Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han föddes den 16 september 1840 i en fattig liten ~raiicho, belagen pk den lialfö som skiljer Los Patossjön från Atlantiska oceanen. ' Hm kom till världen med ett ärr i hiifviidet, orsakadt af moderns fall från den dödsskjutne hästen i drabbningen vid Taqvari. De förliållanden, iiiider livilka Menotti såg dagen, voro mycket inskriinkta. Folket i den lilla ~ r a n c h o i i var ~ visserligen vanligt ocli hjdpsanit, nien Garibaldi iigde, som han sedan bergttat, ej så mycket som Den niisduk, att svepa omkring barnet, ej heller det ringaste medel till moderns vård. Han beslöt därför att begifva sig till det &amp; lägsna Settembrina för att därifrån skaffa hjälp i t sina astackars iilskliiigar~. Under hans friinvaro anfölls raiichon af en fientlig triipp, som var iitSänd för a t t tillfilngataga den berömde italienske anförareii. ' Med sitt 12 dagar gamla barn i famnen svingade sig Anita upp på en häst och flydde i susande galopp in i skogarna. ; hungrig, halfnaken, skälfvande af köld och regn maste hon hhlla sig gömd, till dess Garibaldi återkom med tröst och räddning. Efter republiken Rio-Grandes sista strid och nede~lag, under hvilket Garibaldi kampat med. vanlig tapperhet, inåste han med en ringa återstod af den lilla a r r n h draga, sig undan till urskogarna. Dessa, i allmänhet nästan oigenomträngliga, voro detta i ännu högre grad nu i regntiden; den lilla truppen var under sitt långa framtringande utan proviant och transportmedel utsatt för oandliga faror och mödor; alla strömmar hade svälit öfver sina bräddar, och sjalfva marken var ofta af regnet förvandlad till en lös gyttja, hvari häst och ryttare djupt nedsjönko. Under de nio dagar denna.
Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Stunders underdåniga skrifvelse, med förslag till Ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Lönekontoren i orterna. (Banko-Utsk:s Mern. N:o 80.) S. A. K. Då den af Kongl. Majit och Rikets Ständer under den 12 Mars 1830 utfärdade ansvarighetslag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer vid Diskont-kontoren i Götheborg och Malmö, uti 1 §. åberopar bland annat de föreskrifter, hvilka det vid 1823 års riksdag upprättade reglemente för dessa Diskontkontor innehåller; men omförmälde föreskrifter sedermera blifvit genom utfärdade banko-reglementen förändrade; så och med afseende å angelägenheten deraf, att ansvarigheten för Direktörerne vid det innevarande riksdag beslutade Låne-kontor i Wisby måtte varda bestämd, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat och få nu hos E. K. M:t i underdånighet anhålla om utfördande af ny Ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Låne-kontoren i orterna, innefattande följande förändrade uppställning af 1 §. uti nu gällande ansvarighets-lag, nemligen: ”Finnes någon eller flere af de utaf Rikets Ständer förordnade Direktörer vid Låne-kontoren i orterna hafva af försummelse underlåtit, Öfverskrida eller afvikit från de föreskrifter, hvilka dels Rikets Ständer angående Diskontverkens styrelse och förvaltning uti Banko-reglementet meddelat, dels Rikets Ständers Fullmäktige i Banken, på sätt samma reglemente i vissa fall medgifver, ega att Bih. till R. St. Prot. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 85 674 Exp e di tion sUts ko Hets Förslag till und.
Förhållandet mellan de båda statsmakterna, om detta hädiska uttryck må rara oss tillåtet, var aldrig på något synnerligen klart och tydligt sätt utstakadt i våra grundlagar. Att be-gftrm det den akrifna lagen en gång för alla sktdle ända in i enskildheterna uppdraga detta förhållande, vore helt visst icke välbetänkt, alldenstund dermed möjligheten till en gradvis och efter tidsförhållandena lämpad utveckling skulle omöjliggöras. Men en säker vägvisare för denna utveckling bör man dock alltid kunna begära att finna nedlagd i författningen. Eljest födas lätt både å ena och andra sidan otillbörliga anspråk, ooh en begreppsförvirring uppstår, som icke kan annat än hindra och fördröja utvecklingsarbetet. Det äi * icke blott i barnkammaren man fantiserar i hop spöken för att sedan få ryaa åt dem. Ibland händer det samma åfven med mognade mån, samlade i det ansvarsfulla uppdraget att rådgöra ooh besluta om de vigtigaste allmänna angelägenheter. De meningsbrytningar, som föregingo antagandet af vår nu gällande riksdagsordning, voro heDer icke fria från detta slags ande-besväijelser. Spökena hette den gången parlamentarism och un-dergräfd konungamakt. Namn knnna ibland göra mycket till att blanda bort en e \ jest tydlig sak, och framför allt hafva utländska namn en märkvärdig förmåga i detta afseende. Hade man smellertid i stället för att både då ooh sedan t.ala så mycket om den der besynnetiiga parlamentarismen, som man så litet känner till, talat om en tidsenlig utveckling af den sjelfstyrelse värt folk ju sedan ' urminnes tider berömt sig af att ega, så skalle möjligen förskräckelsen kuonat blifva något mindre. Och ännu säkrare skulle detta blifvit fallet, derest man, i stället för att tala om den nya ordningen såsom bestämd att undergräfva konungamakten, talat om den såsom bestämd att stärka regeringsmakten, att befteta den verkställande maktens befogenhet så, som den i vår tid kan beföstas endast genom ett förtroendefullt samarbete med representationen. Då detta emellertid skulle hafva kommit i strid mot de vedertagna dogmerna om den verkställande maktens öfvernaturligaursprung, undvek man försigtigt att så uttrycka 9ig.
Pvojj. till H. St. 1847. Transport R:dr 54,141: 22. — nied hänsigt till dessa artiklars vigt såsom föremål för inhemsk förbrukning och förädling, funnit Sig förhindrad alt till berörda framställning lemna bifall, så har hos Kongl. Maj:t vidare blifvit yrkadt, det staden må befrias från åtskillige å dess kassa anvista utgifter, hvilka förmenats vara för densamma främmande och bland hvilka jemväl uppgifvits ett bidrag at 10.000 R:dr, sorn årligen utgår till undervisningsverkets i hufvudstaden underhållande. Då bekostandet af undervisningen vid gymnasier och lärdomsskolor är en utgift, sorn i allmänhet af statsmedel bestrides, samt Stockholms stads drätsel nu är i den ställning, att fortfarandet af omförmäida bidrag icke kan ega rum utan ökad taxation A stadens skaltskyldige borgerskap och näringsidkare, anser Kongl. Maj:t Stockholms stad destoheldre böra från meranämnde bidrag befrias, sorn staden härutöfver, i och för dervarande gymnasium och öfrige läroverk, vidkännes icke obetydlig tunga genom dessa inrättningars förseende med erforderliga lokaler; och Kongl. Maj:t föreslår, i anledning häraf samt under åberopande i öfrigt af hvad hosföljande protokoll öfver blandadt Justitie-, Civil-, Financeoch Ecclesiastik-ärende för den 9 innevarande månad i ämnet innehåller, att, oberoende af det här ofvan för elementar-läroverken i allmänhet äskade tillökta anslag af 30.000 R:dr, måtte särskildt för hufvudstaden och i ändamål af dess befriande från omförmäida lill statsbehof hänförliga utgift, af Rikets Ständer anvisas ett årligt anslag af Kongl. Maj ris Nåd. Prop. till It. St, 1847. 69 Span mål.
Till upprors stillande må krigsmanskap användas; dock ege det ej å upprorsmän vapen förr bruka, än den på stället varande Civilmyndighet tre gånger ljudeligen i Konungens namn befallt dom att genast åtskiljas, vid äfventyr att vapenmakt eljest användes. Öfvergå upprorsmän så hastigt till våld, att Civilmyndigheten ej kan så förfara, som nu sagdt är; då ege den Myndighet förordna, att upproret med vapenmakt genast stillas skall. Ej må dock i något fall vapen längre bnikas, än Civilmyndighet finner sådant, för upprorets stillande, nödigt vara. Med Civilmyndighet förstås här Konungens Befallningshafvande, Borgmästare eller Polismästare i stad och Kronofogde å landet, eller den, som i sådan embetsmans ställe satt är. Är ej Civilmyndighet tillstädes, och kan ej dess ankomst afbidas; då ege på stället varande högste Militärbefälhafvarejjså förfara, som för Civilmyndigheten nu stadgadt är. 13 §. Samlar sig folkmängd tillhopa och störer lugnet eller allmänna ordningen, utan att dock lägga å daga sådant uppsåt, som i 7 § sägs, och skingrar sig ej den folkmängd, på offentlig Myndighets befallning, utan visar trotsighet deremot; då skola anstiftare och anförare af det upplopp till straffarbete i högst ett år och annan deltagare i upploppet till böter från och med tio till och med tvåhundra Riksdaler dömas. Öfvergå de till våld å person eller egendom]; vare lag, som i 9, 10 och 12 §§ om uppror sägs. 14 §. Sammankommer menighet å landet eller i stad lill öfverläggning om allmänt eller menigheten särskildt rörande ärende; då må tillträde till sammankomsten ej offentlig Myndighet förvägras. Ej må sammankomsten af Myndigheten upplösas, så framt dervid ej företages något, som emot lag stridande är eller eljest allmän ordning störer. Den, som underlåter att hörsamma Myndighetens bud i ty fall, straffes med böter från och med tio till och med tvåhundra Riksdaler. 15 §.
S. D. Upplästes ett från Högvördige Preste-Ståndet ankommit utdrag af dess Protokoll för den 21 dennes, deruti bemälte Stånd förmäler sig, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förnyade Utlåtande N:o J04. om Comministrarnes befrielse från skjutsnings-skyldigheten för deras Boställen, under krigstider, hafva, jemte bifall till detta Utlåtande, ansett sig skyldig, att till Med-Stånden« upplysta eftersinnande och ömma behjertande anmäla åtskilliga upprepade skäl och omständigheter, af hvilka det Högvördiga Ståndet hämtat anledning inbjuda Med-Stånden till instämma uti det beslut att, i enlighet med Utskottets uti 46B Prot. XJtdr. d. 16 Maji 1818. dess senare Utlåtande, gjorde tillstyrkan, genom •underdånig Skrifvelse hos Kongl. Maj:t anmäla denna saks verkliga förhållande, med lika underdånig anhållan, att Författningen om Cornministrarnes skjutsnings-skyld "het må i Kaga ordning upphäfvas, och att Comministrarne således må komma i åtnjutande af den yrkada samt i Privilegier och billigheten grundade befrielsen från skjutsnings-skyldighet för deras Boställen. Bonde-Ståndet, som, redan den 19 dennes, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förrberörde Utlåtande vidhållit dess till samma Utskotts första Betänkan* de i frågan den 7 sisth Februarii lemnade bifall, fann sig ej i tillfälle, att gå Högvördige Preste-Ståndets inbjudning till mötes, utan ansåg sig vid dess redan fattade beslut. S. I>. Vid förnyad föredragning, af Constitutions-Utskottets på bordet hvilande Memorial, af den 12 innevarande månad, innefattande Betänkande och Förslag, i frågan angående en förbättrad National - Representation , beslöt Bonde-Ståndet, att samma Betänkande skulle läggas på bordet till nästa Riksdag, för att dåkomma under den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver.
Riksarchivet helt och hål”let underordnad den om local samt ej böra befraktas isolerad, derför hafva ansett sig för närvar, ”icke höra föreslå det äskade ” Men då Utsk., i anledn. af Prof. Geyers motion, uppgifvit förslag, huru, genom användande af en Staten tillhörig byggnad, det ifrågavar. behofvet skulle kunna afhjelpas, samt tillstyrkt härom en und. framställning hos K. M.; så föreslår Utsk., att, sedan K. M:s nåd. svar härå ankommit, och frågan om tjenlig locals anvisande för Riksarchivet kan till slutlig pröfning förekomma, R. St., efter det förslag Utsk. då torde få framställa, jemväl måtte taga frågan om medels anvisande till en möjligen erforderlig tillökning i anslaget för tjenstemännens aflöning i förnyadt öfvervägande. Att den af SlalsTJtsk. föreslagna nya localen för Riksarchivet icke kan dertill vara tjenlig, torde blifva ovedersägligen utrönt, ifall K. M. anbefaller en undersökning af alla de förhållanden, som härvid böra tagas i betraktande, men om hvilka StatsUtsk. icke aktat nödigt att söka någon upplysning. Om Utsk. velat förfråga sig genom någon af dess ledamöter om det resultat, sorn kunde vara att hoppas, derest det äskade löne-anslaget blefve, oberoende af frågan om en rymligare och tjenligare local för handlingarnas säkra förvarande, nu beviijadt; så tviflar jag ej derpå, att Riksarchivets chef och tjenstemän meddelat nödiga underrättelser. Hade Utsk. ansett sig behöfva veta något härom, innan det bestämde sitt omdöme, så hade följande förhållanden säkert blifvit kända: 1:0 En rymligare och tjenligare local för Riksarchivet är visserligen behöflig, förnämligast likväl för kommande tider, så vidt fråga endast vore, såsom StatsUtsk. sig föreställer, om handlingarnas säkra förvarande. På detta aflägsnare och med hvarje år växande behof har Professor Geyers motion afseende.
Maj 1835 fortfarande länder till efterrättelse; — endast i den händelse, att detta förslag icke godkändes, utan omarbetning af Författningen ansåges nödvändig, yrkat, att Bouppteckningar, äfvensom de uti 7 § 4 mom. upptagne Köp-, Bytesoch Gåfvo-bref icke måtte skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, utan motsvarande be vill - 4 BeviMnings-Utskottets Betänkande, IV.-o 35, ning i stället derföre utgå under namn af stämpel-afgift; genom hvilket medel motionären förmenat, att en säkrare controll å denna bevillnings utgörande, äfvensom besparing af kostnader för papper, dess stämpling och försäijnings-provision skulle vinnas; och c) David Andersson från Halland, som ansett det vara obilligt, att de i nu gällande Charlae-SigillatEeoch Expeditions-förfatlningar stadgade afgifter, hvilka i förhållande till summans storlek utgå, såsom vid lagfarter, bouppteckningar m. m., minskas i nion af summans stigande; hvarföre motionären yrkat, att sådan charta och expeditions-lösen måtte bestämmas lika eller efter viss procent, ehvad summan är större eller mindre. Hvad först angår Herr Stuarts ofvanberörde hemställan, så och då Utskottet uti 36 § af dess vid Betänkandet N:o 12 afgifne och uti Utlåtandet N:o 27 vidhållne Förslag lill Bevillnings-Förordning, bibehållit den uti i835 års Förordning fastställde bevillnings-afgift för testamenten 111. m. till oförändradt belopp, och någon nedsättning af i öfrigt stadgade afgifter för egendom, som genom testamenten eller andra dylika förordnanden förvärfvas, icke billigtvis bör komma i fråga, så länge en betydligare minskning af skattebidragen i allmänhet icke är att förvänta, samt uppbörden och redovisningen för chartac-sigillatae-medlen icke i någon väsendtlig mon bör kunna försvåras genom den obetydliga qvantitet stämpladt papper, som i och för ifrågavarande ändamål åtgår; anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till Herr Stuarts berörde motion.
Ej någon i den vida värld, Hur djupt han än var undangömd, Hur fjärran bort från larm och närd, Af lifvets herre än var glömd. Hvar blomma i sin rosengård Han slutit i sitt fadershägn, Och alla röna de hans värd, Fast än som sol och än som regn. Eugenie. E n kostbar drifhuslilja Stod utan doft i vasen. Bort m o t pendylen blicka Förstulet ögon blida. H o n räknar, stackars flicka, Minuterna, s o m skrida. Men midt i kvalmet svällde En pärleström — h o n lyssnar Till toner, för hvars v ä l d e D e t fadda sorlet tystnar. Så underfulla toner: M a n hörde sakta susning I m ö r k a furukronor, M a n såg en silfverkrusning På spegelblåa fjorden: Ett bröllopståg sågs glida — Det vackraste på jorden — Ut p å d e t blanka, v i d a. Mildt morgonvinden smekte, Bjärt skinande var ståten. Med silfvernyckel sången Upplåtit kvafva buren. Anna Knutson. - * ocl [l^onsfslöjcl. Jag tror det icke. frågar m a n. Jag tror det bestämdt. Naturligtvis icke. s. v. # Kr Amerikas ^pinnot&gt;ärlcl. åsom ett särdeles anmärkningsvärdt prof på den företagsamhet, som utmärker den amerikanska medborgarinnan o c h som, hvad nu rör det nedan skildrade m o d i g a kvinnoverket, borde kunna stå s o m ett efterföljansvärdt föredöme för våra kvinnor, vilja vi meddela förloppet af ett i det stora landet i väster af kvinnor lyckligt utfördt organisationsarbete. För tio år sedan stiftades den första kvinnliga arbetareklubben i New-York, hvilken efter antalet af de första unionsstaterna utgjordes af tretton medlemmar — ett, s o m det sedermera visade sig i strid m e d d e n traditionella uppfattningen, sannskyldigt » lyckotal ».
Konungen bör lyder. § 17- Konungens domsrätt såvida ej Konungen och Riksdagen, i den ordning 87 § 1 mom. stadgar, bestämda. § 18- Denna Högsta Domstol försuten är. § 19- Inkomma .förklaringar gifva. Ewpeditions-Utskollets Förslag lill anderd. Uti fredstider • efter Krigsartiklarne. § 21. Konungen äger derom deltagit. § 22. Uti Högsta Domstolen — mål deltaga. § 23. Alla Dess Secret. § 24. Högsta Domstolen. § 25. blifvit dömd. § 26. — föreskrifver. § 27. Till Justi t ie-Ca nzler begångna blifva. § 28. 1:0. Konungen äger på deras börd. Till civila Tjenster inom Riket oc h till D ornare-Einbeten må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran; härifrån dock undantagne lärarebeställningar och öfriga tjenster vid inrättningar för slöjd och skön konst, äfvensom läkare-befattningar, till hvilka jemväi andre, än bekännare af den rena Evangeliska läran, kunna utnämnas. Hvarje Departements-Ghef Departementet höra. 2:o. Konungen äger de vilkor, som bestämmas genom särskild lag, stiftad i den ordning 87 § 1 mom. stadgar. Sålunda naturaliserad utnämnas. § 29. Till Ärke-Biskop föreslagne blifvit. § 30. Konungen äger valrätt bibehållna. § 31. Städernas till deltagande i Riksdagsmannaval berättigade innevånare äge att till Borgmästare-Tjenster Stockholm. § 32. Sändebud närvaro. Uti Konungens — Konungen äger Då Juslitie-ärenden 4 Expeditions-Ulskotlets Förslug till underd. Skrifvelse, :Y.-o 33. § 33. Enär påminnelser göra. § 34. Slats-Ministrarne inneha Iva eller utöfva. § 35. Stats-Rådets ledamöter skäl äga. § 36. De som flyttas. § 37. Konungen äger berättigad är.
D.föredrogs och gillades Constimtions-Utskottets, ut» Protocolls-Utdrag af den 25 bennes, afgifna Ullätande, i anledning af den Remitterade frä gan - Den sa Aug. 95 gan om wid Ri'sdagsmannawal borde fä röstas pr Ständets Fnllmägtige i Banken och Riksgälds Contorek. rit supra Lx protooollo, O. Vslsrius. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll, wid Riksdagen i Arebro, den 25 Augusti 1310. S. D ^ anledning af förekomne anmärkningar wid det, till utredande af frägan om sätten till Riksdagens förkortande, tillförordnade särskilta Utskotts afgifne och nu föredragna betänkande; beslöt Borgareståndet för si-i del, det skulle detta ärende till Utskottets ytterligare mlätande älerförwisas. supra Lx protocollo, I. O. Valerius. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 25 Augusti »8lo, S. D. Emitterades Till Bewillnings-Utskotterr Herr Handelsmannen Kjellanderdenna dag Upplästa Memorial, angäende bestämmandet af Skydds - afgiften; Lfwensom af Bränwins»bewilln»ngen för mindre eller klufne Hemmansdelar inom Carlstads Län. Till 96 Den 2§ Aug. Till Allmänna Beswärsoch EconomicUtskottet: Herr Juveleraren Holmers Memorial, med Förslå., lill Handtwerks-GrsällerneS förande under Tjenstchjonsstadgan. Och skulle af Vesta Memorial, jemlikt Z2 §. Riksdaas - ordningen, ett exemplar af hwardera de Re>'v. Medständen liuställaö. k/t supra Tx ?rotoool!c> OValoriur. Utdrag af Borgare-Ständets Protocoll wid Riksdagen i Arebro, den 25 Augusti i8io. S.
Banko Utskottets Ledamöter: se Lista. Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1, med öfverlemnande af Banko-Fulhnägtiges till Utskottet afgifna Berättelse: B. I. 53, A. 53. — N:o 2, med hemställan om arlvoden till Notarier och Kanslister: B. I. 54, A. 54. — B — 21 Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 3, i fråga om afskrifning af Låne-Kontorets i Götheborg återstående fordringar hos afvikne förre Ombudsmannen W. M. Stenberg: B. I. 304, 307, A. 307. — N:o 4, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Låne-Kontoret i Götheborg upptagna diskont-lån, äfvensom af derstädes balanserade öfver-räntor å dylika lån: B. I. 304, 307, A. 307. —• N:o 5, i fråga om afskrifning af tvänne vid Låne-Kontoret i Malmö upptagna diskont-lån: B. I. 304, 307, A. 307. — N:o 6, i anledning af förre Vaktmästaren J. Johanssons ansökning om understöd från Bankens pensions-stat: B. I. 304, 307, A. 307. — N:o 7, Berättelse, angående verkställd undersökning och granskning af Banko-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning: B. I. 392, 457, A. 457. — N:o 8, i fråga om afskrifning af Låne-Kontorets i Malmö återstående fordran hos förre Kamereraren E. P. Lindstedt: B. J. 392, 457, A. 457. -— N:o 9, med återlemnande af Riksdags-Fullmägtigen Carl Dahlgrens från Elfsborgs Län motion: B. I. 464, 490, A. 490.
Och i kväll dvaldes de i skilda verldar, i skilda stämningscentra, och hade ingen ledning öfver till hvarandra. Truls var emellertid bräddad af behof efter en varm själ in till sin, och kände att vännen icke hade någon temperatur. Han måste ha honom ut, och satt som på nålar: han vågade sig icke fram med förslaget, att de skulle dricka något samman. Han befarade, att vännen skulle göra motstånd, och ville icke riskera att få ett nej på sitt förslag: detta nej, det visste han, skulle slå kallt vatten i hans förtrolighetsåtrå, som kokade och bubblade, samt gifva hans meddelsamhet formen af bitterhet, medan han helst ville ösa af den med dess naturliga smak. Detta kunde han aldrig fördraga hos sin vän, att denne saknade förmågan eller viljan, hvilket det nu var, takten eller finkänsligheten, att gå med i den andres goda stunder, frånsedt om han sjelf vore upplagd eller icke; han kände icke gardets stora och sköna princip: «aldrig bryta stämningen»; deri låg just den ömmande punkten i deras vänskapsförhållande «Å du, du kan gerna vara så hygglig gå ut med mig i kväll!» Truls såg ögonblickligen, att Bengt tvekade bara af gammal vana att tveka. Han blef helt varm om hjertat och sprang upp. «Jag har en sådan förbannad lust att sitta samman nånstans med dig rigtigt hyggligt,» – han kunde ha omfamnat sin vän. Denne såg ock helt upptinad ut och kom hastigt nog i ytterrocken. De stucko in på «Skandinavien». Der var fullt hus; icke ett rum ledigt. Truls blef rädd för, att Bengt skulle söka förevändning till reträtt, for ännu en trappa upp och fick af Berta ett resanderum. De gjorde sig bekvämt i divansoffan, och Berta fyrade på en hemtreflig vedbrasa samt gick efter toddyn. De båda vännerna suto till en början tysta, stämningsfulla, förväntningsfulla, i samma «sentimentala disposition». De voro fullständigt allena för sig; icke ett ljud hördes, och det sprakade och sjöd i vedstyckena. Och så sväfvade Bertas ande öfver det hela, en stämning af kvinna, af stilla trefnad och hvitt förkläde.
Ett stuteri är och måste alltid blifva en kostsam inrättning, och de hästar, hvilka der uppdragas, äro följaktligen i samma mån dyrbara; men värdet hos en sådan häst, då han med constant race förenar fullgoda egenskaper, bör rättvisligen icke annorlunda bedömas än med hänsyn till hvad han så som afvelsdjur kan komma att verka till förädlande af sitt slägte, och ju längre tiden för hans verksamhet varar destomera återgäldar han äfven hvad hans egen uppfödning kostat. Att stuteriernas hingstar ännu vid en ålder af tjugu år och derutöfver befinnas tjenstbare är icke sällsynt; att samma förhållande inträffar med dem, hvilka såsom unga derifrån skiljas, äger Stuteri-öfverstyrelsen anledning betvifla. — 317 — För att bereda tillfällen till betäckning i de provinser, hvilkas aflägsna läge från stuterierna icke medgifvit ditsändning af hingstar under språngtiden, hafva landtbeskällare redan för lång tid tillbaka varit stationerade hos enskilde personer mot skälig ersättning för underhållskostnaden, men, oaktadt dessa personer varit kända för redbarhet och ordentlighet samt icke den ringaste anledning förefunnits att hingstarne blifvit obehörigt begagnade eller vanvårdade, hafva dessa hästar likväl ej medfört den nytta man af dem väntat, då de flesta efter tre ä fyra år förlorat allmänhetens förtroende, blifvit föga anlitade samt redan före uppnådda 14 å 15 år varit otjenstbare. Exempel saknas till och med ej, att hingstar, återtagne, emedan de i stationsorten ansetts såsom beskälare oförmögne, sedermera under flera år med fördel begagnats vid stuteriet såsom sådane.