Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl och på det att Konungens rätt att göra Adelsmän icke må derigenom lida något intrång, borde den, som af Konungen upphöjdes i Adelig värdighet, äga rätt att äfven före - Den il Junii J, m. re introductionen begagna sitt Adeligaj Friherrliga eller Grefliga namn och vapen, med öfrige dertill hörande privilegier. Det tycka* vara billigt, att i ett rum, sådant som detta, der allt påminner om förtjenstfulla gerningar, personer, utan förtjenst, utan moraliskt värde icke skola vinna inträde. Åsynen af dessa sköldar, minnen af våra Förfäders dygder och bragder, och vissheten att Ridderskapet och Adeln är lifvad af deras anda, ger mig hopp, att Ridderskapet och Adeln skall täckas bifalla mitt förslag. Herr von Hartmansdorff, Angu/l: Jag ta ger mig friheten göra en anmärkning vid formen af den 4:de §. Friherre Boije, Ludvig: Jag hemställer om det icke vöre lämpligast, att discussionea endast finge omfatta en §. i sender. Herr Rilen: Jag kan icke finna någon olägenhet deraf uppkomma, att man discuter*r Utskottets förslag till första Afdelningen a£ Riddarhusordningen i ett sammanhang och således på en gång anför alla de anmärkningar, man deremot har att framställa. Friherre Boije: Min hemställan grundar sig derpå, att om hvarje §. särskilt för sig öfn verväges och afhandlas, discussionen derigenom ostridigt skall blifva redigare, emedan annars, Ridd, o. Ad, Prot. V. Band. 14 SIO c Deri 11 Juni i f, m. om man företager sig alla §. §. p& en gång, det synes mig, som en sammanblandning och villervalla skulle kunna uppkomma. Jag har »u anmält mig att tala, för att i anledning af Friherre Wrangel* tillägg till 2 §. göra några anmärkningar. Som likväl Herr von Hartmansdorff förut anmält sig att få tala öfver 4:de §. underställer jag Herr Grefvens och LandtMarskaikens ompröfning, hvilken af oss först bör få framställa sitt yttrande.
Soiidh ocli F. W. Warf~vinge. förordas en liliidedriilct. sotn är i full iifvewiinst$iinnielse med föreniiigciis modeller. Sedan nAgra Ar tillbaka liar fr; ig.aii om en förkittrid sjukr8rd på landslq-gtlen börjat tilldraga sig iippmilrks: imliett, oeli a t t wnir behj artansviirdn sak afven inom Fredrika-Bremer ' Förb~indet väckt intresse och deltagande, därom vittna dels föredrag vid ett årsmöte, dels flera uppsatser och. omnamnandeii i Förbiiiidets tidskrift. När därför Förbi~ndets ombnd i Upsala 1.891 vai-tde sig till sty,relsen med en förfrågan, I-iiiriivicla Förbiindet skulle vilja deltaga i. strafvanclet för a t t erii.å en förbättrad sjukvkrd ined ofvanniimida syfte, vann denna llemstallan styrelsens bifall. Efter några för~erecleicle öfverläggiiiagar beslöts, a t t Förbuiidet skulle rikta sina bemöda~iclen pii utbildaiidet af kvinliga faltskärer, l ~ i l k a tillika voro examinerade sji~ksköterskor ocli så- lunda skidle blifva sarskilclt liimpliga för a t t utöfira sin verksamhet jnoi-ii de metiiga trakter af ' v h t I.ai~d, hvarest de l h g a afstånclen försviira ocli fördröj a erhiillaiide af läkarerård. Förbundets närmaste uppgift blef iiii a t t inlämna en ansökan om tillstånd för af Förbundet antagna fältskarsaspiLii.ter att f&amp; rakna ett ars tjä.nstgör: ing som sköterskor pk större qjiikhus såsom veclerlag för den annars pk senare tiden antagna inbist ettåriga t j iinstgöringeii hos prali tisermcle fältskär, och erhölls af vederbörande i-ti.yndighet. tillstånd att s&amp; skulle f&amp; ske.
Ingen innom detta Riddarhus lärer finnas, som icke instämmer i den utaf den wärda Ledamoten Herr v«n8cku1trisnb-im yttrade önskan; men jag kror att detta ämne är sä fullkomligen beroende af Hans Majit, att detsamma icke bör kunna af Riksens Ständer upptagas. Grefwe lAörner, ^.clolpb Oövsn. För att förena ben afj Herr Archiatern Scbultrenkeim gjc»de Motion om en formlig skrifwelsc till Kongl. Majit med den af Herr Grefwe ve Is vsrrlls gjorde anmärkning att detta ämne icke synes wara ett Riksdags-mäl, fär jag den äran föreflä, att Herr Grcfwcn och Landt-Marffalken mätte, uti sitt Afskeds-tal ä Riks-Salen» i underdänighet yttra Ridder» ffapets och Adelns önffan i afseende pä Hans Kongl. Höghet Kronprinsens snara förmälning. Herr Grefwen och Landt-Marffalken gjorde proposition i enlighet med detta Grefwe lAärn-rs förslag. Bifölls. Herr Grefwenoch Landt -Marffalken fLresiog äfw»n 10OZ Dsn 28 Npeik. äfwen, att de andre Standell härom skulle underrättas,' och inbjudas att i enahanda underdåniga önskan instämma. Ropades näsianj allmantj Za! Men Grefwe Vla O-näie föriuälte sig anse, akt dä saken «j borde kunna säsom ett Riksdagsmäl upptagas, nägot Meddelande och inbjudande till de andra Ständen icke^kun<iga runi. Grefwe IM,ner trodde, att dä saken erhållit det as Nidderffapet och Adeln nu bifallnc skick, kunde densamma de andre Staildcn »6 ooutism meddelas.
Tumba^ samt Contorets ställande under Riksgälds-Contoret icke kan vara med några svårigheter förknippad t, helst uppbördens skyndsamma indrifvande och controllerande kan lika säkert verkställas, ehvad Contoret lyder under StatsContorets eller Riksgälds-Contorets öfverstyrelse, så och till enhets vinnande i afseende å uppbörden af samtlige bevillnings-medel, får Utskottet jemväl tillstyrka, att all befattning med stämplade papperets beredande, uppbärande och redovisande må från och med nästkommande år, då det nya Chartre-Sigillatae-papperet kommer att öfver hela Riket begagnas, förflyttas till Riksgälds-Contoret, under hvars öfverinseende de till Chartge-Sigillatje-Contoret hörande tjenstemän alltså skulle komma att lyda; hvaremot Riksgälds-Contoret bör till Stats-Contoret för hvarje år utbetala ett belopp, motsvarande den summa, hvartill Chartas-Sigillatae-inkomsten i Riks-Staten upptagits. 5:o Bränvins-brännings-afgiften, sora, i anseende till beskattningsoch uppbörds-sätt, har ett bestämdt sammanhang med allmänna bevillningen, synes,* likasom denna, böra för enhets skull ingå till Riksgälds-Contoret; och då Kongl. Stats-Contorets befattning med uppbörden och controllerandet af denna afgift är nästan alldeles enahanda med Riksgälds-Contorets åligganden, i afseende å allmänna bevillningen, samt brännvins-afgiftens belopp för hvarje år icke kan på förhand med någon säkerhet beräknas, föreslår Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtandej N.-o 66. alt den brännvins-bevillning, som Rikets nu församlade Ständer sig åtaga, må, på samma sätt som allmänna bevillningen, ingå till Riksgälds-Contoret, hvars bidrag till Stals-behofvens fyllande från och med det år, då förstberörde bevilinings-afgift kommer att utgå, följaktligen bör ökas med det belopp, hvartill denna inkomst vid nu förestående Statsreglering varder beräknad.
Statsoch EkonomiUtskottens betänkande bif. af Adeln, s. 1065. af Borgareståndet, s. 1074. af Presteståndet, s 1080. Ytterligare Utlåtande, bif, af Bondeståndet, III. s. 360, tom rättighet att obehindradt uppföra WäderTull-; Eagoch EkonomiUtskottens betänkande bif. af Adeln, s. 1217. af Presteståndet, s. 1219. af Borgareståndet, s. 1222. Qvarnars uppbyggande, om frihet till Wäder-; Eko» nomioch BesvärsUtskottets betänkande angående bif. af Presteståndet, s. 101. återrem. af Borgareståndet, s. 105. bif. af Adeln, s. 116. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Adeln, s. 1049. bif. af Borgareståndet, s. 105-9. ptgd 127 undantag af en punct, af Bondeståndet, s. 1061. lagdt till Handlingarne af Presteståndet, s. 1072. Ov. om Husbehofs, befrielse fran Skattläggning; Stats. Lagoch BkonomiUtskottens betänkande bif, af Adeln, s. 8go. återrem. af Borgareståndet, s. 8g4. Bondeståndet, s. 897. Ytterligare Utlåtande, bif. af Borgareståndet, 1IT. s. 339* Rebbélberga broar, om nedsättning i arrendet för Be. tesmarken vid; StatsUfsköttets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 10.19. af Bondeståndet, s. io45. af Adeln, s. io48. af Borgareståndet, s. 1058. R evisorer, förslag till ny instruction för Riksens Ständers, i afseende på StatsWerket.
Och som Ja följaktligen vunnit; så kommer den tillstyrkta pensionen för Friherrinnan Tornerhjelm att å Allmänna IndragningsStalen uppföras. Hvilket Förstärkta Stats-XJtskottet får VÖrdsamligen anmäla. Stockholm deli 29 Septemb. 1823. Ankom den 4 Oct. 1823, Utlåtande, angående den Summa, som för Statsoch Riksgälds-Verkeus behof erfordras 16 Stat s~U ts kol tets Betan kan den» att genom Allmänna Bevilk ningen utgöras. Stats-Utskottet, sohl mi i sä hiåtto fullän da dt de åtgärder vid Statsregleringeiij detsamma ålegat, alt Utskottet sig yttrat ofver de af Kongl. Majit uti dess Nådiga Propositioner, dels om Stäts-VerketS tillstånd och Lehöf, af den a5 Jailnaiii innevarande år, dels om anslag för RiksStatens 3:dje Hufvud-Tiltel af den 12 sisth .Augusti, jemte särskilde i Nåder aflåt. ne Remisser, äskade tillökningar under RiksStatens särskilda Hufvud-Titlal’, äfvensom angående de för öfrigt inom RiksStånden föréslagne liva utgifter; får, ehuru alla de anslag Utskottet tillstyrkt icke ännu äro af Riksens Högloft. Ständer bestämde, likväl, under förmodan att någon betydlig förändring icke lärer komma att ega runi uti de heräkidngar, sohl liu kunna uppgöras, såsom resultat af Utskottets arbeten, uppgifva den summa, sem till följd häraf erfordras för Statsoch Riksgälds-Verkens samfäld ta behof, att genom Allmän Bevillning fyllas, få att Bevillhings-Utskottet må varda salt i tillfälle alt upprätta förslaget till Bevillningsbeloppets fördelning. Stats-tlts kottets Betänkande**, tn Det bidrag af Ållmänn aBevillningen, Som till fyllande af Stats*-Verkets behof sista Riksdag anslogs, utgjorde 1,666,402; 11. 6.
Genom till Stockholms Rådhus-rätt uttagna särskilda stämningar, yrkade Direk»tionen åläggande för innehafvarne af ofvan omförmälda .säkerhetshandlingar, att dem till »Drottninghuset återställa, men såväl Rådhus-rätten som Kongl. Hofrätten hafva, genom med»delade domar, ogillat berörde yrkanden, uti hvilka domar underdånig ändring blifvit sökt». »4:o. Sedan aflidne Prosten m. m. och ledamoten i Direktionen öfver Drottninghuset »P. A. Frösts bo blifvit till borgenärerne afträdt, lät Direktionen i ej mindre Prosten Frösts »än Möllers konkurser bevaka det belopp, som genom slutligt utslag blefve förklaradt utgöra »Möllers balans. Genom i berörde konkurser gifna domar, blef den i Prosten Frösts kon»kurs skedda bevakning ogillad, hvaremot Rådhus-rätten, i afseende å Möllers konkurs, jemte »förklarande, att hustru Möller, som hos Rådhus-rätten sökt boskillnad, icke vore skyldig »att med den del i framdeles tillfallande arf, deruti Möller ej ägde giftorätt, eller med sin »giftorätt, i den öfriga egendomen för Möllers gäld ansvara, fastställt det bevakade beloppet »till betalning med förmånsrätt enligt 17 kap. 8 § handelsbalken». »Emot den förra domen fullföljde Direktionen talan i Kongl. Hofrätten, som, genom »meddelad dom, fastställde det slut, hvaruti Rådhus-rätten stannat; och har underdånig »talan emot samma dom icke blifvit fullföljd; hvaremot, i afseende å den uti Möllers kon»kurs Drottninghuset tillagda förmånsrätt, en borgenär sökt ändring uti Rådhus-rättens dom »i denna del, hvilken dom ock af Kongl. Hofrätten blifvit upphäfd, med förklarande, att »Drottninghuset, så vidt på nämnde borgenärs betalningsrätt inverkade, icke ägde att för»månsrätt åtnjuta. Uti denna dom bar Direktionen i underdånighet sökt ändring». »5:o. Genom den 15 Juni 1853 meddeladt utslag, bestämde Direktionen beloppet och »beskaffenheten af Möllers balans. Detta utslag underställdes Kongl.
Enligt hvad folkvisorna meddela, följde brudgummen ej m e d; men ett städse förekommande uttryck är: » han dröjde icke mycket länge. » Därefter företogs afklädningen af brud och brudgum på tidens troskyldiga sätt, och den vardt grundlig. Då för tiden brukade man nämligen ännu såsom under medeltiden sofva alldeles naken. Nattskjortan var ännu icke uppfunnen. Sedan hölls i brudkammaren ett slags gudstjänst, som inleddes med psalmsång och hvarunder paret skulle sitta i bädden i bedjande ställning, med hopknäppta händer. Af allt hvad vi veta om det väldiga drickandet vid bröllopen kunna vi förstå, att sällskapstonen, allt som gästabudet framskred, ej var den allra bästa. Reglerna för bröllopsgillen från 1500-talet äro rätt karaktäristiska. Om förhållandena vid bordet heter det: » Här skall vara förbjudet allt ropande och skrikande, svärjande och pockande, märken slikt, I bröllopsgäster! Ingen må gifva den andre en kindpust med knuten näfve, ej heller slag på munnen med flata handen. Ingen må stöta den andre i sidan med armbågen, med foten eller med knät. Ej heller må man göra sig saker till näseller öronnypning, hårdragning, spottande eller bitande eller vreda ögon. Ej heller må man se på sned på någon och le så- som hundar le åt svin. Ej heller må nå- gon sätta sin hatt på tre kvart med vredgad håg, snyta sig illa, sitta med hand under kind och tänka ondt. Ingen skall heller sig fördrista att krypa in under bordet och bita sin medkristne i benen; så må heller ingen sätta sin medkristne så hårdt i bänken, att inälfvorna runga i honom. Gån ut och in på ärans vägar! Ingen må heller taga knappnålar af kvinnornas tröjor eller nålputor och därmed sticka dem. Ej heller må någon hetsa hundarne mot hvarandra i stugan eller på golfvet. » Det intryck, man erhåller af sällskapstonen genom dylika regler, kan måhända förekomma ensidigt och öfverdrifvet. Det bekräftas dock genom utländingarnes, isynnerhet de finare fransmännens enstämmiga berättelser.
St:r kominit till den öfvertygelsen, att sättet och formerne för den emellan Sverige och Norige stiftade förening, uti hvilken Norige uptagits såsom ett fritt och sjelfständigt rike, icke blifvit så väl afvägda och erhållit den tydlighet och fullständighet, som med rätta mäste anses vara en oeftergiflig nödvändighet, derest föreningens höga ändamål skall kunna upnås, nemi. att åt tvänne stambeslägtade, af naturen genom ländernas läge förenade folk, de der ega »å mycket gemensamt i religion, i språk och andra förhållanden, bereda tillfälle att, med full riitt att sjelfständigt hvart för sig utveckla och ordna sina inre angelägenheter i öfrigt, uti de för de begge nationerna gemensamma ämnena ställa dessa på en sadan grund, som för de båda folken befordra framtida lycka och leda till ömsesidigt förtroende. 1!. 8t:r äro således af den tanken, att en revision och ett fullständigande af förenings-fördraget af behofvet påkallas. I följd hvaraf R. St:r, som för sin del anse detta böra verkställas endast på sådana grunder, att främsta rummet inom föreningen och rättigheten att i förhållande til! andra makter representera densamma böra åt Sverige fortfarande bibehållas såsom tillhörande sistnämnde land, härmedelst i underdånighet anhålla, det E. K. M. mätte täckas genom en af Svenska oell Norska män bestående Komité, etter på annat sätt, som E. K. M. pröfvar lämpligare, (åta verkställa revision af stadgarna för föreningen mellan Sverige och Norige och upgöra förslag til! nytt fullständigt föreningsfördrag, samt derefter till R. 8t:r och Noriges Storthing aflåta Nåd. Propus., med förslag tiri fullständigt ordnande af föreningsförhållandena de båda rikena emellan.
Detta reg:te erhåller dessutom följande statsmedel: beklädnad, remtyg, personella utredningsoch sjukvårdsper sedlar 5i,6oo fouragering för 3o under-officerare, io trumpetare och 3y5 nummerhästar 4^>65o remontering och skoning, så vidt denna utgiftspost utfaller lika för cavallenoch artillerihästar 9,545 Summa r:dr 161,913 Stockholms stads inq varteringsbidrag synes böra, äfven här, föras utom column, såsom icke utgående ifrån stats-anslag, äfvensom casern-kostnaderna. Den ofantliga kostnaden för denna trupp, som blott utgör 400 man, och hvilken således i öfverslags-beräkningen utgör 400 r:dr b:co för karl och häst, ,270,000 22,000 Den i Februari. da Kronprinsens IIusar-reg:te endast utvisar en kostnad af något öfver hälften deraf, påkallar R. St:s hemställan hos Konungen om en snar och väsendtlig förändring i reg:tets organisation. Jag anhåller, att StatsUtsk., som bättre än den enskilde ståndsledamoten äger tillfälle att af offentliga handlingar bedomina förhållandena , måtte föreslå R. St. något afgörande steg i detta afseende; och anser jag mig emedlertid böra, såsom förslagsberäkning, upptaga det här utsatta belopp, hvartill utan svårighet kostnaden synes böra kunna nedsattas till ••••••••• Kronprinsens Husar-regemente. Aflönings-stat (600 man) 47>2^3 Beklädnad, remtyg, personella utredningsoch sjukvårdsper sedlar 34,200 Fouragering för 1 regtts-trumpetare, 3o und.officerare, 6 trumpetare, 5oo husar-hästar å 774 r:dr per häst 41 ?7°7 Remontering och skoning, så vidt denna utgiftspost utfaller lika för cavallen-och artillerihästar i2,25i Inqvarterings-kostnaden synes äfven lär böra föras utom column.
Sparre anfört så som ledande till bättre reda i denna fråga, att nemligen 5:te punkten skulle föredragas först, anser jag, dä jag tager fasta på ordet »reda,» just vara ett skäl att börja med den 4:de punkten. Gr:n säger nemi. att, om det för fullbordande af banan mellan Falköping och Jönköping erforderliga anslag gifves, skulle derige* nom den södra stambanan komma i mistning af hvad StatsUtsk:t föreslagit. Just detta skäl anser jag vara tillräckligt lör mig att yrka, det 4:de punkten måtte först föredragas, samt att den 5:te punkten först derefter handlngges. Det är naturligt, att sedan 4:de punkten är afgjord och 11. o. Ad. beslutat om det belopp, som skall till södra stambanan beviljas, så blir en särskild fråga, om E. St:r bifalla hvad StatsUtsk:t föreslagit för banan emellan Falköping oell Jönköping, eller möjligen öka beloppet med de två (nillina, som felas. Jag kan icke inse, att några svårigheter egentligen kunna upstå deraf, att punkterna föredragas i den ordning t)«n 2.1 April f. ro. dr äro npstalde, och förenar mig således uti den anhållan, att först den 4:de och sedan den 5:te punkten matte särskildt föredrages. Frih. Åkerhjelm: lag finner ganska naturligt, att Gr. Sparre, som önskar att man först skall färdigbygga vägen mellan Falköping och Jönköping, yrkar, att frågan må föredragas uti den ordning, hvarom man gjort framställning; men sorn jag är af en annan mening och, i likhet med StatsUtsk:t, anser att de 6 milhna böra utgå tili södra banan, måste jag bestrida Gr. Sparres sätt att här gå tillväga. Jag fortfar således att yrka att 4:de och 5:te punkterna måtte behandlas på sätt och i ordning de af StatsUtk:t blifvit framställda. Gr. Hamilton, Henning: T vänne frågor hafva här blif vit väckta. Den ena, att, diskussionen skulle omfatta både 4:de och 5:te punkterna på en gång: och har emot denna mening ingen anmärkning blifvit framstäld.
Vid sjelfva frågans behandling synes mig Utsk. hafva förbisett tvänne väsendtliga omständigheter, som dermed stå i oskiljaktigt sammanhang, nemligen: 1:0 den fria kolkandeln, såsom utgörande sjelfva grundvalen för hela rörelsen och derföre i min tanke bort vara afgjord, innan några reglementariska föreskrifter i öfrigt meddelas; och 2:0 säkerheten för alla de på köpetackjern privilegierade äldre bruk, att efter den i bergslagsorterna nu till - 392 Den 28 April f. m. styrkta utvidgade smidesrältighet derifrån hädanefter som hittills kunna påräkna och vara förvissade om tackjernsbehofvet, hvilket de sjelfve, i saknad af malmer, ej kunna åstadkomma, en tillgång, som likväl hittills utgjort deras lagliga rätt, hvilken svårligen kan dem frånkännns, emedan ett stort antal medborgares existens och välfärd derpå bero, och thy förutan stångjernstillverkningen i dessa vidsträckta delar af landet fortfarande icke kan bedrifvas, helst kändt är, att tack jernstillverkningen inom bergslagerna bedrifves under tvänne sins emellan ganska skiljaktiga cathegorier, nemi. dels till förbrukning vid egna redan tillåtna verkstäder, och dels till afsalu emot vissa af Staten deremot lemriode förmåner till vinnande af en säker tillgång för alla derå i andra orter privilegierade smiden. Utsk. yttrar väl, att denna rättighet till tackjernsfång från bergslagerna för de aflägsna bruken genom i8o3 års K. författning nu mera, sedan smidet i allmänhet blifvit så betydligen utvidgadt, endast finnes till namnet, samt alt den genom 1335 års K. författning roedgifna fria tack jernshandeln, som lemnar hvar och en rättighet att, äfven der malmer finnas, sjelf tillverka eller köpa tackjern, befriat bergslagerna från skyldigheten att dermed förse andra bruk och således äfven dem, hvilkas smiden af ålder varit privilegierade på dessa tillgångar.
I osäkerhet derom vill jag för ett ögonblick förmoda det, ehuru jag verkligen ej tror det. Jag vill då fästa uppmärksamheten deruppå, att dessa mål, som blifvit så väl behandlade af Bergscollegium, olyckligtvis i sista instantien skola stanna i Högsta Domstolen, hvars Ledamöter äro lika oexaminerade i Bergsvettenskaperne som HofRättens. Jag hemställer också, om icke Högsta Domstolen nu mera, efter våra institutioner, är unge - Den 8 December f. m. 95 får detsamma som HofRätten fordom var. Jag nämner blott detta för att besvara Herr Thams anmärkning. I öfrigt har jag föreställt mig, att, innan Kongl. Maj:t gjort sin proposition, har Han tagit i noga Öfvervägande behofvet af ökadt antal ÖfverRätts Ledamöter. Jag kan ej eller föreställa mig, att Konungens Rådgifvare skulle hafva rådt till att öka antalet deraf, om de ej ansett behofvet högst påkalladt. Jag tror att tillökningen ej skall blifva betydlig, då man besinnar att hela JustitiseDivisionen i CommerceCollegium och en del af Bergscollegium kan flyttas på IndragningsStat; en begärd tillökning af 9 Ledamöter på alla IIofRätterne måtte då ej vara betydlig och skall efter min mening snarare föranleda till besparing än tunga för Staten, emot CommerceCollegii hela JustitiasDivision och det större antal Ledamöter och Tjenstemän i Bergscollegium. Ytterligare upprepar jag, att de steg Konungen tagit, äro vidtagne i följd af Rikets Ständers önskningar vid alla förflutne Riksdagar, och baserade på Särskilta Utskottets Betänkande samt Rikets Ständers skrifvelse vid sista Riksdag. Herr Ribbing j Arvid: Då den fråga, som nu afhandlas, äfven vidrör ett ämne, hvarom jag vågat orda i ett föregående plenum, nemligen tillökningen af Domarepersonalen inom Rikets HofRätler, anser Den 8 December f. in. jag inig skyldig att uppgifva de skäl, som legat till grund för hvad jag yttrat.
Thu skall förthenskulld lathe them sådane wår willie och tilseigelse förestå och förnime, om the kunne ware tillsinnes sådane wår nådige tilbud at wederlage. Der rette sig effter. Datum ut supra. CAROLUS. Likheten med det i Kongl. Riks-Archivet förvarade Registratur intygar N. PV. Forsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie. Bilaga D. Kongl. Majlis Nådige Resolution på menige Bergzmännernes i Store Ropparbärgz lagz Bj, Fållkiärna och Grytnääs Socknars underdånige klagopuncler. Datum Stockholm den i3 Maij 1646. Wij Cristina etc. Gore wetlerligit: 1:0 Att menige allmogen i By, Fållkiärna och Grytnäs Socknar under - 32 Allm. Besv.- och Ek on.-TJl slottets Betänkande ^ N.-o t jo. dånigst gifwa tillkänna och ödmjukeligen begära, att dem motte allernådigst elfteilåtes alt uthgiöra Quarutulspenningarne , effter sorn dhe hafwa warit wahne, nembl: En Stigh kåhl för buar person; Så bäfwer H:s K. M:t sine trogna TJndersåthare nådigst bewilliet och effterlåtit, effter sorn förra wahnt warit bäfwer att erläggia Qnarntulspenningarne. 2:0 Hammarskatten belangande som dhe underdånigst begära att blifva förskohte medh, will och Hennes Kongl. May:ts dem den effterlåtha; dock medh den Condition att dhe smida och tillwärka gott och gångbart Järn. Actum ut supra. CHRISTINA. J. Wijnbladh. Likheten med det i Kongl. Riks-Archivet förvarade Registratur intygar N. W. Forsslund, Förste Expeditions-Secreterare och Actuarie. Bilaga E. Kongl. Maijuts Nådiga Resolution öfver Mora Sockn.