Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkatiden. blifvit befästad, ansett sig icke kunna fatta något beslut om deras afskaffande, och blott inskränkt sig dertill, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhåll», det ej mindre Öfverståthållare Ämbetet måtte tmdfå Nådig befallning, att vidtaga nödiga åtgärder till afhjelpande af de många olägenheter, samt det besvär och uppehåll, som tillskyndades landtmannen genom det antagne uppböidssättet af afgifterna, och tillika tillse, det desse ej blefve aftdrdrade för varor, som redan på landet vore betingade till viss person eller infördes till eget behof och följaktligen icke utbjödes eller föryttrades på torgen, än ock anstalt fogas, att ali» mogen i de närmast hufvudstaden belägne län måtte genom allmän Kungörelse underrättas, om sin åliggande skyldighet, då den till Stockholm införde varor, hvarföre Parm-, Bro-, Torgoch Renhållningsafgifter borde erläggas; och harKongl. Maj :t, enligt Utskottetjemväl meddelad upplysning, i anledning af Riksens Ständers ofvannämnde underdåniga begäran, uti Nådig Skrifvelse till Öfverståthållare Ämbetet af den 31 Jan. 1821 förklarat, det Kongl. Majit funnit för godt i Nåder stadga, att förrberörde afgifter dädanefter icke borde utgöras af varor, som någon för eget behof kunde till staden låta införa, men att Kongl. Majit deremot ansett så väl uppbörden af afgifterna böra fortfarande ske ä de förr vanliga ställen, eller i Hamnarne samt å Hötorget och A - Besvt och Ekon. Utsk. Betänkanclen.
Från Rom ingår den glädjande underrättelsen, att i kronprinsessans befinnande på senaste tiden en nämn värd förbättring inträdt med stärkta krafter och god sömn. Kronprinsessan företager dagligen längre promenader till fots. Slemafsöndringen i lungorna har betydligt minskats under inflytande af Roms torra luft. Teater och musik. representanter i hr Vallenius samt fröknarna Hallgren och Frödin — afgjordt till fördel för alla tre partierna. I toreadoren Escamillos parti hade hr Carl Lejdström sitt andra debutparti, och han redde sig rätt godt med detsamma. — I fjärde akten voro denna gång inlagda några spanska danser af Sigurd Lund. — Vi påminna än en gång om abonnementsteckningen till de intressanta Wagner-föreställningarna i juni. Skyndsamhet är af nöden. Fru Louise Fahlmans soaré, hvilken vi förut omnämnt, äger rum nästkommande tisdag å kongl. operan, dä det gripande dramat » Arria och Messalina » uppföres. Utom af kamrater frän Dramatiska teatern biträdes den aktade och i siu konst så framstående skådespelerskan af fru Hwasser-Engelbrecht och hr Törnqvist. Ingen älskare af stor och god konst bör försumma detta tillfälle. 1894 I Kärleksbacillen. En kvasi-vetenskaplig föreläsning för Idun af Jonas Dugge. fta fä de stackars sjuka ett grufligt besvär, innan botemedlet mot kärleksbacillen finnes, särskildt om blott endera parten till en början smittats af infusorien. Härvid utvecklas då en kraft och energi, en list och uppfinningsförmåga, som äro högeligen beaktansvärda. » Alla vägar bära till K o m », heter det, och hvarje medel, som härvid försö- kes, åsyftar att nå — äktenskapshamnen. Man följer den utvalda på teatrar, konserter och baler. I dansens hvirflar hoppas man genom den intima beröringen kunna pä föremålet öfverföra några millioner af sina egna öfverflö- diga kärleksbaciller, ehuru verkningarna af denna metod i längden visa sig mindre solida. Och så blir den förälskade token alltid poet.
Det synes dessutom Vara en högst besynnerlig motsägelse, att på en tid då allmän förlägenhet medgifves, som väl ej annat kan betyda, än svårighet för gäldenärer att vid förfailotiden uppfylla ingångne förbindelser, vilja yrka vexelrätt för accepterade) invisningar, grundade på varuhandel, och hvilket blefve högst skadligt och ruv lnerande för alla Näringsidkare och minuthandlande, som utan någon betydligare förmögenhet, genom arbetssamhet, flit och redlighet kunna äga sin bergning, genom det hittills gällande mera vidsträckta Croditsystem maa och man emellan. Möjligheten för desse att på förfallodagen betala beloppet af handlade Varor, beror dels på mera eller mindre afsättning, dels på den Omständigheten att af sine debitorer kunna få sine fordringar i rättan tid inbetalte, till hvilka de ej äga samma Vexelrätt, sorn de sjelfve skulle blifva underkastade Dessa mina anmärkningar underställas Högloft. Ridderskapet och Adelns upplyste bedömande Och får jag vördsamt anhålla om remiss häraf till vederbörligt Utskott. Herr Ehrenstam, Samuel Gustaf: Vid ifrågavarande motion, påminner iag mig hafva åberopat verificationer till uppgiften oin Statens förluster, genom ojemn Spannemålsmatning: och jag anhåller nu, att få desse verificationer beslående uti allmänna MagazinsDirectionens KammarContoirs 2tne original intyg, öfverlemna, med den ökade upplysning i ämnet, attJ då nästlidne 1822 års Magazinsräkenskaper blifva tillgänglige för granskning, lärer det årets lika beskaffade iöiluster ändock öfverstiga dem jag redan anmärkt. Under det min omtanka sysselsatt sig att kunna undanrödja ojemn Spannemälsmätning, såsom rätta upphofvet till Transportförlusterne, har äfven min tanke varit fästad, vid Spannemålens blotta beräkning efter vigt.
Ridderskapet och Adelns Protokolls-utdrag, N:o 472, af den 6 innevarande månad, hvaraf inhemtades, att Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af berörde Betänkande, icke funnit för godt bifalla Utskottets tillstyrkande att molionerne, så vidt de afse upphörande af stängsel-skvldigheten, ej må till någon åtgärd föranleda, utan beslutat, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en ny stängsel-förordning, byggd på grundsatsen, alt hvarje jordegare skall ansvara för vården af sina kreatur, eller gälda den skada, som de å andras egor göra; dock med det förbehåll, att angränsande egare eller delegare i samma byalag må, om de fleste, hvilka ega mera än hälften af de ifrågavarande hemmanen eller byalaget, det önska, fortfara med den nuvarande stängsel-skyldighetens fullgörande, äfvensom att Ridderskapet och Adeln i öfrigt, med afslag å Utskottets i sista punkten afgifna förslag, lagt ifrågavarande Betänkande till handlingame, samt derjemte inbjudit de öfrige Riks-Stånden att uti Ridderskapet och Adelns beslut i detta ämne sig förena. Denna inbjudning blef af Preste-Ståndet antagen, likväl med den ändring, att orden: ”dock med förbehåll fullgörande" utbyttes mot: "dock med förbehåll, att angränsande egare eller delegare i samma byalag må, om hälften eller flere än hälften det önska, fortfara med den nuvarande stäng sel-skyldighetens utgörande.” Frän Väliofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Siats-Utskottets Memorial, N:o 257, med förslag till jemkning, i anledning af Riks-Ståndens beslut uti Skatteförenklings-frågan. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 270, i anledning af Kongl.
Det är dessa lagar och författningar, som fjettra den enskifta näringsfliten genom onödiga band; som störa den personliga säkerheten, genom omöjligheten för någon att fullkomligt kunna känna sina rättigheter, och skyldigheter. Det är dessa lagar och författningar som påkalla de ofantliga skaroma af Embetsman, för att drifva ett konstverk, som blott synes tjena till att motverka den fria utvecklingen af menniskonaturens inneboende krafter. Jag för min del vågar derföre anse det högst angeläget att, just till allmänna välmågans och ordningens befrämjande,’ större delen af de så kallade oeconomiska och polisförfattningar till intet göras eller åtminstone förenklas, ända ifrån t. ex. lagarne för Jerntillverkningsrättigheten och öfrige skråordningar, till och med påbudet af år 1812 47» Ben i| Februarii. om uppsigten på resande. Om någon skulle finnas, för hvilken massorna af de allmänna ellerom jag så får säga Riksförfattningarne icke synas förskräckande, må han blott erindra sig den ofantliga mängden af provincelagar, som Landshöfdingarne tillskapat, lagar, hvilka, högst skiljagtiga i länen sins emellan, göra det på visst sätt nästan lika äfventyrligt för någon att flytta till nästgränsande län, som till ett annat rike; helst ban i båda fallen är lika blottställdatt de i hans hembygd oskyldigaste handlingar kunna på andra sidan gränsen, ådraga honom betydliga olägenheter. Hög tid vore väl derföre att utgallra alla öfverflödig» och otjenliga lagar och författningar, samt vidtaga för framtiden en sträng sparsamhet i deras utgifvande. Att vära lagar och författningar ar o \ bristfälliga i anseende till planen och syftningen, synas ej allenast nästan alla våra ekonomiska lagar mer än tillräckligt ådagalägga, utan äfven åt* skilliga polisförfattningar, såsom t. ex. förbudet af den 30 November 1820 mot bildandet af talöfningssäUskaper. Eller månne förståndets och talegåfvans uppodling skulle någonsin kunna vara annat än högst nyttig i ett constitutionelt samhälle?
Den röst, jag vid den stundande voteringen kommer att nedlägga, bl ifver således bifallande. * Hr Estenberg, Carl Christian, anförde skriftligen: Ett grundlagsförslag är oss förelagdt, hvilket skall afhjelpa stora brister i vår förhandenvarande representation. En grundval, som under seklers mogna pröfning blifvit lagd, hvaruppå Svenske män offrat gärden af bepröfvad Statskonst och förtjenstfull erfarenhet, vill man nu alt den skall med några penndrag uprifvas, såsom oduglig förklaras, och omgestaltas efter ideer och principer dem vi hafva från vårt hittills fasta vårdtorn i vår fredliga Nord sett förstörande härja det Europeiska statssystemet, och förtära folkens ädlaste samhällsorganer, hvarest det olyckliga nyhetsbegäret adopterat dessa brandfacklor i samhällsfamiljernas sköten. I dessa brytningens ögonblick, då våra hädangångna fäders förtjenstfull andar hvila öfver oss, bjudande oss med visdom, endrägt, fasthet och mannamod genomgå än ett prof, inflytelserikt för samtid och efterverld, samlom våra krafter och an vändom dem så, att icke vår Moder Svea må behöfva blygas för sina egna söner. I det oss förelagda nya representationsförslaget har bördsrältens idé blifvit utträngd af valrättens idé. Nalional-represenlanternes säte och stämma på Riksmötena, skall endast och allenast genom val bestämmas, och för R. o. Ad. är t. o. in. deras uvtalda 60-tal belt och hållet en hemlighet, hur och på hvad vis det tillkomma skall. Om Riddarh.-Direktm, R. o. Ad. sjelfva, eller kanhända K. M. i förening med Riddarh -Direktm skola förrätta dessa val, derom lemnäs vi i fullkomlig ovisshet, ty det heter i förslaget, att valen bland Den 15 Februari e. ra. 63 R. o. Ad. skola förrättas af dem hvilka dertill berättigade äro, efter elen Riddarh.-Ordn., som i enlighet med denna förändrade Grundlag uprättas, och således ännu icke finnes till.
Fru Rundbergs kraftiga altröst lämnar i dessa båda afseenden allt hvad som behöfves, och den ryggar ej tillbaka vare sig för de uthållande höjdtoner, med hvilka Ortrud anropar Wotan, eller för Brynhildas härrop, som till och med affordrar sångerskan ett tvåstruket c. I dylika starkt dramatiska uppgifter gör fru R:s stämma god effekt; den har en kontinental eller kanske rättare germanisk färg och den ersätter genom energi, kraft och uthållighet mycket af hvad som ej finnes i direkt välljud. Välljudet är, liksom oftast hos Mången har koketterat mer i sorgdräkten än i galadräkten, och en gyllene krona förleder ej starkare till högmod än törnekronan. A. Törneros. stora röster, ej så mycket framstående; men vi böra dock tillägga, att fru Rundberg under senare år sökt att utveckla röstens fägring och uppmjuka densamma, hvilket också ej illa lyckats tack vare det ihärdiga arbete och den hänsyn och aktning för sin konst, som alltid utmärkt henne. Vi erinra i detta afseende om fru R:s sätt att tolka Fides ' cavatina i Profeten » O, min son, » där både rösten och föredraget klingade varma och gripande. Röstens styrka och dramatiska bärkraft har så mycket bättre tillfälle att göra sig gällande, som sångerskan ej har så stor hjälp af sin yttre apparition. Naturen, som ej sällan har sina nycker, har nämligen icke gifvit sångerskan någon efter den stora rösten lämpad reslig gestalt, hvilken i uppgifter, sådana som de ofvan nämnda, onekligen skulle vara af stor fördel. Nu blir det rösten oeh föredraget, som i främsta rummet få verka äfve i i dramatiskt afseende. Alma Adéle Almati-Rundberg — så lyder hennes fullständiga namn — har ännu framtiden för sig och — vi våga tro det — en vacker framtid, sådan som hennes röstbegåfning, intresse för sin konst och arbetsamhet förtjäna. Hon är ännu blott 33 år gammal, född i Newyork 1862, af tyska föräldrar, och adopterades tidigt, sedan hennes föräldrar gått bort, af direktören för svenska telegrambyrån, A. H. E. Fich, och hans maka, med hvilka hon redan 1868 flyttade till Stockholm.
Man åberopar som skäl för afslag af motionen att adv.-fiskalen i KammarRätten har samma aflöning som adv.- fiskalerna i Göta Hof-Rätt samt Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, äfvensom utom denna lön vitesoch ensaksböter samt aktorats-arfvode; men man glömmer, ang. vitesoch ensaks-böter, att om dessa falla i ymnigt mått i HofRätten, så höra de till sällsyntheterna i K. KammarRätten. Man glömmer äfven beträffande aktorats-procenten, att det är rent af en tillfällighet om en sådan kommer att finnas. Man har åberopat det betydliga belopp af aktorats-procent, som skulle tillkomma honom; jag medger att denna sportelinkomst under en yiss förfluten tidsperiod icke varit obetydlig, men detta är ett Den 2ö Maj o. m. 509 undantag från det normala förhållandet, och de Hrr, som uppgjort nämnde beräkning, hafva med eller utan afsigt, snarare det förra än det sednare, behagat taga ett förhållande till utgångspunkt för bedömandet af advokatfiskalens sportler, som aldrig hort komma med i räkningen, enär det härleder sig från en uppbördsbalans, hvars belopp är så stort, att sekler tvifvelsutan skola förflyta, innan en sådan åter kan uppstå. Här man skall reglera en lön, bör man väl lägga till grund derför medeltalet af vanliga förh:den, men icke fästa sig vid perioder, som höra till undantagen, och derpå bygga resultater. Så har likväl KammarRätten gjort nti sitt afgifna förslag ang. advokat-flskalens lön.
Har denna skuld tillkommit på stadens egen begäran, så, och ehuru omnämnde omständigheter bilda ett visst anspråk på statens biträde, skall jag dock icke sträcka min välvilja så långt, som min känsla kunde vilja föra den. Men skulle åter lånet hafva tillkommit genom Regeringens eller auctoriteters påbud och till af dessa föreskrifna ändamål, så bör också staten betala detsamma. Bin ledamot har yttrat, att staden bör betala lika ränta, som Riksg.Cont. för sina lån erlägger. Jag får i anledn. häraf endast erinra, att någon annan ränta än den, som var förenad med lånets beviljande, icke kan juridiskt begäras. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må få åtfölja till Utskottet. Hr von Troil, Emil: I förevar, fråga måste man särskildt betrakta sak och form. Hvad den förra angår, vet jag väl, alt Borås är en bland de få af våra Svenska städer, som förtjena namnet stad genom industri och lilliga näringar. Jag vet äfven, att Borås undergått det, lyckligtvis sällsynta, missöde att inom ett qvinqvennium tvenne gånger förstöras; det tyckes således, som dess understödjande vore ett värdigt föremål för en uppoffring af staten. Jag äger dock ej nog localkännedom för att bedöma, om Boråsboerna verkligen äro i så nödställd belägenhet, att sådant kan vara nödvändigt. Hvad åter formen angår, vågar jag fälla ett bc - aja Den 25 April. stämdare omdöme. Att afskrifva en fordran, som kan indrifvas, och att utlåna mot lägre ränta, än den man sjelf erlägger, utgör icke annat än gåfvor. Det är då vida bättre att gifva directe, så att både den, sorn ger, och den, som tar emot, kunna inse, hvad som öfverlätes, hvilket åtminstone ej är fallet med ränteförlusten, som fordrar en ej så obetydlig calcul för att bringas till capital.
Men, enär det icke är utsatt, och jag befarar det hafva sina svårigheter att på förhand bestämma något sådant, så måste dess utsättande öfverlennäs åt någon annan. Jag kan icke finna någon, åt hvilken det lämpligare kunde uppdragas, än åt Konungen. Derför tror jag, att §:n kan bifallas sådan han ar, oaktadt utgången af omröstningen öfver den föregtde §:n. Jag anhåller alltså 0111 bifall på Utsktns förslag i denna del. Hr Rosenblad: Min politiska ärlighet lärer icke behöfva Gr. Frölichs hvarken pröfning eller vitsord, jag sätter den alldeles utom Grefvens pröfning helt och hållet. I afseende å hvad Hr Grefven behagat yttra derom, alt jag sagt mig fästa mindre vigt vid öfverlemnande! af den rättigheten åt Konungen att kunna bestämma maximum af eu privatbanks teckningssuminn, så vidhåller jag fullkomligt, till alla delar, och afviken icke derifrån det ringaste, utt det måtte vara en högst betydlig skilnad att äga den stora rättigheten att kunna förekomma det dylika bolag skola kunna uppstå såsom svampar — den stora och i min tanke nödvändiga rättigheten och makten hos Konungen att kunna hindra uppvexlen af sådana svampar, sii ger jag, måtte vara något helt annat än den mindre betydliga, den jemförelsevis dermed alldeles obetydliga rättigheten att kunna säga till ett sådant bolag: Ni får ej hafva mer lin 2,000.000 r:dr teckningsbelopp. Jag anser denna maximibestämmelse vara ganska likgilllig, ty det skadar aldrig, att en bank är mäktig och har ett stort rörelsecapital; men jag förklarar deremot, att jag icke bifallit den sals, att en privatbank, ovillkorligt n efter leckningssummans bestämmelse, skalf få den summa, som banken liar rätt att sätta i omlopp. Detta 464 Dan 18 Februari e. m. l>ör ske efter andra grunder, och då ser jag ingen olägenhet utaf att luta hanken hafva ett stort capital.
Ehuru en af de värde talare, som delat hans åsigt, satt sig emot detta medgifvande; så hoppas jag, att Hr Frih. o. Landtm, icke finner någon betänklighet vid förslagets delning, hvarigenom frågorna blifva enklare oell klarare. Frih. Boye: Jag förstår icke, huru jag skall votera ifall begge delarne framställas i en propos., emedan jag vill alsia den ena och bifalla den andra delen. Äfven 0111 Hr Frih. o. Landtm, skulle anse för sin del motionen i sin helhet böra afgöras, tror jag dock icke, att Hr Landtm, kan vägra oss propos. derpå, huruvida vi åstunda alt motionen skall delas. Jag anhåller derföre, att första propositionen ao6 Den 16 Januari f. ni. inijt.te blifva den, huruvida Ståndet önskar alt motionen skall delas. Ilr P r y t z: Hi ' von Hartmansdorff har uppfattat mina ord till en del riktigt och till en del oriktigt. Jag sade det jag önskade, att propos. matte framställas å inbjudningsiorsiaget i dess helhet, och deraf följer den önskan, alt det icke måtte delas; men jag tilläde, att då jag hörde så många önska förslagets delning, så underkastade jag mig med nöje R. o. Ad:s beslut, derest Hr Frih. o. Landtm, behagade derå framställa proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då propos. blifvit yrkad på den hemställan Hr von Hartmansdorff gjort, att □ r Prytz's förslag till inbjudning till de öfriga Stånden skulle delas i 2 delar, ansåg Hr Landtm, sig nu böra framställa denna propos.; likväl fordrades först, i Hr Landtnr.s tanke, ett afskiljande af förslaget, så att det blefve tillräckligen bestämdt.
Men äfven andra och ännu menligare verkningar följde häraf. Alldenstund ättika numera tillverkades af bränvin eller andra alkoholhaltiga vätskor, så kunde de inhemska ättiksfabrikanterne, hvilka måste begagna det genom bränvinsskatten eller Införsels-tullen hos oss fördyrade bränvinet, icke konkurrera med de utländska, sorn hade sitt råämne mycket billigare, isynnerhet i de länder, der restitution af bränvinsskatten lemnades vid export af sådana varor, såsom ättika, för hvilka bränvinet är råämne. En icke obetydlig import a^ Bevillninys-Utskottets Betänkande M 23. ättiksprit från Stettin och Lubeck, der stora fabriker uppstått, hufvudsakligen för export på Sverige, hade också redan visat sig och ansågs snart komma att så t ill vexa r att vi innan kort finge liela vårt behof af denna vara fvlldt från våra närmaste O u grannar och således en stor qvantitet bränvin i form af ättika införd, utan en motsvarande tull, under det vi sjelfve icke kunde på någon utländsk ort afsätta vårt inhemska bränvin. — Motionären har derföre hemställt, att den nuvarande tullsatsen 25 öre per kanna måtte bibehållas för ättika till och med 5 procents halt af ättiksyrehydrat, men att på starkare ättika, eller s. k. ättiksprit måtte sättas en tull af 75 öre per kanna. Skälet för den sednare tullsatsen vore, att det hittills icke lyckats att med fördel tillverka ättiksprit af högre syrehalt, än 15 procent, samt att, vid export utifrån hit, för fraktbesparing m. m. troligen skickades den starkaste vara, som kunde åstadkommas. — Skulle bränvinsskatten komma att från 60 öre per kanna förökas, så ansåge motionären tullsatsen på 5 procents ättika och ättiksprit böra höjas i proportion derefter.
1467 dömd och straffad med ali laglig stränghet: men uti a!k annat sall kan det wara billigt ä ena, kan dct wara drägligt ä andra sidan att gijwa och emottaga för ganska mänga ars brydsam oftawigtig, alrid kostsam tjenstgöring, kaiiske wid aftonen as ett mödosamt lif, säkert ester tillryggaläggandct af den bästa åldern, och dä man således hwarken mera har kraft eller hog att börja en ny rjenstebana, alt dä emottaga, säger jag en förhöjning af högst 250, — 220 till och med blott af 66 R:d Z2 si. Och sä beskaffade wilker har Staten icke dragit i betänkande alt ytterligare förknappa medelst uromordcnteliga bewillningars, kriqs-gärdens med mera paläggande, utom hwad i StatZ-Contoiret manligen afdragcs i centonal, och dylikaordinarie afgifter. Skulle häremot anmärkas, att sädane utomordenteliga afdrag ej kunna utgöra någon bctydelig Summa, sä rättwisas sädant wisierligen genom fondens 0- betydlighet hwarifräu asdraget sker; Men huruwida till och med den relativa proportionen harwid blifwit iakttagen, torde jag fä uplysa med mitt egit exempel, dä jag, som äger 200 R:dö Pension och jugen egen förmögenhet blifwit älagd, medelst de sednast urkomne, men till deras kraft s dermera suspenderade Debet sedlar ä detta ars krigsgärd, till erläggande af R:d. 109 Banco. Skulle rtk sädant behandlingssätt ännu längre Uti mitt Fädernesland fortfara och således gillas, sär jag åtminstone försäkra akt sädant ej har sir: like uti nägot annat civiliseradt land.
Ehuru jag, förra gången jag hade ordet, sökte göra tydligt för Husets ledamöter, som icke öfvervarit sådana frågors behandling, att det förklarande, som på propostn kunde gifvas, icke innefattade någon bestämd tanke i ämnet, utan blott ett uttryck af Ståndets åsigt i den framställda frågan under sakens nuvar. skick, i dess helhet betraktad, hvilken åsigt skulle af Const.Utsk. öfverväga* i sammanhang med hvad så väl här som inom de öfriga Stånden mot förslagen i öfrigt anmärkt blifvit; så får jag nu, i anledn. af Hr Ribbing* yttrande, förnya denna framställning och specielt till Hr Ribbing ställa det yttrande, att lian liksom en hvar, som finnér Frih. Boye* förslag icke innefatta en anniärkn., som kan tjena Const.Utsk. till upplysning vid ärendets förnyade behandling, äger den utvägen att svara nej till propositionen. Åtskillige hördes ropa på pioposition. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag måste bekänna det jag befinner mig i samma belägenhet, som Hr Ribbing, nemi. alt anse Frih. Boyes förslag innefatta en motsägelse, eller blott en önskan. Alt förklara det de gamla D c n O c I o I) e r e. m. Stånden skola bibehållas, men tillika vilja att de orepresenterade skola representeras utan att uppgifva siitlet dertill, innefattar ingen egentlig aninärkn. mot Utskts förslag. Coust. Utsk. är ej skyldigt att anmärkningsvis emottaga till utarbetning allmänna önskningar, utan hvarje ledamot, som åslundar att hans anmärka, mätte blifva Ståndets gemensamma tanke, är skyldig att framställa densamma i form af bestämdt lagförslag; ty Ståndet skall tillkännagifva icke blott hvad det vill, utan äfven huru Ståndet vill detsamma. Jag anser derföre Frih. Boyes framställning icke vara sådan, alt den kan blifva föremål för omröstning. Om det ar likgiltigt, antingen man svarar ja eller nej till en önsknings-propos. så är det likväl icke likgiltigt huru R. o. Ad. yttrar sig i denna vigtiga sak.