Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af alla dessa skäl förnyar jag min anhållan om afslag på Utslcs hemställan och bibehållande af 119 §. Frih. Sköldebrand: Emot Utsk:s förslag att borttaga den uti 119 § af nu gällande BevillmsFörordn. föreskrifna edgång, har jag intet att erinra. Många skäl för dess borttagande förefinnas och jag föreställer mig, att flertalet af de personer, som deltagit i Taxeringsoch PröfningsKomitéernas göromål, samt i öfrigt haft sig updragit att tillämpa denna temligen elastiskaBevillnrsFörordn. skola inse det olämpliga i denna edgång. Jag har icke heller något att erinra mot det förslag, att man ur BevilImsFörordn. upläser de §§:r som innehålla föreskrifter om taxeringsmännens skyldigheter. Deremot anser jag det af Utsk. föreslagna stadgande, att Ordfönn i Taxeringsoch PröfningsKomitéer skola vid dessas första sammanträden erinra ledamöterna om deras skyldighet att handla efter öfvertygelse och samvete, är i högsta måtto olämpligt. Om med detta stadgande afses, att Ordförm skall lemna ledamöterna endast en enkel erinran om deras skyldigheter, synes mig stadgandet vara obehöfligt och öfverflödigt, då bland de §§:r, som skola upläsas, den andra i ordningen innehåller, att det åligger taxeringsmännen att på ära och samvete tillämpa Författnm. Afses åter med detta stadgande, och delta antager jag vara meningen, att denna erinran till ledamöterna skall innefatta en föreställning, som har till ändamål att hos någon ledamot, som deraf kan vara i saknad, uparbeta ära och samvete, om jag så må uttrycka mig, så hemställer jag om det är tänkbart, att en Ordfide genom en sådan föreställning kan framkalla denna ära och samvete hos den som icke eger dem; och i alla fall förblifver den kränkande för. ledamöter i Komitéen med ära och samvete.
Justerades 1 :o Utdrag af Protocollet till svar på Lagman Johan Mannerstams till Utskottet ingifna Memorial om urskiljande af de Reglementariska föreskrifterna i Tryckfrihets lagen : (införes N:o 1) 2 :o Memorial till Riksens Ständer, innehållande förtekning på hvilande Grundlagsfrågor. (införes N :o 2) 3:o Memorial till Riksens St. med förslag till inskränkning af tiden för nya frågors väckande vid Riksmöten. (införes N:o 3) 4:o Memorial till R. Ständer om ändring i 14 och 21 §.§. Riksdags Ordningen: (införes N:o 4) 5 :o Memorial till Riksens Ständer om ändring i 14 § af Justitia Ombudsmannens Instruction :1 (införes N:o 5) Fortsattes granskningen af det förslag till ändringar i Grundlagen, hvilket Kongl. Maj :t hos Riksens Ständer proponerat, då början gjordes med 2 10 §. Herr Doctor Wijkman: Stadgandet i denna § sådant det nu är, tyckes mig vara en öfverflödig citation, som derföre gerna kunde gå ut. Men om Collegiema, såsom det synes snart skola undergå en reform eller ock försvinna, och med detsamma ingen Allmänna Ärendernas Beredning vore att tillgå, så skulle Departements-Chefen 1 De under punkterna 1—5 omnämnda skrivelserna äro såsom bilagor under resp. nummer fogade till protokollet. 2 Stycket fr. o. m. orden Fortsattes granskningen t. o. m. orden till Riksens Ständer afgifvas (se nedan sid. 413) återfinnes i C. U. M. 1810— 1815, sid. 526 ff. utom orden Riksdagsmannen Bengt Svensson bortgick (nedan sid. 410). Den 13 Augusti 1812 397 både bereda och framställa målet, utan att andra kunnige män deröfver meddelat sina uplysningar.
Att blotta uppläsandet från predikstolen af brottslingens namn och brottets beskaffenhet ej för fremmande trosförvandter kan anses för straff, än mindre jemnföras med den nu gällande uppenbara kyrkoplikten, lärer hvar och en medgifva; och jag kan ej inse, hvarföre fremmande böra ega större förmoner, än våra egna trosförvandter, samt vidhåller derföre i denna del, hvad jag inför Högloft. Ridderskapet och Adeln androg, då detta ämne der disculerades. Hvad åter senare punkten af Utskottets Betänkande angår, så bibehåller jag samma öfvertygelse, jag inför Högloft. Ridderskapet och Adeln i detLa ämne yttrat, att nemligen nedhuggandet eller förderfvandet af annors fruktbärande eller till prydnad planterade träd utvisar och innebär en så 4 Lag-Utskottets Utlåtande x N\o 70. hög grad af elakhet och skadelust, och ofta till sina följder kail vara så kännbara, att urbota-bestrafFning derföre bör fastställas, oell att det ej må få bero på Domarens godtycke att döma till några Riksdalers böter eller urbota-straff, ty följden häraf skulle måhända blifva, att den rike och bemedlade nidingen sluppe med några Riksdalers böter, men den fattige med urbota-bestrafFning.’” Af Herr von Röök och Herr Professorn Doctor Bexell'y sön» åbero pat deras vid förra Betänkandet fogade serskilda yttranden - N:o 70. Auli. till Exp; Utsli. di 7 Juli, kl. 112? r. itf. Tillåtande, i anledning af gjord a anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 26, angående vacht fråga örn den uppenbara kyrkoplikt ens af skaffande.
Vid det allmänna landtbruksmötet i Carlstad sistförflutna sommar, der, ibland andra öfverläggningsämnen, äfven den frågan framställdes, hvilka åtgärder företrädesvis borde tillstyrkas för främjandet af en ändamålsenlig skogshushållning, uppträdde, så vidt jag af de meddelade redogörelserna för mötet kunnat inhemta, ingen enda bland der talrikt församlade, insigtsfulle och för det vigtiga ämnet lifligt intresserade personer, förordande bibehållandet af utförseltull för något slag af skogsprodukter, ehuru från flere håll borttagandet af de nu befintliga påyrkades Huru skiljaktiga än för öfrigt de åsigter voro, hvilka der sökte göra sig gällande, framställdes dock icke något förslag, som gick ut på inskränkning i afverkningens frihet, mycket mindre något, som afsåg inskränkning i skogsegarens rätt att fritt få förfoga öfver skogsprodukterna, sedan de en gång redan blifvit afverkade. Det återstår ännu för utredandet af ifrågavarande vigtiga ämne att omnämna de kontroller, formaliteter och straffbestämmelser, hvilka äro en följd af exporttullen och innefattas i §§ 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 46, 47 och 48 af Tullstadgan den 7 December 1860. Så vidt de afse utförsel af Svenska produkter, skulle de flesta af dessa, äfven för tullfria varor iner eller mindre betungande, kontroller försvinna, om all exporttull upphäfdes. Sådan utförsel behöfde då ej längre inskränkas till hamnar, som ega ständig tullbevakning, eller till hamnar, der General-tullstyrelsen förordnar särskild kontrollant, hvars resekostnad och traktamente betalas af godsegaren. Det skulle stå enhvar fritt att från hvarje hamn i riket utskeppa Svenska alster eller tillverkningar och inlasta detta gods under alla tider af dygnet, oberoende af den i § 83 fastställda begränsning i tullpersonalens tjenstgöringsskyldighet. Stundom, och synneiiigast hvad seglande fartyg beträffar, är det uppehåll, som vållas af dylika kontroller, icke mindre hinderligt för rörelsen i allmänhet, än sjelfva tullafgiften är betungande för den särskilda vara, som dermed belägges.
Hvad det ändå måtte vara roligt att så där få slå sig ned, hvar man fann vackrast och bäst, och se ' n njuta af sommar och frihet hvarenda dag! Hvad gjorde det där, om det regnade eller var solsken, de hade ingen säd att så, inga skördar att berga. Den föreföll henne. så ' oändligt aflägsen den tid, då hon själf var en sommarfågel, som hvarje vår flyttade ut på landet med sina föräldrar. Var utrotas af Aktiebolaget Besinfection, i rum, fartyg och bostäder, allt på stället — utan bortförande af möbler. Rikstel. — Kontor: 4 Stallgatan 4. — Allm. IDUN 344 det då så längesedan hon gifte sig? Äh nej, sexton år. Ja, det var en tid då! Hon små- log vid minnet af den uppståndelse det väckte, då hon, öfverste Ahleborgs enda dotter, förlofvade sig med en herre, som man icke visste någonting annat om, än att han hette Holm och var landtbrukare. Be hade träffats, då hon under några månader var inakorderad i en prästgård på landet, för att hvila ut efter en ansträngande vinter. Hon var då 23 år, hade deltagit i hufvudstadens societetslif under flere vintrar och kände sig så trött, så utled vid alltsammans. Så mötte hon Holm. Frisk och hurtig var han, kraftig och lefnadsglad. Han arrenderade prästgårds] orden, som gränsade till lians egen, och hon såg honom vara med på fälten från morgon till kväll; aldrig var han rädd att gripa in, där det behöfdes, aldrig tycktes han bli trött, alltid förhoppningsfull. » Det börjar snart att regna, herr Holm; så sorgligt för höet! » » Det står sig nog, fröken, och i morgon få vi vackert igen. » Och fröken Ahleborg blef intresserad af landtbruk, road af hushållsbestyr och kände sig gladare och friskare, än hon gjort på många år. Hon gled in i allt detta oreflekterade, omedveten om, hvarifrån denna inre glädje egentligen härledde sig. Men så en dag då de båda unga sutto med prästfrun nere på gungbrädet under hängbjörken, möttes deras blickar, hastigt, oväntadt, och hans sade mer än ord förmådde.
I öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså hemställa, att till anskaffning under nästkommande statsregleringsperiod af 12 stycken refflade gröfre kanoner samt lavetter med släpor af jern, äfvensom projektiler, måtte af Rikets Ständer beviljas ett extra anslag af 66,000 R:dr, att med en tredjedel årligen utgå. 28:o, För att, inom en icke alltför aflägsen framtid kunna af den härstädes sednast, eller år 1860, antagna gevärsmodell, i förening med redan anskaffade gevär af sednare modeller, bilda eli nytt upplag af tidsenliga och med utländska fullt jemförliga krigsgevär, någorlunda motsvarande arméens första behof i händelse af en påkommande mobilisering, hade, såsom i Statsråds-protokollet (pag. 57) meddelas, General Fälttygmästaren hemställt, att för de tre år, närm iste statsreglering komme att omfatta, en årlig tillverkning af 8,000 st. gevär måtto lå ega rum och nödiga medel dertill beredas efter beräkning af 37 R:dr 50 öre för hvarje gevär i tillverkningsoch besigtnings-kostnad, hvarigenom Kronan vid 1867 års slut skulle ega 56,000 till krigsbruk fullt tjcnliga gevär af nyaste modeller; men Kongl. Majit har, med fästadt afseende å de många andra vi< tiga militära behof för hvilka Statens tillgångar tagas i anspråk, ansett nedsättning i det föreslagna be loppet kunna ske och tillverkningen inskränkas till 5,300 å 5,400 gevär hvarje år samt derföre begärt att Rikets Ständer mätte, till anskaffning af 16,000 rcfflade Infanterigevär af 1860 års modell, ä 57 R:dr 50 öre st., bevilja ett extra anslag af 600,000 R:dr, alt utgå med en tredjedel eller 200,000 R:dr årligen.
I en sådan tidpunct, då, under inflytelsen af en falsk Philosophie och en förvänd smak, man af Tidell varfvets lynne hänfördes, att, emot den, med lanta främmande prydnader, smyckade gestalt, förbyta det fria, kraftfulla Nordiska sinnet, då man började att allt mer och mer aflägga den gamla ursprungliga drägten och figurera i ett främmande Lands glittrande färgor, då Svenskar täflade om äran att nämnas, icke förSvenskar, utan för Nordens Fransoser, då den fordna enkelheten och manliga kraften förvandlades till den lättsinniga flärd, som förqväfde anlaget tili all högre verksamhet; i en sådan tid låg det uti sjelfva denna tids urartade riktning, att det förut väckta lifliga Interesset för vår Forntids Minnen skulle förfalla, och att i glömska skulle försänkas hvad våra närmaste Förfäder med så mycken framgång och nit beredt. Emellertid, liksom den fria mägtiga natur, som omger oss, lik en Skyddsande, hade bevarat lemningarne af det höga, alfvarliga Natursinne, hvilket ännu utgör det utmärkande draget i den Nordiska Caracteren; så har äfven den kalla liknöjdheten för vår Forntids Minren begynt, under de sednare åren, småningom lemna rum för ett å nyo väckt sträfvande emot den tids Anda, som herrskade under en del af det Adertonde och början af det Nittonde Århundradet. I den mohn Nationen började att öppna sina ögon, och i dess Den 2 Martil. 87 rälta skepnad betrakta den falska drägt, man henne iklädt, i samma mohn har ock ett lifligt begär, i synnerhet hos våra yngre Landsmän, å nyo blifvit tändt att afskudda de hand, hvarmed så väl den Moraliska, som den Vetenskapliga bildningen varit fjättrade i vårt Land, och från den dag, då Nationen med den återvunna medborgerliga Friheten, förenade tankans fria yttrande rätt, tyckes gryningen till det Ljus hafva uppgått öfver den Nordiska Horizonten, som skall återställa Fornforskningen i dess förra kraftfulla verksamhet, och för den Nordiska Fornålderns älskare öppna källorna till de rikaste upptäckter.
Majit, det oaktadt, icke funnit skäl att föreslå Rikets Ständer inrättandet af en dylik lärostol, anser sig Utskottet icke kunna, på enskild motionärs yrkande, tillstyrka anvisande af det ifrågasatta lönebeloppet; hemställande alltså Utskottet, att Professor Agardhs ifrågavarande motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas. 26:o. Beträffande Universitets-adjunkternes lönevilkor äro följande framställningar från de särskilda Riks-Stånden till Utskottets behandling öfverlemnade nemligen: a) af Professor Ribbing, hvilken uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (Nio 53), under förmälan att Upsala universitets stat för närvarande upptoge — utom anslag för de tvänne så kallade rörliga adjunkturerna samt för den till Skytteanska stiftelsen hörande adjunkturen — inom de verldsliga fakulteterna 8 adjunktslöner ä 2,000 Ridr och 10 å 2,500 Ridr, äfvensom att vid Lunds universitet förefunnes inom nämnda fakulteter 16 adjunktslöncr, deraf 8 å 2,000 Ridr, och återstående hälften å 2,500 Ridr, föreslagit, att vid Upsala universitet de 8 adjunktslönerna å 2,000 Ridr måtte ökas med 500 Ridr eller till 2,500 Ridr, och, utaf de 10 lönerna å 2,500 Ridr, 8 med enahanda belopp 500 Ridr förhöjas till 3,000 Ridr med rätt för vederbörande att efter fullmagts-ålder komma i åtnjutande af högre lönegrad, samt att vid Lunds universitet samtliga adjunktslönerna måtte med 500 Ridr förhöjas; för hvilken löneförbättring alltså erfordrades för hvartdera Stats-TJtskottels Utlåtande N:o 66.
Genom förfallna inbetalningar af ifrågavarande lån, hafva under åren 1847 och 1848 influtit 201,780: 26. 7. Tillsammans Åf dessa tillgångar hafva under revisions-åren efter hand utbetalts följande, al Kongl. Maj:t i nåder beviljade, förlagslån, nemligen till l:o Grosshandlaren G. Sommelius, för drifvandet af dess oljeslageri och oljeraffinaderi i Stockholm, enligt Kongl, brefvet af den 11 Februari 1846, 20,000: 2:o Fabrik sidkaren Hjalmar Leopold, för dess vid Thorshag, nära Norrköping, anlagda mekaniska bomulls-spinneri, enligt Kongl, brefvet af samma dag, 40,000: 3:o Fabriksidkaren Alex. Keiller, för dess i Götheborg anlagda gjuteri och mekaniska verkstad, enligt Kongl, brefvet af den 26 Januari 1847, 40,000: 4:o Fabriksidkare:! H. H. Wesslau, för dess vid Almadal, nära Götheborg, anlagda mekaniska linspinneri, enligt Kongl, brefvet af sistnämnde dag, 20,000: 5:o Fabriksidkaren C. YV. Helander, för drifvande af dess i Götheborg anlagda stearinljus-fabrik, enligt Kongl, brefvet af den 4 Februari 1848, 12,000 6:o Fabriksidkaren H. Leopold, för ytterligare utvidgning af dess bomulls-spinneri vid Thorshag, nära Norrköping, enligt Kongl. brefvet af den 26 Januari 1847 16,666: 32 — 7:o Intressenterne uti det i Götheborg anlagda Rosenlunds mekaniska bomulls-spinneri, i afräkning å det, jemlikt Kongl, brefvet af den 29 Maj 1848, för drifvandet af nämnde spinneri beviljade lån å 80,000 R:dr, . 64,000:
Landmäterifiskalen äter har mänga andra trägna och magtpäliggande göromål, hvilka taga i anspråk den tid och den omtanka, som vore erforderlig att ä omförmälda granskningsarbete olira, med mindre granskningen skulle, såsom nu lärer vara fallet, inskränka sig till de räkningar, hvilka blifvit afgilne af någon Landmätare, framför andra misstänkt att ej noggrannt följa taxans bestämmelser, eller der eljest någon särskild anledning till betviflande af räknings rigtighet. förekommit. Någon skyldighet till granskningsarbetets utsträckande derutöfver lärer ej kunna, utur här ofvan anförda lagrum, för vederbörande tjenstemän härledas, och föga möjlighet till en vidsträktare granskning synes under nuvarande förhållanden förefinnas, helst när i betraktande tages att i Sverige årligen omkring fyratusende räkningar ä landtmäteriarfvoden afgilvas, samt att en sådan räknings fullständiga granskande, jemte afgifvandet af utlåtande deröfver mäste i medeltal antagas erfordra tvä dagars arbete af sakkunnig person. Den omständighet att jordegaren icke gerna underkastar sig den möda, som erfordras för att bedöma huruvida Landtmätarens räkning öfverensstämmer med taxan, innebär redan en stor olägenhet; men ändå större skada orsakas, om, såsom Herr Grefve Anckarsvärd förmäler, taxans beskaffenhet medför en lockelse för Landtmätaren att verkställa förrättningen omständligare, och mer sönderstycka egofigurerna. än hvad till vinnande af behörig noggrannhet erfordras, äfvensom om Landtmätaren sålunda jemväl sättes i tillfälle att orätt, förfara, utan att sådant kan. vid granskning af räkningen, upptäckas, eller till påföljd föranleda.
Då således dessa förhållanden icke kunna inverka på grundfonden, bör räkenskapen äfven sådant utvisa; och anse fördenskull Revisorerne, att om, såsom önskvärdt är, vid en blifvande förändring af Riks-Hufvudbokens plan, särskilda conti upprättas för grundfonden samt Stats-regleringen, så böra dessa conti i enlighet dermed uppställas, då deraf äfven följer, att utgående skuldbalansen uti Riks-Hufvudboken måste, utom reservationerna, äfven upptaga beloppet af odisponibla restantier såsom skuld till Stats-regleringen. Efter denna princip uppstäldt, skulle förestående Sammandrag uti l:sta kolumnen hafva upptagit: Debet. Balans från föregående året: Skuld till grundfonden för förskott till betäckande af brist å Hulvud-titlarne 167,007:18.10. 171,551:—-4. Anordning utom Stat 136,478: 1. 4. Riks-Stats-utgifter Riksgähls-Kontorets andel . 8. — 3 som borde finnas förenadt på conti för de särskilda fonderna. Så t. ex. upptagas: å Uppbördens conto alla de särskilda medlens uppbörder, å Ajkortningens conto alla förekommande afkortningar för samtliga medlen o. s. v. Under sådana förhållanden, bl ifver det icke på annat sätt möjligt att öfver någon särskild fonds ställning vinna en öfversigt, än derigenom, att man från nämnde kategoriers conti utdi’ager hvad fonden tillhörer och sålunda, utom Riks-Hufvudboken, bildar en räkning öfver fonden. Sådana särskilda räkningar hafva Revisorerne äfven låtit upprätta för åtskilliga fonder, såsom Invalidhus-fonden, Skogsplanterings-medlen m. fl. Hvad Statsmedlen angår, hafva Revisorerne dessutom funnit, att under denna benämning sammanfattas flera fonder, hvilka hvar för sig borde på särskilda conti framställas, på sätt nedan intagna försök till utredning närmare ådagalägger.
— 471 — Den i nåder remitterade anmärknings-handlingen får Domkapitlet liärhos underdånigst återställa. Framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, J. C. Söderberg. J. M. Malmstedt. E. E. Östling. J. A. Millen. L. M. Groth. Carlstads Domkapitel den i5 Januari 1848. L. G. Sjöholm. — 473 — Wisby Stifts Konsistorii underdåniga Utlåtande, i anledning af 1847 års Revisorers Berättelse om granskningen af Konsistoriernas räkenskaper Storinäktigste Allernådigste Konung! Det af Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallda Utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1847 afgifna Berättelse, angående samma år verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, får Konsistorium underdånigst härmed öfverlemna. Med djupaste vördnad trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. Eneqvist. D. Soderberg. Wisby den 26 Januari 1848. Carl Cramer. N. Reinicke. Carl Ahlberg. 60 — 474 — Underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers är 1847 afgifna Berättelse angående samma år verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. Konsistorierna. §. 1.
Maj.-t genom samma traktater sig och riket iklädt. Denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; och ehuru Rikets Ständer väl finna att, på sätt jemväl uti E. K. Maj:ls Nådiga Proposition blifvit visad!, hvarken den emellan Belgien och Nederländerna den 19 April 1839 ingångna traktat kan hafva medfört förpligtelse för Sverige att erlägga den, sjöfarten på Scheldefloden, ulan Sveriges samtycke pålagda, tull, eller Sverige förthy halva för bindelse att uti allösningen af nämnde tull deltaga; likväl, och emedan de förmåner, sorn genom den med Belgien ingångna handelstraktat blifvit åt rikets handel och sjöfart beredda genom alskaffande af tonnage-afgifter i de belgiska hamnarne, nedsättning af lotsafgifterna i Belgien och på Schelde, af de lokala sjöfartsafgifterna i Antwerpen samt uti införselslullarne äfvensom på annat sätt, mer än ersätta den uppoffring, sorn från Sveriges sida fordrats till tullens aflösning, — hafva Rikets Ständer, på sätt E. K, Maj:t äskat, godkänt de förbindelser, E. K. Majit, genom ifrågavarande traktater, Sig och riketriklädt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 November 1863. Expeditions-UlskottetsFörslag till underd. Skrifvelse, N:o 167. I Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 17 Nov. 1863. Preste-Slåndet den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljadt understöd i anledning af den staden Warberg öfnergångna eldsvåda. (Stnts-Utskottets Utlåtande N:o 228.) S. A. K.
»Jag roar mig ofta med en sådan midt under det strängaste arbete.» Men Apollonides tackade och ville icke hafva någon hjärnorgel på sig. Han sjönk ner i en af de hängmattor som funnos i rummet, försökte att höra på hvad Hemisfärion hade att säga, svarade tankspridd och med osammanhängande ord och föll slutligen i sömn. Han drömde, att han med utomordentlig hastighet reste i verldsrymden, ilande förbi planet efter planet, att han såg den ena solen efter den andra, utan att stanna vid någon, utan att vilja häjda sig, ständigt önskande att komma ännu längre bort. Han skådade bak om sig och såg Oxygen som med gräsligt förvridna anletsdrag skyndade efter honom. Plötsligt kom han i närheten af centralsolarnes centralsol, tyckte han, och ett öfverväldigande skarpt ljus strålade honom till mötes. Han vaknade, for upp ur hängmattan och stirrade förvånad mot den stora luftkulan hvilken strålade i bländande ljus. Innanför den genomskinliga väggen syntes Hemisfärion röra sig fram och till baka. Apollonides satte sig på sängkanten för att samla sina tankar, ännu ej fullt viss på, om han såge centralsolarnes centralsol eller Hemisfärions kula. Plötsligt slocknade det starka skenet. »Färdigt!» tycktes Apollonides sig höra att den gamle utropade, och han såg honom, lyst af en liten lampa och omgifven af månstrålarne, som i breda floder strömmade in genom kresimväggarne, skrida med högburet hufvud och segerstolt leende genom rummet samt försvinna vid en af utgångarne. Hemisfärion tycktes hafva glömt Apollonides. Det stora rummet upplystes nu endast af månljuset, men detta var så rikligt, att hvarje föremål kunde synas. Apollonides gick till den vägg som vette ut åt det lilla vattendraget, och han skådade ned i djupet. Rörelsen i staden hade stannat, bullret för ett par timmar upphört. Det var under nattens senare timmar. Skalden tänkte på det usla jordlifvet, på sin försmådda kärlek, på Oxygens grymma materialism, på det hån han funnit öfver alt, på det odrägliga elände som lifvet bjudit honom.