Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om man något närmare tager kännedom om innehållet af den ifrågavarande författningen, visar det sig af 3:dje och 10:de §§ att ä hvarje länslasarett tillfälle skall finnas beredt för sinnessjukas vårdande under kortare tid, tilldess de antingen der tillfriskna eiler ock derifrån kunna till hospital förflyttas. Då nu för intagande å länslasarett icke erfordras de fullständigare upplysningar, som för intagande å hospital ifrågakomma; då emellertid vistelsen å lasarettet lemnar vederbörande rådrum för efterforskande af de önskade upplysningarne; och då. i händelse hospitalet är mera närbeläget än länslasarettet, den sjuke i trängande fall får der intagas, utan afvaktan å de begärda intygen, synes det icke vara att befara att, vid en riktig tillämpning af författningen och derest de utvägar densamma anvisar begagnas, den sinnessjukes tillstånd skall genom brist på tjenlig behandling förvärras. Det torde dessutom icke vara ur vägen att erinra, att framgången af den behandling, den sinnessjuke erhåller, i väsendtlig mån betingas deraf att denna är grundad på en riktig uppfattning af orsakerna till sjukdomen och den sinnessjukes föregående förhållanden och att det följaktligen bör räknas författningen till förtjenst om den, så fullständigt som möjligt, anger alla de förhållanden, hvilka härvid böra komma under öfvervägande, äfvensom att meningen icke är att bestämd upplysning ovilkorligen meddelas rörande allt hvad i de framställda frågorne vidröres, utan att, i fall anställda Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande N:o i57. 3 efterforskningar icke Iemnat någon upplysning, svaret naturligtvis kan och bbr inskränkas till meddelandet häraf. Vid sådant förhållande synes frågornas större antal icke böra lemna fog för missnöje eller, åtminstone från synpunkten af de sinnessjukas bästa, något klander deremot böra framställas. På dessa skäl får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Ang. 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om Kongl. Theaterns ställande under ministeriel styrelse.
Sedan jag läst ordalydelsen af detta mom. i nuvar. Banko-reglemente, instämmer jag nied Hr Printzensköld i hans begäran, att det nu föreslagna mom. litt. c mätte afslås och den gamla föreskriften förblifva gällande. Skillnaden skulle i tabellen, för d. 31 Dec. 1850, efter nya förslaget hafva utgjort 1,564,000 r:dr mindre än hvad densamma nu har utvisat i den allmänheten meddelade tabellen hafva förefunnits emellan sammanräknade beloppet af sedeloch dispositionsskulden, jemförd med Bankens sedel-utgifnings-rält. Således skulle en tabell efter nu föreslagna föreskriften hafva upgifvit såsom utelöpande sedlar 1,564,000 r:dr mera än verkliga förhållandet då var. Orsaken hvarföre BankoUtsk. gjort detta förslag har Hr Nordenfelt visserligen uplyst, men jag anser densamma icke vara tillfyllestgörande för att föranleda en förändring i Ständernas förra beslut, ilhy att Banko-styrelsen har lånefonderne till sin disposition, och kan underlåta att meddela lån, om den finner ett sådant inställande i lånerörelsen eller en dylik vägran för läns beviljande erfordras; hvaremot redan beviljade kreditiv icke kunna i Banken qvarhållas, utan stå till depositariens disposition hvilket ögonblick som helst. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi.: Jag anser för min del den föreslagna upställningen af 122 §:n vara riktigare än den nu gällande. Den nuvar. uptager nemi. icke verkliga förhållandet, emedan den undandöljer den del af läne-afdeln:ns kreditiv, hvilka kunna, lika väl som alla andra kreditiv, när som helst uttagas.
RiksAkten åter, på sätt jag förut nämnt, var icke föremål för den Riksdagens öfverläggningar. och Const.-Utsk. yttrade sig derföre ganska riktigt endast öfver de föreslagna förändringarne i grundlagen. För R. St. att vid ifrågavande tillfälle ingå i pröfning ang:de RiksAktens bestämmelser hade Varit så mycket otjenligare, som R. St. naturligtvis i afseende på en propos., söm icke var afgifven, icke kunde fatta något beslut. Icke eller kunde ett omdöme af R. St. örn den i en framtid afgifvande proposm föranleda någon förändring i densamma, ifall K. M. på ett sådant omdöme hade velat fästa afseende, emedan denna Propos. redan var afgifven till Norges Störtning. Const.-Utsk. handlade derföre ganska riktigt, då Utsk. vid detta tillfälle höll sig till grundlagsforändringarné. Utsk. afstvrkfe likväl dessa förändringar; ehuru de flesta ledamöter inom Utsk. af R. o. Ad. samt PresteSt. reserverade sig deremot; hvarefter, till följd af två Stånds beslut, förslaget blef livilande. Detta förslag är likväl icke nu föremål för iifverläggningen ; utan frågan är nu orri RiksAkten. K. M. afgaf nemi., på sätt K. M. på förhand löfval, vid denna Riksdag en Nåd. Propos. rör:de de förändringar, som borde företagas i RiksAkten, och detta förslag blef till nuvärde Const.-Utsk. hänvisadt. Likasom det förra Const.-Utsk. vid afgifvandet af sitt Betänk, endast hade att hålla sig till och yttra sig om de förändringar, som skulle göras i grundlagen, så hade naturligtvis nuvar:de Const.-Utsk., (ill hvilket den föreslagna förändringen i RiksAkten var hänvisad, endast att yttra sig om hvad som förekom i RiksAkten, och som förut icke var föremål för Utsk.s pröfning, derföre att det var gemensamt för både RiksAkten och grundlagen. Jag skall nu försöka att äfven för min del hålla mig till de delar af RiksAkten, som icke ingå i grundlagen, och hvilka äro föremål för Const.-Utsk:s nu föredragna Betänk.
Straff vare förfallet för brott., som ej blifvit åtaladt 1. inom två år, om det ej i lagen med svårare straff, än fängelse, belagdt är; eller 2. inom tio år, om det ej i lagen med svårare straff, än straffarbete i två år, be lagdt är. 1 5 §. De i 14 § bestämda tider skola räknas i allmänhet från den dag brottet begicks, men i de fall, som i 15 Kap. 18 eller 21 § sägas och ej åtalas må innan till återgång af giftermål dömdt är, från den dag laga kraft ägande dom derom gafs. Atal anses vara börjadt, då kallelse till svaromål är den. som tilltalas skall, i laga ordning kungjord, eller han för brottet häktad blifvit. 16 §. Är åtal å brott, som i 14 § sägs, börjadt inom tid, som der bestäm mes, och har det åtal blifvit afbrutet, utan att den tilltalade dertill skuld varit; då skall för rättigheten att åtalet fullfölja lika tid, som i samma § utsatt finnes, räknas från den dag afbrottet skedde. 17 §. Är någon, genom laga kraft ägande dom, fälld till straff, som ej svårare är än straffarbete i två år, och verkställes ej domen inom tio år sedan den gafs; vare det ådömda straffet förfallet. 2 10 \ 8 §. För brott, som af embetsman begås i embetet, gälle ej viss tid till åtal, der brottet med annat straff, än böter, i lagen belagdt är; ej heller viss tid för doms verkställande, der annat straff, än böter, ådömdt blifvit. 6 Kap. Om skadestånd. \ §. Skada, som någon genom brott annan tillfogar, skall af den brottslige gäldas, ehvad brottet skett med uppsåt eller af vållande. Har den, som skadan led, genom eget vållande, dertill medverkat; varde skadeståndet jemnkadt, efter ty som skäligt pröfvas. 2 §.
Palmstjerna anfört, synas visserligen förtjena upmärksamhet; men jag tror likväl dem icke vara af beskaffenhet att böra föranleda lill bifall å Ridd.Utsk:s förslag i förevar:de §. Visserligen är det sanni, alt ett bestämdt stadgande i delta hänseende, möjligen skulle hafva till följd, att en eller annan tabell blefve inskrifven mer än som behöflig! vore; men å andra sidan är likväl det bestämda stadgandet af vigt i det hänseendet, att ingen af de Riddarhusets tjenstemän, hvilka fått åliggandet att renoveringen verkställa sig föreskrifvet, kan en dylik skyldighet sig undandraga. För hvarje generation tillkomma nya medlemmar af delta Ständ och labellerne öfver ätterne behöfva, i följd deraf, årligen kompletteras medelst inskrifning i desamma af dessa tillkomna medlemmar; hvaraf också följer, alt de tabeller, på hvilka anteckningar ske, småningom blifva försatta i det skick att de icke i längden kunna vara användbara, utan behöfva genom omskrifning blifva sådane, att man med någorlunda lätthet kan taga en öfversigt öfver desammas innehåll; tillstyrkande jag således för min del att §:n måtte blifva så lydande som Hr von Kraemer föreslagit. Gr. Lagerbjelke: Jag ber alt få fästa upmärksamheten derå, att Utsk. genom sitt förslag icke afgjort annat än att det högsta sora ålägges kansliet alt årligen utskrifva, skall upgå till 100 tabeller; allt annat har Utsk. lemnat öppet åt Ridd.Direkhn att bestämma. Hr von Kraemer har visat olämpligheten af att intet finnes stadgadt, ronde fördelning af utskrifnings-skyldigheten mellan Ridd.Sekret. och Kanslisterne. För min del har jag ej heller funnit något skäl anfördt, hvarföre ett, till 200 st. tabeller förut utsatt maximum, blifvit nedsatt till 100 st. På grund af detta, och serdeles med afseende på hvad under diskussionen först blifvit anfördt, tillstyrker jag att Hr von Kraemers förslag måtte bifallas, hvarvid intet hinder möter om R. o. Ad. önskar elt sådant tillägg, som det Frih. Palmstjerna föreslagit.
N:o i33 med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4 art, 4 afd. i i83o års bancoreglemente. Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 25 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o i34 i anledn. af de inom RiksShn gjorda anmärkn:r vid Utsk:s under N:ris ii4 och n5 afgifna memor. Hr von Troil, Emil: Jag tyckte verkligen, att BancoUtsk:s förra betänk, i detta ämne icke var ett sådant mästerstycke, att det behöft försämras genom den enda förändring, som här blifvit föreslagen. Jag anhåller derföre, att den åtminstone icke må blifva antagen. Hr Rosenblad, Bernh.: Jemte det jag förenar mig uti den af Hr v. Troil gjorda anmärkt)., fortfar jag i den Dcu 4 Maj c. m. % öfvertygelse, jag förut yttrat om behofvet att förena bruksförvaltningsoch arbetschefsbeställningarna hos en person, som äger skicklighet att leda an sådan förvaltning som vid Tumba, och att för detta ändamål fulimägtige må berättigas att tilldela någon viss proc. af bruksvinsten åt bruksförvaltaren, enär hans interesse derigenom kommer att gå i bredd med brukets bättre drift, i stället för att det hittills varit hans fördel, ju sämre bruket drifvits. Af dessa skäl, och då det skulle vara hardt, om de slöra fördelar, sorn bruket i sednare tider gjort, skulle gå förlorade, anhåller jag, alt i stället för 4;de punkten i Utskrs memor. följande stadgande måtte antagas: "Bruksförvaltare, som hädanefter tillsättas.” Hr Stuart, Garl Gust.: BancoUtk. har, vid återremissens besvarande, underkänt åtskilliga inom detta RiksSt. gjorda, efter min åsigt ganska grundade anmärkmr vid memor. N:o ii5; men deremot har Utsk. godkänt den ifrågavar. utaf en ledamot af BorgareSt. framställda mindre vigtiga anmärkn. vid 4:ife punkten af detta memor.
Dejefors inom viss tid verkställdes, enligt den plan, som, efter behörig pröfning af dertill upprältadt förslag, kunde komma att af E. K. Maj:t i nåder fastställas. Rikets Ständer, som vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, funnit sig sakna giltig anledning att, sedan den vid sistlidne riksdag i enahanda hänseende gjorda framställning blifvit afslageri, nu bevilja ytterligare statsbidrag för ifrågavarande kanaloch slussanläggningars fullbordande i enlighet med redan fastställd plan, hafva deremot, med afseende å de af Bolags-direktionen uti dess nu gjorda underdåniga ansökning anförde omständigheter, och då i anseende till det betydliga belopp, hvarmed kostnaden för sagde arbeten komme att öfverstiga den ursprungligen beräknade kostnadssumman, det icke billigtvis synes böra förvägras bolaget alt, med befrielse från den genom ingånget kontrakt åtagna skyldigheten att utföra ännu återstående kanalbyggnadsarbeten vid Dejefors, i stället derstädes bygga och underhålla jernväg, hvilken anläggning, under förutsättning att statsbidrag till kanalens byggande ej kunde beviljas, blifvit af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader förordad, funnit sig böra medgifva det för tillvägabringande af kanaloch sluss-anläggningar vid Forshaga och Dejefors bildade bolag att, utan rubbning i vilkoren för återbetalning af det lån, bolaget för sagda arbetens utförande undfått, i stället för kanal vid Dejefors, derstädes till trafikens betjenande anlägga och inom viss af E. K. Maj:t bestämd lid fullborda samt för framtiden underhålla en jernväg, enligt den plan, som, efter behörig pröfning af dertill upprättadt förslag, varder af E. K. Maj:t i nåder fastställd. Enär segelleden närmast Piteå stad genom sitt grunda vallen hindrade fartyg af 8 fots djup och derutöfver att kunna framkomma till hamnen vid Piteå och uppmuddring af denna segelled således vore af högsta behof påkallad, men Piteå stad icke förmådde att al egna medel bekosta sagde arbete, hvilket för staden och den angränsande orten vore af aldra största vigt, har hos Rikets Ständer blifvit framställd den anhållan, att Rikets
Det, enligt Utredningens af Malmö Diskont räkenskaper för år 1844, vid samma års utgång befintliga öfverskott af ' R:dr 199,016: 26. 11. har under de 2:ne sednast förflutna åren minskats genom: a) det för utgifterna vid Diskontens fortsatta utredning utassignerade belopp utaf behållningen Transport: 199,016: 26. 11. — 87 — Transport: 199,016: 26. 11. å Diskont-ulreclningens räkning i Rikets Ständers Bank R:dr 51: 40. 8. b) det vid 1844 års slut oredovisade förskott till kontorsexpenser, hvilket sedermera blifvit för dermed afsedt ändamål användt, „ 5: 15. 6. och cJ tillkommen skuld för härutöfver af Räkenskapsföraren bestridda dylika expenser „ — 16. 6. r,~. ^ g Omförmälda öfverskott uppgick följaktligen vid detta års början till R:dr 198,959: 2. 3. Vid samma tidepunkt bestodo Malmö f. d. Diskonts bokförda till gångar af: fordringar för meddelade diskontlån å ett oguldet kapitalbelopp af R:dr 237,931: 12. 6. dito i anledning af Kommerse-Rådet S. C. Björk mans samt Handlanderne J. Ståbles, J. B. Kocks och H. Malmros’s så kallade kassaskulder . „ 379,574: 8. 6. dito för åtskilliga utaf förra Diskont-Direktionen utfärdade och af Rikets Ständers Bank inlösta, men i Diskontens räkenskaper icke upptagna as signationer å ett sammanlagdt belopp af . „ 11,660: samt behållning å olvannämnde Bankoräkning . „ 735: 15. 11. Skulderna utgjordes deremot af: Rikets Ständers Banks fordran för derifrån under utredningstiden erhållna forsträckningar till infriande af de å Diskontens vägnar ut gifna förbindelser R:dr 430,248: 38. 4. Riksgälds-Kontorets utfärdade, men af vederbörande till
När August Blanche skref detta, var han redan politiker. Blanche stod då i begrepp att föra ut skaldens idéer, att blifva den nye iMoor, den nye Wilhelm Tell, en ny markis Posa, en n^ känslo-politikerl Nils Erdmann.Dikter af Axel Karlfeldt. Spelmannen. Jag är den unge spelman, som vandrar skogens led och träder öfver lummern mellan enarna på hed. Af rosenträ jag fogat själf fiolen, som jag rår, och strängarne jag tvinnat af blonda kvinnohår. Och kommer jag en afton till strandbyns vallar fram, när näjdens ungdom samlat sig till söndagsdans och glai då allt hvad friskt mitt hjärta i gröna marker kännt, jag spelar upp i visor på mitt glada instrument. Då tändes glans i ögon, då stiger glöd på kind, och ungmöbarmar höja sig i daggig särlavind. Jag är den unge spelman, som dansar natten lång, och öfver älf och ängar far min vildmarksyra sång.DIKTER AF AXEL KARLFELDT. Villgräset. Det gror i de gamla skogar en ört med blågröna, späda strån. Hon växer dold af grenar och barr, djupt under vindarnes dån. Och villgräs nämnes på folkets mål den örten i öde trakt. Det sägs, att - vandrarn, som trampar på den? blir villad af trolldomsmakt. Pet sägs, att ej mången den gömda sett; men den, som i skogen gått, har kanske, fast själf han ej vet därom, en dag hennes stänglar trådt. Då har han kännt med en underlig ro, som världen därute försvann, som han och den lefvande, unga natur vore brudgum och brud med hvarann. I sorglösa drömmar han gått och gått öfver stigar i skymningsljus. Yr af dofter allt djupare in han lockats af toner och sus.i6o DIKTER AF AXEL KARLFELDT. Augustikväll. När hvita dimmor vältra sig bland hässjorna på äng och åkerskäran skorrar på sin eviga refräng, då vandra vi i ensamhet på tufvig mosses ren, där just i dag bland tistlarne min skarpa lie hven. Ur skogen stiger månen, röd och väldig som en sol.
Det är endast sällan insmugglingen sker på större fastager än en ankare eller halfankare, och detta ligger i sakens natur, ty det går så till, att kärlet nedsänkes under vattnet och uptages sedan af en annan. Tydligt är, att mycket mera bränvin, än det som konfiskerats, blifvit insmuggladt, och upgiften från Danmark ger anledning att tro detta belopp kunna sättas till 2 å 300,000 kannor; men i jemförelse med 14 å 15 millioner kannor, sorn inom landet tillverkas, torde äfven detta tal icke kunna tpises så särdeles stort. Af ännu mindre betydenhet hr lönnbränningen, som icke kan ega rum annat än under så svåra och betungande förh-.den, att den icke är mycket att befara. Gr. Anckarsvärd har deremot betraktat detina fråga ur rent financiel synpunkt, och trott det ur sådan icke vara rådligt att höja skatten. Men det är just med afs:de på Statens behof' af inkomst jag yrkar en sådan åtgärd. Utsk:t liar visser), antydt, att blott genom en förändring i beskattningssättet, då afgiften skulle utgå icke efter det beräknade tillverkningsbeloppet, utan efter det upmätta qvantum af varan, en betydlig tillökning i inkomst, motsvarande ungefär det belopp man afser att åstadkomma, skulle upkomma; men detta antagande hvilar på en premiss, som man icke kan helt och hållet lita på, nemi. att de små brännerierna skulle hafva hittills afverkat 3 millioner kannor mera än som upgifvits; och visserl. kan på ett eller .annat ställe konstfärdigheten hafva varit ganska högt updrifven, men icke får man vä! antaga, att den i allmänhet och öfverallt stigit till en sådan höjd. Vare sig nu att, såsom B. o. Ad. beslutat, de små brännerierna komma att försvinna, eller att de, enl.
Då denna aga har till ändamål att till ordning och lydnad återföra en uppstudsig och oregerlig fånge, måste den, för att vara verksam, ögonblickligen användas, hvilket dock ej kunde ske om läkare alltid skulle vara närvarande. Något behof af denna försiktighet synes Utskottet ej heller vara för handen, då agan ij får tilldelas utan förordnande af styresman, å hvars vårdnad det ligger att förekomma missbruk. Slutligen får Utskottet vördsamt anmäla att Utskottet ännu ej medhunnit granska det af Kongl. Mnj:t framlagda förslag till förordning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende dera iakttagas bör, eller pröfva i hvad man den omarbetning af strafflagsförslaget jemte dermed sammanhängande fängelselag, som Utskottet företagit, föranleder några förändringar i berörde förordning En sådan granskning synes dessutom ej böra komma i fråga, förr än Rikets Ständer pröfva!, de förslag, som Utskottet nu öfverlemnar. I följd häraf får Utskottet vördsamligen tillstyrka, det måtte Rikets Ständer förklara att Kongl. Maj:ts Nådiga förslag till ny Strafflag samt till lag af verkställighet af fängelsestraff icke kan bifallas; Hvaremot Utskottet, på de af Utskottet anförda grunder och med anledning af lill Utskottet öfverlemnade förslag, till Rikets Ständers antagande föreslår de vid detta betänkande fogade förslag till Ny Strafflag samt Lag om verkställighet af straffarbete och fängelsestraff. Stockholm den 11 Augusti 1848. Bill. till R. St. 1 * ti a fl*-1,aii. 1 Kap. Om dem, som Svensk straffrätt underkast de ur o. 1 Inländsk man varde efter Sveriges lag och vid Svensk domstol dömd för brott, sorn han begått inom eller utom Riket. 2 g. Utländsk man, som här i Riket finnes, varde jemväl efter Sveriges lag och vid Svensk domstol dömd för brott, som han begått inom Riket, eller å Svenskt fartyg utom Riket; så ock för brott, som han utom Riket begått mot Sverige eller Svensk man, der Konungen förordnar, att det brott här i Riket åtalas må. 3 §.
Slut - Den 8 Augusti 431 Slutligen hafva Ilil sens Stander %relat yttra flen underdåniga önskan, att MagaziKs-inrättTiingehs va-lgör triitte inflytande, äfven,matte snäckas tili Jemtland, hvars belägenhet , såsom af alla K-flcets Provinser en ibland de mest aflägse tran halskusten,’! hög grad bidrager till en försvarad Comtnunication, hvarigenom vid missväxtår, <1;: Spannmål mäste irån andra orter hämtas, pr t set på den samma blir mycket 11 ppstegradt, »c b, a andra sidan, vid ymnigare år, ela tillfälle till afsättning icke gifves , misshushållning. om icke missbruk med lifvets forsla nödvändighets-vara,* derstädes kan uppkomma. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigsté Alleinådigste Konung Eders Kongl. Majus underdänigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Ridd ocl-p Adelns vägnar Carl Mörner h. t. Landtmarskalk. På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Borgare-Ståndqts På Bonde-Ståndets vagnar H. Schwan h. t, Talman. vägnar Lars Olsson ,n. vTalman. Upp - 43* Den S Augusti Uppläst tios samtliga Riks-Ståndetl den 8 Augusti. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Grefven antydde väl icke någon tillämpning häraf på Hjelmare Canal - Den 26 Mars e. m. byggnad, såsom ett märkvärdigt fenomen på tillräckligheten af uppgjorde kostnadsförslag; men jag befarar dock, att, emot Grefvens vilja och afsigt, Grefvens yttrande hos många, likasom hos mig, i fäll jag ej känt rälta förhållandet, vackt farhåga, att Hjelmare Canalbyggnad är ett mindre väl vårdadt företag. Derföre anser jag mig böra förklara, att jag, som vanligen 2:ne gångor om äret besökt denna anläggning, och som mången af Eder, mine Herrar, torde tillerkänna någon erfarenhet och kunskap om sådane arbeten, dervid funnit alla de arbetsmethoder vid Hjelmare-Canal använde, som med fördel blifvit vid Götha Canal begagnade. Jag har trott mig skyldig upplysa detta förhållande, dels för att lugna den farhåga i detta afseende, som genom Grefve von Plåtens yttrande möjligen kan hafva uppstått, dels för att göra rättvisa åt CanalStyrelsens förtjenster. —• Under det Grefven talat om nödvändigheten och nyttan af Motala Verkstad, har Grefven såsom bevis derpå, bland annat, anfört omöjligheten att, utan en sådan, svarfva de jernringar af 8 alnar i diameter, hvilka ingå i Svängbroarnes construetion. Jag visste icke, att dessa jernringar voro svarfvade, och jag vet ej, hvarföre de skola vara det; man må nu anse detta såsom bevis på inskränkthet och brist på insigter hos mig. Men 0111 jag också antager, att desse ringar äro och böra vara svarfvade, Den 26 Mars e. in. så måtte likväl behofvet deraf längesedan hafva upphört, då man redan för flere år tillbaka beslutit att icke anlägga sådane Svängbroar öfver Canaler, emedan de äro mindre beqväma, än andra. — Det var blött detta jag ville hafva äran anmärka. Herr Rosenblad, Bernhard:
Dito » 1 T » Buur 34: 25. Dito » Utjorden Sibbajorden 10: — Dito 1 mantal Stora Wiken 108: 93. 1863 års ränta af mot sex procent utlånta kontanta behållningen .. 120: — 26. 630: 16. Februari 2 Kredit. Primitiva stipendii-fonden: Inköpssumman af frälseräntor 7,235: — Köpeskillingen för försålda stadsfastigheten N:o 80 1,670: — Ytterligare tillökt af inkomsten 30: — 1,700: Fattiga enkors kapital 300: — 2,000: — Detta sist upptagna belopp, 2,000 Runt, är, enligt Kuratorernes beslut, utlånt mot 6 procents ränta till Kongelfs stadsförsamling och den 2:dra Juni 1849, med förnyelse den 14:de Februari 1859, intecknadt uti dess folkskola. Bestridda utgifter: Utbetald kommunalskatt för s. å 80. Dito kronoskatt till Nödinge socken 1: 30. Dito lösen till Kommissarien J. J. Gädda, för 10 st. uträkningar å 1863 års frälseräntor 15: — Porto och omkostnader i och för uträkningars anskaffande samt för behöfligt aflemnande af skattskrifningsuppgifter m. m 5: — 1863 års ränta af fattiga enkors kapital, 300 R;dr R:mt, Arvode för medlens indrifvande och räkenskapernas förande, sex procent utaf årets afkomst, 37: 85. 79; 9g_ Utdelade stipendier vid examen vårterminens slut 1864, enligt qvitterad förteckning, 429: — Balans till nästkommande år: Under indrifning varande medel 156: 44. Riksmynt. Summa Runt R:dr Med originalräkningen lika lydande, bestyrka. Kongelf den 30 November 1865. H. G. Lindhult, Pehr Axel Pettersson, A. Bohlin, Rektor. Rådman. Rådman. Kongelf den 7:de Juni 1864. JOH AX. AHLBERGER.