Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För all annan skada, som jordens egare eller innehafvare af utmålet tillskyndas, skall gruf-egaren likaledes gifva full ersättning och beloppet deraf vid utraåls - Expeditions-Vtskottels Förslag till underd. Skrifvelse, A’:o 185. 531 läggningen, der sådant äskas, bestämmas, dock utan hinder för den, som rätt till skadeersättning har, att efter stämning lill domstolen särskildt utföra den talan, hvartill han under gruf-arbetets fortgång kan finna sig befogad. §. 39. Har emot ulmåls-förrältningen förekommit invändning på den grund, att den inmutade fyndigheten förmenas ej vara föremål för inmutning enligt 1 §., och vill någon klaga öfver förrätlningsmannens härom meddelta beslut eller öfver storleken af det utmål, som vid förrättningen blifvit anvisadt, gore del hos Bergs-öfverstyrelsen i den ordning, som för besvär öfver Bergmästare-embetets åtgärder och beslut i allmänhet stadgad är. I andra frågor, som till utmåls-förrältningen höra, må missnöjd part sin talan efter stämning vid domstolen i orten i laga ordning utföra; och åligger det förrättningsmannen att, vid förrättningens slut, meddela parterne och i protokollet intaga fullständig underrättelse om hvad de för talans fullföljd hafva alt iakttaga. §• 40. Utan afseende å hvad nu stadgadt blifvit om de utmål, som hädanefter läggas, skola’ för alla äldre grufvor jemte Bergslagernes s. k. odalgrufvefält tillgodonjulas de utmål,- som för dem förut varit gällande och gruf-egarne af ålder innehaft eller efter förra författningar fått sig särskildt anvisade. Vill någon delegare i odalfält särskildt grufve-arhete efter inmutning der anställa, och finner Bergmästaren, sedan öfrige delegare blifvit hörde, att sådant ske kan utan hinder eller förfång för de öfriga grufvornas framtida bearbetande, då må ett mindre, derefter lämpadt utmål för honom utläggas.
I detta Utlåtande förekommer en punkt till, hvaruti Utskottet rättvisligen afstyrkt en anmärkning, som blifvit gjord mot förra Betänkandet. Jag anhåller 0111 proposition, att detta Utlåtande må blifva lagdt till handlingarne. Hans Eaccellence Herr Grefven och LandtMar skalken erinrade, det Ridderskapet och Adeln redan beslutat, att detta mål borde punktvis pröfvas ochafgöras; tillföljd hvaraf Hans Excellence ansåg något annat behandlingssätt deraf icke eller kunna äga rum. 1 : s t a Punkten. Allmänna Frågor. 1. Angående vidsträcktheten af Revisor emes granskningsrätt. 270 Den 18 Januarii f. m. Uppå derom gjord framställning, fann Ridderskapet och Adeln, att Utskottets yttrande i afseende å denna punkt borde läggas till handlingarne. 2. Angående Berättelsers af gifvande från de Förvaltande Verken till Rikets Ständers Revisorer. Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets yttrande rörande denna punkt icke föranleda till någon åtgärd. 2 : dr a Punkten. Ämnen j hörande till StatsContoirets Räkenskaper och Förvaltning. 1. Angående redovisning för förskotter af Statsmedelderas bokföring m. m. 1 Moni. Om en underdånig begäran hos Kongl. Majitj rörande förenande af visse föreskrifter med rättigheten att af Statsmedlen undfå förskotter. Bifölls. 2 Mom. Om serskild balancering uti Rikshufvudboken af oredoviste förskotter. Herr Cederschjöld: Såsom ledamot af ConstitutionsUtskottet anser jag mig skyldig tillkännagifva, det StatsUtskottet i det senare Utlåtandet meddelat en oriktig upplysning, så lydande: Och har Utskottet trott sig så mycket hellre kunna tillstyrka detta undantag från en fullständig redovisningsskyldighet för Extra Medels-f öndeiij som Ut - Den 18 J a n il a r i i f. m. 271 skottet erfarit att äfven de summor _, som till vederbörande utbetalas emot redovisning inför Kongl. Majit, skola j innan decharge för förvaltningen erhälles, till StatsRädets
Remitterades till allmänna Beswärsoch Oeronomiä-Usffortet. Zans Excellence Zerr Grefwe Q^IIeydorg, ckreclrik, hade inlemnar sstl sä lydande diktamen : Wördsamt Memorial! Det Embete Kongl. Majtt mig i näder ay, förtrott, sätter mig i närmaste tillfälle, att känna »värkan af Hos-Rälsernas nn marande qflönings? sätt, och gör det för mig till en helig pligt, arr med Herr Lagman kook instämma i det mördsamma förslag han afgiftpil om förbättring i berörde aflöning. — Det utgör otwifmxlaktigt ett Migtigt föremål för Riksens Ständers omsorger, rut tillse det inga hinder mäge möta Styres, sen att afn-en för framtiden dana en Domare, xorps som med aktning för sig sjelf, lagarne och medborgares deri förwarade rättigheter, npsyller sitt answariga kall. Detta ändqmäl fan ej minnas utan upmumran för förtjensten, skickligheten och fliken Sä smickrande det ock mä maxa atk fäsom lagens tolk skipa rättwisan sä tis fridsställande det och är för den redelig? domaren att nprätta ben förtryckta, attur mörkret framdraga den gömda sanningen och akt genom lagenS myndighet gifwa ny styrka ät de band som med Konung och fostxrlandLsörenq medborgsmannen kan Den r Jun», 443 kan sikwäl med den grannlagenhet, uplySNiug och prskillning som fordras härtp'd, med den möda pch belrvär som åtföljer besia göromål, och med den bitterhet som ondskan och eqennyttgn skall rikta pwt honom, det ej utan altför stop okunyoghet om »Uenniskokynnets beskaffenhet i allmänhet wänkqs, arr staten stall äga påräkna rjenltga ämnen härtill om d? icke winna den Utkomst och i öfrigt sorgfria lefnad en hmar söker. Herr bagman f^öök har wifat hwad HofMätserna fordom ägt och hwgd de förlorat.
Ni kan ju hafva bättre lycka än jag. » » Ser ni, fru Grön, där skymtar man redan bryggan o c h där är folk nere. Tänk, o m min fästmö Nej, jag vill ingenting hoppas. » » Seså, min historia har gjort er skeptisk, tror jag. Det var ju dumt. » » V e t ni, fru Grön, det är allt h o n ändå, den där damen i ljusblåa klädningen. » » Och hvita hatten och röd parasoll? » » Ja just, det är hon. — Nu har h o n redan känt igen m i g; hon viftar med parasollen. » Kunglig sektern lyfte strålande på hatten. — » Och svärfar står där uppe vid vägen, månue de vänta främmande. » » Kanske just er! » Fru Grön smålog, — » det här blir n o g ingen missräkning. » Ångbåten lade till. Den unga flickan k o m helt strålande sin fästman till mötes. » Att du verkligen k o m, K a r l! Jag var så säker därpå, att jag höll vad m e d pappa. — Han trodde, att du skulle hinna h e m från din resa först i morgon, men jag kände på mig alldeles tydligt, att du skulle k o m m a i dag. — Hädanefter blir jag teosof. » » Och du är glad däråt? » » Så dumt du kan fråga, Karl » H o n fattade lirligt hans arm. » Vänta, jag skall blott säga farväl till min reskamrat. » » Adjö, fru Grön, tack för angenämt sällskap o c h lycklig resa. » » Adjö, kunglig sektern. Jag gratulerar. Det var bestämdt teosofin, s o m hjälpte er; den fanns tyvärr inte på min tid. » Båten lade ut igen, o c h fru Grön hörde den unga flickan skalkaktigt säga: » K o m nu o c h trösta stackars pappa öfver hans missräkning. Det retar h o n o m alltid så obeskrifligt att förlora ett vad. » Fru Grön suckade lätt. Det g i c k väl an, när det bara var svärfar, som fick vidkännas missräkningen. En vandring genom Kvinnornas utställning i Köpenhamn. Från Iduns specielle referent. (Slut fr. föreg. n:r.) En nedhängande pärlkrage omsluter halsen.
Under anförande hurusom det ofta inträffade det laxerings-uppgifter, isynnerhet sådana som aflemnades från bruk, vore affaltade efter så olika grunder och på sådant sätt att de stundom gåfve kommittén tillfälle till studium utan att ändock verkliga förhållandet kunde utrönas, har Herr Kontraktsprosten Tegnér hemställt, att då formulär till laxerings-uppgifter funnes bevillnings-sladgan bifogadt, desamma ock måtte till efterföljd vid författandet af uppgifterne påbjudas, och uraktlåtenhet i detta hänseende drabbas af böter till hälften af det belopp, som för bristande uppgift til! taxering är stadgadt; men som det synes att afseende bör fästas mera på innehållet än på formen af ifrågavarande uppgifter samt fall kunaa inträffa, då en afvikelse från den sednare torde vara nödvändig, har Utskottet, som dessutom befarar att den ifrågasatta bötesbestämmelsen kunde på nog godtyckliga grunder af vissa Taxerings-kommittéer tillämpas, icke funnit anledning att ifrågavarande förslag understödja. Deremot har Utskottet, till förtydligande af skattskyldigs åliggande alt uppgifva sina inkomster, ansett sig böra föreslå den något förändrade lydelse af § 61, som bilagde författningsförslag innehåller. § 63. I öfverensstämmelse med den förändring Utskottet här ofvan föreslagit i afseende å sältet för aflemnande af uppgifter till mantalsoch skattskrifning, har Utskottet ansett den i 63 § förekommande föreskrift att laxerings-uppgifter skola personligen elier genom Ombud afiemnas böra utgå och sistnämnde § erhålla den förändrade lydelse bilagde förslag utvisar. §§ 67, 71 och 109.
3 Staben borås åtnjuta De invånare, forn genom De Staben öfver* gåttgne clDSvåbor blifvit fatte ur ftånD att erlägga perfonlig ffpDDS*afgift, be* frielfe Derifrån, efter SaperingSmännenS pröfning od) beftämmanDe, för man, duftru od) barn, f) varförutan alla tomter, f)tts od) bpggnaDer i borås må unbantagaö från bevillning, famt bevillning för fauDcl od) rörelfe DcrfläDeS utgöras enDafl meb trefjerDeDclat af IjvaD få i allmänhet, font för Den €laä* fens StäDer i fpnnevljet blifvit ftaDgabt; od) bommer Denna linDring att intill nafla DvibSDag fortfara. 3 Staben Venersborg tillgodonjuta De invånare, forn genom Den Dem öfvergångne elDSvåban blifvit utur ftånD fatte att erlägga perfonlig jbpDDS*af* gift, befrielfe Derifrån efter SapcringSmännenS pröfning ocl) beftämmanDe, f)vat* förutan alla Soutter i Venersborg, famt De ljus od) bpggnaDer, l)vilfa Derå uppföras, befrias från bevillning, Dviden för borgerliga rörelfen Derfbä* DeS må utgöras enbaft till hälften af fvaD för StäDerne af ben (Elaf, Dvar* 96 till nämnbe ©tab hörer, blifwit fiabgabt; od) fommer benna lindring att intill näfta Svifébag fortfara. §. 169. grån Q3ewtllntng, beräfnab efter läjlctalet, fritages ©feppdrebare för be ^artpg, forn anbra året bewitfligen legat i f>amn, obegagnabe.
Krigshofrätten genom utslag den 1 Mars 1855 sig häröfver utlåtit, att alldenstund, enligt 2 § i Kongl. Circuläret den 26 November 1812, straffet för första resan rymning och första resan munderingspersedlars förskingring vore prygel, svarande emot de uti 10 kapitlet 20 och 26 §§ Kongl. Krigsartiklarna för hvardera af nämnda brott utsatta straff af tre hvarf gatulopp, och således för begge brotten tillhopa prygel motsvarande sex hvarf gatulopp, i följd hvaraf den i förstnämnda § tillika meddelade föreskrift att spö, »som i Krigsartiklarna å vissa brott stadgas», skulle bibehållas för de fall, att allmänna lagen utsatte sådan bestraffning för det begångna brottet, eller då ärans förlust, uppenbar kyrkoplikt eller fängelse å fästning följa borde, ej vore å nyssberörde förbrytelser tillämplig, samt den omständighet, att den sakfällde, en marinsoldat, för annat brott, stöld, gjort sig förfallen till uppenbar kyrkoplikt, icke bordt föranleda till utsättande för rymningsoch förskiogringsbrotten af annan straffart än den derför bestämda; fördenskull och då — vid det förhållande, att den sakfällde, jemte det han, på sätt nämndt är, för rymningsoch förskingringsbrotten gjort sig skyldig lill bestraffning af prygel, svarande emot sex hvarf gatulopp, ansetts för första resan stöld till belopp af Tretton Riksdaler 16 sk. banko, på grund af åberopade lagrum, förfallen till böter, motsvarande det stulnas tredubbla värde, och uppenbar kyrkoplikt — jemlikt 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, hvaruti den af Krigsrättens Ordförande och Ledamöter åberopade Kongl.
Anländt till aflastningsorten, får fartyget ligga der i flera dygn, lasten blir orörd och besättningen sysslolös, emedan ingen lossning får äga rum förr än mätaren hunnit infinna sig. Denne reqvireras, men behagar dröja. Härunder måste reqvirenten af varan, eller lastegaren, betala besättningens underhåll, och detta under en tid ofta längre än den, som åtgått för resan ifrån England der lasten inhyrts till Svenska kusten. 378 Den 12 Mars e. m. Jag hemställer om detta är billigt. Det enda skäl man emot den föreslagna förändringen kunde anföra, är, att den är partiel, såsom endast afseende stenkol ehuru äfven andra artiklar finnas för hvilka mätning är föreskrifven och thy åtföljande mätare-penningar upbäras. Jag medgifver detta till bemötande af denna invändning och till förekommande af deraf följande olägenheter och förluster så af tid som penningar, anhåller jag att få väcka en motion i ämnet, den jag nu utber mig att få upläsa. Ehuru såväl K. M. som R. St funnit för landels välstånd och förkofran nödigt tillåta tullfri införsel af åtskilliga olika artiklar (104 till antalet) synes detta vigtiga ändamål dock i betydlig män motverkas genom den, vissa Stapelstäder medgifna rätt, att upbära Mätare-penningar af alla till Stadens tullkammare-distrikt ankommande mätbara varor, utan undantag, äfven om hvarken säljare eller köpare äska deras upmätande, ja äfven då dessa varor lossas pä flere mils afstånd från stadens hamn. Hvilket hinder för rörelsen härigenom upstår behöfves ej påpekas. Den tid, som åtgår innan mätare hinna från den aflägsna staden anskaffas, är ofta betydlig; härunder måste fartygets besättning af köparen atlönas, lägges nu härtill sjelfva mätare-penningarne samt skjuls och traktamente!- för mälarne, kan varan ej längre anses vara till införsel fri. Det egna häri ökas ännu ytterligare då man påminner sig, att tullfria varor, just i följd af denna sin egenskap, äro befriade från åtskilliga andra afgifter till städerne.
a Uti i83o års Banco-Reglemente, utgifne till nedanstående antal och - 26 — 1832 Augusti i — Dec. 3x. 3,732 st. till belopp af R:dr 129,186: 1833 (hela året 8,431 st. 298,052: j 834 7,963 st. 291,832: r835 Januarii 2 — Junii 3o. 4,109 st. 165,655: I öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelsen af den 14 October i83o hafva under ofvannämnde. lid tolf Auctioner till försäljning af förfallue Guldoch Silfver-panler blifvit förrättade. Beläning af Jern, Koppar och andra vågförda Ef feder. Lån å sådane panter (Banco-Reglemenlet i83o, 4 Art. 4 Afd. litt. C.) hafva, enligt hvad Låne-Bankens Böcker utvisa, utgjort: i832 Aug. i —• Dec. 3i. i Stochholm R:dr „ ' Julii i — Dec. 3i. i Gölhebor 1833 (hela året) . j834 — i Stockholm — i Götheborg — i Stockholm — i Götheborg — 1835 Jan. 2 — Junii 3o. i Stockholm — _ M __ i Götheborg — 753,841 301,080 . 1,642,662 442,310 :< 1,259,263 671,480 ~ 532,022 193,250 II,054,921: — 12,084,972: 4,930,743: 725,272:
5 Cap, Missgernings4 Balken, och derjemte upphäfva I7&7 års Kungabref. Samme värde Ledamot har tviflat, huruvida Riksens Ständer äga rättighet att upphäfva en Lagförklaring, sedan den vid en Riksdag blifvit lemnaå utan anmärkning. Härvid får jag erinra, att just denna fråga ingick uti Konungens proposition om upphörande af Dess röster i Hög^ sta Domstolen. ConstitutionsUtskottet afstyrkte äfven detta förslags antagande, emedan det skulla medföra en inskränkning i Ständernas Lagstiftningsrätt. Dessutom skulle det kunna hända, att en Riksdag tilläfventyrs afbiåstes, innan LagUtskottet hunnit att till Riksens Ständer inkomma med Utlåtande öfver de af Justitieombudsmannen uppgifne Lagförklaringar. Det skulle till och med kunna hända, och är tilläfventyrs redan icke alldeles utan exempel, att Lagförklaringar utfärdades, utan att ens komma till JustitiseOriibudsmannens kunskap Lagförklaringar skulle således kunna, om jag så får säga, smygas fram, hvilket deremot är förekommet genom det nuvarande stadgandet i 88:de §. RegertngsFormen, så lydande! kitti 3 October e. m. 85 ”Med förklaring ofver Civil och Criminal» ”samt Ky> koLag förhålles, som med sadan Lags Stif”tande. De förklaringar, som, lill svar pä inkomne ”förfrågningar om Lagens rätta mening, Konungen ”genom Dess Hopslå Domstol emellan Riksdagarne ”gifvet-, kunna af Riksens Ständer ogillas, hvarefter de ”icke längre vare gällande, eller af Domstolariie läkt ”tagas eller åberopas må.” — Här är ingen prcercxiptionstid för ett sådant ogillande utstakad; utan så länge Riksens Ständer ej åt Lagförklaringen lemnat deras sanction, hafva de äfven rättighet, att densamma, när som helst, ogilla. Grefve von Schwerin", Jag har redan yttrat den öfvertygelse jag ager, att det är af vigt att citationer äro rigtiga. De kunna förvilla besluten, och kunna för en framtid be' reda vådliga prejudicater.
Nina hade i början känt sig obehagligt berörd af sin väninnas sätt att tala, men hon tog det snart från den humoristiska sidan och lärde sig uppfatta hvilket slags menniska fru Lindeman var: en välvillig, glad, praktisk qvinna, som njöt sin frihet och unnade andra deras, men alldeles otillgänglig för alla slags erotiska känslor. De sutto ofta tillsamman i det stora ljusa rummet med fönsterna öppna mot sjön, der vårsolskenet dansade, och samtalade om allt möjligt. Nina kände sig så väl till mods i detta trefliga, friska hem. Hon började också känna det som en lättnad, att ingen visade sig, hvars närvaro hon helst ville vara ifrån, att hon aldrig behöfde anstränga sig att visa eller säga något, som hon icke fullt menade. Hon började tycka, att det var skönt att aldrig vara ängslig för att något skulle hända, som hon icke skulle kunna tycka om, och att hon sjelf icke behöfde stå till ansvar för någon. Hon lärde sig snart dela fru Hildas smak för det fredliga glada Säråker. »Ja, är här inte förtjusande!» sade fru Hilda och satte binoklen på sina närsynta ögon. »Se på den stora fisken derute! — Nej, det var en båt! Lukta på den här hyacinten.» Hon tog en blomkruka med en nyutslagen hyacint och förde den tätt intill Ninas näsa. »Ha vi det inte förträffligt? — När jag sitter här i min lycka, så tänker jag verkligen med deltagande på alla stackars, gifta fruar, som nu gå och dras med sina herrar och män!» »Tror du då, att det inte fins några gifta menniskor, som äro lyckliga?» frågade Nina. »Jag vet inte», svarade fru Hilda och vände sitt broderi för att bese det på nära håll. »Jo, männen, männen äro naturligtvis utmärkt lyckliga, eller borde vara det. De kunna minsann vara det, som ofta få sådana söta, präktiga fruar, som de kunna roa sig med att gå och gräla på, — men fruarna! — Ja, har du någonsin sett en lycklig hustru?» »Jag vet inte», svarade Nina dröjande och tänkte efter. »Nej, det har du inte! Annars skulle du genast minnas ett så märkvärdigt undantag! Jag tänker bara på mina egna söner.
Och ehuru han alldeles icke var uppfinnare af methoden att skära Musikalier i bly, det lulaste sätt af alla, emedan det omöjligen kan annat än gifva smutsiga afdrag, har dock detta hittills utestängt, och utestänger ännu i dag hvar och en som i vårt Land ville använda nyare, annorstädes än i Sverige, öfver allt antagna uppfinningar att trycka Musikalier, dels med rörliga ty, per, dels med Lithographie. Jag anser denna sak icke så oviktig som Herr Mannerhjerta förmodat att den väl kunde anses. Dels förekommer den mig vigtig genom sin afgjorda orättvisa} ty ett privilegium bör väl billigtvis endast gälla för den af den Hen 28' Maj• priviligierade använda method, utan att va. ra ett hinder för andras användande af andra methoder. Dels derföre att det ej annat kan än sära vår nationalstolthet, tt, genom detta privilegium, se oss i denna gren af konstfärdighet stå snart ett helt sekel efter alia andra Nationer. Dessutom då denna priviligierade method icke för större arbeten är användbar, har detta, som den värde Talaren redan anmärkt, nödsakat vära inhemska Compositörer att utrikes låta trye. ka sina arbeten, hvarigenom de penningar, som våra medborgare bort förtjena, galt ur landet. Vidare är, genom detta privilegium, det nästan omöjligt att här hos oss någon ting öfver Musikens theori utgifva, ty de exempel som nästan under hvar sats behöfva;*, kunna icke anbringas, emedan användandet af rörliga nottyper är otillåtligt, Vid våra Universiteter äro offentliga Lärare i Musiken tillsatte, hvilka det väl tillkomme att ej blott inöfva ungdomen i färdigheten att föra stråken, utan äfven att gifva dem säkra vetenskapliga grunder för konsten men då detta icke är möjligt, utan att tidt och ofta lemna åhörarne musikaliska exempel, är detta slutligen äfven genom detta olyckliga privilegium hindradt. Då således nämnde privilegium icke blott till sin grund är orättvist, utan äfven i sin utöfning för Nationen mindre hederligt, den inhemska fliten inskränkande, och för Musikaliska konstens förkofran inom Fäderneslandet menligt, tycker jag, att Riksens Stan - Den 2?
Stånd stadnat mot 2, målet jemnlikt 7 5 §. i Riksdagsordningen komme att för - falla, Stats-Utskottets Betänka lidell. jgj falla, samt att förblifva vid det soln härom tillförne stadgagt varit; så hafva Högvörd, PresteSlåiidet Samt Vällofl. BorgareStänclet instämt uti denna Utskottens åsigt af saken, hvaremot Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hederv. BondeStåndet förklarat må* let vara af den beskaffenhet, att detsamma borde på sätt 6p §. i Regeringsformen ut* stakar, Öfveldeninas till Förstärkta Stats* Utskottets afgörande. Vid sådant förhållande, och då 3 Stånd stadna t mot a, äfven i afseende på sättet för målets slutliga behandling saint afgoraiidet af denne tvistige fråga beror på tydningen af förrberörde hvaremot annan åberopade stadgalldeil i Grundlagen, Ined hvilket ämne Statsoch Banco-Ulskotten icke tillkommer att sig befatta; Så hafva Utskotten, med hemtad anledning af 2g 1 Riksdagsordningen, skolat hemställa örn icke för afgörandet af de skiljaktige mellin* garne i detta fall, Riksens Ständer beha* gade uppdraga åt ConstitutionsUtskottet att ined Rikets Ständers rätt och i deras stahle derom besluta. Ankom den 6 Nov. 1823. Riksens Högloft. Ständers Statsoch Banco Z/tskotts Betänkande, i anledning af de från Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Fallo fl. BorgareStåndet remitterade motioner, angående medel till förskott å anslaget till Götha Canal Byggnad för nästkommande år. Uu särskilde Inom Högloft. Ridderskapet och Adela af Herr Grefve v.
Adeln vördsamt underställa, att så länge, och intill dess Rikets mynt, genom en hämmad import och en återvunnen credit kan blifva att anse i förhållande till den penninglöntagande Embetsmannen, hvad det fordom med en någorlunda alpari - cours varit, det alla penninglöntagande Embetsman, och förnämligast uti de mindre grader, böra, om Statens tillgångar det medgifva, få en efter tidehvarfvet lämpad tillökning, i öfverensstämmelse med hvad de Embetsman åtnjuta, som beräkna sin lön efter markegångspriser; eller ock, om de längre skulle fortfara med nu innehafvande knappa lön-inkomster, de då åtmindstone frikännas all slags bevillning, hvilken synes vara så mycket mer tryckande, som, då den lägges till den tilltagande dyrheten, och myntets ringa värde ifrågavarande Embetsmän nästan tjena för hälften, emot hvad de för 15 år tillbaka af Staten åtnjöto. Jag finner alltför väl, att de missbruk af accorder, som nästan vid alla Embetsmannacorpser insmygt sig, och hvilka ej litet bidragit försämra tjenstemännens vilkor, skulle genom en löntillökning gifva anledning till ännu vidare ocker och stegring vid sysslors försäljning, och den åsyftade förbättringen i lönerna blott verka 3 å Den 20 Mars.
Fredr. Rosentvist. L S. L. S. I413. Eric G. Räfelt. 3417- C. Ehrenhoff• L. S. L. S. 1424. Wenner stjern a. 1471- Rydingsvärd. F:m. C. von Wahrendorff. F:m. C. A, Stjernfeldt. L. S. L. S. 3515. U. Pehr von Tholyn. L. S. L. S. [1528» C. Anton Gyllenram. 1332. Leyel. F. S. Fira. A. Roos af Hjelmsäter.’ L. S. [1554. C. Flygarell. 1557. A. FDrufva. L. S. L. S. 3563. Cederstråle. 1577. J. Zengerlein. Fm. F.O. Lorichs. L. S. L. S. [1592. J.N. Lannerstjerna. Georg v. Heyne. L. b. L. S. ’l6l2; J■ Grundelstjerna, 1678- Pehr Estenberg. L. S, L. S. 1683. Lostjerna. Sandelhjelmi Fullm. Fredr. Boye. L. S, h. S. '1718- D. J. Dalman. 1773. C. M. Brummerl L. S. L. S. Riksdags Beslutet. GV• Rehausen! 1786. J. Blomstedt. L. S* L. S. 378g. And. Gust. Ridderhjerta. 1885. Lars Arnell. L. S. L. S. 1920. D. W, von Fieandt. 1932. Oldensköld. C. S. F:m. C. G. Roos. L. S. 1943. E. J. Bergenschöld. 1984. J.J. Schutzercrantz. L. S. L. S. 1992.