Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man torde visserligen häremot kunna åberopa, att Kongl. Förordningen den 9 November 5844, som föreskrifver att lifstids-städja och vissa nyttjanderätts-aftal om fastighet å landet skola, på sätt om arrende-aftal sagdt är, intecknas, för att ega bestånd emot egandeoch intecknings-rätt, som tillkommer annan än den, som upplåtit eller lika med honom förbunden är, derjemte förklarat att denna föreskrift äfven bör tillämpas på äldre aftal; men man får ej förgäta att så väl lifstids-städja, som nyssberörde nyttjanderätts-aftal ej, enligt förut gällande lag, voro ställde i beroende af eganderältens ombyte eller af sednare intecknings-rätt, utan att 1844 års lagstiftare blott bestämde ett vilkor för betryggande af den rätt innehafvare af lifstids-städja eller nytt - Lag-Utskottets Betänkande N:o få. 5 janderätt förut egde; och delta vilkor var intecknande. Annat är åter förhållandet i förevarande fall. Hyresman i stad är nu helt och hållet beroende af den hyrda egendomens försäljning, och kan således ej, efter hvad ofvan förmäles* inskränka egares dispositions-rätt. Detta förhållande kan ej emot egares vilja förändras; och derför är i förslagets 4 § ett stadgande i denna syftning införd t. På nu anförde grunder tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer läcktes besluta en författning af följande innehåll: Med ändring af dels stadgandet i -10 § 16 kap. 1 or da-B athen, angående lid för legostämma i.'stad; dels samma kapitels i 15% gifna föreskrift att i stad bryter köp legostämma, dets ock den i påföljande f 6 § förekommande bestämmelse, att om någon leger hus och gård i stad till tv änne, den, sorn furst legde, skall det bus och gård behålla, carder förordnadt som följer: § 1.
Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande N:o gr. sig företeende omständigheter, samma praescriptionstid kunde i någon mon förlängas; genom hvilket stadgande Rikets Ständer trott Patent-innehafvarens skäliga rätt, att, vid inträffande hinder, bibehållas vid utöfning af sin uppfinning, blifva bevarad, så vida den stod alt förenas med samhällets billiga anspråk, att ej, genom ett alltför långt uppskof med uppfinningens verkställande, en längre tid gå miste om fördelar, som af någon annan persons enahanda upptäckt, i annor händelse, kunnat detsamma på lika väg beredas. Vid jemförelse häraf med Förordningens 3:dje §., som innehåller: ”att om Privilegii-innehafvare underlåter att inom förelagd tid sätta sig i full utöfniug af sin förunnade rättighet, eller om inrättning, som inom nämnde tid blifvit börjad, derefter afstannar och icke inom 2:ne år tillbörligen drifves, skall i bägge dessa fall Privilegium till dess kraft och verkan upphöra; ankommande i förra händelsen på vederbörlig pröfning, huruvida Privilegium å enahanda inrättning må i föreskrifven ordning en annan meddelas’’; så och då de i denna §. föreskrifne bestämmelser, i Utskottets tanka, äro vida mera ändamålsenlige och lämplige till bevarande af så väl Privilegii-innehafvarens som samhällets billiga anspråk, än hvad som i förenämnde Moment blifvit föreslaget, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka, att Förordningens 3:dje §. må, på ifrågavarande sätt, förändras.
Emellertid har de förflutna årens erfarenhet, oberäknadt de missgynnande penningekonjunkturerna gifvit vid handen, att en så beskaffad lagstiftning, som ofvan åberopade Kongl. Förordning, icke leder till svenska jordbrukets understödjande utan tvertom rentaf till dess förtryckande, på samma gång den gifver en fri näring och uppmuntran för rikets enskilda privat-banker att i fördubbladt mått ockra på det allmännas bekostnad genom att hafva utelöpande egna kredit-sedlar till öfver femtio millioner. Hypoteksföreningens uppgift och ändamål med dess bildande är och har varit att tillhandahålla jordbruksegare amorteringslån; men huru har detta blifvit fullgjordt under Riks-Hypoteksbankons tillkomst? — Af de 9 stycken inom riket varande Provins-Hypoteksföreningarne hafva i April månad sistlidna år begärts lån till belopp af 99 millioner, men ej erhållits mera än 49 millioner; — de lånesökande hafva derföre till en tid måst uppehålla sig vid privatbankerna Bih. till B_St. N:o 14. och slutligen antingen blifvit underkastade exsekutors eller sysslomäns förvaltning, sorn båda ledt till förlust af hus och egendom, till största delen af den orsak att hypoteksföreningarne icke nu som förr kunnat utlemna lån. Styrelsen för Riks-Hypoteksbanken har jemväl skyldighet att utlemna penningar till hvardera provinsföreningarne i förhållande till hvarderas antagna delaktighetsbelopp; men härutinnan har den godtyckliga principen gjort sig gällande, enär en förening har antagit delaktighetsvärde af 20 millioner, men ej erhållit mer äD något öfver 7 millioner och andra föreningar öfver hälften. Ehuru styrelsen icke kunnat lemna föreningarne mer än knappast hälften, af hvad de behöft, har den likväl kunnat låta en enskild person få 32,000 R:dr, som nu beror på utdelning i konkursmassan. Dylika förluster äro ojäfaktiga bevis på att anordningen med Riks-Hypoteksbanken är förfelad och endast bär prägeln af ett onaturligt förmynderskap, som icke på ett tidsenligt sätt vårdar och förvaltar sina åtagna pupiller.
Resolution har väl år 1845 blifvit utfärdad för inrättande af en smälthärd och llammu<rn jemte räckoch planerhammare till kopparsmides idkande vid Rosenfors bruk i Aspelands härad, hvarest äfven blifvit anlagd en mekanisk verkstad; men bergmästaren hade, vid sin berättelses afgifvande, sig ännu icke bekant huruvida dessa inrättningar hunnit att sättas i gång. Manufaktursmidets årliga belopp uppgifves hafva inom detta län utgjort: 1,451 Skepp:d. eller tillsammans 7,618 Skepp:d, som gör i medeltal årligen .. l,269if Skepp:d. Årliga medeltillverkningen af manufaktursmide utgjorde under åren 1857—41 1,008 Skepptd. Den har således icke så obetydligt stigit. Vid länets enda kopparverk, som har sitt namn af Waldemarsviks köping, i hvilkens grannskap det är beläget, har tillverkningen utgjort: För åren 1845 och 1846 är någon tillverkning icke uppgifven. — Höstetiden 1847 blef verket af vådeld förstördt, hvarefter det likväl blifvit ånyo uppbyggdt. Tillverkningen af alun, viktriol och rödfärg vid de på Öland befintlige tvänne alunbruk har förhållit sig sålunda: Alun. Viktriol. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 568 Betänkande öm Rikets Styrelse-Verk i nans parker, Gehäg och Djurgårdar, eger lika uppsigt, som Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, hafva öfver Kronans allmänningar; men som förvaltningen af all Kronans jord, för sammanhanget och Styrelsen af det hela, borde finnas hos en enda Auctoritet , kan Öfver-Hof-Jägmästare-Ämbetet inskränkas till en Hof-syssla, hvarmed endast inseendet öfver Kongl. Djurgården förenas. Jägeri-Betjeningen skulle således inom hvarje Län ställas under Landshöfdingen, som jemväl erhåller vården om de i Länet varande Kronans parker, Gehäg och Djurgårda r, under Karn; mar-Collegii inseende.
Sedan, under revisionsåren, häraf blifvit godtgjorda 634 Rdr 24 sk., häftade Arell, vid 1847 års utgång, för en skuld till Kassan, stor 4,557 Rdr 15 sk., deraf i kapital 2,998 Rdr 10 rst. samt obetalda räntor 1,559 Rdr 14 sk. 2 rst., att efter hand gäldas med en del af hans lön i egenskap af Revisor uti Arméens Pensionskassa. § 2. Uti hvartdera årets redogörelser förekomma bland utgifterna följande arfvoden, nemligen: för upprättandet af Kassans hufvudbok 50: och för renskrifningen af samma bok 16: 32. 80 — Heil förra summan med slöd af Kongl, brefvet den 22 November 1825, och den sednare jemlikt Kongl. Krigs-kollegii den 17 Januari 1844 fallade beslut Hvad angår arfvodet för bufvudbokens upprättande, så synes detsamma vara i nåder beviljadt under andra förhållanden, än de nuvarande, och då Kassans räkenskaper sannolikt varit vidsträcktare, än nu är fallet. Men enär all Kassan förut åliggande nybyggnad numera blifvit inställd, och sådant naturligtvis medfört ej blott lätt nad uti ijenstemannens göromål, utan ock minskning i bokslutsarbetet, hvilket bör utan svårighet kunna verkställas med ledning af det redan i (lera år tillämpade formuläret; hafva Revisorerne i dessa omständigheter funnit stöd för den åsigt, ali Kassans hufvudräkenskap torde kunna, utan särskildt arfvode, upprättas af vederbörande tjensteman; Och hvad åter vidkommer den särskilda godtgörelsen för renskrifningen af denna hufvudbok, så synes denna utgift varit ännu mindre behöflig. § 3. Af denna Kassas tillgångar hafva till aflöning å ordinariesamt indragnings-stat. lönearfvoden, pensioner och ljuspenningar blifvit anvisade: år 1846 10,528: 29. 10. och år 1847 10,688: 23. 10.
B:co, att af Götheborgs Låne-Contoirs Expenceräkning utbetalas, Pröfningen åter af den fråga, huruvida någon Löneförhöjning för kommande tider borde tillstyrkas för Bankens Ombud vid Låne-Contoiret i Götheborg, fann BancoUtskotteL då lämpligt uppskjuta, till dess, genom Rikets Ständers förordnanden oraLåne-Contoirens rörelse och befattning, göromåleus mängd och beskaffenhet blifvit bestämda. * Sedan Rikets Ständer nu mera i åt-> sk i 11 i ga delar fattat sina beslut, rörande Province-Låne-Contoirens befattning, får Banco-Utskottet , under åberopande af de uti Utskottets förrberörde Memorial, N:o 38, upptagna, af Rikets Ständer godkände skäl för en gralificalions beviljande lör den förflutna tiden åt Banco-Ombudet i Göthe* borgi nu vördsamt tillstyrka; Banco-Utskottets Memorial N.-o 110. 55 att Bankens Ombud vid LåneContoiret i Götheborg, Kamereraren Wallmo, må personelt, från och med år 1829 och så länge han vid befattningen såsom Banco-Ombud med den år i8a3 bestämda lön bibehålies, åtnjuta en extra löne-förhöjning af Ett Hundrade Åttatiosju Riksdaler 24 s k i 1 - lingar Banco, alt afGötheborgs Låne-Contoirs Expence-räkning utbetalas. Hvilket till Rikets Ständers bepröfvanvördsamt öfverlemnas. Antom till Exp.-Utsk. cl. 4 Febr. t83o. Memorial, i fråga om fortfarande af skedda anordningar vid Låne-Contoiret i Götheborg af ett arfvode för Låne-Extraclets uppgörande} 56 Banco-Utskottels Memorial N.-o 110. och ett arfvode såsom skrifvare» hjelp för Contoirets Ombudsman.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt redan i sista plenum det beslut olifvit fattadt, att, i händelse af remiss utaf Gr. af Wetterstedts motion, inbjudn. skulle hvila, tills utlåt, öfver nyssnämnde motion inkommit. ^ Hr Hjärne: Då StatsUtsk:s utlåt, öfver Frih. Palmstjernas motion och BondeSt:s inbjudn. finnas uppförda på dagens föredragn:slista, förutser jag, att, i händelse nej skulle vinna, en ny formfråga kan uppkomma, såvida man icke i nej-propos:n uttrycker, huru förhållandet skall blifva efter voteringen, i händelse nej vinner. R. o, Ad:s beslut i förra plenum ang:de H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion kunde icke vara annat, än att, i fall motionen icke blefve remitterad i dag, BondeSt:s inbjudn. och StatsUtsk:s utlåt, omedelbart derefter skulle förekomma; men för mera säkerhets skull anhåller jag, att detta måtte intagas i nej-piopos:n. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Då R. o. Ad:s mening, i händelse R. o. Ad. bifaller remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, lärer vara, att Ulsk. skall pröfva och utreda frågan, så anhåller jag, på det Utsk. af det oafgjorda skick, hvaruti utlåt. N:o sig befinner, icke må taga sig anledn. att lemna motionen utan afseende, att i ja-propos:n må inflyta, att R. o. Ad. ålägger StatsUtsk. alt, utan afseende på det oafgjorda skick, hvaruti utlåt. N:o 3g3 befinnes, ingå i hufvudsakligt yttrande öfver H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion. Upplästes till justering följande voter:spropos:n: Den, som bifaller, att H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion om förändring i tiden för markegångssättningen m. m. tillika med de i anledn. deraf afgifna yttranden remitteras till StatsUtsk., voterar ju den
Men sedan enskilde Riksdags män, nemligen Friherre Anckarsvärd i vårt Stånd och Friherre Åkerhjelm i Consritutions Utskottet, afgifvit Förslag till ett närmare bestämmande af de i denna §. nämnde Corr.mandomåi, samt Constitutions-Utskottet i dess Betänkande, rörande Anmärkningen mot Friherre Björnstjerna, förklarat att formerne i detta fall ej voro fullständigt nog beskrifna, och således både dessa Förslag och detta Betänkande innefatta ett indirect medgifvande , att gransen för Comrnandomål icke är i Grundlagen nog bestämd , har jämväl jag ansett nödigt att ett noggrannare bestämmande af hvad med Commandomål förstås, i nämnde §. blefve tillagdt» Det har varit så mycket mera fägnesamt , att Konungen sjelf behagat meddela ett Förslag för detta ändamål, som Kongl. Maj:ts Nådiga Sänction å de Förslag, hvilka skulle komma från Riksens Ständer , kunnat förvägras , men det af Konungen sjelf uppgifne och fullkomligt tillfredsställande Förslag , blott behöfver Riksens Ständers egen Sanction, hvilken man ej bör förmoda af Constifutions, Utskottet eller något Stånd skall uteblifva, ensedan man ej bör föreställa sig, att Nationens Representanter skola vara mindre sorgfälliga om bevarandet af Nadonens rättigheter, samt deras skyddande mot MihtaireMagtens ingrepp, än Konungen sjelf. Man har emot ifrågavarande Redaction anmärkt, att den är mera negativ än positiv , men man har icke attenderat till, att då fråga är om att sätta gräns för en myndighet, det är mera nödigt att uppräkna hvil» 378 Den fy April. ka ärenden den icke får befatta sig med , än dem den får besörja. Hvad ordet omedelbarligen vidkommer, så bar det, i min tanka , företräde framför ordet directe> åtminstone äger det den förtjensten att vara Svenskt.
Sedan åtskilliga ledamöter yttrat sig för anslag till undervisningsverken, och jag icke för närvarande kan dela åsigter med dem, ber jag att få yttra några ord till redogörelse för min mening. För det första får jag förklara, att jag anser, att man i denna fråga bör boija nedifrån. Jag tror nemi., att man för närvarande bör företrädesvis fästa sig vid folkundervisningen och lemna universiteten i det skick, de finnas, till dess bättre tider komma. Jag tror visserligen, att ett allmänt införande af folkskolor, på statens bekostnad, öfverstiger landets tillgångar; men jag tror dock, att vissa anslag i denna väg äro möjliga att utgöras, såsom t. ex. anskaffandet af nödiga undervisningsböcker och tabeller. Sådana uppoffringar kan statscassan stå ut med, och de skulle ganska säkert utgöra en nyttig väckelse för församlingsboerna att gå i författning om anläggande af skolor. Jag anser det fullkomligt riktigt, att man företrädesvis söker bilda lärare för folkskolor. Jag har i detta afseende väckt en motion, som äfven vid sista riksdagen framställdes , att nemi. ingen skulle erhålla approbation i prestexamen eller prestvigas, som icke ådagalagt skicklighet i utöfningen af vexelundervisningen. En skrifvelse i ämnet afläts jemväl till K. M., hvaruti det ifrågavar. stadgandet begärdes; men PresteSt. ingick till K. M. med en contraskrifvelse, hvarå högstdensamme behagade fästa mera afseende, än på den från R. St., hvadan motionen icke ledde till det önskade resultatet. Då emedlertid Statssecreteraren för ecclesiastik-ärenderna nu fullständigt ådagalagt, att bristen på lärare för folkundervisningen är fullkomligt gifven, får jag endast åberopa sådant, samt anhåller att, såsom skäl 32 Den 2 Juni f. m, för den af mig väckta motionen, få låta utskrifva och till ledning för Oecon.Utsk:s omdöme ditsända det upplysande utlåt. ang:de det ifrågavar. behofvet, som Hr v. Hartmansdorff uppläst. Alla scrupler emot bifall till min motion torde derigenom förfalla, och Hr Statssecreteraren, nästa gång frågan föredrages, densamma i underd. tillstyrka.
Jag har redan i mitt förra yttrande förklarat, att jag icke kan med visshet upgifva datum för det stadgande, hvarom Gr. af Ugglas begärt uplysning, men jag tror att det förskrifver sig ifrån ett K. Bref af 1826. För öfrigt kan Hr Gr:n af representanten för Upsala Akademi, efter skedd återremiss, lätteligen inhemta säker upgift huru med denna sak och dermed sammanhängande omständigheter sig förhåller, hvarom lian med nöje lärer tillhandagå medelst alla erforderliga upplysningar. Gr. af Ugglas: Orsaken hvarföre Bevilln:sUtsk. har bibehållit den Akademiska mantalsoch skallskrifningen, hvarom nu är fråga, har varit den, att hvarken motionären, som sjelf är Akademisk ledamot, eller representanten för del andra Universitetet har gjort någon framställning derom, att, på grund af de i sednare lider inträdda förhållanden, någon egentlig förändring egt rum i de personers belägenhet som förut lydt 7 H. 23 354 Den 27 Maj f. m. under den Akademiska jurisdictionen. Utsk. liar derföre trott, att enahanda förhållande, som förut, med dessa personer fortfore, äfvensom alt det vore för Akademierna fördelaktigt att få hafva sin serskildta taxering, hvilket torde möta svårighet om icke äfven den serskildta mantalsoch skaltskrifningen bibehålles. Frih. Cederström har, på grund af ett yttrande utaf en ledamot af Upsala Akademi, upgifvit att detta vore ett onus, hvilket skulle bestå deruti, att Akademie-bokhållaren endast i och för denna taxering måste underhållas. Jag kan icke neka att detta påstående högeligen förundrar mig, ty jag skulle tro att med den betydliga upbörd Upsala Akademi har, borde en sådan Bokhållare vara för Akademien ganska nödvändig, äfven om han icke utöfver sin öfriga tjenst hade detta åliggande.
IX. A. 20. E. 172. Modig, Nds Hansson, angående eftergift af kronans rätt lill ett efter honom fallet Dana-arf. Se Eftergift. Morén, Kronofogden, Assessoren, angående gratifikation åt. Se Sta Is-Utskottets Betänkande N:o 25. Morgongåfva, om uphörande deraf. IX. B. 164. A. 168. Moritz, förre Expedilions-fogden C. J, angående återbetalningen ( 83 ) af honom beviljadt lån för sänkning af sjön Ökvattnet inom Westerbottens Län. V. B. 315, 479. A. 497. VI. E. 194. Mosaiske Trosbekännare inom Riket, angående utvidgande af deras rättigheter. II. 139, 174, 231. R. 232. Motala Kungsfiske och mjölqvarn i Östergöthlands Län, angående förlängning af arrende deraf. Se Arrende. Munck, Carl Jacob, yttranden. Munck, Claes Johan, yttrande. VII. 120. Museum Kongl, angående förhöjning uti lönen för Kamereraren vid. II. R. 213. Se vidare Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 89 angående utgifterne under Riks-Statens Åttonde Hufvudlitel. Miillern, J. F., angående pensionsräll för. Se Stals-Uiskoltcts Betänkande N:o 90. Mylinge indragna Fjerdingsmans-boställe, angående utbyte deraf raol Klockare-bostället Klintorp i Östergöthlands Län. I. R. 23. III. B. 414. Myntverket, angående återgäldandet af dess äldre skuld till Rikets Ständers Bank. II. R. 216. Måll, mål vigt och mynt, angående decimal-systemets införande i afseende å. Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden Ntris 118, 131 och 133. Målaren och Storsjön, kanal emellan, angående anslag till. Se Anslag. Mätare-penningar, angående uphörande af, för tullfria mätbara varor.
Om nu 10 R:dr R:gd antages såsom ett passande medelpris på en tunna Råg, hvarest hon produceras, och en TV i grödans belopp utgör skillnaden mellan ofvannämda klassification; uppkomma följande priser, som tämmeligen slå in med våra, nemligen uti goda år 10 R:dr, medelmåttiga 13, dåliga 18, missväxt 26, rika 7. Då ett af de sämre ej följer härpå, faller spannmålen i vanpris till 2 R:dr; men inom 10 år händer detta enligt uppgift aldrig! Utförsel och Bränvinsbränning hos oss, jemte misshushållning, förekommer fallandet och införsel af Utländsk spannmål, att den icke under missväxtåret stiger till fulla summan 26 R:dr, dock nära nog då alltid Den 9.3 December. införskrifning, ehuru stor som hälst, ändå blir en obetydlighet mot folkstockens consumtion i ett folkrikt land. Hvad för öfrigt angår det fullkomligt exempelvis anmälda förslaget till Tullafgifter, äfvensom procenten, hvarpå de hvila; har man med skäl anmärkt, det icke förhållandet blifvit riktigt observeradt emellan de olika spannmålsslagen, då en Riksdaler riksgälds utgör vid alla tillfällen de fallande eller stigande tullafgifternas norm. Detta kail och bör ändras, och jag skall bemöda mig, såvida ideen gillas, gifva förslaget den conseqvence det bör äga; men intill dess, har jag trodt att Tariffen, som dennu är, tydligare angifver systemet, än om tullafgifterne varit brutna i andra tal än jenina Riksdalrar. Vid en föregående debatt härstädes, har jemte några åsigter om fixerade tullafgifter, hvilka alldeles strida mot systemets anda, den framställning äfven blifvit gjord, att en på Constitutionsenlig väg beredd ändring i 60 §. Regeringsformen fordrades, innan en åsyftad stabilitet kunde vinnas i Spannmålshandeln.
Varorna blefvo dock afhemtade med ångbåt, hvarför fartyget såldes af Boiling till Mr Seebom, som med detsamma gjorde en utflygt för ornitologiska studier till Jenisejs nedra lopp. Han kallade fartyget Ibis. När Mr Seebom ej mer behöfde det, var det i början fråga om att det skulle öfvertagas af kapten Wiggins, hvilken, såsom ofvan är nämdt, året förut hade kommit till Jenisej med ett litet ångfartyg, hvilket öfvervintrat vid öarna i floden och nu under islossningen strandat. Han ville på Ibis föra sitt folk antingen hem eller till Ob, men de engelska sjömännen förklarade, att de ej för all verldens ära och rikedom ville resa med det fartyget. Härigenom blef Schwanenberg i tillfälle att förvärfva fartyget, hvars namn han nu ändrade till Utrennaja Saria (Morgonrodnaden), och till alla erfarna sjömäns förvåning förde han det verkligen lyckligt öfver till Norge. Det bogserades sedan längs kusten till Gröteborg, vidare genom Göta kanal till Stockholm och gick slutligen öfver Östersjön till S:t Petersburg. David Ivanowitsch Schwanenberg, född 1831 i Kurland. Den 13 augusti hissade Schwanenberg den ryska flaggen på sitt lilla fartyg. Under utresan mötte han i Jenisejs mynning Sibiriakoffs ångbåt Fraser, förd af kapten Dallmann, som förgäfves sökte öfvertala honom att afstå från den äfventyrliga färden. Den 24 aug. ankrade han vid Beli Ostrow, den 30 aug. passerades Kariska porten, och den 11 sept. nåddes Vardö. Till Kristiania ankom Utrennaja Saria den 31 okt., till Göteborg den 15 november, Motala passerades den 20 nov., Stockholm nåddes den 28 november och S:t Petersburg den 8 december. Öfverallt i Skandinavien blefvo de djerfva sjömännen på det hjertligaste mottagna. Deras fartyg var det första, som seglat från staden Jenisejsk till Europa, och är ännu, då detta skrifves, det enda. Gustaf Adolf Nummelin, född 1853 i Viborg. Jakten Utrennaja Saria.
Naiveteten och innerligheten i Heineska och Levertinska dikter äro väl icke så omedvetna som i den Salomo tillskrifna kärlekssången, men icke desto mindre kunde det vara något i seendet och talandet hos de modärne poeterna och de fornhebreiske, som vore besläktadt. Jag har icke anställt någon ingående jämförelse och vill icke göra något bestämdt påstående. Om jag alltså haft den förbigående fantasien om en viss likhet mällan Georg Brandes och Saulus-Paulus från Tarsus, må man icke taga den alltför mycket på allvar. Naturligtvis förefaller denna jämförelse vid första ögonkastet icke så litet sökt och jag är själf lika böjd att förkasta som att antaga sannolikheten af en själisk frändskap mällan de kristna idéernas apostel i det helleniskt-romerska Europa och de europeiska idéernas apostel i den skandinaviska norden. Emällertid är det icke helt omöjligt att något af en sådan frändskap förefinnes. När man läser den framställning Viktor Rydberg i en längre not till sin afhandling “Om människans föruttillvaro“ gör af den store hedningeapostelns förhållande till grekisk filosofi, teosofi och litteratur får man nästan det intrycket att Paulus varit rätt mycket beläst i grekisk litteratur och möjligen äfven varit rätt mycket intresserad af densamma under sin ungdom i Tarsus, som vid den tiden enligt Rydberg “var så ryktbart för sina vetenskapliga inrättningar och sitt lärda lif, att Tarsus då ansågs just i det afseendet stå främst af alla grekiska städer, ja öfverträffa själfva Athen och Alexandria“. Paulus citerar som bekant inför en folksamling i Athen (Apg. 17: 28) några grekiska skalder: “Ty i honom (Gud) lefva,“ röras och äro vi, såsom ock några af edra skalder hafva sagt: ty vi äro äfven af hans släkte.“ Rydberg, hvilken själf är beläst nog att känna den omständigheten att dessa ord icke blott sagts af en enda hellenisk skald, Aratus (född i Cilicien och alltså en landsman till Paulus), utan äfven återfinnes i en värs af den stoiske filosofen Kleantes, antager hos Paulus med anledning af att han brukar uttrycket “någre“ “en icke ringa beläsenhet“ i grekisk litteratur.