Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om delta verkligen 358 Den 16 An gu sti f. m. blefve följden, skulle icke hos menigheten upstå den tanken, att Statsmakterna saknade förmåga att längre vidmakthålla rättstillståndet, samt, under sådan förutsättning, menigheten ledas derhän, att den på egen hand utöfvade straffrätten? Vid öfvervägande häraf anser jag för min del, att den nu föredragne 24:de §:u löör återremitteras och delta destoliellre som hela afdelnin, sorn handlar om rån, redan blifvit af Borgareoch BondeStin till Utsk. återförvisad. Gr. Sparre, Erik: Den siste värde talarens yttrande sönderfaller i 2:ne delar. För det första säger han, att den definition på rån, Etsk. upstälit, icke är lyckad och för det andra, att straffet är för mildt. Hvad nu den första anmärkn:n beträffar, så har den värde ledamoten icke närmare bestämt densamma, utan öfverlemnat "åt K. o. Ad:s eget bedömande, huruvida den skillnad, som sålunda skulle blifva emellan rån och röfveri, vore lämplig eller icke. Jag behöfde således, i ovisshet om talarens egentliga mening, icke ingå i svaromål på denna anm., men dä densamma väl hufvudsakligen afser ett klander derå, att en bestämd skillnad emellan rån och röfveri icke blifvit updrageu, ehuru dessa brott, enl. förslaget, skulle komma att beläggas med olika straff, hvilket icke för uärvar:de är fallet, ber jag alt få fästa upmärksamheten derå, att 1734 års lag verkligen updrager en bestämd skillnad emellan de häda brotten. Om röfveri säges det i 2lista Kap. lista § Missg.-B:u: ”Lägger sig någor att röfva till lands eller vatn, å landet, eller i staden, ehvad han l öfvar mer eller mindre” etc. Och om rån heter det i 20:de Kap. 9:de § samma Balk: ”Rånar man och med fullt väld lager af annan” etc.
Vi träng’ allt te’ karlhjälp ibland.» Men nu hade Erik fått så pass sans igen, att han började förstå. Det var ingen dröm! Lena var det, som stod där framför honom och som hade sagt honom allt detta, medan han satt här med hennes händer i sina. Och i stormande fröjd lyfte han henne upp på sin arm, och så dansade han som en galning rundt om stugugolfvet. Det var den dansen han tänkt på så mången gång fastän aldrig hade han väl ändå tänkt, att det skulle bli’ till något. »Ser du, Lena» sade han »när lyckan komm’ så här oförväntandes, tar’a nästan på förstånde’!» Men det var för många år sedan. Nu för tiden går det inte således till på Västerbottensbygden. Näcken finnes ej heller längre i älfvarne här, och funnes han, vore det nog ingen som lyssnade till hans strängaspel och ingen som förstode det heller. Tok-Johanna. Det var att döma efter det yttre en stor bondby. Gårdarne, rödmålade och väl hållna, lågo strödda utefter sluttningen. En del högt uppe vid bärgsfoten, där de lågo tätt intill hvarandra likt en klunga frodiga rödklöfverblomster, men så allt färre och glesare ju längre ned på lägdan de kommit som vore de rädda att där taga för mycken plats från åker och pärlandet. Längst nere vid ån fanns ej en enda gård endast äng och vajande sädesfält. Däruppe bakom öfversta gården togo hemmansskogarne vid mörka och kraftiga och troligen äfven beteshagarne in emellan dem, ty pinglorna från boskapen hördes långt bortifrån och uppöfver åsen. En och annan kossa, som trådde hem och brutit stängslet, skymtade framme i skogsbrynet och sträckte hufvudet fram öfver gärdesgården under längtansfullt råmande. Bruset från forsen hördes aflägset och dämpadt ibland så svagt att det gick i ett med suset från skogen. Härifrån syntes ån knappast mer än vid någon tvär krök långt borta. Det var lågvatten, och åbädden låg djupt just där bortöfver med höga och tvära stränder. Här vore godt att hvila ut efter obygdens ensamhet och mödor! Här måste människorna vara lyckliga och glada.
Dess pligter såsom Statens Öfverhufvud, och när i betraktande tages, att ett brott, föröfvadt emot hvarje medborgare, utgör en förgripelse emot hela Samhällets rättigheter, hvilkas bevarande fordrar den brottsliges bestraffning, och att detta kraf varder ännu mera bjudande, när det är Konungen, Drottningen eller Thronföljaren, som blifvit föremål för en brottslig djerfhet, så är det uppenbart, att begagnandet af den oinskränkta rätten att gifva nåd, utan noggrannt afvägande af Stalsoch Samhällsordningens alla fordringar, skulle med skäl blifva ansedt såsom en svaghet å Kongl. Maj:ts Nåd. Proposidon N:o 65. 11 Regeringens sida, och att Samhällets bestånd skulle dymedelst finnas hotadt genom undergräfvande af dess grundvalar: ordning och vördnad för Lagarne. Rikets Ständer hafva väl medgifvit, att ifrågavarande brott har serskilde gradationer och att derföre tillämpningen af dödsstraffet kunde i mångå fall komma att stå i strid nied andra gällande Lagstadganden; men Rikets Ständer hafva icke dessmindre velat bibehålla alla dessa brotts hänförande under ett straff, — förlusten af lifvet, förmenande alt correctivet låge i Kongl. Maj:ts rätt att göra nåd. Det synes likväl hafva undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, att det beror af den brottslige att såsom nåd emottaga ådömde straffets förvandling, så alt det följaktligen icke fordras mera, än att den anklagade eger kunskap om Konungens synnerliga obenägenhet att tillämpa nu gällande Lag emot politiska brott, för att sätta Kongl. Maj:t i nödvändighet, att antingen icke låta åtala brottet, eller ock att icke låta verkställa den Dom, som i målet faller. Kongl. Maj:t värderar, å ena sidan, Rikets Ständers omtanka, att upp• rätlliålla helgden af Konungens Majestät, uttryckt i deras vägran till ofvanberörde framställning, men, å andra sidan, föreställer Kongl. Maj:t
Herr Landt - tkkarfkalken gjorde derpä följande proposition: Bifaller Ridderskapet och Adela den, af Friherre ak kkLkanlon, gjorda motion, att till Scat för H. K. H. Zlrf Fursten Prins Osc^k mätte frän i8n ars början anstäs en summa af i6,666 R:e Z2 st. utan afräkning ä H. K. H. Kron-Pcinseus Statsfumma af de 6,666 R^dr Za st... hwarmcd den. samma wid l8io ärs Riksdag t Orebro biifwik t afseende pä H. K. H. Arf-FUrstens upfostran, förhöjd, samt akt genom remist till Slätö-Ulskorte, Zörstst Del. N:s 3». 466 Den 3 Junit. berörde Utskott anmodas, att denna summa för H, K. H. i Stat upföra, och att de öfrige respektive Gkänden inbjudas att deruti instämma. Beswarades med Ja. Uplästes ankomne Protocolls-Utdrag frän Hederwärda Bonde - Skändct, af den 4 Maji, innefattande : Remist?b till Allmänna Beswärs» ochOeconomiä-Ulskottet af twänne af Riksdagsmännen H.- drakiam k-srston frän Östergöthland inlemnade memorialer, angantye i:o alla hemmans lika deltagande i skjulsningsbeswärer, 2:0 befrielse frän skyldigheten att nybygga och underhålla byggnader « Presterskapets boställen; Af den 5 Maji. Bifall till StatS-Utskottets betänkande angående tryckningen af bihanget till Riks - Ständens protocoller; Remister till StatsUtskottet af Riksdags-Fullmagtigen kelrr hanssons frän Kronobergs Län memorial om förklaring af Kungörelsen af den 2Z Januarii i8n, rörande en xsr mills afgift till Wadstena Krigsmanshus-Catza; af Riksdagsmannen Kristers LonlZestons frän Kalmare
Rdr 16 s:/; så har jag wid mitt fattade beslut om desse pgrs (penningars) anwändande med desto större nöje och tillfridsstellelse funnit mig både skyldig och willig att gifwa uppmärksamhet åt Testatorns i lifstiden oftast för mig muntel(ige)n i denna delen yttrade åstundan, som derigenom wardar ett wälgjörande och honom hedrande christendomsverk befordrat; och förordnar jag fördenskull härmedelst, att af ofvan(nämn)de Capital 1533 Rdr 16 s (sk) riksgälds Sedlar6) skola. lo Tre Hundrade Trettio Tre Riksdaler 16 s (sk) /:333 R. 16:/ Riksgälds sedlar med 6 proc(ent)s ränta derå från den 1 sta nästl(edne) Maij till samma tid nästa år 1796 då öfwerlemnas till Lazarettet i Nyköpings Stad, att jemte de öfrige Lazarettsmedlen anwändas til der inkommande sjuklingars underhöll, läkemedel och hjelpsammaste omwårdnad; hwarvid med den säkra förmodan jag hyser att desse angifne medel under Lazaretts Directionens öma och sorgfelliga omsorg på bästa sätt i sitt ändamål disponeras och anwendas, jag blott gjör det förbehöll, som sielfva erkänslan för denna undfångna gåfwan willigen och genast lärer rettferige, att nemligen en billig företrädes rätt lämnas dem från Ericsbergs gård med tillydande Hemman och lägenheter, hwilcka under den tid min K(äre) Son, wälb(orne) Herr David Gotthard Hildebrand denne ägendom inne-hafwer, kunna komma i den ömkanswärde belägenhet, att wara nödsakade innom Lazarettet söka räddning för sit lif och hälsa. 2o de öfrige Ett Tusende Två Hundrade /:1200:/ Riksdaler Riksgäldssedlar warda med nedan(n)ämnde willkor och under förbehöll, att de noga efterlefwas, gifne till St.
Nu inträffar det att en sådan skicklig man med ingen förmögenhet blifver nämnd till Minister, Han får då enligt gammalt bruk halfva lönen till eqviperings-penningar. Hah kommer dit, och skall uppsätta siit hus, och inom ett år har han depenserat mera, ån han på llere år kan ersätta, och här sålunda satt sig i skuld. Derföre har man varit nödsakad att för att ersätta detta, låta honom vistas hemma, för att reparera sina affairer, samt tinder tiden låta honom bibehålla sitt tractamente, på det han icke, såsom fordom skedde, så skulle skuldsätta sig, att Staten feck lof att be-* tala skulden. Våra Ministrar hafva dock icke underlåtit att vara på sine stationer, når deras närvaro fordrats och att göra sådane tjenster, att de kunna hafva anspråk på Nationens välvilja i så måtto, att deras belägenhet hädanefter ej blifver sämre ån hittills. Det år på dessa grunder jag anhåller om återremiss. Herr Ehrenborg, Casper: Om JustitiaeRevision vore ett administratift Verk, skulle jag instämma i de åsigter Friherre Anckarsvärd och Herr von Hartmansdorff yttrat, att nemligen någon tillökning i lönerne icke borde äga rum utan i sammanhang med den allmänna regleringen. Men då den egenteligen afser de administrativa Verken, och det lärer vara gifvet, att vid grånse-skillnadens uppdragande, göromålen komma att ökas för de Juridiske Verken, och visserligen icke minskas, så kan jag ej vidgå, att skälet hår år gällande. Jag har i öfrigt för liten kännedom af göromålen, för att yttra mig Ben é julii /. m. pin desse löner behöfvas ; men om de 'Bmbets_ män, hvilka lönerne skulle tillkomma, Ennas pch behöfvas, så ser jag ej något skål att neka dessa löner, ty motsattsen skall nödvändigt leda till ett af tvånne, antingen att Statens tjenst försummas uti så, angelägna ämnen, eller ock att man i denna väg kommer till samma resul - tat, sorn man klandrar i annan väg, att nemlL, gen, inträde i Statens tjenst blott öppnades åt de förmögne.
Biecksiagainförselstullen å Bleckslagare-arbeten måtte nedsättas å ”olackerade” till re’arl>eten. 8 sk. och ”lackerade'’ till 10 sk. skålpundet. Men Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva deremot bibehållit gällande afgifter å olackerade bleckslagare-arbeten 12 sk. och å de lackerade 16 sk. per skålpund. Derest sistbemälda två Riksstånd icke frånträda sitt skiljaktiga beslut, torde omröstning böra anställas öfver följande proposition: 90:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att å Bleckslagare-arbeten nedsätta gällande införsels-afgifter, å olackerade från 12 till 8 sk. och å lackerade från 16 till 10 sk. skålpundet, röstar 48 SevillningsUtskottets Memorial, Pf:o 23. JUodiglar. Blommor. Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, förblifva gällande införsels-afgifter oförändrade. I enlighet med Utskottets förslag hafva Borgathoch Bondestånden nedsatt utförsels-tullen å Blodiglar från 4 till 3 r:dr per skålpund; hvaremot Padder skåpet och Adelns, arnt Preste-ståndet hi belia lii t förstnämnde tullsats; och lärer, derest sistbemälda två Stånd vidblifva detta sitt beslut, följande omröstning böra ega rum: 91:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att utförsels-tullen å Blodiglar bestämmes till 3 r:dr skålpundet, röstar Jct; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer gällande utförsels-tull, 4 r:dr per skålpund att bibehållas. På sätt Utskottet tillstyrkt, hafva Borgareoch Bonde-stånden beslutat, aLt nedsätta införsels-afgifterna å artificiella blommor från 15 till 10 r:dr och å delar deraf från 6 r:dr 12 sk. till 4 r:dr skålpundet. Ridder skåpet och Adeln samt P reste-ståndet hafva deremot bibehållit gällande tullafgifter.
Läns invånare efter 1835 och 1837 års missväxter erhöllo, uppgingo, enligt undsättningsfondens för år 1849 afslutade räkenskaper, detta Läns återstående undsättningsskulder för de äldre åren, eller 1830 med 1839, till ett sammanlagdt belopp af 128,582 Rdr 4 sk. 5 rst. I betraktande af ej mindre de högst betydliga afskrifningar, som förut blifvit beviljade för meranämnde Läns undsättningsskulder, än de serdeles förmånliga betalningsvilkor och lindriga indrifningsåtgärder, som för dessa skulder varit föreskrifna, finner Utskottet destomindre skäl att tillstyrka beviljandet af någon ytterligare eftergift i afseende på det ännu återstående skuldbeloppet, som en dylik eftergift skulle komma att stå i rak strid mot de grundsatser, hvilka oafbrutet blifvit tillämpade i fråga om återbetalningen af andra Läns invånare, efter sednare årens missväxter, tilldelade undsättningslån. Utskottet anser sig således böra hemställa, att den vid denna riksdag förnyade framställningen, angående här ofvan först omförmälda skulders afskrifning, icke må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 27 Mars 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS K. MARCUS, 1851. Stats-Utskottets Utlåtande, No -105. Ank. till Exp.-Utsk. den \ April -185-1, kl. -I e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus nådiga proposition, angående upplåtande emot vederlag åt Götheborgs stad af kronan tillhörig, derinvid belägen mark. Sedan jemlikt det den 19 Oktober 1807 upprättade kontrakt om rasering al' Götheborgs fästning, alla fästningsverken emot Hisingen och landsidan blifvit till staden Götheborg upplåtna, med undantag af vallen emot redden, hade Kongl.
JV:o 38 skulle läggas lill grund för den nya representationen. Jag Den 21 April f. ni. Jag uppmanar en livar att tillkännagifva om någon enda ledamot i något af de öfriga Stånden ansett meningen Lafva varit, att, oaktadt den allmänna valprincipens införande, släderne skulle Lafva särskild representation. Inom detta Stånd Lar något sådant icke blifvit yttradt, och jag är viss på att inom de öfriga Stånden har icke Leiler den frågan varit föremål för öfverläggning, ännu mindre för någons tillstyrkande. Jag kan således antaga att förslaget att på en gång införa principen af samfällda val samt tillika låta Rikets städer välja ett särskildt antal representanter icke Lar varit någons tanke, då Const.Utsk. inkom med sitt förslag uti betänk. N:o 67, der Utsk. på femte sidan yttrar: ”För händelsen af ett sådant bifall tror Const.Utsk. sig ock böra hemställa att lill votering i förstärkt Const.Utsk. må framställas propos;r, hvilka icke längre, än det närvar, ändamålet att bereda möjligheten af ett jemkningsförslag fordrar, må ingå i frågans detaljer; RiksSt:n naturligtvis deras rätt öppen lemnad att vid granskningen af det jemkningsförslag, sorn på den nu sökta grunden af Const.Utsk. kan uppgöras, göra alla de fordringar gällande, hvilka icke genom den nu föreslagna voteringen blifvit uttryckligen förkastade.” Utsk. Lar således Lär begärt af Stånden alt få genom votering i förstärkt Const.Utsk. afgjord en grund för sitt blifvande sammanjemkningsförslag. Utsk. Lar fått bifall till detta sitt förslag, och det förstärkta Const.Utsk. har afgjort, alt den sidans grundsats skall gälla, som hyllar de allmänna valen eller samfällda valen; och i och med detsamma Lar Utsk. uttryckligen stadgat alt en särskild representation för städerna icke skall äga rum, hvilket äfven öfverensstämmer med Utsk:s primitiva förslag. Detta tillåter jag mig anse vara på rena facta deduceradt och oemotsägligen ådagalagdt. Det är således tvänne saker jag bemödar mig om att bevisa.
Dock får jag, såsom anmärkningar och tillägg till Grefve Horns LagFörslag, till Lagutskottet hemställa: att de Åhörare, som bivista RiksStåndens Plena, måtte åläggas att dervid ställa sig till efterrättelse de föreskrifter, som hvarje Stånd för sig i detta afseende stadgat; att straff måtte bestämmas för sådane förbrytelser, hvilka begås af främmande Åhörare vid RiksStåndens Plena, och hvilka förbrytelser icke kunna hänföras till de i no och i n:te §§. RegeringsFormen och 77 §. Riksdagsordningen omnämde; samt att Forum måtte bestämmas för upptagande af de åklagelser, som, till följd af inträffade öfverträdelser af främmande Åhörare, kunna komma att mot dem anställas. Den i April f. m. 35 Hvad åter angår de anmärkningar, som här blifvit gjorde emot de af Utskottet föreslagne reglementariska föreskrifter i och för publicitets införande} så äro de i allmänhet af mindre betydlighet, och jag skulle till och med såsom Utskotts Ledamot kunna gå in på de fleste, såsom till exempel den anmärkning, att det borde fordras Fem, i stället för Tre, Ledamöters förenade yrkande för att medföra Åhörarnes aflägsnande och förvandla ett Öppet Plenum lill ett slutet. Jag anser visserligen Tre Ledamöters begäran i detta fall vara tillräckligt; men jag är ej eller emot att antalet ökas till Fern, såsom i Franska Deputerade Kammaren. — Här har mycket blifvit taladt om, huruvida Utskottet gjort rätt eller orätt, då det föreslagit, att främmande Åhörare borde vid Ridderskapets och Adelns Plena vara obetäckte. Utskottet trodde, att då de, som visa sig för Ståndet, det vill säga desom tala, dervid alltid hafva af sig hattarne, kunde det ej vara för mycket, om äfven de främmande Åhörarne iakttogo detsamma af aktning för Ståndet. För öfrigt får jag upplysningsvis nämna, att Utskottets förslag i detta afseende är ordagrant öfversatt från ett dylikt stadgande för dem, som, i egenskap af främmande Åhörare, bivista Franska Deputerade Kammarens Sessioner.
För min del är jag i allmänhet af den åsigten att förändringar i lagstiftningen rörande näringarne blott så sällan som möjligt böra vidtagas. Det är nemligen icke möjligt annat än att sådana förändringar skola verka ruinerande på tillverkarne, och att omkastningarne 222 Den 11 Maj. skola utöfva ett förstörande inflytande på de kapital, som blifvit nedlagda. Det är endast tio år sedan nuv:de bran vinslagstiftning infördes. Den medförde då en stor revolution i denna rörelse, men en sådan var nödvändig, och ingen medgifver detta heldre än jag, Den har äfven i allmänhet verkat mycket godt, men nekas kan icke heller att denna ändring varit svår för jordbrukarne i många orter, och att öfvergångstiden var särdeles tryckande. Som jag numera tillhör ett län der man i följd af den sandiga jordmånen hufvudsakligen odlar potatis, vet jag att man der i början led ganska mycket under den nya författningen. Men den var nödvändig, och sedan man nu öfverstått de första svårigheterna, hafva förhållanderna reglerat sig så att man kunnat uppsätta brännerier. Synnerligen sedan den tolkningen lemnades af K. M:t, att bolags brännerier få finnas, har i Elfsborgs län flera sådana uppstått, så att jordbrukarne der kunna afsätta sin potatis och få drank i stället. Att nu åter vidtaga förändringar i lagstiftningen, att vilja framkalla denna bränvinstillverkning i stort, utan att något maximum finnes, hvarigenom handteringen skulle komma att koncentreras i städerna, skulle nu verka lika förderfligt för den mindre jordbrukaren, som upphörandet af det förra tillverkningssättet då förorsakade. Man kan nu icke säga att hvar och en kokar bränvin i sin gryta, och det vore synd att nu ånyo lagstifta så att de kapital, som blifvit nedlagde i brännerier, skulle omintetgöras; och detta blefve en följd, om man, på sätt här är föreslaget, lemnade bränvinsbränningen fri, ty då förflyttades densamma till städerna. Man har här talat, om det betryck, hvari jordbruket sig befinner; man har ifrågasatt allt för att upphjelpa detsamma, och sökt att genom tullar skaffa skydd deråt, men säkert är att dessa revolutioner äro de mest skadliga för den mindre jordbrukaren.
General-Assistans-kontoret, angående expektansstat för 22G. General-Inspektör öfver elementar-läroverken, angående anställande af 123: 59. Geologiska undersökningar, angående anslag till 93: 35. Geijerska huset i Stockholm, angående dess användande till Riksarkiv 203. Graninge och Fjöl i Ångermanland, angående väganläggning mellan 120: 6. Gratifikationer: ät Stats-kommissarien Kock 212. » åt åtskilliga af Stats-Utskottets tjenstemän 220. Grenna, angående hamnanläggning vid 120: 14. Grimstorps by, angående ersättning till delegare i laga skifte uti 186. Grundräntorna, angående kapitalisering af 41. » angående ändring af deri ingående persedlar i Wester Norrlands län 88. Gyllenhaal enka, angående pension till 152: 55. Gyllenhammar, Major, angående dito 152: 14. Gästgifverier, angående dertilUanslagne räntor 81. H. Haasum, Guvernör å S.t Barthelemy, angående pension åt 152: 57. Hackzell, Landtmätare, angående understöd åt 152: 46. Hagebohl, angående utbyte af mot Kolshult i Jönköpings län 20. Hallström, Doktor, angående pension ät hans barn 152: 70. Halmstad, angående återlemnandejill staden'af till Kronan upplåten jord 130. Halmstads slott, angående upplåtelse åfjord derifrån till tomt för nytt tullhus 22. Hambrcei enka, angående pension ät 162. Hammarskatt, angående upphörande af 45. Hammarskattsjern ät Pastor i Forsmark, angående ersättning för 123: 19. Hamnbyggnader och årensningar, angående statsbidrag till 120: 13. Hansson, Landskanslist, angående pension ät 152: 47. Haparanda, angående hamnanläggning derstädes 120: 20. » Memorial, angående äterremiss å dito 148. » Memorial med förslag till voteringsproposition rörande d:o 174. 6 Utl&tandete Nummer och Moment. Hattefura och Håfverud, angående segelled mellan 120: 28.
Herr Grefve af Wetterstedt, hvarvid nu äfven aflidne Herr StatsRådet Grefve Wirsen och Expeditionssekreteraren Bergius varit närvarande, vid detta tillfälle tillstyrkt upptagande af ett lån, jemte andra utvägar, för att söka betäcka en brist, som redan ägde rum: att någon tid derefter Herr Presidenten skall blifvit af II. E. Herr Grefve 203 af Wetterstedt anmodad att, jemte ExpeditionsSekreteraren Bergius, med sitt namn bestyrka en på Franska språket författad autorisation af Hans Maj:t Konungen till upptagande af ett lån för Bartlielemyska Kassans räkning under garantie af Kabinettskassan; och att Herr Presidenten ansåg sig icke böra vägra denna underskrift, hvars form och beskaffenhet samt gemensamhet med ExpeditionsSekreteraren Bergius skulle, efter Herr Presidentens förmening, nogsamt ådagalägga, att den icke gafs af honom i egenskap af Statssekreterare för Handels och Finansärendena: att autorisationen icke 'varit eller bordt ■vara föremål för öfverläggning i/för Konungen uti Stats Rådet, och att följaktligen något Stats Räds Protokoll derom icke kunnat furas; af hvilka uppgifna föihållanden Herr Presidenten dragit den slutsats, att hans åtalade åtgärd icke kunde grundlagsenlig! vara föremål för Rikets Ständers KonstitutionsUtskotts anmärkning och ej heller för Höga RiksRättens pröfning. Med uppmärksamhet å innehållet af delta svaromål och dess tydliga åsyftning att, under föregifvande af sistnämnda åtgärds icke offe i el a, utan enskilda utseende och egenskap, ifrågasätta åtalets behörighet och draga detsamma undan Höga RiksRättens domsrätt, synes det mig af serdeles vigt att ega tillgång till den originalhandling, som föranledt den emot Herr Presidenten väckta anmärkning, på det att ej mindre denna handling, än Herr Presidentens underskrift derå må kunna till form och beskaffenhet rätteligen inhämtas och urskiljas; hvarvid, äfvensom i anledning af de flera i svaromålet förekommande uppgifter, jag ville utbedja mig Höga RiksRättens tillstånd, att af Herr Presidenten äska den ytterligare förklaring, som för en fullständig utredning af målet erfordras.