Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Förordning deri s3 Maji i6go. 6:o ”Men, när han (Båtsmannen) antingen ”i Fredseller Ofredstider blir uppbådat ”på Tåg och Resor, så skall han, jemte sine ”llöstoch Vårpenningar, hafva alt bekom”raa, innan har. ifrån Roten bortreser, tu ”pär Strumpor, ett pär Skor, två Skjortor ”och en Buldansklädning, item livart tredje i54 Den 18 JXoveniber e. m. ”år, en Bullfång, en blå Mössa, eller Skått”hatt, en Hängeraatta och en Rya;” ”Men skulle thet åter så hända, att Båts”männerne, then ena tiden efter then anföra, besynnerligen vid infallande krig, blef”ve så hastigt uppbådade, att medlen till ”merbemälte utrednings-persedlars förskaf”fande, så småningom, livart år, som sagdt ”är, förut ej kunde sammansankas, thå må”ste Rotarne icke thess mindre årligen åt ”Båtsmännerne, enär the på Tåg och Resor ”uppfordras, en fullkomlig utredning af för”berörde extra-ordinarie persedlar förskaffa, ”emedan Båtsmännerne, them förutan, ej ”kunna sig begå, utan lära af köld och ”frost bortdö.” —. — —. 2:0 Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär och Förklaringen den 25 Maji 1J20. 29:0 ”Allmogen bönfaller i lika underdånighet att slippa hvart år utreda sina Rotebåtsman med Hängemattor, Paijråckar, Ryhr och Skotthattar, såsom ock att de, när ”Gud ger oss fred, tå måtte förskonas för ”vidare Fördubblings-båtsmanshåll. Kongl. ”Majit pröfvar i Nåder bägge målen skäliga; ”det senare följer af sig sjelf, så snart den Hög”ste
Talaren har nemi., såsom det synes mig, icke till fullkomlig consequens fullföljt historiskheten i sin-annars väl utarbetade skrift, då han sagt, att man bör bibehålla det gamla derföre, att det är gammalt och man ej vet, om man får något bättre i stället, men likväl hemtat ytterligare skäl för sitt påstående derifrån, alt vid de flera tillfällen, han fungerat som domare, han icke hört folket begära något nytt. Jag vill härvid erinra, att den stränga historiskheten vanligen aldrig brukar vädja till folkets vilja i dylika fall, och att dessutom allmogens vilja bäst uttryckes genom dess representanter. Hr Strussenfelt: Gr. Cronhjelm har yttrat, då han sist uppträdde, att då jag sagt, att något utmärkt juridiskt arbete icke utkommit från juridiska faculteterna, ligger deruti ett ytterligare hevis derför, att någon granskning af lag - Dea j4 April. 2(51 förslaget af dem icke behöfves. Jag har dock endast sagt, att icke något fullständigt commentarium eller någon fullständig lärobok i lagfarenheten, med undantag af den utaf Hr Professor Rabenius utgifna, från dessa faculteter utkommit, men nekar -visserligen icke, att af ledamöterna i nämnde faculteter mindre afhandlingar, vittnande om insigt oell lärdom, blifvit utgifna. I öfrigt förefaller det mig underligt, att Gr. Cronhjelm, som bestrider, att faculteterna skola yttra sig öfver civil lagen eller privaträtten, likväl begärt, att de skola lasa öfver offentliga rätten eller grundlagarna. Äga juris-professorerne ej tillräcklig skicklighet för att lägga någon vigt vid ett yttrande af dem i förstnämnde afseende, så lära väl deras föreläsningar i detta sednare ämne ej blifva af något värde och följaktligen öfverflödiga. Gr. Cronhjelm liar vidare yttrat, att jag ej till full consequens fullföljt historiskheten, enär densamma ej gjorde afseende å folkets önskningar, utan ville bibehålla det gamla blott derföre, att det är gammalt. Sådan är dock icke andan i de historiska åsigterna. Sådant kan blott den säga, sorn hastigt och ytligt tagit kännedom om de åsigter, som blifvit uttryckta af de män, hvilka stå i spetsen för den s. k. historiska skolan.
Domkapitlens uppsigt, synes det rigtigare och med Domkapitlens pröfningsrätt i detta fall mera öfverensstämmande, att meddelandet af s. k. venia concionandi eller rättighet att predika vid den offentliga gudstjensten, må, på sätt genom ofvan anförda lagrum är föreskrifvet, meddelas af Domkapitlet, än att sådant öfverlåtes åt kyrkoherdarne, med eller utan församlingarnes hörande; hvadan Utskottet slutligen får tillstyrka: Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 25. 11 att Doktor Ålmqvists motion äfven i denna del mä lemnäs utan afseende. Stockholm den 22 September 1863. Herr Doktor Petrelli har hegart att lå antecknadt, att han icke öfvervarit ärendets behandling i Utskottet. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Sept. 1863, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval samt tillsättande af klockare, orgelnister och folkskolelärare. I förenämnda ämne hafva motioner vid innevarande riksdag blifvit väckta hos Högvördiga Presle-Ständet af Doktor Falch (motionen N:o 93), med hvilken Doktor Nordlander och Kontraktsprosten Janzon instämt; samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtige Gustaf Hullman från Örebro län (motionen N:o 232), J. Lundbäck från Göteborgs och Bohus län (motionen N:o 288) och Carl Anders Larsson från Östergötlands län (motionen N:o 514). Dessa motioner, af hvilka den sistnämnda blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, men de öfriga till Lag-Utskottet remitterade, hafva i följd deraf och jemlikt stadgandet i 43 § Riksdags-ordningen blifvit af Sammansatta Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlade. 12 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 25.
Men då de olika Ordformerne kunna gifva anledning tili villrådighet vid expeditionen, får Utskottet med den pligt, som RiksdagsOrd» ningens 73 § detsamma ålägger, till Riksens Högloll. Ständers antagande föreslå följande redaction: Brännvinsbranningsr ät tighet tiller' k annes alla torplägenheter, soia äro med sär~ skild ränta till Kongl. Majit och Kronan belagde, ehvad de äro roterade eller icke, Hved Utskottet således ytterligare anfört, varder, jemte 2;ne Ledamöters särskildta Utlåtanden, Riksens Höglofl. Ständers slutliga pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 3 September 1823» Kesv. och Ekon. Utsk. Betänkande/t. »647 Utdrag af Protocollet, hållet uti Piik sens Plöglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskott den 3 Sept. 1823. S. D. Herr Prosten Hagberg reserverade sig, under yttrande: ”att han anser Utskottet hafva bordt såsom alternativ framställa, att det tnå förblifva vid hvad 18 J5 ars Kgl. Förordning i detta afseende foreskrifvei'5 heldst Prosten ansåg den nu föreslagna forändringen komma att föranleda mångfalldiga missbruk, i synnerhet omkring hufvudstaden, der han förutser alt många hundrade 50, 60, 70, kanske 90 kannors brännvinspannor på torpställen komma att utplanteras, emedan dessa smärre lägenheter omkring hufvudstaden äro ganska högt uppskattade. Och ansåg Herr Prosten denna på sådant sätt högt drifna brännvinsbränning, nära Stockholm, af dem, som äro brännvinsförläggare för minuteringsställen, skola blifva högst menlig för det egentliga åkerbruket och den skattdragande landtmannen.” Herr Pluldberg anförde: ”Det af afdelningen föreslagne förtydligande af andra alternativet i 6 Momentet, uti Utskottets sednare Betänkande, synes mig så rigtigt, att jag måste reservera mig emot Utskottets beslut, som icke upptager detta.
En skönhet. Det skulle föra oss för långt att här följa Lotten vid alla hennes olikartade göromål i denna förenings tjänst; de voro både många och svåra, men fullgjordes alla på ett sätt, som medförde de bästa resultat. Omsider skulle dock denna rastlöst verksamma varelse hejdas i sitt så välsignelsebringande arbete. Ett inre lidande af den mest förfärliga beskaffenhet nedlade henne 1864 på sjukbädden, hvarifrån hon sedan aldrig mer skulle uppstiga. Hon hann likväl, innan hon allt för svårt insjuknade, deltaga i omorganisationen af asylen för ålderstigna, fattiga fruntimmer af den bildade klassen, en stiftelse, för hvilken hon lifligt intresserade sig, och till hvars utveckling hon i rikt mått bidrog. Samma år hon dog erhöll hon af konung Karl X V medaljen » för berömliga gärningar » att i högblått band bäras å bröstet, ett bevis på, att landets monark med välbehag sett hennes oegennyttiga sträfvan och ansträngningar för nödens lindrande i hufvudstaden. En Lotten värdig minnesvård restes endast några dagar efter hennes död, i det att drottning Lovisa den 10 november 1864 stiftade » Lotten Wennbergs fond för hjälpbehöfvande, på det den ädla, oförgätKga kvinnans namn må hädanefter såsom hittills välsignas af de fattiga ». Indirekte. Af A v e. (Slut från föreg. n:r.) ennes bostad låg några få steg från en af stadens vallgrafvar. En mörk natt gick en arbetskarl miste och föll i vattnet, just utanför Amis dörr. Ett par dagar därefter hörde jag henne på sitt blida, mjuka vis förtälja, att hon hört ångeströp oeh orden: » Hjälp, hjälp, herre Jesus, jag drunknar! » » Och fru Wermér gjorde ingenting för att rädda människan! » utbrast jag. » Jag! Inte kunde jag springa ut oeh dra ' upp en karl? » H o n vardt högst förvånad öfver en sådan fordran, som att hon skulle bry sig om en karl. » Nej, men fru Wermér har j u tre eller fyra manliga hyresgäster. » Nu blef hon djupt sårad. » Men jag skulle väl ej blottställa mig, mitt rykte, genom att springa till herrarnes rum midt i natten, vet jag! Och därtill oklädd!
(N;o 63); Remitterades till Lag-utskottet. 9:o af herr Agrell, om anslag eller lån af statens medel för en quaj-byggnad vid AVenersborg. (N:o 64); Remitterades till Stats-utskottet, 10:o af herr Bjuhr, om dels stats-anslag, dels lån, för upprensning af farleden, n:o 3 genom Tjufholms-sundet, i närheten af Luleå. (N:o 65); Remitterades till Stats-utskottet, liro af herr Bjuhr, om stats-anslag för uppmuddring af Umeå eif. (N:o 66); Remitterades till Stats-utskottet; 12:o af herr Sjögvist, om rättighet för staden Laholm att antingen tullfritt, eller mot nedsatt tull, införa grof ull. (N:o 67); Remitterades till Bevillnings-utskottet. 13:o tvänne af her Wetterberg, om anslag för skogs-såning (N:ris 68 & 112); Remitterades till Stats-utskottet. Brot.-utdrag den 22 December 18A7. 69 14:o af herr Wetterberg, angående förändring uti Kongl, förordningen den 1 Augusti 1845 om skogarne i riket. (N:o 69; Remitterades till Lag-utskottet. 15 af herr Wetterberg, angående förändringar uti Kongl kungörelsen den 15 Maj 1846, jemte Kongl, cirkuläret till hof-rätterna den 11 sistlidne Februari, om serskilda kontroll-bestämmelser, i afseende på chartering af vissa handlingar, (N:o 70); Remitterades till Bevillnings-utskottet. och l6:o af herr Ahngren, angående tnll-taxe-bestämmelser med afseende på fabriksoch slöjd-produkter. (N:o 71); Remitterades, jemte hvad i anledning af motionen yttradt blifvit, till Bevillnings-utskottet. S. D.
Jag instäm mer så mycket heldre med de värda Ledamöter, som medgifvit rennssen, med. förbehåll, att summan blott är provisoriskt uppgifven och kan framdeles okas eller mindskas efter behofvet, som det nu blir en nödvändighet, att tili de ökade anslagen osli utgifterna använda al - 522 Dm 22 gfuni. la tillgångar; ty ehuru denna projecterade Bevillning är mycket under den förra, blir den dock för mängden mera tryckande än densamma. Det är kändt, att i flera landsorter har den genom utpantning måst uttagas. När det går så långt, att detta sätt är en nödvändighet, får man vara varsam, om man ej vill drifva folket från både hus och hem. De så kallade öfverskott, så väl som besparingarne, är« verkliga Stätens inkomster, som till utgifterna böra användas förr än någon Bevillning äskas. De hafva vilkorligen blifvit öfverlemnade till Konungens disposition, att dermed bestrida utgifter, som icke kunnat så noga bestämmas, och det till nästa Riksdag; som dessa behof nu mera upphört, så hafva de till Ständernas disposition återfallit, och kan härigenom säkerligen Bevillningen betydligen nedsättas, till lisa för landets invånare. Remiss till Utskottet, till afgörande af grunderna, tror jag såled s icke vidare bör bestridas, dä det tkef »hed förbehåll, att framdeles närmare bestämma summan. Herr LandiMarrkalkm proponera de, att den nu föreslagna Bevillningssumman skulle, såsom provisorisk, meddelas Bevillningsutskottet, tili grund för förslaget till Bevillningens fördelning , samt att Utskottet anmodas att dermed skyndsamt inkomma. Bifölls. Den 22 Juni. 5 23 Föredrogos å nyo och biföllos följande Lagsamt Oeconom:eUtskottens den ty Juni på bordet lagda Memorial: i:o I anledning af gjordt påstående om oinskränkt frihet till svedjande. 2:0 Angående rättighet till svedjande för Skatte-, Frälse och Kronoskatte hemmans åboer inom Kronobergs Län. 3io Angående rättigheten till Husbeuofsqvarnars anläggning.
Att, lika som Staten altid answarar för bestridandet af kostnaderne för Landt-Marskalkens och Talen.ännens Jnquartering, jämte de densamma ätsöljande rättigheter, Staten sä wäl af denna grund, som i anledning af den altid följda praxis wid Riksdagar utom Stockholm, äfwen bör efter inhämtade upgifter af hwad hwar och en i denna del wärkeligen begagnat, »vidkännas kamma kostnader i afseende pä Ständens Secreterare och hwarje annan wid Ständens Cancellier under Riksdagen nöd» »vändigt tjenstgörande Tjensteman, sä wäl som pä Ständens nödwändiga Wakt Betjening. 2:0 Att bemälte EmbetSoch Tjenstemän böra frän och till deras hemwistorter erhälla Respenningar ,och dagtractamente under Resan till och ifrän Orebro, enligt de i Rese-Reglementet stadgade grunder: äfvenledes enligt förra »vanligheten »vid Riksmöten hällne annorstädes än i Hufwudstaden. 3:0 44 Den 2Z September. Z.o Att bemälte Embetsoch Tjenstemän ytterligare likmätigt pr.zns wid dylika Rlksmoten böra ätnjuta särskildt dagtraktamente i afseende pä deras utgifter, för att upphälla sig ä en ort genom omstärwigheterne wlsierligen dy. rare än den hwarä de wanligen hafwa sitt lefnadssätt urättadt, och särskilda arsiwoden särffilda personer tilldelas, med afseende pä deras i och för Riksdagen wrokända olika arbets, möda. 470 Att alla de af Riksens Ständer ne. Vanföre bewiljade dagtraktamenten böra fä upbäras genast, ifrän den tid de taga sin början intill den dag samtelige Riks-Standen däröfwer sina beslut fattadt, eller oen 22 sistledne Sep. tember, hwaremot äterstoden däraf jämte dean. slagne arfwoden omedelbart efter Riksdagens stut böra utbekommas.
Att, utan föredragning inför Kongl. Majst, besvara förjrågningar rörande verkställighet af utfärdade författningar och anbefallda åtgärder, samt att infordra utlåtanden, ämbetsberättelser och upplysningar, eller i öfrigt vidtaga alla förberedande åtgärder för måls behöriga afgörande'. Att, när de så för godt firma, öfvervara dem underordnade Collegiers och Ämbetsverks rådplägningar och arbeten, samt att taga kännedom af deras protocoll och öfrige handlingar, likväl utan rättighet, att i öfverldggningarne deltaga/ och Att, når de så nödigt pröfva, bestämma hvilka mål Inom de underordnade ämbetsverken böra företrädesvis, framför andra, till skyndsammare afgörande företagas. I öfrigt, och då det synes höra till fullständigheten af de militaira Förvaltnings-che - 79 fernes befattning, att bos sig förena befälet, både öfver personal och material, för att behandla båda efter gemensam plan *); så bär Utskottet, till förekommande af de cal* Jisioner, som alltid äro att befara, i fall båda dessa befattningar bibehållas delade emellan plika Chefer, ansett sig jemväl böra föreslå; att samma person borde vara föredragande af sd pil Civila, som Commando-mål f dock under för-. Utsättning, att det sätt, hvarpå dessa drender sko-> ta enligt Grundlagen inför Konungen föredragas, härigenom icke förändras. Vid granskning af ärendernes fördelning emellan Statsförvaltningens hufvudgrenar, har Utskottet funnit, att den, sådan den nu är, hufvudsakligen icke synes origtig, utotn 1 sammanblandningen af Näringsoch Drätsel-, ärender. För närvarande handläggas i en Expe Rådet v. Hartm onsdorffs
Majit sjelf behagar härutinnan utstaka, samt gifver promotorial till erhållande af deras biträde åt de Kongl. Majlis undersåter, sora det i enskilde angelägenheter tarfva;” samt vidare (§ o), ”att Utrikes-expeditionen vid sig yppande ledighet af Stats-sekreterare, konmier att under Hof-kanslerens särskilda styrelse och inseende af Expeditions-Sekreteraren föreslås.” Till denna expedition hörde, enligt § 11, ”brefvexlingen med främmande potentater, utfärdandet af kreditiver och rekreditiver, af sköldebref och öppna bref för personer, sora utomlands vistas, af utrikes pass,” med ett ord af allt hvad sub titulo Majestatis utrikes afgår och icke genom särskildt förordnande blifvit Kabinettet uppdraget; vidare traktater oell afhandlingar med Barbaresk-staterne, instruktioner för Kongl. Majits Beskickningar till dem, samt alla mål, som till Konvoy-kommissariatets åtgärd höra; diplomer och instruktioner för alla Agenter, Konsuler och Kommissarier, som på utrikes orter anställas; utrikes postväsendet och alla ärenden (med undantag af militaire) som angå de Tyska provinserna. Föreskrifterne för Kabinetts-sekreteraren uti § 15 äro hufvudsakligen desamma, som uti 1773 års Kansli-ordning för President-kontoret. Nya åligganden för honom voro att ”uppsätta och kontrasignera hvad rörande Beskickningarne från Kongl. Majit till Dess och Bikets Stats-kontor afgår”, samt att, i Kansli-kollegii och Kansli-rådens ställe, ”vaka öfver de titulaturer, som emellan Deras Kongl. Majestäter och främmande Hof brukas, samt notera de förändringar, som deruti förefalla.” Den splittring af de till ett Utrikes-departement hörande särskilda ärenden, hvilka ifrån Konung Carl XIIis död, under vexlande regeringssätt, fortgått, upphörde icke heller efter regements-förändringen 1809, utan fortsattes genom Kansli-ordningen af den 23 October s. å.
Ehuru vidsträckt detta bemyndigande onekligen är, synes det likväl Revisorerne, som hade de af Rikets Ständer i sammanhang dermed lemnade föreskrifter bordt noggrannt tillämpas, samt för öfrigt i afseende på lånet intet aftal träffas, som ej stöde i fullkomlig och obestridlig öfverensstämmelse med gällande lagar och författningar. Härvid få Revisorerne först erinra, hurusom de af Rikets Ständer, enligt Statsutskottets ofvan omförmälda skrifvelse af den 6 sistlidne Mars, meddelade föreskrifter innehålla, bland annat, att upplåningen skulle ske mot räntebärande obligationer; att ät Fullmäktige öfverlenmades att vid lånets afslutande bestämma den ränta, som i obligationerna skulle förskrifvas; att, till lånets förräntande och amortering, skulle anvisas ett årligt anslag, motsvarande ej allenast den för lånet, eldigt derför utgifva obligationer, årligen upplöpande ränta, utan äfven minst en procent af det förskrifna kapitalet; samt att ränteliqviderna borde i föreskrifven ordning fullgöras. Af alla dessa föreskrifter synes det Revisorerne uppenbart, att Rikets Ständers beslut afsåg ett så beskaffadt lån, der hvarje obligation skulle innehålla förskrifning å ett visst kapital, jemte en viss årlig ränta, eller, med andra ord, ett sådant lån, sorn det, hvilket omhandlas i ofvan omförmälda lånekontrakt af den 26 sistlidne April, innan — 60 - deruti gjordes det sedermera beslutade tillägget af den 4 påföljde Juli. Att den del af lånet, om hvilken berörde tillägg handlar, eller det sä kallade premie-länet, icke i detta hänseende är fullt öfverensstämmande med de lemnade föreskrifterna, torde vid blotta genomläsandet af obligations-forinuläret vara lätt att inse. Uti premie-obligationerne finnes nemligen hvarken något visst kapital ej eller någon viss ränta förskrifven. Sjelfva rubriken innehåller visserligen orden:
Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets Memorial, N:o 17, an. gående väckt Motion om expediering af Rikets Ständers beslut i afseende på Kongl. Cancellie-Styrelsens Hand-Cassa, beslöt PresteStåndet , under förklarande, det borde den i Prof. Utdrag den 13 Mars 182g. 6g ä §■ 9 Mom. af Cancellie-Ordningen omnämnde Hand-Gassa, som står underCancellie-Styrelsens vård , om och när bemälde Styrelse varder upplöst, till RiksgäldsContoiret öfverlemnas, för att der framgent förvaltas, lemna sitt bifall till ExpeditionsUtskottets hemställan , att underdånig Skritvelse till .Kongl. MajU uti ifrågavarande ämne nu må af Rikets Ständer aila tas. S. D. Då nu å nyo föredrogs Ällmänt na Besvärsoch Oeconomie-Utskottets ytterli-’ gare Utlåtande, N:o 77 , angående föreslagne åtgärder till Skogsbesparing , dels genom trädens qvistning vid allmänna sommarvägar,' dels genom träuqvistars eller grenars begagnande vid uppstakning af vintervägar, lemnade PresteStåndet, som redan bifallit Utskottets först i ämnet afgifne Betänkande , sitt bifall till de förändringar , som Utskott tet i sitt senare Utlåtande tillstyrkt. S. D. Då nu å nyo föredrogs AHmlJnna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, N:o 80, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 37, angående väckta Motioner om upphörande af National-Beväringen på Gottland, blef det»: samma till Handlingarne lagdt. yo Trot.
Utskottets pluralitet beslöt af dessa skäl att låta bero vid det i Betänkandet uppgifne förslag; hvarefter Herr Munch af Rosenschöld utbad sig att få låta sin särskilda tanka åtfölja Utskottets Memorial, hvilken, af honom sjelf skrifteligen aflemnad, lyder som följer (se ofvan sid. 772). Riksdagsmannen Anders Nilsson från Jemtland förenade sig med Herr Munck af Rosenschöld, och skulle detta äfven åtfölja Utskottets Betänkande till Riks' Stånden. Memorial med bestämmande till hvilket Utskott Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition rörande Götha Canalverk borde hänvisas. I anledning af till Utskottet ankomne remisser af den, enligt 29 § Riksdags-Ordningen, till Constitutions-Utskottet hänskjutna frågan, hvarthän, sedan Riks-Stånden derom stadnat två emot två, Konungens Nådiga Proposition angående Götha Canal-arbetes fortgång och ytterligare befrämjande borde remitteras, tog Constitutions-Utskottet detta ämne under öfverläggning; och ansåg Utskottet, att detta mål, då nu mera icke vore fråga om någon pröfning af inrättningens organisation och nytta, utan allenast om revisionen af räkenskaper och calculer, medel till arbetets ytterligare understöd samt sättet och reglor för framtida redovisning, Oeconomie-Utskottets befattning dermed ej kunde vara behöflig; i följe hvaraf Utskottet beslöt, att högstberörde Konungens Nådiga Proposition til] Statsoch Banco-Utskotten skulle remitteras. Stockholm den 29 April 1815. På Högloft. Ridderskapet och Adelns vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets vägnar C. v. Rosenstein. På Yällofl. Borgare-Ståndets vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. 792 Riksdagen 1815.
På det ett slut i denna omtvistade fråga måtte vinnas och Rikets Ständer omsider uppnå det åsyftade ändamålet: en Riks-hufvudbok öfver Stats-Verkets inkomster och utgifter, så beskaffad, att fullständig och tillförlitlig kännedom om inkomsterna och redovisningen för desamma kunde derutaf inhemtas, ansågo Rikets Ständer den enda utväg tjenlig: att en Riks-hufvudbok efter hvardera methoden uppgjordes, att Kammar-Kollegii och Kammar-Rättens Utlåtande öfver dem infordrades, att ärendet sedermera öfverlemnades till Rikets Ständers nästkommande Revisorers granskning, och att det, vid nästföljande Riksdag, hos Rikets Ständer företoges tili slutlig pröfning, då de sjelfve blefve i tillfälle att bedömma hvilkendera methoden, till säkerhet och pålitlighet, närmast uppfyllde ändamålet; och önskade Rikets Ständer för öfrigt, att Stats-Kontoret måtte, i stället för år 1815, såsom Eders Kongl. Maj:t i nåder befallt, begynna och fortsätta sitt Riks-hufvudboksluts-arbete ifrån och med år 1814 intill nästa Riksdag, hvartill Rikets Ständer heslutit, att jemväl Stats-Kommissarien Widegrens Riksboksluts-arbete borde fortfara; och ägde Stats-Kommissarien Widegren bibehålla den dittills honom tili biträde anslagna betjening, 1 Kamrerare, 2 Bokhållare och 3 Kammarskrifvare, med full aflöning på öfverskottsmedlen, lika med vederlikar på stat, intilldess det honom uppdragna Riksboksluts-arbetet blefve fullbordat; äfvensom Stats-Kontoret, i afseende på det Verket uppdragna enahanda arbete, ägde disponera den, på dess ordinarie stat bestådda, men dittills besparda, aflöning för Boksluts-Kamreraren och Kammarskrifvaren, på det något uppehåll för detta bokslut, genom saknadt biträde, icke skulle möta.