Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dessutom bör nödvändigt komma i Statsmannens beräkning, att denna högst betydliga arbetsförmåga under den bästa JDen x Maj. årstiden hiinföres till production, ifrån transport, yrket å vägarna med arta sina skadliga physiska och moraliska följder; och då naturen af vårt climat slutar både seglation och åkerbruket, lemnäs transport-förtjensteu åter till den sysslolöse jordbrukaren som binäring. Jngen lärer kunna neka, att sällan, kanske aldrig, har bättre ersättning funnits i Statistiskt hänseende, äfven om man här vill tillägga, ehuru alldeles ej hörande till denna beräkning, Kronans kostnad för jord-liqvidationen, som uppgått till ett areal-innehåll af 20O7 tunnland 7 kappland Hemmans.ägor, uppskattade till 1019 tunnland l5 kappland, och af skoglös Krono-allmänning ett areal af 671 tunnland 28 kappland, uppskattade till 79 tunnland 28 kappland; dessutom 377 tunnor 5- kappar Kronotionde, och 216 R:dr 32 sk. årlig ersättning, hvaraf 248 tunnor 12* kappar samt 216 R:dr 32 sk. till Indelningshafvare, som alltså vid inträffande vacancer kunna försvinna; hvilket allt handlingarne nogare utvisa. Som skäl emot anläggningen har man påstått, att den, äfven då den blir färdig, såsom föga begagnad och nyttig, skall lemna en ganska obetydlig utsigt till ersättning lör hafde kostnader till Actie-ägare. Denna punkt är verkligen en af de svåraste att beräkna, ehuru man synes röja någon okunnighet, då man påstår, att från Rikets bördigaste provinser, och, oberäknadt andra sjöar, från Wettern, hvars stränder höra till i6 Den i Maj. fyra provinser, som öfverflöda af alla sorter Svenska producter, och hvilken från urmin. nes tid haft sin segelfart; att från Östersjön till Nordsjön, och tvärtom, ingen fart å Canalen kan äga rum. Då aila andra Euro. pas Stater antagit och genom exempel bevisa motsatsen, vore det ett besynnerligt undantag för det land, som naturen framför de flesta andra danat lör handel och sjöfart, och som i följd deraf varit Vikingarnes land.
Den 10 September f. m. 17 och klart uttala hvad man åsyftat. Ilar Utskottens mening endast varit, att utan afseende, huru i administratif väg rörande hemmanens närvarande användande vore besluladt, tvisten örn äganderätten skulle kunna göras anhängig, utan ingrepp likväl i kraften af de redan i högsta administrativa instancen fattade beslut; så vore denna senare hälft af Utskottens tillstyrkan af den aldra öfverflöd igaste art, emedan sättet, huru hemman är användt (Vare sig genom bortstädjande arrende eller annat bruk), icke lärer äga ringaste gemenskap med väckta tvistefrågor om äganderätten. Hafva Utskotten deremot åsyftat, att tillintetgöra livad Kongl. Majit i afseende på bortstädjande eller bortarrendering rörande vissa af dessa hemman beslutit, så står deras tillstyrkan i rak strid med 90 §. RegeringsFormen. Tidehvarfvet från 1719 till 1772, framvisar exempel, huru Ständerne, 3lne Riksdagar efter hvarandra, tilldömde, fråndömde och åter tilldömde parter samma äganderätt, med lika ombytlighet i administrativa beslut. Häraf varnade insågo Stiftarne af 1809 års Grundlag vigten, att skilja emellan Lagars stiftande och Lagars tillämpning, och att för denna tillämpning en högsta instance måste finnas, hvars beslut voro orubbliga, och mot hvars misstag controlleu endast skulle sökas i de fria institutioner, 28 Den 10 Sep le ml) er f. m. sorn på Statens vigtigaste platser framkalla nitiske och skicklige män, och ställa ilein under allmänna granskningen af fritt sig yttrande omdömen. Allmänna Civila och Criminela samt KyrkoLagstiftningen förbehölls Konung och Ständer gemensamt; Lagskipningen i dessa frågor öfverlemnades åt oberoende Domstolar, med skyldighet att efter
Ty väl öfverträffa honom både Stjernhjelm och Dalin i tonarternas omfång och flerfald; men deremot öfverträffar han såväl dem, som alla de andra, i sina färre – om man så vill, inskränktare – toners innerlighet och rena behag. Genom alla hans ”andelige och verldslige Dikter” går en gemensam stämning af mild klagan, from försakelse, längtan från jorden, och likväl ett sinne, som älskade henne med en Höltys oskuldsfulla vemod och elegiska vår-kärlek. I sina brudoch grafskrifter skattar han visserligen mer, än i de öfriga, till sin tids smak: men det är dock i dem alla någonting, hvarpå Frese igenkännes, äfven under hans svagare ögonblick; en större verklighet af känsla och mening, ett hjertligare uttryck af deltagande fröjd och smärta. Hans erotiska och landtliga qväden intaga genom naturlighet, menlöshet, blomsterfägring; hans sinndikter, på vers och prosa, äro – till större delen – väl tänkta och väl sagda; och när han, än i psalmer, än i rimmade hexametrer, än i fosterländska glädjeoch sorg-betygelser, lyfter sig till högtidligare tonföljder, sker det vanligtvis med framgång. Mot språket och versen begår han sällan uraktlåtenheter. I denna våldsamhet går han närmast intill, och jemnliknar ofta, den kort efter hans död uppträdande Dalin. De stycken, som företrädesvis bekräfta detta omdöme och klarast afspegla hans sköna personlighet, har Sondén, med säker urskillning, utvalt och sammanställt. Kanske hade ännu ett och annat kunnat upptagas. I alla fall lönar det mödan, att med det Sondénska urvalet jemnföra den gamla qvart-upplaga, som Skalden sjelf ej långt före sin död utgaf. Till omständigheter, som då göra hans bild fullt åskådlig, hör – bland annat – hans förhållande till sina föregångare.
Så är förhållandet med den från trycket år 1824 utgifne Riddarhusordning; dess tillkomst borde väl inom RiddarliusDirectionen föranledt den Ben 28 November f. m. fråga: af hvem och luiru en Riddarhusordning, den Ridderskapet och Adeln ej antagit, kunde, med iagttaganrle af Tryckfrihetslagens föreskrift om Författare-ansvar, till allmänheten utgifvas. Att Kongl. Majrts Höga Namn och en ansvarig Rådgifvares, vöro i trycket begagnade, gaf visserligen icke åt den oformliga afhandlingen af egenskap af Lag; någon anledning dertill saknades så mycket mer, sorn den contrasignerande icke ägde någon föredragningsskyldighet eller rättighet inför Konungen uti Lagfrågor, hvarföre det ock troligen blef en möjlighet, att uti Ingressen till dea olagligt promulgerade RiddarhusOrdningen införa en digt om dess tillkomst. Allt detta måste hafva väckt RiddarhusDirectionens uppmärksamhet, och bordt föranleda en Direetionens underdåniga hemställan hos Kongl. Majit, om rättelse i hvad sålunda uti Hans höga Namn blifvit laglöst handladt. Kongl. Majit, upplyst om sanna förhållandet, hade visserligen icke tvekat att förkasta de inconstitutioneila rådslag, som sednare beredt en möjlighet för den Ministeriella myndigheten, att nedsätta Ridderskapets och Adelns värdighet, alt kränka dess och Nationens rättigheter, genom öfverträdelse!’ af de Grundlagsbud, som angifva en gräns för magtutöfningen inom Styrelsen och magtinflytandet inom Lagstiftningen. Den November f. m. 517 Jag anhåller, att detta Memorial måtte till RiddarhusUtskottet remitteras, och att Ridderskapet och Adeln af sitt Utskott äskar upplysning om de åtgärder RiddarhusDirectionen vidtagit, eller försumma t, till förekommande af den olagliga och oform~ liga RiddarhusOrdningens prornulgerande. Begärdes på Bordet. Hans Excellence, Herr Grefve De la Gardiej Jacob: Den plats mitt
Men deraf följer ock, att ett Utsk. är vid en efterkommande tiksdag, såsom denna, pligtigt alt, då motion derom väckes, pröfva och utlåta sig om de åtgärder samma Utsk. vidtagit vid en föregående, och hvilken pröfning nu af mig anses nödig för sakens skull, eller på det att ett olagligen tillkommet beslut ej må kunna läggas till grund för flera efterföljande och lika beskaffade anomalier. I händelse den här ofvan begärda inbjudning, hvilken icke kan hänföras till 06 §:n, som icke tillåter afvikelse!-från hufvudsakligt fattade beslut, och denna nu af mig framställda begäran endast innefattar en underordnad omständighet, hvarom våra riksdagsannaler lemna öfverflödiga bevis, att de både kunna göras och äfvenväl bifallas, så är mitt ändamål med denna min nya motion, att den blifver remitterad lill H. Const.Utsk., hvilket jag anser vara den enda auctoritet, som äger att bedo nima de olika omdömen, som möjligen kunna inträffa om grundlagarnes tydning och ordaförstånd. — Grundlagsstiftaren har alltså visligen insett, att det borde finnas e.n vårdare, som äger att tillse, huru grundlagarne efterlefva*. I denna öfvertygelse styrkes jag fastmera af det yttrande, en fräjdad ledamot inom detta Hus vid 1828—i83o års riksdag hade den 9 Januari 182g, då lian, icke såsom nu, är ledamot i samma Utskott. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan R. o. Ad. bifallit BancoUtskts betänk. N:o 11, som innehåller afslag å Hr Adlerstam.* motion, och detta anförande vore samma s'ak, som deruti blifvit behandlad; så kunde Hr Adlerstams nu upplästa anförande och den deruti gjorda anhållan eller begäran icke vidare blifva öfverläggningsämne eller föremål för remiss till något Utsk., emedan ett redan fattadt beslut ej får upprifvas; och hemställde Ur Landtm, alltså, om R. o. Ad. behagade finna, att ingen annan åtgärd vid detta anförande kunde lagas, än att lägga det till handlingarna.
I afseende på förhållandet med omföismäldte dana-arf, inhemtas af de vid den Nådiga Propositionen bilagde handlingar, att .enkan Anna Sophia Andersdotter, i följd .af det emellan henne och mannen i lifstiden upprättade, lagligen bevakade och oklandradt lemnade testamente af den 28 November 1 Sid, efter mannens död erhållit full äganderätt till hela boet, och att, sedan bemälda enka ulan känd arfvinge aflidit, anspråk på dess qvarlåtenskap blifvit k Tufve Perssons arfvingars sida i daga ordning framstäldt; men hvilket anspråk, ej mindre af Rådhus-Rätten i Malmö, än Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge, emot hvars dom missnöje icke anmälts, blifvit till alla delar ogilladt. Då Rikets Ständer tillförne vid serskilda tillfällen medgifvit, att så beskaffade arfsmedel finge inom de orter., hvarest desamma utfallit, användas till understöd för allmänt nyttiga företag, bär Utskottet, i enlighet med hvad Kongl. Majit i Nåder föreslagit, funnit sig ega anledning hemställa., att den Kongl. Majit och Kronan tillkommande rätt till ifrågavarande .efter 'Tufve .'Perssons .enka fallne dana-arf af g4o Bidr Banco, må åt Malmö stads fattig-arbetsinrättning öfveriåtas. Stockholm den 14 Maj jS^o. Ant. till :Exp. Etsk. .3. 16 Maj, ‘kl. 1 «. iu.
Jag erkänner altså, alt jag begått ett fel, då jag föreslagit en viss redaction med särskildt omnämnande af allmänna vägarnas Öppnande; men jag gjorde det, emedan jag då ej trodde, attén så stor olikhet i meningarna ägde rum. Nu är jag dock genast färdig att medgifva skrifvelsens affattande i hvilka ordalag som helst, blott Konungen genom en opinionsyttring får stöd för upphäfvande af de hittills vidtagna åtgärderna, hvilka i sjelfva verket äro utom lag och nära gränsande till anarchi. Efter den kännedom , jag vid denna riksdag inhemtat om Frih. Boyes tänkesätt, är jag öfvertygad, att han endast sträfvar för ett godt ändamål, och jag hoppas, att Frih., för att låta oss komma till målet, medgifver, att R. o. Ad. får vidblifva sitt förra beslut, och att sammanjemnkningen må öfverlemnas åt Exped Utsk. Jag önskar derjemte, att detta må vara sista gängen, som jag uppmanas att yttra mig i detta ämne, ty jag vet sannerligen intet att tillägga, sorn skulle kunna tjena till någon upplysning. Underteckn. Ridd.Secret.: Jag anser mig skyldig att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att det endast är Presteoch BondeStms, hvar för sig, gjorda inbjudningar, som nu äro föremål för öfverläggningen, och att det således ej lärer gå an att fatta något annat beslut, än att antingen vidblifva Ståndets redan fattade beslut i ämnet eller antaga någondera inbjudningen. Frih. Boye: Jag får förklara min tacksamhet för II. Ex. Hr Gr. Mörners bemödande att tillvägabringa en jeinnkning, som efter min tanka är ganska lätt, och jag får äfven tacka Gr. Frölich för den rättvisa, han gjort mig. Hvad åter Ridd.secret:s erinran beträlfar, kan jag ej underlåta att förklara, att det skall blifva ganska interessant att höra, på hvilken grundlngs-§ Hr Gr. o. Landtm, vill stödja en vägran af den propos., jag begärt. Ex. Hr Gr. Mörner:
Sådaqzt ar inålet Iiiir~idan an vageu blir, antingen jag kommer att verkA soin larariniia eller novellist. Detta tröstar inig, detta lefver jag för, kara lilla syster. J a g liar mistat det mesta, det bästa: därföre beIiöfver jag tröst; initt lif ar så tomt: därföre inkste det liafva denna fyllnad. J a g skall skrifva noveller s&amp; att pennan skall fräsa i blacke.t, g å skall jag se om det går. Går det, då liurra! Då vet jag att jag lefvei. och 7hva9fo~ j ag lefveï; gkr det inte, d % Iiiser j ag sprklr soin en hast, för att ändå kunna förtjoua pengar; spara kan jag %tminstorie redaii. Nu vet .du livarför jag ar Born niigs, jag kan ej Iijalpa det. J a g tror icke, att jag kal1 bli novellist lieller, fastän man iii. ense om att jag därvidlag liar goda anlag, ty mitt lif ar för enformigt och hopkliimdt; inan behöfde vidare synkrets och friskare lif, och oin jag så sträfvar ihjäl mig kan jag ju inte f&amp; så mycket, att jag åstadkoininer nkgot. Ack, » initt lriingarike för ett par byxor! " Vore jag karl behöfde jag inte sitta lm och lura. 247 ~Fidelioz, ar inte fardig änskont lian liar tre eller fyra syskon soni tigga inin penna om en passande dräkt, ocli så liar jag två spelelever so111 liålla p \ att ta ' mig på sangeii om morgonen och 9 piller att sviilja livar dag! Ah, jag kan skratta i t alltiliop - s&amp; att jag far tårar i ögonen. Kan jag s i narra andra också att skratta, då ar iiiin lyckas gjord. Du finner val mitt bref något sorgliistigt, ineii det rår jag inte för.
Alt nödvändigt sammanpara begge proposma, för att derigenom försvåra afgörandet, eller möjligen få det hela afslaget, kan möjligen vara mina motståndares afsigt, men ingalunda min. Emot den sammanbindning, som Hr von Troil yrkat of 4 och 7 Den 3i October e. m. 4a7 punkterna i Gr. Spens’ förslag, får jag anmärka, alt, sedan tiel bestämda antalet af riksdagsmän borttogs ur den första punkten, later sammanbindningen sig icke göra, utan med äfventyr att nu göra denna bestämning, emedan den 7 punkten lyder så bär: ’’Ledamöterne af den äldre kammaren väljas för 5 riksdagar. Vid hvarje sådan afgår ^ af hela antalet” o. s. v. Om detta skall qvarstå, är det nödvändigt att antaga någon viss summa, som kan jemnt delas med 5, och det lärer väl icke vara Ståndets mening att nu besluta derom. Hvad den nu förevarande saken beträffar, så får jag lika med Hr Lefrén yttra, det jag tror henne förut vara så genomgången, att man icke behöfver ånyo upprepa skälen. Skulle någon eller några ledamöter vara tillstädes, som icke öfvervarit våra förra öfverläggningar härom; så får jag blott nämna, att ändamålet med den inskränkning af valrättighet inom valkrets, hvilken jag yrkar och önskar, är den att tidningarne icke må nedsätta personer under deras värde eller upphöja dem deröfver, att icke de s. k. nationens män må uttränga deni som verkligen äro det, eller med ett ord, att icke tidningsskrifvarnes troman och högtbetrodde män må blifva utsedde vid riksdagsmannaval, utan alt förtroendet må blifva grundadi på den bestämda kännedom, hvilken valkretsens medlemmar sjelfve äga om verklig förtjenst hos deras blifvande ombud. Frih. Boye: Det är i anleda, af Gr. Spens’ yttrande, sorn jag ber att få förtydliga min förut yttrade mening, dä jag på samma gång torde kunna något skingra de farhågor för mina afsigter, som den siste talaren behagade framkasta. Jag liar icke begärt att frågorna om nedre och öfre kammaren skola afgöras på samma gång, och ännu mindre att de skola sammanblandas.
— Härtill, till denna formfulländning kom också en annan sak, som var lika mycket om icke mera egnad att höja vår beundran för författaren — jag menar Kiellands sjelfständighet. Det var icke nog med, att han skrifvit sitt namn på titelbladet, på hvarje sida hade han lagt i dagen en egen personlighet — han var öfverallt sig sjelf. Här och der förekom det kanske ett och annat, som ledde ens tanke till några af de moderna franska novell-diktarne, till Gopée och andra; i “ Erotik och Idyll “ kunde man nog hitta några infall, som läto som ett svagt eko från “ Kärlighedens Komedie “, men eljes i det stora hela röjde sig öfverallt en egen distinguerad individualitet, och den debuterande författaren rörde sig med samma säkerhet som i alla sina efteråt skrifna arbeten mellan sitt författar-lynnes båda poler: det varmhjertade, känsliga, omedelbart gripande och en leende, halft ironisk ton, en ton, som, såsom det sedan visat sig, har många fina nyanser. Denna ton genomlöper skrattets hela skala och har alla dess schatteringar utom det fadda grinet; stundom förekommer den pojkaktigt lustig, nästan burschikos, som i episoderna om den “ fandens Blucher “ eller om “ abekaten “ i vännen Cucumis lagbok, stundom åter, om man t. ex. ihåg-kommer det sätt, på hvilket presterskapet i Garman &amp; Worse framstäjles och skildras, låter den en tänka på en sceptisk verldsmans spetsiga men diskreta gäckerier. Men detta lekande drag kan vitna om mera, kan också vitna om djupare rörelser i den skrifvandes bröst.
Till stort gagn för dessa undervisningsverk är gymnasie-biblioteket af 22,000 band, till större delen enskildte donationer; och med hvilket är förenadt samlingar af mynt, naturalster och foglar, samt åtskilliga sällsamheter och fysikaliska instrumenter. 62 Ljungstedtska fi iskolan, grundlagd 1824, genom donation af Gen.-Consul Ljungstedt, äger bebyggd tomt, en landtegendom, inköpt för 43,500 R:dr Banko, samt kontant fond af något utöfver 3,000 R:dr Banko, förutan hvad som vidare, genom tvist underkastadt testamente, kan skolan tillfalla. Utrymme finnes för lillräcklige lärosalar, boningsrum åt lärare, uthus och en smides-verkstad. Vexelundervisningsmetoden begagnas, och något utöfver 100 barn njuta bär daglig handledning uti de elementar-kunskaper, som erfordras för enkel, allmän bildning, äfvensom undervisning uti linear-ritning, sång, gymnastik, simning. Framdeles skall undervisningen sträcka sig till öfning uti vissa handtverk, och är början nu gjord med handsmidet. Jemte denna anstalt är sedan 1836 förenad en söndagsskola, hvarest, under de tvenne åren, 327 gesäller och lärgossar varit inskrifne', och hvaraf en och annan gjort hastiga framsteg. Flickskolan, stiftad år 1832, genom frivilliga bidrag, lemnar fri undervisning åt 50 fattige flickor, uti läsning och uti de handaslöjder, hvilka tillhöra qvinnokönet. Skolan äger en fond af 3,000 R:dr Banko, men emotser dess förökande genom en donation, hvarefter undervisningen skall med flere ämnen ökas. Barnens arbeten försäljas, och deraf bestrides en stor del af kostnaderne. Linköpings sparbank har nu att ansvara för en fond af 27,350 R:dr Banko med 743 delägare. Östgöta bank, oktroyerad den 24 Februari 1837, öppnades den l:sta påföljande Juli med en fond, af 655,000 R:dr Bauko, hvilken sedan är ökad till 750,000.
Redan från de första tiderna af vårt nuvar:de statsskick finnas ministeriella protokoller förvarade, hvaruti alla Stats-Rådets ledamöter upptagas såsom närvar.de, och samma praxis—mot hvilken Grundlagen >cke lägger något hinder — har äfven i senare tider, dä politiska frågor af mera allmän vigt förekommit, varit tillämpad. — icke heller kan jag föreställa mig såsom tänkbart, att en Stats-Minister, jemte en annan Stats-Råds-ledamot, vid ett. tillfälle dä fråga vore derom att K. M., å Dess och Rikets vägnar, skulle ikläda sig vigtiga förbindelser, skulle kunna lemna Stats-Rådets öfrige ledamöter i okunnighet härom, eiler önska betaga dem tillfället att i en sådan fråga framställa sina åsigter och söka göra sin öfvertygelse gällande. Sådant kan, under ett 334 Den 6 December f. m. verkligen konstitutionellt statsskick, icke ega rum, och de StatsRåds-ledamöter, som kunnat tillåta sig ett sådant förfarande, skulle derigenom sjelfva hafva fällt sin dom. Huruvida betänkligheter kunna förefinnas mot det nu föredragna förslagets antagande, hemtade från den varsamhet, hvarmed hvarje af de begge Statsmakterne alltid bör behandla de grundlagsstadganden, som bestämma den andra Statsmaktens rättigheter eller skyldigheter, detta öfverlemnar jag åt R. o. Ad:s eget ompröfvande, likasom huruvida betänkligheter af annan art möjligen kunna anses ega rum; men får, för egen del, förklara, att ehuru jag icke åt det nu föreliggande förslaget kan tillerkänna någon öfvervägande praktisk vigt, jag likväl anser den grundsats, hvarpå det är bygdt, vara fullkomligt riktig. Hr von Ehrenheim, Pehr: Emot det förslag, som här blifvit framlagdt, bär redan förut den anm. blifvit gjord, att svårighet skulle uppstå att afgöra, om ett aftal med en främmande makt vore att hänföra till förbund eller icke.
JV* 341, i anledn. af väckt motion om vissa bestämmelser i afseende å beslutad inlösen för allmänna medel af enkel bränvinsbrånnings redskap; Ba oko-Utskotlet: A? 76, i anledn. af väekt förslag om förändring i Bankens sedelmynt ; M 77, med förslag till föreskrifter, motsvarande l:sta Artikeln i nu gällande Banko-Reglemente; JVZ 78, med förslag till föreskrifter, motsvarande 3:dje Artikeln 2:dra Afdelnm af Banko-Kegl:tel; J\s 79, med förslag till de föreskrifter, som skola motsvara 6:le och 7:de Afdelnme utaf 6:te Artikeln i Reghtet; M 80, ang:de instruktionen för R. Stms Revisorer öfver Banko-Diskonlverket, samt Låne-kont:n i otterne; 2* JO Den 14 November. Bankooch Lag-Utskotten: M 2, nied förslag till sammanjemkning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:ns Betänk. M 1, i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Tisdagen den 14 November 1854. Plenum kl. 6 e. m. Just. 2:ne prot.-utdr. för den 13 dennes. Anmäldes till justering, men begärdes på bordet, ett från Exped.Utsk. ankommet, under M 183 afgifvet, Förslag till R. Sius underd. skrifvelse till K. M., ang:de Statens medverkan för jernvägars anläggning. Frih. Raab, Adam Christian: Först på föredragn:s-listan finnes upfördt Serskildta Ulsk:s Mern.
Bolaget på ett eller annat satt drager fördel af de Hemmans jordägor, hvilka i och för Canalanläggningen användas, och att de tillkomna, eller framd les tillkommande ny-hemmanens väghållning är en förmon, hvilken bör kunna påräknas lika så väl af hvarje annan väghållare, sorn af CanalBolaget. Stockholm den 15 Aprill 1818. Rest). och Ekon. TJtsk. Betcinkanäen. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonorniTJbskotts Utlåtande i anleda ning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande yrkad be. frielse från skyldigheten att afskala barken å utsynta Ekar. nr1 iill Utskottet har Höglo/!. Ridderskapet och Adeln den 17 nästlidne Februari samt Högvördiga BrestStåndet och Vällofl. BorgareStåndet den 9de i samma månad återremitterat Utskottets oFvannämnde Betänkande, hvilket af Hedervärda BondeStåndet blifvit bifallet5 och hafva följande anmärkningar dervid blifvit gjorda, nämligen: Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr P. Estenberg, som öfverklagar, att Utskottet tillstyrkt ett upphäfvande af alla de välgörande Författningar, som i förflutna tider blifvit utfärdade till garfveriernas befordrande och framgång, å hvilken näringsgren Regeringen för omkring 50 år tillbaka fästat så mycken uppmärksamhet, att äfven premier till dess uppmuntrande utdelades, hvarigenom äfven Näringen kommit till den fullkomlighet, att mycket Svenskt Läder nu mera utskeppas, i stället för att det förr måste i betydlig qvantitet införskrifvas. Herr Estenberg tror ej, att brist pä afsättning a£ Ekbarken äger rutn, då garfverietöfver hela Bihavg till IiiksSt, Frat. i3l7-*8>8> Q:‘le Sami. Jie sv. och Ekon. JJtsk.