Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gatans fasta, snörräta linie, med dess hårda yta och dess ljusa kanter af väl tuktade stenar samt med dess konstrika och väl förvarade innandö- me af rörledningar, de höga, vackra, bekväma husen, spårvagnarna, telefontrådarna och fabrikerna med deras dånande maskiner — hvilket utflöde af manligt snille och af manlig styrka och arbetsflit är ej allt detta! Allt har mannen uttänkt och frambragt, allt vidmakthåller och utvecklar han. — Den svarta strömmen af unge män, som just nu väller fram öfver gatan, vittnar om, att det är manlig kraft, som drifver allt detta ständigt rastlöst fortsatta arbete till lifvets bekvämlighet och försköning. — Mannen är det ock, som satt i gång och som ännu leder alla de mänsklighetens institutioner till kunskapers spridande och människoviljans förädling, om hvilka folkskolan där borta erinrar henne. Ja, hon ser, att mannen är kvinnan öfverlägsen, ej mindre till förståndets ljus än till kroppens styrka. Hon ser, att han förfogar öfver krafter, som sträcka sig ända till det för henne ofattbaras oändlighet. Och hon ser det med glä " dje. I sitt inre böjer hon sig då så villigt och ödmjukt för öfvermänniskans styrka och visdom, nöjd att i sitt hjärta få ägna honom sin hängifna tillit och beundran, en kvinnas varma, afundsfria beundran för sin älskade. På helgdagarna däremot är Flemminggatan ganska tom till fram emot eftermiddagen eller kvällen, då den fylles af alla, som återvända från dagens besök eller från Skansen och andra förlustelseställen. Då erbjuder den en annan syn. Det var just vid den tiden på midsommardagen i år. Den unga kvinnan stod bakom fönstergardinen i sitt rum och betraktade strömmen af de förbipasserande. Det va^ endast fem minuter hon dröjde på sin post. Men hvad hon under denna korta tid hann se skulle taga lång tid och många spalter att skildra. Det var egentligen mannen hon studerade. H o n granskade noga hvarje individ af det manliga släktet, som trädde in på och passerade öfver den lilla sträcka af gatan, som hennes blick förmådde omfatta. Och där nere kommo och gingo män af alla åldrar, från gossen i konfirmationsåren till den stapplande gråhårsmannen.
Aspås 6 juni 1742 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 149–150, ÖLA. I Aspås d. 6 junii. Emedan i thenna annexa allenast hwar tredje predikodag sker gudstienst, och i Åhs twenne, äfwen som emellan Näskott och Rödön; thy blef öfwerenskommit och beslutit, at klockarmessa skulle ske på [s. 150] the lediga sönoch helgedagar, såsom berättades, och äfen ock något långt tillbaka ther brukad blifwit, men nu en rund tid afskaffad. Klockaren eller nogon annan beskedelig man som rent och tydeligen läsa kunde, skulle then \ för ett bord i choret / förrätta, således, at, sedan the hemma giort sin morgonbön, skal effter ringningen, begynnas med en psalm: ther på läses syndabekennelsen, collecten, epistelen: ther på siunges Tron, then wanliga eller n. 8, så ewang. och förklaringen af en postilla, som bör tilkyrkan anskaffas? Ther effter litanian och andra tienliga böner. Slutas med Fader wår, wälsignelse och sång. Eljes far sochnefolcket mycket til Rödön, Åhs och Näskot, jemwäl til Lit ifrån Näset. Biblar finnes 7 el. 8 i sochnen, samt postillor. Utom dess borde klockstapeln stödjas, kyrkiogården lagas, takfoten på kyrkan brädslås och sacristian spönas. Söndagsmalningen i Näfran afböjas, thil the om afftonen ibland kommit. Upsyningsmän, säxm. Erik Stensson i Lien, Lars Ersson i Lundsiön, Erik Larsson i Tann tilsattes nu, Enar Olofsson i Näset. Församlingens älsta: rustmäst. Pet. Wallin, Nils Thomasson i Gerde, kyrkiowerden Olof Andersson, Erik Christenson i Gräfte, Nils Nilsson i Böle, Torges Persson i Lien. Ås 27 juni 1742 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 151, ÖLA.
Och gudnå ’ den som svarar mig nej. När jag stormar med makt, skall du rymma ur hus, Sedan bränvin och mat du mig gaf. Låt det gå, låt det gå! Om du dröjer en stund, Blir det annat kolorum utaf. Mö är fridlyst i by. Det var lögn, det sa ’ jag; Vor hon Freja, hon lydde min håg! Har du döttrar, kamrat, skall du visa dem fram, Kanske slutligt du får mig till måg. * Rojvare Är han sniken och tredsk, skall han engång fä se, Hvad det kostar att nappas med fan! Han skall spela derhos båd * med brickor och kort Och med tärning, allt såsom jag vill! Kan han icke, vet skäms, vill han icke, vet hut, Men ett nyp, om han blott gör sig till. Om jag vinner, var nöjd, men förlorar jag spel, Få då brådt ur din kammare, prest! Äge mildring dock rum, om du känner din sak Och förstår att traktera din gäst. Vin skall finnas å bord och på måltiden punsch, När jag väljer ditt hus till mitt hem. Har du döttrar i bur, vare lag som förut. Har du icke — så skaffa dig dem! Slagsmål pryder sin man och är rojvarevinst, Det är summan af balken här står. Har du mod att ta mot, har du mod att få stryk, Nå välan, släpp till skinnet — gutår! » Så hans ristade lag, och hans namn som han sjelf Blef en skräck båd ’ för gammal och ung, Och han fick sig kamrater, som följde hans tåg, Och en hvar förde bud * som en kung. Och han for ifrån socken till socken alltjemt, Blef blott värre med hvaije minut. Och han syntes i söder, han syntes i nord, Men så greps han af länsman till slut. * Föra bud Fritiof. Björn, jag är ledsen vid malt och råg, Bonderne äro prosaiska sällar, Stadens de ljufva gesällslagsmålsqvällar Locka med underlig makt min håg. Lycklig är den, hos Balders har sutit, Fredad för länsman och hån och skam. Dock, ren för länge jag rantat * och njutit, Nu far jag hem och blir allvarsam. Björn.
Författarena hafva s&amp; ansträngt sig att skrifva riktigt naturligt, att de ibland råkat in på det onaturligas område. De gamla osanna. idedbarnen äro afskaffade, och vi hafva i stallet fått verkliga barn, som äro utsatta för allehanda pröfningar pk hvardagslifvets omrade. I följd deraf råka de ur jamnvigten och blifva elaka .och hlimdlystila. Nu måste det naturligtvis finnas nkgon orsak till deras ondska - och det är just i uppfinningen af dessa orsaker, som det mången gång ligger något ansträngdt och onaturligt och som ger berättelsen en anstrykning af n&amp;- gonting " gjordt. " Är det t. ex. verkligen så obarmhertigt a t t låta den i berättelsen nPröfningarn af L. Fitinghoff (Nya barnbiblioteket I.) omtalade lille Magnus springa åtskilliga ärenden, fastän det är hans sista lofdag, då det på eftermiddagen sliall blifva kalas i hans eget hem? Vi medgifva gärna, att " Faster Linan är bra litet omtänksam, som låter honom springa två gånger till ~ o r r ~ a t a - n men sådant kan hända. Skola barn verkligen vänjas vid att endast tanka på sig själfva och ej ocksh. på andra, äfven om detta senare skulle ske med någon uppoffring? Och ar det vidare t.roligt, att samma faster Lina vid middagsbordet håller ett långt iial om nyttan af försakelse i anledning deraf, att Magnus blef utan soppa, då det handelsevis kom en oväntad gäst till middagen? Öfver sådana smk missöden brukar man eljest draga tystnadens slöja. Att en skolpojke ej blir särskildt glad öf ' ver att springa ärenden fram och tillbaka sista lofdagen, d&amp; kälkföret är godt, det * förstå vi nog, men att han särskildt skulle lida af att bära " en illaluktai~de lampbrännare " till en fotogenbod, der man skall sitta " i en linkt, så att man kunde storknan, det tro vi ej mycket på - skolpojkars luktsinne är i allmänhet ej SS starkt utveckladt. För resten måste väl en och hvar af gss någon gång gå in i en fotogenbod.
Det var allra första gången han nu uppträdde i detta parti, och det var därför af alldeles särskildt intresse att konstatera, hur han redan från första återgifvandet mäktade åstadkomma ett både musikaliskt och dramatiskt genomarbetadt verk af rik skiftning och konsekvens, som föga kan anses stå efter hans föregående uppgifter, på hvilka han dock mycket längre varit i tillfälle mejsla. På söndagen uppträdde hr d ' Ändrade inför en jublande och blomsterhyllande publik för sista gången för detta gästbesök. Äfven då gafs » Otello ». Vi hoppas dock varmt, att stockholmspubliken så lifligt lyckats lägga i dagen sin varma beundran för den portugisiske konstnären, att han gärna och snart återvänder till våra landsändar. Hr d ' Andrade hade önskat att visa sin välvilja mot operainstitutionen och med anledning häraf förklarat sig vilja afstå från sitt honorar denna afton till förmån för de välgörenhetsinrättningar, som finnas inom operan. Aftonens inkomst delades sålunda i tre delar, hvaraf en del tillfaller operans pensionskassa, en del kapellets pensionskassa och en del fördelades lika mellan körens och balettens enskilda kassor. Fröken Ek har vid dessa tvänne föreställningar som Desdemona gjort mycken och förtjänt framgång genom ett fint och själfullt spel och en utomordentlig apparition. Hr Ödmanns Otello är fortfarande en af konstnärens kraftigaste skapelser. Sk En lärarinnas roman. En svensk, kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg. (Forts.) Jjock hon måste göra sin plikt. I dess uppfyll t lelse låg dock en tillfredsställelse, som inga yttre omständigheter, hurudana de voro, förmådde att helt taga bort. Prosten Thorell gjorde täta besök i Kerstins skola och åhörde lektionerna. Det var de värsta timmar hon hade. Han satt där stel och allvarlig med hakan stödd mot elfenbenskryckan på käppen och lät sina ögon följa alla hennes rörelser. Men han sade sällan någonting, och hade han en anmärkning att göra, kände sig Kerstin tacksam därför, att han vanligen lät den vara, till dess de kommo i enrum. Det finns ingenting som så är ägnadt att nedsätta läraren eller lärarinnan i barnens ögon som just de myndiga anmärkningarna i deras närvaro.
Dermed är hela granskningen af denna utomordentliga rolls återgifvande färdig, och likväl är otvifvelaktigt så väl den ena som den andra af dessa granskare i stånd både att uppfatta karakteren och att gifva ett fullt riktigt omdömeom det sätt, hvarpå karakteren här framstälts. Hvarför sker detta då icke? Sannolikt derför, att det förefaller motbjudande att bland våra små förhållanden stå upp ocb säga sanningen, hela sanningen och ingenting annat än sanningen. Just sanningen misstydes lättast i vår lilla verld, der vi gå och armbågas med hvarandra och trampa hvarandra på både tår och hälar. “ Är du galen, menniska, som vill skrifva kritiker i det här samhället? " sade Scholander en gång åt en oerfaren ungdom som var nog djerf att vilja försöka sig på granskningens glanskis. “ Da bryter nacken af dig, så vida de kritiserade icke redan förut strypt dig. “ Jag erkänner, att om jag vore en sådan der offentlig granskare i en tidning, skulle jag nog också betänka mig innan jag sade, att fru X. eller fröken Y. eller hr Z. hade begått rån och roffat från en af jordens stora en ovärderlig ädelsten. Uppriktigt sagdt: hvad tjenar den oförbehållsamma kritiken till? Rakt till ingenting, tror jag. Den som kritiken gäller, blir icke det ringaste bättre, och allmänheten icke heller. Allmänheten är fullt belåten med att se den vackra ytan och höra de vackra orden, framsagda mer eller mindre riktigt, hälst deklamerade, i stället för på menskligt sätt talade ... Nej; vi ' skola akta oss för att kritisera. Men om Portia kunna vi väl säga ett. par ord. Hon tål det nog. Med hvilken innerlig glädje hafva vi icke redan för lång tid sedan gjort hennes bekantskap! Det är hon som är hufvudpersonen i hufvudhandlingen i detta tre-handlings-drama. Omkring Portias och Bassanios kärlek rör sig det hela. Köpmannens och judens historia är den förra handlingen underordnad, och Lorenzos och Jessikas kärleksförhållande sluter sig^åter till de förra som den tredje, mindre betydande, fastän äfven i sin mån verkandé afdel-ningen.
Dalelfven och för de norra orterne; 3:o att Rikets Ständer borde förnya sin, den 12 December ]8a3, hos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anhållan om handtverksgesällers ställande under Lego-Stadgan. Till bemötande af dessa anmärkningar få Utskotten anföra: Hvad först beträffar den obillighet man velat finna i det föreslagna stadgandet om husbondes rätt, att af tjenstehjons lön göra afdrag för den lid tjenstehjon varit af sjukdom hindradt att sina sysslor förrätta, hafva Utskotten icke kunnat inse, hvaruti denna obillighet egentligen skulle bestå. Tvärtom förmena Utskotten, att ett sådant stadgande är fullkomligen rättsenligt. Ty då legoaftal innefattar ett contract om husbondes och tjenstehjons ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, lärer det svårligen kunna påstås, att icke den enes oförmåga att fullgöra sina åligganden bör frikalla den andre från fullgörande af sina förbindelser. Det synes således utan tvifvel vara rätt, att lön icke får uppbäras för arbete, som icke kunnat verkställas. Och då i öfrigt tjenstehjon kan betinga sig den förmon att, ulan afseende på inträffande sjukdomshändelse, oafkortadt få sin lön tillgodonjuta, hemställa Utskotten, alt ifrågavarande anmärkning må förfalla. Deremot torde det böra medgifvas, att sista punkten i förslaget innebär en föreskrift, som någon gång kunde föranleda förlust för husbonde, och då detta icke varit Utskottens afsigt, synes redactionen böra ändras och rättas på följande sätt: Sjuknar tjenstehjon, bör husbonde låta det sköta och vårda, håfve dock rätt, om han vill, att å lönen afräkna, ej al lenast hvad deraf belöper för den tid, tjenstelijonet varit 4 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o 35. urståndsatt att sina sysslor förrätta, utan ock för hvad han till läkare och läkemedel utgifvit.
De vanliga målen utgöras af revisions-saker, ägodelnings-mål, Kammarrätts-mål, General-auditeurs-mål, besvärsoch ansökningsmål samt cabinetts-ärenden. Revisions-saker lottas mellan sju föredragande; en af dessa har derjemte föredragningen af General-auditeurs och Kammarrätts-målen. Den åttonde föredraganden har ägodelnings-roteln och deltager, likasom General-auditeuren, uti föredragning af besvärsoch ansökningsmål samt cabinetts-ärenden, i den mån desse två föredragandens omförmälda särskilda detaljer sådant medgifva. De årligen inkommande målens antal utgör omkring 200 revisions-saker, 120 ägodelningsmål, 20 Kammarrättsmål, 60 General-auditeurs-mål, i/joo besvärsoch ansökningsmål, 600 cabinetts-mål, eller tillsammans 2400 mål. Uti revisionssaker skola berättelser till parterna utfördas, och i dessa, likasom i ägodelningsmålen, åligger föredraganden att afgifva motiveradt yttrande. De föredragas derefter af referenten i nedre Just.i;evisionen, som likaledes yttrar sig. 1 delta skick beredda, förekomma de i Högsta Domstolen. I de öfriga målen åligger likaledes Revisionen eller vederbör, föredragande att vidtaga alla nödiga åtgärder till målens försättande i sådant skick, att de kunna företa - 56 Den 2 Maj c. m. gas till afgörande, antingen i Högsta Domstolen, eller omedelbarligen hos K. M. Hvarje bland åtta föredragande har sålunda att bereda och till afgörande föredraga omkring 3oo mål. Skulle åter den beslutade regleringen gå i verkställighet, och således föredraganderne blifva hädanefter endast sex, finge hvardera på sin lott 4°° mål med skyldighet att föredraga hvar sjette vecka. Således skulle, af sex veckor, en vecka användas till föredraga, i Högsta Domstolen. Minst två veckor åtgå för föredragn. i Gonseljen och till expeditioners uppsättande m. m. Återstå således 3 veckor att användas till ärendenas beredning, deruti inbegripet författandet af berättelser i revisions-saker samt betänkande!! i dessa och ägodelningsmålen. Högsta
M:s afgörande för närvar, ligger ett förslag till tåg-ordning, innefattande rättegångsordning och allt hvad sorn vid förefallande tvister emellan värdar och inqvarterad trupp kan förekomma, det vöre angeläget, att detta förslag blefve uppgjordt i öfverensstämmelse dermed; ty under tåg passerar trupp jemväl städerna, och eljest kunde tvist uppstå om hvilkendera lagen borde åtlydas, antingen s. k, tåg-ordningen, i förslaget benämnd författning om truppers forsling, eller denna inqvarteringsordning. Jag anhåller derföre, att, om återremiss på detta betänk, blir bifallen, Ulsk:n må infordra det till K. <M. ingifna förslaget till tåg-ordning, för att dermed jemföra detta förslag och uti detsamma föreslå de jemkningar, som Utsk:n kunna finna vara af behofvet påkallade. Derföre får jag fästa uppmärksamheten på de stater, sorn äro bilagda detta betänk., och hvilka, efter mitt sätt att bedomina, äro för starka. En mans portion består efter dessa provianteringsstater, N:o 1, af t| qvarter ärter med f mark salt kött, eller -f mark färskt kött och ■§■ mark sill eller •§■ mark salt fläsk; och med hvarje portion åtfölja 2 marker mjukt eller mark torrt bröd, d. v. s. mer än vanlig fältstat. Efter ]V:o 2 består en mansportion af i-J qvarter korngryn med ^ mark torrt kött eller •§■ mark salt kött. Äfven här tror jag mig med visshet kunna säga, att denna stat är starkare än fältstat, och skulle knappast tro, att den sednare består mer än t|- qvarter korngryn, i stället för qvarter, som denna tariff innehåller, men delta lemnar jag likväl derhän. Den tredje staten förefaller mig vara ungefär lika med fällstaten. D c 11 aa Juli e. m. Jag kommer nu till fouragerings-staterna.
Gud belöne er för allt hvad ni gjort för den stackars Anna! (trycker varmt hans händer och går ut genom fonden). Tionde Scenen. BRUUS (ensam, ser efter henne). Hm! det är underligt att den der flickan kan vara så bra som hon 44 är ... det kullkastar hela min teori i fråga om pensionsväsendet ... qvinnans uppfostran, afsedd för hemmet, bör ske i hemmet all kasernering förderfvar henne, liksom den förderfvar mannen! Men ändå är Anna en bra flicka ... jaja! derför är det också bäst att hon kommer hän ... ty att hon här skulle kunna förbli det i längden, det anser jag omöjligt! Men hvar skall jag kunna placera henne? (funderande) För första gången i mitt lif förargar det mig att jag skall vara ungkarl ... annars kunde jag erbjuda henne ett hem hos mig ... om jag skulle kunna hitta på en man åt henne ... men hvar skulle jag få tag i en sådan som inte vore en af de vanliga Vänta! Edvard Hjelm! ja för tusan! det vore en man för min Anna! Elfte Scenen. CHRISTINE (från fonden, med ett kort i handen). Om herrn vill vara så god och stiga in, så skall jag säga till åt mamsell! (går till höger). HJELM (kommer in). Tack mitt barn... (får se Bruus) Hvad ser jag, magistern! (går fram och skakar hans hand). BRUUS. Träffas vi återigen? (afsides) Han kom just nu han skall bli' mannen! BRUUS. Ja, men hela pension är i uppror i dag ... Hvad skall du göra här? BRUUS. Jaså! Hör du Edvard ... svara mig upprigtigt på en sak ... har du tänkt på att gifta dig? HJELM (leende). Jag Nåja, hvarför skulle jag inte tänkt på det? HJELM. Jag har ett bref till min kusin, Clara! HJELM. Har ni lektion? DEN FÖRRE. HJELM. CHRISTINE. BRUUS. Vill du att jag skaffar dig en hustru, den bästa du nånsin kan önska dig? Säg, vill du det?
M. i underdånighet insändt, hvarefter E. K. M., genom Nådigt Bref den 18 Nov. 1836, behagat förklara, att, då vid den hållna undersökningen, ytterligare blifvit ådagalagdt, att de å hemmanen på Öland fördelade utmarker icke äro vordne på tvänne serskilda sätt och vid olika tillfällen skattlagde, äfvensom att hemmansegarnes lagliga rätt i annat afseende icke eller blifvit för nära trädd, E. K. M., i likhet med hvad Kammar-Collegium yttrat, funnit den sökta befrielsen från spanmåls-räntans erläggande för ifrågavarande utmarker icke kunna beviljas. Ehuru nu genom den utaf Kammar-Rådet Liljenroth verkställda undersökning, på sätt hans ofvan åberopade underdåniga utlåtande närmare upplyser, synes utredt, att eganderälten till ifrågavarande utmärker icke varit vid de äldre skatlläggningarne tagen i beräkning, hvadan ock den, i följd af utmarks-fördelningen, hemmanen åsätta serskilda spanmålsränla icke kan såsom en olagligen tillkommen eller dubbel beskattning anses; likväl, och då tillförlitligen blifvit upplyst, att den del af utmarkerne, som blifvit å hemmanen fördelad och skattlagd, allmänneligast är af svag beskaffenhet, så att odling der icke kan med fördel verkställas, utan marken ännu, likasom tillförene, lill största delen ligger öppen, emedan kostnaden för hägnad och stängsel anses öfverstiga fördelen af markens infredande, i följd hvaraf någon synnerlig förmon icke tillskyndats hemmanen genom fördelningen af dessa utmärker, hvarå betes-rättighet varit hemmanen af ålder medgifven, haf - *48 Expeditions-Utskoltets Förslug lill lind.
Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. 7 uro, jemlikt Kongl. Maj:ts för dem utfärdade nådiga Instruktion den i Maj 1827, ställde under tillsyn af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som, enligt 22 § i samma Instruktion, hafva ”rättighet och skyldighet alt vidtaga alla de åtgärder, som i ett eller annat afseende till landtmäteriförrättningars fortgång och behöriga verkställighet leda kunna och med gifna föreskrifter öfverensstämma, samt dervid tillse, icke allenast att de i ämnet gällande författningar efter deras rätta förstånd och mening må blifva följda och tillämpade, utan ock alt landtmätare sina skyldigheter med flit och noggrannhet uppfylla samt tillförordnade förrättningar, så fort ske kan, företaga och fullborda", äfvensom Kongl Maj:ts Befallningshafvande ega att i berörda afseende förelägga och låta utmäta vitén samt landtmätare till åtal befordra; så hemtar Utskottet af det nu anförda anledning alt afstyrka allt afseende å Herr von Knorrings ifrågavarande motion. 6 §:
Wi wete hwad mistnöje detta projecket wäckte hos VondeStändet, och hwilket steg detta Stand tog för att undgä denna sak. Konungen lofwade pä BondeStändets underdäniga önskan, att denna fräga skulle förfalla; huru katt man dä föreställa sig, att de nu med nöje stola lemna sitt bifall till en sädan proposition? Ändas mälet kan lätteligen förfelas härigenom, men snarare tror Den 2 Aprtk. tror iag det minnes, om en hmar i Riket, som ager förmögenhet, i proportion af den samma bidrager tiss anskaffande af krigsmän emot lega. Nationen har oNekeligen rättighet att fordra, det deras representanter tillse, wid en sädan ny inrättning, att alla njuta lika rätt. Herr Lilfversparre, Aron Isaac, hade anmodat Grefwe klörner, Aciolpk (röran, att uppläsa följande af honom författade Dictamen: Det är en allmänt erkänd sanning och hwilken äswen under denna Riksdag flere gänger blikwit yrkad, att märt förswarswcrk i allmänhet och Indelningswerket i synnerhet tarfwa mycken förbättring till förökande af det förra och till ett billigare fördelande af det sednare; men som en sädan förbättring icke utan Riksens Ständers medwcrsan och samtycke kan bringas till wcrkställighet och härtill fordras att hafwa alla de upplösningar samlade, hwarsörutan allt bemödande till detta ändamäl blifwer kbrgäswes, och hwilka upplysningar för att i vefla wigtiga ärender fatt» ett beslut, äro lika ounigä-gliac, som innom loppet af den för Riksdagar bcsiämde tid af Z högst 4 mäira, oer omöjlige att dä först samla; sä är wiflerligen nägon förberedande anstalt i detta afseende utaf högsta nödwanöighet.