Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksd.- Ordn.; N:o 34, med förslag till tillägg uti 73 § Riksd.-Ordn., ang:de förstärkning af sammansatt Utsk.; N:o 35, med förslag till åtskilliga ändringar i Riksd.-Ordn., ang:de R. o. Ad:s representationsrätt; samt N:o 3 6, med voteringspropos. rörande det af Konst.Utsk:t uti Mern. N:o 11 framställda förslag till ändring i 15 g Riksd. Ordn. om hemmansegares representationsrätt. Föredrogs och lades till handlingarne Konst Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Mern. N:o 37, i ani. af RiksStms beslut rör:de det af Konst.Utsk:t i Mern. N:o 23 framställda förslag till tillägg i 109:de gm Reg.Form. och 80:de g:n Riksd.Ordn. Föredrogos, men blefvo, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagde, nedannämnde den 16 d:s på bordet lagde Utlåtanden, Betänkanden och Memorial, nemi.: StatsUtsk:s Utlåt. N:o 120, ang:de föreslagne statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag m. fl. dylika föremål; Samma Utsk:s Mera. N:o 121, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afs:de på de under denna riksdag beviljade statsbidrag till väganläggningar och vägförbättringar samt hamnbyggnader och vattenaftappningar ra. fl. arbetsföretag; Sammansatta Statssamt Allm. Besv. och Ekon.Utsk:ts Betänkanden : N:o 14, i ani. af väckt motion om rättighet för Westra härad inom Jönköpings Län att, för underhållandet af Sunds bro upbära roteringsfrihetsafgiften för hemmanet Hallsnäs inom Ramquilla socken; och N:o 15, i ani. af väckt motion om rusthållares befriande från underhållande af trossvagnar och från aflönande af trosskuskar; LagUtsk:ts Betänk.
Abraham, som ingenting sagt under hela tiden, ville bra gerna klappa Elin, när tröjan var färdig, och försökte det äfven, men Elin drog sig undan och sade: – Nej fy! Abra’m lille, bry sig intet om det der, utan håll till godo. Jag skall gerna hjelpa honom någon gång, om han säger mig till, och låter bli att klappa mig, eller ta’ i mig. Derefter sprang hon ned till sjöstranden, knippade upp sina klädningsärmar och började en tvagning ända upp till armbågarne, tvättade fingerborg och sax, samt tog, när hon kom upp i sin kammare, både ren halsduk och rent förkläde, ty Abrahams jacka hade varit ganska mustig. Men imellertid klappade nu under denna lappade jacka ett hjerta, som hittills stått alldeles stilla. Nu nalkades slottertiden med stora steg, och när man en afton under måltidsstunden skämtade deröfver med Elin, som då nödvändigt ville försöka sina krafter, då höjde Abraham, efter en liten härskning och hosta, sin röst, något som annars aldrig just plägade inträffa, och sade: – Ja, jag ska’ intet slå så rasande fort, så hinner ho’ och följa med med rakinga. – Du! – utropade Gunnar harmfullt, och krökte öfverläppen och drog ihop ögonbrynen så aristokratiskt som en riksbaron. – Du! Och tror du att Elin ska’ gå och raka efter dig? Nej, inbilla dig intet det. Jag slår sjelf då, och du ska’ få göra annat här hemma. Abraham teg och tröstade sig med ett helt grötfat. Elin kände sig obeskrifligt nöjd med detta byte, Lena tyckte äfven det var bra, men mor Ingrid hon teg likasom Abraham, och hvad hon tänkte, det vet allena den Guden som sjelf i qvinnans öga, öra och känsla lagt denna förmåga, att nära nog vara allvetande ibland. Hon suckade ohörbart och betraktade från sin mörka vrå Gunnars och Elins vackra anleten, som logo så älskligt mot hvarandra, medan de under skämt och prat åto ur samma grötfat, gifvande lille Gustaf hvarannan sked deraf, medan Lena ännu sysslade i spisen.
Ända till 1823 var det Domare ovilkorligen ålagdt, att ställa borgen. I anledning af en Motion, som då gjordes hos Riddel skåpet och Adeln, afskaffades detta, emot det alt inventering och redogörelse skulle ske 2 gånger om året. Vid denna Riksdag väcktes flere erinringar i anledning deraf, att flere Domare uteblifvit med redogörelser, och att balancer uppkommit. Utskottet föreslog då i sitt första Betänkande, att man åter skulle föreskrifva borgens ställande. Deremot åter äro flere anmärkningar gjorda, och det är numera upplyst, att den största balancen blifvit liqviderad. För att Ben 3 Juli i. 5t undvika borgens ställande, och tillika göra Statens säkerhet så mycket större, har Utskottet ålagt Domare skyldigheten att afgifva räkning 4 gänger om året. Att göra inventering, beror på Konungens Befallningshafvande. Det står ej, att den skall ske 4 gänger om året. Jag medgifver visserligen, att det kan falla Domaren besvärligt, att under ett Ting uppgöra sin räkning, men det är ej omöjligt att före afresan hemifrån hafva den färdig. Jag tror således, att förslaget kan bifallas, utan att Domare-corpsen lider mehn i sina göromål. Friherre Cederström_, Jacob: I anledning af hvad Herr Tham yttrat, rörande afsigten med det förslag Utskottet framställt, nemligen att Domare 4 gänger om året skola afgifva räkning, och inventering hero på Konungens Befallningshafvande, anser jag mig böra nämna, att en räkning angifven, men overificerad, är detsamma, sorn ingen räkning, och någon annan verification på Chartae-uppbörd finnes ej utom i förening med inventering. Således måste räkningen uppgöras vid inventerings-tillfället, och har balance då uppstått, blir den genast anmärkt, hvarigenom Konungens Befallningshafvande kommer i tillfälle att tillämpa förfaltningarne emot de brottslige. Hvad det beträffar, att räkning skulle afgifvas utan inventering, så långt ifrån att 3i H. 4* 52 Den 3 Julii. derigenom afvända balancer, skulle man få dem till större belopp än hittills.
Härvid förekomst* nu: 12:le punkten, a»g:de ifrågastäld ersättning till stadsskolan i Lindesberg för en frun Rektor s-lönen derstädes afskiljd inkomst; 13:de punkten, ang:de uteslutande från RiksSlatcn af lill elementar-läroverken indelta 23 T:r 17 kpr spanmäl, som blifvit ersatte genom kontant anslag $ 14:de punkten, ang:dc öfvcrjhjltning från elemenlar-läroverkens anslag lill kiereci-staten af aflöning för älski/lige konsistorii Notarier ; I5:de punkten, ang:de öfverflyllning frun elementar-läroverkens anslag till anslagen för folkskolorne och klerecistaten af 2:ne poster, som utgöra ersättning till pedagogier och klereci-slalen tillhörande tjenstemän; och 16:de punkten, angule ifrågastäld löneförbättring för Sundhets-Coll:ii embclsoch tjenstemän. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne, hvarefter med afseende å beslutet rörtde sistnämnde punkt. Hr von Hartmansdorff, Äng., yttrade; Såsom förklaring på min lystnad efter denna utgång, får jag nämna, att då jag ser Sundhets-Colhii Ordftde vara här tillstädes och tiga, förmodligen i anseende till misströstan alt kunna något erhålla, har jag ansett mig böra göra likaledes. 17:de punkten, ang:de ordinarie Provincial-läkares tillsättande i Hudiksvall och Underåkers dislrikter samt f örhöjning af lönerne för ordinarie och arfvodena för extra Provincialläkare. Rifölls. 18:de punkten, angide väckte motioner om. nya Provincialläkare-beställningärs inrättande. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har vid löners beviljande åt Provincial-läkarne fästat det vilkor, att boställen åt dem skulle af distrikten anslås och underhållas. Detta är, så vidt jag känner, en nyhet, och af sådan beskaffenhet, att jag förmodar henne blifva afslagen; ty svårligen lära menigheterna vilja åtaga sig dessa förbehålls fullgörande.
fr. engelskan; samt » Guld o c h gröna skogar », lustspel i 3 akter af » Säg m i g nu, hur Ni blifvit sjuksköterska! » likaTor Hedberg, gafs i tisdags för första gången o c h » Ni vet de händelser, som timade kort ef tetframkallade g e n o m sin kvicka o c h roliga dialog ledes öfvers. fr. engelskan, äro ett par nya romaeder af resa, » sade Marguerite sakta, » hur min ner som nyligen utkommit från Vilh. Billes Bokfader på en kort tid förlorade hela sin förmö- allmän munterhet i salongen, nästan från början till slut. Handlingen i stycket är så godt s o m förlagsaktiebolag. Den förra behandlar en spännangenhet, o c h huru sorg o c h oro häröfver jämte de familjehistoria, o c h den senare innehåller en Litteratur. bokhande n l Hälsoiära, popu ä l r föreläsninp af professor Rob. Tigerstedt; Nord s i k svampbok, lättfattlig framstäl ning af A. V. Lönnegren; os m • Ö M Hedv g i Charlot a Nordenflycht, ett skaldinneporträt från Sveriges rococotid, af John Kruse; CO w es .s •gïs. Dramatiska teatern. Familjen Omerods hemlighet, af Had e l y Richards; Det hemlighetsful a brödraskapet, af Le Voleur, Extra fin Marsala (Qualité I n g h i l t e r r a) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af härv. handelskemist befunnen enl. analys FULLGOD. Pris kr. 1:25 pr butelj. Finnes e n d a s t hos J [&gt; Nydalll &amp; C:0 Stockholm, 2 stureplan. Riksoch Aiim. IDUN 344 en svår förkylning nedlade h o n o m på sjukbädden. Det var där jag genomgick min profkurs, och när min älskade fader slutade sitt lidande, frågade jag vår läkare, o m han ansåg mig duglig till sjuksköterska.
Första vilkoret för Bankens gagnelighet för det allmänna är, alt Banken kan äga bestånd. Farhågor hafva här blifvit framställda för att skrämma sinnena. Man talar om uppsägning af 70 millioner r:drs skuld. För mitt förstånd är det obegripligt, att en fordringsägare, som i 25 år måst åtnöjas att emottaga sina räntor uti ett mer och mer försämrad' mynt, skulle finna skäl att uppsäga sin fordx-an i den stund, lian erhölle säkerhet för myntvärdets bestånd; att han skulle finna sig benägen dertill just då, när anledningen vore minst. Men uppskjutes deremot realisationen, då liar jag all anledning att befara, alt hvarje omtänksam fordringsägare oförtöfvadt uppsäger sina capitaler, för hvad pris som helst förvandlar dem i vexlar och å främmande ort söker rädda den egendom, för hvilken han ej finner skydd inom fäderneslandet. Men vare sig härmed huru som helst, vi hafva länge nog, i 25 år, måst se anspråk på rätt gifva vika för anspråk på lån; det är hög tid, att ett omvändt förhållande inträder. 34o Den 17 Mart c. m. Jag anhåller om återremiss af betänk, i samma syftning, som Gr. Cronhjelm, Hr Rosenblad m. fl. värda talare yrkat. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: En talares skäl för hans framställning hemtas ur hans förmodan, att under de olika meningarnas conflict hvar och en gäller, hvad den kan gälla. Men de skäl, som hemtas från facta, böra vara af natur att reda begreppen, ej förvilla dem. Af sednare beskaffenheten tror jag det här fällda yttrandet vara, att nemligen Bankens ställning icke kunde med visshet bedömas, innan Riksg.Cont:s ställning vore känd. Jag får i detta afseende hänvisa till 66 §. Reg.F., hvarest det heter: —”sedan StatsUtsk. öfver Contorets tillstånd och behof sig utlåtit, komma R.
Inrättningar, har <en värd Redarnot af Vällofl. Borgare-Ståndet anmärkt, att, då desse bevis möjligen skulle kun-' na anses för Obligationer, torde det förtydligande för någon synas erforderligt, att de undantagas fran dem, sorn på Hufvud-Summan sirö utgifne till successiv inlösen och begagnande vid Discont-Ömsättningar; dock vöre aldrahäst örn desse bevis kunde undvikas, ty de komma säkert aldrig att inlösas, och äro att anse icke stort bättre, än falskt mynt, derpå enfaldiga personer kunna blifva bedragne. Hvad angår den första omständigheten, eller att Riksgälds-Confuirets Obligationer skulle lunna kramma att förblandas med hevisen, så hysa Förenade Utskotten val icke någon farhoga i denna del, enär de bade till form och stilisering blifva mycket olika och således lättligen lunna från hvarann åtski jas; deremot har anmärkningen om möjliga bedrägerier med bevisen hos Förenade Utskotten väckt mycken betänklighet. De torde vara ganska få, hvilka känna rätta förhållandet med de ifrågavarande Disconters tillgångar, trien deras antal är deremot visserligen mycket stort, sorn föreställa sig, att inga, om ock aldrig så villkorliga, anvisningar på Öfverskott kommit, att, efter Riksens Höglofl. Ständers serskildta förordnande, utgif - Statsoch Banko-Utskottens Bet (inkand erit 2041 ras, derest icke Riksens Ständer sjelfve förmodat möjligheten af Öfverskott till utdelning ät Discont-Borgenärerne. Således, och då al! anledning är att befara, det mindre kunnige och enfaldige personer kunde med meranärnnde bevis öfver liqviderade fordringar hos Götha Ca nal Bolagssamt Malmö Disconter blifva bedragne, finna Förenade Utskotten sig böra tillstyrka, att desse bevis afskaffas; och att deremot den, som åstundar något bevis deröfver, att lian varit ägare af en fordran hos Götha Canal Bolagseller Malmö Discont-Inrättningar, för hvilken han utaf Öfverskottet på desse
Ehuru desie ordsaker ej kunna wara annat an af den wigt, att jag ej wagar förnya min pä werkcliga behofwet grundade anhällan om Län nu genast, sä kan jag likwäl ej dölja det bekymmer som samma asslag »nig förordsakat och det som derigenom stall förorpsakas mina hemmawarandeCommitrenter, eme» dan 2'zL Den 4 November. dan wi sakna utwägar till uppbyggande af Stadens nödwändigaste publiqve Byggnader. Ett hopp äterstär ännu, att om ej genast, dock kanske snart nog kunna se ost i denna tryckande omständighet underlättade. Jag wägar till detta ändamål, hos Riksens Högloflig» Ständer ödmjukast anhälla om ett sädant gunstbenägik beslut och förordnande till Banquens Herrar Fullmägtige, att de deraf äga rättighet, och en åliggande skyldighet, att med den sökte Länsumman bispringa Uddewalla stad, enär sädant kan ske utan någon Banquens werkeliga olägenhet. Condilionerne derwid wägar jag äfwen hoppas fa af Riksens Högloflig» Ständer nu pröfwade och bestämde och att vefla i afseende pä ränta och älerbetalningstid blifwa sa lindriga som möjligt. Hos Herr Directeuren, Riddaren ochTalemannen samt detta Högkarade Ständ, anhäller jag särstildt, att detta Memorial mätte i Ståndets Protokoll fä inflyta, och att de öfriga Hög-Respective MedStänden mä deraf fä ffyndsam del. Stockholm den 4 October 1809. ?. jsottIckeZarät. Likheten med Originalet Lntpgar s. lil. pettersfon. Upplästes följande twenne ifrän det Hederwärda Bonde-Ständet commrmicerade Memorialer.
Gust. Lagerheim. A. B. Nyström. Vidi G. Helsingius. *) En Promemoria af Tit. Lagerheim d. 3i Dec. 1835, i anledning af besigtningsmännens förslag om sättet för Reparationens verkställande, upptager enahanda åsigt i denna del. Litt. A. Tabellariskt Sammandrag öfver Skiftesoch Odlings-Lån, sorn nti Banken blifvit lyftade, ifrån denna Utlånings början år 1816, till och med den 3o November i833, och sedermera till och med den 3o Junii i835. Från och med T •• 181G till och ined den 3o November 1833. den i December 1833 till och med den 3i Decemb. i835 till och med den 3o Junii. Sammandrag öfver de i Banco-Discont-Verkets rörelse begagnade Bankens Fonder, afkastningen deraf, och dess användande för åren i832, i833 och i834. (Fortsättning från i832 års Revisions-Berällelse). D e 11 3 1 Decem b e r År 1832 Ar 1833 Är 1834 3anco-Discont-Verkets Skuld för begagnadt Creditiv (efter Discont-Räkenskapen och således med inberäknittg jemväl af utelöpande In visningar). a. På Fonden för Lån mot Reverser och Borgen 4,936,160 5 4,996,906 36 7 4,993,539 8 2 (Fondens Total-belopp R:dr 5,000,000). Och följak teligen derå obegagnadt vid hvartdera årets slut .
Bland dem äro tramarne (onda vättar), Morn (själavåndan), Tope (vanvettet), Ope (den skakande gråten) och Otåle (den rastlösa oron). Till skydd mot rimtursarne uppställde gudarne och Mimer en vakt vid Hvergelmers källa på gränsen mot Nifelhel. Till höfdingar för vakten utvaldes alfen Ivalde och hans tre söner, sedan de svurit gudarne trohetsed. Ivaldes söner voro tappre stridsmän och skicklige konstnärer, som af Mimer själf fått lära smideskonstens hemligheter. En af de tre, Valand (Völund), var i synnerhet en utmärkt värkmästare, jämförlig med den ypperste smeden bland Mimers söner, Sindre. Valands bröder hette Egil och Slagfinn. De voro förträfflige bågskyttar och skidlöpare. VÄRLDSSKAPELSEN FORTSÄTTES. Ur det blodhaf, som betäckte jorden, lyfte Oden och hans bröder de inunder liggande grunderna så, att i midten uppstod det land, som kallas Midgard, och på randen af jordskifvan det land, hvars norra och östra delar heta Jotunheim. Mällan Midgard och Jotunheim ligger en bred bottenfördjupning, hvari blodböljorna samlade sig och bildade det kring Midgard på alla sidor sig utbredande hafvet. De fördränkte urgiganterna hade icke alla varit af samma vanskaplighet. Denna hade minskats med hvarje slägte. Bland Bergelmers barn och barnbarn funnos äfven sådana, som voro välskapade och syntes mindre vilda än deras fäder. Mot desse yngre jättar visade sig Oden miskundsam och lät dem rädda sig ur böljorna upp på kusten af Jotunheim, som de och deras afkomlingar därefter bebyggde. En af dem var jättemön Gullveig. För henne fingo gudinnorna vänskap. En annan var jätteynglingen Loke, till hvilken Oden fann välbehag, emedan han var vacker, snarfyndig, kvick och munter. Gudarne anade icke, huru farliga vänner Gullveig och Loke voro. Ymers lemmar blefvo byggnadsämnen till världsskapelsens fortsättande. Men därtill kräfdes många och flitiga händer.
Borgare-Siandet den 21 liederv. Bonde-Scandét den cö . Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch OecvnomieUtskotts gemensamma Utlåtande öfver Riksdags-Fullmagtigens Eric Svenssons från Bohus Län Memorial oni EnskifteS-medlen för Skåne och Skaraborgs Län samt Odlings - understöd för Bohus Län. Uti till Hederv. Bonde - Ståndet ingifvet Memorial, sorn till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottens åtgärd blifvit remitteradt, har Biksdags Fullmägtigen från Bohus Län Eric Svensson andrägit, huruledes det skall förefalla honom obegripligt att finna, det Herrar Landshöfdingarne i Malmöhus , Christianstads och Skaraborgs Läh icke blifvit åla?* *-• O de att redovisa för de vid 1809 och 1810 arens Biksdag anslagne 18,000 R:dr till Enskiftes-Veckets befrämjande i dessa Län, samt tillika yttrat den Önskan , att få kännedom om och huruvida det varit eller är gagneligt för berörde Län att denna förmån ytterligare begagna; hvarjemte och då flera orters, samt deribland äfveri Bohus Läns locala beskaffenhet hindrade Enskiftes-delning , men desse skulle räkna för en särdeles förmon att, i likhet med hvad som är förunnade - jÖen ao Juli. *953 tinnadt Skåne och Skaraborgs Län, få sig anslag-: iie medel till Odling af utmärker m. m.; Eric Svensson förmodar att dessa orter kunde vinna en sådan önskan: för,malande Eric Svensson i öfrigt, att Bohus* och Elfsborgs Län i synnerhet vöre i behof af slikt understöd i anseende till deras lidande under Kriget* samt att Riket och det Allmänna skulle kunna draga betydlig hytta genom Ödlingär, sorn sålunda befordrades och hvartill Allmogen derstädes eljest skall vara oförmögen. Och hafva flere Riksdags-Fullj mägtige från Bohusoch Elfsborgssamt Hallands Län Uti Eric Svenssons framställning sig förenat.
Den af KammarGollegium och StatsContoret yttrade åsigt, att nu stadgade controller i berörde hänseende äro tillfyllestgörande, kunna Comiterade således icke dela. Likaså kunna Comiterade icke instämma i bemälte Collegiers framställning, att nödig säkerhet skulle vinnas genom upplifvande af stadgandet i Kongl. Resolutionen den 17 Augusti 1762, om rättighet för de skatlskyldige att socknevis utvälja ombud, som ega att granska debetsedlarne och jemlöra dem emot Uppbördsboken samt å uppbördsstämmorna göra sig lörvissade, att hvad, som dervid erlägges, behörigen qvitteras, i Uppbördsboken införes och af Häradsskrifvaren annoteras; ty uppenbart är, dels att svårighet för allmogen skall möta att erhålla ombud, som både vilja ett så beskaffadt granskningsbestyr sig åtaga och kunna detsamma behörigen fullgöra, dels att begagnandet af nämnde rättighet sällan torde ifrågastälias samt, om den skulle utöfvas, sådant komme att medföra betydligt hinder och obehag vid uppbördens besörjande; hvadan ock Comiterade anse, det berörde stadgande, långt ifrån att upplifvas, bör såsom olämpligt upphäfvas. Vid dessa förhållanden är det derföre, efter Comiterades åsigt, af nöden, att Staten, både för egen säkerhet och de skattskyldiges betryggande, vidtager sådana förfoganden i afseende å utskyldernes debiterande och uppbärande, att nyssnämnde ändamål derigenom vinnes, utan att de skattskyldige, i ett eller annat afseende, betungas.
(Forts.) Från Iduns läsekrets. nummer utbeder sig undertecknad hennes adress i biljett, märkt » H u s m o d e r », p. r., Stockholm, för samtal i ämnet. Carola. angenäma. Probatus. Skafferiet. Äggens ålder kan man p å ett lätt Hönssköterska. Drycker. Honungvin. Läkareråd. Elna v. B. v. Karin. knä vid rabatten o c h sängarne planterade sina blommor, morötterna, gurkorna o c h kålen. — verkligen ej gjort Sch. Konservering-. G — r. II ... a. D:r — d. det Vingälcersflicka. Svar. * Wippc ». N:r I 0 I. » Wipp&amp;&gt;. * Wippe ». » Wippe ». A f Avc. — V i n d ö g a ». P o e m a f » iifö&amp;ow ». Langlct. A f D.r J. B. — Sveriges Allmänna Pensionskassa. — Ett storstadsbarn. Sällskapslifvet. — B o s t a d e n. — K ö k e t. — Skafferiet. — Drycker. — Konseivering. — Läkareråd. — Svar. d y l.) m.) Hatt att deltaga i pristävlingen HAFVA endast Skandinavisk Modetidning TILL ÅRETS SLUT. ), PRIS endast 1 krona, KUNNA VARA FÖRVISSADE OM ATT ERHÅLLA SKANDINAVISK MODETIDNINGS FÖRSTA NUMMER, HVILKET KOMMER ATT MEDFÖLJA Idun TILL DESS MINST 40,000 LÄSARINNOR; LIKALEDES KUNNA DE, SOM FÖRE DEN 25 DENNES Å NÄRMASTE POSTANSTALT ELLER HOS UNDERTECKNAD PRENUMERERAT Å SKANDINAVISK MODETIDNING TILL ÅRETS SLUT, RÄKNA PÅ ATT RIKTIGT BEKOMMA DEN NYA TIDNINGEN. OBS.I TILL DEN, SOM INSÄNDER 5 kronor TILL TIDNINGENS UTGIFVARE, EXPEDIERAS 6 exemplar AF TIDNINGEN I KORSBAND.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, •foll. LAGEltlMELHE. J. P. LEFRÉN. Stockholm den 4 Mars 1852. Fritz Rythén. Ordförandens i f. d. Generalkrigskommissariatet underdåniga utlåtande, i anledning af Riket» Ständers Revisorers anmärkningar vid granskningen af Kommissariatets räkenskaper. Under den'24 Januari,’ har Eders Kongl. Maj.t nådigst anbefallt f. d. Generalkrigskommissariatet att afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revi - — 287 — sorers anmärkningar vid General-krigskommissariatets tillsättande och förvaltning; och då de båda Ledamöterna i detta upplösta embetsverk för närvarande innehafva tjenstebefattriingar i vidt åtskiljda delar af riket, så att jag är förhindrad att med dem till gemensamt utlåtande öfverenskomma, är jag, detta upplösta General-Krigskommissariats f. d. Ordförande, med det nådigst remitterade transsumtets återställande, nödsakad ensam det underdåniga utlåtandet afgifva. §. 1.
– Vänta, afbröt henne Drake, som icke beräknat detta missförstånd af hans ord, – låt mig tala ut! – Nej, nej, inföll Agnes, – det är nu min ordning att vända mig med en bön till dig. Gustaf, förlåt, förlåt, att jag ej kunnat vara hvad jag velat för dig! Förlåt, att jag ej kunnat bevara din kärlek! Jag känner, att qvinnans förnämsta dygd är tålamodet, att hennes lynne ej får falla vid det första vindkast, att hon bör gjuta solsken i mannens själ, då den fördystras af motgångar i lifvets strid. Men ack! min själ har varit svag, mitt svårmod har nedtyngt dig ... jag har varit dig en börda ... o, förlåt mig för detta! Agnes fattade Drakes hand och förde den till sin panna, men då han hastigt drog den tillbaka, såg hon förvånad upp och mötte med rysning hans blick. – Håll! sade Drake, – jag har ingenting att förlåta, men mycket att förebrå mig. Men tror du väl, att jag först i dag pröfvat mig sjelf och funnit detta? O, nej! I långa år, under tusende sömnlösa nätter har jag anklagat mig, såsom jag anklagar mig nu. Agnes, vi äro begge olyckliga, så olyckliga, att hvarje minut tär som en dag på vår lefnads trådar. Vi måste skiljas, Agnes; det är nödvändigt för oss begge: för dig, emedan jag aldrig kan blifva annat än hvad jag är: din plågoande, och för mig, emedan samvetets lugn blott återvinnes genom hoppet, att du, aflägnad från mig, skall bli lycklig och befrias från lidanden, hvilkas åsyn är mig outhärdlig. Drake tystnade och betraktade sin maka, på hvilken den illusion, som så hastigt väckts och så grymt blifvit gäckad, verkat nästan förlamande. Men när hon slutligen lyfte sitt hufvud och fäste sina ögon på Drake, steg denne upp och började gå af och an på golfvet. Tystnad herrskade för några ögonblick. – Välan, sade slutligen Agnes i en ton af matt, men beslutsam klang, – må vi då skiljas ... eftersom din lycka fordrar det ... men huru?