Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlånta medel - Fordringar, antecknade inom linien, Summa Bilaga Litt. M. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 55. Debet. Balans frän föregående året: Tillgångar Credit. Balans från föregående året: Skulder, antecknade inom linien, År 9850. Dito, antecknade inom linien, Uppbörd: Räntor Trosspassevolans-medel Ersättning för persedlar Auktions-medel Diverse inkomster Balans till påföljande året: — Utgifter: Arfvoden och gratifikationer Exercis-ammunitions-kostnader Diverse omkostnader Ränta i förskott Balans till påföljande året: Kontant behållning Bilaga Litt. N. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 55 . Debet. Balans från föregående året: Tillgångar Credit. !Balans frän nästföregående året: Skulder, antecknade inom linien,! Utgifter: Aflöning och gratifikationer Byggnader och reparationer För Kongl. l>orgentå Ladugårdsgärdet Arrenden och onera Möteskostnader Skottvallars underhåll Dito, antecknade inom linien, i Uppbörd: Räntemedel Inkomst af fastigheter Ersatt försträckning Försträckning emot ersättning Ränta i förskott Diverse omkostnader Balans till påföljande året: Kontant behållning Summa 324,870: 4. 10. 318,472: 38. 6. — 55 — Kongl Krigs-kollegii Artilleri-afdelning, dels till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen, samt lefvereras derifrån till Kongl. Räntekammaren. 1 följd häraf omfatta Kongl. Krigs-kollegii räkenskaper endast de dit influtna medlen. Redogörelserna för dessa sednare medel äro för år 185!) i Kongl. Kammarrätten granskade ulan anmärkning, men hafva för år 1851 ännu icke undergått revision derstädes. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande tabell: (se bil. Litt. K). Räkenskaperna hafva icke till någon erinran å Revisorernes sida föranledt. 2:o En per mille fonden.
— Kollegium afstyrker, på det högsta, bifall till hvad Komitéen i afseende på frågorna om bokföringsoch revisionssamt anordnings-bestyrets öfverflyttande till Bokslutsoch Kontroll-kontoret, föreslagit, likasom den föreslagna förändringen i föreskrifterna om inventeringar och om en förberedande granskning i Bokslutsoch Kontroll-kontoret af årsredogörelsen för 4:de Hufvudtitelns anslag. Emot den föreslagna Aflönings-staten framställer Kollegium anmärkningar, visande att anslagssumman måste höjas till 114,200 R:dr, hvilken summa ytterligare komme att ökas med löner på indragningsstat och arfvoden, som af Kollegium anses erforderliga. — Kollegium tillägger, att den af Komitéen gjorda hemställan om åliggande för embetsoch tjenstemän, som tillträdt af Rikets Ständer beviljad löneförhöjning, att vara underkastade den vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet eller jemkning i åligganden, som vid embetsverkets förändrade organisation varder stadgad, icke kan af Kollegium tillstyrkas, för så vidt en sådan förbindelse skulle sträcka sig utöfver den då varande statsregleringsperioden eller 1860 års utgång. — Slutligen anser Kollegium, i motsats till hvad Komitéen antagit, den minskning i antalet ledamöter, Riksrätten skulle tillskyndas genom Kollega förvandlande till Förvaltande verk, vara betänklig och utgöra ett bland hindren för genomförande af Komitéens organisationsförslag. 1861 års eller den så kallade Landtförsvars-homiléen. Efter afgifven historik om Krigs-kollegium, jemte de äldre förslagen till dess ombildning, öfvergår denna Komitée till framläggandet af sina egna tankar i ofvan vidrörda ämne. Efter granskning och öfvervägande af hvad i fråga om krigsförvaltningen, dess sammansättning och verksamhet blifvit, af i ämnet hörda myndigheter, anfördt, anse
Då Konungen dessutom förklarat, att BondeStåndet må fortfarande utnämna sine Notarier, intilldess bärom blifvit i behörig ordning grundlagligen stadgadt, tyckes ej vara någon fara, att ju icke de öfrige Stånden hvar för sig skulle få orubbadt tillgodonjuta deras redan lagstadgade rättigheter. Så nogräknad jag är om helgden af våra rättigheter, så olyckligt anser jag det vara, om vi skulle drifva våra farhågor så långt, att vi klandrade Styrelsen ej mindre då den bifölle, än då hon afsloge våra önskningar. Jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln, utan att fästa sig vid de af en Talare gjorda fina distinctioner Den 9 J a n u a r i i. af ord, hvilka bättre kunde passa i en Akademisk föreläsning, än härstädes, ville antaga ConstitutionsUtskottets förslag till grundlagsenlig behandling. Herr Lagerhjelm, Pehr: Ehuru jag ej anser ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, i afseende på innehållet, vara af vigt; kan jag dock ej lemna oanmärkt det sätt, hvarpå ConstitutionsUtskotlet motiverat sitt förslag. Vid första ögonkasten derpå trodde jag det kunna antagas, sådant det är; men vid närmare påseende fann jag, att det varit bättre, om Utskottet motiverat Utlåtandet så, som minoriteten föreslagit. Jag vill ej vidare förlänga discussionen, utan förenar mig med Herr Cederschjöld i den anhållan, att Utlåtandet måtte återremitteras till ConstitutionsUtskottet, för att på annat sätt motiveras. Dock får jag förklara, att jag härvid ej utgår från någon farhåga för närvarande, utan endast önskar, att motiverne måtte blifva sådane, att detta tillägg i Grundlagen aldrig må kunna åberopas såsom praejudicat emot de rättigheter, hvaraf Rikets Ständer nu äro i besittning. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag får underställa, om vi ej nu kunna begära proposition å ConstitutionsUtskottets förslag, emedan saken tyckes vara tillräckligt utredd. Den 9 'Januari!. 225 redd.
Om, enligt fleres yttrade farhåga, så olyckligt skulle hända, att Bancomyntet ytterligare förlorade af sitt värde, vet jag ej, hvarföre det allmänna skall söka ersättning af låntagarne, som icke erhållit bättre mynt. Friherre Cederström: Jag skulle tro, att man från denna discussion kan aflägsna frågan om realisationen i allmänhet; ty ehvad den förr eller senare kommer att gå i verkställighet, är realisationen af de här ifrågavarande 5 millioner redan i förväg gjord, då fonden finnes på deposit-räkningeii insatt i Banken. Man behöfver således ej tro sig se spöken, eller frukta för förlust för BiksgäidsContoret genom förskrifningarnes ställande på Svenska Bancosedler; ty dessa sedlar hafva valuta på deposition i Banken, oberoende af coursen. Då således det här ifrågavarande capitalet ej har någon egentlig gemenskap med Bankens realisation i öfrigt, inskränker jag mig, för att ej förlänga discussionen, till begäran om proposition på bifall till Utskottets förslag. 64 H. a t* 3a4 Den 5 Mars f. m. Herr von Troil: Friherre Cederström har anfört, att emedan en deposilräknings öppnande i Banken numera är beslutad, och det upphinta capitalet der skall insättas med rättighet för RiksgäldsContoret, att när som hälst åter uttaga det, är fruktan för RiksgäldsContorets förlust, i händelse realisationen skulle blifva inställd, blott ett spöke. Emedlertid har detta spöke den egenskapen, olik andra spöken, att dess existens kan bevisas genom de enklaste och säkraste aritbmetiska beräkningar. Ty det är sant att RiksgäldsContoret har rättighet att ur Banken åter uttaga i silfver det insatta capitalet af 5 millioner; men i en låneoperation, ställd till återbetalning på 3^ år, kommer RiksgäldsContoret alt återgälda ia å i3 millioner, i stället för de 5 millioner som blifvit upplånte, och således återstå 6 å 7 millioner, hvarpå förlust är möjlig, ehuru äfven jag erkänner, att den, åtminstone för närvarande, icke är trolig.
Jencquel i Hamburg löpande räkningar, äfvensom under åren 1840 och 1841 af nyssnämnde anslag för dylika kostnader utgått ett samman räknad! belopp af 1,325 R:dr 18 sk. 10 rst.; och hafva Revisorerne yttrat den åsigt, att berörde utgifter bordt drabba anslaget för Minister-Staten samt de Titlar, hvaraf Hamburger Banco utbetalas. Utskottet, som jemväl för dess del icke finner lämpligt att omförmälde provisionsm. fi. kostnader bestridas af anslaget för Observationsoch Uppbörds-procenter, men deremot anser, att större ordning, äfvensom en lättare öfversigt af förvaltningen skulle vinnas, derest alla till ett och samma föremal hörande serskilde utgifts-poster varda på ett ställe bokförde, får, i öfverensstämmelse med denna åsigt, hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig befallning till vederbörande, att de kostuader af provision, postporto och stämpel-afgift, hvilka för inköp och remitterande af växlar i utländskt mynt hädanefter kunna Stats-verket tillskyndas, böra påföras samma anslag, hvaraf den utgift bestridts , i och för hvilken dylika kostnader egt rum § 13. (1841 års Rev. Ber. pag. 22. Rev. Ber. pag. 78. Af räkenskaperne öfver anslagen till publika hus och byggnader i Stockholm hafva Revisorerne funnit, att till ränteoch capital-afbetalning å lån, Bth. till R. St.
Af ehn 3 r tullidm October:, N:o 130, öfver väckt motion om åtskilliga ändringar i Rätteg&ngs-Balken; N:o 13 r, öfver gjordt förslag till ändring af 37 §. i 17 Cap. Rättegångs-Kalken; N:o 132, öfver väck! motion om inrättande af Förmyndare-Kamrar; Af'den 7 dennes: N:o 133, öfver väckt motion om stadgande, att Testamentstagare skola deltaga i Bouppteckningskostnad, i mon af den testamenterade egendomens värde; N:o 134, öfver väckt motion om minskning af arfvodet för Bouppteckningar i Städerne. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Herr Rosenblads, Bernhard, den r 3 den* des e. m, på bordet lagda motion, innefa'.tanne förslag till bestämmande af tiden och sättet ic>4 Pro t. Utdrag den 20 Nov, 1829. för invexlingen och upphörandet af RiksgäldsContoiréts Credit-Sedlar; jemte de af Friherre Boije, Ludvig, samt Herrarne Lefren, Johan Pehr, von Troil, Emil, Tham, Wollrath, och Herr Rosenblad, 1 anledning deraf, denna dag, afgifna yttranden } Statsoch Banco-Utskoiteni Friherre Boijes, Ludvig i den 18 dennes f. m., på bordet lagda motion, rörande föreslagna utvägar till Fenningebristens afhjelpande i Landsorterne ; Banco-Ut skott et t Herr Ltfréns, Johan Peht, den 16 den* ries f; m., pä bordet lagda motion, angående rättighet för Banken att Utfärda så kallade Ränte-Coupotls; jemte de af åtskilliga Ledamöter, i anledning deraf, denna dag, afgifna yttranden.
De öfriga Stånden hafva äfven antagit denna punkt. Vöre det då billigt, att, under det man åsyftar att höja presterskapets kunskapsmålt och deraf beroende anseende, man skulle å andra sidan nedtrycka deras förhoppningar om befordran, genom ett medgifvande af ordination åt en så ganska talrik och så föga härtill befogad klass, som folkskolelärarne? Jag åtminstone kan icke inse någon billighet häri. Hr von Hartmansdorff har ganska riktigt framställt olägenheterna deraf, att till stort, antal åstadkomma ett ntfatiigt presterskap. Jag vill tillägga deri icke mindre olyckan, alt dervid tillika få ett till stor del okunnigt presterskap. Jag har vid ett föreg:de tillfälle icke gjort någon erinran och ej heller haft någon att göra deremot, att den enkla tjensteårsberäkningen bibehållits för lärare vid elementar-läroverken. Tvertom anser jag sådant riktigt. Ty det bör befrämja kunskaper inom preslerskapspersonalen. Men då det sålunda bör vara fråga om högre kunskapsmått, såsom önskligt alt hos presterskapet bibehållas, så frågas billigt, om detta högre kunskapsmått kan påräknas hos folkskolelärare; på grund hvaraf fördelen af presterlig tjensteårsberäkning skulle dem tillerkännas? Mig åtminstone synes deras kunskapsförråd vara alltför inskränkt, för att skänka det anseende som bör åtfölja ett allmänt presterligt embete. På dessa och förut augifna skäl fortfar jag i min anhållan om bifall lill betänk. Hr von Hohenhausen: Mitt yttrande skall blifva ganska kort och kan innefattas deruti, att Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström skulle i alla delar hafva grundade anledmr till farhåga, att det yngre presterskapet skulle ganska mycket i dess befordringsrätt blifva förnärmade genom antagandet af folkskolelärare till prester, så vida icke ordinationen tillhörde stiftsstyrelsen. Det är ju biskoparne som tillse, att behofvet af prester varder uppfyldt och sålunda har detta Stånd inom sitt eget sköte tillfälle att bevaka dess rätt och bästa.
Men ehuru det således endast till en del beror på oss själfva, om lifvet blir lyckligt, kunna vi själfva afgöra om det skall bli rikt och skönt. Detta senare beror på om vi lära oss se, höra, gå ... Många röster afbryta: “Vi äro lyckligtvis hvarken blinda, lama eller döfva!“ Men för att veta om vi värkligen kunna se, höra o. s. v. måste vi kunna svara nej på en fråga: Ha ni aldrig någonsin tråkigt? De flästa medgifva då helt visst, att de ofta känna ledsnadens blyhätta öfver sitt hufvud, den, som gör allt tungt, grått och olustigt. Men nu är det så att de, som värkligen kunna höra och se, för dem kan ledsnaden visserligen skymta förbi, men vågar ej närma sig dem annat än på höfligt afstånd. Det skulle således finnas olika sätt att se, att gå och att höra? Helt visst. Den ena människan ser till exempel att där står ett hus, där en träddunge och att där ligger en oslagen äng. Den andra människan ser också huru täckt huset ligger inbäddat i det gröna; huru vackert solljuset glimmar på trädens löfvärk; huru mångskiftande ängsblommornas färger blandas med hvarandra. Den förstnämda människan märker väl att stormen viner och att fåglarna sjunga. Men den andra förstår hvad stormen talar, och fågelkvittret ger återklang i hennes hjärta. Den ena ser på taflor med öfverhalkande ögon; taflorna säga honom intet, han känner sig ej rikare eller gladare genom att gå och tänka på de djupa färgerna, det själfulla uttrycket i ett konstvärk. Han läser en bok för att få tiden att gå; ej för att få näring åt sin tanke, sin inbillning, sin känsla. Men den andra människan går omkring i sitt arbete med konstvärkets, med bokens lif i sin själ. Den förstnämda människan kan nog se andra människors yttre företeelser, men märker ej ens om de äro värkligt vackra eller icke, ty hon söker ej själen i dragen, ej lifshistorien i uttrycket. Tusende ting, som röra andras sorg eller glädje, arbete eller hänförelse, äro för en sådan människa dolda.
§ 9 Så länge omständigheterna fordrar att man bibehåller inrikes tullbevakning för några orter i landet, skall innehavaren av pass visa det hos tullkammaren i Borås eller Ulricehamn och samtidigt visa sina varor. Är varorna överensstämmande med vad som uppgives skall de antecknas i en Special i tullkammaren och stämplas. Undantag är blaggarn, säckväv, vävnader av kreaturshår, linneoch yllevävnader, grova ullstrumpor, yllemössor och vantar. Stämpeln uppger stadens namn. Innan detta är respasset inte gällande. § 10 Stämmer inte varuförrådet med vad som är angivet i förteckningen eller innehåller det utländska förbjudna eller lovgivna varor eller inhemska varor som inte är tillverkade i hemorten inställs resan, vilket stämplas på passet. Beträds tullkammaren med vårdslöshet eller försummelse vid denna stämpling är de underkastade ansvar enligt lurendrejerioch tullförsnillningsförordningen. Inställer tullkammaren en resa på grund av att varorna inte är inhemska eller tillverkade i orten, men detta inte accepteras, skall ärendet gå till domstol. Har fel begåtts ersätts kostnad och förlust som hänt genom resans inställande. § 11 Befallningshavanden insänder förteckning på alla utställda pass till tullstyrelsen. Han skall också skyndsamt meddela kronobetjänten. Han skall sedan inhämta kunskap om att hemmansägaren verkligen avrest och att inget missbruk föreligger. I så fall anmäls till befallningshavanden, som anklagar i närmaste tullrätt eller vid domstol i den ort där förbrytelsen skett. § 12 Tar gårdfarihandlaren med sig någon person på resan bötar han 25 riksdaler. § 13 Idkar någon gårdfarihandel utanför Älvsborgs Län utan behörighet bötar han 50 riksdaler och varulagret är förverkat. § 14 Utom Älvsborgs och Skaraborgs län må gårdfarihandlande ej resa eller ta kvarter mer än 6 personer i sällskap. Är de flera tillsammans bötar var och en 6 riksdaler 32 skilling och varorna de medför är förverkade. § 15 Gårdfarihandlande skall i varje stad uppvisa sitt pass hos Borgmästaren eller på Landshövdingeresidenset, där passet påtecknas. Försummar han detta bötar han 16 riksdaler 32 skilling.
Majit dels förklarat, att tillsvidare hvarken den ledigvarande Chefsplatsen vid Lifbevärings-regementet skulle tillsättas eller nya Officerare der antagas, dels ock beslutat, alt det beväringsornråde, som förut varit anslaget lill nämnda regemente, skulle fördelas på Lifgardes-regementena lill fot; samt Kongl. Majit i anledning af dessa förhållanden och då den vid sistberörda regementen befintliga befälspersonal, som icke kunde befrias från sin tjenstgöring i öfrigt, befanns otillräcklig för att kunna äfven besörja vapenöfningen med det sålunda dem tillslagna beväringsmanskap, ansett nödigt, att hvardera af Fotgardes-regementena, efter hand och i mån af tillgångar på Lifbeväringsregementets stat, erhölle tillökning i sitt befäl med 1 Tredje Major och 4 Andre Kapitener med uppgifven aflöning af tillhopa 12,240 Ridr för hvartdera regementet eller inalles för begge regementena 24,480 Ridr, så föreslogs af Kongl Majit vid sistlidne riksdag att denna anslags-tillökning för Fotgardes-regementena finge utgå i mån af blifvande tillgångar på Lifbevärings-regementets stat, hvilken, uti Riksstalen upptagen till 31,911 Ridr 50 öre, härtill lemnade full tillgång. Härå meddelade Rikets Ständer till svar att de, utan att då ingå i pröfning af det förslag, Kongl.
Dånetillgångar för jordbrukaren blifvit öppnade; men då jag måste medgifva att Skåne icke lärer snart kunna umbära ett der etablerad;! Discont Utlanings-Contoir, äfven då nuvarande Octroy slutas, samt att detta Contoir icke kunde för Bankens Räkning med dess Sedlar bestrida Discont-Rörelsen, utan att Banco Sedelstocken derigenom skulle okas, mäste jag äfven medgifva den enda återstående utväg, att antingen nu varande Discont-Bolag i Malmö eller Götha Canal-Bolag , i fall det deri ingår, må emot föreskrifne vilkor besörja Discontrörelsen vid besagde Contoir, ifrån den tid då nuvarande Octroy upphörer till och med år 182a, för hvilken kortare tid af 2 eller 3 år någon annan ny Octroy ej kan upplättas. Jag anser mig så mycket mindre kunna ut - Deu 2 3 Juli. utsträcka detta begifvande till längre tid ari till och nied 1820 årsslut, sora penninge-verlets då förmodade ställning och Rikets belägenhet vid den tiden torde tillåta en eino* ändamålet bättre afpassad reglering af Disconterna och. derjemte alla financiel!» beräkningar i Banken blifvit vid denna Riksdag inskränkta till förenämnde ar, i afseende hvarpå jag icke kunnat för min del bifalla det af Utskottet Götha Canal-Boiag roedgifne DiscontCreditiv, till och med 1825, såsom varande utsträckt för en tiderymd, hvarom, till en del, kommande Ständer allena äga att förordna. Hvad angar deri föreslagne tillökningen i berörde Creditiv till 1,600,000 R:dr, kan J3g densamma för min del icke medgifva. Efter min tanka bör det temporairt beviljade Extra biträdet af 80b,000 R:dr , såsom tillkommet blott att afhjelpa ögonblickets förlägenhet, inom 3 8 Månader vara återbetaldt, hvarefter det aldre Creditivet på lika summa synes under en försigtig Administration böra blifva i alla afseenden tillräckeligt.
Elter »vederbörlig besigtning ä Branstudan, och uppä derom g>ord anmälan, mä det tillkomma Krigs-Collegium, att förordna om de lälunda ester Eldöwädan samlade gamla Makerialicr stola genom Auction bortläljös, eller kill ny byggnads uppförande begagnas. §. 5Z. Sedan af Kongl. Maj:t faststälde ritningar i Räder äro gtfne till behörig efterrättelse, fä wäl inga Laractershus derifrån ofwtka och borde säledes i anseende till dem ingen fräga kunna uppstä om nägon särstilt ersättning Afoch Tillträdare emellan. Skulle likwäl en Boställshasware, utom det ordinaira Caractershuset, hafwa uppsördt nägon särskildt Byggnad, ledande antingen kill bsqwämlighet eller prydnad wid Bostället, dä mä särskildt vswerenskommelse derom Afoch Bllrrädaren emellan träffas; äsämsas de es, äge Afträdaren att hwad yan säledes bvggdt bortflytta. Enahanda förhällande blir äfwen da en Boställshasware prydt rummen t Caractershuset med bättre och dyrbarare Taperer, än honom älegat eller der lättt göra wäggfasta Mendler. §. 54. Pä alla de Boställen der af Boställs Catzans medel, Caractershus uppföras och ingen behällen eller Dm 27 Jarmar». H55 eller stillräckelig källare förut finnes, stall äfwen en god Drickesköllare bestäs, hwilken sä wida tillfälle dertill är, dör af grästen muras och med godt Tegel hwälfwas. Denna källare bor hälst anlag» gas under Earacters iByggningen eller något af de laga husen t sall jordmänen eller berg icke göra sädant omöjligt, t hwilken händelse, densamma efter SyneRätlens bepröfwande, mä anläggas pä annat dertill passande ställe ä Boställets mark, samt med särstilgt Tak förses.
Ja, ja, men akta dig du; han är opålitlig! Se så der! Nu ska' Linda ha ett öga på barnen medan vi gå bort på en stund! LINDA. Ja, mamma lilla! FRU LARSSON. Var snäll nu, gossar små, så ska' ni få något godt när jag kommer hem! Hvart ska' mamma gå? FRU LARSSON. I kyrkan, min vän! GOSSEN 2. Är det söndag i dag? - FRU LARSSON. ANNO FYRTIÅTTA Nej, mitt barn! Seså, adjö med er! GOSSARNE. (Fru Larsson och Mamsell Dina gå.) Hurra! Nu gick mamma bort! LINDA. GOSSARNE. LINDA. Nej, vet någon, det här blir tråkigt; jag tror jag går midt öfver gatan till kusin och spelar quatremains! (Gar till dörren) Marie! Marie! (Pigan 1 kommer in). Ha ett öga på barnen, medan jag går bort på en stund! Jaha, mamsell, det ska' jag visst! LINDA. Och om gossen vaknar, så ge honom hvad Marie har! (Gar.) GOSSARNE. Nu ska' man vara barnpiga också, det har jag verkligen inte åtagit mig; sina skyldigheter får man nog veta, men man har också rättigheter! Nu ska' gossarne ha ett öga på lilla bror, medan jag går ner i kryddboden och läser bladet! Hör gossarne det? GOSSARNE. Ja, vars! (Pigan går.) ANNO FYRTIÅTTA Scen 6. GOSSARNE. GOSSEN 1. Nu ä' pappa och mamma borta! nu ska' vi leka revolution ! Hur ska' det vara? Du tar stora käppen som pappa kallar "aflönaren", så tar jag sabeln; så ska' du ropa reform, och då slår jag dig! Ja, men man ska' kasta sten också, sa' mamma! Nej då är det roligare att röka! Ja, det ska' vi göra! (De stoppa och tända pipor.) GOSSEN 2. Nu tar jag pappas nattrock och rökmössa på mig, så föreställer du farbror Ernst som kommer och går i borgen för pappa!. Det var en rysligt stark tobak Fy!
N:o g5. angtde fortfarande nedsättning i aluntionden för Lofvers bruk; N:o 96. ang:de nedsättning i afgifterna å Svenska aluntillverkuingen i allmänhet; N:o 97. angtde upphörande till kraft och verkan af det vid sista riksdag fattade beslut om upptagande för statens räkning af ett län af 2:ne millioner Svenskt specie; N:o 98. angtde reglerings uppgörande om kronobrefbäl-ingen; N:o 99. angtde nya provincialläkares tillsättande i åtskilliga delar af Riket; Nto 100. i anledn. af R. Stts Revisorers åren i83o och i832 afgifna berättelser om samma år verkställd granskning af statsverkets med dertill börande allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1827, 1828, 1829 och i83o. 368 Den i3 Augusti c. m. Gr. Strömfelt, Hans Fredr., hade inlemnat följande: I anseende till en hastigt påkommen, för mig högst nödvändig resa, och då enskilda angelägenheter hindra mig att hädanefter kunna oafbrutet bevista riksdagen, får jag anhålla om H. R. o. Ad:s tillstånd att afsäga mig det förtroende att vara ledamot af Ridd.Utsk., hvarmed fl. R. o. Ad., genom deras Electorer, behagat hedra mig. Bifölls. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr von Post, Adolph Ludv., afsagt sig sin plats i StatsUtsk., och anmodade H. Ex. Hrr Electorer att skyndsamligen fylla såväl dessa som de förut tillkännagifna ledigheterna i Utsktn. H. Ex. tillkännagaf äfven, att vid i dag hållen talmansconference blifvit beslutadt, att BancoUtsk:s mein or.