Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet i stället den lydelse af ifrågavarande §, som Herr Börjeson föreslagit och finnes upptagen å sid. 15. S. D. Godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnda förslag till Rikets Ständers underdåniga skrivelser till Kongl. Maj:t: M 155, angående stämpelpappersafgiften; M 156, angående ersättning till vederbörande för de i Strafflagen stadgade böters indragande till Kronan; M 157, angående upphäfvande af rättigheten att börda jord å landet; M 158, angående ändring i Kongl. Förordningen, rörande städsel och lega af jord på landet af den 15 Juni 1800; 159, angående ändring i nu gällande föreskrifter, rörande anmälan af missnöje emot sådana domstols i invändningsfrågor meddelade beslut, hvaremot klagan icke får annorledes än i sammanhang med hufvudsaken fullföljas; M 140, angående ändring i 4 Kap. 2 § Jorda-balken; M 141, angående förändrade föreskrifter i afseende på tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författningar skala vara gällande; JVS 142, angående förändring i föreskrifterna rörande tjenstemanna-eder och läkares edsförpligtelser; samt JW 145, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande vården och förvaltningen al distriktoch sockenmagasiner. Den 23 Oktober. Fran Hdglofl. Riddersfcapet och Adeln. S. D. Föredrogs ett från Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet protokollsutdrag, M 495, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-Ståndets beslut, rörande Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 29, i anledning af motion om upphäfvande eller förändrad reglering af klockares brefbäringsskyldighet; men som nämnda betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare Stån - Prot.-Uldrag den 23 Oktober 1863. 681 Stånden bifallet, ansågs inbjudningen ej kunna föranleda till annan åtgärd än att läggat till handlingarne.
D, Sedan något mera än 2:ne månader redan framflutit från den 5 sistledne December, å hvilken dag Kongl. Maj:st i Nåder låtit Riksens Ständers Stats-Utskott, om Stats-Verkets tillstånd underrätta, och då de ännu återstående Riksdags-göromålen äro af den mängd och Vigt, att de samma omöjeligen kunna innom gine månader från sistnämnde dag , hinna afslutas; fann Höglofl. Ridderskapet och Adeln för godt instämma uti de öfrige trenne Respectjve Riks-Ståndens, genom Protocolls Utdrag af den 9 och 13 dennes meddeldte beslut, att med, Den 17 Februari!. 507 anledning af 109 §, uti Regerings-Formen och go § i Riksdags-Ordningen , hos Kongl. Maj:t | underdånighet anhålla, det Riksdagen matte på Fn Månad, räknad från den s nästkommande Martii, förlängas. Ut supra, Högloft, Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan | till io om aftonen. In fidem Protogolli Q. J. Lagerheim, Thorsdagen den 19 Februarii, Plenum klockan i? förmiddagen. Herr Grefven och I.andtMarslalken tillkän* nagaf, att, sedan Hans Majit Konungen täckts Utsätta denna dag klockan leff. mid. til 1 emottagande af Riksens Ständers Stora Deputation, de öfrige Riks-Stånden blifvit anmodade att infinna sia i Secreta-Uttskottets rum å Rid, dårhuset, något före nämnde tid, för att derifrån åtfölja Ridderskapet och Adeln till Kongl, § löf tet, Den 19 Felruarii.
5Iaj:t till kikets 8tänder vi«l pälöljande lliksdageu ett körslag till lönereglering för kandt-statens tjenstemän oell ketjente samt lör körste oell lkndre kuneltmätarne, utgående frän den grund, att indeldta löningssättet korde uppliöra, neli upptagande en tillökning för kandt-8taten al 158,128 !>:<!> 82 8l<. 11 r:8t. samt en llespariug af Kgndtniät6ri-8taten af 1,725 llalr 41 sk. 1 r:8t., men i sakna,! at' tillräekliga tillgängar funno llikets 8tänder sig föranlätna, ritt endast med anvisande af vissa tillökningar till ett lielopp af 26,022 li:dr 85 sk. V r:8t. i öfriga delar uppskjuta meri K3ndt-8tgt8-1öner6glering6n, livarjemte kikets 8tänder dels anliöllo lu,8 Kongl. Naj:t, att efter närmare undersökning, liuruvida inskränkning 1 käusmanspersonalen linnde 8lie genom i>v indelning af käusmans-distiieterue, förslag till en allmän reglering i detta allseende mätte llikets 8tänder vid nästa kiksdag meddelas, dels öt verlemnade till kongl. U»j:t, att, i atseende pä löneregleringen flir kaudtmätarue, vidtaga ändamälsenliga åtgärder, doek att det för kandtmäteri-8taten förut iakttagna oell för den öfriga Kaildt-8taten lliliellällna »f1öning88ätt mätte för saluma åtgärder tjena till grund, kongl.
N;o 9 afgifvit dels yttrande i anledning af gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock förslag till sammanjemkning al Riks-ståndcns skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 5, angående ifrågaställa förändringar i föreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande, så hafva, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, Riks-stånden, vid föredragning af förstnämnda utlåtande, i nedan omförmälda hänseenden stannat i olika beslut; och får Utskottet, med anmälan så väl härom, som ock att Utskottets yttranden och förslag i öfrigt blifvit godkända, eller, der, till följd af förut fattade beslut," annat ej erfordrats, lagda till handlingarne, nu afgifva förslag till voterings-proposilioner i de delar, der, enligt grundlagens föreskrift, omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott bör ega rum. Bevil/ningen af rörelse och näring. Vällofliga Borgare-ståndet har, i olikhet med öfriga Riks-stånden, som godkänt Utskottets hemställan, att någon nedsättning af bevillningen för rörelse och näring icke måtte ega rum, beslutat, att denna bevillning bör utgå med en procent af årlig inkomst, Bih. till R. St. 5 Samt. 4 Afä. 45 Haft. 1 2 Bevillnings-Utskotiets Memorial N:o samt 7:de med flere §§, deruti för rörelse och näring 2-J procents beräkningen finnes stadgad, bringas till öfverensstämmelse med nämnda beslut; och får Utskottet, i anledning häraf, och så framt icke Borgare-ståndet skulle vilja frånträda sitt skiljaktiga beslut, föreslå följande omröstning. 1:0. Den, som, på sätt 3:ne Riks-stånd beslutat, anser att nedsättning i bevillningen för rörelse och näring icke bör ega rum, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, bevillningen för rörelse och näring att utgå med en procent af årlig inkomst, samt de §§ i Bevillnings-stadgan, deruti 2j procents bevillning för rörelse och näring finnes stadgad, att i enlighet dermed rättas. § 9.
Med afseende å de skiljaktigheter, som förekomma vid jemförelse mellan sifferuppgifterna uti de öfver Kongl. Krigs-kollegii förvaltning uppgjorda tabeller och de enahanda uppgifter, som uti berättelsen om Kongl. Stats-kontoret här ofvan blifvit angående fjerde hufvudtiteln meddelade, få Revisorerne erinra, att dessa skiljaktigheter härleda sig från de olika bokföringsmethoder, som vid nämnde embetsverks redovisningar tillämpas. Bil. Litt. H. till 1862 ars revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 58- Balans från år 1859: 1,494,212: 42. 6,462,189 Tillgångar Uppbörd: 9,646,844 |Q Riksstatens 4:de hufvudtitel Extra statsanslag för landtförs varet Krutoch salpeter-försäljningsmedel En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonden Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond Extra statsanslag för landtförsvaret Krutoch salpeter-försäljningsmedel Trosspassevolans-fonden Volontärvakansmedels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militieboställs-kassan Invalidhus-fonden 198,710: 66. 250,563 91 Summa (17,853,812 56 Credit. Balans från år 1859: Skulder 200,112: 80- Utgifter: 300,827 Riksstatens 4:de hufvudtitel Extra statsanslag, för landtförsvaret Krutoch salpeter-försäljningsniedet ... En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonden Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond Volontärvakansmedels-fonden - Wadstena krigsmanshus-kassa Militieboställs-kassan Invalidhus-fonden 10 S:r Balans till år 1861:
Emellertid suckar jordbrukaren icke så mycket under tyngden af mångartade och ofta dryga skatter, som icke mer under bekymmer atl kunna förvandla sin production till penningar, dem han ovilkorligen till Statscassan år förpligtad att erlägga, åsidosättande ali beräkning huruvida sådant år möjligt eller icke. Utan öfverdrift kan man säga, att i denna Statens fordran ligger en stor obillighet, ja äfven en icke mindre orättvisa till grund. I samhällens första början och ännu icke för manga sekler sedan i Sverige, följde man en båttre, sannare, riktigare grundsats, man fordrade nemligen icke annat af den skattdragande, ån hvad han genom jordens fruktbärande förmåga, eller ifrån skog och vatten kunde tillskaffä sig sjelf: han erlade sin skatt i säd, fogel, fisk eller villebrådshudar. Sjelfva grundräntan år ännu, såsom ett minne af denna tid, beräknad på gråverk uti flere af de allågsnare Svenska och Finska Provinserne. De förenade Utskotten medgifva, att Landtmannen eller den skattskyldige i allmänhet, skulle tillskyndas en betydlig förmån, om honom tillerkändes rådighet, atl på sätt motionairerne Ven 5 Augusti f. m, 45 föreslagit, välja emellan Kronoutskyldernes liqviderande i penningar eller uti spannmål; men som härvid tillika förekommer, att Staten till åtskilliga utgifters bestridande, har penningar ovilkorligen af nöden, samt att om alla utlagor fingo uti spannmål afbördas, skulle StatsVerket ej allenast sättas i förlägenhet vid spannmålens förvandling i penningar, utan ock blifva blottståldt för betydliga förluster, oberåknadt åtskilliga alltid oundvikliga utgifter för spannmålens vård och skötande; och det år på dessa grunder, de förenade Utskotten, utan behjertande af jordbrukarens penningenöd och utan afseende på rättvisans och billighetens kraf, åsidosättande all möda att tillse sättet huru som jordbrukarens och Statens gemensamma båsta skulle kunna förenas, helt kort och sorglöst afstyrkt antagandet af motionairernes ifrågavarande förslag. Detta Utskottens förfarande kan icke jag åtminstone gilla.
Derföre föreslog jag äfven år 1819, att det forntida sundet emellan Rådmansö och fasta landet — hvilket nu är igenvalladt ett litet stycke på midten, så att landsväg går deröfver — åter borde gräfvas upp, blott så bredt och djupt, att kanonslupar, mindre ångfartyg och Roslagsbåtar kunna der gå fram. Derigenom shulle vi, både i fred och i krig, erhålla den allra ginaste, lugnaste och säkraste inomskärsfarled och kommunikation till och ifrån Norrtelje, Oregrund och Östhammar skärgård, hvilken fiendens örlogsflotta, aldrig kunde stänga, nemi. igenom den täta skärgården norr om Furusund, innanför Rådmansö, innanför Wätö och vidare genom Wäddö kanal, såvida vi ha en ändamålsenlig och skickligt anförd skärgårdsflotta. Denna vackra, inre farled, skulle under fredstid ännu mere lätta skärgårdstrafiken och tillförseln till och-ifrån Stockholm, och under krig högst betydligt öka skärgårdsflottans förmåga att försvara både Öregrunds och Stockholms skärgårdar, hvilka, som sagdt, äro de farligaste och vigtigaste på hela Svenska kusten. Afven den del af. landtarméen, som under krig mot öster måste posteras i Roslagen emellan Norrtelge och Östhammar, för att vara tillh and 356 Den 26 November f. m. mota landstigningsförsök, kan, på deima inre och säkra farled, aldra lättast och med minsta kostnad provianteras och tillföras alla dess behof, så att Uplandsoch Roslagsboarne icke behöfver betydligt betungas med landskjutser, och deras hästar icke förderfvas med en mängd tunga krigstransporter.
Utdrag den 7 Decembtr 1829, ai] återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar; 2:0 Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens: * N:o 98, angående en jernnaie fördelning af Roterings-basväret vid Vesterbottens Regemente, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, och Nto 94, i anledning af yrkad jemkning i den Provincen Skåne ålagda rotering, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, - 3:0 Lag-Utskottets* N:o 137, i anledning af anmärkningar yid Betänkandet, Nto 57, angående väckt fråga om utfärdande af en Lag, som föreskriiver, huru afhandlingar om så kallade undantag eller fördel, samt om upplåtelse af nytt; jande-rätt till jordadel, skola lagföl jas: Betänkandet, N:o 57, och Utlåtandet,3 N:o 137, bitöllos; Nto 108, öfver Herr P-G. Ceder sch fulds motion, om ändringar i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807» aa • Prof, Utdrag den 7 December 1829. bifölls; N:o 13g, öfver Herr Fredric Leonard Rosenqvists motion om stiftande af en Lag, cam stadgar ersättningsskyldighet för Domare, hvilken meddelar part origtig hänvisning till ändrings sökande, och derigenom tillskyn* dar parten onödiga kostnader, bifölls; N:o i4o, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o 28, öfver Herr Carl von Qvantens samt Riksdags-Fullmägtigen Olof Olssons från Vermlands
Skolan omfattades med så lifligt intresse af ungdomen — som lärde med lif och lust och högt skattade den arbetsförtjänst, som deras flit förskaffade dem — att ännu en lärarinna blef behöflig, hvarför dottern » Fiken » antogs som moderns biträde 1828. Men sedermera, när vid Strömsbro nyinrättade bomullsfabrik många krafter behöfdes, drogos de unga flickorna dit, och skolan förändrade då karaktär samt blef hvad den ännu i dag är, en skolaför blott minderåriga flickor. Under många år efter moderns afgång var Maria Fredrika ensam lärarinna, men begärde våren 1866 att få sin systerdotter till biträde, hvilket beviljades med vilkor att hon af sin lön, som samma år höjdes från 300 till 500 kronor, själf skulle aflöna sin hjälparinna. Skolan var redan då skild frän fattigvården och ställd under skolstyrelsen med sin egen fruntimmersdirektion. Så fortgick det till våren 1874, då Fredrika Smolander, efter 46 års trogen tjänstgöring, lämnade sin befattning som lärarinna vid slöjdskolan, med rätt att behålla sin lön — då 600 kronor — som pension samt tillåtelse att för lifstiden bo kvar i den för henne så kära bostad, som hon mer än 30 år innehaft i den s. k. kasernen, där stadens folkskolor under en lång följd af år varit bofasta. Dessa äro nu de yttre konturerna af Fredrika Smolanders lif. Torftiga, stränga och regelrätta. Javäl! Men inom dessa konturer fanns det rum för ett skönt mönster i mjuka, varma färger, på hvilket hon väfde med aldrig tröttnande händer, dag efter dag, timme efter timme. För sin gamla mor, som afled vid 84 års ålder, var hon en öm och uppoffrande dotter, JSEUME. för sina syskon och deras barn en trofast vän och för sina fosterbarn en kärleksfull mor. Att hon måste arbeta strängt för-att genom litet extra förtjänst få de små inkomsterna att räcka till, förringade ej hennes kärlek till dem, som berodde af henne. Kanske tvärtom.
Det finnes en motståndskraftig seghet hos qvinnan, som är starkare än styrkan, och som kan bli en makt, för hvilken vi i vördnad blotta våra hufvud, när den paras — som så ofta är fallet — med en sund och ädel moral. Detta föll mig ovilkorligen in att säga, när jag slog mig ned att skrifva Kerstins historia. Hon läser icke mycket, den goda Kerstin, och » det lärda bokvettet », som hon uttrycker sig, är ej hennes sak. Men skulle hennes klara, blå ögon tillfälligtvis falla på dessa rader, skulle hon vara den första att — hjertligt skratta åt dem. » Kors, hvad herr John börjar gentilt och förnumstigt, » bruste bon ut, och hennes hvita tänder glänste till i ett leende. Jag har aldrig hört någon menniska skratta så mycket som Kerstin — så mycket och på samma gång så naturligt. Jag tror, att hon skulle kunna skratta vid sin egen graf. Detta klingande, högljudda löje, som alltid ligger till reds på hennes läppar att vid minsta anledning brista lös, har något af ett sprudlande källsprångs bullersamma friskhet uti sig, och äfven när det kommer som allra mest omotiveradt — ty medgifvas måste, att det ibland kommer grufligt omotiveradt — så förefaller det dock aldrig störande. Man känner, att det kommer direkt från hjertat, ett stort, naivt hjerta, som icke funnit bättre sätt att uttrycka sig. Hon har röda kinder, Kerstin, blomstrande som en vinterfrukt, och ögon, som lysa af lefnadsmod; en stor, stark, välväxt kropp, den hon för med en viss omedveten qvinlig behagfullhet, som minner om fin dam, sä » fattig torparunge » från landet hon än är, som hon sjelf plär uttrycka sig. När hon kom till mina föräldrars hus, var hon tjugu år. Hon fick med ens — berättade hon sjelf — en oemotståndlig lust att komma ut och pröfva på lifvet; den grep henne, som hon stod och gick, och den lemnade henne ingen ro vare sig natt eller dag. Beslutet var snart fattadt, och handling och beslut voro ett.
Dalelfven och sålunda utgöra början till en lättad transport för den i afseende på kommunikations-anstalter illa lottade provinsen Dalarne, å bolagets vägnar i underdånighet anhållit, att den påbörjade jernvägs-byggnaden, jemte alla af bolaget för densamma anskaffade materialier, samt hvad dertill i öfrigt hörer, måtte, under vissa uppgifna vilkor, af Staten öfvertagas och på dess bekostnad fullbordas; hemställande delegerade tillika, derest berörde underdåniga anhållan icke vunne Nådigt bifall, huruvida icke Kongl. Majit torde finna skäl att till Rikets Ständer framställa förslag om beviljande för denna jernvägs fullbordande af ett anslag, stort 75,000 R:dr Banko, eller enahanda summa, som för Nora-Ervalla jernväg blifvit anslagen, att för ändamålet disponeras af ett bolag, som, på de vilkor, Kongl. Majit i öfrigt kunde finna nödigt bestämma, förbundo sig att fullända Norbergs jernväg i öfverensstämmelse med ofvannämnde af Löjtnanten Adelsköld uppgjorda förslag; och hafva delegerade slutligen i underdånighet fästat Kongl. Majits uppmärksamhet derpå att, om bolagsmännens ifrågavarande anhållan bifölles, deras förlust ändock blefve ganska betydlig, enär å de 250 aktierna förlorades, så väl de för hvarje aktie redan insatte 100 R:dr, som det tillskott, hvilket å aktierne komme att erläggas till betäckande af det belopp, som återstode å skulden till Handelsoch Sjöfartsfonden, sedan den summa blifvit afdragen, hvarmed de aktieegare kunde tillförbindas att bidraga, hvilke icke fullgjort föreskrifne inbetalningar. Efter inhemtande af Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader underdåniga yttrande i ämnet, har Kongl. Majit tagit denna underdåniga ansökning i behörigt öfvervägande och dervid, beträffande det förra alternativet, eller att Staten skulle inlösa jernvägen, funnit sig sakna skäl att i sådan syftning vidtaga någon åtgärd.
Herr von Hartmansdorff> August: Sedan Högloflige Ridderskapet och Adeln behagat nyligen besluta, att de 2:ne såkallade NäringsStipendierna komma att bibehållas och utgå, hemställer jag vördsamt, om det icke borde åt RiddarhusUtskottet 18 H. 21 322 Den 3o Mars e. m. uppdragas, att uppgöra samt Ridderskapets och Adelns pröfning underställa ett reglemente för deras begagnande. I afseende på de öfriga Stipendierna, som af Riddarhusets medel utbetalas, finnas sådane föreskrifter, med afseende ej mindre på de kunskaper och öfriga egenskaper ynglingarne böra äga, för att kunna söka dessa Stipendier, än på de vilkor af kunskaper och färdigheter, som Stipendiaterna böra visa sig äga, innan Stipendierne aflemnas. Jag skulle tro, att dylika vilkor borde stadgas, äfven hvad NäringsStipendierne beträffar, på det man måtte i möjligaste måtto försäkra sig om, att de endast tillfalla värdiga personer ocb uppfylla det ändamål, som med dem åsyftas. Lades på bordet. Föredrogos å nyo och remitterades till StatsUtskottet : 1:0 Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, den 19 dennes e. m. på bordet lagde Motion, dels om ett årligt anslag af 5ooo R:dr intill nästa Riksdag till belöning åt Författare af tjenlige Läroböcker, dels om 4oo R:drs Löneförhöjning för hvardera af de vid KrigsAkademien å Carlberg anställde fyra Lectorer. 2:0 Herr Thams, Wolrath, den 23 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att Ben 3o Mars e. m. 323 Utskottens CancellieBetjening måtte, vid hvarje månads utgång, erhålla de dem tillagde arfvoden och tractamenten. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett anförande, sora upplästes, så lydande:
Denna pröfning komme i lörsta rummet att innefatta en kontroll deröfver att alla hemman och lägenheter vore riktigt upptagna, äfvensom att alla lill jordeboksoch hemma utåls-rån tan samt kronobonden hittills hörande persedlar för hvarje hemman eller lägenhet blifvit till myckenhet och kronnvärde rätt utsatta i förvandliugs-uträluiingen; således en jemförelse icke blott, enligt Kongl, kungörelsen den 23 sistlidne Maj, med äldre Jordeböcker, vanligen till ett antal af fyra, men med utsträckning, om dessa icke sins emellan öfverensstämde, till ännu flera, utan äfven med indelningsverk och möns, (emilior. Derpå följde granskningen af alla de vidlyftiga beräkningar och förvandlingar, som grundlägga bestämmandet af hvarje hemmans och lägenhets framtida räntor, innan dessa, särskilt för hvarje hemman och lägenhet, kunde af Kollegium på föreskrilvet sätt fastställas. Härtill komme alt, när vid granskningen upptäcktes någon skiljaktighet mellan de särskilta uppgifterna om hittills varande förhållanden eller någon, efter den granskandes åsigt, oriktig beräkning, Kamtnar-kollegii beslut deröfver skulle skriftligen meddelas och åtfölja ulräkningarne, när de, jemlikt ofvan åberopade föreskrift, fögderivis återsändes till Kongl. Maj:ls Befallningshafvande. Det härpå följande uppgörandet af sjelfva jordeböckerna är i § 4 af Kongl, instruktionen för Häradsskrifvarne den 10 November 1855 upptaget såsom en deras tjenstepligl, för hvars fullgörande särskild godlgörelse icke ifrågakomma; hvaremot sådan ät Lands-kamererarne för biträde vid jordeböckernas granskning är, på sätt här ofvan omlörmäles, vore beroende af vederbörande Läns-stvrelser sanmälan och af sjelfva granskningens mer eller mindre omfattande beskaffenhet. Denna ersättning, sammanräknad för hela riket, kunde skäligen antagas till samma belopp, som för Lands-kontorens granskning af lörvandlings-uträkningarne är kalkyleradl, eller 4,800 R:dr R:ml.
hvarifrån de väldiga snömassorna välta ned, Här och där synes ett spår i denna endessa mäktiga härskaror, som eröfrat och formiga hvithet. En hare har skuttat öfver ännu fullständigare skola eröfra hela landet, markerna och här och hvar fallit m e d sin och som äro sammansatta af idel sådana mjuka kropp i snön. En räf har smugit små underbara stjärnor. sig öfver från skogen, och dess spetsiga Hvar och en af dessa flingor tyckes dö, hundspår har gjort skarpa och djupa märnär den når marken, och dock är hvar och ken i snöskorpan. en ett plus till den stormakt, som m e d En fågel har slagit sig ned för att söka oemotståndlig kraft snart skall behärska allt. ett korn, och märkena efter hans klor se ut Det är tvänne stora motsatser, som man som underligt, mystiskt skriftspråk på snön. alltid möter i naturen: en till utseendet På landsvägen ser man märken efter stora alldeles laglös vildhet, den mest passionestöflar eller träskor. Kälkar och slädar ha rade, lössläppta frihet, men dock, midt i dragit långa, blanka ränder efter sig, och på detta, den mest bundna stränghet och den somliga ställen ser man äfven spår efter vidunderligaste omsorg för hvarje liten dels bara fötter, barnafötter, som gått fram öfver fulländade skönhet. snön. De komma mig att tänka på den Det är en förfärande känsla, man erfar italienske diktarens ord: » Är världen ännu vid en sådan snöstorms annalkande. — Först J; faller snön lodrätt, så vrider den sig och kommer hvirflande nästan horisontalt, och så lyfter den fallna snön sig från jorden och möter den nya, som kommer, till dess allt är ett enda vildt, flygande, ohyggligt uppror. — Och i detta uppror är hvar och en af de små snösljärnorna, som falla, utarbetad med samma fina symmetriska noggrannhet, som o m de skulle användas till en drottnings smycke och icke drunkna i snöhafvet. I detta som i så mycket annat är naturen människornas läromästare.