Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 9 November 1844 27. —' förslag till betryggande af inteckningssäkerhet . 31. — dess förmånsrätt beräknas fiån den dag, ej från det Ting, då den sökes 38. — ändring i vissa delar af 7 Kap. Rättegångsbalken och Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 43. — Svar på återremiss 84. Justitie-Ombudsmannen: granskning af dess berättelse, diarier m. 4. 14. Kanslibiträde: Utskottets i Kommunal-lagstiftning: Kongl. Majlis nådiga Skrifvelse med förslag derom 14. Kommunalmyndighet: förslag om skärpta kontroller derå 9. Konkurslag: förslag till ny 53. — Svar på återremiss 48. — ytterligare Memorial derom • Kriminal-lagstiftning: förslag om ändring deri 9. Kronojord: företräde till besittning; bördsrätt dertill m. m 3 & 11. — förslag, att den man löst till skalle, må anses såsom aflinge i dens hand, sorn skattelöst . 13. Köp: af lösören (se Lösegendom). Ei. Lagfart: förslag, dels att lagfart bör sökas å allt slags laga fång af fast egendom, dels om införande af så kallade grundoch hypotbeksbÖcker 31, — verkan emot inteckning: beräknad från den dag, ej från det Ting, då den sökes 54. — annat lörslag till förändring eller förklaring af stadgandena derom 29. lÄfstidsstädja: förklaring af Kongl. Lotteri: tillägg till stadgandena derom 8. Lösegendom: lag örn underpant deri 55. — Svar på -återremiss 51. — upphnfvande af Kongl. Förordningen den 20 November 1845 i afseende på bandel om lösören 56. — Svar på återremiss 59. 4 Expedi* tionens nummer. Militie-boslällsordnmg: förslag om ändring deri 10. Misshandel: (se Dråp). Mord: (se Dråp). nr. Nyttjanderätt: till fast egendom å landet: förklaring af Kongl. Förordningen den 9 November 1844 27. Omyndig: ränteberäkning å dess medel . 69.
För landstats-embetshuset i Hernösand 19,077: 53. » Kalmar slotts vidmagthållande 2,810: 10. » reparation af Råda till staten inlösta kyrka 1,107: 29. Balans till år 1864: Kongl. Konvoy-kommissariatet. Dess räkenskaper, hvilka med anmärkningar undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, gifva nedanstående öfversigt af inkomster och utgifter: jDebet. Balans från år 1862: Uppbörd: Andel i Nya Trollhätte-kanalbolags inkomster 70,000: — Från Kongl. Tull-verket levererade 750,000: — Balans till år 1864: Skuld - Summa Kredit. Balans från år 1862: Skuld v Utgifter: För sjöexpeditioner reserverade medel 67,500: — Bidrag till Sveriges oell Norriges gemensamma konsuls fond 118,800: — Karantänsinrättningen vid Känsö 19,925: 16 Svenska kyrkan i London 1,759: 50. Aflöningar och arvoden 7,565: Till Kongl. Danska Regeringen för Oresundska tullens upphörande 187,828: 64. » » Hannoveranska Regeringen för Stadeeller Brunnshauser-tullens upphörande : 91,690: — Sjökarte-kontorets brist för åren 1861 och 1862 141,684: 83. Belöningar för räddning af svenskt sjöfolk 2,000: — Optiska telegrafverket 26,000: — Brandförsäkringsoch underhållsafgifter för konsulatet i Tanger 1,742: 76. — Bidrag till brobyggnad öfver Almare-stäket 82,481: 50. Dito till undersökning af sjön Wenern för fyrars anläggande 5,000: — Bogseringskostnader å Göta eif 4,064: 99. Arvode för signalering med en tidkulä 600: — Aflöning till Konsuler 4,400: Sportelersättning till dito 22,953: 42.
kom ihåg att det var han som räddade lifvet på mamsell Thilda; mins inte Starken, hur han skötte henne och vakade öfver henne både natt och dag, jag får riktigt tårarne i ögonen när jag tänker på det. blifvit rik och derföre tål jag honom icke. MATHILDA. Rik? STARK. Ja, det var då det; men nu har han rettet. FREDRIKSSON. Då har han väl botat hela lazaSTARK. De talte om det på krogen i morgse; han har fått ett arf ifrån Holland efter någon gam mal smulgråt eller sådan der, som af arbetarens svett och möda, under enkors och faderlösas tårar, samlat sina syndpengar. I Eberhards händer ska' de nog utSTARK. Det förstår du icke; ingen rik har nåFREDRIKSSON. Ja, efter Starken och de andra breda välsignelse. gonsin gjort annat än ondt. kamraterna säga det, så skall det väl vara sant, fast inte har någon rik ännu gjort mig förnär inte. då min mor lefde, och vi voro ändå lika fattiga då som nu. STARK. Ja, det var en annan sak, hon narra MATHILDA. Ack, min far, inte tänkte du så hårdt de mig att gå i kyrkan och tro på vår Herre och sådant der; men nu vet jag, att det är bara käringfinner jag mig också bäst utat. till för mycket ändå. prat alltsammans, nu tror jag på ingenting, och det FREDRIKSSON. Nej, hör Starken, nu tog han väl MATHILDA. För Guds skull, min far! år sedan var jag en välmående man, jag hade många gesäller och förtjenade bra på mitt murarearbete... och i dag står allt, ända till verktygen, på assistansen. Hvad kommer det utaf? Jo, det var en byggmästare, en präktig herre, som bjöd mig göra kontrakt med sig för arbete, men när alltsammans STARK. Ha, ha; och det säga ni det. För sex var färdigt och betalningen skulle ut, så rymde den präktige, väl ansedde herrn, och jag, den fattige arbetaren, som låg i förlag, måste gå ifrån både hus tala de pengar jag lånt.
Drätselkommissionen utlåtande rörande derifrån påräknade tillgångar i underdånighet meddelat, täcktes Eders Kongl. Maj:t, efter det Öfver-Ståthållare-Embetet i en senare underdånig skrifvelse hemställt, att, då anslagen från Brandvaktskasse-Administrationen och Brandförsäkrings-kontoret blifvit beviljade för en tid af fem år, frågan om nattbevakningens fortgående på obestämd tid finge anses förfallen, samt i stället nattbevakningens bestridande på föreslaget sätt måtte varda i nåder faststäldt endast för nämnde tiderymd, — genom Nådigt Bref af den 1 Juli 1853, för tiden intill den 1 September 1858 till efterrättelse i nåder fastställa Öfver-Ståthållare-Embetets ifrågavarande förslag angående bestridande af hufvudstadens Polisoch Nattbevakning samt utgifterna dervid; hvarjemte Eders Kongl. Maj:t, med bifall till ÖfverStåthållare-Embetets derom gjorda anhållan, åt Öfver-Ståthållare-Embetet öfverlemnade, att, utan rubbning af de för organisationen af dagoch nattbevakningen fastställda hufvudgrunder, på försök vidtaga mindre förändringar i afseende på bevakningspersonalen samt dess tjenstgöring och fördelning inom de särskilda distrikten, äfvensom att, vid ifrågakommande uppflyttning till högre lön inom öfverkonstapeloch Konstapelsgraderna, utan afseende å längre eller kortare tjenstetid, till åtnjutande af den högre lönen utse den person inom samma grad, som Öfver-Ståthållare-Embetet ansåg dertill hafva gjort sig mest förtjent. Innan den tid af fem år, under hvilken anslag till nattbevakningens ombesörjande genom Polisen voro beviljade enligt Eders Kongl. Maj:ts sist åberopade Nådiga Bref, nalkades sitt slut, fann sig Öfver-StåthållareEmbetet föranlåtet, att till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet ingå med framställning rörande Polisorganisationen och anslagen dertill.
2,456 t:r i8-f kapp. hafre ä 5 r:dr gör omkring r:dr 12,282: 37.674 lisptd hö efter upphandlingspriset i 10 år å 16 sk 12,558: 3i,8oo lisprd halm, också efter upphandlingspriset i 10 år ä 8 sk 5,loo: 3o,i4o: hvartill tillgång finnes i det projecterade anslaget 23,mo: och således en brist uppkommer af b:co r:dr 7,o4o: Denna summa 7,o4o r:dr blefve således den. hvarmed det hittills varande anslaget för K. hofstallets fouragering effectivt nedsattes, om Utskrs förslag, i denna sednare mening uppfattadt, antages. 8 D (■ n a M a j f. m, Men enär jag, enligt livad början af mitt anförande utvisar, ansett det ingalunda vara Ulsk:s mening, att i ringaste män föreslå någon nedsättning af ifrågavar. anslag ; så yrkar ja.g återremiss af utlåt., för alt deruti, hvad hofstallet* fourngcrings-anslag betruifur, vinna sådan rättelse, att i Utskrs blifvande förslag den mening måtte tvdligt uttryckas, att ingen nedsättning bör äga runi, utan anslaget, hädanefter sorn hittills, oafkortadl in natura utgå. Hr von Hartmansdorff, Aug: Det var egentligen i afseende på formen för dessa ärendens föredragning, som jag ville yttra mig; men sedan man kommit in på sjelfva saken, så anhåller jag alt fä nämna några ord derom. Ilr Knylenstjerna har uppgifvit beloppet af den brist, som skulle uppkomma, i händelse Ständerne godkände de ordalag, hvaruti Utskrs tillstyrkande är alfaltadt. Jag tror, lika med Hr Kuylenstjerna, att det icke varit Utskrs mening att göra någon inskränkning i gamla anslaget. Men just derföre anser jag bäst vara, att samma ordalag, som StatsUtsk. använde vid sisth riksdag, begagnas äfven nu. Då yttrade det sig sålunda:
Stms Banko-Utsk:t vid nästa riksdag; Lag-Utskottet: N:o 72, i ani. af motion om ändring af 2:dra och 3:dje §§:na i 3:dje kap. Kyrkolagen; N:o 73, i ani. af motion ang:de giltigheten af K. Brefven der 7 Juni 1733 och den 24 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet; Särskilda Utskottet: N:o 3, i ani. af de inom Riks-Slånden gjorda anmärkningar och fattade skiljaktiga beslut i afseende å Utsk:ts Betänk. N:o 2, öfver K. M:s Nåd. Propos. till lt. St:r med förslag till ny sjölag; Expeditions-Utskottet: N:o 13, till Hederv. Bonde-St., i ani. af återremiss å skrifVelse-förslaget N:o 121; samt N:o 14, ang:de anvisande af medel till arfvodesförhöjningar för tjenstemännen å Utsk:ts tryckeri-afdelning. Den 20 Oktober. 67 Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot:sutdrag N:o 451, innehållande inbjudning till öfriga Riks-Stånden att förena sig i Borgare-Sl:s beslut rörande § 3 i detafBankoUtsk:t uti Mern:t N:o 69 afgifna förslag till ansvarighetslag för R. St:rs Fullm:ge i Banken. Begärdes på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e. m. In fidem, O. Brakel. Tisdagen den 20 Oktober 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 17 dennes.
Den ia Mars e. m. 35g till Domstol och dess intagande t Äktenskaps-förordsprotocollet, medförer en omgång, hvilken, förenad med kostnad, ofta med resor och tidspillan, i synnerhet för Allmoge boende aflägse från Tingställen, skulle antingen afskräcka mången från meddelande af hemgift, elle‘r ock, om den gåfyes utan att på föreskrifvet sätt blifva lagföljd, och således ej komme i laga beräkning, förorsaka för den ena arfvingen obehörig vinst på de öfriges bekostnad. Uti 4 §1 sorn stadgar, att, då gifvaren dör, hemgift skall till skifte återbäras, saknas föreskrift om rättighet för den arfvinge, hvilken hemgiften innehaft, att, om lian det åstundar, behålla densamma på sin lott efter det i hemgiftsbrefvet stadgade värde; en rättighet som synes vara på billighet grundad. Stadgandet i 5 J*, att då gifvarens egendom afträdes till borgenärer, de då äga återtaga den egendom, som i hemgift gifven är, synes icke öfverensstämma med billighet och rättvisa. Då föräldrar obestridligen ägt rätt under deras lifstid att lill full ägo öfverlemna den egendom, hvarmed de vilja understödja något af deras barn, och gifvarens borgenärer derefter icke äga någon rättighet lill samma egendom, lärer den inskränktare förmån, som af föräldrar blifvit barn förunnad genom en blott vilkorlig ägande rätt, eller såsom förskott på 36o Den 12 Mars e. m. möjligen tillfallande arf, ännu mindre Lora rubbas genom de förres iråkade obestånd, eller borgenärer äga vidsträcktare anspråk än gäldenären sjelf. Föreskriften i 6 §, om rättighet för gifvaren, att hemgiften återkalla, derest hemgifLstagaren gör honom orätt eller skada, synes onödigtvis kunna grundlägga mångfaldiga tvistigheter anhörige emellan, helst den obetydligaste anledning till missnöje tvifvelsutan ofta skulle anses såsom skäl alt yrka tillämpning af delta stadgande.
Af dessa skäl hafva kommitterade icke tvekat att äfven för Hallands corps beräkna en stamtrupp från båtsmansindelningen och föreslå således: att andra Norrlands båtsmanskompani 348 rotar och af första Norrlands båtsmanskompani 109 rotar, tillsammans 457 rotar i Vesterbottens och Vesternorrlands län öfverföras till arméen på det sätt, att af 444 rotar i Vesternorrlands län bildas stamtrupp för Vesternorrlands corps, och 13 rotar i Vesterbottens län förenas med Vesterbottens fältjägarecorps; att norra och södra Hallands båtsmanskompanier 364 rotar och högst 36 rotar af 2:dra Bohusläns båtsmanskompanier, tillsammans 400 rotar, äfvenledes förenas med arméen för att utgöra stamtrupp vid Hallands corps; samt att dessa båda corpser hvardera fördelas på 4 kompanier och för öfrigt till sin nummerstyrka ordnas enligt bilagorna (A och B). Infanteriets stamtrupper blefve då Indelda 19 regementen 38 bataljoner 7 corpser 7 » Värfvade 2:ne gardes regementen ... 4 » Wermlands fältj ägare-corps 1 » 50 bataljoner. 81 Ju talrikare stammen är i förhållande till det manskap, som på krigsfot skall med densamma förenas, desto bättre kan han uppfylla sitt ändamål. Hvarje tillökning af stammen är således i allmänhet önskvärd. Men om stammen icke är betydlig, om endast en del af den öfriga krigsstyrkan är tillräckligt öfvad och om då kriget står för dörren talrika reserver hastigt skola krigsbildas, blir det nödvändigt att begagna de utvägar, som kunna förefinnas, för att på ett ändamålsenligt och med den öfriga organisationen öfverensstämmande sätt, öka stammen. Utom dessa allmänna skäl för en tillökning af infanteriets stam, påkallas hon äfven i enskilta fall af möjligheten att gifva en del indelda regementen eller corpser en lämpligare nummerstyrka, än den de nu hafva. De indelde staintruppernes styrka är begränsad af sjelfva indelningsverket eller rustningen och roteringen. Den förra kan icke ökas.
Nio 5 uppkastas; likväl och då , enligt 48 Cap. 2 MissgerningsBalken, hvarjehanda fynd, hvartill egare ej finnes , tillhör jordegaren ensam , så vida hail detsamma sjelf hittat; då, i stöd af 12 Cap. 4 JordaBalken , flottholme tillfaller den, sorn honom vid sitt land fäster; då föröfrigt med naturlig billighet instämmer, alt den , som å sina egor dräger en last, såsom fallet är då hafs-tång å odlade egor uppflyter, äfven får deraf hemta möjlig fördel; och då slutligen , med undantag af serskildt bestämda händelser, ingen kan vara förbunden att å sina egor hålla väg för andra ; anse Utskotten det vara stäldt utom all fråga , att, i allmänhet, endast strandegare hafva rätt till upphemtning och begagnande af den hafstång , som å stranden uppdrifves. Om emedlertid, genom lagligen slutad och fastställd öfverenskommelse, eller af behörig embetsmyndighet meddeladt laga kraft vunnet beslut, eller på hvilket annat lagligt sätt som helst , egaren af något ej till hafsstrand gränsande hemman blifvit förklarad berättigad, att å andras egor hemta hafstång ; så anse Utskotten sådant vara ett serskildt fall, der hvar och en, med begagnande af de medel, som Allmänna Lagen anvisar, kan göra sin rätt gällande, utan att så; Zingsamt Allm. Besv. o. Otc,Utsi. Utl.N:o 4-15 dant genom en speciel författning kan eller bör bestämmas.
642 Den 11 Junii e. m. net, frihet i handel och näringar, och jag anser derifrån härleda sig, att åtskilliga Talare gifvit sina anföranden nog stor omfattning. För min del vill jag inskränka mig till det, hvarom egentligen är fråga eller nedsättning af Tullen för utgående varor. Jag medger att det i allmänhet är ganska rigtigt, att man ej bör hastigt öfvergå ifrån ett system till ett annat, men denna satts kan likväl tåla undantag, då fråga är om Ekonomiska författningar, hvilkas felaktighet och skadlighet en lång erfarenhet bestyrkt. Med ett dereglersdt penninge-verk, som troligen efter de vid denna Riksdagen fattade beslut ej lätt iståndsättes och då betydlige import-artiklar behöfva», är det af vigt att exporten uppmuntras, och att de prohibitiva författningar, som hindra den, upphäfvas. Jag kan icke eller finna, att ifrågavarande nedsättning af Tullafgifterne för utgående varor kan mer än i 2:ne fall medföra rubbning i förra förhållanden. Det ena, att vinsten på varan öfverflytt tas till några procent ifrån köpmannen till producenten, hvilket är både billigt och nyttigt. Det andra är, att kronans inkomster kunna minskas, och, om så skulle intiäffa, bör i annor vägt ersättning sökas. Utskottet har föreslagit det correctiv, att Tullen på inkommande varor skulle i det stället höjas; men i detta fall instämmer jag med Herr Grefve Mörner, att när inkommande Tullen höjes öfver ett vist förhållande mycket, så uppkommer Tullförsnillning; och jag tror att, på sätt Necker yttrar sig, Tullafgiften bör sättas endast något öfver den assurencepremie, sorn Lurendrägaren anser sig för sin risque böra erlägga eller beräkna. Det lönar sig icke då att försnilla Tullen. Dessutom gifves en annan utväg att vidtaga. Åtskilige utländske varor, hvilka äro till införsel ovilkorligen förbjudne, finnas och förbrukas det oagtadt nästan allmänt.
Den 2 okt./21 sept. hade strömmarne ändtligen frusit så mycket, att återfärden kunde anträdas till förra årets, öfver 500 kilometer aflägsna vinterbostad. Vandringen genom den öde, af menniskofot kanske aldrig förut beträdda tundran var förenad med ytterliga besvärligheter, och det dröjde 25 dagar, innan Laptew och hans folk åter fingo hvila ut i en uppvärmd stuga och erhöllo varm mat. Tolf man omkommo af köld och utmattning. Laptew beslöt nu att dröja här under vintern och följande vår öfver tundran gå till Jenisej, der han hoppades finna magasiner med lifsmedel och ammunition. Men ej heller nu blef han overksam. Han ville nämligen ej återvända, innan kartläggningsarbetet var fullständigt afslutadt. I brist på fartyg skulle detta ske landvägen. En del obehöfligt manskap sändes derför om våren öfver tundran till Jenisej, och de öfriga fördelades i tre partier under Laptew sjelf, Tschekin och Tscheljuskin, hvilka skulle kartlägga hvar sin del af kusten mellan Chatanga och Pjäsina samt derpå mötas vid Jenisej. Dessa färder gingo lyckligt; man for flere gånger, efter hvad det tyckes utan allt för stora svårigheter, öfver den öde tundran mellan Chatanga och Taimur-floden, upptäckte Taimur-sjön och kartlade betydliga sträckor af kusten. Men då alla åter i medlet af augusti voro församlade vid Dudino, befans det, att sjelfva nordspetsen af Asien ännu ej var kringgången och kartlagd. Detta skedde 1742 af Tscheljuskin under en ny slädfärd, hvars enskildheter äro endast ofullständigt kända, tydligen derför att man ända till senaste tider betviflat Tscheljuskins uppgift, att han verkligen nått Asiens nordligaste udde. Något tvifvel härom kan dock efter Vegas färd ej mer ifrågakomma69. Resor från Lena mot öster. Befälet öfver dessa fördes af löjtnant Lassinius och efter dennes död af löjtnant Dmitri Laptew. För Lassinii färd var en dubbelslup byggd i Jakutsk.
Hr Ödmunns dramatiska återgifvande af Sandus roll står otvifvelaktigt i jämnhöjd med hans såsom förträfflig erkända lyriska framställning, något som ej synnerligt ofta plägar vara fallet med operasångare. Han ådagalägger så mycken sann värme och verklig hänförelse, att man måste ryckas med, så föga rollen i sig själf än tillfredsställer. Hr Forstén, som sjunger Randus parti, har däm ti ej stort tillfälle att visa någon dramatisk förmåga, med undantag af förbannelsescenen i tredje akten, hvilken dock är mycket svår och tager i anspråk större dramatisk konst än som ännu står hr Forstén till förfogande. De öfriga rollerna äro alla obetydliga, men skötas på ett äfven dramatiskt godt sätt af fru Edling såsom Randus brud, fru W. Strandberg och fröken Janson, hvilka omvexlande utföra en gammal zigenerskas roll (maskeringen kunde vara litet starkare, i synnerhet fröken Jansons), samt fröken Lauri ti, ung herde. Musikkännare berömma hr Dentes instrumentering, och • allmänheten skänker sitt bifall åt orkestern och körerna. De i andra och tredje akterna förekommande balletterna kunna visserligen icke i någon hög grad behaga dem som klaga öfver, att man här nu mera tyckes icke mycket bekymra sig om de goda Bournonvilleska traditionerna från början af 1860-talet: men erkännas måste dock, att de utföras på ett operan värdigt sätt. Utom fru Lund och hr Sjöblom visa sig här flera yngre krafter, bland hvilka isynnerhet fröken Flamand gör sig bemärkt for ett behag och en smak i framställningen, som onekligen erinrar om just den Boumonvilleska skolan. Uppsättningen är för öfrigt ganska lyckad. De nya dekorationerna, som hr Cristian Jansson målat, taga sig godt ut, och drägternå äro af allra präktigaste slag, komna omedelbart från Rumänien. Teaterst v relsen och alla vid stycket här medverkande ha användt sina bästa bemödanden for att gifva en värdig framställning åt det inhemska tonverket.
— Samtidigt härmed hade Kongl. Belgiska Regeringen jemväl hos flera andra Magier gjort likartade framställningar, men äfven hos dessa rönte förslaget mycket motstånd och de underhandlingar, som öppnats emellan Belgien och Nederländerna, hvilken sednare magt förklarat sig med Belgien ensamt och icke med öfriga Magier vilja träffa uppgörelse 0111 kapitalisationslrågan, skredo icke framåt utan snarare tvärtom, så att de ännu i början af hösten sistlidet år till och med betraktades såsom definitivt afbrutna. Emellertid, sedan Scbeide-tullens kapitalisation omsider af Nederländerna blifvit tili principen godkänd, och ytterligare underhandlingar derefter egt rum med Kongl. Stor-Brilanniska Regeringen, hvars bifall Belgien i främsta rummet var angeläget att utverka, enär Englands andel i aflösningskapitalet blefve det jemförelsevis drygaste, förklarade bemälde Regering sig i början af innevarande år villig alt på uppgifna vilkor bidraga till Schelde-tullens aflösning och, uppmuntrad af denna framgång, beslöt Kongl. Belgiska Regeringen att göra förnyade framställningar till öfrige i frågan intresserade Magter och till en början till dem, som garanterat traktaten af den 10 April 1859. Äfven dessa började då visa sig gynnsamt stämda för förslaget och, med åberopande häraf, inledde Kongl. Belgiska Regeringen derefter nya underhandlingar med Kongl. Maj:ts Regering hufvudsakligen på följande, med de af Kongl. Slor-Britanniska Regeringen betingade vilkor öfverensstämmande grunder: Aflösuingskapitalet, i afseende hvarå Kongl. Nederländska Regeringen yrkal att del måtte bestämmas till 48,000,000 Francs, motsvarande 25 gånger medeltalet af de fem sednaste arens uppbörd, skulle upptagas till endast 50,000,000 Francs, utgörande blott 20 gånger de sex sednaste årens medeluppbörd.
SlnDra D:o — 75 SreDje D:o — 50 i6 $ör föiHarber på tnrättabe ©äH|Tap ocf) klubbar, betalaö: 3 ©tocffyolm ocfy ©ätteborg . 3fcbr 50: — 3 öfrige ©täberne — 33: 16. 25tUart>cr rnib $elfobrunnar o<$ forn cnDaft begagnaö unber brunn&terminerne, erlägga — 25: — 3tten bå infomflen beraf tillfaller $Brunn$»€af?an eller be fattige, er* läggeö icfe någon SBeroillning. 23oCl;anblai*e, lifa meb «£)anblanbe, §. 10. Sof tryckare, lifa meb Sftanufacturifter, §. 10. Softt'ycfm 3cåbvpråfave 23yggm«jtöve, 0Eepps> t ©täberne i §em Claier: görfta Claren 2lnbra b:o . $rebje b:o • $jerbe b:o $emte b:o öfrige SBpggmäftare lifa meb Jpanbttoerfare. Cfciturger, meb praftif, famt fSabare o$ be, forn bålla fXafjtugor, i $em Claier. 3örfta Claren Slnbra b:o . 9v:br 2; — 2; 9v:br 40: — 30 — 20 — 15 — 10 Stor 30: — 20: Srebje b:o . gjerbe b:o . 3emte b:o . Concertgtfxvare: Utlänbjfa od) Snlänbjfa, erlägga förffottétoié för fyroarje Concert i ©tocffjolm ..