Bruk af en Söndags skola, få Fullmäktige tillkännagifva, att sedan den vid Bruket numera anställda skickliga och ordentliga Skollärare förklarat sig vara villig, att emot ett årligt arfvode af 100 R:dr B:ko förestå en så beskaffad skola, Full mäktige medgifvit densammas inrättande, samt förordnat, att undervisning der skall meddelas minst trenne timmar hvarje Söndags eftermiddag. Uti 87 § af Berättelsen hafva Ilerrar Revisorer förmält sig gilla de skäl Fullmäktige anfört, till stöd för uraktlåtenheten att upprätta den uti Banko-Reglementets 250 § föreskrifna Arbetsplan samt Utgifts-och Inkomstberäkning. Dessa skäl qvarstå ännu, och Fullmäktige anse sig äga desto större anledning att hemställa om nämnde föreskrifts borttagande, som de befara, Banko-Fullmäktiges Berättelse. 6 Inrättande af en Söndagsskola å Bruket. Arbetsplan samt Inkomstoch ut gifts-beräkning. banko-Fu Ilmäktiges berättelse. Förändring i bokföring och redovisning. Nybyggnader och reparationer. Reservationer. att en sådan Arbetsplan skulle kunna leda till förvillelser, rörande arbetets ordnande vid Bruket under det år densamma skall omfatta. Ett bevis derför hemta Fullmäktige af den omständighet, att vid tiden för Arbetsplanens upprättande nästlidet år det syntes, som skulle Brukets verksamhet detta år blifva betydligen minskad, hvilket doek icke varit händelsen. § 57. Det förslag till en förändrad bokföring vid Bruket, som, med anledning af stadgandet i Banko-Reglementets 259 §, Fullmäktige låtit upprätta, är till utlåtande af Bruksförvaltaren öfverlemnadt: och skall, efter verkställd granskning, Höglofl. Utskottets pröfning underställas. § 58. Angående de mindre nybyggnader och reparationer, hvilka vid Bruket under den sednare tiden ifrågakommit, vinnes upplysning af Bruksförvaltarens årligen afgifna och vid Fullmäktiges handlingar förvarade Berättelser.