Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om remiss till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 22 November 1862. J. Holm. från Stockholms län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Eric Hansson Irån Gefleborgs län, om ändringar i 16 och 31 §§ af Kongl. Fisken-stadgan den 20 Juni 1852) rörande sdgverksegares skyldighet att hälla spånkista. Uti nu gällande Fiskeri-stadga af den 20 Juni 1852 linnes i 16 § föreskrifvet, att vid alla sågverk skola kistor hållas, hvaruti sågspån kan falla och samlas utan att den må komma i vattnet och i 31 § stadgas såsom ansvar för sågverksegare.* underlåtenhet, alt hålla sådan kista eller att på annat sätt förekomma sågspåns utflytande i vattnet, höter från 25 till 100 K:dr Banko. Dessa sladganden, uppenbarligen åsyftande skyddandet af nedanför sågverken befintliga fisken — en utan tvifvel berömvärd afsigt — synas mig likväl kunna, ulan förfelande af ändamålet, undergå en förändring till lättnad för sågverksegare. Sålunda anser jag obehöfligt, att vid sågverk, belägna i mindre vattendrag, hvarest några skattlagda fisken icke finnas, som genom spånens fallande i vattnet kunna lida skada, spånkistas hållande ålågges sågverksegaren, likasom i allmänhet, enligt mitt förmenande, ansvar enligt 31 § uti ifrågavarande stadga endast bör ega rum i de fall, då, till följd af såg-, verksegares försumlighet, skada genom sågspånens utflytande bevisligen inträffat. Att för några sågspåns nedfallande i vattnet utan deri ringaste derigenom förorsakade skada en sågverksegare kan tilltalas och dömas till ofvanupptagna, rätt dryga, böter — hvarpå exempel ingalunda fattas — synes mig vara högst obilligt; en obillighet ännu mer i ögonen fallande i afseende å de sågverk, hvaruti flere ega del, då ofta handt, att såväl Undersom Öfverdomstolar, efter åtal af allmän åklagare, för nyssnämnda obetydliga försumlighet, hvarigenom ingen skada skett, pliktfälit hvarje särskild delegare i dessa sågverk.
Utskottet vill dock till de skäl, som i dess förra Utlåtande äro andragne, här lägga, att, ehuru hänvisning till andrirsgssökande icke egentligen har egenskapen af ett domslut, den likväl är en så beskaffad domareåtgärd, att felaktigheter, sorn derutinnan kunna begås, måste bedömas efter de i 1 Cap. u §. Rättegång» - Balken stadgade grunder; art icke hvar och ert felaktig hänvisning bör föranleda till ansvar S Domaren , som den meddelat, helst, i anseende till nu varande splittring i domstolsinräftningen , gränsen emellan Domstolarnes jurisdiction stundom är högst otydlig och obestämd — flere andra härvid förekommande tvifvelaktiga fall att förtiga; samt ändtligen att, då erfarenheten visar, att Domare, som emot tydlig Lag gifver part orig.’ tig föreskrift om hvad han till ändringssöBih* till Rikt-St. Prnt. Igzg MÅ 1S29. 7 Simi, 1 Afd. 2 S-.dje B.t. 1:sta H\t, j§ LagUtskottets Betänkande N o tjgoc/i 140, kande har att iakttaga , icke, om han derföre tilltalas, undgår ansvar för skada eller onyttig kostnad , som parten derigenom tillskyndas. något ytterligare stadgande härutin. nan ej är af behofvet påkalladt. Utskottet, som , vid detta förhållande, anser öfverflödigt att granska förslagets deta i I e r och ådagalägga deras olämplighet, får alltså endast förnya sitt tillstyrkande, att motionen må lemnäs utan afseende. Ånlom till Exped. Utskottet den xi Nov. 182g. Betänkande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 28* öfver £,ag\]fskottets Betänkande N:o >40- J9 Herr Carl von Quantens samt Riksdags-Fullmägtigen Olof Olssons från Vermlands Län Motioner, angående oinskränkt rättighet till flottning och fårdande i alla flottoch förbara Sjöar och Floder, m. m.
Boyes nu föredragna motion i sista plenum blifvit lagd på bordet, och att den således, enligt 49 § Riksd.Ordn., ej ytterligare kunde bordläggas; hemställande Fl. Ex., om R. o. Ad. behagade remittera samina motion till Oecon.Utsk. Bifölls. Fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i till 8 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 22 ijo Den i3 December e. m. Lördagen den i3 December 1834- Plenum kl. •£ till 6 e. m. Företogs val af 14 ledamöter och 8 suppleanter uti förstärkta Constit.Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut och sedan lottning blifvit anställd dels till utrönande af hvilka utaf de personer, som erhållit 37 röster, skulle blifva ordinarie ledamöter, dels till bestämmande af ordningen emellan först de suppleanter, som erhållit 37 röster, och dernäst de, som erhållit 36 röster, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 120. Gr Liljencrantz, Gust. Fredr. Frih. Sack, fullm. Frih. 55 af Zelle'n, Nils Wilh 53 — 33 2275. 55 Lefrén , Joh. Pehr 54 — Supplean ter: N:o 2220. Hr af Ekenstam, Israel med 37 röster. „ 20. Frih. Bonde, fullrn. Gr. von Fersen , Hans 37 — „ 5g. „ Rålamb, Claes 37 — „ 1877 Hr Carleson, Carl Fredr 37 — „ 2298. „ af Billbergh, Joh. Peter ... 37 — „ 110. Frih. Tauhe, Carl . 36 — , 236. Stjerneld, Gust. Algernon ... 36 — „ 227g. Hr af Tannström, Nils M 36 — H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 8 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
– Så fast och orubblig i sjelfva sitt sätt, inte bara i handlingar. Det är riktigt småförargligt att låta någon titta in i ens tankeverld – men roligt ändå – man känner sig så lustigt skamflat öfver att den är så – ja, hvad är det nu igen? – så regellös – att det hela är en så löjlig sammangyttring af olikartade ting. En fattigmans täppa, der ingen haft vett att plantera kål och potatis. Utifrån kan den se rätt respektabel ut, men på nära håll!!! Så sade jag t. ex. i mitt förra bref, att jag icke trodde på mig sjelf och icke på något annat heller, det är allt hvad jag mins af hela smörjan, men det var helt enkelt en osanning, ty det är endast min begåfning jag tviflar på, icke mig sjelf. På tal om Strindbergs tidiga giftermål yttrade du i ditt förra bref: – »det är måhända en utopisk dröm, men det ligger något vackert i den. Åtminstone för mig. Man älskar aldrig mer så, som vid den första manbarhetsåldern – åtminstone göra inte männen det och väl knappast kvinnorna heller verlden trycker sedan sin comme-il-faut-stämpel på alla känslor och förtar hvarje spira till friskhet». Deri kan du ha rätt. Men – uppriktigt taladt – är det derigenom bevisadt, att tidiga äktenskap i längden skulle bli lyckliga? (Med tidiga menar jag naturligtvis före myndighetsåldern.) Ungdomen befriar väl icke från den der qväljande eftersmaken, som dräggen i »lyckans» bägare alltid för med sig? I Molok 8 har du sjelf nämt något om, hur det går, när man »släpper en hungrig in i en väl försedd spiskammare». Och skall nu galet vara – jag menar en ytterlighet – så är en hungrande kärlek tio gånger att föredraga framför en öfvermätt sådan. Den senare alstrar loj slapphet, den förra väcker och håller i spänning. Är icke den första kärleken bara en sångfågel, som förkunnar att nu vakna alla möjligheter?
Danska och Holsteinska R:dr, evalverade till Svenskt mynt Silfver R:dr 7,793: 39. 3. Spanska Piastrar „ 2,502,934: 10. 9. samt Svenska hela Specie-R:dr, utmyntade efter gamla myntfoten „ 339,132: •—• *—• förordnade Fullmäktige, under den 23 i samma månad och år, att till utmyntning i första rummet borde tagas silfvermyntet af äldre prägeln, från och med 2/3:dels R:dr till och med i/24:dels R:dr, samt dernäst Bankens förråd af Danska och Holsteinska R:dr samt Franska 5-francs-stycken. Under-Styrelsen förständigades derefter, dels under den 13 Oktober 1842, att till Kongl. Myntet låta aflemna de i Bankens förråd då befintlige 4 silfverplantsar, samt t/6, 1/12 och 1/24 R:drs-stycken af gamla prägeln, jemte inköpt verksilfver, för att ommyntas till hela R:dr, och dels under den 3 November samma år, att i enahanda ändamål till Kongl. Myntet aflemna 2/3 och i/3:dels R:drs-stycken, äfvensom de plantsar, hvilka erhållits genom nedsmältning under berörde år af ej mindre 2,000 st. Specier af gamla prägeln, än äfven af 1,000 st. Spanska Piastrar. Med afseende å den obetydliga tillgången på hela R:dr Silfver Specie, utmyntade efter 1830 års myntfot, begärde Fullmäktige, uti skrifvelse af den 18 nästlidne April, att Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor måtte förständiga Kongl. Mynt-Verket att låta , i hela R:dr Silfver Specie, utmynta och till Banken aflemna den hos Kongl. Myntet innestående fordran för silfver af Bankens förråd; till svar hvarå Kongl. Stats-Kontoret den 24 derpåföljde
Men denna blef då använd med ett så träffande urval, och till det nya ändamålet lämpad med en så fri behandling, ej sällan till och med fullkomlig ombildning, att den dymedelst – ehvar den än var hämtad – outplånligt förvandlades till hans, eller för alltid stämplades till Bellmans. Sålunda begagnade han, ömsom tonstycken ur verk af berömda Componister, och särdeles ur theatermusik (af Rousseau, Philidor, Gretry, Monsigny, Händel, Naumann, Vogler, med flera); ömsom allahanda melodier af folkvisor, marscher, dansar (synnerligen polskor och menuetter), dels inhemska, dels utländska; ömsom äfven sådana, som ursprungligen hade tillhört en då nyss försvunnen tidsålders ”andliga” qväden, – ja, en ännu äldre tids ”piae cantationes”, – och af hvilka troligtvis flera, under hans barnaår, varit sjungna vid de fromma sammankomsterna i föräldrahuset. I afseende på den sistnämnda källan må erinras, att Bellman uppträdde vid slutgränsen af ett tidehvarf, som hyste ingen betänklighet att vexelvis använda psalm-melodier till visor och vis-melodier till psalmer. Så hade Runius gjort, och ännu Dalin: alltså just de båda skalder, som på hans ungdomsdaning utöfvade mesta inflytandet. Men öfverallt gäller, att sättet af användningen förvandlade lånen till originaler; och med detsamma, att äfven de härvid anlitade utländska sång-melodier, som dels redan voro omtyckta och gängse, dels blefvo det genom hans ord, i båda fallen omskapades af hans poesi till inhemska – eller svenska – för alltid. Så t. ex. kan, bland Fredmans Epistlar, melodien till N:o 6 (”Käraste bröder, systrar och vänner”) återfinnas i Rousseaus sångspel
Hof-rättens förmak, af vaktbetjeningen dels användas till inbindning af Kongl. Hof-rättens bref, domar, utslag och resolutioner och dels tillhandahållas dem af Kongl. Hof-rättens tjenstemän, som sjelfve velat besörja inbindningen af utgående expeditioner. Då någon misstanke om underslef med en vara, så föga användbar till annat, än det afsedda behofvet, skäligen ej kunnat äga rum, har likväl någon annan kontroll derå ej blifvit utöfvad, än den, som legat i Amanuensens skyldighet att uppväga och qvittera allt det silke, som aflenmats, innan detsamma blifvit betalt af vice Advokat-fiskalen, hvilken har Kongl. Hof-rättens ekonomi om hand. På sätt vice Advokat-fiskalens bilagda utdrag ur expens-räkningarne för åren 1840— 1853 närmare utvisar, har kostnaden för silke under de tio åren näst före 1850, eller åren 1840—1849, uppgått till sammanlagdt 1,04(5 R:dr ,eller öfverhufvud något öfver 100 R:dr årligen, ehuru det ena året mer och det andra året mindre blifvit inköpt. Att från och med år 1848, sedan Kongl. Hof-rätten börjat arbeta på flera divisioner än förr och, särdeles efter Lagmansoch Kämners-rätternas indragning, antalet af de i Kongl. Hof-rätten fullföljda mål samt i följd deraf jemväl af utfärdade expeditioner betydligt ökats, åtgången af silke blifvit större, synes ej hafva kunnat undvikas. Emellertid har kostnaden uppgått åren 1848—1853 till 1,339 R:dr 44 sk., eller öfver hufvud 223 R:dr årligen. Huruvida något underslef härvid ägt rum, har jag, oaktadt noggrannaste efterforskningar, icke kunnat upptäcka. Jag är icke i tillfälle att upplysa anledningen dertill, att inköpet af silke i Kongl. Hofrätten under de två ifrågavarande åren varit betydligt större, än i Kongl. Svea Hof-rätt.
255 underd. skrifvelse i afsrde pä Carlskronas befästande, äfvensom inbjudning till de öfrige Stånden att instämma i ett sådant beslut; och anhölle derföre Hr Gr. o. Landtm, att Hr Brakel ville i bestämdare ordalag upgifva den ifrågastälde skrifvelsens innehåll emedan svårligen propos. kunde framställas å ett förslog att en skrifvelse i ämnet skulle afgå, utan att skrifvelsens innehåll bestämdes. Hr Brakel: I det afsrdet ber jag endast att R. o. Ad. måtte tillägga i den underd. skrifvelse, som R. o. Ad. beslutit rörande Stockholms befästande, »äfvensom Carlskronas befästande på landsidan», hvarå jag anhåller om Propos. Frih. Raab: Lika med de föreg:de talarne inser jag det stora behofvet af Carlskronas bättre befästande icke allenast från sjöutan äfven landsidan, men då frågan på sätt och vis redan torde kunna anses förfallen, enär den redan varit föremål för R. St:rs afgörande, och då Utsk. icke här tillstyrkt saken, anser jag f. n. ingenting kunna vinnas med ett R. o. Ad:ns beslut i den syftning som föreg:de talare yrkat. Jag hemställer således om icke de Hrr som yttrat sig skulle vilja, sedan de framlagt sina opinioner, åtnöjas med att lägga saken till handlingarne. Gr. Löwenhjelm: För min del har jag instämt i det af Hr Brakel först gjorda yrkande, men jag saknade vid den sednare formulationen deraf den inbjudning som han äfven föreslagit att det Höglofl, Slåndet skulle göra till de öfriga Stånden. Jag kan icke inse att den af Frih. Raab gjorda invändning att saken redan skulle vara afgjord, kan förhindra R. o. Ad. att, då Utsk. i ett sednare Betänk, ytterligare framdragit saken och afstyrkt densamma, yttra sig öfver detta Utlåt.
4 Sami 1 Afd. 3 Band. 26 Uäft. 1 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 214. öfverensstämmer mod de af Rikets Ständer bifallna 9:de ecb 10:de punkterna i Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 47. 113 §, angående anslagen för uppförande af länsfängelset', samt inredande af celler och uppförande af en ny byggnad vid Landskrona fästnings-fängelse, grundar sig på Rikets Ständers beslut, genom bifall till hvad Stats-Utskottef tillstyrkt i 9:de punkten af Utlåtandet N:o 49 samt Utlåtandet N:o 61. 114 §, angående lånet för uppförande af byggnader å häradshöfdinge-bostället Mälby, innefattar det i 10:do punkten af Utlåtandet N:o 49 tillstyrkta och af Rikets Ständer fattade beslut. 115 §, angående de särskilda anslagen för Landtförsvaret tillhörande föremål, grun dar sig på Rikets Ständers, enligt nedamiämnde Utlåtanden och Memorialer, fattade beslut, nemligen: lista morn., angående anskaffningen af refflade kanoner, enligt Statsutskottets Utlåtande iV:o 84, 34:de punkten; 2:dra morn., angående anslaget till ridoch anspanns-, m. fl. persedlar för två tolfpundig^, reserv batterier, enligt 35:t.e punkten; 3:djo moin>, angående; refflade infanterigevärs anskaffning, enligt 36:te punkten och Förstärkta Ståts-Utskottets Memorial N:o 173 sid. 9; 4:de morn., angående fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, enligt samma Utlåtandes 37:de punkt; o:te morn., angående fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, enligt 38:de punkten; 6:to morn., angående befästningarne på Rindö, enligt 39:de punkten; 7:do morn., angående ridhus med flere byggnader för Lifregementets hussarkår, enligt 49:de punkten; Sale mont., angående kostnadsersättning för byggnadsoch reparations-arbeten vid Arméens utredningsförråd å Skeppsholmen, enligt Slasta punkten; 9:de moni., angående fylluadaarislag till indelta Arméeus utredning, 27:de och 41:sta punkterna; 10:de morn., angående ersättning för utbetaldo medel till kostnader för Jemtlands Hästjägarckårs beklädnad, enligt Utlåtandet N:o 122; litte morn., angående, förhöjning i bcklädnads-passevolansen vid Svea Lifgarde lii. fl. regementen samt vid Sappörkompaniet, 27:de och Allsta punkterna af Utlåtandet N:o 84; 12:te mom., angående ökade beklädnadskostnader vid Svea och Götha Artilleri-regementen, enligt samma punkter; 13:de mom., angående enahanda kostnader vid Yondes Artilleri-regemente, enligt samma punkter; 14:do inom., angående beväringsmanskapets beklädnad, enligt 42:dra punkten i meranätnndc Utlåtande och Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 173,
Jag föreslår derföre till gemensam tanka, att Just.departementet' må innefatta äfven den inre ordningen, samt öfverlemnar åt R. o. Ad. att bestämma demarcationslinien emellan de tvenne öfriga ifrugavar. departementerna. Hr Lefren: Jag kan omöjligen fatta hvad de Hrr, sorn vilja hafva ett inre Givil-departeiiient, ämna tillägga detta Den 6 Ocfobcr e. m. för functioner, om icke den inre ordningen. Man lärer väl icke vilja utbryta göromål från de Öfriga för att gifva åt ett departement, som icke behöfves. Jag äifaf samma tanka som Frih. Ehrenborgh och föreslår, att alla ordningsmål må förflyttas till Just.departementet. Inom detta böra alla rättsfrågor förekomma, och väl vore, om så beginges, att förhållandet blefve sådant. Den Jagfarne, sorn stöde i spetsen för Just.departementet, skulle då med sin erfarenhet och sin rena kunskap blifva den, som skiljde emellan det juridiska och polis-gebitet. Då skulle man icke få se polisförfattningar, som gå för nära inpå juridikens område och icke heller se verkliga polisfrågor dragas under domstolarna. Detta blefve icke möjligt, om inom samina chefs befattning, som tillika vore den högsta juridiska i landet, både justitieoch ordningsärenderna sammanfördes. Jag tillstyrker altså bifall till Frih. Ehrenborglis sednare förslag. Hvad beträffar
Statssamt Allm. Jlesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 36. vanligen obetydligheter. Men jemväl å andra tider kunde sådana domstolssammanträden ifrågakomma, och medförde då mycken både kostnad och besvär för dem, som dervid tillkallades, såsom exempel hvarå motionären anfört ett sammanträde för undersökning angående en skadad bajonett, till hvilket voro å Axvall samlade omkring 20 personer från olika delar af Skaraborgsoch Elfsborgs län, nemligen 7 Krigsrätts-ledamöter, allmän åklagare, Krigsrätts-vakt, bestående af en under-officer och åtskilliga soldater, samt flere af befäl och manskap för upplysningars meddelande, Gevärssmed och Soldaten, ^som innehaft geväret, hvarå bajonetten blifvit skadad. En hvar af de vid tillfället närvarande skulle säkerligen funnit med sin fördel öfverensstämmande att låta i ordning bringa geväret för att undgå inställelsen, men, enligt meddelta föreskrifter måste, i dylika fall, äfven om anledning ej förekom dertill att soldaten vore till skadan vållande, undersökning vid Krigs-rätt försiggå för afskrifnings erhållande. Likaledes om den obetydligaste kronopersedel å roten uppbrunne, måste ärendet först behandlas vid Härads-rätt och sedermera derom ytterligare ransakas inför Krigs-rätt. Till företagande af reform häruti vore visserligen nu hög tid; och genom Förordningen om förmanskap och extra judiciel bestraffning hade Krigs-rätterne blifvit mera obehöflige än förut. Protokollsföringen vid Beklädnads-direktions-sammanträden kunde fullgöras af Regements-skrifvaren eller Kommissarien, hvilka begge der skola närvara. I fråga åter om syne-förrättningarne borde Auditören, vid alla de regementen, der han är delaktig af s. k. öfverskottsmedel, eller sådane medel, hvarmed arrendesumman öfverstiger boställenas uppskattningsvärde, i allt fall anses jäfvig, enär utgången för honom medförde nytta eller skada, derest, till exempel, Syne-rättens utslag hade till följd att arrendatorn blef uppsagd och bostället utarrenderades för en högre summa.
Jag tror således, att det alltid och öfverallt skulle blifva ett svårlöst problem att med metaphysisk bestämdhet uppdraga gränsen emellan den administrativa och domaremakten, eller, hvil - Den 9 November f. m. ket är detsamma, att definiera hvad med rättsfrågor egenteligen bör förstås; tv ofta mäste ämnen förekomma af blandad administratif och juridisk egenskap; och det vill i sanning synas, som skulle de skarpaste gränslinierne, de hårdaste contourerne vara lika litet af naturen erkände i den politisktmoraliska verldsordningen, som i den materiella. I Länder, hvilkas camerala och ekonomiska lagstiftning är byggd på enklare grunder, der enahanda enkelhet råder i beskattningssystemet och uppbördsverket, der Armeen underhålles på stående fot i stora garnizoner; i sådana Länder är likväl måhända denna gränslinie lättare att uppdraga; men icke så hos oss. Jordens olika natur, skatternes utgående i naturalprestationer och tjenstbarheter, Indelningsverket m. m., hafva från äldre tider tillbaka här utbildat en mängd sådane blandade förhållanden, för hvilka vårt språk saknar en egen benämning, men som i Fransk administrations-stil kallas le contentieux de l'administration. Utgående från dessa allmänna åsigter, skulle jag ingenstädes, och minst i Sverige, med rättsfrågor vilja förstå alla sådane, der enskilt rätt är i fråga; ty få frågor torde kunna finnas, som icke, vare sig directe eller indirecte, inverka på någon rättighet eller på något åliggande; och jag tror ej eller, att delta varit Herr Cederschjölds me - Desi 9 November f. m. i5 ising. Om deremot så vore, att han verkligen ville göra definitionen till denna grad omfattande, skulle, om hans förslag antoges, de fleste regeringsärenden hunna blifva på domaremakten öfverflyttade. Våra Grundlagar innehålla ej, och kunna äfven svårligen innehålla någon bestämd definition på hvad med rättsfrågor menas; men jag skulle dock tro, att 87 och 89 §§. RegeringsFormen häruti lemna en tillräcklig ledning. Jag anser nemligen att den allmänna gränsen emellan administrativa mål och domstolsmål rättast bestämmes genom ämnenas olika egenskap, som gör dem till föremål antingen för Konungens och Rikets Ständers gemensammaeller blott för Ronungens ensamma lagstiftning.
För uppgifvande!: af anledningarna till •n Anmärkningsmotion, hvaröfver samtli - Constitutions-Vstholtets bctän\anden. 111 ga RiksStånden, genom Remiss af den 26 nastiidne Februarii, äskat ConstitutionsUtskottets yttrande har Stats-Utskottet, i meddeldt Protocolls-Utdrag, för den 22 i samma månad, anfört att, sedan Riksens Ständers Revisorer förmält det en summa af 16,154 R;dr 28 sk. 4 rst., erlagd af åtskilliga Handelshus, såsom tullafgift för vissa från Ryssland införskrifna Spanmålspartier, blifvit jemlikt Kongl. Maj;ts Nådiga förordnande, den 18 November 1818. aflemnad från Stats-Contoiret till Allmänna Magasins-Directionen, lör att användas till bestridandet af nödiga kostnader vid Hufvudstadens behöfvande Invånares förseende med groft bröd för billigt pris, StatsUtskotlet, enär samma Tull afgift, efter vunnen underrättelse, influtit, i följd af den år 1817 afslutna Handelstractat. hvari, bland annat, tullfri utförsel från Ryssland af 200,000 Tschetverts Spannmål blifvit Kongl, Maj t förbehållen, samt 58 $. Regeringsformen bjuder, att alla, genom tractater med fremmande Makter Riket tillfallande Medel skola, lika med StatsVerkets öfriga inkomster, redovisas, ansett sig ej kunna undgå att framställa denna anmärkning mot Föredraganden afHandelsoch Finance-Xrenden , såsom Contrasignant af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i ämnet. lis Constitutions-Vtskottcts Betänkanden.