Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl skall en duktig husmor i hvilken som helst ställning, Ull och med om hon » ej behöfver » bemöda sig att spara, vid denna mönstring följa den kloka sparsamhetens bud. Dock bör hon akta sig för allt för stor tiligifvenhet för gamla saker. Den, som bor på egen grund o c h botten, kan j u längre hålla fast vid gammalt hopsamladt bohag, men den, som är tvungen att draga omkring från hus till hus eller från ort till ort, gör bäst i att ej samla för mycket på sig. I den första högen läggas sålunda sönderslagna leroch porslinskärl, skålar, tallrikar, koppar, dockhufvuden, glas, buteljer etc. Husmodern öfvertygar sig ännu en gång o m, att det ej är möjligt att sätta tillsammans dessa skärfvor med porslinskitt, fisklim eller syndetikon. Går detta ej an, eller kunna de hopsittande sakerna ej längre nyttjas, kastas de på sophögen. Andra förbrukade föremål af maskstunget eller murket trä, såsom sönderbrutna tafvelramar, gardinkäppar, linealer, resterna af en skyffel, en kvast, en borste, en stege, gamla korgar, baljor e t c, af hvilka ingenting mer är att göra — alla dessa föremål förvisas till vedboden, där allt hugges sönder och användes s o m bränsle. Icke alla lefva i så lyckliga pekuniära omständigheter, att de kunna skänka bort mycket. Tvärtom måste kanske ett stort antal föremål användas ända till sista resten, o c h då äro husmoderns skicklighet o c h arbetslust af största vikt. Klädningar måste vändas och färgas; af två kristfälliga hopsättes en ny, eller ändras de åt barnen. Leksaker eller möbeldelar limmas o c h hopsättas i annan form. Af stora mattor bortklippes den bristfälliga kanten, och af det inre mönstret göres en liten sängeller bordsmatta. Af en gammal tunna göres, med tillhjälp af såg o c h hammare, en tvättbalja, af en packlår o c h gamla gardiner ett toalettbord o. s. v. En hel tjock b o k skulle fyllas, om man ville uppräkna alla de tusentals föremål, som finnas inom hvarje hushåll, o c h beskrifva, hvartill de ytterligare skulle kunna användas.
Derföre nödgades också iSi? års Ständer inställa denna Sedel-indragning. Da de enskifta Lån - tillgångarne redan tidigt började inskränkas, blefvo Disconterna mer anlitade. Af det förtroende dessa sago sina Sedlar äga, låto de förleda sig, att, i obetänksam löilitan på Opinionens oföränderlighet, allt mer och mer utvidga sin Credit - rörelse, till dess de ändtligen började inse , att grunden för deras Credit var underminerad, genom det alltför stora missförhållandet emellan deras Rörelse-capital och deras veikliga Fond. För att afböja den öfverhängande faran, började de upptaga Lån mot 3 proCents Ränta; och sökte således, genom Rörelsens ytterligare utvidgande , upprätthålla en Credit, som den redan allt för stora Credit - rörelsen hade bragt på obe. stånd. Oaktadt alla de af 1815 års Ständer, och sedan af Kongl. Majt vidtagr.e åtgärder för att upprätthålla Disconternas, under dess egen tyngd svigrande Credit, har Discont * vingleriet omsider likväl slutats på det enda sätt det synes möjligen hafva kunnat slutas, nemligen med upphörande af all Rörelse Det felaktiga Mschineriet har stannat. Disconternas hela artificiella Rörelse capital har på en gång försvunnit ur allmänna Rörelsen. Detta var ett hardt slag, i synnerhet för de Landsorter, der nästan intet annat Mynt fans, än Discont-sedlar: Ett slag, efter hvilket säret än är blödande, och sä mycket svårar? Den 18 December. 373 art läka , som åtminstone Malmö Discont har gjordt verklig Bankrutt. Oaktadt förhållandet mellan Penninge-stockens storlek oc!) Landers product • förråd visserligen synes, genom Varu-prisens uppstegring, redan hafva blifvit återställdt, så att den nya förökade Sedelstocken nu innehåller värde för ungefär jemt så mycket Producter, som förut den mindre stammen; kunna Mynt-Reprcsentativerna likväl ej, i brist på Regulativ, äga något bestämdt och varaktigt värde. Deras värde beror nemligen pä Opinionen; och är följaktligen lika så ostadigt och föränderligt som den.
Jag förutser (1en invändningen mot min anmärkt!., att vi nu hafva eu mängd penningeanstalter här i riket och att .alla de kunna täfla med banken, men det är besynnerligt att dessa banker icke haft kraft att täfla med RiksBanken i afs. på tillräakligt kapital, åtminstone efter petiiiiugekrisen, oell ännu har man hos dem icke funnit ringaste tillstymmelse till åstundan att sätta nér räntan ; tvertom, det är något särdeles välkommet för filialoch privatbanker att’aldrig någonsin behöfva tänka på dylik nedsättning, utan tvertom bibehålla räntan vid den höjd, den nu har, hvaremot, om penliingeställuiugeu förbättrar sig, så att man kan få en lägre ränta, och om man redan har en låneanstalt, sö.m lemnar försträckning mot denna lägre ränta, så nödsakas man att ställa sig derefter. Om banken deremot i detta fall föregår med exempel och höjer räntan, så blir följden den, att de andre med största begärlighet följa detsbo ma och tänka på möjligheten att medelst genomdrifvande af det fria riiuteförslaget trakta efter första lägfiga tillfälle att göra sig icke allenast till läueanstalte utan rent af till hvad man kallar procejttar-anstalter. Det är något som icke synes mig vara banken värdigt, utan det lärer väl höra till bankmessigheten att banken anser det stridande mot sin värdighet att begagna sig af en tillfällig penningeförlägenhet i landet för att rubba ett ränteförhide, som egt rum nu i nära 40 år. Jag tillstyrker således på det högsta att detta alls icke motiverade, utan tvertom mot bankens värdighet och syftemål stridande förslag måtte af R. o. Ad. förkastas. Hr Flach, Johan Fredrik Philip: Jag skall först yttra mig angide andra mom. i denna punkt, sorn angår frågan om diskonträntans höjande från 5 till 6 %, emedan jag särskildt vill yttra mig öfver 3:eije moni.
Mången fogde och pastor skall lenina samma intyg, om det infordras; och tiden är väl då inne, att på ett genomgripande sätt häfva landels tillstånd, sedan man försl gjort sig reda för huru det kunnat sjunka till ett sådant djup. Tre hufvudäsigter hör man i delta afseende vexla. Skulden ger man ömsom realisationen, ömsom privatbankerna, och ömsom det fria handelssystem, som förmenas medtaga landels redbarheter. Jag bekänner mig till ingen af dessa ytterligheter, och hvad den sistnämnde beträffar, så häpnar jag öfver den grofva missräkning, som i resultatet af förändrade tullagar väntar ålerhemtandet af Statens förlorade krafter. Om man går tillbaka till tiden, dä inre rörelsen synbarligen började aftyna, så finnes visserligen någon anledning till den förmodan, att realisationen må tiIIskrifvas den drygaste delen af orsakerne; men första skälet till landets ofärd i financielt hänseende hör uppsökas i den amortering af 1809 års sedelstock, så väl i b:cosom r:gs-sedlar, hvilken i mer och mindre mån låg till grund för alla financeåtgärder före realisationen. Så länge rustningarue är 1812 och kriget följande två år, bekostadt med subsidier, fyllde mången enskild cassa och, såsom alltid under krigstid, uppehöllo varuprisen; magasinsdirecUs åtgärder verkade för samma mål; en fördelaktig bruksconjiinctur tillät eapilalförökning, och Götha canalarbete sälte sådana penningar i omlopp, som icke i någon särdeles mängd logos ur enskildes tillgångar, ulan hufvudsakligen var Bankens bidrag, allt under en tidpunkt, då den enskilda verksamheten icke tagit någon högre flygt, med undanlag likväl för Skåne, för hvars rörelse dock var särskildt sörjdt, och derifrån i allt fall, i anseende till en nästan fullkomlig grundskatlsfrihet, ringa skattemedel utsopades: så kändes icke, eller var den elfectiva strypning synlig, som genast efter 1809 vidtog, och, mer eller mindre suspenderad, fortfor intill realisationstiden. Filialdisconternes obestånd göra härifrån endast ett tillfälligt undantag.
Dess läge kan sägas vara så vackert, som ett slättland kan bestå det, emedan träd icke saknas och floden här bildar en liten sjö, med en eller annan seglare. Men äfven denna plats synes vara de bättre klasserna uteslutande förbehållen. Jag såg der ett stort fyrverkeri, som likväl genom en konträr vind, hvilken dref röken mellan pjeserna och åskådarena, till en del misslyckades. Hvad som sågs, deribland en imitation af Engelsburgs i Rom eklärering, var dock väl gjordt. Den skönaste anblicken gåfvo ett knippe af 1000 (sade affischen) raketer, hvilka på en gång uppsändes och öfversållade luften med mångfärgade stjernor. Genom jernbanan till Potsdam är kommunikationen häremellan och Berlin liflig. Trainer afgå, om jag ej misstar mig, från hvardera stället fyra gånger om dagen, och på 40 à 45 minuter gör man den 3 ½ mil långa resan. Tvenne dagar i veckan, tisdag och thorsdag, då ett litet ångfartyg går mellan Potsdam och Pfaueninsel, besökas båda orterna talrikt af fremlingar och den förnämare Berlinerverlden. Om söndagarne strömmar petite bourgeoisien ut i massa. En sådan dag valde jag för mitt besök, dels emedan min tid om hvardagarna var upptagen, dels af förkärlek för sistnämnde klass och dess nöjen, ty man får bland dem lättare se folkets genuina lynne och glada menniskor. De voro också, för att vara nordtyskar, oväntadt muntert folk, och läto sig ej genera. Största delen slogo sig genast ned i värdshuset invid sjelfva bangården i Potsdam, der på husets tak finnes en slags Bellevue, en hel stor, icke otreflig salong, och der det nu gafs musik. Någon del vandrade af till Pfaueninsel, der kungliga familjen skulle spisa middag; endast några få föredrogo Sanssoucis alleer. Hit begaf jag mig. Sjelfva parken har intet serdeles att erbjuda, men terrassen med dithörande anläggningar är ett stycke i temmeligen imponerande skala. Dess öfversta afdelning höjer sig 60 fot öfver parken. Slottet är ett lågt men ganska vackert envåningshus med endast 8 à 10 rum.
Hr Strussenfelt, hvilken i sin reservation utförligen Utvecklat de skäl, som tala mot förslaget; och anhåller jas till följd häraf om återremiss. LagUtskts betänk N:o 126 återremitterades. H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, förmälde, att i ordninger. på listan till föredragning nu förekomme åtskilliga memor. från Constit.Utsk., Innehållande förslag till förändringar grundlagarna, men att åtskilliga af Ståndets ledamöter till H. Ex. enskildt yttrat sig anse tiden vara för långt framskriden på aftonen för att börja pröfningeh af så vigtiga mål samt önskat, att i följd deraf föredragninged af berörde memor. mätte till nästa plenum fördröjas; och hemställde H. Ex. altså, om R. o. Ad. behagade uppskjuta med pröfningen af de återstående på föredragningslistan upptagna måleri. Bifölls, tJpplästes och lades på bordet nedannämnda memor. och utlåt:n från StatsUtskottet: N:o 236. i anledn. af erhållen återremiss å i5:de punkten i memor. N:o 2Öo, ang:de RiksSt:ns beslut, i fråga 0111 anslaget till armeens materiel; N:o 25y. i anleda, af väckt fråga otn ersättning till Kronofogden Dahlgren för bestridda utgifter, dels vid ett ÖfningSläger å Ödstöldsmoai', dels ock vid en väganläggning i Toltedalen; H:o 208. i anledn. äf erhållen återremiss på betänk. N:o 128, rörrde väckt fråga, att Kronan måtte bekosta handtlangning vid kronohemmans och nyhyggens afvittring: N:o 20g. i anledn, af väckt fråga, ätt de statistiska tabeller, som äro bifogade K. Mts Befrhdes femårs-beratlelser, ej vidare måtte på statens bekostnad till trycket befordras; Pf:o 260. i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s be tänk.
Utskottet likväl ej otvunget följa, att afseende, fästadt å ett emellan enskilde och en allmän inrättning afslutadt Contract, vore, till utrönande af en fastighets verkliga värde och till vinnande af en jemn beskattning, olämpligt, så vida en i ansvarige Tjenstemäns och kunnige värderingsrriäns närvaro uppgjord upskatl» ning derföre ligger till grund, och dessutom rnedgifvet är, det köp, som till sin natur icke äro annat än Contracter, afslutade enskilde emellan, utan så beskaffade förutgående åtgärder, böra vid dessa tillfallen tagas i betraktande, oaktadt särskilde omständigheter dervid kunna lätt föranleda, att det verkliga värdet öfverstiges, hvaremot så val Brandförsäkringsverkets fördel som allmänna säkerheten fordrar, att summan snarare underskrider än öfvergår det ratta värdet. Att denna beskattnirigsgrund icke kan tilllämpas å brartdförsäkrade Fastigheter eller sådane, hvarå en dylik försäkring blifvit i särskilde inrättningar beviljad , motsäges af verkligheten, I förra hänseendet kan den, jemte andra till i.akt* 43^ Bevillning.*- Utskottets Betänknnden. Jagande föreskrifne ornsländigheter, tjena genem’ skeende jemförelse!- till någon ledning; i det senare åter, hvilket egenteligen är förhållandet med Stockholms Stad, har författningens stadgande blif vit ansett lika gifvet och tillämpligt, som for hus deltagande i Allmänna Brandförsäkrings.Inrättningen.
Convoy-Commissariatet nöjaktigt förklaradt, och hemställer, alt berörde anmärkningar må förfalla. § 92- (Pag. 5j. Förkl. g.) Revisorerne hafva anmält, att den af Stats-Utskottet vid sistlidne Riksdag till 3,287 R:dr 21 sk. 2 r:st. calculerade förlust för Convoy-Cassan, uppkommen derigenom, alt presenter, som uppköpts i ändamål att afsändas till Algier, blifvit, i anseende till Franska occupationen år i83o, för Bih. till R. St. Som uti Kongl. Convoy-Commissariatets afgifne underdåniga utlåtande nöjaktiga upplysningar i detta ämne blifvit meddeldte, anser Utskottet Revisorernes förrberörde anmälan icke påkalla någon åtgärd. § 93. Revisorernes erinran, alt Convoy-Cassans räkenskaper i vissa afseenden sakna nödig fullständighet, redighet och lättfatllighet, har Utskottet, enär de nya förbättrade räkenskaps-formulären, hvilkas införande vid de publika Embetsverken snart lärer vara att emotse, jemväl torde komma att tillämpas vid Kongl. Convoy-Commissariatets räkenskaper och för framtiden medföra rättelse i de anmärkte förhållandena, ansett icke påkalla något serskildt förslag i ämnet. Hvad Revisorerne i öfrigt, rörande Convoy-Cassans förvaltning och räkenskaper, anmält och erinrat, har Utskottet icke ansett böra till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda, och får Utskottet, i fråga om Kongl. Convoy-Commissariatets indragning, åberopa det serskilda utlåtande, som i detta ämne kommer att afgifvas. Kongl. Krigs-Collegium. Artilleri-Afdelningen. §• 94- (Pag. 62.
Nödiga medel härtill kunna disponeras af de tHl strömrensningen i Norrland förmodligen blifvande anslag, eller af gde hufvudtiteln, eller af hvad annan fond som Kongl. Maht i Nåder härtill kan linna auvändbar. Om denna undersökning företages i början af nästa år, hvarvid det orubbeliga vilkor bör fästas, att försök göres med en eller annan strömrensning uti någon af de större forssarne, såsom tjenande till säker ghrnd för de blifvande Calculerna; 8» synes det erforderliga kostnadsförslaget kunna vara uppgjordt innan samma års slut, fbr att det följande året i vederbörlig verkställighet sättas. När detta är skedt, och i den händelse dessa försök gifva vid handen, att en sådan, upprensning är möjlig med dräglig kostnad, hvilket icke heller kan betviflas, dels af sakens natur, dels af analogien mad de Finska elfvarne, dels af den redan hållna preliminaira undersökningen; så synas af allmänna medel följande uppoffringar böra göras 1:0 På Statens bekostnad verkställes hela den omtalta srömrensningen, samt slussbyggnaden vid Piautakoski, och väg anlägges Irån berget till lastageplatsen vid Lina ån, endast 1000 alnar, så att man obehindrad sedermera med forssbåtar om 50 Skppds drägt vid lägsta vatten kan komma Lina goo Besv. och Ekon. JJtsk. Betänkqnden. elfven utföre till lankan, der omlastning sker i båtar på 100 Skeppds drägt, hvarmed reSan fortsattes på Ängeså eif till Masugnsstället, som man antager efter Committerades förslag blifva Göljén.
– Tror ni, att min gemål skulle anse det opassande – om han finge se mig grensle öfver hästryggen? – Nej, E. M:t. Det kan jag icke tro. Nu ser hon upp med ögonen tindrande af munterhet: – Då kommer jag med, om det än bär till Blåkulla! Och jag skall bereda kungen en liten öfverraskning! I solskenet på Kristiansborgs ridbana har konungen just stigit till häst, då hans uppmärksamhet fängslas af en egendomligt utstyrd liten figur, som kommer trippande öfver gruset, följd af sin skugga. Personen i fråga bär guldtrensad hatt och hårpiska, lifrock och väst af modernaste snitt, gula skinnbyxor och kragstöflar med klingande sporrar. Rocken sluter sig tätt omkring veka lifvet, västen sträfvar fåfängt att dämpa embonpointens rundning, och byxorna framhäfva alltförtydligt höftpartiets svällande konturer. Denna maskeradkavaljer går rakt fram till kungen, lyfter kokett på sin hatt och säger, småleende: – Må det tillåtas mig att önska E. M:t en god morgon! Kristian VII stirrar och stirrar med en förskrämd blick, igenkänner slutligen sin drottning och börjar skratta; stiger af hästen och kysser galant hjortskinnshandsken på hennes hand. – Det var verkligen – en öfverraskning – mumlar han. – Den dräkten kläder E. Kavalkaden ordnar sig med de kungliga makarna i spetsen. Bakom drottningen rider hennes skugga, Elisabeth Eyben, klädd som sin höga härskarinna, grensle öfver hästen, som hon. Stallmästaren, friherre Bülow intager platsen vid hennes sida, bakom konungen. Efteråt följa fru Bülow, som har Warnstedt, och fru Gæhler, som har Struensee till kavaljer. Öfverallt där kavalkaden galopperar fram, strömma hufvudstadens invånare samman. Männen blotta vördnadsfullt sina hufvud och madamerna niga så djupt, att de riskera balansen. En del hamna verkligen på stensättningen. Alla stirra med häpnad på den märklige lille kavaljer, som rider vid kungens sida.
Hr Rosenblads nu väckta motion remitterades lill Bancooeh LagUtskm. Justerades 4 prot.utdr., innehållande R. o. Ad:s i gårdagens plenum fattade beslut. Upplästes och lades lill handlingarne ankomna prot.utdr. från de öfriga Stånden, nemi. från PresleSt. af d. 27, från BorgareSt. af d. 27 och 31, samt frän BondeSt. af J. 25 och 31 sill. Juli. Hr Ribbing, Arvid: Af förekomna anledningar, anhåller jag att få nämna orsaken hvarföre jag icke besvarat de anmärka, som blifvit gjorda af Ilr af Dalström och Frih. von Kraemer, ang:de de af mig uppgifna olägenheter deraf att soldater vid 17 års ålder blifva jordbrukare, såsom Hr af Dalström upplyst. Jag ansåg nemligen att dessa upplysningar mc, ra vitsordade de olägenheter, som jag i min motion uppgifvit och hvilka olägenheter icke af dessa Hrr blifvit besvarade. Min motion bar åsyftat, alt dessa olägenheter mätte komma alt af K. M. i nåder uppmärksammas, dä de allmänna frågorna om arméens och beväringsmanskapets reorganisation komma att företagas. Det är blott af denna anledning jag har stillatigande låtit dessa anmärkmr passera, och anhåller alt hvad jag nu anfört måtte fä åtfölja min motion. Uppå derefter framställd propos., bifölls alt della Hr Ribbings anförande finge åtfölja den beslutade remissen af hans ifrågavar. motion. II. II. o. Ad. åtskildes kl. lill 8 e. m. In fidem protocolli, Albert Mundt. 62 Den 3 Augusti. Lördagen den 3 Augusti 1844. Plenum kl. 10 f. m. Upplästes till justering ett prot.utdr., innehållande R. o. Adis d. 1 dennes fattade beslut om föreläggande för Consl.Utsk., att, inom medlet af denna månad, med det från förra riksdagen h vi lande förslaget angide nationalrepresentationens oinbilduiug, fullständigt beredt till afgörande, till R. St. inkomna. Frih.
Thyselius, hafva bemälde Revisorer, som funnit, att Banco-fullmäklige, genom de i dessa mål fattade beslut, väl icke öfverskrida Banco-Reglementets bokstafliga föreskrift, men alt det likväl varit, med iakttagande af Banco-Verkels nytta och fördel samt med Barico-Utskottets Betänkande, IV:o 2 g. l9 rättvisa mera öfverensstämmande, om Kolmodin och Boman blifvit till de lediga tjensterne befordrade, ansett sig böra, till förekommande för framtiden af godtyckligt förfarande vid tjensters tillsättande inora Banco-Verket, lästa Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att 1 mom. i 48 §■ af Banco-Reglemenlet, som legat till grund för Banco-full-. mäktiges öfverklagade beslut, bringas till mera öfverenssäminelse med. innehållet af 3 mom. i samina §, BetiäfFande först omförmälde 2:ne befordringsfrågor, så och enär Rikets Ständers Revisorer, enligt den för dem gällande Instruction, §. 3, inom. f., ega att pröfva och afgöra besvär, som af Bankens Embetsoch Tjenstemän i befordringsmål blifvit i föreskrifven ordning anförde, samt besväranderne icke hos Utskottet fullföljt deras klagomål, anser Utskottet något yttrande öfver denna del af frågan destomindre vara från Utskottets sida erforderligt, som Utskottet, för sin del, icke funnit skäl att emot
Jag bekänner, att så verkligen är, och ytterligare, att jag ej så sällan varit olycklig nog att icke finna mig öfvertygad af Gr. Frölichs argumentationer vid denna riksdag. Frågan är dessutom ej, hvar den omtvistade gränsen borde vara, utan livar den är, och till redande deraf är måhända min fratn* ställning lika upplysande som Gr, Frölichs många ark. Hvad Frih. Boyes anförande vidkommer, så fägnar det mig att deraf finna, det Frih. icke i sak kunnat ens försöka pågou vederläggning af hvad jag anfört, utan endast omfattat till* fället att få hålla ett litet tal om sig sjelf. Hr Hjerta, Lars Joli.: Jag liar begärt ordet, icke i ilen afsigt att föranleda någon minskning j den lillfredsstäU 214 Dea iS Maj. leise, Konungens rådgifvare kunna hemta deraf alt här få tillkännagifva, det de i Conseillen afslyrkt ett af R. St. enhälligt fattädt beslut, utan emedan jag icke kunnat afhälla mig derifrån, då jag hört Frih. Åkerhjelm yttra, att det varit af grannlagenhet, som han funnit sig förhindrad att, i egenskap af riksdagsman, tala hvarken för eller emot Representationens önskningar i mål, som kunde komma under pröfning i Rådkammaren. Jag ville nemi. fästa Frill. Åkerlijelms uppmärksamhet på den besynnerliga omständigheten, att en så beskaffad grannlagenhet, om man skulle gifva den detta namn, hvilket jag verkligen ej anser behöflig t, ingalunda blifvit af Konungens rådgifvare iakttagen uti åtskilliga andra vigtiga frågor, såsom t. ex. den om tryckfriheten, om representationsförändringen, om rådgifvarnes ansvarighet m. m. — För öfrigt får jag erinra, alt Gr. Frölich nyss fullkomligen misstog sig i sin uppfattning af den ledamots yttrande, som omtalat, att vexellagarna angingo person och egendom, då Hr Gr. trott, a t L han med dessa ord velat gifva en definition på naturen af civillag.
M. aflåta en und. skrifvelse af innehåll, att då den KrigsHofRm, såsom bestående af allenast en ständig lagfaren ledamot samt för öfrigt af till tjenstgöring derstädes på obestämd tid kommenderade militära ledamöter, icke kan anses innebära tillräckliga garantier, hvarken för den, särdeles hos en ÖfverEätt erforderliga insigt, som utgör vilkoret för en mångsidigare pröfning af förekommande ärenden, eller för den fullkomligt sjelfständiga 101 Deni April f. m. ställning, som förvissar om det hos domaremaktens innehafvare nödvändiga oberoende, K. SI. läckles låta utarbeta och för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till en ändamålsenligare organisation af nämnda Domstol. Fril). Raab, Adam Christian: Jag har hört flera föreg:de talare påstå, att ett bifall till det ifrågav:de förslaget i sig skulle innebära ett frö till uplösning af den militära andan. Om man dermed förstår militärisk disciplin, så får jag på förhand förklara, att jag är långt ifrån att vilja försvaga densamma, ehuru jag nu går att tala mot KrigsHofRms bibehållande. Man har sagt, att det icke skulle vara nyttigt om öfverDomstolen vöre annorlunda organiserad än UnderDomstolen, och i det afseendet har man åberopat möjligheten af alt vi kunde få HandelsDomstolar. Jag får då fästa upmärksamhoten på, att här icke är fråga om att uphäfva första instansen, utan frågan gäller blott andra instansen, och om den ofvannämnda satsen vore rigtig, så skulle icke Högsta Domstolen, såsom nu är fallet, i sista instansen kunna afgöra de mål som förekomma vid KrigsHofRm. Man har sagt, att Officerare dömas i första instansen af KrigsHofR:n, men dervid ber jag få erinra, att i de flesta fall ett förhör anställes vid KrigsR:ne, ehuru de likväl icke döma. Vidare har man sagt, att om man också i fredstid skulle kunna hjelpa sig utan en så beskaffad Domstol som KrigsHofR:n, så blefve det deremot omöjligt under krig.