Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan och vill icke neka, att den af motionären föreslagne förhöjning till allerum tantum, kan vara något för hög att på en gång beviljas; men jag tror, att med hänsigt till myntvärdet år 1809, då skjutslegan bestämdes till it! sk. btco, bör nu åtminstone 24 sk. btco blifva den allmänna legan, och i städerna betalas 32 sk. btco. På delta sätt kunde man, en gång för alla, slippa de partiella förhöjningarna i skjutslegan för vissa orter, som med skäl väcka missnöje hos dem, som icke komma i åtnjutande deraf. Hr af Dalström, Gustaf Jacob: Jag kan visserligen icke annat än förorda den lofvärda syftning, som den värde motionären ägt, alt nedsätta något af de onera, som tryck;» jordbruket, och jag är ense med honom i afseende på ändamålet att minska jordbrukets servituter eller besvär, emedan en sådan lindring synes mig vara den enda rätta, och deremot grundskatterna, enligt min tanke, icke böra upphäfvas. Men jag anser dock den värde motionären icke komma till sitt mål på den väg han gått, utan tror en annan väg vara bättre, och jag utber mig att få framställa densamma. Motionären anser alt hållskjutsen befordrar sedeförderf för landel i allmänhet, och jag instämmer med honom deruti, Deu ly Februari f. m. 181 / enär lifvet i hullstugan ej annat kan än letia till sedeförderf', emedan bränvinsflaskan och kortleken tillgripas af den, sorn der mången gång måste tillbringa hela sin dag utan att få skjutsa; men jag vet också, att, i händelse skjutslegan skulle förhöjas, allmogen ännu mer skulle retas i dess önskan alt skjutsa. Vi veta, alt bonden i allmänhet icke gör slöra beräkningar på én vinst, sorn är aflägsen; han söker deremot genom tillfälliga hiförtjenster, hastigt vinna sitt ändamål. Vi veta, att allmogen ofta sjelfmant inställer sig vid gästgifvaregårdarne för att få skjutsa.
Runt för uppförandet af ett hospital med 200 sjukplatser, afsedt för landskaperna Wermlands, Nerikes och Dalarnes behof, samt att detta anslag må utgå under tre år med 200,000 Kalr Runt årligen. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles. Stockholm den 28 November 1862. II. P. W. Gahn. JW 133 Af Herr Qllitlillg l Om ett nytt skattesystems grundläggande. Redan i tillvaron af den mångfald skatter, som ännu förefinnes och utgör det hufsakliga af Statens och kommunernas årliga inkomster, får man anledning misstänka, att för lagarne om beskattningsväsendet en allmängiltig klart insedd rättsgrund saknas. Också lärer den, som vill gifva sig af med en närmare undersökning, icke kunna undgå slutligen erkänna, att i allmänhet endast tillfälligheternas tvång och hugskott stiftat våra skattelagar, samt att hvad en gång blifvit lag historien gjort till rätt, utan att så noga efterfråga, hvad å förnuftets sida deremot kunde varit att i hvarje fall invända. De talrika skatteslagen må antagas, var vid tiden för dess upphof, hafva utgjort beqvämaste, måhända lämpligaste medlet att åtkomma penningar. Men dermed är icke gjordt tillfyllest, Gent öfver samhällets anspråk på medel för bestridande af samhällsutgifterna står ett annat, lika rättmätigt, som måste tillfredsställas. Det är individens. Om för honom skatten kännes tryckande, men så kännes för alla andra, äfven den rikaste, har han icke att beklaga sig öfver annat, än de stora samliällsbehofven, hvilka likväl, förutsatt att de med oväldig och upplyst omsorg blifvit såsom sådana pröfvade och fastställda, Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 133» 263 kräfva af individen hvarje offer. Är deremot pälagan kännbar för honom, men icke i samma mån för hvarje annan, då är beskatta in gssättet felaktigt och gör haus klagan fullt befogad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Aug. 1851.
När man jemnförer de Calculationer, som gjordes år 1815» med deras motsvarande Resuitater år 1816/ får man anledning till den förmodar., att pä - Den g Februarii. 217 Jitliga uppgifter saknats. Det vore önskeligt om det nuvarande Beviilnings-Utskottet vilie samla dylika uppgifter och bevara dem till be« gagnande för blifvande Utskott. Jag anser visserligen Kerr von Törnes Bevillnings project vara det rättaste; men jag vågar ännu icke tillstyrka dess antagande, så länge de många Statistiska uppgifter , som till Controllen behöfvas ännu saknas, och så länge man vid Taxeringarne ännu endast tänker på sig. Men om än de hittills gällande Allmänna grunderna för Bevillningen skulle bibehållas, kan likväl bördan göras mer eller mindre tung för den så kallade synbart Förmögne, dels genom Koppskattens beräknande eber annan grund, dels genom beskattning af öfverflödet. Och då jag tror 2tt detta blir mer eller mindre nödvändigt, allt efter den blifvande FinanceRegleringen, vill det synas mig, att man ej bör förhasta sig med att bestämma grund erne för Bevillningen. Herr Munck af Rosenschöld^ Eberhard: Jag kan icke förstå, att den tillkommande Financeplanen har något sammanhang med de Allmänna grunderne för Bevillningens fördelning. Finance-Planen verkar endast på BevillningsSumman eller det belopp sorn genom Bevillning skall erhållas. Denna Summa må bli siörre eller mindre och den synbara förmögenheten må genom Finance-planen ökas eller minskas i värde, så måste val samma grundet för 218 Den 9 Februarii. Fördelningen af Bevillningen kunna och böra föijas. Men desto mera tryckande blefve den nu af Utskottet Föreslagne Bevillnings-principen, om den blifvande Finance-planen är af den beskaffenhet, att den kommer att nedsätta den synbara förmögenhetens värde i förhållande till vårt mynt. Denna Principe blir dock i allt fall lika orättvis, och fördelnings - grunderne böra ej förändras derföre, att den synbara förmögenheten blir genom Finance-planen mer eller mindre värd.
I fråga åter, huruvida densamma må gifva anledning till en sådan tillämpning, som skulle Revisorer it\ 4 Stats-Utskottets aga rättighet att sträcka deras granskning af förvalt™ nings-åtgärderne utöfver de för Revision af Räkenskaperne bestämda 5. år, förekommer det, att, jemnlikt 2 J. i berörde Instruction, Revisorerne, "likmätigt 4^ ”§. i Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContoiret "undfå de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt "finna nödige, för att efterse och granska, huruvida ut"gifterne äro icke Allenast öfverensstämmande med de "fastställde Staterne och grundade på så väl dem, som "K. M:ts serskildta Nådiga Förordnanden, der sådane "legat till grund för utbetalningarne, utan ock med "behöriga qvittehcer1 vetöficerade af dem, som egt de "anordnade medlen uttaga och disponera.” Och enär de här uppräknade handlingar, nemi. de fastställde Staternej K. l\l.-ts serskildta IVådiga Furordnanden och qvittencen pä de anordnade medlen^ icke kunna äga afseende på åtgärder eller förhållanden under någon annan tid, än den, som föregått och framflutit till slutet af de år, hvilkas redogörelser utgöra föremål för sjelfva granskningen; så vida desse upplysningar och handlingar skola, efter hvad ofvanberörde §. antyder, innefatta en ledning för controllen på behörigheten af och redovisningen för de verkställde utbetalningarne; har det synts Utskottet, som det hinder, hvilket mött Revisorernes begäran om del af handlingar för den efter de 2 Revisionsåren förflutna tiden, ligger uti de för R. St:rs Revisorer nu gällande föreskrifter. Hvad likväl, för ett närmare bestämmande af Revisorernes befattning så i detta, som andre fall, för Betänkande n. 245 • framtiden ina anses lämpligt och nödigt; derom kommer Utskottet att serskilt sig utlåta', till följd så väl af K. M:ts Nådiga Skrifvelse med förslag till förnyad instruction för II.
Nagon mindre » föi.n %m » ~kiänui;, ka i sitt dagliga umgänge kiinde man ej träffa p&amp;. Gällde det dfireiiiot att liafda sitt köns betydelse, att uppträda som representant för deu svenska kvinnaii, d % kunde det lroinma en nobless och en rikdighet i hiillnirg och litter, soin nogsamt tydde på, att den för frihet och jamiilikhet sträfvande banbryterskan räkiiade sina anor h å n en af Sveriges förnämaste adelsfamiljer. Den lilla späda figuren, insvept i den hrita pelskappan, de visserligen alldagliga iuen af ett par lifliga ögon npplysta anletsdragen, det med en egendomlig spetscoiffwe prydda liufrwdet, inraniadt i det p % gammnldags vis i långa lockar ordnade Iiåret, hvilket ända in i ålderdomen bibehöll sin vackra, bruna färg, allt gaf &amp; t friherrin ' na.n Adlersparres personlighet ' en distinction, som i ett h w r t sällskap tilldrog sig nppniärksam bet. Men, jag upprepar det, i sitt dagliga iimgange, var det uteslutande den enkla, 1ijarte.varnia människan, som gjorde sig g#lla.iide, här var det som den visserligen om sitt varde medvetna, men i själ ocli hjärta s a m t ödmjuka kvinnan ' kom till sin ratt. Det var ilgrföre ock med det största jämnmod, utan nkgon slags sinåsinriad ömtåligliet, hon tog emot angrepp och anmärkningar, såsvida de nådde henne personligen. Men gällde det iden, som så a t t säga blifvit hennes lifsprincip, hvarje angrepp mot denna mötte hon, som vi veta, med en skärpa ocli en slagfärdighet i tal och skrift, som oftast träffade och fällde och blott sällan förfelade sitt mål. A t t en så utpräglad ideoch principmänniska som frii Adlersparre iinder sitt lif inkngen gång sliiille stöta emot opposition, faller af sig sjalf.
Enär den omgång och tidsutdrägt samt skriftvexling, som, enligt hittills iakttagna föreskrifter, erfordras för återbekommande af orätt påförda eller beräknade bevillningsafgifter eller andra för Riksgälds-kontorets räkning oriktigt influtna medel, skulle, genom antagandet af den förändring i samma föreskrifter, hvilken Fullmäktige förordat, komma att för framtiden i väsendtlig mån minskas, och då de af Fullmäktige, till det allmännas betryggande emot derigenom möjligen befarade förluster eller underslef, föreslagna vilkor och förbehåll synas både ändamålsenliga och tillfyllestgörande, så anser sig Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Fullmäktige uti ifrågavarande hänseende hemställt och föreslagit; dervid dock, på det att i kronoräkenskaperna icke må saknas sådana handlingar, genom hvilka de utbetalda restitutions-summornas belopp verificera*, torde böra tilläggas det stadgande, att Kongl. Majrts vederbörande Befallningshafvande skall, för att nämnde räkenskaper biläggas, vid hvarje års början frän Riksgälds-kontoret erhålla en förteckning å alla sådana från länets ränteri, under nästföregångna år, verkställda restitutioner utaf Riksgälds-kontorets medel, emot hvilka, vid granskningen af härom insända handlingar, någon anmärkning å kontorets sida icke förekommit; lärande det beslut, som genom denna framställnings bifallande, kommer att af Rikets Ständer fattas, böra på vanligt sätt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas: hvarjemte Rikets Ständer torde böra framföra den underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t, derest de vid meranämnde restitutioners verkställande pä nu föreslaget sätt fästade vilkor och förbehåll varda i nåder gillade täcktes vederbörande derom förständiga. Ank. till Eip.-Utsk. den II Juli 1851, kl. 7 e. m. Memorial, angående arfvode för utdelningen och redovisningen af de för Riks-ständens och Utskottens räkning uppköpta skrifmaterialier m. fl. effekter. (R:gs Afd.)
Den 3 December f. m. gångna delen af saken, uptaga och afdöma tillika med de delar af saken som förste domstolen afgjort. Denna, åt andra instansens domstolar förlänade, rättighet innefattade obestridligen ett medel att förekomma tidsutdrägt i rättegångar, och lärer ej heller kunna anses hafva varit för parters rätt menlig, då rättighetens användande var beroende af desse domstolars pröfning deraf, huruvida sådant »beqvämligen kunde ske», samt andra instansens domstolar följaktligen ålåg, att när afdömandet fanns icke lämpligen kunna der omedelbarligen företagas, icke till pröfning uptaga en af förste domstol, om ock obehörigen, upskjuten del af saken, äfvensom att till vidare behandling vid förste domstol återförvisa sådan del af saken, deröfver utlåt, ej blifvit af denna domstol meddeladt. Då till följd af K.
Utskottet har, vid öfvervägande häraf, delat samma åsigt som i8a3 års Ridderskap och Adel, och funnit LandlMarskälk icke böra, vid omförmäldte tillfällen, deltaga i besluten och öfverläggningarne på annat sätt, än såsom i Ridderskapets och Adelns Plena. Tvister vid anteckningsbordet kunna icke uppstå angående andre förhållanden, än huruvida anteckningsåtgärden är enlig med Grundlag och Riddarhusordning, och just i sådant fall, torde LandtMarskalk, med enahanda rätt som vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, kunna neka proposition till Pollets utdelande; hvilket synes vara ett mycket lämpligare sätt för honom att uttrycka sin tanka, än att han skulle, om ock såsom Ordförande med afgörande röst, sättas i ett collegialförhållande till Ledamöter af Ståndet och RiddarhusDirectionen. I öfrigt har Utskottet sökt, att uti 3 mom. något meia tydligt uttrycka hvad med anteckning förstås, och huru dermed må tillgå; äfvensom Utskottet, som funnit att föreskrift i nu gällande Riddarhusordning saknas, huru förhållas borde, i händelse olika meningar emellan de antecknande LedamÖterne uppstode, låtit i §ms sista morn. inflyta ett serskildt bud derom. C *3 ) Stadgandet, att RiddarhusCanzliets Tjen» steman böra vara vid anteekningarne tillstädes, är uteslutet, såsom tillhörande Inslruclionen för dessa Tjenstemän. i4 §. om anteckningarnes antal har afseende å nu gällande i3 §. samt 4 oc^ 5 mom. i den 12 §:n. Man har ansett föreskriften, att första anteckningens 2:ne upprop borde förrättas å serskilda dagar, erfordra ett mera bestämdt uttryck, än att det ”andra uppropet genom anslag kungjordes;” äfvensom man trott berörde upprop böra, ehuru, å olika dagar, efterfölja hvarandra.
Ccncursmäl: dess upptagande af Under-Rätt, då Frälsemans bo afträdes Consulérner de Svenska: ersättning till dem för Post-porto och andra Embets-utgifter ; se Berättelse, Stats-Utskottets, orade under Commercc-Collcgium ställde Fonder och medel, pag. 20. B?l 34 a. a. jk 3.; b. 34 lö b. r 34 b. | 35 b. V 35 a. a. § 35 b. % 34 b. V 34 b. « 34 a. b. y 34 dito a. a. V 34 å. Prestet Ståndet. Borgareståndet. Controloell Mynt-Verken: aflöningen derstädes J se Bergs-Collegium. Controler för belåningen i Banken af tackjern på Stockholms Vag 9999999 Controlmätning af fartyg; se Skeppsmätning. Control-stämpel-afgiften å guld-# silfveroch tennarbeten; om nedsättning deruti, Svar pä återremiss Control-stämpcl-medlcn; se Stats-Verket, dess inkomster, pag. 7. ConlvoL-Verket; se Granskning. , oell Control-stämpel-medel 5 se An mälan 42, 43 och Granskning 9 a, samt. 4Ö. Conroy -afgifterne; se Granskning 68. Comraissariatct; se Granskning, ifrågasatt, och Granskning 29, 68. medel: sädane använde emot deras bestämmelse; se Anmärkning 1$ Frågor 3, Correciio/w-anstalteme vid hufvudstaden; om beskaircnlictcn deraf , , , > » 999999 > „ lius; se Warbergs Fästnings-byggnader. Inrättningarne j se Anslag 58; Lagför k laringar.
För en eller två hvardera — den tredje — den fjerde . — den femte . — den sjette, och hvar och en derutöfver R:dr 2 4 6 8 16 Med Betjent förstås Hofmästare, Kammartjenare, (hvilka begge dessutom betala den här nedanföre stadgade afgift), Taffeltäckare, Jägare samt alla andra manspersoner, som till uppassning nyttjas, med undantag af minderåriga tjenstgossar. Ali sådan betjening i ett hushåll skall sammanräknas, sä att, för Fru eller minderåriga barn, någon serskild betjening ej må uppgifvas och den förhöjda afgiflen derigenom minskas. Hyr-Lakejer R:dr 4: — Bil. till Bcv.-Ulskottcts Betänkande, N:n 11. 13 Billard-egare, för hvarje Hillard, der så kallade parti-penningar betalas, i Irenne Glassér. I Slockholm och Götheborg. Första Classen Andra d:o Tredje d:o Första Classen Andra d:o Tredje d:o I öfriga Städerna. För Billarder på inrättade Sällskap och Klubbar, betalas: I Stockholm och Götheborg . — 50: — 1 öfrige Släder ne 33: 10. Billarder vid llelsobrunnar, och som endast begagnas under brunns-lerminerne, erlägga . — 25: — Men då inkomsten deraf tillfaller Brunns-Cassan eller dc fattige, erlägges icke någon Bevillning. Bokhandlare, lika med Handlande, § 9. Bokhållare, vid Städernas bruk, manujacturier och boktryckerier, se Handelsexpeditör. Boktryckare, lika med Manufacturisler, § 9. Boktryckeri-Konslförvandler . R:dr 2: — Brädvräkare ... — 2: — Byggmästare, Skeppsi Släderne i Fem Classer: Första Classen .. Andra d:o .. — 30 Tredje d:o .. — 20 Fjerde d:o .. —15 Femte d:o .. — 10: öfrige Byggmästare lika med Handtverkare, § 10.
S. D. Stats Utskottets den litte dennes afgifne och sedan de ätne sista Plenidagarne på Bordet hvilande Utlåtande öfver Htr Gustaf Soops Memorial om anslående af fond till godtgörande af framlidne Riks-Rådet Friherre Adler Salvii arfvingars underdåniga Kronofordran, blef å nyo föredraget; och beslöt Bonde-Siåndt, uppå framställd Proposition, alt, i anledning al Fullmägtigens i Riksgälds-Cotoret Eric Ericssons m. fl. Ståndets Ledamöters gjorde anmärkningar, ■återremittera detta ärende till Stats-Utskottet med anmodan, att öfver samma anmärkningar sig utlåta. SD. Vid ytterligare föredragning af LagUtskottets Utlåtande af den 30 Januari angående föreslagen Inrättning af Förliknings-Domstolar, blef samma Utlåtande af Bonde-Ståndet bifallet. S. D. Vid ytterligare föredragning af StatsUtskoltets Utlåtande af den 12 dennes öfver åtskillige från Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskottet remitterade Memorial angående ersättning för de förluster , som Svenske Medborgare under de sednare krigsåren mast vidkännas genom Skeppsuppbringningar af de utländske Magter, med 144 Prof. Uidr, d. 19 Fehr. 1818- hvilka Sverige varit i fredligt förhållande; blef samma Betänkande af Bonde-Ståndet bifallit. S. D. Vid ytterligare föredragning af Stats-1 Utskottets Utlåtande, i anledning'af gjorde anmärkningar vid dess yttrande i fråga om fortfarande af det för Fattigvårds-Inrättningen i Carlskrona anslagne understöd af Statens medel; fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt, att vid samina Utlåtande låta bero. S. D. Vid f cirnyad föredragning af Statsutskottets Utlåtande, angående Riksdagsmannen Anders Danielsons från Elfsborgs Län Memorial, om Commerce-Rådet Björnbergs Bränneri.arrende, fann Bonde-Ståndet för godt, att vid samma Utlåtande låta bero. S. D.
Funnes ej denna af nu gällande stängsel-lag sälunda betingade möjlighet, att föda kreaturen genom den s. k. »vallsläppningen,» derigenom dessutom en ofantlig massa af gödningsämnen lör åkern gå förlorade, så tvangs man alt genom odling af foderoch betes-växter pä den under plog varande jorden föda sina kreatur; och dermed vore klåfven gifven lill den förbättring i åkerbruk och boskapsskötsel, som man i England och andra länder, »der den stängselskyldighet, som hos oss nu gäller, är okänd», kunnat uppnå. Detta stängsel - Lagsamt Ailm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N:o 24. 11 skyldighetens hämmande af åkerbrukets utveckling är dock endast ena sidan af det onda. l)en andra sidan är fullt ut lika behjertansvärd; den gäller skogarne. Till uppförande af dessa af lagen anbefallda, för förruttnelse, för tjufvahand, för angränsande kreatursegares våld oupphörligen utsatta förskansningar åtgår en oerhörd mängd ungskog: lill hvarje stör-par, som på ungefär hvar annan aln återkomma, åtgå tvänne träd, för delta ändamål fällda i sin tidigare ålder, och det är tillräckligt många gånger beräknadt, hvilken mängd virke härtill, äfvensom till allt det klufna virke, som är inlagdt i sjelfva hägnaden, förstöres, hvilket, om det hade stått lill mognad, skulle hafva gifvit riklig afkastning; men ej nog dermed — förmedelst nedtrampning och afbetning förslöres en ännu oerhördare myckenhet unga skogsplantör, genom detta nomadiserande på skogarne, som, om det ej förhindras medan ännu någon skog finnes att taga vara på, snart skall i samverkan med öfriga här i landet gängse skogsförstörings-methoder, göra detta land skog löst, såsom delar af Siberien eller Island, på hvilka ställen de arma innevånarne måste freda sig emot kölden, och åstadkomma eld till matlagning genom alt bränna späck och tran, gödsel, fogeloch fiskben, hahn och strå.
Maj:ts befallningshafvande aflemnas förslag öfver förhållandet med de uti föregående årets redogörelser balanserade medel, bestyrkt på lika sätt, som i afseende å de i special-redogörelserne upptagne restantier nu finnes föreskrifvet, hvarjemte verifikationer för de uti förslaget verkställda a flur ingar böra företes, men efter skedd jemförelse redogörarne återställas, för att årsräkenskaperna bifogas; att den serskilta, för samma period, som special-räkningarne öfver kronouppbörden afslutade ränteri-räkningen öfver levererad dylik uppbörd, såsom icke vidare behöflig, derest de allmänna krono-uppbörds-räkenskaperna, lika med ränteriernes special-räkningar, upprättas för kalender-år, af skaffas, men deremot, på det, vid räkenskapernas granskning i Kammar-rätten, kontroll må egas derå, alt de uti specifikation å balansen i fögderi-räkenskaperna upptagne levereringar efter den 3i December och intill den 3o April äro med verkliga förhållandet instämmande, förordnas, att vederbörande lands-kamererare och landt-räntmäslare böra härom å sistnämnde räkenskaper teckna intyg;; samt Stats-Utskottets Utlåtande, jV.o 242. 9 sam! al! landsböckerna efter nvlt. med riks-hnfvudboken öfverensstämmande formulär afslutas inom den i Oktober efter räkenskapsåret. i 2:0 Om preskription för skattskyldiges och reclogörares ansvarighet.
Sedan nära loo år gälla de inskränkande föreskrifter, hvilkas ändamål skulle vara att uppmuntra vår så kallade activa handel, och vise följderna af dessa och öfriga tvångslagar på näringsfliten, som befinner sig uti den oeconomiska vanmagt, hvarutur vi ännu icke förmått lyfta oss. Det är en länge omtvistad fråga, huruvida den activa handeln är för Sverige nyttig eller icke j jag tror den vara nyttig så vidt den kan utan monopoliska fördelar, hvilka alltid äro på Lan. dets bekostnad upprätthållne, men erfarenheten har lärt oss att den uppmuntran, man genom monopoliska Författningar sökt gifva den, icke gagnat Riket Vi äga val icke nog full - 74 Den 21 Maji. ständiga Statistiska upplysningar om våra Nä-, ringars och Productioners tillstånd vid olika aflägsne perioder; men vår närvarande ställning synes styrka de slutföljder, som upplyste män lemnat af deras under förflutne tider gjorde anteckningar, att Riket i den lifligaste af alla, nemligen Jordbruket, med undantag af de sista 20 åren , obetydligt framskridit i för. kofran. Då naturhinder icke kunna anses hafva hämmat denna förkofran, måste orsakerne igenfinnas uti de administrativaåtgärder; hvarigenom man, på jordbrukets bekostnad, sökt att genom monopoliska fördelar gynna binäringar, hvilka det oagtadt här Icke funnit trefnad Man åberopar, till stöd för den activa handeln, den tid, då Riketshandel var i Hansestä-" dernes våld; men det är likväl märkligt, att under denna tidepunct, som man anser för så neslig, kunde Sverige utskeppa Spannmål och Victualier till Tyskland. Förhållandet är deremot nu, att vi äga egna skepp och behöfva dem att hitföra Säd och Victualier från främmande Länder. Ännu oftare har man åberopat de vigtiga fördelar, som vår utrikes sjöfart tillskyndade Riket under kriget otn NordAmericanska FriStaternes sjelfständighet; men man glömmer härvid, att denna för Svenska flaggan ostridigt fördelagtiga conjunctur var tillfällig, och att återkomsten af en dylik icke kan nu förutses eller beräknas; det sedan den tiden ändrade Den 2 t Maji. 75 förhållandet emellan Europas Sjömagter är all* mänt kändt.