Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han var öfvertygad om, att hon ej skulle lyckas och tänkte ej vidare på henne, så mycket mer som hennes yttre vid detta första besök ej gjort något som helst intryck på honom. Illa klädd var hon alltid vid denna tid och hon bar dessutom vid detta tillfälle en hatt, som alldeles dolde hennes ansikte och som skulle passat för en gammal tant, hvarför prof. Weierstrass, enligt hvad han själf berättat mig efter detta första besök, ej hade någon aning hvarken om hennes ungdom eller hennes så ovanligt besjälade ansiktsuttryck, som eljest från första ögonblicket plägade stämma alla till hennes fördel. En vecka efter kom hon åter upp till honom och sade, att hon löst alla uppgifterna. Han trodde henne ej men inbjöd henne att sitta ned bredvid sig och begynte så att gå igenom hennes lösningar punkt för punkt. Till hans stora förvåning var allt icke blott riktigt utan synnerligen fint och fyndigt. Nu tog hon af sig hatten i ifvern, och det kortlockiga håret föll fram, hon blef röd öfver hela ansiktet i glädjen öfver hans erkännande, och den redan åldrige professorn kände en egendomlig rörelse af faderlig ömhet för denna ännu knappt fullvuxna unga kvinna, som besatt snillets divinationsgåfva i en grad, som han sällan funnit hos sina manliga, redan fullt mogna elever. Och från den stunden var den store matematikern hennes vän för lifvet, den mest trogna, omhuldande och stödjande vän hon någonsin kunnat önska sig. Och i hans familj blef hon mottagen som en dotter och syster. Under fyra år fortgingo nu hennes studier under Weierstrass’ ledning och dessa blefvo af det mest afgörande inflytande på all hennes framtida vetenskapliga produktion. Denna har nämligen alltid fortgått i den af Weierstrass angifna riktningen. Alla hennes vetenskapliga arbeten äro tillämpningar eller utvecklingar af mästarens satser. Lektionerna gingo så till, att Weierstrass besökte henne en gång i veckan, och om söndagsaftnarna, kom hon till honom. Hennes man hade följt henne till Berlin, lämnade henne sedan ensam där med hennes kamrat från Heidelberg, men kom emellanåt och besökte henne. Förhållandet mellan dem var alltjämt mycket egendomligt och väckte en viss förundran i Weierstrasska huset, där mannen, trots den förtroliga fot hvarpå hustrun stod till alla medlemmarna, aldrig visade sig.
Att Egendomsvärdet bestämmes efter 1829 års Taxering, och vid slutet af denna §., att härmed endast afses enkla pannor eller verk; men begagnas dertill så kallade mäskvärrnare, höjes afgiften med 2 5 procent utöfver Tariffen i 2:dra Art. 2 §. härefter; och nyttjas jemväl andra apparater, ökes årliga afgiften med 100 procent emot hvad der stadgadt finnes, jemte det Egendomsvärdet bör vara motsvarande; hvilket allt noga observeras vid årliga Mantals-skrifningarne, der anmälan »kall ske örn rättighet till brännvins-bränning* 4 §. Sedan Högh Utskottens pluralitet afgjort, att ej mec än en nittio kannors enkel panna får nyttjas på ett ställe eller egendom, till hvad värde den ock äger, föreslås, örn icke Bil.t.Bev.^Lag-s, Allm.Risv.o.Otc.-Ulsk,Bet,N.i6, 4| denna §. i morn. således kunde få en si* dan redaction: ’’Pistoris!ca bränneri-inrättningar vare likväl hädanefter, som hittills, intill nästa Riks’’dag, tillåtne, då egendoms-värdet motsvarar sex ”gånger hvad har ofvan för enkla verk är ”bestämdt, och årlig afgift erlägges i lika förhållande. Ingenstädes vare tillåtet, att på ”en och samma Egendoms Bolstad nyttja mer ”än ett sådant verk, oansedt till hvad värde ”Jordegendomen än uppgår. — Ej eller få ser* ”skilde verk af annan beskaffenhet tillika å ”samma ställe eller Egendom inrättas och ”nyttjas.*’ Till förekommande af befaradt missbruk stadgas, att årsafgiften för Pistoriska Verk alltid skall beräknas och erläggas efter den största pannan, som befinnes i sådana inrättningar, ehvad en mindre panna är främsr, medlerst eller efterst, 8 §.
Med spänd uppmärksamhet vantar man utgången af de financiella frågor, hvilka vid Riksdagen korum3 att afhandlas, och man lugnar sig, i anseende till hoppet att de med san* och upplyst bedömmande skola granskas, icke under parti-åsigternas strid utan såsom gemensamma, djupt ingripande intressen. Man inser i deon3 Landsort, som troligen i de flesta andra, att en realisation är både nyttig och nödvändig: men fordrar, att den må blifva hillig och beståndande» samt tillskynda, om icke alla enligt önskan, åtminstone mängden, fördelarne af ett stadgadt mynt: vilkor, som med skäl kunna göras, vid mo1' seendet af den otvifvelaktiga rubbning, hvarje ändring uti ett lands mynt' förhållande vanligvis åstadkommer. Minnet deraf att vid en dylik operation under förra århundradet, större delen af Wermlands Brukägare nödgades öfverlemna sina egendomar i andras händer, varar ännu. Några politiska partier, stridande om väldet, äga vi lyckligtvis icke nu; nian bör således vara lugn och förmodar att tiden utvecklat den grundeligen att allas väl, ej några enskildtas fördelar, äro statens val. Man tror äfven, att vår tids upplyste Statsmän ej skola låta den förebråelsen komma öfver sig, att grunda något så obestående, att efterkommande Sättas i nödvändighet rifva grunden, hvaruppå man nu byggt för att nied uppoffring af mångfalldiga menniskors välfärd, söka en säkrare. Här göres till följe af näringarnes rigtning tilt frambringandet af exporter, den äsigten äfven gällande, att raan önskar det blifvande myntet Jnå gifvas en fullkomlig öfverensstämmelse med verldsmyntet, Hamburger Mark, och att man gerna skulle lill detta ändamåls vinnande afsäga Sig beräkningen af Riksdaler. Denna åsigt är ganska naturlig, ty exporternas liqvid skef merendels i detta mynt, som i sådant' fall äfven skulle kunna beräknas vid exporternas frambringande, oberoende af förenande kursförhållanden och speculalioner. Och örn äfven i framtiden gemenskap i läneväg med utlänningen skalle sökas antingen för Statens åkning eller enskildtas; så vore vägen banad oell på höft gjorda eller dolda beräkningar aflägsnade.
Hos Yällofl. BorgareStåndet hafva jemväl af flere dess Ledamöter anmärkningar blifvit gjorda, af hufvudsakligen lika innehåll med de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln framställde; hvarjemte Herr Bagge ansett den omständigheten, att lösen för Promotorialer alltid funnits och ännu finnes i ExpeditionsTaxan stadgad, bevisa Lagstiftarens mening, att Promotorial i enskilda mål skulle ega rum, samt, i anledning af hvad som blifvit yttradt om Konungens Befallningshafvandes ansvarighet i och för PromotorialMålen, yrkat, att den af honom vid Riksdagens hörr Lagutskottets Bttdnkaniiett. fcoj jan väckte motion, att Kongl. Maj:t och Kronan bör hålla enskilde personer skadeslöse för de medel, som af Kronans Tjenstemän försnillas, måtte behandlas i sammanhang med förevarande fråga. Vid besvarandet af dessa anmärkningar, i anledning hvaraf Betänkandet blifvit afHöglofl. Itidderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet åter - remi tteradt, får Utskottet först i afseende på Herr Bagges sistberörde yrkande förklara, att Utskottet icke för sin del kan anse den af honom väckte motion angående Kronans ansvarighet för medel, enskilde personer tillhörige, som af Kronans Uppbördseller Tjenstemän förskingras, ega oskiljaktigt sammanhang med den fråga, som varit föremålet för Utskottets nu åter-remitterade Betänkande, samt att Utskottet så väl på denna grund, som då förstnämnde Motion, enligt Vällofl. BorgareStåndets Remiss, kommer att af Statsoch LagUtskotten gemensamt handläggas, icke kan åt Herr Bagges berörde yrkande lemna afseende.
Professor, enka, pension åt . 74: 76. Härnösands lånsfängelse. öfverlåtelse af till Wester-Norrlands läns innevånare . 14. von Hess, N. C.. Kapiten, pension åt 74: 14. von Hohenhausens, C. L, Generalmajor, döttrar d:o . 94. Holländerier i Norrland, inrättande af 60: 41. Holmgren, P„ Fängelsedirektör, pension åt . 74: 5. a. Holst, J. G., d:o . 74: 53. a. Hospitalsfondens förstärkning . 66: 122. Hospitalens utvidgning i Wexiö, Upsala och Nyköping 66: 12, 3. Hospitalets i Malmö förflyttning . 66: 12, 5. Hudiksvalls jernväg, utsträckning af 80: 3. » skolas utvidgning . 66: 30. b. Hufvudtillar: regleringen af 1:a . 8. » » 2:a . 26. » » 3:e 27. » » 4:e . 51. 8 Utlåtandets Nummer och Moment. Hyresersåltning åt rektor i Westerås . 66: 56. Hård af Segerstad, Fängelsedirektör, pension åt 74 : 56. Hästafveln i Jemtland, förbättrande af . 60: 44. L I/ö sjöns sänkning ... Ignells, N., Komminister, enka, pension åt . Infanteriets och Kavalleriets omorganisation Infanlerigevär, anslag till .. Införsel för skatterättsfordran i kronosäteriet Olstorp Ingeniör-korpsen, anslag till . Ingeniör för konstruktion af värmeoch ventilationsapparater . Inkomster, beräkning af Statsverkets Inköp af en Kronan tillhörig tomt i Carlskrona Instruktion för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket, ändring i Iverus, J. V., Kronofogde, pension åt . J, Jacobsson. A. F, Bataljonsläkare, pension åt 74: 9. e. Jernkanoner, 12 dec.-tums, förlagslån för tillverkning af .10.
Herr Prosten Doctor Ekelund uppiäste och aflsmnade ett så lydande: Ödmjukt Anförande! Ingen kan göra mera rättvisa åt Grosshandlaren Fredric Åbergs Patriotiska tänkesätt, än jag, som i så många år känt honom och med vänskap omfattat honom. Det kan ej heller än* dra min öfvertygelse härom, att vi, i frågan «rn Gräns-tullarna melian Sverige ech Norrige, tänka Hen 5 Juli. „ 633 tänka olikå. Det är just genom framläggande af skäl och motskäl, när det sker utan personligt förolämpande , sorn alla, särdeles Oeconorniska och Commerciella frågor vinna ljus och bestämd* het. Jag vill äfven gerna smickra mig med den tankan, att det är mindre i hufvudsaken, än i de förberedande anstalterna, som vi äro skiljak llge Herr Aberg tror, för sin del, att den Corn* mittée, sorn redan är satt af Svenska Och Norrska Män, skall, utan all påminnelse, reglera denna vigtiga sak; jag åter förmodar, att en underdånig framställning i detta ämne till Hans Kongl. Maj:t, från Rikets Höglofl. Ständer , skall påskynda och vägleda Herrar Committerade, och således bidraga till ändamålets säkrare vinnande. Herr Aberg talarom Gräns-bevakning; jag egentligen om Tullarne, sådana de nu äro, onyttiga, skadliga och kostsamma, utan att de någonsin kunnat eller hädanefter möjligen kunna tjena till någon bevaknings-anstalt. Båda mina förra Memorial, dem jag får äran åberopa, borde härom fullkomligt kunna öfvertyga. Jag begär, utom dess, icke mera , än att ' detta vanlottade folk skall komma i åtnjutande af samma Medborgerliga rättigheter, som andra deras medundersåtare, nemi.: att få sälja egna producter och köpa tillåtna och behöfliga varor, på närmaste håll, utan allt tvång af Tulloch Pass-afgift , hvarigenom hittills händt, och hä-. danefter skall hända , att de måste erlägga dubbel beskattning, då de, lika med alla andra s deltaga i Surrogatets utgörande, för Tandt-tullarne» - 624 Den 5 Juli. * larnes påräknade inkomst.
Lagerbjelke väckt, hvarvid jag skulle vilja fästa det vilkor, att de s. k. referaterna aflemnades för dagen, så att referater öfver förhandlingarne inom Ståndet på förmiddagen kunde inkomma till tidnings-redaktion på eftermiddagen, och att dessa referater göres sä korta som möjliga. Hr Weidenhjelm, Ernst Aug.: Jag delar med åtskillige talare den åsigten, att Sveriges R. St. utgöra oslridigt eller måste anses såsom Svenska folkets ombud, och att detta folk har både billiga och rättvisa anspråk att få så skyndsamt och troget som möjligt, i tidningarne ätergifvet hvad dessa ombud inom de fyra Stånden under riksdagarue göra och låta. De nuvarande referenterne kunna icke, äfven med bästa vilja fullständigt och noggrannt fullgöra deras updrag. Erfarenheten har äfven visat, huru förvillande och vanställde diskussionerne på detta rum blifvit återgifna. Sådant kan hvarken Svenska folket eller dess representanter med likgiltighet åse, och det är således ytterst behöfligt, att åtgärder Den 29 Mars f. m. 179 vidtagas till förekommande häraf. I sjelfva saken är jag förekommen af Hr Bråkenhjelm, och lika med honom yrkar jag, att åtgärder måtte vidtagas, utan afseende derå att riksdagen nu långt framskridit, emedan jag i annat fall befarar, att ändamålet icke vinnes. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Under diskussionen har blifvit yrkadi dels bifall och dels ålerremiss af betänk., och enl. min åsigt, hafva talande skäl blifvit framställde för så val den ena sora den andra åtgärden. Visserligen vore det, såsom Hr von Hartmansdorff anmärkt, en fördel, om R. St. under pågående riksdag kunde förvärfva någon erfarenhet om värdet af de föreslagna åtgärderna, men mig synes likväl att Ulsk., med ganska mycket fog, fästat upmärksamheten pä de svårigheter, sora förefranas i fråga om erhållandet af lämpliga personer att åstadkomma dessa referater, inora RiksStra.
För behofvets uppfyllande, i bägge desse fall, linnes dock öfverallt på Landet så kallade Fuskare i Skomakare-, Skräddareoch Smeds-handtverket, äfvensom, fastän till mindre antal, uti Öfrige nödige handtverk; varande desse personer mantalsskrifne stundom såsom Byliandtverkare och handtverkare vid större Egendomar, stundom såsom afskedade Soldater, Inhyseshjon, Drängar och annorledes; hvarförutan mycket handtverksarbete på Landet förfärdigas af de Skrå-Gesäller som uppehålla sig än här, än der, under sine af Författningarne tillåtne kringvandringar; deri ock orsaken torde finnas till den betydliga minskning af Gesällernes antal uti Rikets Städer, som ägt rum i83o, emot 182g, nemligen 124 stycken, jemlikt hvad Commerce-Collega den 1 Februari i832 afgifne Berättelse örn liandtverkerierne i Riket upplyser. Undantagande för de betydligare binäringarne inom Södra delen af Länet, nemligen: Väfnads-industrien och Gårdfarihandel!!, har det icke varit möjligt att med någon sannolikhet utröna den ungefärliga inkomst, alla Öfrige binäringar kunnat lemna genom afsättning utom Länet, emedan uppgifter härom i allmänhet saknas och svårligen stå att erhålla. Samtelige binäringarnes förhållande jemförelsevis emot förra qvinqvennium, låter icke eller bestämma sig med någon säkerhet: Visse omständigheterföranleda likväl till det omdöme att ovannämnda bägge liufvud-binäringar icke äro i aftagande, oaktadt den större färdighet i yäfnadskonsten, som allt mera utveclolats uti Rikets Öfrige Provinser; men afsättningstillfället på Norrige för Gårdfariliandels-Districtets tillverkningar, och den här ofvan uppgifne omständighet som lältadt afsättningen deraf inom Riket, synes hittills utgöra en motvigt.
Län, om bestämmande af medelmarkegångspriset å — 4 1 67 — b. 7 Mars b. 7 Mars b. 7 Mars g. 7 Mars Räntegifvare, angående ersättning till visse — 4 1 91 — b. 21 April b. 21 April b. 21 April b. 21 April Räntespanmål, om frihet från forselin för, se Skattefräise-hemmansegare. Räntor, om ändrade föreskrifter angående de till gästgifverier anslagne, se Gästgifverier. » om frihet för ett Skellefteå stads hemman från, se Skellefteå stad. — 75 CP ^4 Sr 2 crq g !?cs 22 ~ co [> z. ¥ g 2- o SF 7F pj P s R. < o CT5 *3 sr | crq Ctq 3' ö CL, Qcp CP « N-.o Sid. Räntor, angående ändring i uppbördssättet af de till militäre tjenstemän anslagne indelta — 8 60 — Räntor af Salbergs Län, se Sala Silfververk. Rätansbyn, om befrielse från räntor och onera för komministers-bostället M 1 — 4 1 59 — Rättegångs-Balken, om ändring och tillägg i Kap. 7 af, se Inteckning. » om dito i Kap. 11 §§4 och 7 i — 7 1 45 — I anledning af anmärkningar — 7 1 66 » om tillägg lill Kap. 15 § 2 — 7 1 71 Rättsökande, om rätt att kostnadsfritt bekomma vissa expeditioner, se Expeditioner. Röda berget vid Hanklon i Götha eif, om anslag till borttagande af det så kallade 1 4 1 120 37 Röhälla, Färjestaden och Jieijershamn, om anslag..till uppehållande af de på Olands vestra kust inrättade färjeplatserne . 88 4 I 93 19 s. Sabbaten, om åtgärder till beredande af ett värdigt firande af — 8 —- 38 — I anledning af återremiss . — 8 — 138 — Sabbatsbrott, om skärpning i straffet för — 7 1 60 — Saltfälld brottslings frcjdebelyg efter 10 års oförvitligt lefverne, se Frejdebetyg.
R., en begbfvad nutidsniänniska endast att välja mellan tvenne vagar: konventionalisinens eller frihetens. P % den ena trampar den stora massan af folket, siapande efter sig lagens och sedens tunga bojor, på den andra träder med fria, lätta steg, bärande högt frihetens och sanningens bandr, en liten utvald skara. Frk. K. betecknar densamina s8som » den lilla moderiit tankande litterära krets, livilken framhöll att författarinnans vittra värde vuxit genom 2: dra samlingen ' Ur lifvet ', soni den tongifvande kritiken i allmänhet angripit ». Ännu ger dock denna krets å t författarinnan af den novellsamling, livari berättelserna w Aurora Bunge w, w 1 strid med sanilialletw, Ett bröllopw förekomma, vitsordet: att hon hade annu » sjalf lång väg kvar till den fria liorisonten~. Hon försyndar sig alltjamt mot sitt författaresanivete för konventionalismens skull. Fru ' Leffler trodde, säger frk. K., när hon i novellen » I krig mot samliället » låter 1ijalt.innan gå f r h hus och liein » att ett &amp; dant lösrifvande ej kiinde sluta med annat an förblödiiing.~ wEn enda erotisk erfarenhet », fortfar biografen, wocli vågskålen skulle lia sjunkit åt ena hållet. Men denna erfarenhet fanns icke.)) Ty det ar frainför allt i afseende 13 % sin uppfattning af kärlekens vasen, eller rättare, sin brist på förståendet daraf, den unga slrriftstallarinnnii röjer, att de stora och fria vyer som omfattas i de utvaldas krets, ännu af henne ej blifvit nådda.
— Se Klaken med de tunga fjäten, se där en son af Suomiland, som går sin egen väg i téten för alla, som ej ha ett grand! Hur mycket ha ej vi att lära, som öfvergifva hopp och tro, när utan svårmod han kan bära sin näfversäck och becksömssko. NILS VÅRA KEYLAND. ILLUSTRATIONER. T ?TT FLYTANDE MILLIONPALATS PÅ STOCKHOLMS STRÖM. Under sistförflutna veckan hade stockholmarne tillfälle att se en af de dyrbaraste och vackraste lustfartyg, som någonsin gungat i svenskt farvatten, ankra framför Söders terrasser.- Det var den amerikanska ångjakten » Niagara », tillhörande mr Howard Gould, en son till den ryktbare järnvägskungen Jay Gould. Fartyget, som kostat den nätta summan af 2 millioner kronor, är riggadt som bark, har 6 vattentäta skott af stål, en ångmaskin med 2,101) hästkrafter och 75 mans besättning. u MR H. GOULDS LUSTJAKT NIAGARA. Det käns, hvar han belåten vankar i sina gamla, nötta spår, försänkt i underliga tankar, en fläkt ifrån förgångna år. För lefnadslust blir ej i knipa en man af Klakens sans och blod. Han tar helt enkelt upp sin pipa och lifvar så sitt sjunkna mod. Se där en ärans finnskogsgubbe, väl icke skön, men frisk ändå: en gammal kärnfrisk furustubbe med alg och laf och mossa på. I vida nejder går en sägen, att han kan spå som ingen ann '. Jag själf stod en gång helt förlägen vid svaret ifrån denne man. Man känner väl, ehvar han knogar, till gubben där med käpp och säck, till stubben ibland Värmlands skogar, den ökända från Kocklabäck. Det var den gång, jag näsvist sporde, om hvad som närmast skulle ske. Han tyckte då, jag veta borde, att det fick jag i morgon se. De tälja oss om gamla tider hans gång, hans kläder och hans tal. Och hvart han går, han löje sprider - ett sjuttiårigt original.
Det är dessa, som, oftast af penningspekulation eller derför att de på annat sätt ha materiel fördel deraf, ingå äktenskap för att derpå, sedan fördelarna äro uppnådda, pina och plåga den andra parten, till dess denna ej längre förmår utstå tortyren och antingen på lagens väg sönderrifver bandet eller återförvärfvar friheten genom att efterlemna lösepenningar och med eller utan gemensam öfverenskommelse. t r\ I I IV I I U U IN Idun, erhållet ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumeraMen när något sådant drabbar qvinnan, är för henne intet annat att göra än att med större eller mindre undergifvenhet bära sitt öde. Ha ej alla känslor gått förlorade i kampen för lifvet, så kommer hon att hårdt lida af att vara allena och skall ovilkorligen åter och åter anklaga ödet: » hvarför skulle just jag träffas af en så sorglig lott, hvarför skulle just jag råka ut för än ärelös man? » Slika äktenskap, der fröet till olyckan ligger i karaktärens dålighet, i samvetslöst lättsinne, i ond vilja, finnas i vår tid, då man kämpar och sträfvar till egoistiska mål, i vår tid, då » jaget » är den enda guddom, till hvars dyrkan vi beredas, flere än någonsin. Men ett långt större antal olyckliga äktenskap har ej en sådan djuptliggande, ej en så allvarligt disharmonisk orsak, oaktadt resultatet ej är mindre sorgligt. Det är den tilltagande lyxen, som åstadkommer mångas olycka,.och i denna riktning förskylla qvinnorna mer än männen. Man kan slå botten ut ur hvarje tunna, och till och med en betydande förmögenhet kan snart förtäras, när hustrun oupphörligt fordrar och mannen är svag nog att gifva. Men en hustru, som ställer fordringar utan mått och sans, utan förnuftig eftertanke, känner sig olycklig från det ögonblick, mannen icke längre kan gifva henne, hvad hon vill hafva. Endast mycket sällan skall hon ha kraft att försaka; hon söker på andra mer eller mindre förkastliga vägar förskaffa sig den lyx, vid hvilken hon blifvit van. Och på ett dylikt sluttande plan är det svårt att vända om.
Slfgtfc för Caractere^ullmagtesu §• 40. fför iullmagter, öppna bref eller Dcefolutioner, ftvilfa ^äDanefter meD* Delad, på ©aracter eller SRämn, f>eDer od) värDtgljet af (Embete eller Sjenft, eller å fåDan bejlällning, meD fjvardtnnefyafvanDe ej åtföljer lön på ©tat el* ler beftämD t jen)! göringd*jf t)lDigl)et, jfall i bevillning årligen erläggad ©er pro* cent af beloppet af Det fiämplaDe papper, l)varmeD Dplifa gullmagter, öppna bref eller Svefolutioner, efter Den i ^ongl. 5ftaj:td 9fåDiga ^ungörelfe angå* enDe. fiämplaDe papper&afgiften ftaDgaDe g tutt D, blifva belagDe.. SDen, forn erhållit ljögre ©aracter, än forn åtföljer innefjafvattbe tjenjfe* graD, od) efter behörigt förorDnanDe, minjl ett år, förrättar Den tjenfl, font 46 ntotfmarar Den fögre Satactcren, famt fåDattt VDeöerbovItgen ftprfcv, erlägget icfc unDer famina tiD någon £aracterö»$3emillning.
N:o 52. statsskick, det varit förbjudet att annorledes, än vid måltider sälja bränvin minut; 12:o) att vid den nya lagstiftning, som börjades vid 1853 års riksdag, det då tillsatta särskilda Utskott i betänkandet N:o 13, dateradt den 18 Juni 1854, yttrade: ”Då det är kändt, att de flesta och anstötligaste företeelser af dryckenskapslasten visa sig vid större folksamlingar, der icke blott exemplet alltför lätt förleder, utan äfven följderna isynnerhet väcka förargelse och föranleda leif och brott, har Utskottet trott, att lagstiftningen bör vara särdeles omtänksam att förhindra försäljning af spritdrycker vid dylika tillfällen (§ 24). Utskänkning af sådana drycker samt partioch minuthandel dermed under sönoch helgedagar torde äfven böra förbjudas, med det enda undantag, att i stad, der många finnas, som icke hafva eget hushåll, utan nödgas att på värdshus dagligen förse sig med mat och dryck, utskänkning af spritdrycker må hållas spisande gäster tillhanda under ett par måltidstimmar (§ 26).