Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständ ingifna ansökning, om erhällande af rättighet, att wid oförmodade, för berörde Inrättningar'äfwentyrliga tillfälligheter, samt Lill permingerörelsens oafbrutna underhållande, wid de tider dä Näringarne i meranärnnde Landsorter fordra ett ansenligare penningcunderstöd, fä uti Banque», emot Z, 4 och Z procents ränta, i mohn af behofwerne, såsom cxrra biträde, disponera till och med en million R:dal. för hwardera Merkel. BancoUtstottet hafwer öfwer detta i flera afseenden magtpäliggande ämne inhämtat jämwäl Herrar BancoFullmagtigas utlätande. Under noggrant öfwerwägande af akka de stA och considerationer, som rörande nödwändigheten af blott säkerhet om Banquens biträde till oförmodade behof arv anförde, hwaraf en gifwen rättighet, att dermed i behofwets stund blifwa understödde, ofelbart i de fleste fall flulle göra werkeliga nyttjandet mindre behöfweligt, har BancoUtstottet funnit, att den pä En million för hwardera Werket sökte biträ - 374 Den 18 November. des summan» icke möjeligen kan fä äga rum; äfwen som de för Bancolän i allmänhet faststälde grunder icke förenas kan, att något sä bestaffadt biträde, till hwad belopp det wara ma, directe ifram Banquen stulle meddelas; men att deremot, med afseende a de möjtigen inträffande händelser» hwarigenom förberörd DiscontJnrättningar, under saknad af biträdes-rätt ifrän Banquen, stuve blottställas för mist. credit; dä i och med detsamma den päräknade nyttan för Näringarne ginge förlorad: grundad anledning sig företedde, till rättighets bewiljande för oftanämnde Directioner, att hädanefter, emot nöjaktig säkerhet, samt 6 procents ränta, under de för Difcontlanen i allmänhet förestrisne wilksr, fä mi RiksDisconlWerket uptaga län, till ett belopp, för Götheborgs
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande N:o 37, i anledning af väckta motioner angående brottmåls-lagstiftningens förbättring, hvarvid Ståndet fattade beslut som följer: Utskottets tillstyrkande, sidan 3t, med anledning af Herrar llenschcns och Ekholms der omförmälda motioner bifölls. §8 8, 9, 10, 13, 20, 21, 26 och 27 af det i Usta punkten afgifna förslag till författning om stöld och snatteri lemnades utan anmärkning, hvaremot framställda anmärkningar ansågos föranleda återremiss af så väl rubriken till, som öfrige 8§ uti, nyssnämnda författnings-förslag. Förslagen till särskilda förordningar, framstälda i 2:dra och 3:dje punkterna, sidaa 39, biföllos', och blef författnings-förslaget i 4:de punkten af Ståndet åierremilteradt. Den 16 Augusti. Från Högloft. Ridder skap et och Adeln. S. D. Vid föredragning af ett, från Hederv. Bonde-Ståndet ankommet, ProtokollsUtdrag af den 31 sisth Juli, innehållande inbjudning tili Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståudet att förena sig uti Presteoch Bonde-Ståndens beslut, angående afträdande till Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande holmar, skär och öar, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lugga förevarande Protokolls-utdrag till handlingarne. S. D.
Ett jäsningsämne af stor betydenhet vore derigenom inkastadt i alla Stånd, emedan inom hvarje sådant alltid finnes en mängd ledamöter af obestämda tänkesätt, hvilka ej så noga veta hvad de vilja, men som, för att gifva sig anseende af omdömesförmåga och förbättringslust, hafva en naturlig fallenhet att, vid hvarje brytning, öfvergå på den klandrande sidan. Vi håfve redan sett hvad 5 ledamöter af nytt slag inom ett af RiksSt:n verkat på det liofaldiga antalet af de äldre beståndsdelarne. Vill man deraf sluta lill nykomlingarnes verkan inom de öfriga Stånden; så borde man, hellre än att försvaga och oroa de gamla genom nykomlingarnes inympning, låta de sednare utgöra ett nytt, men med de äldre jemnlikt Stånd för sig, hvarmed de ock utan tvifvel skulle sjclfve finna sig bäst belåtne, emedan de eljest skulle anse sig såsom inhysingar, dem man, på ett eller annat sätt, inqvarterat hos de öfriga Stånden. Det säges, att man icke må hafva 5 Stånd, emedan sådant försvårar riksdagsärendernes fortgång. Då man redan haft nog bryderi med 4 Stånd, hvarföre skall man göra saken värre genom tillägg af ett 5:te, eller såsom det heter, af 5:te hjulet under vagnen? För att först hålla mig vid bilden af delta hjul, får jag erinra derom, att det icke är hjulens mängd, sorn hindrar farten. Angvagnar, på hvilka åtskilliga af Husets ledamöter torde hafva farit, begagna 6 hjul, och gå ändock fortare än alla andra. Saken beror, mine Hrr, icke på Ståndens mängd, ty dessa skulle efter Utsk:s förslag hufvudsakligen utgöra valclasser, utan på sammansättningens riktighet för öfrigt. Hvad som för närvarande förorsakar största svårigheten, är, att alla ärenden behandlas på 4 särskilda rum, och alt livarldera af de nu befintliga Stånden äger samma rätt att i sisla hand afgöra hvarje mål, hvadan man med skäl kan säga, att vi uti Sverige hafva ett enkammarsystem, faslän vi äro fördelade på 4 rum.
Stats-kont. af under händer hafvande medel skulle utbetala, men förordnade derjemte, det borde detta förskott af Hospitalsfondens inkomster under innevarande år återbetalas; men enär K. OrdensGillet med full visshet kunde förutsätta, att 1850 års Hospitals-inkomster, hvilka först innevarande år till största beloppet ingå, icke ens blefvo tillräckliga till bestridande af Hospitalsutgifterna, än mindre lemnade tillgång till det erhållna förskottets ersättande, anhöll K. OrdensGillet lili underd. skrifvelse d. 16 Sept. 1850, det K. M. måtte täckas lill R. St. aflåta nåd. propos. om afskrifning af berörda förskott; och har K. Stats-kont. uti deröfver infordradt utlåtande i underddiet yttrat, att en 198 Den 30 April. blott och bar afskrifning af förskottet icke kunde äga rum, utan måste, om K. M. med afseende å hvad K. OrdensGillet andragit rörande Hospitalsfondens mindre fördelaktiga ställning, i nåder finna skäl att till R. St. aflåta nådig propos. i ämnet, Statsverket beredas godtgörelse, antingen genom ett anslag, lill utgående från Riksg:s-kont. eller ock genom tillåtelse att i liqvid emellan detta verk och K. Stats-kont. fa summan Riksg:s-kont. påförd. Dä K. OrdensGillet gjorde underd. hemställan om afskrifning af det erhållna förskottet tillkom det icke K. OrdensGillet att annorlunda föreslå sättet för åtgärden än som skedde eller att K. M. ville aflåta nåd. propos. till R. St. om deras bifall till förskottets afskrifning. K. Stats-kont. har sedermera antydt sättet; men K. M. har likväl icke funnit godt att i den nåd. proposrn göra någon framställning om förskottets godtgörande, elium det visar sig uppenbart, att Hospitalsfonden, som, om ock R.
Silfver kan genom långvarig handels-öfvervigt blifva Svenskt Mynt, eller, som är detsamma, Svenska Banco-Sedeln få ett bestämdt förhållande deremot; men Silfver ar nu för Svenska Landtmannen antingen utländskt Mynt, eller Vara, och till och med utländsk Vara. Landtmannen, fjerran från en Stapelstad, skulle aldrig kunna få nöjagtigt begrepp om sättet att beräkna Coursen; han skulle snart få en fördom mot hela Läne-Methoden , då han finge erfarenhet att den Ränta hvarföre han debiterades, för olika år vore olika , och ibland växte till flere proCent öfver beloppet af de lagliga sex, efter den beräknings-grund, som för honom alltid skall blifva den enda, nemligen i BancoSedlar. Grefve von Schwerin synes vidare i Credit Cassornes inrättning finna Medel, som kunna intagas i Förslaget att afhjelpa den närvarande 1 Financiella oredan. Men Förslaget att inrätta Credit-Cassor är i Sverige nytt, och alla nya förslag kunna misslyckas; det kan hända, att Credit-Cassomes Pantbref i flere år blifva utan Credit; så länge de det äro, kan det nya Systemet ej ersätta Banco-Credit-Systemet. Då de blifva accrediterade, skall ersättningen gifva sig sjelf derigenom att Låne-tillfälI-na i Banquen ligga obegagnade. Denna högst önskeliga stund för Sveriges Penninge väsende skall vara kommen, så snart Banco Sedelstocken, ursprungeligen ett Rörelse-Capital, för Räntor och tor Product-afsättoing, upphör att Den 23 April. ingå i Fastighets-, Handelsoch Capital-Rörel. sen , eler den enligt sin natur aldrig kan torsia. Lyckas förslaget, sä göres vid hvar Fastighets handel åtminstone så mycket mindre BancoSedlar behof, som -ftdelar af Taxerings-Summan. Detta ledigblifnä Capital skall antingen öka Rörelsen, eiler och minska behofvet, att anlita Banco-Credit-Systemets utvägar. 1 alla händelser skail sakeus utgång sjelf visa, hvad som kan åstadkommas. Sedan någon del af Låne-tillfällena leg3t obegagnade i några år i Banquen , dä är det tid, för blifvande
Den 3o Maji 1829. "! ■ ? •> ;■ j ,) <|. ^ /■! ^.9»;> &i r, i, > i ' ■" - ii. ' 1 -i ; : . 'ii ■ • .. ' - T.. !W,'. ■ ,-i stil ...ni., ■ - •< ;>ir itiif *- ■ .. • • !. - ..t \j 4 • '* yi’-# •/ . <•[ ' ■. : ' ;:-.u . ... ;i - f i'i ’■ ... .>{> it , it • ' StatsUtskottets Betänka nden under Lagtima Riksdagen i Stockholm 1828—1829. Fjerde Samlingen Andra Bandet andra häftet af Bihang till Riks Ståndens Protocoll. STOCKHOLM, Tryckte lios Johan Hörberg, 1829.
Dessutom kan icke nekas, att om äfven på landet så litet qvantum, som en fjerde-dels kanna, finge försäljas på minuterings-ställe, skuile svårligen någonsin kunna hindras, att det köpta förtärdes i närmaste granskapet, och miriuthandels-stället vore i sjelfva verket till utskäriknings-ställe lörvandladt; hvilken olägenhet är vida mindre att befara i stad, där polis och allmänna upmärksamheten långt mera förmå bevaka, hvad utom hus företages. Af minut-handlens införande biifver en otvungen följd, att den icke med särskild handels-rättighet förseddes befogenhet att i parti handla med bränvin måste betydligen inskränkas. Utskottet tror sig icke behöfva frukta allt för vigtiga inkast, då det föreslår, att denna allmänt tillåtna parti-handel icke måtte få drifvas med mindre qvantum än ett helt fat eller 60 kannor. Därifrån torde dock tillverkaren böra undantagas, då han försäljer sin egen tillverkning. Honom kan det lätt hända, att han behöfver afyttra äfven ett mindre förråd, som han fått färdigt; och Utskottet anser billigheten fordra, att han må äga däraf sälja så ringa belopp, som en ankare, eller 15 kannor. Dock bör det icke tillåtas honom att därmed handla Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 45. handla hvar som häldst, utan blott ifrån det ställe, hvarest tillverkning skett. Annars skulle han kunna handla äfven med andras tillverkning, under förevändning att det vore hans egen; men delta blifver, om icke omöjligt, åtminstone svårare, i fall han endast får sälja från förvarings-rummet vid sin egendom. Det belopp, han där försäljer, kan, jemfördt med den tillverkning, hvarför han skattar, gifva åt bevakande myndigheters forskning en ledning, som alldeles saknades, i fall han finge med sitt nedsatta qvantum handla hvar som häldst; och enda kontrollen, som då vore möjlig, komme att bestå uti s. k. produktions-bevis, hvilkas olägenheter och missbruk, i fråga om andra varor, redan äro allt för mycket kända.
Ut”skottet säger sig hafva emottagit,” funnits de underdåniga skrifvelser, som Comitterade uti detta ämne till Kongl. Maj-.t afgifvit, så vågar jag tro, att desamma ej kunnat gifva anledning dertill, Dc upplysa tvertom, att den undervisning, som vid härvarande Veterinairinrättning skall meddelas, ingalunda bör inskränkas till botande af hästens sjukdomar, skoning m. m., oaktadt kännedomen derom och färdigheten deruti äro för Hofslagai’en och Djur-Läkaren onekligen af lika så stor vigt, som hästens värde vanligtvis öfverstiger det af de öfrige husdjuren; utan att der bör undervisas uti nalural-historien , anatomien m. m. af alla husdjur; huru genom behörig skötsel, vård och begag. nande af dem , deras helsa kan bibehållas; huru racerna kunna förbättras och derigenom sjelf - Ven 5 Julil e, m. 57 va djurens varde förökas; uti läran om de åkommor, skador, sjukdomar och farsoter, för hvilka husdjuren äro mest blottställde , eller hvilka hos dem kunna förekommas och de deremot af erfarenheten godkände säkraste kurmethoderna ; om de chirurgiska operationer, som i llere afseenden företagas m. m.; samt att undervisningen sä inråttas bör , att ej blott Hofslagare och DjurLåkare vid Inrättningen kunna danas, utan att äfven andra personer, i synnerhet CavallenOfficerare, Possessionater och Landtbrukare samt sjelfva MenniskoLåkaren, enär de det önska, vid Inrättningen må kunna inhämta allmänna eller grundeligare insigter, rörande förut omnämnde för dem ofta ganska vigtiga ämnen; af hvilket allt följer, att hvad Utskottet föreskrifvit, såsom ett vilkor, och långt mera ån detta, redan uti sjelfva organisationen af Stockholm» Veterinär-inrättning varit inbegripet och att Utskottet således af förut omnämnde handlingar, snarare tyckes kunnat hämta skål för beviljande af hela det för Inrättningens underhåll nödigt ansedde anslaget, än för dess nedsättande.
S. D. Wid föredragning af Lag samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens utlåtande N:o j78, öfver gjorde anmärkningar vid Utskott-tis Betänkande N:o 102, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om antagande af en Författning angående förändring eller utdömande af Wattenverk, som genom uppdämning skada jord el - io2o Prot. TJtdr. d. 25 Septemb. TQ23, Jer hindra dess odling, fann BondeStåndet skäligt bifalla Utskottens i ämnet förut afgifne Betänkande med de ändringar, det sednare innefattar, dock med följande rättelser, nemligen: iro Att fran skyldigheten att afstå V/a t* tenverk mot ersättning, undantagas större Brukseller Fabriks-anläggningar. 2;o Att den tillökning som blifvit föreslagen till grund för lösningsrätten utöfver Wattenverkets värde, nedsättes från jo till 25 procent. 3:0 Att de gode man, som komma att biträda v;d vårdens bestämmande, böra af Jordoch Wattenverksegarne sjelfve utväljas. Si D. Wid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets, den 22 dennes på bordet lagde utlåtande N;o 184, efter åtreremiss af Betänkandet N:o 133, angående nya Smidens anläggande m. na. bief Utskottets åtgärd godkänd. S. D. Nedannämnde Memorial och utlåtanden, hvilka legat på bordet sedan den jg och 22 dennes, föredrogos nu å nyo och biföllos, nemligen; Co a - Prat. Vt dr. d. 26 Sept emi. 1823. ion ConstitutionsUtskottets ; N:o 49 Innefattande förslag till ändring I Ju* stitiaOmbudsmansInstruction. BevillningsUtskottets: N:o 39, Med förslag till en förändring i ta» riff för husbehofsbränvinsbränningsafgiften. Om upphörande af böter för uteblifvande vid uppbördsstämmor.
Under sistförllutna fem år har handel på utrikes ort väl drifvits, men utan framgång. I medeltal hafva årligen blott 3 fartyg om tillhopa 264 läster till utrikes orter afseglat. Desse hafva utfört i medeltal årligen 1,759 tolfter bräder, 24 tolfter brädstump, 2,239 stycken bjelkar, 49 st. spiror, 44 st. årämnen, 25 st. spakämnen, 60 st. bandstakar, 212 Skepp:d jern, 4 Skepp:d stål, 23 tunnor tjära och 52 tunnor ben. De varor, som under samma tid ifrån utrikes orter ankommit, inskränka sig hufvudsakligen till salt, hvaraf ungefärligen 2,000 tunnor årligen blifvit inskeppade. Ifrån inrikes orter hafva deremot årligén anländt 50 å 60 fartyg. Desse hafva medfört spannmål, socker, kaffe, tobak, snus, salt, bränvin m. m, hvaraf i medeltal årligen inkommit 1,210 tunnor råg, 521 tunnor korn, 305 tunnor malt, 70,000 skålp:d socker, 60,000 skålp:d kaffe, 60,000 skålprd tobak, 28,256 skålp:d snus, 3,300 tunnor salt och 45,700 kannor bränvin. Staden äger ett skepp om 138 läster, en brigg om 75 läster och en skonert om 57 läster, hvilka segla på utrikes orter, de förstnämnde hufvudsakligast emot frakt. Den inrikes sjöfarten verkställes, utom af 2:ne staden icke tillhörige ångfartyg, utaf särskilda smärre fartyg om tillhopa 318 läster. Tvänne skeppsvarf finnas, der under ifrågavarande tiderymd 2:ne större och 6 mindre fartyg om tillsammans 281 läster blifvit byggde. Uti staden drifvas en tobaks-fabrik, tvänne så kallade Engelska lädergarfverier, en segelduks-fabrik och en urfabrik.
Från samtlige Riks-Slånden har, enligt ankomne Protocolls-utdrag, Utskottens ofvanomförmälde Betänkande, jemte dervid fogade förslag till förändrade föreskrifter, angående grunderne och vilkoren för hränvinsbränningens utöfning samt afgifterne derför, blifvit återremitteradt, till följd af dervid gjorda anmärkningar, af följande Ledamöter inom Högloft. Hidderskapet och Ådeln: Ilerrar Grefve Horn, Grefve Ankarsvärd, Friherre Cederström, Jacob, Friherre Hamilton, Hugo, Friherre Boije, Ludvig, Friherre Raab, Friherre Cederström, Anders, Friherre Leijonhufvud, Friherre Löwen, Wilhelm, Herr Gripenstedt, Herr -von Knorring, Herr Ribbing, Bengt, Herr von Qvanten, Herr Tornerhjelm, Herr Westfeldt, Herr Bogeman, C. A., Herr von Hartmansdorff, Herr von Röök, Gustaf, Herr Sandelhjelm, och Herr Munk af Rosenschöld. Högvördige Preste-Ståndet: Herr Biskopen Butsch, Herr Domprosten Doctor Elmgren, Prosten Berlin, Kyrkoherden Bergvall, Contracts-Prosten Hallbeck, Prosten Lundblad, Professoren Doctor Thomander, Prosten Gahne, Lector Laurenius, Contracts-Prosten Östberg, Prosten Lyth, Prosten Lindmark, Prosten Osterman, Lector Källgren, Contracts-Prosten Nibelius, Contracts-Prosten Gumaelius, Prosten Sidner, Contracts-Prosten Öhrnberg, Doctor Björkman, Professoren Retzius, Contracts-Prosten P. G. Swedelius, Professoren Grafström, Contracts-Prosten Hallström, Contracts-Prosten Nordhammar, Prosten Åstrand, Prosten Sylvan, Prosten Säwe och Contracts-Prosten Sandberg. Wällofl.
Ty ”det dröjde icke länge, förrän han tog så stora steg framför de andra, att de måste lemna honom allena och till eget öde”. Sådant var den ryktbara tidskriftens upphof. Huru detta ”öde” utvecklade sig, veta vi. ”Ingen auctor”, sade Celsius 1764, ”har intill denna dag i detta riket haft en dylik lycka. Det blef liksom tomt, och man sörjde öfver hela riket som öfver ett besynnerligt dödsfall, då Argus ändteligen kastade sin penna”. Obillig vore af oss, som nu lefva, den begäran, att erfara någon flägt af samma hänryckning. Med undantag af Brynilda, finnes väl bland Dalins större skrifter ingen, som nu förekommer så gammalmodig. Icke dessmindre, samt oaktadt sedernas, portraiternas, skämtets, undervisningens och sjelfva språkets förändring, blef den med all rätt grundpelaren för Dalins ära. En tidskrift, hvarigenom för årtionden en nations vers och prosa, smak och öfverhufvud själsodling omskapas, är ingalunda någon vanlighetens företeelse; lika litet, som en författare, hvilken i sitt tjugufemte år kan med en sådan framträda, är någon af Gud och Naturen kargt utrustad man. Säkerligen hade dock intrycket och verkningarna icke blifvit lika allmänna, lika stora, lika för hvarjom och enom behagliga, i fall man vetat hvad den person hette, eller att det var en nyss i rikets tjensteverk inskrifven Extraordinarius, som dristade så käckt moralisera och satirisera alla samhällets klasser. Nu fick man i hela två år roa sig med gissningar. Förunderligt är, att dessa kunde så länge missledas. Det hedrar de i hemligheten invigdes förtegenhet; helst om de voro så många, som Celsii berättelse låter påskina. Fåfängt spanade man hos boktryckaren: han var sjelf lika okunnig. En tid antog man för sannolikast, att författarens person var egentligen ett sällskap af personer, till hvilkas namn ordet ”Argus” bar initial-bokstäfverna. Man utletade sålunda namnen Abrahamson, Rosenadler, Gyllenborg47, Wilde och Stjernman.
Herr Hjerta, Guftaf: Grefve von Platen har till en del förekommit mig. Då Grundlagen gör StatsSecreterareEmbetena så heliga, att någon förändring deruti icke kan påtänkas före nästa Riksdag, så har jag icke tvekat att till^ styrka första alternativet i Utskottets Betänkande, just på det att dessa Embeten må under de kommande fem åren blifva skötte på ett oldenb, ligt sått lill landets båsta. Jag har härvid betraktat frågan ur den synpunkt, att StatsSecreterare-lönerne borde höjas till fullkomlig likhet med StatsRådens, och icke kunnat af det tillårnade förslaget till en ändrad organisation låta förleda mig att frångå min tanka. Jag anser mig böra nämna, att just reorganisations-idéerne ibland ett Folk, som öfvergår från despotiska till cpnstitutionella former, åro de kinkigaste, och inonr vår öfvergångs-period år kanske den kinkigaste delen , just tiden emellan denna och nafta Riksdag. Jag tillstyrker således bifall till första alternativet. Jag inser deraf ingen olägenhet, ty jag tror icke att en Svensk man, som gör sin pligt emot sin Kung och sitt Fosterland , reserverar sig utan annan anledning mot ett Konungens beslut , ån för att få pension , eller om han ser sig äga förtroende och anseende af desamma, afgår, förr än han ge - Dun 5 JiUh e. rn. igi norn sjukdom eller ålderdom blir urståndsatt, att sitt Embete förvalta. Således fruktar jag ej att någon skall i förtid komma att ligga Staten till tunga. Jag kan derföre icke annat ån anhålla om proposition till bifall å det första alternativet , enår ingenting hindrar att genast antaga detsamma. Jag ser icke den föreslagna löntillökningen ur den synpunkt, att StatsSecreterarne må få tillfälle att föra en större lefnad; men utur den , att de må bli lika oberoende af allt hvad man kallar sportler, som af de personer , hvilka åro öfwer dem. Friherre Björnstjerna:
Hattar sydde jag oftast af tyglappar; till sommaren är både fint o c h billigt att sy sådana fristående af enfärgad piké o c h sedan stärka hatten samt stryka den väl; af hvit tarlatan bli vackra hattar för ungdom, o m man därtill pryder dem m e d en léfvande b l o m m a för dagen. Jag köpte öfverklädd hvit karkas, formade däraf hatten, klädde öfver den först m e d linong o c h sedan tarlatan; en så- dan hatt går till 1:50. Parasoller klädde jag o c k öfver, man klipper efter de gamla bitarne. Kapporna, s o m väl äro de dyraste plaggen fölen fattig flicka, valde jag tyget till o c h lät sy, då de v o r o nya; men sedan får jag själf reparera och stufva o m d e m så länge möjligt är. Nog ville jag också vara » nätt » o c h snyggt klädd,- ty det har alltid varit min svaga sida, i synnerhet hvad underkläder och skor beträffar. Men nu är jag knappt det senare. Man tröttnar o c h ledsnar till sist. Man har ju så litet för sitt arbete, s o m en insändarinna i senaste Idun skattar så högt. Jag tänkte, när jag läste fröken E b b e s utgiftspost, däri h o n sade sig betala ut öfver 100 kr. för en klädning: ack, o m jag hade 100 kr, för året, hur snygga o c h nätta skulle jag inte kunna hålla både mig o c h mina små flickor! Ty n o g skulle Det går bra, o m man tager vara på tiden och det kännas bra härligt att ha en om än aldrig I beder Gud o m hjälp uti alla skiften. mina kloka föräldrar fick jag aldrig uti h e m m e t några egna veckopenningar, hvilka ovillkorligen skapa en massa onödiga behof, s o m sedan äro svåra att motarbeta. Roligt vore o m någon fattig flicka beaktade mina enkla råd o c h sedan fann, att man kan glädja sig lika m y c k e t åt lifvet under dessa förhållanden s o m mången m e d sina rikliga klädpenningar. En fattig flicka.