Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att den af ConstitutionsUtskottet framställdte ifrågavarande underdåniga önskan kunde, såsom innefattande ett ConetitutionsUtskottet icke tillhörande ämne, förfalla. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMartkalken tillkännagaf slutligen, att Constitutions-Utskottet hemställt, det Bonde-Ståndet måtte, genom RiksStåndens samfäldt» bemedi Den 27 Maji. ling, komma 1 åtnjutande af sin formenfa fa£J tighet att, med undantag af Secreteraren, sjelf tillsätta sin Canceliie-Betjening vid Riksdagarne. Friherre Åkerhjelm Gustaf: Då denna fråga först väcktes inom ConstitutionsUtskortet af De«s Ledamöter af BondeStåndet, yrkade jag, att till ändamålets vinnande, BondeStåndet gemensamt borde, i form af Ståndets enskilte besvär framföra till Kongl Maj:t deras underdåniga anhållan , att cjeifve få tillsätta sin CancelliéBetjening; men bemälté Ledamöter ansågo sådant icke vara bt;höfligt, utan förklarade, att Ståndets afsigt vore vunnen, om blott deras begäran såsom en önskan finge i Betänkandet inflyta, och på sådant sätt komma till Kongl. Maj.ts kännedom. Som jag uti en såj dan anhållan icke fann något lagstridigt, ville jag ej deremot reservera mig Jag får nu hemställa till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Hcgloflisre Riddeiskapet och Adeln, om icke, då detta ämne rör Bonde-! Ståndet enskilt, Ridderskapet och Adelö 6k,ulle finna lämpeligt uppskjuta att fatta sitt beslut häruti, intill dess Respective Ståndet kan erhålla underrättelse, huru BondeStåndet afgör denna fråga.
På det någon okunnighet, om hvad i dpnna Förordning blifvit stadgadt, icke förebäras må; så bör densamma, endast med undantag af irsta och arra Artiklarne 1—t),) uti de För samlingar, der Pi estval skall hållas,uppläsas å ilen Söndag, då Consistorii Missiv om Profpredikan» terne kungöres. i?.o Expeditions* Utskottets Memorial, N:o 374. N:o 3y 4- Memorialj mecl öfverlemnande af Förslag till Författning^ angående Brännvinsbränningsrättigheten. Då Expeditions-Utskottet härhos till R. H. St:s justering vördsamt öfverlemnar Förslag tili Författning om grnnderne för Brännvinsbränningsrättigheten j afgifterne derföre samt om hvad vid tillverkning och försäljning af Brännvin iakttagas börj får Utskottet vördsamt anmäla, all, ehuru uti Bevilluingssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens i ämnet afgifna och med vissa modificationer af R. II. Sl. hifallna Betänkande!), ]S:iis 6, 16 och 27, hvarje Artikel eger en inom sig åsatt numerföljd af paragrafer, Expeditions-Utskottet likväl, i öfverensstämmelse med hvad vid öfrige Förfatlningsförslag liån R. II. Sirs sida blifvit under innevarande Riksdag iakttaget, låtit numerorduingen af §. §. uti den föreslagna ifrågavarande Förordningen fortgå alla Artiklarne igenom, hvilken åtgärd, såsom dessutom ledande till enkelhet och reda vid citationer af §, §., R. II. St. torde behaga gilla och godkänna. Sedan, enligt R.
— Men Alf, du har rätt, här är nu alldeles för mycken frisk luft, det är tid att uppsöka en glasmästare, — sade Astley afbrytande och steg upp för att komma ifrån sina egna obehagliga tankar. — Kom, så göra vi en promenad utåt Helgonabacken! Den här fördömda punschen har gifvit mig hufvudverk. Just som de båda unga männen påsatt sina hattar och Alf öppnade dörren, inträdde en liten gubbe sin ena fot öfver tröskeln, under det han ur en packe med bref, som han höll i sina blåfrusna händer, framletade ett och räckte åt Astley. — Hvad? Ett bref med svart lack till dig! — Sätt dig ned och läs det genast! — sade Alf förvånad, — under det den lilla gubben helt tyst och hastigt drog sig tillbaka igen och stängde dörren. — Det är farbror Jöns’ stil, kanhända någon slägting till honom, som är död. Astley lade bort hatten igen, satte sig ned vid det gamla nedbläckade, ärriga och sönderskurna bordet, som visst varit offer för flera generationer studenters okynne, och bröt upp sitt bref, under det Alf vandrade hvisslande fram och åter i det dragiga och otrefliga rummet. Det dröjde endast några minuter, innan hans vän drog ett djupt andetag och utropade långsamt och likasom omedvetet. — Hon är död, hon är död! — Hvad? Hvem? — frågade Alf, — och närmade sig, orolig öfver Astleys förvirrade utseende. Han fick intet svar, men Astley räckte honom det öppna brefvet, under det han lutade hufvudet i händerna och mumlade med upprörd röst: — Hon var likväl min mor. Jag borde hafva älskat henne mera. — Min stackars vän, jag förstår hvad du känner, — sade Alf sakta och medlidsamt, — under det han sammanvek det korta brefvet och satte sig ned bredvid Astley. — Nej, det förstår du verkligen icke, — sade denne dystert, for med handen öfver pannan och steg hastigt upp. — Jag förvånas öfver min själs fattigdom och blyges öfver dess köld och tomhet, jag borde känna sorg och kanske ånger i detta ögonblick, och jag känner blott en sällsam bestörtning, en bitter nedslagenhet.
I samman» hang härmed bär af,ven förekommit, att efter hivad Stats - Utskottet under granstningcn af R' .sgäldS'W.-rkec funnit, de Crcdit-Scdlac, hwilka hitrrlls af enskildte personer blifwtt realisi rade, uppgätt till gnava ringa belopp, men att dede Sedlar egenieligen genom Uppbörden as Allmänna Medel utur rörelser ind-agas. Erfarcnsctcii har ock wilat, art dr !ä kallade smärre Credit - Ecdlarne, Maras den nu warande Sedelstocken till det mästa bestar och i synnc»- hee Seal ar pä Sexton stUlingar, arv gansta bcKäeligeoch merendels omlöpa >ä länge de arv bruer dare. Riksens HLglvsl. Stander, uppmärksamme härä, baswa ocksä ivariromtänkte, att bereda ät Allmänheten ftttlgäng pä deje i den mindre rörelsen sä begärlige Sedlar, och derföre utk Äeglementct för Riksgälds - Lontoirct af äk r8io förordnar:
Grefwe ve la Laräie anmärkte, at i dilta afseende ffulle endast det första äret swarigherer möta, men desia swärigheter wore efter hans tanka lärra ar öfwerwinna, hälst man borde hoppas, at hwar och en ester bästa wett och samwere ffulle göra sina upgifter. För öfrigt stagade Herr Grefwe» huru en taxering ffulle werkställas, sedan den nya Bewillnings-grunden wore antagen, om icke pä det satt Bewillnings-Urffotret föreflagit. Gref - Den 9 Mars. e. m. 477 Grefwe Oyiienborg förklarade sig förur i Bewillnings-Utskottet hafwa upgifwit sin önskan, at Landet åtminstone för första aret efter de grunder skulle beskattas, at rent af wärdera hwars och ens egendom och antaga en witz ranta deraf såsom behållen inkomst, hwartil sedan borde laggas inkomst i annan wäg, och ansäg Herr Grefwen detta bade lättare och billigare kunna werkstallas, och med undanrödjande af cbicaner lika säkert upfylla ändamälet. Grefwe ve IL 6»räie hade all anledning at tro, at en sädan taxering icke altid skulle blifwa billig. Han hade sjelf sett et bo som undergätt upskattning, hwaraf nenne syster-lotter blifwic warderade til 60,000 R:d., och en deremot swarande brors-lott til 79,000. Hans vxcellsnce Grefwe kuutb. Det förestagna taxerings-sätter blifwer utan rwifwel swärr det första äret, men jag ser ej något annat, huru som hälst man inrättar beräkningen af behållen inkomst, blifwer den altid til större eller mindre del bypotketisk. Med det nu föreslagna sättet tror jag at man kommer närmast. Grefwe 6^11enbor§. För framtiden skulle jag äfwen dermed wara nöjd, emedan hädanefter hwar och en efter sina inkomster mäste föra räkning, men för det första äret upkommer säkert 0- reda och Kronan förlorar.
BorgareStåndets utlåtande om Herr Major Pålman väckt hos Ridderskapet och Adeln, kunne vi sluta till rimligheten af det ifriga deltagande , som Herr Major Palmans utlåtelse om flera af en till BorgareStåndet hörande MedborgareClass väckt hos BorgareStåndet. De flesta misshäiiigheter uppstå af missförstånd; och vi kunne ej undra eller misstycka, att BorgareStåndet med missnöje ansett Herr Major Pålmans yttrande, då det missförstått hans afsigt och mening till den grad, att det trott denne värde Ledamot åsyfta ett vanärande omdöme om en så betydlig del af det aktningsvärda BorgareStåndet, och då det kanske trott Ridderskapets och Adelns bifall till tryckningen af Herr Major Pålmans utlåtanden, (hvaraf det första föreslogs af en Ledamot, och det sista af Herr Major Pålman sjelf till trycknitig, ) innefatta ett ovilkorligt bifall till dessa, ej blott i hufvudsaken, utan ock i an-1 seende till alla der nyttjade uttryck. Lika så litet som Ridderskapet och Adeln är förbunden taga i försvar alla de uttryck, med hvilka Herr Major Pålman framsagt sin mej ning, lika så litet hade BorgareStåndet behöft åtagä sig de individuers af Köpmannaclassen sak, om hvilka Herr Major Pålman yttrat sig. Men då BorgareStåndet trott sig, som Stånd, förolämpadt genom en förment vanhedrande beskyllning mot Köpmannaclassen, och kunnat anse Ridderskapets och Adelns bifall till tryckningen af Deri 5 Maj. ett yttrande innebära bifall till dettas innehåll i hela dess vidd, äger äfven Ridderskåpet och Adelil häraf anledning anse Herr Major Påltnans sak för sin egen; Och jag vågar derföre framställa min mening, huru vida Riddeiskapet och Adeln bör sträcka sitt deltagande i en strid, sorn egentligen blott borde vara en emellan Herr Major Pålman och en del individuer af Köpmannaclassen, men nu skulle kunna, genom BorgareStåndets befattning dermed, blifva förvandlad till en tvist emellan Stånd, hvar, till då BorgareStändet har all, och vårt Stånd ingen skuld.
Ifall nu en sådan person företager sig alt stjäla bränvin från husbonden och sedan försäljer del, kan det blifva mycket svårt för husbonden, att bevisa alt bränvinet blifvit stulet samt ali försäljningen skett utan bans vetskap eller vilja, och örn han det icke kan, blir han fälld till ansvar för oloflig bränvinsförsäljning af samma från honom stulna bränvin. Ehuru det är en antagen princip, att en anklagad skall anses oskyldig, intill dess motsatsen blifver bevisad, har likväl Utsk. företagit sig att föreslå, alt den anklagade skall anses skyldig, intill dess motsatsen varder bevisad. En sådan sats kan jag för min del aldrig underskrifva. Jag anhåller fortfarande om bifall pä mitt förslag. Gr. Sparre, Erik: Det är illa nog, att H. o. Ad., vid fördragningen af Utsk:s Betänk. rör:de tillverkning af bränvin, lät af förbiseende komma sig till last antagandet af en så beskaffad sats ur processläran, som man äfven nu vill hafva bifallen uti försäljningslagen, men om eli förbiseende då egde rum, kan det icke vara skäl att äfven nu begå samma fel. Det är icke första gången, som vi hafva hört och sett, att man af ifver emot bränvinet gått för långt, samt gjort de största misstag, ty onekligen utgör det ett misstag, att uti en författning, ang. straff för oloflig försäljning af bränvin, intaga vissa reglor om huru bevisning skall tillgå. Må det tillåtas mig att anföra ett exempel uppå huru farligt detta sätt att tillvägagå är, samt huru lätt man råkar på villovägar. Det är icke längre sedan än i en författning af, jag tror, 1845 eller 1848, man, af samma nit, som man nu tillstyrker ifrågavande §, antog en § af det innehåll, alt mannen vore ansvarig för hustruns åtgärd. Detta ledde derhän, att om hustrun tilltalades inför rätta och erkände sin förbrytelse, ansåg likväl domaren sig icke berättigad att fälla mannen för oloflig bränvinsförsäljning, emedan hustruns erkännande icke kunde verka derhän, att maunen skulle dömas, med mindre än alt han, innan lian kunde fällas till ansvar, erkände hustruns förbrytelse.
Brandt sätter sig vid det dukade bordet, men fryner på näsan och skakar sitt hufvud ogillande, då han tydligt förnimmer tillvaron af en grymtande gris i sin omedelbara närhet. Dock inverkar grannskapet ingalunda hämmande på hans hunger och för att fördrifva tiden medan han väntar på maten, drager han fram sin brefväska, vecklar ut ett papper och läser: — Konferensrådet Struensee är nu de facto den som styr, ty han har en oinskränkt makt öfver drottningen, och Hennes Majestät förmår allt öfver kungen. Betecknande för situationen är, att denna resa till Holstein ursprungligen utspekulerats af Holck, ehuru drottningen sedan gjorde planen till sin, förmodligen för att slå Holcken med hans egna vapen. Också har den tjocke grefven haft otur redan i början, i det unge Hauch, som tack vare Holcks ansträngningar verkligen blef placerad som kammarpage (meningen var naturligtvis att störta Warnstedt!) gjort en så olycklig debut, att han redan kan anses omöjlig, hvadan Holck med detta schackdrag uträttat just motsatsen till hvad han åsyftat, så som väl ofta tör hända, ty Warnstedt steg i stället till kammarherre och stallmästare för resan, och för den lyckan har han att tacka sin ovän Holck! Angående orsaken till högstsalig änkedrottning Sophie Magdalenes sista sjukdom och död versera här många rykten, af hvilka åtminstone ett har både kuriositetens och sannolikhetens prägel, framställande denna högst sorgliga händelse som följd af ett olycksfall, närmare bestämdt som följd af ett hårresande brott mot etiketten, i det Hennes Majestät skulle ha kommit till en i hofteatern utlyst concert, innan ännu någon af hofvets tjänstgörande damer eller kavaljerer var redo att mottaga henne med de vanliga ceremonierna, men, kufvande sin förbittring, satt sig stel i sin kungliga stol, med sin egen tysta, stela hofstat bakom sig.
» Och nu är ni lycklig? » Det låg ett stilla allvar öfver henne, när hon svarade: » Detta år har skänkt mig den största sorg och den största lycka. Min mor har dött, och jag har spelat Viola. Mitt hjärta har gråtit och jublat som aldrig förr. Jag tycker jag har lärt så mycket under några veckor. » Hon reste sig och räckte mig sin hand. » Nu, tack vackert för gamla minnen och en liten riktigt hygglig stund. Och skrifver ni någon gång något oin mig, får ni inte glömma, att jag har fru Hedvig Winterhjelm att tacka för mycket. Det är den finaste, mest förstående konstnärssjäl, jag någonsin mött. » Och så var den visiten slut. Ja, det vill säga, inte alldeles, ty hon stack ut sitt lilla hufvud genom dörren och sa ': » Välkommen åter! » Men det har sig inte så lätt. Det artistiska lilla fågelboet fyra trappor upp är nog flyttadt • vid det här laget, och på entrén till den nuvarande magnifika våningen sitter antagligen ganska snart en kolossal messingsplät, där det står graveradt: 3VfUo &amp; och dohtozinnan 3oftawn« 3f.ovin&lt;j. Säkert är, att Dramatiska teatern är att gratulera, som fått behålla unga frun och till på köpet får en riktig doktorinna i huset. Daniel Fallström. Man fordrar fyra ting af en kvinna: att dygden bor i hennes hjärta, att blygsamheten lyser på hennes panna, att mildheten strömmar från hennes läppar och att arbetet sysselsätter hennes händer. J. J. Rousseau. IDUN 1894 Till » Jätjp berget hor en kung, så sägnen som väl jag minnes från har ett slott, som skiner barnjBi mänskofot finna det slottet Långt fa, än ^jag klappade på klippans dörren sluten Öch snart jag växte f) e sommarkväll häll, sagans kom stolta åter för bergakungens strålade förmår. barnahand, jag skåda j) ' otunheimens f&gt;är sträckte du får, hårda ifrån f) å ' Och sagan trädde &lt;5VJu du llcf för ij) ch åren gingo. tÅtt lätt, stången så var sagan, [Men leträdt, den, en skatt större än dig tänka gull, full.
Storö fiskelägenhet, om användande af dess ränta för underhåll af hemman Strandfynd, angående ändring föreskrifterne derom Strinnholms Svenska Historia, anslag för Stråle, N. V., pensionsrätt för Strömrensningar, understödjande af, se Statsreglering, extra. Sjette Hufvudtiteln. Strömsholms kanals och slussverks ombyggnad . Om samma ämne » om utbetalning af återstoden af anslaget dertill » kanals ledning till Westerås eller Köping » Stuteris inkomsters utbyte mot stats-anslag, se Statsanslag, pag. 38. Styrelsen, Fångvårds-, anmärkningar vid dess räkenskaper » dito, lönereglering vid » Vägoch Vattenbyggnads-, anslag till • Stångåns uppmuddring och rötning Svar på äterremiss Städernas jord, ordinarie ränta derå, se Skatteförenkling. » privilegier och förmåner, om nedsättning af en Komitté för utredandet af förhållandet dermed Stämplade Pappers-afgiften, angående Svar på återremisser I anledning af olika beslut Voterings-resultat . Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. Samling. Afdelning. ener Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Kidd. o. Adeln. PrcsteStåndet. 'BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o j Sid. Q — ra pr Cl £D crq s. ^ o 2. o <y> 22. ra <-* 3_ 3 T5 ET 3' (R 5‘ B3 3 3 QO. « ra 2. & ra E. * (W* C5 ra U0_ C Kidd. o. PresteBorgareståndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståridet. Slåndet.
Det torde också kunna ifrågasättas huruvida icke den husfadren nu medgifna rätt, att med måttlig husaga tillrättavisa ett vårdslöst eller försumligt tjenstehjon, som af föregångne varningar icke låter sig rättas, kan borttagas utan betydligare ändringar i tjenstehjons-stadgan. Så länge nu gällande föreskrift qvarstår, att tjenst ej må, med undantag endast för Stockholm, antagas på kortare tid, än ett år; så länge det således ej står husbonde fritt, att när som helst skilja olydigt, odugligt eller vårdslöst och lättjefullt tjenstehjon ur tjensten, kan det hända alt behofvet uppstår att emot ett sådant tjenstehjon, då det ej later sig af förmaningar rättas, använda ett strängare korrektiv. Det är sannt, att husbonde kan i detta fall genom vederbörande polismyndighet få tjenstehjonet ur tjensten vräkt, och detta medel bomme utan tvifvel att, oftare än nu sker, användas, om husagan afskaflas, men i detta land, der, särdeles i vissa orter, tillfälle till arbetsförtjenst under en stor de! af året saknas, der flyttningar från en ort till en annan af flere omständigheter försvåras och der ändtligen stränga stadganden mot försvarslöse personer förefinnas, torde ett tjenstehjon, som i olaga tid skiljes från tjensten, blifva vida beklagansvärdare, än den som ådragit sig måttlig husaga, helst under nu varande förhållanden, då, till följd af inträffad stagnation i all rörelse, antalet af arbetslöst folk kommer att i högst betydlig män till vexa, samt följaktligen ett oftare användande af denna utväg att blifva tjenstehjonet qvitt, hvartill husbönder af egennytta torde finna sig uppmanade, icke skulle verka välgörande. Det torde också i allmänhet vara snarare missbruket än bruket af denna husbondens rätt, som gifvit anledning till missnöjet, och emot detta missbruk finnes redan värn i lagen.
G-od helsa — ja, visserligen, d. v. s. tämligen god, ty nog är väl äfven du, bästa läsaiinna, likasom de flesta andra dödlige, understundom ' krasslig ' eller ' lindrigt opasslig ', som det heter; du är, menar jag, väl en och annan gång besvärad af sådana obetydliga små krämpor, hvilka i regeln gå öfver af sig själfva, och som du därför ej tillmäter någon vidare betydelse än den af ' ett nödvändigt ondt ', hvilket ej står att ändra, och hvari du alltså må- ste med största möjliga undergifvenhet söka foga dig. Men då vill jag påminna dig om ett ordspråk, som säger: ' Ingen rök utan eld '. Ty lika träffande som detta i och för sig själft är, lika säkert hafva dina krämpor sina orsaker, hvilka det borde vara dig angeläget att upptäcka och undanrödja. Och hvem vet, om ej vid anställd razzia efter dem just din försummelse af baden blefve funnen som den största syndabocken — ja, jag vågar nästan påstå, att så blefve följden. Men är du tilläfventyrs att räkna bland de lycklige, som aldrig hafva lärt, hvad sjukdom vill säga, så kasta skulden härför på hvad som helst, på din lycka eller din goda tur, men ej på din återhållsamhet från baden, ty denna är, om någon, oskyldig. Snarare kan du af henne vänta att få bekantskapen med ohelsa inledd. Naturen, visserligen tålmodig, är dock en herrskarinna, som ej i längden låter leka med sig; hon blidkas ofta för stunden och förlåter lätt, men hon glömmer aldrig — hvad tiden lider så hämnas hon på ena eller andra sättet alla öfverträdelser af sina sundhetslagar, och en sådan är just badet, det ofta förnyade badet. Ja, nu, ärade läsarinna, antar jag, att jag tillräckligt skrämt upp dig för att ditt hårdt medtagna förråd af uppmärksamhet skall räcka till äfven för den återstående, mera vetenskapliga delen — d. v. s. slutet — af föreliggande sparlakansopus.
Nådiga skrifvelse om ansvar för skogs åverkan m. m.j om instämmande i EorgareStåndets beslut om påskyndande af Utskottens göromål och Riksdags-ärendernas gång; om instämmande i Borgareståndets beslut rörande revision af de Hospitalsoch Lazaretts.Räkenskaper, som äro ställde under SeraphimerGillets styrelse ; om återremiss till Oeconomie-Utskottet af dess Betänkande om lumpors samlande samt öfverlemnande deraf så vidt det anginge Tumba Pappersbruk till BancoUtskottet; om bifall till följande Utskotts Betänkanden, nemligen, från Statsutskottet: 1:0 Om Stockholms Stads samt de öfriga Städernas Källarfriheter. 2:0 Om den summa, som uti 1812 års Riksstat blifvit af«krifven på RiksgäldsCOntoirets hos Statsverket ägande fordran för meddeldta förskott till l8xo års hamnstängnings-kostnader. 3 Om någon fond för ersättande af Svenska medborgares, genom uppbringningar, lidna förluster4:0 Om Bevillningeos jemnare fördelning m. m. y.o Om Ädelfors Guldverk. 6:0 Om inqvarteringen för tågande troupper m. m., hvilket sistnämnda skulle remitteras till OeconomieUtskottet, i hvad tdl dess åtgärd höra kunde. _ Från OeconomieUtskottet: i;o Om Den 28 Jfuni. c. in. 675 förvaltningen af Wisby HospitalS-intraderl 2:0 Om en Marknads inrättande i Särna Kyrkoby. 3:0 Om yrkadt upphäfvande af en Herrar Landshöfdingar gifven befallning att inskicka vissa rapporter till Regeringen om Folkets tärnkesätt m. m. 5:0 Om inskränkning af exclusiva privilegier. Af den 20 Juni:
143 uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning oell förenkling, borde för Rikets samtliga län upprättas, fråga hos E. K. M:t uppstått, huru vidt granskningen af de nya jordeböckerna lämpligen kunde utsträckas, har E. K. M:l täckts till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition i delta ämne och derom hufvudsakligen meddela : att, med anledning af gjord underdånig framställning om behofvet af jordeböckernas granskning för a Ihjelpande af deruti befintliga felaktigheter och brister, E. K. M:t, som ansett denna fråga, hvarpå mångå enskilda rättsförhållanden berodde, böra med nödig varsamhet, på behörigt sätt samt utan öfverflödiga och vidlyftiga omgångar behandlas, under den 24 Maj 1833 i Nåder anbefallt Kammar-kollegium alt i underdånighet föreslå huru och på hvad sätt, i öfverensstämmelse med gällande författningar samt under behörigt afseende å Kronans och enskildes rätt, men med åstadkommande af minsta möjliga rubbning i beslående förhållanden för de sednare, äfvensom minsta omgång och besvär för vederbörande Embetsmän, arbetet med rättelse af jordeböckerne lämpligen kunde elter hand utföras; alt Rikets vid 1834 och 1835 årens Riksdag församlade Ständer hos E. K. M:t i underdånigbet begärt, att den anbefallda jordeboks-granskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning eller den ringaste rubbning uti eganderätts-förhållanden: att Kammar-kollegium, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, val ansett sig icke kunna till denna anhållan tillstyrka Nådigt bifall, men, med afseende å de kännbara lidanden och olägenheter, som för enskilde skulle uppkomma genom förändring af förhållanden, hvilka under en längre tidsföljd fått oklandrade fortfara, äfvensom genom de rättegångar, som härom komme alt uppslå, framställt nyttan och nödvändigheten deraf, att granskningen afsåge endast någon bestämd förfluten tid, samt alt derefter de för afgifvande af förslag rörande beskattnings-väsendels samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling i Nåder tillförordnade kommitterade, i underdånigt betänkande, yttrat, hurusom, derest, för upprättande af ny jordebok, undersökning skulle för hvarje hemman verkställas så fullständigt, att de nu antecknade förhållandenas riktighet genom jemförelse med alla tillgängliga jordeböcker för den förflutna tiden pröfvades, sådant komme att icke allenast medföra så vidlyftigt och tidsödande arbete, att det nya jordeboks-verkets fullbordande först vid en ganska aflägsen tidpunkt vöre att emotse, utan ock otvifvelaktig! föranleda en högst betydlig mängd tvister om förändring uti nuvarande, på jordeboken grundade förhållanden,