Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om remiss till vederbörligt Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Jl-rik Mallmin, från Westmanlands län. ]%:© 3MI. Af Gustaf Bolin från Upsala län, om upphäfvande af gällande stadqanden, angående hembud och lösen af frälseskatteoch skattefrälsejord, m. m. Tid efter annan hafva förslag blifvit framställda i syfte att åt egare till mindre jordlotter bereda oberoende i så måtto att de icke skulle vara underkastade den, jag vågar säga, omenskliga skyldigheten att, genom tvångsköp, emot af andra personer än köpare och säljare emot bestämd köpeskilling afstå den mindre jordlott, som kunnat vara för dess egares underhåll tillräcklig. Tid efter annan hafva ock jemnkningar i gamla lagstadganden blifvit i sådant syfte af statsmagterna gjorda; och det har ännu ej försports någon klagan öfver menliga eller mindre fördelaktiga följder af sådana medgifvanden, utan har fastmer det rättvisa och billiga utaf att, äfven i sådant afseende, hvar och en må oqvaldt få bibehålla hvad som ärligt blifvit förvärfdt, samt nyttan af sådana medgifvanden öfver hela landet erkänts. Denna mening, eller öfvertygelsen om det rättvisa uti att hvar och en bör, om han så vill, få bibehålla hvad han ärligt förvärfvat, låg ock till grund för Ständernes, af Kongl. Maj:t sedermera godkända, vid sistlidne riksdag fattade beslut om bördsrättens å landet afskaffande. Det qvarstår likväl ännu i lagen, för en del jordegare, en lika stor orimlighet som obillighet, något liknande dels den afskaffade bördsrätten, dels den vidsträcktare lösningsrätten, nemligen köpares till frälseskatteoch skattefrälsejord skyldighet att till räntetagare hembjuda den inköpta egendomen, samt, om räntetagaren vill en sådan egendom inköpa, afstå eganderätten till densamma emot lösen till samma belopp, för hvilket egendomen blifvit inköpt.
För att erhålla jemna fjerdedelar måste man gå ända till 100; för att få åttondedelar, till iooo; för att få sextondedelar, till 10,000 o. s. v.; men tredjedelar, sjettedelar, tolftedelar äro alldeles omöjliga, att ur detta system jemnt utveckla. Deremot uti ett system för mått, mål och vigt, hvars basis vore t. ex. 48. kommer man inom första grundtalet till jemna halfva, tredjedelar, fjerdedelar, sjettedelar, åttondedelcr, tolftedelar, sextondedelar och tjugufjerdedelar. Egenskapen af en sådan organisk mångfaldighet tror jag vara af högsta vigt, då fråga är om ett system, som skall begagnas af icke skrifkunnige; och då dessa äro de flesta, synes det icke allenast orättvist, att vilja påtruga dem ett olämpligt system, utan äfven naturligt, att, der sådane försök blifvit gjor - 32 Dea i4 Augusti f. m. de, desamma misslyckats. För den, som räknar genom skrifna ziffror, är det fullkomligen likgiltigt, hvilket system begagnas. Afseendet bör således fästas uteslutande på deras behof och beqvämlighet, som endast räkna i lankan, eller hvad man kallar i hufvudet. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjord proposition, biföll Ridderskapet och Adeln, att det af Grefve Spens nu afgifne anförande, innefattande anmärkningar vid Statsoch EkonomiUtskottens under N:o 46 meddeldte, och den 3o sistlidne Julii f. rn. till Utskotten återremitterade, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Rikets mått, mål och vigt, finge, jemte Herr Bråkenhjelms yttrande, rörande samma ämne, till bemälte Utskott remitteras.
Ri’ “dag för utfärdandet af en sådan allmän fattigvårds-förordning: dertill förslag, efter inhemtad kunskap om fattigförsörjningsanstalt rna i Riket, skall utarbetas af en Comité, hvilken, i anledning a£ Riksens Höglofl. Ständers vid 1809 års Riksdag derom gjorda underdåniga hemställan, redan blifvit tillförordnad, och således äfven denna Comité inom en viss bestämd tid sättas i verksamhet. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers eget upplysta ompröfvande vördsamligen i.nderstäldt. Stockholm den 5 April 1818. R i'sens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs* och E otiomi Utskotts Betänkande, i anledning af väckt förslag om bidrag till fattigförsörjningen af Torpare, Dagkarlar, Backstugusittare m. fl. XXögvördige PrestStåndet har, under den 5ode December sisth år, till Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskott ts åtgärd remitterat ett af Primarie Lectoren och Prosten Bern. och Ekon. Utsk. Betänkatiden. Herr Doctor Euren ingifvet Memorial, deruti Herr Doctorn, med anförande af de många obehagliga och ofta kostsamma tvister, sorn. nu uppstå församlingar emellan, angående stället, dit en hjelpbehöfvande rätteligen skall höra, samt af den olägenhet att jordägaren nästan ensam skall vidkännas fattigFörsörjningsskyldigheten, föreslår, att Riksens Höglofl. Ständer täcktes hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla önskan om det stadgande, att hvarje mantalsskrifven Torpare, Dagkarl, Backstugusittare, Gerningsman, Inhysesoch Tjenstehjon, som ingen jord äger, så på Landet sorn i Städerna, skulle tillförbindas årligen erlägga i dess _ friska arbetsföra tid till den Socknens fatticassa, der han vistas, några sk i Ilin ga r af sin lön eller arbetsförtjenst, om det äfven ej klefve mer an 5 å zj sk.
Då en socken tagit sig ett ombud för att lyfta penningar, så skall delta ombud äfven i den ordning, som förfatlningarne bjuda, tillställa vederbör, deras penningar, i hvilken händelse fråga om röfveri icke lärer kunna uppstå. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Hvad som i denna fråga är utrönt, är, att den person, som hade uttagit penningarne och som dertill var lagligen bemyndigad, blef röfvad, samt röfrarne ertappade och straffade, dock utan alt kunna tillrättaskaffa det ringaste af de röfvade penningarne. Deremot är ingalunda utrönt, huruvida hemmansägarne i Landa socken hade någon postgång dit, samt huruvida således det stod dem öppet att å denna väg fä sig penningarne tillsände. Skulle nu förhållandet så vara, att någon postgång icke fans emellan närmaste postcontor och ofvannämnde socken, utan således innebyggarne i socknen sjelfve voro nödsakade ali å posteonloret utlaga sina bref, så kan det ingalunda blifva Postverkets skyldighet att ersätta de penningar, som å vägen emellan nämnde postcontor och Landa socken blifvit ett socknens ombud frånröfvade, hade de än blifvit under recommendation samma postcontor tillställde. När utomdess vid andra olyckor R. St. sällan undandraga sig alt komma nödställde till hjelp, sä ser jag icke, hvarföre R. St. vid detta uppdagade förhållande skulle annorlunda sig förhålla, och jag får således tillstyrka antagandet af hvad Vällofl. BorgareSt. i denna sak beslutit. Gr. Gyldenstolpe: Jag har icke fästat tillräcklig uppmärksamhet på skillnaden emellan Vällofl. BorgareSt.s och Hederv. BondeStrs beslut i denna fråga; det förra har nemi, bifallit I>en 11 December e. m. 339 denna summa såsom gåfva, då deremot det sednare har beviljat den såsom eli anslag. Ehuru jag tycker, att i det hela namnet är af föga betydenhet, så vill jag dock hellre förena mig med Vällofl. BorgareSt. uti dess fattade beslut, på det att man icke raå kunna säga, att delta skall kunna vara ett prejudicat.
Myntet aflemnadt med Silfver R:dr 152,920: och derstädes ommynladt, hvarvid afgått |:dels procent myntskatt, som utgjort Bankens förlust med — 1,146: 43: 2. i följd hvaraf Banken i nytt mynt återbekommit —- 151,773: 4: io. Från Kongl. Myntverket hafva, enligt hvad Fullmägtige anmält, Årsräkningar och Qvartalsupgifter, rörande till myntning emottaget Silfver och Guld, i behörig ordning ingått samt blifvit med Bankens räkenskaper jemnförde. Uti de årliga Inventeringarne å Kongl. Myntverket hafva Fullmägtige, genom Deputerade, deltagit, och dervid icke funnit något att anmärka. 16 Vid af Revisorerne, den 29 i sistledne månad, förrättad inventering, liar förrådet af myntadt Guld och Silfver samt Kopparskiljemynt uti större och mindre General-Cassorne, enligt uprättade, verificerade InventeringsInstrumenter, utgjort: Silfver. I hela Riksdaler 80,700. „ halfva dito 15,150. „ fjerdedels dito 1,041,000. „ åttondels dito 690,000. sextondels dito 13,200. af gamla prägeln, som blott inmen ej utväxlas . 1,840,050: - 341,632: - Summa Silfver R:dr 2,181,682: Guld. 1,025 fyrdubbla Ducater 4,100. 950 dubbla dito 1,900. Summa
För öfrigt äro motioner, som Utskotten anse sig böra i sammanhang härmed upptaga, väckte: 1:0 Inom Ridderskapet och Adeln af Herr von Moltzer, som föreslagit, att samtlige Länen borde indelas i Val-District, som utvälja Eleetorer och Valmän af menigheterna efter besutenhets-principen, och utan afseende på stånd, så att alla, som varit eller äro Embetsman och alla som äro Borgare i stad, eller Husoch Tomt-egare, då de i öfrigt funnos behörigen (jvalificerade, fingo deltaga i valen, hvilka för öfrigt skulle an - Lagsamt Allni. Besa.- och Ekon.-UtshotlenS Betänkande, N:o 4. 7 ställas på det sätt, att 100 valberättigade personer på landet oell 5o valberättigade i stad, utvalde en Elector, så alt ett Län med booo väljande å landet oell 1000 väljande i stad, skulle hafva 70 valmän. Dessa skulle sedan ibland sig utvälja för de mindre Länen 20 å 24 samt för de större 3o a 3a deputerade, hvilka vid en viss, för alltid stadgad tid inf unno sig i Läns-Residens-staden, der de emoltogo Landshöfdingen? berättelse om förvaltningen af Länets inre angelägenheter, inkomster och utgifters belopp, nja behof eller möjliga indragningar och besparingar m. m., samt, efter granskning af 1 edogörelsei na, öfverlade, under en af dem sjelfve utsedd Ordförande, om allt hvad de ansågo för Länet nödigt och nyttigt.
Beträffande sättet att bereda de ränteoch tionde-gifvare, hvilkas räntor och tionde hittills varit tilldelda arméen, offentliga verk och inrättningar samt fromma stiftelser m. fl., befrielse från den levererings-skyldighet in, natura, de nu äro underkastade, godkänner jag i allmänhet, hvad Utskottet i 20:de, 23:dje och 26:te §§ föreslagit, dock med uttryckligt vilkor af det förbehåll om framtida billig ersättning för den förlust i påräknad inkomst, som, härigenom kan uppkomma, för hvilket nedanföre närmare skall redogöras. Dock anser jag nödigt, att vid 23:dje § fogas ett tillägg, uttryckligen bestämmande, att under de indragna indelta anslagen icke inberäknas donerade (t. ex. de af Konung Gustaf II Adolf till Upsala akademi och Vadstena krigsmanshus). I Utskottet har visserligen afsigtcn förklarats hafva varit sådan, men ett bestämdt uttalande deraf torde icke finnas öfverflödigt. För den här ofvan antydda ersättningen för den hittills egande optionsrätt, hvilken skulle försvinna, linner jag följande skäl tala: 1:0 Grundade på rätt: för rusthållare i och för de augments-räntor, hvilka icke utgå af hemman, som de sjelfva innehafva, äfvensom för alla andra hemmansinnehafvare, för hvilka dylika räntor mot bestämda åligganden bl»f - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 3i2. 29 ^it anslagna.
Det kan nemi. svårligen undfalla upmärksamheten, att Konungen icke har makt att till Fullmäktige i RiksgisKont. aflåta några befallningar, alt Fullmäktige således skulle kunna, i händelse de å Riksg;sKont. anvisade anslagssummor skulle direkte derifrån till vederbörande utbetalas, tillåta sig att ingå i granskning och bedömande af den större eller mindre nödvändigheten att utgifva anslagen å de tider och till de belopp för.hvarje gång, som Konungen bestämt, samt att derutinnan göra de ändringar och jemkningar, som instämde med Fullmäktiges egna åsigter, utan att Konungen kunde sådant förhindra; och på detta sätt blefve det Fullmäktige, men icke Konungen, som utöfvade dispositionsrätten öfver anslagssummorna, hvilket åter nu, då dessa summor aflemnas till StatsKont., för att derifrån, enligt K. M:s nåd. föreskrifter, hållas vederbörande tillhanda, aldrig kan blifva händelsen, enär detta embetsverk är pligtigt att ovägerligen ställa sig samma nåd. föreskrifter till nogsam efterrättelse. Huru mycken oreda i statsförvaltningen, som härigenom kan upkomma, är lätt att inse; och denna oreda blefve ingalunda minskad derigenom, att, enligt förslagets 4:de punkt, StatsKont., fastän det aldrig haft anslagen i sina händer, ändock skulle bokföra och kontrollera desamma, efter upgifter, som detta embetsverk vid vissa bestämda tidpunkter skulle erhålla från Riksg:sKont., hvarigenom StatsKont. icke hade någon annan säkerhet för sin bokföring, än den som läge i dessa upgifter, så att, om de återigen vore ofullständiga eller vårdslöst och felaktigt uprättade, bokföringen då blefve af enahanda beskaffenhet, utan att likväl något ansvar derföre kunde falla StatsKont:s tjenstemän till last. De nu genomgångna punkterna innefatta likväl idel småsaker i jemförelse med den 5:te punkten.
Man har sagt, att det kunde hända att desse personer ej voro hemmastadde i chartae-sig.författningen, och att allmogen af dem kunde på något sätt blifva bedragen : men då domaren jemväl är vid tingsstället tillstädes och således kan lemna upplysningar ang:de det rätta chartebeloppet och den som köpt för stor charta kan återgå till försäljningsmannen för att göra utbyte, ser jag ej någon särdeles fara i detta afseende vara å färde. Hr Gripenstedt, J oh. Au g.; Då jag hört tvänne värda talare, om icke uppenbart betvifla, dock draga i betänkande om de skulle sätta tro till Gr. Hamiltons uppgift angtde betydliga underslef, som ägt rum i afseende å handlingars beläggande med stämpladt papper, anser jag mig böra bekräfta denna uppgift; ty vid ett domareombyle i den ort jag närmast känner, upptäcktes en särdeles stor mängd dylika underslef. Denna upplysning har jag velat lemna, så att de herrar, som icke ansett sig kunna med full tillförsigt lita på den förra uppgiften, äfven måtte fästa något afseende å denna. Hr Prytz, Lars Adolph; Då jag händelsevis var frånvarande i början af discussionen och följaktligen icke kan Den 17 Januari. 4^5 kan känna de anmärkntr, som blifvit gjorda emot Utsk;s betänk, och hvilka kunna komma alt föranleda återremiss, men har anledning förmoda att, efter blifvande återremiss, vid behandling inom Utsk , inga andra punkter blifva upptagna till ny granskning, lin de, mot hvilka bestämda an* märkn:r blifvit gjorda; så får jag, för att älven hålla tillfället för mig öppet alt de §§, i afseende på hvilka jag reserverat mig emot Ulsk:s beslut, måtte ånyo komma under pröfning, åberopa min emot Utskts betänk, afgifna reservation. Hvad det sårande beträffar, som ålskillige talare funnit i de anmärkntr, som föranledt förändring nf 11 §:n 3 1110m., så får jag förklara, att något sårande för domarecorpsen icke bör finnas deruti, åtminstone icke i Utsk;s åtgärd, livad den saken angår.
Uppå yttrad förmodan af Grefve Liljen'', crantz, jjohan Wilhelm, att Ridderskapet och. Adeln säkerligen skulle önska höra de Tal, med hvilka Grefve Mörner, AIdolph Göran, såsom Ordförande för Ridderskapets och Adelns Deputation förlidne gårdag helsat de Öfriga RiksStånden, samt deruppå följd anmodan af Herr Grefven och LandtMarskalken ,J uppläste Grefve Mörner dessa Tal, så lydande: Tiil Högvördiga PrestStåndet. ”Då Ridderskapet och Adeln nu kommer att besvara det Högvördiga PrestStåndets första helsning vid detta Riksmöte, är det med liflig tillfredsställelse vid åtankan af det framfarna och med förtröstansfulla utsigter för framtiden, som Ridderskapet och Adeln med sina MedStänder delar minnet af öfvervunna, svårigheter och förenar sig uti önskningarna för stadgandet af Fäderneslandets framtida sällhet och välgång. Det är Regeringens vishet 22 Den 6 Man, och Försynens beskydd, hvilken under denna sista tidpunkt så mägtigt hägnat Svenska Kolket, sorn denna sakernas utgång bör tiLJskrifvas, och då Ridderskapet och Adeln åt dem egnat ali sin vördnad och tacksamhet, är det under förlitande ännu på samma ledning och samma beskydd, sorn Ridderskapet och Adeln skall så mycket mer bemöda sig att vara båda delarna värdig, som sednare tiders hän.lelser bort lifligare inskärpa öfvertygelse!!, att framgång och lycka icke blifva varaktiga , utan i mon sorn man vet att förtjena dem. Ridder-kapet och Adeln hoppas, att Svea Folk, i så mångå afseenden under denna tidrymd mera gynnadt än andra folkslag, skall v ta inse och b gagna den ställning, hvarigenom def blifvit isiåudsatt att nu iner än någonsin kunna bereda sina egna öden, och Ridderskaper och Adeln gör sig förvissad, att sann fosterlandskänsla och verklig upplysning skola förskaffa varaktiga invärtes fördelar och hos andra folkslag grundad högaktning.
Utskottets yttrande i fråga om anslag för en gång till materielen har äfven af sistnämnde tvänne Riks-Stånd blifvit bifallet, med förklarande, att Kongl. Majit må vara obetaget att at anslaget till Instructions-Compagniernes underhåll. för det första året använda hvad, som erfordras till anskaffande af materiel för dessa Compagnier, Då det till materiels anskaffande för InstruclionsCompagnierne äskade anslag således blifvit af samtlige Riks-Stånden afslaget, och endast frågan om det lör dessa Compagniers och samma materiels årliga underhåll begärda anslag af tillsammans 37,500 Ridr återstår att genom votering i Förstärkt Stats-Utskott afgöra, har Utskottet ansett det, i afseende å tillgångars beredande för materielens anskaffning, af de tvänne Riks-Stånd, som bifallit underhålls-anslaget, fattade beslut stå i ett så oskiljaktigt sammanhang med Stats-ljtskottets Memorial, N.-o i33. 5 beslutet, angående sistnämnde anslag, att dessa begge frågor icke lämpligen kunna eller böra genom serskilda voteringar afgörus; på grund hvaraf Utskottet för den blifvande voteringen föreslår följande proposition: Den, som anser, att Kongl. Majlis Nådiga Proposition om anslag till underhåll för Inslruclions-Compagnier vid Indeldta Infanteriet, jemte underhåll af sängar, sängklädes-persedlar, husgeråd m. m. för dessa Compagnier, tillsammans 37,000 R:dr, icke bör beviljas, voterar, Ja; Den^ det ej vill, voterar, Nej. Vinner Nej, beviljas nämnde anslag 07,000 R:dr årligen, medförklarande, a11 Kongl Maj:t må vara obetaget att af detsamma för första året använda hvad som erfordras till anskaffande af materiel för dessa Compagnie!’. 4:o
Propos. föreslagit, måste, just med afseende på de Norrländska provinsernas billof — man må nu tillsvidare gifva denna bana hvad benämning man behagar — anses för de första milen af en bana ämnad att fortsättas i nordlig riktning irån Upsala rakt pä Gefle—Dala jernväg och afsedd att betjena det Norrländska intresset på elt fullt tillfredsställande sätt. Det kan icke vara annat än elt misstag att tro att Dalarnes och Norrlands trafik kunna sammanlöras på en gemensam bana emot Imfvudstaden. Dalarnes behof af förbindelse med landet i söder är påtagligen en bana i riktningen åt Siljans Den 11 Maj f. m. 207 omfattande vattensystem, således en bana framgående i vester om Gefle—Dala-vägens ändpunkt, Fahlun. Det är lätt att inse att en bana, som träfTar nyssnämnde eller Gefle—Dala jernväg midt emellan dennas båda ändpunkter, eller snarare närmare ändpunkten Gefle, alldeles icke kan tillfredsställa Dalarne. Och att detta behof för Dalarne af kommunikation med slättbygden i söder qvarstår äfven sedan Gefle —Dala jernväg öppnats för trafiken, ådagalägga bäst de varuqvantiteter, som fortfarande äro föremål för forsling i lörenämnde riktning. Ar 1859 i Februari månad — således innan Gefle—Dalabanan öppnades — inhemtade jernvägsundersöknings-komilén att, enligt då leornad utredning, endast ifrån Westerås afsändes årligen o60 ä 70,000 tunnor spantnål not rut, förnämligat åt Dalarne. Ar 1862, sedan Gefle—Dala-vägen tre år varit trafikerad, inhemtade den dåvarande jernvägs-komilén att enligt förda anteckningar omkring 60,000 tunnor spanmål och mjöl årligen i medeltal ännu afsändas norrut till bergslagen och förnämligast till Dalarne, oberäknadt den betydliga qvantitet spanmål, som en del possessionater och allmoge inom Westmanland och Upland årligen försäljer till bergslagsorten och Dalarne, hvarjemte tillförlitlig upplysning lemnades derom, att Fahlu bergslag ännu uppköper icke obetydliga qvantiteter spanmål i Westerås.
6:te punkten, hvaruti Utskottet tillstyrkt, dels att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts nåd. disposition ställa ett belopp af 1000 R:dr B:ko, alt användas såsom kostnadsersättning för nödvändiga resor och skrifvarebiträde i och för utgifvande af en 4:de volym af Svenskt Diplomatarium, dels ock anvisa en summa, stor 600 R:dr B:ko, för ombesörjandet af den hittills eftersatta afritningen af qvarvarande sigiller vid redan aftryckte och i de utkomne delarne af nyssnämnde verk intagna handlingar, har från Borgare-Ståndet blifvit lili Utskottet återremitterad; men som denna punkt (U. A.) Ståts-Utskottets Memorial, JYs 229. 15 är af de öfriga frenne Riks-Stånden bifallen, och sålunda, jemlikt 75 § Riksdagsordningen, af Rikets Ständer afgjord, har Utskottet ansett sig icke kunna med densamma taga vidare befattning. Öfrige punkter af Ut låtandet N:o 166 äro af samteliga Riks-Stånden bifallne. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Mars 1851, kl. 2 e. m.
Då fördenskull uppenbart är, att begagnandet af så kallade postremissvexlar skulle, derigenom att större summor kunde på en gång remitteras, tillföra Räntekammaren de uti orterne befintlige behållningar hästigare, än då kontanta penningar försändas, samt derjemte för stats-verket medföra mindre äfventyr, äfven så tillvida att om en till viss — 21 — man ställd postremissvexel tillgripes, densamma icke kail af annor man begagnas] så tveka icke Revisorerne att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, att de genom Kongl. Förordningen den 9 September 1857 meddelade föreskrifter, angående vederbörande embetsmyndigheters skyldighet att vid penningeförsändningar begagna anvisningar af Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor, erhålla sådan utsträckning, att det må vara allmänna verk och inrättningar samt myndigheter, hvilka äga fribrefsrätt, tillåtet att, der sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, vid penningeförsändningar begagna så kallade postremissvexlar, utgifna af enskilda banker eller filialbanker samt ställde att, vid uppvisandet å den ort, dit vexeln skall afgå, betalas till den person eller myndighet, till hvilken vexeln är afsedd att öfversändas; dock under vilkor, att i fråga om penningeförsändningar emellan sådane orter, som afses uti ofvanberörde Kongl. Förordning, Rikets Ständers Banks och dess Lånekontors anvisningar böra begagnas. I öfrigt torde föreskrifter böra meddelas såväl rörande tiden, inom hvilken den, sorn får sig tillsänd postremissvexel af enskild bank eller filialbank, ovilkorligen bör å vederbörlig ort förete vexeln till inlösen, som ock, i händelse af uteblifven liqvid, om behörigt iakttagande af de uti vexelstadga!! för sådant fall gifna föreskrifter.
Eesv. o. Oec.Vtsk.Bet.N.o5it 43 ”Hvad sålunda är vordet anmärkt och ''föreslaget liafva Utskotten i noga öfvervägande tagit; och vidkommande först da ”väckta Motionerne om förändring i nu fastställda flyttningstid, hafva Utskotten, så väl ’af dessa Motioner sora af discussionerna ^deröfver i Riks-Stånden , funnit sin öfvertygelse ytterligare bekräftad , alt någon sås'dan allmänt giltig bestämmelse af tiden för ,!Tjenstel)jons flyttning, som tillfredsställde ”allas önskningar, är desto omöjligare att ”utfinna, sora äfven Representanter från ”samma orter nu, likasom vid föregående ”Riksdagar , yttrat skiljaktiga tankar i äm”net, allt efter olika lägen i Samhället, o, ,lika yrken och näringsfång; men, då någon *’viss tid i förevarande afseende måste bestämmas, tro Uiskotien sig icke kunna uppgifva något bättre förslag , än en återgång ”till gamla ordningen, eller till den 29 September, såsom, i Utskottens tanka, om icke för ”alla provincer den mest lämpliga , dock Vminst olägliga flyttningstid. Genom denna ”förändring skulle icke allenast det så all’’mänt öfverklagade onda upphöra, att ett af''flyttande Tjenstehjon börjar en utfodring, *’hvaraf ett i tjensten inträdande skall ombesörja den betydligaste delen , utan också ”den högst vigtiga fördel beredas, att Pre-, Eih. till Rikt-St. Prat. 15xS *<A 181g, 7 Sani. 1 Afd. 4, x:5f« II. t, %-clrct B t . 5o Lag-samt Allm.Besv.6. Oec. ^sterskapet medhinner förrätta husförhorerl ”emellan tjenstehjons-flyltningen och raan”tals-skrifningen.