Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under anförande af de faror, som äro förknippade med färdandet å den af allmogen inom Tjust Härad af Calmare Län, i synnerhet i och för transporter af timmer till den i granskapet liggande köping begagnade allmänna vägen emellan Balhems och Runnahvarmed förmodligen menas Dalhems och Rumma} Gästgifvaregårdar, har Riksdagsfullmägtigen Johannes Andersson ifrån berörde Län anhållit, att, enär belägenheten är sådan, alt nyssnämnde väg kunde på jemnare mark läggas, för en dylik väg-anläggning mätte anslås en summa af 6 å 700 R:dr B;co, samt vederbörande anbefallas att om verkställigheten deraf föranstalta. Uti motionen bilagde anföranden hafva Hils Insulin ifrån Stockholms Län och Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län förklarat sig icke kunna biträda Motionair.ens önskan, helst den ifrågaställde väg-anläggningen afsåga endast enskild fördel och kunde följaktligen inom Calmare Läu, likasom i andra orter tillgår, på enskild bekostnad verkställas. Som det i allmänhet åligger jordegare i de orter der väg-anläggningar finnas vara af behofvet påkallade, att vidkännas de derför uppkommande kostnader, samt det ifrågaställde företaget icke kan anses vara af vidsträcktare omfattning, än att det, génom enskild omtanka och p& enskild bekostnad, bör kunna tillvägabringas, finner Utskottet sig böra afstyrka bifall till Johannes Anderssons ofvannämnda motion. Stockholm den 16 Maji i834- Stats-Utskottets Utlåtande N.-O $8. Ankom lill Exp.-Ulsk. dep 17 Maji kl. 2. e. ra. Utlåtande , i anledning af Herr Montgomeries motion, om belöning ät Kammar-Rätts-Rädet Ekholm för utarbetandet af ett förslag till Fält förvaltnings-Reglemente. (U. A.) Uli memorial, som ifrån Ridderskapet och Adeln blifvit till Stals-Utskottet remitterad t, bar Herr Montgomerie, Gustaf, anfört, huruledes, sedan Herr Kammar-Rätts-Rådet
Det blef nu en ny, kanske till och med muntrare bröllopsfest, der drufvans blod flöt till långt in på följande dagens morgon, och der Adolf Fredrik föregick med sitt höga exempel af tapperhet i dryckesbragder. Slädpartier voro gemensamma nöjen för begge hofven. Dessa tidsfördrif äro snart sagdt den enda godtgörelse, norden har sig förbehållen; och Lovisa och Gustaf täflade att göra dem så angenäma som möjligt, medelst sällskapets urval, slädarnas, seldonens och nätens prydlighet, de utsöktaste slädtrafvare, de läckraste förfriskningar och de muntraste tillställningar vid början och slutet af slädfarterna. Lorentsberg, beläget i Carlbergsalléen, och numera inköpt och anslaget till boställe åt kyrkoherden i Adolf Fredriks församling, utgjorde den tiden rätt ofta målet för den högsta sferens utfarter, hvilken der dansade, drack sin punsch, sitt glödgade vin, sin limonad, o. s. v. Skådespel uppfördes också, både svenska och fransyska, i det så kallade Bollhuset på slottsbacken utanför finska kyrkan, af hvilket ännu »Bollhusgränden« bibehåller sitt namn, fastän det eländiga träkyffet längesedan blifvit borttaget, när Gustaf i stället uppreste ett vackert palats af sten åt sin älsklingsgudomlighet Thalia. Hvarken Bollhuset eller der uppförda stycken förtjena hågkomst för annat, än att ännu mer öka värdet och behaget af hvad Gustaf sedermera i detta afseende gjorde, för att rikta sina landsmäns nöjen och förädla deras smak. Sommarmånaderna förändrades nöjenas skådeplats och en skarpare rålinea uppdrogs mellan de begge hofven. Det gamla slog sig ned på Svartsjö, hvars allvarsamma, något dystra, men icke desto mindre sköna natur lifvades af en talrik sällskapskrets’ tillställningar och löjen.
domsorsaken vore för litet malm. » » Järn, » rättade doktor Ferman. — hvad heter hon? — Jaså, Effie. — E t t Men Effie hade inte varit i väfstol en vecka, » Nej, nej, malm! J a g vet det med säkermindre vanligt namn. — Förefaller det fröken, förrän hon skref att det var så tråkigt, att att Effie icke är riktigt frisk? » Doktorn var hon hölle på att dö. Och så kom hon utan het, ty den nye borgmästaren, som är ungkarl, kom med en cbarad: fortfarande varsam i sina uttryck; han var vidare hem. » ännu icke fullt säker på, huruvida det ändå ' Låt henne hjälpa dig i hushållet, ' sade jag ' Mitt första är stryk, icke var gumman själf som behöfde läkarevärd. till min svägerska. mitt andra är järn, mitt hela är strykjärn, ' » Ända till i går har jag haft min egen m e - Effie förklarade då, att hushållet i hemmet ning om flickan, och jag får bekänna, att jag var det tråkigaste hon visste; en annan sak och då blefvo alla fruarna förargade. » ett par gånger har uttalat den för hennes förvore, om hon sändes till någon större gård, » Nå, då var det kanske brist på malm i äldrar. Men när jag nu hos rektor Sindings hvarest (det hölles fint bord, det kunde nog viljan, som menades. J a, ja, så väl vännen hörde till och med provinsialläkaren vara af vara roligt. » Lindberg, som rådman Björk och fru Nordden åsikten, att det var en af de moderna » Och sä kom hon till ett sådant ställe? » ström veta själfva hur det kännes, när vuxna sjukdomarne, så ångrade jag mitt stränga om» Visst gjorde hon det, doktor!
S. D. Uppå derom vackt fråga af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, samtyckte Scåndet, att hvar och en Ledamot af Ståndet skulle vara förbunden att prenumerera på ett exemplar af Ståndets Prötocoll för hela Riksdagen. Härvid hemställde Nils Strindlund från Vester-Norrlands Län, om icke nu, likasom vid förra Riksdagen , Ståndets Ledamöter kunde erhålla deras exemplar af Protocollen till nedsatt pris, emot det, för hvilket exemplar blifva att tillgå i Bokhandeln. Flera instämde häri; och remitterade Ståndet den af Strindlund gjorde hemställan till utlåtande al det blifvande Stats - Utskottet Den 14 November 1828» Från Högv. Preste-Ståndet. S, D. Vid föredragning af Hedervärda Bonde - Ståndets ProtocollsUtdrag af den ii 6 fröt. Vtd-r. d. iy Nov. dennes, rörande tryckning af nämnde Stånds Protocoll för denna Riksdag, instämde PresteStandet, som antagit det af Boktrvckaren Nestius gjorda anbud att trycka dess Protocoll emot 11 R:dr Banco arket, papperet inberäknadt, och med utfästelse, att upplagan blifver 3oo exemplar samt att i hvarje vecka aflemnas fem ark och derutöfver, så vida manuscript i tillräcklig mängd alltid blir att tillgå, uti det af Hedervärda Bonde-Ståndet fattade Beslut, att Ståndets Secreterare fullgjort sin pligt i afseende på redovisningen, för Protocolls upplagan, enär han i mon af tryckningens fortgång densamma till den Tjensteman vid Riksgälds-Contoiret, som hittills föranstaltat om utdelningen och försäljningen af de vid Riksdagarnas slut öfverblefne tryckte Protocolls-exemplar, aflemnat. Från Hög v. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse af den 13 November 1S2S, angående utnämnandet af Bonde-Ståndets tvänne Notarier.
Ja, då du lemnar dina påbörjade bref framme outsägligt älskade», din »dyre, dyre Sven» anländt. sägligt älskade Sven». Jag undrar, om det fins någon man i verlden, som skulle kunna göra mig så sentimental. ELIN. hvad du skrattar åt. Du är barn ännu, kära Agda, du begriper inte FRU STÅLBERG. Helge, som jag nu inte sett på hela 5 månader! Tycker du inte, Elin, att hans senaste bref ha låtit lite melankoliska? ELIN. Han har ju fått så stor praktik. Han öfveranstränger sig däruppe i Stockholm. Jag undrar hurudan jag skall återse min käre Ja, mamma, det stod verkligen »dyre, dyre, out AGDA. hitta på en vida bättre förklaringsgrund till att han börjat blifva så tråkig. Han är kär, naturligtvis. FRU STÅLBERG. trott sig till mig. Det betviflar jag. Vore han det, skulle han förAGDA. Han vet, att vore hans utkorade också en ängel från Åh, gör dig icke säker på det, mamma lilla! Ah, kära Elin, jag tycker att du skulle kunna himmelen, så skulle hon inte bestå inför mammas kritiska blickar, och därför är det sannolikt, att han tar mamma med öfverraskning. FRU STÅLBERG. kärleksfull son. Det gör han icke, du. Därtill är han en altför AGDA. klappar åt oss. Det var en bra älskvärd idé af Jag undrar om pappa köpt många vackra jul honom att resa upp till Stockholm för att köpa julklappar. Ack, om jag finge en blå sidenklädning! Tror mamma jag får det? FRU STÅLBERG. inte ett sådant barn att bära blått siden. AGDA. skära af sin fästman, och jag såg så afundsjukt på Men mins inte mamma, när Elin fick sin vackra Åh, inbilla dig aldrig det, kära du! Det passar den, sa pappa: Var inte ledsen du, min stumpa, klädning, om jag far till Stockholm före jul. FRU STÅLBERG. jag alltid sagt. fast du ingen fästman har, skall du få en lika vacker Ja, pappa skämmer alldeles bort dig, det har ELIN (vid fönstret). Hvad Sven dröjer rysligt länge! AGDA (parodierande).
247 ber, fir dien medlersta delen af riket, den 8 eller 10 October, samt för den södra delen, den vid sista Riksdag bestätnda 24 OCtober. 5:0 Memorial af Herr J. A. König, deruti, efter framställning af nödvändigheten, att vid förändringar och förbättringar noga undersöka deras nytta, innan de verkställas, att fästa högsta afseende på jordbruket, såsom fäderneslandets förnämsta styrka, samt å de anstalter, på hvilka dess bestånd hvilar, Memorialets författare fäster uppmärksamheten på nyttan deraf, att utsätta en termin för tjenstehjons flyttning, som å den ena sidan bäst passar för detta yrke och å den andra icke kan i något afseende vara ofördelaktig, Sedan vidare blifvit anmärkte de olägenheter, som emot den nu varande flyttningstiden förekomma, förnämligast härledde ifrån det afflyttande tjenstehjonets befarade vårdslöshet och misshushållning vid kreaturens utfodring, innan det nya ankommer, och svårigheten att härvid i allmänhet ega någon controll, anser Herr König vara ädagalagdt, att olämpligheten af den nya flyttningstiden är både större och allmännare, än den vid Michaeli, hälst sällan skall inträffa, att vid sistnämnde tid sä stark köld infaller, åtminstone i rikets landskaper söder om Gefle, att jordfrukterna förfrysa eller skadas, om de några dagar längre qvarlemnas i jordenj £48 Besy. och Ekon. Ut sk. Betänkanäea.
Utskottet endast på grund af det förtroende läroverket på Carlberg, med dess närvarande organisation, eger, hade lemnat de värda motionerna om dess indragning och förändring utan afseende.” Herr af Dahlström, G. /., som anförde: ”Att skilja från Krigs-akademien de 2:ne lägsta klasserna, anser jag vara mindre välbetänkt; ty, jemte de kunskaper kadetter der erhålla, få de vänja sig vid ordning och disciplin, utgörande vilkor för all krigsbildning, och redan i dessa klasser praktiskt inhemta ej endast soldatens vapenskicklighet, utan äfven dess öfriga åligganden i tjenstens olika delar, hvilken tidiga gradpassering för att en gång utgöra soldatens befäl ej ernås i våra elementära läroverk eller vid universiteten.” Härmed förenade sig Herr Nordenfelt, Enar Wilhelm. Herr Konlrakts-Prosten Lars Landgren, hvilken anförde: ”Att alla landets all männa undervisningsverk bringas i ett fulländadt system, så att Special-skolorna sättas i ett bestämdt sammanhang med den allmänna reallinien, är utan tvifvel högst nödvändigt, derest icke landets tillgångar skola ändamålslöst förslösas. Att således äfven Krigsakademien så fort sig göra låter måtte så lämpa sina fordringar för inskrifning, att äfven dess elever af Elementar-läroverken måtte draga den största möjliga nytta, synes lith. lill B. St. Pral. 4856 & 1857. 8 Sami. 33 Baft. 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o •lil. påtagligt.
– Ser ni, när en man, som uppvuxit i midten af det slösaktigaste öfverflöd, kunnat sofva godt i den der simpla möbeln, då är det också vår skyldighet att bära vår olycka med tålamod. På detta sätt blef den oansenliga sängen en familjerelik, kring hvilken hela slägtens sentimentalitet koncentrerade sig, ett slags symbol för tålamodet. Den öfvergick, då enkan dog, i barns och barnbarns händer. Nyare tiders växande fordringar på lyx gjorde den snart obrukbar äfven för gästrummet. Hvar den fick sin plats, stod den och skräpade. Slutligen fäldes den ihop och stäldes undan på vinden. Men ofta, då familjen under de svåra motgångar, som fortfarande förföljde den, erinrade sig den stoiska gamla fruns uppmaningar, föll samtalet på den gamla sängen, och den drogs fram ur dammet och betraktades. Det grämde dem, om den förr eller senare vid något dödsfall skulle bortauktioneras för en spottstyfver tillsammans med annat gammalt skräp. När emellertid tiden närmade sig den dag, då det nuvarande svenska hofvet genom giftermål lierades med det badenska, och tidningarna följaktligen voro fylda med uppgifter om Oberst Gustaffson och hans afkomlingar, fingo den gamle stadtamtmannens efterkommande oväntade tankar. De skickade helt sonika den gamla sängen som present till hofvet i Karlsruhe. Huru vida den sedan hamnade på slottsvinden, muséet eller i eldbrasan, får den som är bättre underrättad upplysa. Då jag sista gången besökte det stora huset der nere vid bäcken, kom jag som vanligt mot skymningen. Den gråhåriga värdinnan, som varit gift med en medlem af familjen, men redan vid mycket unga år blifvit enka, lemnade mig en stund ensam för att efter landets bruk sjelf ombesörja ett och annat, som hon ville servera. Det gammalmodiga, stora, aflånga mottagningsrummet var ännu så godt som oförändradt. Den fyrfotade, med bjerta blommor målade kakelugnen gaf sin värme. De mörka dörrarna hade stora beslag och lås af blankpolerad messing. Längs väggarna stodo stela, rätvinkliga möbler i det första kejsardömets stil.
Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut, att ersättning för det aktorats-arfvode, som, enligt 23 § af Kongl. Kammar-rättens instruktion, skolat dess Advokat-fiskal tillfalla, derest den Kansli-rådet Valerius i lifstiden ådömda ansvarighets-skyldigket för den efter aflidne tull-förvaltaren Finér yppade balans ej blifvit efterskänkt, må af Riksgälds-kontorets medel Advokat-fisk alen Printzensköld godtgöras med 212 r:dr 37 sk. 5 r:st.a Voteringen har gifvit ett resultat af 81 Ja och 38 Nej; och <då alltså Ja vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. „ ; Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 19 Oktober 1854 STOCKHOLM, f. d. Sehultjwds Boktryckeri, 1854 Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 3S9. 1 \ o 329. Ank. till Exp.-Ulsk. den 23 Okt. 1834, kl. 6 e. m. Utlåtande, angående de i Regerings-formens 63 §. omförmälda 2:ne kreditiv-summors belopp under tiden intill nästa riksdag. (R. A.) Kongl. Maj:t bär uti en, under den 19:de nästlidne September, till Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition erinrat, hurusom den summa, hvilken, enligt ofvanberörda grundlags-paragraf, bör för oförulsedde händelser vara tillgänglig »da Konungen till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål finnér den vara oundgängligen nödig», blifvit vid de begge sednaste riksdagarne af Rikets Ständer bestämd till 1,000,000 R:dr, hvaraf hälften afsetts för Rikets försvar och hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet öfvervägt; och emedan det ifrågavarande arbetet, enligt hvad de redan utgifna delarne deraf utmärka, är af ett ganska stort intresse för studierna både af Svenska folkets och enskildt Svenska Adelns historia under den märkliga tidpunkt, då vårt fosterland utförde en så vigtig röle inom det Europeiska samhället, och jemväl lemnar sådana bidrag till våra Riksdagars historia, som ur inga andra tillgängliga källor torde kunna af häfde-forskare inhemtas, finner Utskottet, utan afseende derå att de ifrågavarande protokollerna möjligen icke för den stora allmänheten utgöra en lockande läsning, och således ej heller kunna påräkna någon vidsträcktare afsättning, en ringa uppoffring för fortsättningen af samma arbete icke å Ridd. och Adelns sida böra förvägras; hvarföre, och då, enligt det förslag Utskottets Memorial N:o 20 innehåller, Riddarhus-kassans öfverskott icke skulle komma att anlitas för de utomordentliga utgifterna till Ridd arli usbyggnadens reparation m. m., samt fråga vid detta tillfälle egentligen icke är 8 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 2fi. om ett större anslag, än af 400 R:dr B:ko för hvardtdera året J859 och 1860, enär, vid det förhållande att innevarande Riksdag med all säkerhet icke varder afslutad förr än niistk. år 1858, de för samma ar belöpande 400 R:dr B:ko redan, med tillämpning af Kidd. och Adelns beslut vid förra Riksdagen, äro anvisade, Utskottet, som af den vid nyssnämnde Memorial bifogade kalkyl öfver Riddarhus-kassans utgifter och inkomster inhemtat, att kassans öfverskott tillden ifrågavarande jemförelsevis mindre betydliga utgiften lemnar tillgång, anser sig ega fullt skäl tillstyrka Ridd. och Adeln att för fortsatt utgifvande, på enahanda sätt och vilkor som hitintills, af Ridd. och Adelns protokoller och handlingar från 1627 till 1714 års Riksdag ytterligare ansia en summa af 400 R:dr B:ko årligen från och med 1859 intill slutet af det år då nästa Riksdag upphör.
Och då jag nu känner att den på sednare åren tillkomna fåtaliga jägeribetjeningen på långt när icke hinner att verkställa utsyningarne, eller ens behöfver att dem verkställa, så vida det icke är uti privilegiibrefvet föreskrifvet, utan att sågverksegaren, som innehafver privilegium på 1,000 å 20,000 träd årligen, får sig anvisade trakter för den bestämda stockfångsten inom en skogsvidd, sorn kan uppgå till 30 å 40,000 tunnland och sedan öfverlåter fällningen och timrets framforslande till flottled, till den eller dem, som åtaga sig arbetet för bästa priset, eller ock till dem som för i förskott erhållna lifsmedel stå i skuld till sågverksegaren, kan man af ett dylikt förfaringssätt sluta till, med hvilken ringa urskilning denna fällning för skogens framtida bestånd verkställes, sedan, då virket blifvit framfördt till flodstranden sker afräkningen och afstämplingen, men äfven denna afräkning och afstämpling kan icke öfver allt medhinnas af jägeritjenstemännen, utan måste anförtros åt andra personer utom jägeri-staten. Privilegierna för stockfångst beviljades ifrån början till sågverken för att underlätta och uppmuntra desamma och på det att skogen skulle för landet genom export göras fruktbärande samt för att de stora landsträckorna i Norrland, i följd af erforderliga arbetare till sågverkens drifvande, äfven skulle blifva befolkade och odlade. Sågverk hafva nu uppstått till så stort antal, att skogarne hotas med total undergång, och de nybyggare, som nedsätta sig i skogarne, försumma i allmänhet all odling och lefva nära nog uteslutande af skogsåverkan. Tiden tyckes derföre vara inne att för dessa menliga förhållanden sätta en skyndsam gräns, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 56. 109 Privilegierna, som för flera sågverk ärc orimligt tilltagna, böra kunna nedsattas och lampas efter nuvarande skogstillgångar.
Detta med hvad mera i anledning af herr af Ströms motion hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit yltradt, hafva Lagoch Ekonomi-utskotten tagit under öfvervägande; och hvad först vidkommer frågan om nedsättande af en kommitté för utredning och behandling af de ämnen, som röra hushållningen med skogarna, äfvensom för spridande af upplysningar om det förmånligaste sättet alt desamma vårda och använda, så anse Utskotten några väsendtliga fördelar af en dylik undersökning icke kunna påräknas. De statiska uppgifter om skogarnas tillstånd i allmänhet, äfvensom om beskaffenheten af den å hvarje serskild ort dermed iakttagna hushållning, hvilka motionären, för vinnande af det åsyftade ändamålet, eller införande af ett förbättradt skogsiiushållningssätt, ansett vara af nöden, torde, derest de erfordras, lämpligare kunna direkte inhemtas antingen från vederbörande Kongl. Maj:ts befallningshafvande eller chefen för härvarande skogs-inslitut, hvilka myndigheter desto heldre måste anses vara i tillfälle att meddela fullständiga och tillförlitliga underrättelser uti dessa ämnen, som bemälde auktoritelers upplysningar äro grundade å de rapporter, hvilka af underlydande tjenstemän från hvarje serskild ort dit insändas. Då det i öfrigt åligger vederbörande skogsoch jägeri-beljeute att med råd och undervisning biträda enskilde i skogsskötsela 8 Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon -Utskottens Betänkande, N.o 12. med hvad dertill hörer, samt ej mindre genom flere från trycket utgifna skrifter och handböcker, än ock lill följd af de inom länen inrättade hushållssällskapernas verksamhet, ett vida allmännare spridande af hufvudgrunderne för ett ordnadt skogshushållningssätt synes vara att föi vänta, än som, genom en för tillfället nedsatt kommitté, torde kunna vinnas, anse Utskotten dessa skäl tillräckliga för den vördsamma hemställan, att denna motion må lemnäs utan afseende.
Men då måste han väl bjuda henne samma honorarium som han ger mig ... Tacka Gud om hon ändå vill skrifva i samma bibliotek som jag. I öfrigt måtte det väl finnas någon författare ännu qvar att öka glansen och volymantalet med!» »Nej, jag kan ej påminna mig någon.» Mellin såg helt fundersam ut. I det samma hördes en liflig röst utifrån min mans rum, der han höll som trägnast på med ett korrektur. »Nu», utropade jag, »får jag en lysande idé. Är det ej Ridderstads röst? Vi äro räddade.» »Huru så», inföll Mellin. »Icke skrifver Ridderstad romaner.» »Det gjorde ju ej vi heller innan vi börjat. Jag har haft så många grundliga samtal med den poetiske och intelligente mannen, att jag är säker att blott han får idén och viljan till en sådan verksamhet, så skall han bli en läst romanförfattare.» »Ridderstad är här och han begär att få buga sig för värdinnan», sade värden i dörren. »Han får Mellin till att börja med – sedan kommer värdinnan ut till herrarne.» »Men korrekturet», invände husets och författarinnans herre. »Du vet ju att det är ditt eget arbete och att det skall afgå på posten till Norrköping ... Dessutom, när du är klädd kan du ju taga emot Ridderstad lika väl som Mellin.» »Mellin är prest! Och håller just nu på att mottaga min bigt i en kinkig litteraturfråga» »Nådigaste fru värdinna, låt mig vara med», bad Ridderstad, och så släppte Mellin in honom, hvarefter min man, för att vara i fred med korrekturet, förbehöll sig en god halftimme, då vi alla sedan kunde få komma ut i salen, der mamsellen under tiden skulle rangera om tillbörlig förfriskning. Jag måste gifva efter. »Löjtnant Ridderstad är just nu särskildt välkommen. Vi behöfva edert namn först och främst, och sedan er penna, som jag garanterar kan lemna en roman för Thomsons blifvande bibliotek Nya svenska parnassen.»
Vid detta tal blef torpare-dottern så till mods, att hon kunnat sjunka ned i jorden; ty hon visste väl att hon icke hade någon gård, mycket mindre något slott. Men saken stod inte att hjelpa; hon lät derföre icke märka sig, utan sade, att hon ville eftersinna på hvilken dag de bäst kunde ställa sin resa. När nu jungfrun kom för sig sjelf, gaf hon fritt lopp åt sin bedröfvelse, och grät bitterligen; ty hon tänkte på all den skymf som skulle drabba henne, att hon farit med flärd och falskhet. Vid hon så satt och grät kom den visa katten in, strök sig mot hennes knä, och sporde hvi hon var så sorgmodig. Torpare-dottern svarade: »jag må väl vara sorgsen. Konunga-sonen har sagt att vi skola fara till Kattenborg, och nu lärer jag dyrt få umgälla att jag lydt dina råd.» Men katten bad henne vara vid godt mod, han ville så laga, att allt lyktades bättre än hon kunde tänka. Tillika undervisade han sin matmoder, att de borde gifva sig å stad ju förr desto hellre. Emedan jungfrun nu sett så många prof på kattens klokhet, samtyckte hon till hans begäran; men denna gången var det med tungt sinne, ty hon kunde icke annat tro än att deras färd skulle få en slät utgång. Tidigt om morgonen lät konunga-sonen tillrusta karmar och köresvenner, och allt annat som tarfvades för den långa resan till Kattenborg. Derefter satte sig tåget i rörelse. Prinsen och hans fästemö åkte främst i en förgyllande karm, många riddare och svenner ledsagade dem, och katten sprang förut att visa vägen, såsom han sjelf begärt. När de så hade färdats en stund, fick katten se hvarest några vallare gingo i marken och vaktade en stor flock af de aldra fagraste getter. Då gick han fram till vallare-männen, helsade höfviskt, och sade: »god dag, vallare! när konunga-sonen far förbi och frågar hvem som rår om de sköna getterna, skolen J svara att de höra till den unga prinsessan på Kattenborg, som åker vid prinsens sida.