Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För ungefär ett decennium sedan ankom till Norrland en främling från en af Rikets sydvestliga provinser, en företagsam främling med stort rörelse-kapital, inköpte sågverk, utvidgade dem eller byggde nya, utsträckte siq verksamhet härutinnan vida utöfver hvad man förr sett der i orten, lemnade en! oerhörd förtjenst åt många armar, blef en föresyn eller åtminstone en anledning till täflan för sågverksegare af landets barn, hvilka då icke kunde försumma alt utvidga sina egna sågverk, han välkomnades derföre allmänt. Sedan dess har hans verksamhet lyckats derhän, att han nu eger sågverk i flera af Westerbottens, Ångermanlands och Medelpads elfvar. Såsom ett exempel på denna utvidgning, får jag nämna, att Baggböhle finbladiga sågverk i Umeå eif, hvilket på 1820-talet icke hade mer, än 2 ramar och då sammanslogs med ett dylikt verk vid närbelägna byn Norrforss, så att 2 ramar till insattes, nu drifves med 16 ramar. Hvar och en, som sett en såg med tillräcklig vattudrägt gå, kan lätt föreställa sig den oerhörda afverkningen vid de 339 dels grofbladiga och dels finbladiga sågverk, som finnas i rikets 3 nordligaste län. Måhända är antalet ytterligare ökadt sedan 1850. Såsom exempel på de olagligheter, som föröfvas dervid, må nämnas, att vid en våren 1850 anbefald undersökning utefter endast ett af Norrbottens läns vattendrag tillvaratogos 20,000 åkverkade sågblock. Jag föreställer mig derföre, att åverkade sågblock i alla vattendragen tillsammans årligen upgå till flera hundratusen. Domstolarnes prot. bära ock vittne om huru Kronans skogar i Norrland angripas. Somlige, ja månge, prisa denna närings öfverdrifna utveckling för den arbetsförtjenst, det välstånd, den utbredt i Norrland. Dessa månge, fruktar jag, fara vilse härutinnan, men de dömma i egen sak och böra derföre ursäktas; den opartiske ensam kan se klart i framtidsperspectivet. Hvad visar väl detta?
Kungörelsen den 23 Mars 1858 till vederbörlig efterrättelse meddelade beslut, det från Rotehållarne eller Soldaterna vid indelta roterade infanteriet, med en åttondedel af Riksmarkegångsvärdet å en enkel mundering, förut utgående årliga bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll från och med år 1858 upphört, samt särskildt 4:de momentet al berörde Kongl. Kungörelse stadgade, att, då beklädnadsbidraget för de 725 manskapsnummer, hvaraf Jemtlands Hästoch Fältjägare-korpser numera bestå, för Rotehållarnes räkning utgått från Jemtlands Roteringskassa, samma kassa skall från nämnda bidrag vara befriad, borde härvid i betraktande tagas, dels huruvida, enligt grunderna för den af Kongl. Majit för provinsen Jemtland fastställda nya rotering, skilnaden emellan det efter örliga Riksmarkegångspriset å indelta Soldatens mundering beräknade årliga beklädnadsbidrag och det högre, på särskild uträkning grundade bidraget till Hästjägare-beklädnadens underhåll bort af Jemtlands Roteringskassa eller Rotehållarne vid Hästjägare-korpsen från och med år 1852 till och med år 1857 erläggas och till korpsens Beklädnads-direktion ingå, dels om och i hvad mån, jemlikt ofvanberörda Kongl. Kungörelse, Roteringskassan eller vederbörande Rotehållare Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition M 91.
Han ryckte till hästarna, liksom en hastig skrämsel kommit på, och han fruktade de skulle fara av någonstans; men han hämtade sig och fortfor inom sig: Allt vad jag kan spara och lägga av, skall jag ge dem, och det såsom en fullkomlig, en ren gåva, så där som hon vill ha det, utan all inblandning ifrån min sida (om inte medelst fria råd), hur hon därmed må hushålla. Men? gode Gud! mina skall jag kalla dem: det skall, det måste, det vill jag bestämt! Det skall du, och det blir min himmelska glädje, att höra dig säga så. Albert for förskräckt åt sidan vid dessa Saras sakta uttalade ord. Hade han glömt sig i sin svärmiska utsikt ända därhän, att han talat högt och förrått sina innersta tankar? Räds inte, Albert; dina viskningar, dina allra tystaste viskningar till dig själv, hör jag; ty jag är så, att jag hör. Store Gud! vem är du då? kan du mera än andra? Du kör så bra och galant, Albert; jag älskar dig. Du älskar mig, men du svarar mig inte? På vad skall jag svara? Hur kunde du höra nyss, vad blott min själ darrande tänkte? Jag älskar din själ, därför hör jag din själs ord. Vad? Det vill säga, jag förstår dig. Jag begriper dina tankar: till och med vad du grubblade på nyss förut ... Vad? om yrket? Jaja ... Albert ... ett fönsterglas är inte så föraktligt, som du tror, Albert. Det skyddar dig om vintern mot kölden ute, och ger dig likväl ljus med detsamma. Det mesta i livet är annars så, att om det värmer, sker sådant inte utan med mörker eller om det lyser, så sker detta sällan utan med köld. Ett fönster allena ... märk väl, min Albert ... ger ljus utan att låta köld strömma in; och det håller värmen inne, med bibehållande likväl av ljus tillika. Så är ett fönster beskaffat, och det betyder mera, än mången fattar. Därför skall du inte förakta fönster, och inte förakta Saras yrke, varmed hon har fött sig och alla i Lidköping, de hon kan ha haft att bistå ... och skall så hädanefter ... och även dig, Albert, om du kommer i nöd. Nej, Sara, det skall du aldrig behöva.
– Badorten Ikaho. – Massage i Japan. – Svenska tändstickor. – Färd i »kago». – Savavatari. – Brottare. – Kusatsu. – De heta källorna och deras läkekraft. – Rast vid Rokuriga-hara. – Asamajamas topp. – Nedstigningen. – Färd öfver Usui-toge. – Japanska skådespelare. – Japansk folklifsbild. – Återkomst till Jokohama. Den 28 september tidigt på morgonen anträdde jag, jemte löjtnant Hovgaard, herr Bavier, en tolk och en i europeisk matlagning kunnig japansk kock, resan till Asamajama. Till en början foro vi i tvenne, ytterst skramliga och obeqväma vagnar, hvardera förspänd med ett par hästar, till staden Takasaki, belägen vid den stora vägen »Nakasendo», som öfver det inre af landet sammanbinder Tokio och Kioto. Vägen anses af japaneserna såsom något storartadt. I Sverige skulle den kallas en mindre väl underhållen häradsväg. Med undantag af de skjutsvagnar, som sedan några år tillbaka underhålla en regelbunden förbindelse mellan Tokio och Takasaki, möter man här ginrikischaer i tusental, samt en stor mängd hästar, oxar och menniskor, bärande tunga bördor, men ej ett enda af hästar eller oxar draget hjuldon, och oaktadt vägen framgår mellan en oafbruten följd af folkrika byar, omgifna af väl odlade risfält och trädgårdstäppor, ser man ingen enda arbetshäst eller arbetsoxe. All jord i Japan odlas nämligen för hand, och boskapsskötsel idkas föga. De flesta vägar i landet utgöras af gångstigar, så trånga att tvenne lastade hästar endast med svårighet kunna på dem komma förbi hvarandra. Varorna forslas derför, der kanal eller flodlägenhet ej finnes, för det mesta af menniskor. Slättlandet är utomordentligt väl odladt, och i synnerhet måste man beundra den flit, med hvilken vattenledningar blifvit anlagda och ojemna sluttningar förvandlade till vågräta gärden.
Att någon uppriktigt önskar förändringar i vår Representation på samma gång, som han yrkar ifrågavar. stadgandes intagande i Riksd.Ordn., det erkänner jag, att jag icke begriper, och vågar jag derföre betvifla. Man har gjort mig den hårda beskyllningen att vid sista riksdagen hafva velat genom surprise genomdrifva en ny Ridd.Ordn., då ett ganska ringa antal ledamöter var närvarande. Förhållandet var, att då Ridd.- Utsk. inkom med sitt betänk., innehållande förslag till ändringar i då gällande Ridd.Ordn., begärde jag ordet och föreslog en ny redaction af Ridd.Ordn. Det är naturligt, alt om detta förslag vunnit den framgång, att jag trott det kunna erhålla dåvar. Landtmrs propos. till bifall, hade jag varit den förste, som begärt det på bordet, på det Högl. Ståndet kunnat erhålla närmare kännedom derom; och innan målet hann denna utveckling, torde det vara något hårdt, att jag skall beskyllas för att hafva par surprise velat narra på Ståndet en Ridd.Ordn. Jag fortfar att anse ifrågavar. tillägg i Riksd.Ordn:s 12 §. böra afslås. Frih. Boye: Föremålet för vår nuvarande öfverläggning är, huruvida den nya 12 §. i Riksd.Ordn. bör bifallas eller afslås; men oförmodadt har discussionen blifvit kastad in på ett helt annat ämne, och deri har man begärt en opinionsyttring. Jag har begärt ordet för att bestrida sådant, och skulle i det främmande ämnet blott åberopa, hvad Gr. Cronhjelm anfört. Jag anhåller om propos. till bifall å förslaget. Hr von Heijne, Georg: Det är oss alla bekant, att fle tre öfriga Stånden gjort någon förändring i deras representationssätt: BondeSt. sednast vid denna riksdag, då det intagit frälsehemmansägare; PresteSt. förut och BorgareSt. vid sista riksdag; men alla dessa förändringar hafva utgått från den princip att icke minska, utan öka den styrka, hvarje Stand hade såväl i afseende på upplysning som personal, pär har åter uppstått fråga om att förminska R. o. Ad:s Den 24 Mars f. tn.
Samma stadgande galle i afseende på delegare i samhällighet, som underlåta, att nytt vederhäftighetsbC; tyg årligen insända. 5 §. Då annan person visar sig vara innehafvare af en Odlingslägenhet, med samina disposi - [ Reglemente. 293 tlonseller egande-rätt, sorn första Låntagaren vid Lånets ingifvande innehaft, och vill ikläda sig dess ingångne förbindelser samt företer antaglig säkerhet, må transport af Odlings-lånet på. dess namn få ega rum, och sådant utan hinder af förre gäldenärens till äfventyrs ådagalagde försumlighet uti sina. skyldigheters fullgörande. Om inseende öfver Odlingars fortgäng och fullbordan. x §. Hvarje år afgifve den, som Odlings lån erhållit till Landthushållnings-Sällskapet (Konungens Befallningshafvande) en korrt beskrifning om arbetets fortgång, besannad af de förra besigtningsmännen eller andra närboende, välkände och besutne män. Af Hushållnings-Sallskapet (Konungens Befallningshafvande) beror det att pröfva om * och huru ofta (dock ej mer än en gång om året) sådan uppgift, genom särskild besigtning bör controllera». X detta fall ankommer jemväl på hushallnings-Sällskapet (Konungens Befallningshafvande) att begära besigtningsmannens yttrande, huru stor afkastning af Odlings-lägenheten synes kunna påräknas under loppet af vissa år, dock ej öfver 5 från det att Odlings-företagqt anses fullbordadt. Utghmttite.
Stats-Anslag Tolags-Mcdel Krögare-Societetens Afgift Stockholms Stads bidrag Underhålls-ersättning för 2:ne Stadsvakts Poster Vinoch Calfe-Skänkars afgift. Sterbhus-Afgift Spinhus-Fond för Orterne Arbetsförtjenst Interims Uppbörd Diverse Inkomster Anmärknings-Medel Interesse-Medel q. 4. n-0 . —IL 40,9o2: 14. 2. Balanee till år 1827. Styrelsens Debet. Uppfostringslijelp c 168: Upphandlade Inventarier m. m 4,727: 44* 8. Transportkostnad och liästlega Diverse Utgifter Centonal Frimurare-Barnhuset Smedjegårds-Häktet Orätt insatte, åter utassignerade Medel Remisslage . Bevillnings-Afdrag .. Förskotter för Wadstena Corrections-In rättning * För Arbetshus-Directionen i Wisby . Balance till 1828. Krögare-Societetens Afgift 1,666: 32. — Stockholms Stads årliga bidrag 1,000. — *— Underhålls ersättning 513: 16. — Vinoch CalFe-skänkars afgift 538: 4o• — Spinnhus-Fond för Orterne 303: 4* 3. Från Kongl. Commerce Coll. allmänna Arbetshus-Fondens behållning 7,462: 46. 3. Försållde Tillverkningar 178: 43. 4- Inventarie-Persedlar m. m . 27: i. 4. Observalions-Medel . —■— 3a. Förskotts ersättning af "Wadstena Cor^ rections-Inrättning ... 5,175:. 46. af Arbetshus-Directionen i Wisby . 3. — —180 718‘ 21 5 Balance 1828'. Styrelsens Skulder 59,761: 27. it.
Den afton kom, då aldrig mer det brann, Och blott från minnets hvalf en stilla stjerna Såg ner på all den dårskap, all den flärd, Som endast byta namn i samma verld. Men denna stjerna från en svunnen tid Nu hit till oss sin fina ljusflod skickar; Bland mörka moln, bland brytningar och strid, Vi möta hennes goda, svenska blickar. Den egna härdens ro och löjets rätt Hon häfda vill för dagens mulna ätt. Den ädla taffelrund, som hon höll kär, Förgäter henne ej vid sekelfesten. Till minnens högtidståg jag frambesvär I dag den älskade, den skygga gästen; Men ack, hur svag den skuggbild, som jag fått! Hon skänkte verlden sina sånger blott. Den gamla fröken. En liten ensam gosse, tyst och blyg, Som ej fått tumla i den gröna hagen, Jag satt bland böcker i en fönstersmyg, När jag från skolan hade lof för dagen. Den unga fantasiens alkemi Förvandlade den verld, jag lefde i. Midt öfver gatan låg ett åldrigt hus, Som hufvudroll i mina drömmar hade, För gasthistorier jag utan krus Den hemska skådeplatsen dit förlade. Ett anlete med bleka, vissna drag Der stundom mötte mig. Då ryste jag. Bland bilder från fru Lenngren och Fryxell Steg som en elak fée »den gamla fröken.» På hennes rullgardin jag såg hvar qväll, Hur skuggor skymtade som mörka spöken. Der speltes på klaver emellanåt Så sällsamt sorgligt, att jag föll i gråt. Tog mig vid handen så en vacker dag, I ordning att gå ut, min vårdarinna: »Den gamla fröken fattat stort behag Att dig i fönstret jemt vid lexan finna. Hon bjudit oss att helsa på hos sig Och lofvat mycket vackert visa dig.» Jag bad få slippa, men det halp ej alls, Och genast vi begåfvo oss på vägen. Jag qväfde snyftningen uti min hals Och trädde in, förfärad och förlägen. På mattan höll jag blicken envist sänkt; Då ljöd en röst – den var ej som jag tänkt. Den klingade så varmt, så mildt och godt, Och i ett nu min fruktan var försvunnen. Två ögon logo själfullt himmelsblått I öppen strid med skrynklorna kring munnen,
I sammanhang härmed och föranledd af ifrågavar. förslag, tager jag mig friheten anmäla den motion, att Ridd.Ordms 22 § måtte få följande förändrade lydelse: ”1 Utsk. föres ordet af den R. o. Ad:s ledamot, som dertill af Electorerne, utan afseende å ätternes nummer utsedd blifvit.” Ändamålet dermed är att befria Electorerne från de många svårigheter, som de hittills fått erfara, dä en mängd enskilda cousiderationer måst tagas i betraktande, och mångfaldiga olägenheter vid Ulsk:svalen genom bundna händer uppstå. Jag anhåller vördsamt om remiss af denna min motion till Ridd.Utsk., under det jag afstyrker det förevar, förslaget. Ilr Rääf, Leonard Fredr., anförde skriftligen: Om en ändring i det bestående skall äga anspråk på bifall, måste den vara af behof, gifva hopp om något bättre, och framför allt vara rättvis. Att ifrågavar. förslag icke uppfyller dessa fordringar, skall jag söka ådagalägga. Behof vore först då inträdt, om styrkas kunde, att ordf.platserna i Utskrn blifvit i allmänhet illa besatta, och om rättmätig klagan vore förd öfver ärendenas mindre goda ledning och brist i Utsk:sordningens handhafvande. Ett sådant klander har icke uppstått från något enda af våra Utsk., än mindre från flertalet, hvilket dock vid hvarje dylik frågas bedömmande måste komma i 456 Den 25 September. betraktande; aldra minst blifvit bevisadt. När så är, när man besinnar hvilka utmärkta personligheter, som pryda ordf.platserna, vederlägges också den invändning man görer, rör:de nnvar. svårigheter för Ståndets Electorer, att sammanpara högsta nummern med högsta skickligheten; en svårighet, hvilken de likväl städse veta att sä lyckligt öfvervinna. För öfrigt finnes ju aldrig hos någon sak så stor fullkomlighet, alt den ej äger smärre olägenheter, som dock försvinna, om man besinnar de vida större, som, äfven i närvar fall, skulle genom förändringen uppstå. Till ett Utsk. sammankomma personer från skilda landsändar och af de mest olikartade umgängcsförhållandcn.
Och då jag sålunda sagt allt hvad jag icke kunnat undvika, men qväft mycket mera, hvars uttalande Rikets väl icke klafver, kommer jag till den conclusion, — synnerligen med afseende på de under närvar, förhållande vigtiga Rikets intressen, beroende på Utrikes Statsministerns antingen omedelbara eller från det öfriga Statsrådet af grundlagen afskiljda embetsbefattning, hvartill erkänd redlighet, sakkännedom och enskild oförvitlighet dock icke göra tillfyllest, utan hvartill jemväl, mera för den närmaste framtiden iin någonsin, fordras sällsynt uppmärksamhet, sinnesstyrka och frimodig orubblighet, — att jag måste föra den nuvar. innchafvaren af detta ansvarsfulla embete till last saknadt ådagaläggande af dessa egenskaper, helst det nemi. dels af Coust.Utsk:s meni., dels af andra för StatsUtsk. uppvisade documenter blifvit kunnigt, att han icke i något väsendtligt emotstått det äldre systeme, hans företrädare inledt, icke skyndat tillbaka från landsorten till sin, näst den främsta, plats i Statsrådet, och der förblifvit, då oroligheterna i hufvudstaden år i818 utbröto; icke afhöljt och tillintetgjort ofoget alt låta Statens medel år efter år medtagas, utan Ständernes vetskap och medgifvande till amorterande af en skuld, som icke var Statens, utan i stället låtit öfvertala eller befalla sig att, i egenskap af ostensibel disponent af minister-cassan , hvilken dock berodde på R. Sirs förnyande anslag vid hvarje riksdag, lemna, genom sina påskrifter, en garanti, om änskönt tvifvelaktig, åt obligationer, hvilkas totala belopp, äfvensom det afsedda eller erforderliga fortfarandet af successiv inlösen, ännu har förblifvit under hemlighetens slöja; och slutligen, nit Hr Utrikes Statsministern, med sitt skriftliga anförande på detta rum,när2:dra hufvudtitelns reglering förevar, icke sökte att uppenbara och bringa till slut, utan snarare att bibehålla detta ämne i dess Jörutvar. för R. St. möjligen missledande skick.
De allmänna grunder, sora följts vid uppgörandet af förslaget till ifrågavarande - StatsUtskottets Utlåtande} N:ö 71. 9 varande lönereglering, bestode deruti, att expeditionslösen, provisioner, procenter, remisslage, debetsedelslösen m. lii. skulle bibehållas, enär, af dessa inkomster, de fleste rättade sig efter göromål ens större eller mindre besvärlighet; att de indelda lönerna jemväl borde tills vidare fortfara, intilldess beslut klefve fattadt i den under handläggning varande fråga om sådana lowers utgående i penningar efter medelpris; att boställen, der sädane nu funnos för kronofogdar, häradsskrifvare och länsmän, skulle bibehållas, under vilkor, att verkliga inkomsten, till så vidt den kunde med säkerhet utrönas, toges i beräkning vid fråga om löne-tiHökning, samt att de boställen och den boställsjord, staten tillhörig, sorn lands-kamererare, lands-sekreterare, landt-ränt mästare och vaktbetjente innehade, borde indragas, så fort sådant lagligen ske kunde, emot ersättning efter angifvet uppskattningsvärde, dock hvad jord vid residensstäderne anginge, som under boställsegenskap innehades, fdrst elter närmare undersökning om förhållandena, hvilka tilläfventyrs föranledde dertill, att sådan jord kunde af tjenstemännen få bibehållas. I öfrigt ansågs, att läns-notarier, en för hvarje län, borde å stat uppföras, samt lönetillökning endast blifva allmän i de grader, der den påtagligen vore nödvändig, såsom flir läns-bokhållare, lands-kontorister, lands-kanslister och vaktbetjente samt för länsmän, då deras inkomster af boställen och lön understego 300 r:dr, men för öfrige, eller lands-kamererare, lands-sekreterare, landt-räntmästare, kronofogdar och häradsskrifvare, endast der inkomsterne understego det minsta belopp, som för hvarje grad måste anses oundgängligen erforderligt.
Som afsättning är hufvudvillkoret för all production, vill jag försöka, så godt jag förmår, utreda, huru och genom hvilka medel en jemn och lönande afsättning skall vinnas. Bil. lill Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N.-o 2t. 2t Genom andra iänders reslricliva eller prohibitiva Tnil-lagar, kunna vi icke påräkna någon varagtigare elier lönande export vid stundom inträffad, öfverproduction af vårt jordbruks alster; på samma sätt förhåller det sig med handtverksoch manufactur-varor, som öfverallt äro utestängde; utomdess är vårt läge och hårda climat, som inskränker sjöfarten till några månader af året, till hinder för att begagna en tillfällig conjunctur i andra länder. På det hållet är således icke att finna någon jemn eller pålitlig afsättning, eller några fördelar att hop as, hvarken för den ena eller andra näringen. Den säkra och lönande afsättningen måste derföre sökas på den inhemska marknaden, hvilken ock alla författare af värde i Stats-ekonomien, ifrån Adam Smith räknadt, anse vida vigtigare, än den utländska. Men för möjligheten af en sådan afsättning (hvad landtmannen beträffar) fordras en stor industriel befolkning inom landet — fordras betydande folkrika städer, hvilka consumera mycket, o,*jh dessa kunna endast uppkomma genom skyddade slöjder, fabriker och handtverkerier, lifvade och underlättade af handeln, samt utbyte af varor. Älskar man heldre att kläda sig i utländsk än i svensk tillverkning, föredrager man förbrukningen af utländska handtverkeri-varor framför svenska, om antili bättre pris, så undergräfves landtmannens bestånd i samma mon, som städernas befolkning sättes på förhoppning; ty i samma förhållande, som handtverkaren saknar afsättning för sin production, inskränkes consumtion af landtmannens alster, och denna välgörande vexelverkan upphör, som uppkommer genom utbyte af öfverflöd och behof. Handeln, som bedrifves med utländska tillverkningar, sysselsätter ingen större befolkning, den tvärtom åstadkommer folkminskning i städerna, genom för hand varande slöjdegrenars undergång och utrotande.
I afseende å denna ansökning, har Discont-Directionen, som ä densamma tillstyrkt bifall, upplyst, att, utom 233 R:dr 16 sk., sorn förelagsökningens anställande blifvit afbelalade, i afräkning å lånet influtit: genom försäljning af åtskillig hos låntagaren utmätt lösegendom, 1000 R:dr, och såsom utdelning ur hans sedermera inträffade concurs, 18 R;dr 3n sk., samt genom utmätning och försäljning al ene löftesmanneh Pehr Anderssons enda tillgång, bestående i fastighetsandel, 25 R:dr; men att någon utdelning icke erhållits, i följd af lånets bevakande, uti den, vid andre löftesmannen Hultmans död, efter honom yppade concurs, samt att någon utsigt för betalning al återstoden å rnerherörde, efter i83^ års Revision, inom linien förda, lån, icke förefunnes. I följd häraf, och såsom med Diseont-verkets fördel öfverensstämmande, lår Utskottet tillstyrka , att upplupne öfverräntan å Inspectoren Normans merberörde Discont-lån må få eftergifvas, mot vilkor, att Norman inom 3:ne månader efter af beslutet härom erhållen del, till BancoDisconten inbetalar Jånets fulla capital-återstod, utgörande 322 R:dr 43 sk. B:co. Stockholm den i4 September 184o. Ant. till Eip.-Utsk. den 17 September, IT. 2 e. m. Utlåtande, med hemställan, att den Jern-Contoret beviljade creditiv-rält i Banken måtte fä fortfara till nästa Riksdag. Inom Höglo!]. Ridderskapet och Adeln hafva Herrar Grefve Mörner?