Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:t har slutligen hemställt, att tillåtelsen att minska eller indraga sockenmagasins-inrättning måtte förknippas med det vilkor, att »det derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehålles, samt räntan deraf fortfarande användes till samma ändamål, hvartill afkastningen från magasinet hittills utgått.» — A ett eller annat ställe finnas visserligen donerade andelar i sockenmagasins-fonder, för hvilka ett sådant vilkor vore fullt behörigt. Men detta utgör sällsynta undantag. I många fall ligger det ett oöfverstigligt hinder för ett sådant vilkor uti sjelfva reglementet. Såsom exempel derpå vill jag blott uppläsa en enda § i ett sockenmagasins-reglemente, som jag här tillfälligtvis fått i mina händer. Detta reglemente är utfärdadt d. 5 Sept. 1840 för spanmåls-magasin i Flens socken af Nyköpings län. Tredje §;n deraf lyder så: »Skulle denna inrättning uti en framtid af ett eller annat skäl upphöra, så kommer upplösningen att ske på det sätt, att spanmålen återlemnas till delegarne i förhållande till hvars och ens insats.» Att det föreslagna vilkoret, tillämpadt på sockenmagasinsföreningar med sådane reglementen, innebure den grofsta rättskränkning, torde medgifvas äfven af dem, som anse tillstånd af regeringsmagten vara erforderligt till föreningarnes upplösning. Jag tror mig med det anförda hafva ådagalagt, att Utsk:ts ifrågav:de förslag är dels opukalladt, dels overkställbar!, dels syftande till obehörigt ingrepp i den enskilda egande-rätten och hemställer alltså vördsamt, att Betänk:t må förkastas. Frih. Hermelin, Carl: Jag har icke fullkomligt hört hvad den siste värde talaren yttrat; meri jag ber att få erinra derom att dessa sockenmagasiner icke äro statens, utan delegarnes tillhörighet. K. M. eller R. Skr kunna således icke deröfver besluta, utan dessa delegares hörande, och man kan derföre icke öfverlåta förvaltningen deraf åt kommunal-stämman, utan att delegarne gå in derpå.
Dito Utlåtande af samma dag angående Rosersbergs Kongsgårds öfverlemnande till Kongl. Maj:ts nådiga disposition; 4. Dito, dito af samma dag, i anledning af Kongl. Maj:fs Nådiga Proposition, rörande me • dels anslående till kostnaderne vid Högst-salig Hennes Maj:t Enke-Drottningens begrafning, och 5. Stats-Utskottets hemställan af den a8Juniiangående tryckning af åtskillige Tabeller öfver Stats-Verkets räntor. S. DFöredrogos åter Banko-Utskottets tinder N:o 173 afgifne och förleden plenidag på Bordet lagde Utlåtande öfver den uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition , angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande framställde fråga om succesiv indragning af sådane Banko-Sedlar, sorti äro äldre än 10 år; och som Bonde-Ståndet vid dess fattade beslut, öfver förberörde nådiga proposition i allmänhet redan bifallit, hvad samma proposition i förbemälte afseende innehåller, och ansett alla. öfver io> ' ~o Prou Utdr. d. 4 Julli 1818- i / gamla Bankooch Kiksgälds-Sedlar böra; innom aine är frän kungörandet, UtbylaS, gllgp j annat fall förlora ali gångbarhet; Så fann Ståndet för godt att, under åberopande af detta be? slut, dervid låta beto Den 7 Julii 1813. Från Uoglcfl.
Svafvelbruks-tionde, sednast beräknad till 950 R:dr, uppgår, efter fem års medeltal, till 985 R:dr B:ko, eller 1,478 R:dr Riksmynt, men synes, med afseende å sin omvexlande storlek, ej kunna påräknas till högre belopp, än 9:o. M antals penningar, upptagna, i nuvarande Riksstat till 343,000 R:dr B:ko, hafva stigit år 1850 till 358,613 R:dr 1851 » 360,902 » 1852 » 364,302 » 1853 » 367*181 » 1854 » 369,921 » Då således denna Statsinkomst, i följd af ökad folkmängd, årligen tillvexer, och enär de derå inflytande restantier, som årligen utgöra omkring 3,333 R:dr 16 sk. B.ko, skulle, enligt här ofvan omförmälda förändrade bokföringssätt, ingå i beräkningen på detta ställe, kan ifrågavarande intrad, enligt Kongl. Maj:ts tanke, för den förestående Statsreglerings-perioden, äfven med afdrag af 10,000 R:dr samma mynt för de vid förra Riksdagen från mantalspenningar befriade backstugusittare med deras hustrur r och enkor samt inhyseshjon, antagas till 363,333 R:dr 16 sk. B:ko, eller Riksmynt 10:o Bötesmedel, vid sednaste Riksdag kalkylerade till 35,000 R:dr B:ko, hafva åren 1850—1854, under beständigt stigande, utgjort i medeltal 47,002 R:dr B.ko eller 70,503 R:dr Riksmynt, men med hänsigt till intradens ovissa beskaffenhet utföras endast 60,000: hvartill komma de på denna titel inflytande restantier, uppgående årligen till ett belopp af ungefär 25,000: ll:o.
B. P200, 2c2cw, 2io Om Dispense för Utskottet frän Inventeringen af Banquen 06) dest Pappersbruk. I. Dm Stats-Werkets ärliga inbetalningar till Banque» i Ränta och Capitals-afdrag ä Banquens förskott till Staten. I. B. 410, -178. Om Actie-agarnes i ^bo Discont äterbekomniande af deras i Banquen deponerade Silfwer. I. B. p. 59-i. Om förhöjning i Dag-och Rese-Tractamentet för -PancoNevisoreme. PlStS - prsto cdlls-Utdrag; Riksens Ständers, Dm I rnwerksrörelsens understöd. II. Om Annuikets Länc-SystcmetII. B. P. z»8. B. P. k4 . Se widare: Stats, och Lanes. Utskotten. Bervillni ngs - u t sk 0 t tet: Dm Bestämmande af Skydds.afgifrcn, äfwensom af Bränwins-Denstllningen för mindre Hemmansdelar inom Ogi-ltts-Is Län. I. Dm förekomne hinder och swärighcter wid Lllm-c»-SiAil. IstL-Förorbningen. Om Anmärkningar wid Bewillnings-Förordningen. I, B. p. 20;. II. Dm ändring ut! de i 11, 12, iz och 14. Mom. af Bewillnings-Förordningens z. Art. 7. §. föreskrifne Terminer. I. Om Bränwins»bränningen i Larkel-on-,. I. IIIDPioi. Om ytterligare förskoning intill nästa Riksdag i Bcwill. ningen för OäclevsUs, Dnkst, O^ssI-, Westerbotten och otkersuncl. I. B. p. 5l6. II. B. p. 10g. Lin Förklaring i wista delar af Bewillnings-Förordningen.
107 dock likafullt oantagligt. Det mäste ock alltid blifva ett vanskligt försök och ett stort fel, att vilja reparera en dålig byggnad genom att undanrifva en god grund. Den anmärkning, som gjorts emot den hittills för tolagsberäkningen följda värdegrunden, har stödt sig på den föreställningen, att en tölags-afgift, som utgör 100 procent af tullbeloppet för varan, nödvändigt måste vara obilligare, än tolagen på en annan varu-artikel, der denna afgift utgör t. ex. 10 procent af tullen, och det kan väl synas, som en sådan anmärkning skulle vara riktig. Men låtom oss sa till huru dermed i verkligheten förhåller sig. På stångjern t. ex., har tolagen va rit fyra sk. banko pr SkS^ st.st.v. och utgjort 100 procent af tullbeloppet, och på linnelärft af till och med 3 lods vigt per qvadrataln har den varit 4 sk. samma mynt för 14 lod och utgjort endast 10 procent af tullen. Det skulle således vara de fyra skillingarne på 1 SkS" stångjern, som här skulle anses obilligare än de fyra skillingarne på 14 lod primalärft; och om dessa tolags-afgifter sinsemellan skulle jemkas efter grunden af de respektive tullbeloppen, så skulle de fyra skillingarne på 1 Sk@" stångjern betydligen sänkas och de fyra skillingarne på 14 lod primalärft lika betydligt höjas. — Jag må likväl undra hvilkendera af dessa varor kan fordra bastantare kajbyggnad o. m. s. Icke kan det sägas, att tolagen är hög på en vara derföre, att tullen på samma vara är mycket låg, eller tvärtom, att tolagen på en vara är låg derföre, att tullen på densamma är hög. Jag kan derföre icke annat än finna den theorien alldeles oriktig, som vill ställa tolagsberäkningen på grunden af tullbeloppet, ehuru äfven jag varit af den mening — jag erkänner det (gerna — att sådant skulle vara lämpligt, likväl icke att to lagen skulle öfver flyttas på Staten.
Hittills har det varit en utväg för låntagaren att få begagna de lanta penningarne uti 8 månader emellan hvarje omsättning, när han funnit sig vid att för de 2:ne sista månaderna erlägga ränta efter 6 procent. Äfven denna förmån har man nu velat ytterligare kringskära, och göra omsättningstiden en månad kortare, än den nu är och hvarvid man varit van sedan långa tider tillbaka. Att det, genom en sådan lånetidens förkortning, skall blifva lättare för lån ■ tagaren att på bestämd dag göra sina afbetalningar, är högeligen att betvifla; och hvad har man då vunnit genom förändringen? Närvarande tidsförhållanden äro visst icke lämpliga att förknappa eller försvåra ålerbetalnings-terminerna, hvarföre det synes önskligast vara att nu gällande föreskrift äfven i detta afseende mätte bibehållas. Men om detta icke kan medgifvas, så bör väl icke förändringen tillämpas på de låntagares omsättningar, hvilkas lån blifva utassignerade före den tid, då det nya Banko-reglementet erhåller gällande kraft. Dessa låntagare kunna påräkna och hoppas få åtnjuta samma förmåner, som voro medgifna då de sökte lånen; och det synes icke heller blifva till Bankens fördel att för dem stadga en kortare omsättningstid, än den som nu är af dem känd och hvarvid de äro vana.» Vid 33 punkten l:sta mom. l:o, angående de obligationer, som hos Diskontverken få belånas: af Herr A. O. Wallenberg: »Jag hemställer om den redaktions-förändring, hvarför några motiver icke torde behöfva anföras, att, nemligen, i stället för: Stockholms stads Drätsel-kommission, må införas: Stockholms stad.» Vid 33 punkten l:sta mom. 3:o, angående belånings-värdet å vissa aktier: af Herr Friherre Tersmeden, WF., samt Herrar C. Ekman och A. O. Wallenberg, hvilka ansett det böra stadgas, att aktier uti Hjelmare, Södertelje och Götha Kanal-bolag ovilkorligt få belånas till här uppgifna värden, och att sålunda det framför dessa värdebelopp nu tillsatta ordet högst bör utgå.
”Säkerligen blir jag en af de sista som förlorar allt hopp att rädda fosterlandet. Dess räddning är visserligen också möjlig, ehuru mitt förstånd inskränker sig till ett litet antal händelser, hvilka kunna bidraga dertill. Den 14 mars emottog jag det mest penibla af alla befäl. En armé med dåliga gevär, utan kläder och kapotter denna bistra årstid, hvars magasiner nu först med penningar och kurirer skall formeras, hvars ammunitionsförråd, utom tolf skott per man, först i går blef furneradt efter kalkylen af femtio patroner per man, hvars sjukhusanstalter till dato äro inga, utom några bödlar i fältläkareuniform, och hvaribland tvänne, som aldrig studerat i sin lifstid annat än l’art vétérinaire, nu fått plats som fältläkare, m. m. Hvad hopp att dermed göra något mot en svältande fiende, inkrupen i sina fästningar ... Nej, min bäste vän, ett mera djefvulskt perspektiv har jag ej öfverlefvat som soldat. Som enskilt man, medborgare och far vill jag ej kasta ögonen på min existens. Döden gör slut på allt sådant. Men historien lefver längre än soldaten ... Ännu en desesperant sak är, att alla af mig förvänta sig storverk. Om icke ni och flera af mina vänner delade denna presomption, skulle jag trott att det vore en elak tour, som mina fiender ville spela mig, då de tillskapade för mig fabeln om la montagne, qui accouche d’un souris. Jag skall bjuda till och vill göra något, men huru det skall gå till är ännu icke inkommet i min skalle.” Härefter klagar han öfver att icke bli bönhörd i något af hvad han fordrar, utan tvärtom ... ”Det man begär”, säger han, ”sändes icke, men en hop strunt och order om uniformsförändringar. Gud vare oss nådig! De goda tidningar, ni gaf mig i ert sista bref om engelska flottan i Sundet, ha gjort mig godt ... Måtte nu af denna flotta detachementer hota Norge och hindra djefvulen att hitkomma
Chefs-embetet har ansett sig böra underdånigst omnämna detta förhållande af det skäl, att 1859 ars rese-understöd mäste till redovisning upptagas uti 1860 års räkenskaper, samt att svårligen kan undvikas, det redovisningen af detta anslag någon gång blir fördröjd till ett påföljande år, fastän medlen blifvit under det löpande äret för ändamålet disponerade. Stockholm den 10 Under Chefens frånvaro: C. STÅL, Ofverste vid Ingeniör-korpsen. K. E. Kindblad. — 313 - T. f. Kanslern för Krigsakademien, med underdånigt utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af Akademiens räkenskaper för år 1858. Underdånigste Memorial. Genom nådig remiss anbefalld att afgifva underdånigt utlåtande, i anledning alf Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af Krigs-akademiens räkenskaper för år 1858, får jag, med remiss-aktens återställande, endast i underdånighet åberopa hvad Guvernörs-einbetet uti närlagde infordrade utlåtande i ämnet underdånigst anfort. Stockholm den 27 December 1860. Efter nådigste förordnande: CAHL AKRELL. A. Becker. Giivcnitirs-embetcts vid Kongl. Krigs-nkademicn underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af Akademiens räkenskaper för är 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss, tecknad å transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 15 sistlidne Oktober afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under året 1858, får Guvernörs-embetet härmedelst afgifva underdånigt utlåtande, i afseende på de vid granskningen af Krigs-akademiens räkenskaper framställda anmärkningar. § 2.
Det sjelfsvåld och den missaktning, som numera äro så allmänna, skulle aldrig varit tänkbara, om de ej otuktade fått växa till. » Ett fint och belefvadt sätt är af mindre vigt än goda grundsatser », sägen I. Ja väl; men sjelfviska vanor och sjelfsvåldigt sätt åstadkomma fula märken i karaktären, om ursprungligen än aldrig så god. Budet » hedra din fader och moder » gäller allt uppförande gent emot föräldrar och äldre och detta i sätt att vara, i umgänge och tal — så väl som i lydnad, vänlighet och hjelpsamhet. Smilo. tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvinllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör Namnen i vår almanack. Jjm man med » namnsdag » menar dagen, ' WtdcJ ' då ens namn återfinnes tryckt i vår sekelgamla almanack, så synes mig denna senare vara mycket efter sin tid och temligen ofullständig, då hon ju ej upptagit mina välkända svenska namn. På så sätt har jag under min lefnad ej alls blifvit så uppmärksammad af vänner som alla de, hvilka hafva det prejudikat, som almanacken skänker. Icke för att jag skulle vilja heta Grispina, Fausta, Monika, Perpetua, Petronella, Potentia eller dylikt för att blifva ihågkommen, emedan jag då lätteligen och säkerligen samtidigt blefve utsatt för drift eller skämt. Också tror jag, att de, som dessa dagars föremål till ära, ville skrifva vers, finge ofantligt svårt att få rim. Ileson är det ej heller att bibehålla i vårt lutherska land en mängd från katolska tiden härstammande namn. Som jag tyckt mig finna, är almanacken en namnlängd, hvarigenom en hel del framstående personer och händelser skola bevaras, men då borde den endast innehålla för vår religion och för vår egen historia minnesvärda namn och händelser och ej, såsom nu, från katolska tiden och för oss främmande minnen. Då vi hafva sett, att namnförändring ej är omöjlig, vore det önskvärdt, att vederbörande fortsatte dermed i den af mig antydda riktningen, till dess vi erhölle en rent svensk almanack, då jag är förvissad om, att jag ej blefve förglömd.
Jag har ej något att erinra emot förslaget i sjelfva saken; men det förekommer mig mindre lämpligt att inblanda det såsom ett särskildt mom. af 12 § R:sF:n. Konungens rätt att ingå förbund med främmande makter och hans obehörighet att, utan R. St:rs samtycke emottaga Styrelsen öfver en utländsk Stat äro väl ämnen som icke hafva synnerligt sammanhang sinsemellan. Enahanda förbud för Prinsar af det Kongl, huset förekommer redan förut i 8 § SuccessionsOrdnm och det synes mig hafva varit lämpligare att dermed sammanföra den nu ifrågaställda föreskriften, och det desto heldre, som denna sednare Grundlag är gemensam för både Sverige och Norrige, och det måste vara i sin ordning att det föreslagne stadgandet, om det varder antaget här, äfven blifver det i Norrige. Derest från-någon Const.Utsk:s ledamot tillfredsställande förklaring öfver hvad jag anmärkt ej varder lemnad, tillstyrker jag, att Memorialet måtte, med denna anmärkn. till Utsk. återremitteras. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: I motsats mot Gr. Frölich får jag tillstyrka Ståndet att besluta att den föreslagna förändringen i 12 § It:sF:n måtte blifva hvilande. Han har sagt sig icke inse något skäl att just nu antaga detta Grundlagsförslag. Häremot får jag invända att det är bättre sent än aldrig. Beträffande hans yttrande om den skandinaviska idéen, får jag förklara att min öfvertygelse är att i händelse de skandinaviska utopierne skulle förverkligas, så skulle deraf den största olycka för fäderneslandet upstå. Derföre anser jag att alla åtgärder böla vidtagas att förhindra något sådant; hvarföre jag tillstyrker att förslaget måtte blifva hvilande. Gr. Lagerbjelke:
Direktionen hoppas således i underdånighet att hafva, medelst så väl sitt förra som nu sednare fattade beslut, ådagalagt, sitt piigtskyldiga nit för Skolans vård, gagn och bästa, och vågar dertill foga yt trandet af sin förhoppning alt sålunda hafva gjort sig förtjent af Eders Kongl. Majtts nådiga hägn och skydd, att vid ett nästblifvande Riksmöte erhålla fyllnaden, 3,ooo R:dr, uti det, från början, som nödigt för Skolans progressiva fullkomnande, underdånigst begärda årsanslaget 7,000 R:dr; stödjande i öfrigt dessa sina underdåniga förhoppningar på det växande förtroende, denna vetenskapligt bildande anstalt för praktisk användbarhet, synes allt mer och mer, äfven från aflägsnare landsorter, vinna. Med djupaste underdånighet, trohet och nit, framhärda Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och trojpligtigste tjenare och undersater, På Direktionens våg nar, Carl G. LÖWENHJELM. Carl PALMSTEDT. Götheborg den 1 Mars 1844- Riks - — 161 — Riks-Marskalks-Embetets underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af Stockholms Slotts och de Kongl. Lustslottens räkenskaper. Underdånigste Utlåtande!
Månne hon tänkte härpå, faster Gina, där hon satt med kinden lutad mot handen och ögonen halfslutna. Förvåna dig icke däröfver: hon har icke sofvit mycket denna natt. Ah-nej, det är dock icke blott som en snöflinga att taga emot, detta hvita oskyldiga, som kommer från ofvan. IDUN Och hon är icke längre ung, faster Gina! Hon spritter till. Hon tyckte att något rörde sig. Men nej, allt är lugnt och tyst. — Skymningen kommer med sitt dunkla flor. Den sveper in alla sorger och missräkningar för lifvet; den sveper in alla ungdomsdrömmar. Men tro ej, att den tar dem bort, nej, den skyler endast de skarpa konturerna, så att det ej gör så ondt att se på dem. Som fjärilar kommo de alla dessa drömmar, fladdra en stund, flyga så bort, komma igen och försvinna i dunklet. Vill du följa och se, hvarthän de flyga, dessa faster Ginas bevingade drömmar? Ser du honom rätt tydligt, den unge, begåfvade mannen, som under sin studietid hade sitt hem i hennes föräldrahem? Ja, då ser du nog också den gamla idyllen träda fram för din blick. Du ser henne i den gammaldags dräkten, som förefaller dig så egendomlig, men som dock har ett visst något med sig, ser henne vid sin söm. Och du ser honom med ett band dikter i sin hand, detta af Tegnér, och du hör honom med klangfull stämma läsa för henne därur. Ser du hennes blyga, förvirrade blick vid de ställen, där det gamla, dock evigt unga temat om kärleken ljuder. Ah — du förstår, det är icke blott denna gång, han läser för henne, det är icke blott denna gång hon rodnande böjer sig ned öfver sitt arbete. Förstår du detta ögonens talande? Då förstår du ock, att gud Eros invigt dem i detta språk. Det är ljufva dagar. Hvi dröjer solen att gå upp — hvi går den så tidigt ned? Lita icke på det svar du får af den — som älskar I Vi flyga fram i tiden 1 Promotionen är öfver, han är doktor, lagerkrönt doktor.
Härtill kommer, att då Konungen, i organisationsfrågor, sådana som denna, äger envåldsmakt, d. v. s. kan, oberoende af R. St:r, besluta såsom Han för godt finnér, så ligger det förnämligast vigt uppå, att Ständerna låta komma till Konungens kunskap hvad de i underd:het anse angelägnast att få förändradt, utan att derför behöfva afgifva förslag till en fullständig författning. I enlighet härmed får jag afgifva det vördsamma förslag att R. St:r, i betraktande af den nog äfventyrliga och okontrollerade makt, som under allt för obestämda skyldigheter, enl. den nyligen utfärdade författnm af d. 14 Aug. d. å., tillkommer Biskoparna såsom läroverkens Ephorer, anhålla att K. M. täcktes ofördröjligen tillsätta en Komité af sakkunnige män, nämnde utur olika samhällsklasser, för att taga frågan om elementarläroverkens organisation i nytt skärskådande, särskildt med afseende på skolornas styrelse, under uttryckande af den åsigten, att äfven lekmän, vare sig utsedda af kommunerna eller af de skolorna besökande lärjungarnes föräldrar, böra få deltaga i nämnde styrelse, äfvensom att Biskopens uteslutande makt öfver läroverken i de flesta fall, och öfvervägande rösträttighet vid läraresysslors tillsättande, emedlertid måtte genast uphöra, så att de i detta afseende ställas i lika förhållande till de öfriga ledamöterne, som Presidenter i Rikets HofR:r till ledamöterne derstädes. Skulle någon emot detta förslag göra den här ofvan antydda invändning, att det är för tidigt att sätta i fråga en förändring, så nyss efter författningens utgifvande, så ber jag att det må besinnas, att ärendet rör hela Sveriges ungdoms dyrbaraste intresse, och således äfven deras, som inom ett eller par tiotal af år härefter, i st. f. oss, skola församlas, vare sig på detta rum eller något annat, såsom medlemmar af den lagstiftande myndigheten. Begärdes på bordet. Vid flera förflutna Riksdagar hafva åtskilliga representanter väckt förslag om ändringar i K. M:s förnyade Nåd.
I anledning af hos Riksens Ständer gjord motion om förhöjning'af dagtractamente för Rånsman - 4 Dm II lulu 1005 män ull privata förrättningar, fa Riksens Ständer härmed i underdånighet öfverlemna deras häröfver fattade beslut. Riksens Ständer hafva, vid öfverläggningea häraf, funnit, att ehuru Länsmännen hafva vissa löne-förmåner ä stat, dessa dock äro rrftndre betydliga. De måste söka sin bergning af de öf^ riga lagliga inkomster tjensten kan medföra» samt hvad de genom privata förrättningar inom. deras tilldelade districter , beroende på enskildt förtroende, kunna sig förskaffa; och då Expeditions-Taxan af 1801 endast utstakar för Länsmän uti privata förrättningar 16 sk. Banco om dagen jemte skjutslega för en häst, och när penningevärdet sedan den tiden betydligen sig förändrat; alltså, och i anledning häraf, hafva Riksens Ständer beslutit, att det uti ofvannämnde Taxa vid dessa tillfällen bestämda arfvode för Länsmän må varda förökt till 3a sk. Banco om dagen, jemte skjutslega för en häst, som förut är dem tillagd. Hvilket allt Riksens Ständer till Eders Kongl. Majrts Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet öfverlemna.) Riksens Ständer framhärda med djup un» dersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung’. Eders Kongl. ]\faj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter PS aoo6. Den 11 Juli. På Ridd. octi Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. Landtm. På Borgare Ståndets vägnar H. Schwan, li. t. Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. A■ Lindblom, n. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson , n. v. Talman. Uppläst din ii Juli. Stormägtlgste Allernådigste Konung! Genom Nådig Proposition af den ig sist!.