Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu är visserligen denna traktat, enligt min fasta öfvertygelse, till stor fördel för landet; men, förutsatt, att så ej varit tallet — och det låter ju tänka sig — så skulle Rikets Ständer, sedan bestämmelserna i traktaten redan börjat tillämpas, blott haft valet mellan att hos främmande makter nedsätta landets regering eller godkänna något för landet oförmånligt. För denna del af den föreslagna inskränkningen kunna sålunda skäl förebringas; men då det å andra sidan är obestridligt, att Kongl. Maj:t egt magt att alls icke underställa Rikets Ständer denna traktat, då det vidare är faktiskt, att genom dess tidigare trädande i verket stora fördelar kommit landet till godo, då det är sannolikt, att dess omedelbara verkställighet utgjort ett vilkor för dess erhållande, då slutligen Rikets Ständer vid sednaste riksdagen inför Kongl. Majit otvetydigt tillkänngifvit sin benägenhet för en handelsoch sjöfarts-traktat med Frankrike, alldeles i den af Kongl. Majit följda rigtning — så låter jag älven denna anmärkning falla och röstar för traktatens obetingade godkännande. Då tiden nu var långt framskriden och 19 ledamöter anmält sig flir att afgifva ytterligare anföranden i ämnet, hemställde Hr Gr. o. Landtm-, huruvida R. o. Ad. behagade uppskjuta öfverläggningen om förevide Utlåt, till morgondagens plenum, samt åtskiljas; hvilket bifölls. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i 11 e. m. In fidem, 0. Brakel. 400 Den 8 Februari f. m. Thorstlageii den 8 Februari 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades profit för den 10 sistl. Januari. Fortsattes föredragningen af Bevilln.-Utskrts Utlåt. N:o 2, i ani. af K. Mits Nåd. Propos. angide med Frankrike afslutade handelsoch sjöfarts-traktater. Hr von Krainier, Anders Hobert: Hvar sak för sig, och personen utanför saken.
En annan omständighet företer sig äfven, nemi. att någon tidnings-redaktion ännu icke är beredd att öfvertaga ett sådant bestyr som referering af riksdagsförhandlingar, och utan någon ersättning lärer väl ingen vilja sig dermed befatta, och hvarifrån skall väl denna ersättning utgå, såvida den icke blifvit npförd å stat? Om nu Gr. Lagerbjelkes förslag, hvilket, så vidt jag upfaltat det, gick derpå ut, att de respektive RiksStms kansli-styrelser skulle till nästa riksdag ombesörja anskaffandet af så väl referenter som lämpliga tidningar, i hvilka referaten skola införas, bifalles, så alt betänk, återremitteras och Utsk. å nyo inkommer med utlåt, till RiksStra, så kunde någon helhet i åtgärden derigenom vinnas, och af sådan anledn. tillstyrker äfven jag ålerremiss. Gr. Lagerbjelke: En värd talare har, utan att egentligen bestrida nyttan af mitt förslag, likväl ansett betänk, böra bifallas på det att man, äfven under nu pågående riksdag, skulle få några: nytta af det väckta förslaget. Jemte del jag instämmer med Gr. Liljencrantz, anhåller jag att få tillägga, att det torde vara problematiskt, huruvida del är möjligt, ali alla fyra Stånden nu genast erhålla fullkomligt skickliga män lill referenter. Denna befattning är icke så lätt, som man tror, och om man erhåller en mindre tjenlig person, vore man i vida sämre belägenhet än förut; ty om en diskussion då icke blir väl refererad, har likväl referatet en viss grad af officiel egenskap, och man har sålunda kommit ur askan och i elden. Ulsk. har sagt, att öfverenskommelser skola å R. St:s vägnar träffas med tidnings-redakt:r, men Utsk. har icke upgifvit hvem som skall erhålla R. St. updrag att utföra beslutet. Det låter dessutom svårligen decretera sig alt en sådan öfverenskommelse skall träffas, ty den förutsätter tvänne parter, men här har man blott en gifven, och om den ena än är villig, är derför ingalunda sagdt, att så är förhållandet med den andra. Det är nemi. icke aldeles så säkert att en tidningsredaktion nu genast är beredd att ingå en sådan öfverenskommelse.
Beträffande åter Åkerströms pension för år 1811, och den sedermera förflutna tiden; finna Riksens Ständer likaledes honom dertill berättigad, enär han den 17 Juni 1812 äfven anmält sig till undfående deraf för 1811 samt sedermera ej kunnat något härvid tillgöra, i anseende till det hos Landshöfdingen förelupna dröjsmål med den uträknings inskickande, hvarå bestämmandet af pensions-beloppet och utbetalningen deraf berott; och få, i sådant afseende, Riksens Ständer hos Eders KonglMajit i underdånighet anmäla detta ärende till den åtsärd, hvarigenom 0 . *" Akerström må komma i åtnjutande af pension ifrån och med 1811, och hvartill besparingarne å Riks-Statens sjunde hufvud-titul för de sednare åren lemna tillgång. Riksens Ständer framhärda med djup underdånig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter Bå Ridd. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, J, A. Lindblom, h. t. Landtm. n. v. Talman. På Borgare Ståndets På Bonde-Ständets vägnar vägnar H. Schwan, Lars Olsson , h. t. Talman. n. v. Talman. Den 11 Juli. 1015 Uppläst den 11 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Hos Riksens Ständer har motion blifvit väckt rörande de Stockholms Stad samt de öfriga Städerna förlänta Källare-friheters åtnjutande; hvarvid, hvad Stockholm angår, blifvit yrkadt, att Staden matte få begagna dess redan på 1600-talet erhållna rättighet, att årligen låta tullfritt införa ett visst qvantum Vin , bestämdt till 110 amar Rhenskt, 36 pipor Spanskt och 70 oxhöfden Franskt
Det var just för att kunna under den nu innevide statsregleringsperioden i någon mån iståndsätta dessa bristfälliga byggnader, som vederbide begärde en förhöjning af 25,000 ; och då K. M. af skälig hushållning ansåg sig böra nedsätta summan till 10.000, afsågs dermed att kunna under en längre tid verkställa hvad som förut var meningen att på en kortare utföra. Man har anmärkt, att en ganska betydlig summa är ställd till K. M:s disposition för försvarsverket i allmänhet och som K. M. kan efter godtfinnande fördela. Man må dock ej förgäta, att IntendentsAfdelmn, som har deli största auparten af anslaget, är i den ställning, att det omöjligen i längden kan bära sig för denna Afdeln. att fylla alla de behof, hvilka det åligger densamma att se till godo. Det återstår då icke lör K. M. annat än att af K. St:r äska anslagets höjande, eller att, så vidt ske kan, från ArtilleriAfdelmn öfverflytta något. Orsaken hvarföre IntendentsAfdelmn nu har svårare än förr att fullgöra sina utbetalningar, är dels den förlängda tiden för annéeus vapenölningar, soto förr var 8 och nu är 20 dagar, dels också den stora tillväxten i materiel, som skall af denna Afdeln. uuderhållas. På ArtilleriAfdelnin äro åter andra högst vigt.iga utgifter, så att föga hopp om besparingar å anslaget till densamma lärer kunna förefinnas. Det hade visserligen varit önskligt, att de ifrågavide Kronans byggnader kunnat underhållas och nybyggas med nu befintliga tillgångar; men då sådant icke låter sig göra, återstår blott att K. M. af R. St:r äskar siirskildt anslag för sådant ändamål. Jag får således anhålla om afslag å hvad Utskit hemställt, samt bifall till K. M:s Propos., att 10,000 rdr årligen må tilläggas FortifikationsAfdelmns anslag.
Jag vill blott citera det land, som för närvarande anses såsom ett efterdöme af god reglering och hushållning i militäriskt hänseende, nemligen Preussen. Dess vapenstyrka är, gardet oberäknadt, indelad i 8 ArméeCörpser, hvardera commenderad v af en General en Chef. Hvarje ArmeeCorps består af 2 Divisioner, commenderade af en GeneralLieutenant eller GeneralMajor. Hvarje Division består af en Brigad Infanteri, en Brigad Cavallen och en Brigad Landtstorm; summa 4^ Brigader, commenderade atblels GeneralMajorer, dels Öfversta!’. Vidare: en KrigsMinister, en Krigs-Departementschef, 2 GeneralAdjutanter, en Chef för Generalstaben, en GeneralQvartermästare, en Cavallerilnspecteur, en Fästningslnspecteur, en ArtilleriGeneralInspecteiir, 3:ne Secundlnspecteurer, en Chef för Gardet, 2:ne Chefer för Gardets Divisioner, 4 Gardes-BrigadChefer; Summa tjenstgörande och på Stat befinteliga Generaler: p3. Armeen består af 3o InfanteriRegementer, 3o Landtstorm och 32 Cavallen; summa 92 Regementen Beräknade efter antalet Regemenler i Sverige, Beväringen inbegripen, hvilka äro 2o8 Den 3o September f. m. lika. starka, som i Preussen, borde således Svenska Generalitetets personal vara 4o i stallet för g. Jemför man åter de ömsesidiga lönerna, så befinnes det, att en Fransysk GeneralLieutenant har i lön 29,290 francs, och en Preussisk vid pass 12,000 R:dr Svenskt Banco. En Engelsk vill jag icke tala om, ty de hafva 7 gånger så mycket. Utskottet har stödt sin nedsättning på en jemförelse med StatsPiådets inkomster; men jag vet icke, hvad analogi kan vara mellan ett StatsRådsoch en Generals-plats, då den sednare utgör yttersta syftemålet för 1700 Officerare.
Ad. om jag skulle ingå uti någon vidare afhandling derom, som i det närmaste ej kunde blifva annat än en omsägning af hvad som redan är sagdt; jag inskränker mig derföre endast till att förklara: alt sorn genom detta förslag, — arbetsordningen är förenklad, — och i följd deraf, Riksdagarne böra blifva kortare, — de som nu icke äro representerade blifva inrymde uti Representationen, — de gamle länge bepröfvade grundpelarne, de särskilta Stånden bibehållas, samt slutligen de ofta förordade allmänna valen, hvilka jag önskar att R. o. Ad. aldrig måtte bifalla, härigenom äro uteslutne, så röstar jag till bifall för förslaget. Gr. Mörner, Carl: Afven jag skall undvika alt uptaga R. o. Ad:s tid med vidlyftigare anförande i denna vigtiga fråga. Under 4 II. 7 98 Den 15 Februari e. m. dagens plenum hafva sakrika yttranden blifvit afgifna både för och emot förslaget, i afsigt att inverka på R. o. Ad:s opinion i frågan, och jag förmodar äfven, att en hvar af Ståndets ledamöter möjligen redan innan discussionen öpnades, deruti stadgat sitt omdöme. Jag anhåller derföre endast alt få i prot. nedlägga min egen tanke i frågan. Jag är en af dem, som allt ifrån 1815 års Riksdag under längre eller kortare tider deltagit i förhandlingarne vid alla Riksmöten. Vid 1815, 1823 och 1828 årens Riksdagar arysåg man del vara nära nog omöjligt, att någon förändring i vårt nuvarande re presentationssätt skulle kunna verkställas. Sedan den liden har jag för min del fått en annan öfvertygelse, icke derföre att jag känt mig besvärad af någon påtryckning utifrån utan derföre att jag ansett en bättre sakernas ordning kunna inträda genom eli förbältradt representationssätt för R o. Ad. Derföre Ivekade jag icke heller att vid 1840 års Riksdag upoffra min sjelfskrifvenhet, i den förhoppning, alt ett representationsförslag skulle blifva för oss framlagdt, hvilket vore så beskaffadt, att det kunde af oss antagas. Enl. min tanke äger det nu förevaride förslaget denna beskaffenhet.
Det kallas för nobelt, diplomatiskt, verldsvett och mera sådant, man måste säga ett och tänka ett annat, så fordrar "goda tonen". I denna förställningskonst hade det furstliga värdfolket hunnit mästerskapet. Men hur instuderadt det ändock var i sin ädla konst, förmådde det likväl med möda tygla sin glädje, när anmälaren med hög stämma framsade: "Prins Gustaf af Sverige." Alla, som sågo glädjen lysa i furstens och furstinnans blickar, trodde naturligtvis, att den härledde sig från sjelfva besöket. Så trodde också Theresia, och den tacksamhet hon kände, blef ännu större. Prins Gustafs uppträdande väckte stor rörelse hos de församlade. De, som personligen kände honom, äflades att få trycka hans händer. De, som aldrig sett honom, trängde sig fram, för att få skåda in i det manligt sköna anlete, om hvars fägring de hört så mycket. Gustaf var också intagande i den enkla svarta drägt han bar, och när han, sedan han helsat på värdfolket, gick fram till Theresia och med ömhet tryckte henne till sitt bröst, samt kysste henne på den marmorhvita pannan, då kände han sig så outsäglig lycklig, som han icke känt sig på länge. Det var också med den hängifvenhet, som en sant älskande qvinna känner för den hon gifvit sin tro, som hon blickade in i hans ögon, som hon återgäldade honom hans omfamning, och som hon hviskade endast dessa betydelsefulla ord: "Min Gustaf". Bland den tidens ädla tidsfördrif räknades musiken ganska högt. Gustaf var också en stor älskare af denna sköna konst, som förmår stilla själens gnagande sorger, och uppväcka leendet kring de läppar, der vemodet annars tagit sin stadigvarande boning. På framställan af det furstliga värdfolket och sedan Theresia också bedt honom derom, sjöng den irrande konungasonen med manlig stämma, följande sång, den han sjelf skrifvit och satt melodi till: Den irrande fogeln.
Såsom ”varande en af dem, och då jag äfven de 3:ne ”sistförflqtna åren deltagit uti Stads-Cassans för, ”vältning och således kanner dess tillstånd, får ”jag derjemte aran upplysa, att det ännu återstår ”stora reparationer att å Stadens fastigheter verkställa, hvilka för det innevarande året äro be, 'räknade att uppgå till 15,000 R:dr Banco. Ri”vieret är likaledes i största behof af muddring, 9 hvilken kommer att påbegynnas i Sommar och ”att räcka i flera år, som är calculeradt att årli"gen kosta 5 å 6000 R:dr Banco. Höglofl. Ut”skottet lärer af allt detta upplyst finna, huru nö”dig den begärde hjelpen är och fortfar att vara, ”på det Staden en gång må komma i tillfälle att ‘'afbörda sig denne stora och tryckande skuld. ”De af Rikets Städer, som förut erhållit Lån af ”Banquen, hafva alla fått dem mot de villkor, *’som vi nu vågat begära. Matte Staden Göthesborg, sorn, i anseende till sitt läge, alltid skall ”blifva af vigt för Riket, äfven hugnas med ena-» ”handa förmåner. Denna Stad är för närvarande •?"uti fika stort behof deraf, som någon af dem. 54 Bancfx-Utskoltets. Betank.and,enK ”Deremot om Studen ålägges att med nasta år”bdrja inbetala lö. Procent af Capital et årligen, ”hvilket för första året med tänta gör 30,0,00, *’R:dr, blifver bestörtningen och, förlägenheten, ”ganska svår, och. mäste Staden då afstå från alla ”nödige reparationer, Rastigheterne försäljas ä tout ”prix, eller Borgerskapet dertill taxeras, hvilket, ”alltsammans vöre rätt olyckligt, hälst Götheborgs ''Samhälle sedan sista Riksdag icke kunnat repa, ”sig, men yäl i anseende till bristande handel ''ach rörelse blifvit mycket försämradt.’’
De köpta perfeDlarne och roittnenö unDerfkrift, famt be* rörDe ^anDltng, om egenDomen finne* i StaD, upproifa inom åtta Da* gar Derefter, i Stockholm ho* DfroerSåt-hållareÄbetet* Canjti, och i 3eiketé öfriga StäDer inför 9töDftufrou*SXatt, för att i Deg $roto* coll intaga*, famt, om egenDomen fxnneé å lanDet, ej allenafk inom bt> rörDe tiD för ^ronofogDen i orten upproifa och i beflprkt afjkrift honom till (tälla, tillhälla, utan ock, feDnaft roiD Det lagtima §ing, forn näft efter en månaD infaller, inför ^järaDö^ätten, till intaganDe i Deg ^rotocoll förete. §. 55. ©emetifantt meD Äongl. 3J?aj:t häfroe 3® i befluttt: a) 2ltt, meD änDring af h^äD i?ongl. §örorDningen Den 18 ©e* cember 1823 i 2:Dra SJkom. innehåller, om fkplDighet för ^agifrater och ^ronofogDar, att, Då UtfTag till roerkfkällighet af Dem emottage*, Deröfroer utan betalning afgifroa beroi* åt foröringfcägaren, Det nu åligger bemälDe Sjenftemän, att omförmäla beroi* utfärDa emot Den löfen, font ferfkilDt kommer att befkämma*; och h^itfet beflut (kall uti €ppeDition*>$apan intagan; b) att, när utmätning (kall fke, till följD af fåDant utflag, forn, enligt ^ongl. §örorDningen
Em» beksmäns och Werks handläggning komma; och böra till den ändan, icke allenast alla sädane handlingar tvid Domstolar och andre oswannämnde Werk och Embeten, genast och uran tids Utdrägt emot lösen utlämnas ät hwem det äskar, antingen han har i sa» ken del eller ej, wid answar, såsom för tjenstens för, försummelse, om sädant af någon Publik Tjensteman »vägras eller obehörigen fördröjes; man äswen wid samma answar i alla archiv, hwar och en fri tillgäng lämnas, att fä pä stället asffrifwa elier asffrifwa läka, Den i December. 6§ eller om derwid betydande hinder more, i bewiktnad afskrift emot wederbörlig lösen utbekomma alla stags handlingar i hwad ämne som helst. Wid föregående tillåtelse skola följande undanlag och wilker owägerligcn iakttagas. Ätt Protokoll, hällne hos Konungen i Ministericlle ärender och Commandomäl, eller SlatS-Räders Protokoll och handlingar, eller Riksståndens, eller Hemliga Utskottets eller ConstitUtionsckltskottctS rörande StatS-Rädtt, eller Bancooch Riksgälds-WerkenS eller Bancooch Stare-UtfkotlcnS eller Revisorers öfwer Bancooch Riksgälds-Werten, rörande samma Werkö hemliga ärenden icke kunna till tryckning fordras eller uran Wederbörandeo tillstånd utbekomma-. Sadane Handlingars utgiswa.ide as trycket, utan Weberbörandes tillstånd belägges med iOO R:dr. böter.
St. de vilkor på hvilka R. St. för deras del vilja medgifva Statens garanti för ifrågavaride jernvägs-anläggning. Afven har man ordat om att Svenska allmänheten på detta sätt skulle lockas in på företag hvilka aldrig komma att bära sig; att enskilta förtjenster och allmän skuldsättning häraf blefve en följd m. ni. Jag tror icke Svenska allmänheten kan så lätt som man förmodar öfvertalas att ingå i aktiebolag, åtminstone har det hittills i Sverige varit ganska svårt att anskaffa den för dylika företag erforderliga teckningssumman. Dessutom torde det dervid alltid vara individen sjelf som äger att bedöma, huruvida han kan förlora eller vinna på ett företag, hvaruti han ämnar ingå; ty Staten får och kan icke vara hans förmyndare. Hvad åter angår garantien för jernvägsbanan, kan jag icke finna att någon fara är för handen. Frågan här är nemi. endast, alt Staten möjligen skulle kunna komma att under loppet af 15 år utbetala en maximisumma af 129,000 r:dr, en summa, som efter min öfvertygelse icke under \ något år kommer att till sitt fulla belopp utgå. Huru man kan påstå att Staten derigenom skulle inledas på skuldsättningsbanan, det förefaller mig högst besynnerligt. Om man ser att denna, den första jernvägen bär sig, skola ovilkorligen flera jernvägsbolag bilda sig, som utan tillskott eller garanti af Staten skola utvidga berörde bana. Rär den sig åter icke, så lärer all fråga om flera dylika företag uteblifva. Att således säga, att man genom den nu ifrågavar:de garantien skulle inledas på skuldsättningsbanan är att. aflossa ett skrämskott, hvars verkan likväl torde uteblifva, derföre att den icke häller streck inför den lugna pröfningen. En talare har påstått att den första jernvägen borde anläggas emellan Upsala och Stockholm. Hr Gr. von Rosen har redan framställt så många grundade skäl för den föreslagna linien, att jag endast hänvisar till hans yttrande. Man har äfven frågat om det vore klokt alt under Europas nuvande politiska tillstånd sammandraga stora massor af arbetare, och om tidpunkten i öfrigt vore väl vald för detta arbete, då våra tillgångar äro så inskränkta.
1 följd häraf kan prölningen af äldre karta, som kommer i fråga att vid delningsförrättning begagnas, öfverlemnas åt Skiftesmännen samfäldt; och deraf uppkommer bland annat den fördel, att de obestämda försigtighetsmått blifva öfverflödiga, som uti Skiftesstadgans åberopade § uppställas emot Landtmätarens förmodade benägenhet att göra ny mätning. Kartans duglighet kan af Skiftesmännen bedömas efter dess förhållande till det ändamål, för hvilket dess bruk är i fråga. Med mindre vidlyftighet och deraf följande större bestämdhet hoppas jag hafva i förslaget ersatt innehållet af 4 kapitlets 3 §, som i fyra momenter stadgar sättet att på karta upptaga, hvad vid ett ägofälts afmätning förekommer. Enahanda vidlyftighet, i kapitlet om rågångar har föranledt dylikt förkortningsförsök, hvarigenom förslaget återkommit nära till förra författningars innehåll. Att stadga modifikationer i uppskof af skiftesförrättningar för rågångstvisters skull, har jag ansett endast vara att äfventyra oreda. Om förrättningen skall fortgå till en viss punkt, utan hinder af dylik tvist; så kati det ju hända, att ägor, som imedlertid blifvit skiftelaget tilldömda, måste särskildt underkastas den behandling, de öfriga förut undergått. Och olägenheterne skola troligen mer än sällan motvägas af det vunna ändamålet, rågångstvistens afslutande under delningsförrättningens fortsättning; ty att man ofta ser en dylik tvist inom en sommar vara med laga kraftvunnen dom afhulpen, lärer väl icke påstås. Då nu, i motsatt fall, skiftesförrättningen ändock måste uppskjutas; har jag trott bäst vara att återföra lagen till dess gamla skick och låta tvisten genast medföra uppskof. Likaså har det i 4 § befintliga nya stadgandet om Landtmätares befogenhet att väcka rågångstvist, utan jordägares påstående, blifvit ansedt öfverflödigt, och i annan händelse olämpligt. Tviflet om rågångens rätta läge må uppkomma genom Landtmätarens rön eller annorlunda, så måste det antingen försvinna genom jordägarnes åsämjande, eller ock skilda interessen uppstå, som föranleda tvist.
Allm. Besv.- och Utsk. Betänk. Biskopsskrud, angående alskaffande af dess bruk. Motion N:o 67. Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänk. Björkgren, om pension åt enkan efter t. f. andre Landtmätaren Lars Björkgren. Motion N:o 499. Stats-Utsk. Utlåt. Björna och Fredrika kyrkor, angående väganläggning mellan. Se Fredrika kyrka. Blailkets, för tryckning af kattun och moleskin, angående deras förklarande tili införsel fria. Motion N:o 337. Bcvilln.-Utsk. Betänk. N:o 8 samt Mern. N:is 13 och 19. R. St. underdån. Skrifv. Blekinge, angående indragning af en tredjedel af Båtsmännen i. Se Båtsmän. Blockliusudden, om indragning af tullstationen vid, samt den der anställde Tullinspektören Ekbohrns uppförande på indragningsstat. Motion N:o 156. Allm. Besv.- oell Ekon.-Utsk. Betänk. Boliemman, om indragniug af de åt Kronofogdarna och Häradsskrifvarne i Jemtland anslagna, mot kontant ersättning af Statsverket. Motion N:o 110. Stats-Utsk. Utlåt. Bolin, Gustaf, från Upsala län, Motion N:o 100, om den ändring i Kongl, förordningen den 21 December 1857, angående egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängselskyldighet, att denna må utgöras efter hemmantalet. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N;o 4. Motion N:o 101, om tillökning i det af Kongl. Maj:t äskade låneun derstöd till sänkning af Olands-ån och dess sidogrenar. Stats-Utsk, Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. 12 Bolnten och Wieslanda jernvägsstation, pm statsbidrag till anläggning af ny väg inom Sunnerbo härad mellan.
31, 32 Träldomsmärke; af En annan Stockholmsfru 33 Också ett sätt; af Torkel Berg ... 33 Idealer; af Ellen Bergström .. 34 Förståelse; af Adi - 35 Kvinnokonferensen ... — 36, 38, 39, 40 En röst ur tjänarinnornas eget led; af Tjänstflicka 38 Den första förkämpen .- 38 N:r N:r En lycklig på jorden; af Emy 25 I sol; af Agathe Lind 26 Vilsna lam; af Sophie Linge 27 Pliktens väg; af AU .. 27 — 34 Telefonprat; af Matts 28 Från prinsessan Ingeborgs hembygd; af A. Both 29 — 31 Från de sjukas stad; af Anna Törnström 32 Vid fönstret; af Agathe Lind 32 ^fver det höga berget; af Karin Hallgren 34 — 36 Skiljsmässa; af A. 35 Vår första fjällkoloni; af Tora Kjellberg 36 » Som hundra gånger. »; af Elin Ameen .. 36 Ett problem; af O. D 38 Ur almanackans mysterier; af J. N — g 38 När frukterna falla; af Fredrik Nycander 38 Gamla Malin; af Sirius. — 39, 40 Folket, som måste lära tro på sig själft; af Dagmar B — m 40 En af betalning; af Emil Linders 40 » Kungssång »; af Adi 40 Fru Lovisa Petterkvist skrifver: 40 Martyrer; af Nonny Lundberg 41 Du! eller något att fundera på; af Mari Mihi 41 Flickvänskap; af Jenny Hallin 41 » Första oktober »; af Daniel Fallström 42 Prat och mat; af A. 42 Statshemligheten; af Petrus Hedberg 42 I min barnkammare; af Muriel 43 » Postkvinnor »; af Adam Lux 43 » '; af Onkel Adam junior 45 1 » (Hvad postkvinnorna själfva 1 säga. Adam Lux svarar.)