Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Småningom började han dock låta undfalla sig ett och annat om landets olyckliga ställning och om medlen till dess afhjelpande. Han talade alldeles som konspiratörerne, hvilket väckte F: s förvåning och oro samt framkallade hans ogillande. Det slapp slutligen ur Liungfelt, att han qvällen förut varit i sällskap med Skjöldebrand, Cederström och andra frondörer och konspiratörer. F. ville knapt tro sina öron, men Liungfelt talade på fullt allvar och nämde flera af sällskapet, hvilka förut varit lika konungske som han, men somliga småningom och andra plötsligt öfvergifvit kungens sak och ingått på den åsigten, att kungen borde på ett eller annat sätt rödjas ur vägen. F. ryste öfver den utbredning ' som dessa meningar fått, men kunde dock ej ännu tro, att vildhjernorna skulle våga företaga .något på fullt allvar. Det var likväl högst betänkligt, då sådana, royalister som Liungfelt öfvergingo till fienden. Hvart skulle det då taga vägen? Att en fullständig operationsplan uppgjorts qvällen förut, trodde F. sig " märka af Liungfelts i det afseendet halfqvädna visor, men något fullt upplysande kunde han ej få ur honom. % Konspiratöreme gingo likväl fortfarande till väga med eji öppenhet som måste väcka den största förvåning, men hos F. och många andra, hvilka blefvo kungahuset trogna, styrkte åsigten, att ingenting allvarsamt kunde resultera af alla dessa fanfaronader. Åtminstone hade historien aldrig förr omtalat dylika konspirationer. Verkliga sammansvurne bruka väl icke springa omkring i husen och basuna ut sina planer. De som så trodde tycktes äfven fa rätt. Tre dagar efter sin förra visit infann sig Liungfelt å nyo hos F. Den gången tycktes han nästan lugnare än förut. Nu var saken alldeles öfvergifven, påstod han. Hans Järta hade satt sig på tvären, och då kunde Skjöldebrand och de andra brushufvudena ingenting företaga. Det var rätt så godt det, menade Liungfelt och föreslog, att de skulle fara ut till Blå Porten.
Det är klart, att de locala hindren för directa val icke finnas isläder, hvilka, hvar för sig, kunna utgöra etL eller flera Val-disti ider. Vid detta förhållande, och dä sålunda endast en del af de betänkligheter, hvilka Utskottet emot sådana val i Memorialet, N:o38, anförde, för nämnda städer återstår, har Utskottet trott i dessa städer böra och kunna göras början med den uppfostran till politisk frihet, som Utskottet anser såsom ett hufvudändamål med alla representativa författningar, men som endast genom directa, samfälda val kan åstadkommas. Skälet gäller egentligen blott dessa städer, så vida som del endast der är möjligt för alla valberättigade, hvilka ega välja en gemensam Representant, att sammanträda på ett stalie, för att valet verkställa. Men Utskottet har icke kunnat förbise den split och den afund som skulle blifva en nödvändig följd af försöket alt göra ett annat valsätt gällande i de mindre, än i de större städerna. Lättheten att inställa si» vid ett val, som fordrar längre tid, är i allmänhet också större i stad, Constitutions-Utslcottets Memorial, N:o 85. i3 den må vara stor eller liten, ån i en lands-församling; och Utskottet har derföre äfven trott sig kunna, på sätt i sjelfva Lag-förslaget närmare redovisas, till de mindre städerna utsträcka det directa valsättet; och slutligen har Utskottet, i betraktande af de mångå likheterna mellan mindre släder och större köpingar, äfven trott sig böra ställa desistuämda i samma class, dit samtliga städerna komma att höra. Utskottet, som i Memorialet N:o 38, yttrade den Öfvertygelse, alt en serskild Slads-representation i ett land, der städerne icke ega tiondedelen af befolkningen, icke låter sig försvara, när man icke mera tror sig inom städerna kunna fjettra all annan idoghet än jordbruket, kan nu lika litet, som vid afgifvande af nämnda Memorial, godkänna det skäl för en serskild Stads-representation, hvilket
”Enär nu det icke heller gerna bör kunna förväntas, att entrepreneurerna af lånet skulle vilja ikläda sig den förbindelse att utan någon räntas beräknande, på alldeles obestämda terminer och till obestämda belopp, efter requisitioner hålla Riksg.cont. tillhanda de större eller mindre summor, som efter hand af de tillämnade hypotheksföreningarna äskades, så uppkommer härigenom en ytterligare ränteförlust, den Riksg.cont. i första rummet finge vidkännas, enär Cont., som utställt obligationerna, måste vid förfallotideii hålla innehafvaren tillhanda den utfästade räntan.” Äfven denna punkt kan mycket lätt vederläggas; ty då reglementen måste uppgöras för hypotheksföreningarna i sammanhang med frågan (hvilket jag anser nödvändigt i afseende på hvad som redan är beslutadt om hypotheksföreningarna, emedan de hafva rättighet till creditiv i Banken, och Banken ieke kan utlemna penningar till dessa föreningar, hvilkas operationer ännu äro okända), så kunde lånet upptagas med vilkor, att detsamma deponerades 6 månader efter en bestämd tid, under hvilken hela hypotheksväsendet kan hinna att ordnas, så att det å den bestämda tiden kunde utan förlust emottaga det inkommande lånet, hvarå Banken icke kommer att vidkännas en enda skillings ränteförlust; ty allt vore då på rediga fötter, och det erfordrades blott de bestämda penningetillgångarna för att sätta hela hypotheksväsendet i verksamhet. Riksg.cont. bör således erhålla creditiv på Banken för hela summan. Vidare säger Utsk.: ”Om derföre staten skall vara fullkomligt betryggad för all förlust å upplåningen, så erfordras nödvändigt, att, innan upplåningen kungöres eller några obligationer från Cont. utgifvas, i Cont:s vård skola finnas godkända hypthek för den summa, som skall upplåuas, samt tillräcklig säkerhet dessutom vara ställd för fulla ersättningen af den förlust, som på upplåningen samt räntors och capitalafbetalningars liquiderande kan uppstå.” Denna farhåga är äfven häfd derigenom, att man utsätter bestämd tid för lånet och framskjuter denna tid så långt, att man hinner reglera allt, innan lånet utfaller. I öfrigt har jag intet att tillägga vid Utsk:s betänk.
Jag gnider emellertid det stackars barnets kalla händer, till dess hon långsamt slår upp sina ögon, ser förskräckt på mig och undrar: » Här var så varmt — jag kunde icke — jag — • » Då märker hon den gamla fruns spörjande, litet nyfikna blick. Det går en rysning igenom henne, och hon tillsluter ögonen för att dölja sina tårar. — För att ej scenen skall väcka för mycket uppmärksamhet, går jag då åter till min plats, men jag kan ej flytta mina ögon från det bleka flickansiktet. Emellertid fortsätta de andra sitt samtal, fast litet tystare än förut. » Men det var då dyrt krut, fru Lindahl, som han har måst använda för att kunna skjuta guldfågeln? » » Det beror alldeles på, hur man tager det. » » Jag kan ej taga det på mer än ett sätt; att behöfva uppgifva hela sin framtid, sina studier för att i stället gå in i svärfaderns mjöloch viktualieaffär. Nej, vet ni, det kunde jag aldrig ha trott Ragnar Berg om, oeh dessutom tycker jag mig ha hört något om en anDärefter räcker jag henne väskan och nothäftena. Ett häfte har fallit på golfvet, och jag böjer mig ned för att taga upp det; mina ögon falla därvid på titeln: » Det var en dröm ». Hon lägger mekaniskt ned sina noter i väskan, sätter på sig sin hatt oeh stiger ned från kupén. » Får jag ej skaffa er en vagn? » » Nej tack, min bror är visst här. Han vet, att jag skall ha min sånglektion i morgon. » — Så fattar hon min hand och ser länge och allvarligt på mig. » Jag är så oförståndig, » hviskar hon sakta, » så oförståndig och så — så — », återstoden går förlorad i ett ohörbart mumlande. Så trycker hon varmt min hand och försö- ker att tvinga fram den forna munterheten samt skyndar fram till en ung man, hvilken kommer till hennes möte. Han har samma blå ögon, samma lockiga hår som hon, man kan strax se, att de äro syskon. Jag tar min kappsäck och går raskt efter dem. » Nå, Elsa, hvad skall du då sjunga i morgon? » frågar brodern, i det han tager noterna ifrån henne.
Fabrikernes understöd efter Uppgifne grunder ytterligare erfordras, Utgör således tillsamman 489,041 R:dr; Men som, bland de serskilda ofBihang till Riks~St•» Prot, 1817—1S18* tolde Sandi, Nir. 86, 87» 68a Underdåniga Skrif reiser. van omnämnda Anslag af Fonden, biträdet till 'Ull-Diskont-Fonden och den för Eskilstuna Fristads Arbetare anslagne Summa äro underkastade förändring och mäste ökas i den män Fabriks id. kamps afnämande af Svensk Ull tilltager och Fristads-arbetarnes tillverkning stiger eller de finnas böta åtnjuta högre Lanförmåner , hafva Riksens Ständer, pä det medel till sädane vigtige Näringars understöd icke maga tryta, beslutit att öka sistberprdé Summa till ett belopp af 508,713 R:dr 36 skill. 7 tst-, hvarigenom med de redan förut af Riksens Ständer beviljade 491,286 R:dr 11 skill, 5 rsr. Bankens hela bidrag tillManufaktnrernes och Fabrikernes understöd kemmer att utgöra en jemn Summa af En Million Riksdaler Banko; Och öfverlemna Riksens Ständer tillEder Kongl, Maj:t i underdånighet att af de medel, hvilka framdeles blifva användbara genom indragning af de visse personer gifne utsträckte Lånförmåner, medde. la Län i vanlig Diskontväg åt sådane flere Fabriker och Manufakturer, som Ed. Kongl. Majit kan i Nåder finna medföra den allmänna nytta och gagnelighet, att de förtjena delagtighet af detta understöd. Då Riksens
Det Exemplar af Hyres-Contracter i Stä, derne, som Husägaren innehafwer, skrifwes pa Stämpladt Papper ester hela betingade Hyres, Summans belopp utan afdrag af Husets Onera, tvid den i 24 §. stadgade påföljd: -Och ware Husägaren 'skyldig Comractet wid Mantalsskrifningen uppwisa. De Contracter, som efter <80; och givarens Författningar blifwit stämplade, gälla med den stäim pel de hafwa. Af de Contracter, som af Wederbörande pa Kronans, samt Kyrkors, Academiers, Gymnasiers, Scholars och Hosoitalers, ever as Officerare, pa Notebönders och Rusthallareö wägnar warda afsina tade, angående Arrenden af Kronans och desi Jr> rättningars jord, eller hwad annat frögan röra kan, stall den, som med Kronön, desi Ombud, eller Ost ficeraren i något af förenämnde ämnen Contrahe> rar, esker nu förelkrifne grund, besia Stämpladt Papper till det Exemplar han undsar; Börande <j någon betalning af större elier mindre Summa Den rs Augusti. 287L Deröfwer till och med iza R.Vlr, Tolf Skil-, lingar. Och deröfwer för hwarje 15a R:dlr, TolfSkilr lingar. Andre Räkningar som icke äro accepterade tillika med enskilte Personers Bref i handel och wandel, samt undfangne Quitrencer öfwer erlagd betalning, ffrifwas pä eller beläggas med Stämplad» Papper, dä de till Executorer eller Domstolar ingifwas, säsom Bilagor, efter hwad derom här oswar» stadgadt är. z. 2872 Den 78 Augusti. till Contrahenlen sse, innan han, derest Contracket icke genast blifwit strlfwit ra sadan Charta, som Författningen utsätter, detsamma med behörig Fyllnado.
Nu var. krigscasseuren, hvilken i mer än 20 år med nit och redlighet samt utan något klander skött sina tjensteåligganden, har för närvar, i årlig inkomst circa 1600 r:dr, deraf 3oo rtdr s. k. missräkningspenningar. Detta är i anseende till hans uppbörd, hvilken går till millioner rtdr, efter min öfvertygelse för litet, men skulle kunna lijelpas på det sattet, att krigscasseuren tillädes samma förmån af remisslage, som andra Statens uppbördsman, t. ex. räntmästare i K. Räntekammaren och i landtränterierna samt tulluppbördsmännen i orterna åtnjuta. Ett sådant remisslage är genom K. resolutionen af den 28 Juli 1837 krigscasseuren tillagdt för mötes-och tross-passevolancemedlen. Och får jag nu, i fullföljd af hvad jag här ofvan haft äran anföra, vördsamligen föreslå, att hädanefter krigscasseuren må tilläggas -|-:dels proc. i remisslage af de statsmedel, som han från Krigscasseurs-eontoret lill orterna med posten afsänder. Och får jag lika vördsamt anhålla, att detta mern. måtte blifva till StatsUtsk. remitteradt. Hr Möllerhjelm tilläde muntligen: Om StatsUtsk. skulle anse Jproc. af de statsmedel, som krigscasseuren från Krigscasseurs-contoret till orterna rned posten afsänder vara för mycket; så föreslår jag, alt minimisumman, hvarpå han må beräkna remisslage med nämnde proc., bestämmes till 5oo,ooo rtdr, hvaraf £ proc. utgör Ö2Ö rtdr. Man kan icke begära, att någon skall egna sig åt en så ansvarsfull sysselsättning för mindre belopp. Lades på bordet. Jag går att fästa R.
i Gottlands län icke är föreslagen, utan att, såsom i öfriga län, endast en Läns-Notarie med lön tillkommer; en befattning, hufvudsakligen såsom en person en second för Lands-Sekret. då denne sjuknar, eller då göromål, aflägsna från Landskansliet, måste handläggas. Begärdes på bordet. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oskar, upläsle 2:ne motioner af följande innehåll: I :o. Hvarje Svensk man bör vara och, jag hoppas det, äfven är Sveriges Konung tacksam för det förslag till en förändrad bränvinslagstiftning, som R. St. fått till sin vidare behandling emottaga. Detta förslags antagande skall otvifvelaktig! medföra välgörande verkningar. Dä likväl detsamma hufvudsakligen afser minskad tillverkning af och ökadt pris pä bränvinet, men jag hyser den mening, att i jemnbredd med åtgärder i sådan syftning äfven andra böra vidtagas, för att i möjligaste måtto förekomma omättligt bränvinssupande, anser jag för en medborgerlig pligt att i detta afseende uttala min enskilda åsigt, den må sedermera gälla hvad den kan. Begäret efter bränvin synes mig böra betraktas som en sjukdom och den svåraste vi hafva af alla att bekämpa, och liksom man lyckats alt genom skyddskoppor förhindra smittkoppornas härjningar, bör man, enl. mitt förmenande, såsom skydd för fyllerisjukdomen försöka att så småningom på nationen inympa begär efter något annat mindre skadligt njutningsmedel, för att såmedelst undantränga det skadligaste af alla, — bränvinet. Jag kan icke föreställa mig och det kan icke skäligen förväntas att den bränvinssupande allmänheten skall till dryck åtnöja sig med endast vatten. Derföre och så länge icke något surrogat för bränvinet, hvartill det såsom ganska sundt vitsordade Uaijerska Ölet otvifvelaktig! lämpar sig bäst, blifver till billigt pris för allmänheten tillgängligt, tror jag ej att bränvinssupaudel i fullt önskvärd mån aftager. Det har t. o. m. blifvit sagdt, att bränvinets fördyrande skulle göra det ännu smakligare och att således föga vore på sådan väg att vinna.
Men att. såsom Utskottets minoritet önskar, utan någon annan förändring utprägla det större silfvermyntet till en lödighet af 14^7 eller med silfver och koppar, och göra det mindre silfvermyntet 12-lödigt eller med silfver och Tyjjj;y koppar synes mig vara att förstöra den likhet i halt, som nu finnes inom Svenska siifvermynt af olika valör. Nu väga 4 fjerdedel*, IG sextondedels Riksdaler 0. s. v., äfvensom 8 st. 50-öre, 16 st. 25- öre, 40 st. 1 (i-öre o. s. v. alldeles lika med en hel specie-riksdaler; men detta enkla och följdriktiga förhållande skulle brytas genom den förändring, som åtskillige reservanter föreslagit. Mig synes då önskvärdare att vidblifva hvad som nu eger rum, intilldess den ofvan antydda fullkomliga likheten på en gång kan genomföras.« Uti denna reservation hafva Rikdags-fullmäktige Jonas Andersson från Östergöthlands län och Carl Dahlgren från Elfsborgs län sig förenat. Af Riksdags-fullmäktigen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län: »Olägenheterne deraf, att det Svenska samt det Danska och Norska silfvermyntet utmyntas efter olika grunder, hafva länge varit insedda och öfverklagade.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Askar och Dosor. I fråga om denna artikel, yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels att redact:n af artikelns rubrik måtte lemnäs oförändrad, dels ock att den nu stadgade tullsatsen måtte lemnäs oförändrad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först Remställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s redactions-förslag, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Uppå sedermera framställd propos. blef äfven Utsk:s i afseende pä sjelfva tullsatsen gjorda förslag af R. o. Ad. bifallet. Fortsättningen af förevarande ärendes pröfning upskjöts till eftermiddagens plenum; och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. 52 Den 3 Maj e. m. Onsdagen den 3 Maj 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni prot. för d. 8 sistl. April. Fortsattes pröningen af Bevilln:s-Utsk:s Betänk. Härvid förekommo nedannämnde artiklar: sissa foetida m. fl. I fråga härom yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels att alla apotheks-varor måtte befrias från införsels-tull, och efter det propos. till bifall å Utsk:s förslag blifvit besvarad med starka Ja, blandade med Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm., alt han ansag Ja hafva varit öfvervägande. Band. Efter någon discussion upskjöts pröfningen af Utsk:s rör:de denna artikel afgifna förslag till R. o. Ad. behandlat artikeln Väfnader. Barometrar. Utsk:s förslag bifölls. Beck.
Denna min afsägelse grundas derpå, ali jag för det företa ej lyckats alt öfvertyga mig om den fulla lagligheten af sådana suppleanters tillsättande, innan något stadgande derom i llidd.Ordn. blifvit intaget; och mitt andra hufvudskäl är det, att jag vill undvika den falska ställning, att stundom kallas att besluta, utan att förut hafva fått öfverlägga; och att då afhålla mig från att rösta, det vore alt bedraga R. o. Ad:s majoritet på en röst, som den påräknar; det är då bättre att på förhand tillkännagifva, att jag ej dermed kan tjena. Upplästes jemväl ett af Hr Rosenblad, Bernh., inlemnadt sålydande anförande: Ledamot af Unionscomiteen, som, för att afsluta sina vigtiga hvarf, nu håller session 4 gånger i veckan, hvarje gång vanligen 6 timmar, nödgas jag afsäga mig det mig lemnade uppdrag att vara extra suppleant i Const.Utsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade i anledn. häraf Hrr Eleclorer alt i deras nästa sammanträde utse suppleanter i Bancooch Const.Utsk:n efter Hrrme Mannerskantz och Rosenblad. Föredrogs StalsUlsk:s d. 17 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 88, ang:de regleringen af utgifterne under riksslatens 5:te hufvudlitel. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Som detta betänk. N:o 88 äfvensom det hvilket pä föredragningslistan upptages under N:o 40, innefattande det förra förslag till reglering af utgifterne under riksslatens 5:te, och det sednare af utgifterne under 7:de hufvudliteln, äro af samma beskaffenhet som de öfriga ang:de stalsregleringen, och då Ståndet beslutat låta dem hvila på bordet i afvaklan pä Konungens nåd. sanction till det föreslagna stadgandet ang:de återremisser; så hemställer jag om icke äfven dessa tvenne betänkai borde blifva hvilande. Frih.
N:o 44 öfver de inom RiksSfin gjorda anmärkn:r vid betänk. N:o 2!), med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m. Uppå af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. bifölls, att detta utlåt, finge §:vis förekomma till afgörande. § I Upplästes följande af H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus, inlemnade anförande: Som BancoUtsk-.s financebetänk. nu kommer linder öfverläggning, torde R. o. Ad. benäget tillåta mig, såsom Utsk:s ordförande, att i korthet redogöra för de principer, som ligga till grund för detta betänk. Utsk. har haft 2:ne hufvudföremål i sigte: det ena, att consolidera Bankens förmögenhet; det andra, att bereda medel till rörelsens lifvande i landet. T det förra afseende hvad rörer Bankens consolidation, har Utsk. föreslagit följande åtgärder: l:o. Att bestämma Bankens grundfond (vill med andra ord säga dess öfverskott af fordringar och af metallisk valuta utöfver beloppet af dess skulder), till en summa af 10,000,000 r:dr b:co, (se § 1) som utgör 4,000,000 r:dr mera, än hvad Bankens grundfond utgjorde enligt sist samlade Ständers beslut. 2:o. Att Bankens i discontrörelsen fästade capitalförmögenhet af 9,000,000 r:dr skall bibehållas i Banken, i stället att, som betänk. N:o 29 innehöll, öfvertlyltas till Riksg.cont. Grundar sig på öfvertygelse!], att Bankens säkerhet är större uti de skuldförbindelser, som utgöra disconlcassans förmögenhet, än uti de obligationer, som Riksg.cont. skulle afgifva, enär de förra kunna lagsökas och utmätas, men icke de sednare. 3:0.
Kontrollör äge att öfver det dagtraktamente och den resekostnads-ersättning, som honom för förrättningar tillkommer, för 14 dagar i sender insända' räkning till den embetsmyndighet, som honom förordnat; och besörje denna att, sedan räkningen undergått granskning, hvad kontrollören tillkommer, till honom utbetaldt varder. § 30. Kontrollör ställe sig i öfrigt till efterrättelse, så väl Förordningen angående vilkoren för bränvinstillverkning, som de föreskrifter, hvilka varda af öfverkontrollör honom meddelade. Bih, till R. St. Om Öfverkontrollörs åligganden. § 31. Öfverkontrollör, hvilken det, enligt 56 § i ofvannämnda Förordning, åligger att hålla allmän tillsyn öfver förordningens efterlefnad, skall under tid, då bränvins tillverkning är medgifven, resa omkring i sitt distrikt och tillse, att under honom lydande kontrollörer sina åligganden fullgöra, att brännerierna äro lagligen inrättade, och att bränvinstillverkning icke idkas, utan att tillverkningsafgiften blifvit erlagd. För alt kunna undersöka, om de af kontrollörerne begagnade profvare äro riktiga, bör han ett sådant instrument städse med sig hafva. Öfverkontrollör bör ställa sina resor så, att han ofta kan kontrollörers graderingsoch mätnings-förrätlningar öfvervara. § 32. Finner öfverkontrollör vid besök i bränneri något att anmärka, besörje han om skyndsam rättelse. Är öfverträdelse begången, som ansvar medföra bör, gore han derom anmälan hos allmän åklagare. § 33. Öfverkontrollör äge att från ett till annat bränneri förflytta kontrollör eller honom från befattningen skilja, när kontrollören finner det behöfligt; gore dock derom genast anmälan hos den embetsmyndighet, som kontrollören antagit, och förordne annan tjenlig person, att kontrollörens befattning utöfva, intilldess att embetsmyndigheten i ämnet besluter. Den, som sålunda i kontrollörs ställe förordnad är, åtnjute under tiden den aflöning och de öfriga förmåner, som kontrollör tillkomma. § 34.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof inhemtas bland annat, i afs:de på den deri föreslagna lönereglering för Kongl. KammarRätten, huruledes inom detta verks AdvokatFiskalsKont. uptagits allenast et» AdvokatFiskal, som skulle erhålla en lön af 3,000 Rdr Rint med fortsatt åtnjutande af det honom hittills anslagna actoratsarfvode, hvilket man dock nedsatt från 12 till 10 proc., jemte en Kanslist, som, mot en lön af 1,000 Rdr Rmt samt 300 Rdrs renskrifningspenningar skulle vara AdvpkatFiskalens biträde, och derjemte förrätta alla de göromål, som hittills, enl. Instrukt:ns föreskrift, ålegat vice AdvokatFiskalen, hvars tjenst således skulle komma att indragas. Att detta förslag utgått från Kongl. KammarRättens President och ledamöter, finner man af det StatsRådsprot., som uti den Kong). Propos. blifvit åberopadt; och då jag, å ena sidan, nogsamt iuser det konseljen bordt ega allt skäl att sätta förtroende till en framställning, som kommit från ett sådant håll, och att således anse den föreslagna indragningen vara både nyttig och ändamålsenlig, måste det å andra sidan så mycket mer väcka min förundran, huru Kongl. is# Dun 21 Oktober. f. m. KaisimarTJ:ti kunnat framställa förslaget, samt dervid, såsom det vill synas, beropa sig på förvärfvad erfarenhet om vidden och beskaffenheten af de till Adv.FiskalsKont. hörande göromål, som hvarken Presidenten eller någon enda af Kongl. KammarR:ns ledamöter någonsin tjenstgjort inom nämnde Kont., så att ingen af dem eger med der varande göromål den närmare bekantskap, som erfordras, för att kunna fälla ett på sakkännedom grundadt omdöme derom, huruvida den tjenstemannapersonal, som nu uti Adv.- FiskalsKont. är anstäld, må böra bibehållas eller kunna, utan men för ärendernas gång, förminskas.