Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty om Herr Cederschjölds voteringsproposilioner skulle antagas, och det sedermera vid voteringen i förstärkta ConstitutionsUtskottet skulle inträffa, hvad som troligen hände, att Nej vunne i de tvänne första voteringarne, och Ja i den tredje, så skulle något ConstilutionsUtskottets förslag till förändrad TryckfrihetsLag icke vidare existera. Depositionen af borgen skulle nemligen borttagas i den första voteringen, Indragningsmakten bibehållas i den andra, och Jury-inrättningen förblifva oförändrad i den tredje, hvarefter intet återstår, af Utskottets förslag, till nästa Riksdag, och det utlåtande, som enligt Grundlagen skall till nästa Ständer nflåtas, skulle endast komma att innehålla en berättelse om voteringens utgång på sådant sätt, att närvarande Ständer afslagit Utskottets förslag; hvilket dock är i rak strid mot Grundlagens tydliga föreskrift, i Då altså, vid granskning af de voteringspropositioner, Utskottet föreslagit, jag för min del finner, att Utskottet, ehuru vid uppställningen besväradt af de stridigheter, som, till följd af RiksStåndéns förut fattade beslut, varit omöjlige att undvika, Den ii Mars f. m. 2% likväl bibehållit Grundlagens föreskrift och bevarat principen, att Utskottets förslag icke får vid denna Riksdag undertryckas, men dock ingalunda undandöljt närvarande Ständers tanka derom eller nekat dess mer eller mindre giltighet, får jag, af denna anledning, och då jag redan förut yttrat min opinion i sjelfva saken, för bevarandet af min öfvertygelse, som aldrig vacklat, anhålla om proposition på antagande af Utskottets voteringsproposilioner, hvilka jag anser vara i conformitet med Grundlagen och bevarande dess helgd, ehvad utgång saken får i förstärkta ConstitutionsUtskottet; hvaremot, om Herr Cederschjölds voteringspropositioner antagas och utgången blifver den, som jag förmodar och förut omnämnt, intet förslag vidare skulle återstå, hvilket efter min tanka är alldeles stridande mot Grundlagens både ordalydelse och mening.
ägt mindre vana vid göromålen och ofta blifvit ombytte, Herr Hofrättsrådet vid sin embetsförvaltning haft mindre biträde, än under andra förhållanden varit att påräkna, Iferr Hofrättsrådet icke ens föreburit, att han i vederbörlig ordning gjort anmälan om deraf härrörande hinder för ärendenas behöriga gång, prof vade Kongl. Hofrätten rättvist, det skulle Herr Hofrättsrådet Pfeifer, för hvad Advokatfiskalsembetet i ofvanberörde måtto till last lage, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, böta trehundra Daler silfvermynt med Etthundra riksdaler banco; men att vidkommande åter min hemställan, huruvida Herr Hofrättsrådet Pfeffer borde lörpligtas på egen bekostnad draga försorg om anskaffande af de såsom bristande anmärkta domböckerna, så vidt annan utväg till bristens fyllande nu mera gått förlorad, det icke ens blifvit uppgifvet, mindre styrkt, att berörde saknade domböcker icke på annat sätt kunde anskaffas; hvarföre Kongl. Hofrätten ansåge berörde hemställan icke böra bilallas. Öfver detta utslag har jag hos Kongl. Maj:t i underdånighet besvärat mig, dels i afseende på utlåtandet öfver Advokatfiskalen Billberghs hemställan om upprättelse, hvilken jag ansett alldeles obefogad, då jag ej lagt honom någonting till last, eller å honom yrkat något ansvar, och dels i hvad angick frågan om Hofrättsrådet
Omb. — Beflude — Prop. — K. M. Skrif. — Berätt. — Bet. — Mern. — Prof. — Besl. — Skrif. — o. — s. st. — ni. fl. — m. m, — följ. — arnes betydelse. Samlingen af Biliattget Sidan Kongl. Majit. Riksens Ständer Riks-Stånden Cons titutions-Utskottet Stats-Utskottet Förstärkta Stats-UtskotteS Bevilliiings-Utskottet Banko-Utskottet Lag-Utskottet Allmänna Besvärsdeli Ekonomi-Utskottet Serskilda-Utskottet Expedilions-Utskottet Revisorer Justi tie-Ombudsmannen Befallningslial vande Proposition Kongl. Majits Skrifvelse Berättelse. Betänkande Memorial Protokoll Riks-Ståndens Beslut. Riksens Ständers underd. Skrifvelse till Kongl. Majit, och samma ställe med flere med mera följande Register: 3 A. A-ccisoell Bakugns-penningar, ersättning till Städerne för dom, Remiss II: 48g. 502. S. U. Bet. IV: i34. S. U. Bet. IV: 441. Adress, Tacksägelse-, vid Riksdagens början, till H. M. Konungen samt D. K. TI. KronPrinsen oell ArfPrinsen, Besk IX: 3—10. Adress X: 5. — vid Kröningen i Norrige, se Kröning. Afrad, utaf utarrenderad jord, Jordegares rättighet i afr seende derpå, Remiss II: 5og. L. o. E. U. Bet. VII: 266. Besk IX: 247. 253- 265. 268. — se äfven Jordegare och Utmätning Afträdesmål, se Konkurs. Afvitring, Betyg deröfver, Remiss II: 426. L. U. Beti VII: i3. Besk IX. 43. 45. 4g. 5i. L. U. Bet. VII: 111.
Då denna jernbana blifvit undertryckt af en så ofantlig majoritet, så ligger deruti ett klart uttaladt. skäl, att ej några ytterligare anslag till jernbanor nu böra gifvas. För icke längesedan hafva vi här hört talas om landtbrukets sorgliga ställning. Jag undrar, M. Hrr! örn vi ej kunna sammanställa denna ställning med förevarande fråga. Landtbrukaren har, såvidt jag vet, lefvat sparsamt; han har, med få undantag, hushållat. Men äfven landtmännen hafva räknat på framtiden och nedlagt ofantliga kapitaler på sin jord i hopp om kommande vinst; och jag påstår till och med, att de hafva nedlagt dessa kapitaler välbetänkt, allenast de varit deras egna och de ej behöft skuldsätta sig. De skulle då hafva varit i en helt annan ställning, än de nu äro, och hela landet skulle hafva hemburit dem sin tacksamhet, för det de ökat Sveriges jord och Sveriges rikedom. I stället härför hafva de nu måst arbeta tåligt; och —jag vill ej skryta med lånta fjedrar — de hafva möjligen arbetat mindre för det allmännas bästa än för sitt eget; men de hafva misstagit sig om rätta sättet; emedan de arbetat med lånta millioner. Att ifrågavarande jernbana skulle komma att medföra nytta, betviflar jag ingalunda; men jag anser det ej vara skäl att låna medel för att understödja den. Besinnom, M. Hrr! att det kan gå med Staten som med den enskildte; den enskildte kan göra bankrutt, men Staten får ej göra det. Då det nu vid de föregående besluten visat sig, att vi ej kunna fortsätta med anläggandet af våra stambanor, så vore det i min tanke i högsta grad oklokt att låna penningar för att dermed understödja enskildta jernbansföretag. Jag hvarken kan eller vill ingå i frågans detaljer; men hvad jag anfört, grundar sig på egen erfarenhet, och erfarenheten har vitsord. Jag inskränker mig således till att yrka afslag å Utsk:ts tillstyrkande. Frih. Klinckowström: Jag ber om ursäkt, att jag ännu en gång tager E. o. Ad:ns uppmärksamhet i anspråk; men jag lofvar att fatta mig mycket kort.
L—n 1823 i Slockholm. straffad för 2:dra resan stöld. d. 17 April 1801 fr. korrektionshuset. d. 23 Juli 1801 erhöll tjenst; uppför sig berömligt. 32 Gustafva Amalia Ii—g 1838 i Stockholm. tilltalad för stöld, men ej straffad. d. 25 April 1801 intagen på slägtingars begäran. d. 25 April 1802 erhöll tjenst; uppför sig väl. 33 r Carolina J—dr 1824i Kumla, Östergötland. straffad för hustjufnad. den 3 Maj 1801 1 r. kronohäktet. d. 25 Juni 1801 erhöll tjenst; — sedan flyttad till hemorten; oklandrad. 654 Motioner hos Bidderskapct och Adeln 18(12. (Biläger.) Nummer: Naini): Födelseår oell ort: Föregående lefnadsföihällanden : Ankommen från: A n m ii r k i. i n g a r : 34 Charlotia O—dr 1836 i Stochholm. straffad för Usta resan stöld. den 19 Maj 1861 fr. kronohäk tet. d. 22 Juni 1861 erhöll tjenst, hvarest hon dog; lofovdades mycket af husbondej folket. 35 Carolina W—n 1820 i Wadstena. d:o för 2: Ira djodto d. 12 Juni 1861 fr.korrektionsinrättningen. 1 tjenst; uppför sig oklanderligt. 36 Mathilda 12—n 1842 i Sö- dermanland d:o för Usta d:od:o. d. 28 Juni 1861 från en bordel 1. d. 15 Juli 1861 rest till hemorten ; ej föl - spord. 37 Malhilda P—dr 1836 i Stockholm. d:oför2:dra d:od:o. d. 29 Juni från d:o.
De uppgifter, som sålunda inkomma, skola, sedan de blifvit med förenämnda bevis eller intyg jemförda, af Magistrat och kronobetjening inom 8 dagar från månadens utgång till Konungens Befallningshafvande insändas. § 32. Vid mantalsoch skatlskrifningen bör hädanefter all bränvinstillverkningsoch deslillerings—redskap, som då icke är lill begagnande anmäld, årligen uppgifvas till pannerymd och beskaffenhet, tillika med stället, der redskapen finnes. Öfvergär sådan redskap till annan innehafvare, eller varder den eljest från stället flyttad, bör den nye innchafvaren, eller den, som låtit flyttningen verkställa, inom 9 8 dagar derefter sådant skriftligen anmäla, i stad kos Magistraten och å landet hos närmaste kronobetjent, hvilken sednare skall anmälningsskriften till Häradsskrifvaren öfverlemna inom 8 dagar sedan den inkommit. Då redskapen öfvergått lill annan innehafvare, bör fångesmannen jemväl uppgifvas. Anmälan, som nu sagd är, vare dock ej nödig, då redskap förflyttas till dens verkstad, som sådan förfärdigar. Öfver uppgifter, som göras enligt 1 mom. i denna §, skall mantalsoch skattskrifvare inom 14 dagar från mantalsoch skattskrifningarnas slut till Konungens Befallningshafvande insända soknevis upprättade förlekningar. De skriftliga anmälningar, som enligt 2 mom. till Magistrat och Häradskrifvare inkomma, skola inom 8 dagar derefter till Konungens Befallningshafvande insändas. § 33. Af de uppgifter, som enligt föreskrifterna i denna Art. till Konungens Befallningshafvande inkomma, lemne han vederbörande kronobetjente samt brännerikontrollörer och tillsyningsman erforderlig del. 5 Art, Om försegling af branvinstillverknings-redskap. § 34. Bränvinstillverknings-redskap skall ej blott under de månader, då, enligt denna författning, sådan tillverkning icke utöfvas får, utan ock under den öfriga tid af året, för hvilken Konungen kan finna nödigt bränvins tillverkning förbjuda, städse vara förseglad.
Föredrogs ånyo Banko-utskottets utlåtande, N:o 100 öfver gjorda anmärkningar vid memorialet, N:o 97. 2:dra punkten i betänkandet, N:o 97, vidhållen i utlåtandet, N o 100, blef nu bifallen och i öfrigt lades detta sednare till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-utskottets memorial N:o 18, jemte skrifvelse-förslaget N:o 192, i fråga om Rikets Ständers beslut, i anledning af 1845 och 1847 årens stats-revisorers berättelser. Skrifvelse-förslaget godkändes och memorialet, N:o 18 lades till handlingarne. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets sedan den 4 dennes på bordet hvilande Utlåtande JV:o 3i2j i anledniug af erhållna återremisser å betänkandet N:o 242, angående dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition om beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckte motioner, blef ej mindre den af Utskottet föreslagne förändrade lydelse af 20:de punkten i betänkandet N:o 242 antager/j utan äfven nu föredragna betänkande i allt öfrigt bifallet. S. D. Föredrogs och återremitterades med dervid gjorda anmärkningar Lag-utskottets den 2 i denna månad första gången bordlagda betänkande N:o 58, i anledning af dels Kongl. Majrts nådiga proposition om antagande af ny strafflag med flera tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga serskildt väckta motioner i afseende på kriminal-lagstiftningen. Från Hög v. Preste-ståndet. Den 8 September. S. D, Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets utlåtande N:o 312, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 242, angående dels Kongl. Majrts nådiga proposition om beskattnings-väsendets samt Prot.-utdra den 6 September 184-8.
Så länge hvar och en på landsbygden, hvilken eger en liten ladugård, mer eller mindre långt från stad, måste sjelf förvandla sin produktion af mjölk till smör och ost, på ett sätt, som visst icke är förenlig i allmänhet med tidens och smakens fordringar, mäste alltid förbrukningen af en bättre utländsk tillverkning vara mera begärlig, och göra den inhemska mindre liflig på marknaden. Det är således ej tull-lagstiftningen, som genom sina konseqvenser är en verkande orsak till ladugårdsskötselns mindre framstående utveckling i vårt land, hvarpå likväl hela vårt åkerbruk för all framtid beror, utan orsaken dertill är att finna i svårigheten för den stora massan af mindre jordbrukare, att på ett ekonomiskt sätt göra sig till godo ladugårdens primitiva produkter, som är mjölken — och deraf följande mindre intresse för saken. Det ligger i ett fritt samhälles oaflåtliga sträfvande, att bereda hvar och en medborgares välbefinnande och förkofran, och om, å ena sidan, förädlingen af råvaran mjök, till smör och ost, liksom all annan industri, genom ett allt djupare studium af naturens hemligheter, utvecklar sig till en konst, beroende på kunskap, skicklighet och noggrannhet, samt till en näring, som är förenad med stora omkostnader och förlager, hvarigenom produkten först blir lämplig till tällan på verldsmarknaden, utan hvilket Sverige icke, hvad dessa artiklar angå, kan blifva ett exporterande land, så måste å andra sidan erkännas, att det stora antalet af mindre jordegare, hvarpå åkerbrukets utveckling i nationell hänseende beror, icke äro i tillfälle, att i samma män, som den större förmögenheten, tillegna sig de fördelar en förbättrad landthushållning i alla rigtningar gifver. Jag erkänner lifligt, att ett grundvilkor för industriens och näringarnes lif, är, att den enskilda företagsamheten under lagliga former, fritt får röra sig till sin fördel, samt att Staten bäst bevakar allas intressen, i att öfverlemna arbetet åt sin egen möda och sin egen lön, men om en allmän nytta för den stora befolkningen kan beredas, så att äfven det minsta arbete och de små tillgångarne kunna på det mest 316 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Län” måtte återbekomma tvänne tunnor kronotionde-spanmål, som af ålder varit dem till understöd i knek tehållningen tillagde: Bifölls; och N:o 51, i anledning af väckt fråga om förändring i Bevärings-manskapets beklädnad: Bifölls. S. D. Ånyo föredrogos Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilande betänkanden, memorial och utlåtanden: N;o 25, i anledning af väckte motioner om skyldighet för bruk och bergverk samt qvarnar och fabriksinrättningar å landet att deltaga i kostnaden för allmänna vägars och broars underhåll: Bifölls; N:o 26, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande betänkandet, N;o i3, angående väckt fråga om prygelstraffets afskaflande, m. m.: Lades till handlingarne: N:o 27, i anledning af väckte frågor om upphäfvande af ej mindre 648 Prot.-Utdrag, den t5 Februari 1845. Kongl. Brefven den 9 April 1805 och den 6 November 1822, angående rättigheten till svedjande inom Blekinge Län, än äfven det emot svedjande inom Bergslag stadgade förbud: Bifölls; N:o 29, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens betänkande, N;o 4, öfver väckt motion om förtydligande af Författningarne, rörande snöplogning: Ståndet biföll nu betänkandet, N:o 4. S. D. Ånyo föredrogos Vällofl. Borgare-Ståndets, på bordet hvilande protocolls-utdrag af den 5 i denna månad, innefattande inbjudning till MedSlånden att förena sig i de af Borgare-Ståndet lättade beslut, rörande BancoUtskottets utlåtande, Arn 39, i anledning af återremiss å nämnde Utskotts memorial, I\:o 22, med hemställan, det Banco-fuilmägtige måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar-. Ståndet vidblef sitt förra beslut, och fann icke skäligt att godkänna inbjudningen. S. D.
Emedlertid, och huru än de äldre författningarne tolkas, fann Kongl. Majit dock ovedersägligt, att Rikets Ständer uti deras underdåniga skrifvelse af den 17 December 1823 fastställt den allmänna grund, att ifrån extra rotering borde skiljas alla hemman och lägenheter af krono-, skatteoch frälse-natur, såsom, enligt författningarne, underkastade ständig rotering; att Kongl. Maj:t denna Rikets Ständers åsigt godkänt, samt att samma grund således tillkommit i den ordning, 80 8 Regerings-formen föreskrifver; och af alla dessa sammanlagda sköl fann Kongl. Majit Sig vara förhindrad att medgifva någon förändring i hvad Kongl. Majit, under den 2 November 1833 och den 24 Oktober 1837, i afseende på utsockne-frälsehemmanens i Halland skyldighet att deltaga i ordinarie rotering, i nåder förordnat; såsom följd hvaraf Kongl. Majit icke eller kunde bifalla utfärdande af en sådan kungörelse, som Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 13 Februari 184L begärt. Det utarbetade nya roteringsverket blef, under den 3 Mars 1845, af Kongl. Majit i nåder gilladt, med föreskrift, att detsamma, i afseende på tillökningen i ordinarie båtsmanshållet, skulle, i sammanhang med den af Kongl. Majit under den 23 Februari föregående året beslutade framställning till Rikets Ständer om lindring i båtsmanshåll^ för utsockne-frälsehemman, till Rikets Ständer öfverlemnas, med tillkännagifvande, att Kongl. Majit dervid icke haft något att erinra.
Vid en derefter år 1784 anställd undersökning utröntes, att inom 11 månader 151 väfstolar voro nedlagde och 219 arbetare, dels Mästare, dels Gesäller och Lärlingar blifvit antingen förafskedade eller uppsagde samt således, utom Hustrur och Barn, redan voro eller snart skulle blifva brödlösa. Kongl. Maj t ansåg likväl den fria införseln kunna fortfara och Fabriksidkarnes klagan tilltog TullDirectionen uppgaf uti underdånigt Betänkande af den 13 Öctober 1791, att år 1789 alldeles inga och 1790 blott ett ringa qvantum Sidentyger voro förtullsde, ehuru alla salubodar innehade ett rikt förråd af sår dane varor. Tullafgifterne blefvo derefter nedsatte från 20 till ro procent af värdet. Ändteligen befanns den fria införseln så högst ofördelagtig för Fabrikerne och så alldeles utan påräknad förmon för Stats-Verket, att Kongl. Majit ansåg sig föranlåten, att genom Kongl. Förordningen den 1 Januarii 1794, återställa Förbudet. Genom en år 1790 utfärdad Författning blef a5o Den a 8 Junii f. m. det förklarad* att utrikes tillverkadt Toppsocker skulle få emot tull inkomma under iagttag3nde af åtski II i ge säkerhetsmått emot missbruk och underslef. Denna anstallt, tilläfventyrs påkallad af allmänna opinionen vid en då inträffad stegring i sockerprisen, befants snart motverka det dermed åsyftade ändamålet, hvarföre ock densamma år 1792 upphäfdes på de i Författningen derom anförde märkeliga skäl, att Kronan icke vunnit man förlorat i Tullen pä Socker, och lur enärägeriet med varan icke aftagitj utan fnarare ökats.
Hvad Hr v. Kock i öfrigt an - Den 4 September. 249 fört har Hr Nordenfelt redan besvarat, och jag förenar mig med honom, men icke i fråga om det slut, hvartill han kommit.^ Jag kan så mycket mindre göra det som ett bifall till Frih. Akerbjelms reservation i dess helhet är enl. min åsigt obilligt, enär derigenom skjutslegan skall höjas äfven å de ställen, der entreprenad icke finnes, och hvaraf man med nuvar:de legan anser sig godtgjord för detta onus. Jag yrkar således fortfarande bifall till min propos. och får fästa uppmärksamheten derpå, att det är mera lämpligt att K. St. åtaga sig en del af det mindre angenäma intryck, som hos allmänheten förorsakas derigenom, att R. St. lemna åt K. M. bestämmandet af legan utan att de upgifva någon siffra. Inom Utsk. synes man varit ense om siffran 1 Rdr och t Rdr 20 öre, åtminstone utvisa reservationerne, att endast Frih. Åkerhjelm samt Hrr Rehnberg och Bodel föreslagit nedsättning till 80 öre. Skulle R. o. A. således antaga mitt förslag, så synes det hafva mera Chanser för sig att blifva ett R. St:s beslut. Hr Montgommery, Rob. Nils Germ.: Med Utsk. och reservanterne instämmer jag i så måtto som jag anser skjutslegan böra förhöjas, så att den skjutsande verkligen får hvad skjutsen kostar honom; men att komma derhän lärer väl icke vara tänkbart, enär de resande äro de som i ämnet hufvudsakligen lagstifta. En inlerimsreglering anser jag emedlertid nödvändig, och i det afseendot lemnar jag företräde åt Frih. Äkerhjolms reservation. Man talar om, alt diligenser icke bära sig i vårt land, derföre att skjutslegan är jemförelsevis ringa, men förhöjes denna lega, kunna diligenser åstadkommas. Jag skall omnämna förhållandet med skjutsen i andra länder. Under mina resor i England kom jag för sent till en diligensstation och måste derföre begagna extra skjuts, nemi. en häst med åkdon. Legan betingades till 1 Sk.
Beträffande derefter antalet af de arrest-lokaler, som för hvarje regemente och korps erfordrades, hade en del General-befälhafvare och Regements-chefer utgått från den åsigt att, till undvikande af alltför dryga kostnader, afseende icke borde fästas derå, att arresterna möjligen kunde blifva något aflägse från en del rotar, hvaremot andra ansett arrester böra finnas inom hvarje kompani och denna sednare åsigt hade jemväl biträdis till hufvudsaklig del af Kollegium, som funnit en arrestlokal vara behöflig för hvarje kompani, åtminstone inom Norrbottens och Westerbottens Fältjägare-korpser, af det uppgifna skäl att rolarne derstädes vöre spridda och kompaniernas områden stora, men, hvad öfriga regementen och korpser beträffade, tillika förklarat, det vara omöjligt för Kollegium att kunna med bestämdhet uppgifva antalet af behöfliga arrestlokaler, hvarföre beräkningen deröfver endast vore approximativ; dock hade Kollegium ansett afseende icke böra fästas derå, om flera kompanier af samma regemente komme att begagna samma arrestlokal. I öfverensstämmelse med hvad Kollegium sålunda yttrat, samt, med hänseende tili regementenas och korpsernas förläggning, hade Kollegium, såsom Statsråds-protokollet (sid. 90—95) närmare utvisar, hemställt att följande antal arrester måtte för do särskilda regementena och korpserna dels byggas, dels förhyras, nemligen: att inredas nybyggnader hyrda lokaler inom l:a Militär-distriktet — 2. — » 2:a dito — 7. 26. » 3:e dito — 5. 15 » 4:e dito 1. 6. 18. » 5:e dito 1. 3. 14. eller tillsammans 2. 23. 73.
Med anledning af hvad sålunda i underdånighet blifvit anfördt, kommer således till Stats-Contoirets handläggning att höra: 1:0 Alla mål och ärender, sorn angå indrifvaudet af Statens ordinarie och extraordinarie inkomster, Tull-, Postoch Chartts-Sigillatasmedlen derunder inbegripne; inseende å redogörelse för ballancec och restantier med hvad dertill hörer; koppar-räntans , hammarskattens och ali tiondes försäljning, likasom uppsigt å leveringen af all annan inkomst , som i varor eller persedlar till Statsverket inflyter; föreskrifter och tillsyn i afseende på tid och sätt till räkenskapers och redogörelsers upprättande, författande och aflemnande, 2:0 Att, enligt lnstructiön samt gällande föreskrifter , af de levererade Stats-inkomsterne utassignera Statens utgifter; tillsyn, att inga utbetalningar, som ej grunda sig på Stats-aoslagen eller afskrifning, som ej är behörigen verificerad, må tillåtas; controll, att i de så kallade Stats-förslagen inga medel eller Staten tillhöriga inkomster må uteslutas, samt alt Stats-requisitionsförslagen och de flere till Statsregleringen 598 Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. hörande handlingar i vederbörlig ordning blifva upprättade, och inga andra utgifter, iöner eller arfvoden deri uppförde* än som med gällande föreskrifter instämma} uppsigt att hvad författliingarne, rörande nnticipationer eller förskott af Statsmedlen, föreskrifva, behörigen blifver iakttaget; upprättande af lönoch fordrings-liqvider samt alla andra likvidationer emellan Kronan I ena samt Slaten och Ämbetsverk eller enskilde a andra sidan, så snart de penningeverket angå. 3:0