Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag måste, jag måste. Den kommer igen annars. D e n förste bäste. D e t visste h o n. Men hon ville bli en ordentlig m ä n n i s k a. E n m a n var åtminstone borta ibland, han. Tanterna voro h e m m a hela dagen. — O c h hvarför? V a r h a n för ful? — V a r han tråkig? — H a n v a r för kall. — Jaså, han v a r för kall. H o n måtte visst tro, att han v a r pansrad, alldeles järnhård. Jag har sett h e n n e. J a g satt där, d ä r. » L å t m i g höra, hur det var, » sade han lugnande. Jag skrek inte gen a s t. Just s o m hade den brådtom. D e n ville vara m e d. Och o m den kommer igen, då dör jag. Jag höll p å att d ö. D e t har sina egna tysta vägar. J a d å, j a d å. H a n var nästan sorgsen. Pinade icke detta h e n n e? Doktorn sade ingenting, han satte fingerspetsarna mot hvarandra och lät ringen åka mellan dem. Ah då! All nedslagenhet var borta. » Men, » sade hon. fangtar 8ott ur fånga^ueef, öc$ min fifidt 00m i sig äger (§tixnntt fificften, jag fcig ger? tuff t mörfter ej förfift, jotbtne mörSet innefagfcf, Q ?ef, att nät m a n ser en etjätna, ett 6tg 0 a n titt fitänner ett m a n ben oc§ intet mer; vitt W etuttn in fcan. etjixtnttjuett, # ans£e, &amp; en eager fctg mtn etjärnefängfane Xennart maff. Ibennings. IDUNS JULNUMMER KARL-FREDRIK. den E n gång hade vi upptäckt en utmärkt bra sjö. » Karl-Fredrik teg en stund, m e n han såg förarglig ut hela tiden. Min bror t o g den o c h stack ner den i sjön.
V> beräkning uteslutas; äfvensom att de redan afvittrade, under odling och frihetstid upplåtne *6(3 53,90^/84,a^otdels mantal, vid deri förestående rotejemkningen, desto hellre borde i röten indelas, efter deras provisionel!: äsutte hem mänsta!, -sorn deras egoområde redan vore bestämdt, samt intilldess ifrågavarande hemman i skatt ingingo, den utväg srntes kunna vidtagas, att de för rotén ngskostn aderi af Statsvet ket godtgjördes, enar de med aldre skatllagde hemman i rotar insattes, i den ruon, som på deras roteandel belöpte; och blefve genom denna beräkning antalet af tle roleri ngsskyl dige hemmanen vid pass y56 mantal, samt således icke större, än Kongl. Majrts Befallningshafvande antagit; samt att det förhållande med Jemtlands Regemente egde rum, att Soldatens hufvodsakliga och nästan enda aflöning der hestodc uti Knektetorpet, förutan hvilket han ej njöte något hemkall, ulan blott en ringa penningelön; och då, i anseende till hemmanens vidsträckta områden och derinom vanligen befintliga tillgång på odlingsbar mark med god jordmön, rotarne derstädes kunde, utan all afsaknad för hemmans-åboerne, icke allenast bestå Soldaten förmonliga torplägenheter, hvaraf han bade god utkomst under tjenstclideu, utan ock serskildt åt honom upplåta annan jord till uppodling, för alt af honom under dess och hustruns lifstid, och någon gång ännu längre, besittas; genom hvilket sätt ätt underhålla Soldaten, landets odling och befolkning ostridigt blifvit befordrad; samt roteringskostnaden i sjelfva verket vore så lindrig, att den ira, i fråga om vacance-afgift för ledige mimer, endast beräknades till 3a Rdr, under det i andra orter, såsom i Upland, Kneklehållet uppskattades lili en tredubbel kostnad, och vacance-afgiften vanligen utginge med 80 lili 100 Rdr; så kunde, efter Collegiernes tanka, med full visshet antaga®, atl; Soldatens underhåll i Jemtland åtminstone icke kostade mer an hälften emot det belopp, hvartill detta besvär i de flesta Rikets landskap i medeltal rätteligen borde för hvarje rote uppskattas.
Jag hemställer dock, huruvida icke genom ett universitets anläggande i hufvudstaden ett stort syfte skulle vinnas, nemligen vetenskapens förmedling med Jifvet? Vidare har han yttrat farhågor, att vetenskapen skulle lida af att universitetet funnes i hufvudstaden, i det vetenskapsmännen skulle lämpa sina föredrag alltför mycket efter den stora allmänhetens ståndpunkt och sålunda popularitet sökas på vetenskaplighetens bekostnad Detta inkast har redan blifvit af en utmärkt talare och vetenskapsman besvaradt, och jag vill derför endast fästa uppmärksamheten deruppå, att den sanna vetenskapligheten icke lider af förmågan att begagna sig af ett populärt föredrag, — ett förhållande, hvaruppå vi här i Stockholm haft mer än ett exempel. Beträffande den studerande ungdomen har samme talare ansett, att vistelsen i hufvudstaden, långt ifrån att blifva för densamma gagnelig, tvertom skulle komma att medföra olägenheter, emedan familjelifvet icke skulle vara så tillgängligt, och tillfallen till förströelser och förlustelser vida flere, än i småstäderna; äfven har han talat om ungdomen i Upsala och Lund och dermed jemfört ungdomen i quartier latin i Paris. Jag hemställer dock, huruvida det icke är en gammal erfaranhet att Napoleonismen och intelligensen städse varit i en viss kamp med hvarandra; och hvad Mabile och öfrige af honom omnämnda förlustelseställen angår, synas de icke hafva något egentligt samband med familjelifvet. Här är blott fråga om ett djupt och allmänt kändt behof hos nationen att få, icke ett tredje universitet, utan ett universitet i hufvudstaden. Hufvudstaden har mycket att bjuda på; den har industri, praktik och rutin; den har äfven vetenskaplighet, men allt för mycket spridd och utan sammanhang, och frågan är nu att få allt detta ställdt i närmare förening med den högre universitetsbildningen. Med ett universitet i hufvudstaden vore väl icke meningen endast att dressera studenter, utan det skulle äfven på dem, som redan förut gjort sin uppfostran, komma att utöfva ett högst välgörande inflytande. Frågan är således icke någon Stockholmsfråga, utan den är föranledd af ett allmänt kändt och erkändt behof, hvilket det är allt skäl att tillmötesgå.
Majus Nådiga Skrifvitst N.o 5o. Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner_, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Herr Grefve Adelsvärd j Friherre Åkerhielm Hof-Cancelleren Friherre v. Schulzenheim. Sta ts-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste till justerin» ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga heslut den 8 innevarande månad, författadt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående tillökning af lånebidragen till Manufactur-Discontfonden. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådéts underdåniga tillstjrkande, delta förslag i Nåder gilla, sådant det finnes Protocollet hilagdt, och skulle, i ölverensstämmelse dermed, Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer under denna dag expedieras. Ex Protocollo A. F. Normelin. STOCKHOLM, i834> hos J. A. Walldc», Kongl. Majus Nådiga Proposition N'.o 5i. Ankom i nfskr. till Exp. Utsk. den 23 April kl. 7 e, m. KONGL. MALTS Nådiga Proposition^ till Rikets Ständer, angående f. cl. Allmänna Magasins-Fonden samt betalningsvilkoren för erhållna spanmäilsunderstöd. Gifven Stockholms Slott den 12 Apell 18of. Under åberopande af den berättelse, angående Magasinsärendenas behandling sedan sisla Riksdag, som af Stats-Contoret blifvit i underdånighet afgifven, och hvilken lill Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnas, vill Kongl. Maj:t härmed till Rikets Ständers kännedom och pröfning framställa åtskilliga frågor och omständigheter, rörande dels f. d. Allmänna MagasinsFondens slutliga utredning, dels ock liqviden af de äldre och senare årens uridsättningsskulder.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Aug. 1851. Presle-Ståndet. den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den G Pakets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om verkställigheten af beviljade restitutioner utaf Riksgälds-kon lorets medel. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 237.) S. A. K. Sedan E. K. M:t, genom nådigt bref af den 8 Juni sistlidet år, funnit godt stadga, det skola E. K. M:ts Befallningshafvande, i E. K. M:ts och rikets Statskontors ställe, framgent ega anordna utgifter, till följd af beviljad restitution af i kronans kassor orätt influtna medel, så hafva, med anledning af hvad sålunda blifvit i nåder foreskrifvet angående restitution af statsmedel, Rikets Ständers fullmäktige i Kiksgälds-kontoret, med hänseende till samme stadgandes tillämpning vid Festituerandet af Riksgälds-kontorets medel, upplyst, att de beslut, som i frågor om orätt influtna medels återbetalning blefvo af E. K. M:ts och rikets Kammar-rätt meddelade, expedierades genom dels utslag och dels skrifvelser till E. K. M:ts Befallningshafvande, dervid det sednare expeditionssältet alltid iakttoges när vederbörande, som hos Kammar-rätten skulle bevaka det allmännas rätt, tillstyrkt fastställelse å E. K. M:ts Be fa H n i n gs h a IVand es resolutioner, hvilka, i dessa mål, böra Kammar-rättens pröfning underställas; att i alla sådana fall vore Kammar-rättens beslut att anse såsom ägande laga kraft, hvarföre desamma genast kunde till verkställighet befordras; att deremot besluten i dylika mål expedierades genom utslag, vid de tillfällen, då restitutionerna af Kammar-rätten beviljades antingen emot kronans ombuds bestridande eller efter anförda besvär öfver föregångna taxeringsoch debiteringsåtgärder, å hvilka utslag någon verkställighet 256 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Likaledes justerades följande af Exped.-Utsk:t ingifna förslag till ingress och paragrafer i riksdagsbeslutet, nemi.: N:o 1, Ingressen; N:o 2, ang:de de af R. Skr vid innev:de riksdag beslutade och af K. M. fastställda förändringar och tillägg i rikets grundlagar; N:o 3, ang:de åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår; N:o 4, ang:de antagen förordn. om giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare; N:o 5, ang:de antagen förordn. om förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat; N:o 6, ang:de upphäfvande af 2 kap. 5 och 6 §§ Giftermålsbalken; N:o 7, ang:de utarbetande af förslag till en ecklesiastik boställsordning; N:o 8, ang:de verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter; N:o 9, ang:de afskrifning af Statsverkets äldre undsättningsfordriogar i Westerbottens och Norrbottens län; 86 Den 6 Maj e. m. N:o 10, ang:de anvisade medel för Stadetullens upphörande; N:o 11, ang:de upphörande af den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus; N:o 12, ang:de verkstäldt val af Justitie-Ombudsman och hans Suppleant, samt Korn i terade till tryckfrihetens vård; N:o 13, angtde ersättning till städernas Magistrater för upphörande af deras arfvode för upprättande af bouppteckningar och arfskiften; samt N:o 14, ang:de upphäfvande af 11 kap. 2 § Kyrkolagen, rörande påföljderne för uraktlåtenhet att begå Nattvarden. Fortsattes behandlingen af Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm.- Besv.- o. Ekon.-Utslcts Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; dervid förekommo: §§:ne G, 7 och 8.
Utskottet har derjemte varit i tillfälle inhemta, att, ådet Götha Canal-Bolag först beviljade förlagslån på 5q,ooo R;dr, afbetalningar blifvit Ståts-Utskottets Utlåtande N.o 168, 5 gjorde lill ett sammanräknadt belopp af 41,666: 3a, hvadan alltså derå numera endast återstå oliquiderade 8,333: 16. — samt alt, på det senare förlagslånet å 5o,ooo R:dr, likaledes blifvit afbetalde R:dr 18,732: 10. 8, så alt sistnämnde lån 1111 är förminskadt till 31,277: 37. 4* i följd hvaraf Bolagets liela återstående capitalskuld till förlagsfonden för närvarande utgör 39,611: 5. 4- Äfvenledes liar Utskottet erhållit den upplysning, att af sistberörde summa voro 22,5ooR:dr förfallne lill inbetalning i Sept., Oetober och December månader sistlidet år, men att anstånd med dessa oapitalafbetalningar blifvit beviljadt först, genom Kongl. Brefvet den 26 Oetober i833, till den 15 Januarii innevarande år, och sedermera, genom Kongl. Brefvet den 37 December i833, lill den i5 nästlidne April; att ytterligare anstånd meddelats genom Kongl. Brefvet den 12 April detta år, så väl för då förfallne 24,049: 26. 2. som aila öfriga under tiden förfallande skuldposter till den 1 nästkommande September, vid hvilken tid således af hela det resterande beloppet förfalla omkring 34,000 R:dr samt återstoden under loppet af åren 1835 och i836.
Jag föreslår derföre, att, sedan förevarande Betänkande blifvit återremitteradt, vi ej må återfå något i detta ämne, förrän det kan ske i sammanhang med financeregleringen. Jag önskar äfvenså mycket, som Herr Rosenblad, att Banken skall, som lian säger, återbringas till ordning, men jag önskar icke, att sådane medel dertill väljas, hvarigenom massan af Nationen bringas i ytterligare financiell samt ekonomisk oordning och vanmakt. Jag vill ej derföre, att Banken skall Öka sin lånerörelse utan mot t. U jy «i U lii t« lil. silfver eller full säkerhet i pant. Sådan var den, som jag föreslog vid 1818 års Riksdag* och BondeStåndet vid den sistlidne. jag känner ganska väl, att, om man ökar sedelstocken utan Uiotsvarande valuta, så minskas lätt valeuren, och der uppstår då blott en synbar tillökning i penninge-capitaletj som väl till nUmeraire men ej i silfvervärde ökes. Men det är en irring, att tro, att så snart Bankens sedelmassa ökas, dess Värde i silfver nödvändigt skall minskas. Man skall ej endast beräkna Bankens silfverfonds aritmetiska förhållande till sedelstocken, utan äfven Nationens välmåga, produCtionens och näringars flor, minskad import och ökad export, samt deraf minskadt behof af vexlar på Utländskt silfven För öfrigt så länge vi hafva brist på Capitalen samt hög ränta, så, antingen vi antaga ett prohibitift eller ett liberalt handelsoch näringssystem, hög eller låg tull, skola vi fåfängt hoppas att få Se landets näringar florera, Bruksegares undantagen samt äfven Procentares. Våra fabriker och manufacturer kunna ej utan penningefÖrlag förkofra sig, de måste äfven erhålla det mot låg ränta, om de ens skola försöka att täfla Ined utlänningens. Denna låga ränta finnes Utomlands i de länder, der fabriker och manUfacturer äro så blomstrande, och är en väsendtlig orsak till, att de både uppstått och nått en sådan höjd.
Minns inte Backman, att han själf beklagat, att jag ej hade behof af min talang för vinnandet af mitt lefnadsbröd. Nu när jag utan eget förvållande kommit i dessa omständigheter, skall jag sannerligen använda mina pund på bästa sätt. Jag vill till Stockholm, och jag skall till Stockholm. – Hoppas, att herr Halls tro ej måtte komma på skam, ty saken ställer sig vanligtvis något annorlunda, när man behöfver lefva på sin talang och när man ej behöfver detta. – Däri misstager sig Backman säkerligen, och jag har ingalunda legat af mig, jag har tvärtemot förkofrat mig, och jag har alla dessa teckningar och etsningar att taga med. John pekade på väggarne. – Jag behöfver således ej göra något nytt ännu på långliga tider, utan kan författa mina böneskrifter och inlagor som förut. – Blir det ej pinsamt för herr Hall att i Stockholm möjligen sammanträffa med sin förra hustru? John Halls läppar började skälfva. – Vi färdas numera icke i samma kretsar, och skulle min älskade Constance på gatan fara mig förbi – John vände sig bort. – Nej, nej! Jag skall ej tänka därpå. Jag vill till Stockholm, jag drages dit och lockas dit. Faller utslaget till min förmån, kan jag sörja för min dotter på ett anständigt sätt. Jag skall då föra henne med mig ner till Gunnebo, och denna sälla lycka skall ur mitt minne utplåna den misshandel och de lidelser, jag utstått. Jag vill dit, jag reser dit. Skaffa mig blott respengar, Backman, och räcka de ej till skjuts hela den långa vägen till Stockholm, så orkar jag gå ansenliga vägsträckor, ty denna gång bär det ju fram till målet, och hur det blir, blir det alltid ett finalt slut på saken. Sedan skall jag hvila. John Hall såg ut, som om han väl behöfde det. En månad senare var John Hall i Stockholm. Han hade skaffat sig bostad hos en tvätterska på Luntmakaregatan. Det var en mycket enkel kammare, men tvätterskan var en beskedlig gumma, och hon och hennes ofärdiga syster hade fattat stort tycke för John och gjorde allt för hans trefnad. Att han funnit härberge just här, hade gått så till. En eftermiddag, då madam
Kanske också, att han nu, i natten och ensamheten, sedan elementens raseri börjat lägga sig, var mer hågad att uthärda åsynen av sin fader och lyssna till hans välvilliga ord. I denna förhoppning tog Krysanteus sin väg över den välbekanta begravningsplatsen och styrde kosan mot det från andra sidan fältet synliga ljusskenet. Han stod snart i grannskapet av anakoretens grotta. Lampan, ställd intill en vägg, som skyddade henne mot blåsten, upplyste hålans inre. Klemens satt på sin mossbädd. Han var icke ensam. Gent emot honom, med ryggen vänd mot grottans öppning, satt hopkrupen på marken en hisklig skepnad, i vilken Krysanteus till sin förvåning upptäckte Simon pelarhelgonet. Simon hade under det häftigaste åskvädret lämnat pelaren och begivit sig till sin granne. De hade redan länge samtalat, och samtalet fortfor ännu, när Krysanteus stannade utanför grottan. Simon talade med hög och vredgad röst. - Än en gång: drag hädan, sade han, vänd till Klemens. Jag känner dig, yngling. Du är son av den gamle ormen och själv en orm, som jag fostrat vid min barm. Du har hitkommit för att bestjäla mig, men akta dig, Filippos, jag har skarp syn och skarp hörsel. Tjuven skall komma på skam. - Fader, sade Klemens med synbar ängslan, jag förstår icke dina ord. Varför vredgas du på mig? Är det därför att mitt hjärta är ont? Jag beder dagligen om ett nytt, och himmelen synes vilja höra mig, ty änglarne och Guds moder hugna mig med sin åsyn och rena mig med sitt umgänge. Har icke även du, Simon, kämpat med synden, innan du vann den helighet, som nu omstrålar dig? Hav undseende för min ungdom, fader, och låt mig vara i ditt grannskap för att uppbyggas och styrkas av ditt föredöme. - Himmelen har själv talat, inföll helgonet. Det var mina böner, som öppnade hans mun. Åskan röt i ditt öra, att du skall draga härifrån, och blixten hotade att splittra dig, om du ännu vanhelgar detta ställe. Vad har du här att sköta? - Jag har sagt det, vördnadsvärde Simon. Vredgas nu icke längre.
N:o 11, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. 46:tc punkten, nng:de Hrr Lager hjut ms och Geijers motioner i fråga om bevillningen af bruk och bergverk. Ilr af Harmens, Henrik Otto: Efter min förmening tror jag, att Bevilln.Utsk. icke fästat tillräckligt afseende vid de förhållanden, som af molionärerne blifvit uppgifne, och detta synes af den vederläggning, som Utsk. velat göra. Då man följer de uppgifter i den medlersta delen af Utsk:s resonnement i detta ämne, som börjas med orden: ”under öfverläggningen i detta ämne har Utsk. inhemtat” etc., måste man gå tillbaka till tiden före 1S03 års författning. Man vet, att ali beskattning då i Sverige nästan uteslutande utgjordes af grundskatt, och att de nyare bcskattningsmethoder, som redan då gjorde sig gällande i andra länder, ännu icke hunnit hit. Hela första delen af ötsk:s betänk, i detta ämne upptager blott en recit om förhållandet med denna grundskatt under benämning af hammarskattsjern. Denna afgift utgick endast för rättigheten att få tillverka stångjern till visst belopp. Vidare åberopas de nedsättningar, som äro gjorda för manufactursmidet, allt å grundskatt, och slutligen har man som skäl mot beviljande af hvad molionärerne begärt, uppgjort en calcul, eller jemförelse mellan den bevillning, som bruksrörelsen betalar och den som utgår af jordbruket. Siffran ^'0- måtte vara ett tryckfel, eljest kan jag ej förstå denna sista del af den s. k. vederläggningen. I slutet af resonnementet i denna punkt kommer Utsk. till det resultat, att ingenting kan beviljas, på den grund, att alla medborgare i Riket då skulle åläggas den bevillning, hvarifrån bruksägarne skulle befrias.
St. aflåtna berättelse om hvad sig i Ilikets styrelse t i 11— ”dragit sedan sista riksdag, Bonde-St., lifvadt af und. tacksamhet för de välgörande omsorger, K. M. i alla styre 1- ”sens grenar haft osparda till folkets sällhet och fäder”neslandets upprätthållande, beslutat, det borde Ståndet hos ”K. M. i und. anhålla, att genom en stor deputation få ”uppvakta K. M., till betygande af Ståndets innerliga erkänsla, samt att inbjuda de öfriga RiksSttn att i denna ”und. tacksamhetsbetygelse deltaga, äfvensom att uppdraga åt det blifvande Exped.Utsk. alt den und. adressen ”föreslå.” Denna inbjudning antogs genast af Preste-St. Men frågan hade hos R. o. Ad. och i Borgare-St. ännu icke hunnit afgöra*, då K. M:s nåd. skrifvelse ankom, med ti i Ikännagifvande, att K. M. icke kunde mottaga en dylik adress, emedan ”den möjligen skulle kunna synas lägga nå”got band på den granskning, R. St. äga attutöfva öfver ”K. M:s ansvarige embetsmäns yttrade meningar,” åt hvilken tydning "K. M., med fästadt afseende pä grundlagens ”orubbliga helgd och på R. St:s deruti förvarade rätt, ej ”en gång ville lemna den ringaste förevändning.” Men oaktadt den ampla decharge, som Ständerne sålunda voro på vägen att vid riksdagens början gifva Konungens rådgifvare, blefvo likväl under loppet af samma riksdag vida flera anmärkningar mot samtlige rådgifvarne och i alla styrelsens grenar icke allenast gjorda, utan äfven af Const.- Den 26 Februari f. m. 3 67 UtsL gillacle, än vid någon föregående riksdag, samt en rådgifvare ställd under tilltal inför Riksrätt. Häraf kan man alltså finna, luiru olämpligt det är för II. St. att yttra sig öfver Regeringens förhållanden, eller till thronen frambära någon allmän önskan, innan de hunnit studera sig riktigt in i ställningarna och förhållandena. Den mening K.
M;t, i sammanhang med den Nådiga föreskriften om Gratificationernes utbetalande till Ryska Cabinettet och GeneralConsuln af Forselles och det återstående ersättnings-beloppets förräntande i ofvan uppgifne ändamål, intill dess N. framställning om Summans fördelning blefve till R. St.*r gjord, hade i Nåder uppdragit åt Grefve Wirse'n och StatsSecreteraren Skogman, att vidtaga de åtgärder och handhafva den förvaltning som erfordrades till verkställighet af K. Mits högstberörde Nådiga beslut: Att den Cabinettet anslagne Gratification, 4°°° R:dr IJamb. B:co, blifvit den 16 Februarii förstnämnde år till Hr StatsMinistern för Utrikes Ärenderne utbetald med efter då gällande 129 sk. cours motsvarande 10,750 R:dr Sv. B;co; varande vid samma tillfälle priset på Dukater af Mäklare attesteradt till 6 R:dr per Betänkanden, N;o i65. per Ducat* hvarigenom denna utgift, efter sådan beräkning liqviderad, skulle hafva uppgått till 12,000 R:dr. Att de åt GéneraICönsuln af Forsselles i Nåder beviljade 5oo Ridr blifvit på enahanda sätt och under samma dag utbetalde. Att vid 1828 års slut Fonden bestått: af atlanta medel emot hypotheque, af inteckning i fast Egendom, jemte annan säkerhet, till ett belopp afsammnn lagdt - Och hafva de belöpande räntemedlen, som År 1825 uppgått lill . 4- eller tillhopa för alla 4 åren R:dr 27,346: — 7. blifvit till Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertina successive utbetaldte, i mohn som de influtit och vederbörligt Ombud till medlens lyftning sig anmält. Nu Och ehurU-HJtskotlet, enligt hvad dess Utlåtande Nto 62, pag. 262 innehåller, med R. StJrs sist församlade Revisorer instämt i det yttrande, att de i frågavarande medlen bordt i något af Statens Penningeförvaltande