Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Consl.Ulsk:s mern. N:<> 5 vore åtföljdt af många förslag, hvilka, hvart för sig, borde ostyckadt föredragas, Hr Landtm, ämnade hafva äran för R. o. Ad. föredraga dem i den ordning de voro af Coust.Utsk. framställda. Hvad usta och 2:dra punkterna nnginge, voro de redan, på sätt Const.Utsk. äfven anmärkt, af RiksStm afgjorda, hvarföre 3:dje punkten vore den, som nu forst komme att föredragas. Ur von Hartmansdorff, A u g.: Vid den framställning, sorn Hr Frih. o. Landtm, nu behagat göra , rör:de ordningen för målens föredragning, önskade jag blott göra ett tillägg, med anhållan alt Hr Landtm, behagade derom yttra sin mening. Tillägget består deri, att sådana förslag, som äro innefattade i en punkt, men upptagna under särskilda bokstäfver , såsom l. ex. frågan om de ofrälse Ståndens representationssätt, hvilken förekommer under bokstäfverna a, b och c, äfven må framställas till afgörande särskildt hvar för sig. Jag tror icke att någon Slåndets ledamot skall finna dem så sammanhängande, att man ej skulle kunna bifalla förändringen för BondeSt., fastän ändringarna för Presteoch BorgareSUn ogillades, eller tvertom. På det att 4 IL 58 458 D cn 26 Mars f. m. denna fråga ej malte föranleda särskild öfverläggning, anhåller jag, att Hr Landtm, ville genast tillkännagifva sin åsigt i detta hänseende. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, i afseende på den af Hr von Hartmansdorff framställda fråga, sin mening vara den, att de förslag, som i Coust.Utsk:s uppgift äro upptagna under en nummer, ulan att vara utmärkta med särskild littera, äro att anse såsom med hvarandra sammanhängande, men att hvarje förslag med särskild littera vore att anse såsom ett särskildt förslag , hvilket ensamt för sig kunde föredragas och afgöras.
Rengör tvlitten föruiina.nsviirdt] att; skonar tviitten sasom ingen rcnuan metod; uiidantriiiigor blixtsnabbt ' alla andra tviittmaskiiier. Sparar arbete, sparar tid, sparar yenniiigrti.1 Generalagentur för Sverige: JOSEF Hoflcvc~wntöam. Underagenter antagas A alla platser. JAKOB RULLE, 36 Drottninggatan 36 Svenska Konstväfnader och, Broderier. Egna originalmonsterarbeten. Alla slags materialier. Vafnader till alla andamal. Ylleoch Bomullsförkladen. Svenska Mönster i fdrgtryck. - 36 blad k kr. 1: sta klassens Fotografi-affär! IKI ' YG: ~ n i e k. e o k n a d e, som anv %ndt Herr Axcl Litströms Collodiu mot liktornar och kyllriiölar, h funnit medlet f ~ i l l t motsvara sitt BndaTillföditligaste mB1. och kunna det derföre hos e n h h r till det brista rekonirnenoch af dera. A m i l den S maj 1886. Geijer. A. Ridman. Undertecknad, som varit beBepröfc * adt mesviirad of en miingd vartor, liar del mot liktornar, genom n n r h d n n d e t: tf ~Collodipn vartor, hudhhrdnad frAn A ~ o t e k a r e n Herr Axel Litström i Feliin blifvit f r i n dem och nageltrang. Obs. alltid denna inhelt och 1i; lllsk befrirrd; hvurföre registrerade etikett som j y omiilmnda medel hos enlivar flarantl flir varans &amp; kttill det bastu rekommendera. Motaln k Nykyrlre d. het. AUQTLB~ Ax&amp;, Handlande. Äkta COLLQDIN. tals TusenSnl jes hos Pnrfyiu-. och Bokhaiid ' lnre i finskor B 6 ' 0 öiBe och l 7wo1za.
Meu då hos de fleste af oss råder en bestämd öfvertygelse derom, att Jernvägar i stor utsträckning böra byggas samt att för detta ändamål lån till stora belopp böra upptagas, så är det just storleken af Statens skuldsättning i och för Jernvägsanläggningarne, som, i min tanke, bör i första rummet bestämmas, hvarföre jag ock anser, att den punkt i Utlåt., som handlar om låns upptagande för bestridande af kostnaderne för Jernvägsbyggnaderne, bör först föredragas och afgöras. I öfverensstämmelse med denna min åsigt får jag nu föreslå, att den 24:de punkten måtte efter den förstas afgörande blifva föremål för öfverläggningen. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag får uppriktigt lyckönska hvarje ledamot af E. o. Ad., som icke, i likhet med mig, finner sig behöfva något rådrum för att, efter en fyra dagars fortgående discussion i frågan, samla sina tankar och stadga sina åsigter. För min del finner jag ett sådant upskof vara högst behöfligt och får derföre vördsamt hemställa, huruvida icke Hr Gr. o. Landtm, samt E. o. Ad. skulle finna för godt att, efter den Lsta punktens afgörande, upskjuta företagandet af de öfriga punkterne till en annan dag, då man åtminstone finge en hel dag för sig och icke äfventyrade att sent in på natten afgöra dessa vigtiga frågor. Jag föreslår derföre att behandlingen af detta Betänk, måtte upskjutas till ett annat plenum. Frih. Tersmeden: Jag kan icke annat än till alla delar in - Den 8 Juni. 27 stämma uti Gr. Anckarsvärds yttrande. Då den gemensamma öfverläggningen räckt ända till den timme, då detta plenum börjades, samt Hr Gr. o. Landtm, sutit på sin stol sedan kl. 9 på f. m., torde E. o. Ad. finna lämpligt att icke ytterligare taga sin Ordförandes krafter i anspråk genom en vidlyftig öfverläggning i afton. Jag får derföre hemställa, att E. o. Ad. efter den första punktens afgörande behagade åtskiljas. Häruti hördes många ledamöter instämma. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Men en sådan kännedom kan, lika litet som de för en *) Jag kan härvid icke underlåta att, i parenthes, anmärka 2:ne särskilda omständigheter, som göra det särdeles önskvärdt att någon skicklig och nitisk person snart komme att taga hand om våra Bih. till B. St. Prot. 1853 & 1854. 4 Sami. 2 Afd. 1 Häft. 2 10 Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vlskottens Betänkande, AL-o 2. vetenskaplig bearbetning af de samlade materialierna nödige insigter, vara så allmän, att den kan anträffas i hvad embetsverk som helst, utom det att en sådan förmåga naturligtvis icke skulle kunna någolr uträtta, om hans verksamhet vore inskränkt till blott en liten del af det stora hela. Så väl för ett ändamålsenligt beredande af sjelfva elementerna till den offieiela statistiken, som för deras behöriga utveckling och framställning, måste man således i vårt land, som i andra, organisera en Statistisk Central-byrå, vid hvilken man skulle kunna fästa den eller de kapaciteter, vi i denna väg här i landet hafva all tillgå, och der alla statistiska materialier skulle samlas, ordnas och så bearbetas, som vetenskapens och det formela arbetets framsteg i andra länder erfordra, eller hvarifrån åtminstone, om vissa elementära arbeten ännu komme att besörjas af särskilda auktoriteter, upplysande ledning och råd kunde utgå. Genom ett valdt, statistiskt bibliothek skulle, vid en sådan byrå, både de som ex officio handlägga dylika arbeten, och de som i allmänna angelägenheter äro i behof af upplysningar, vare sig i fråga om egna eller utländska förhållanden, kunna erhålla sådane, och så väl regering som representation, ja äfven enskilde personer — när fråga vore om något allmänt nyttigt ändamål —• skulle der kunna erhålla en skyndsam och tillfredsställande utredning af sådane frågor, som oundgängligen kräfva kännedom af de faktiska förhållandena. Dylika frågor förekomma, såsom bekant är, alltjemt, i synnerhet under riksdagarne, och det är icke mindre bekant huru svårt och i de flesta fall omöjligt det under närvarande förhållanden är för en representant, som vill göra sig väl initierad i ett ämne, att erhålla dertill nödiga statistiska upplysningar, om han icke tillfälligtvis kan förskaffa sig dem från enskild hand.
Hvad är, som då skulle hindra att vi fördröjde reformen till dess densamma kunde företagas på ett för landets framtid betryggande sätt? Jag är icke relörmfiendtlig, — det har jag visat, då jag för 18 år sedan såsom ledamot af Konst.-Utsk:t biträdde ett annat representationsförslag —, men jag måste, för att tillstyrka en ombildning, vara öfvertygad att densamma skall lända till fäderneslandets båtnad och icke till dess omstörtning. Man säger, att vi nu måste antaga detta förslag, ty följderna af dess förkastande kunde blifva farliga; men jag för min del fruktar icke de befarade vådorna af ett uppskof, ty, såsom Gr. af Ugglas sagt, sådane kunna uppstå allenast derigenom, att Regeringen visade en oförlåtlig slapphet, och med den kännedom jag under en 40-årig bekantskap med Sveriges allmoge om densamma förvärfvat, vågar jag påstå, att någon fara af ett uppskof icke kan uppstå. Väl blåser nu opinionens vind för detta förslag, men jag hyser dock den tillförsigt, att utgången af frågan skall visa, att Sveriges Ridd. o. Adel icke låter inverka på sitt beslut af några Den 6 December. tillfälliga opinionsyttringar. Vi veta icke hvad framtiden bär i sitt sköte, men med ett lugnt samvetes vittnesbörd kan man stå trygg; och då jag är fullt och fast öfvertygad, att förslagets antagande skulle lända till vårt fäderneslands förderf, röstar jag nej. Gr. von Saltza, Carl Anton Philip: Jag hade icke ämnat uppträda i denna fråga, och det är således icke någon sirligt utarbetad kria jag innaneller utantill går att uppläsa. Stundens högtidlighet manar mig dock att uttala hvad jag känner, och jag begär ert öfverseende med framställningens brister. Jag börjar med att nedlägga min lifligaste protest mot det yttrande, som såväl i går på detta rum, som förut vid R. o. Ad:s enskilda öfverläggningar blifvit fäldt, det nemi., att ansvaret för följderna af detta förslags antagande, om de ej blefve goda, skulle drabba icke oss, utan Konungen och hans rådgifvare.
Man erkände dock behofvet af ett correctiv mot Hof-Rätternes och Högsta Domstolens öfverhopande med göromål; men man sökte, i motsatts mot Lag-Comitéen, detta correctiv uti föreskrifter, som skulle betydligt försvåra allt ändringssökande. Sålunda förhöjde man vadeskillingen vid förste domstolen till fem daler, stadgade vid denna Domstol en summa appellabilis, lika med den, som förut egt rum vid andra instansen, och föreskref slutligen fullgörande af första instansens dom, såsom villkor för rättigheten att deruti söka ändring. I enlighet härmed, uppgjordes och antogs ett lagförslag, innefattande förändring eller upphäfvande af icke mindre än 79 serskilda §§ i nu gällande lag, oeb i den underdåniga skrifvelsen öfverlemnade man derjemte åt Kong}. Majrt att meddela de reglementariska föreskrifter, som härförutan kunde finnas nödige för stadsdomstolarnes organisation på flere afdelningar, der behofvet sådant påkallade. Emedlertid blef förslaget så sent under Riksdagen till Kongl. Magt afgifvet, att någon granskning deraf i Högsta Domstolen icke medhanns, hvarföre frågan då förföll. La^Utskottets Betänkande , N.O 5i Vid 1835 års Riksdag väcktes den ånyo, och ehuru Justitiae-Suts-Ministerns under tiden afgifna årsberättelser utvisade, att något öfver tretusen mål årligen fullföljdes vid Lagmans-Rätterne, deraf knappt en tredjedel gingo till HofRätterne, samt flere röster i anledning häraf höjdes mot möjligheten att utföra den föreslagna förändringen, med bibehållande af Hof-Rälternes nuvarande inskränkta antal, stadnade dock Rikets Ständer i samma beslut, som vid föregående Riksdagen. Men då förslaget nu kom under Högsta Domstolens granskning, blef det af ingen ledamot derstädes godkändt. Några ledamöter yttrade i allmänhet betänkligheter emot nyttan och ändamålsenligheten af att borttaga den nuvarande andra instansen, hvilken genom sin närbelägenhet medförde för de rättsökande mycken beqvämlighet och ringa kostnad; men isynnerhet funno desse ledamöter förslaget overkställbar^ utan en betydlig utvidgning af Hof-Rätterne. Andre
Lika med Herr Tham anser jag sådane bestämmelser af Spannemålsprisen skadliga för landtmanrien och Ridd, ö. dd, Prot. I, B. 45. 706 Den 24 1Februarii, vådliga för Staten; ty om de blefve antagna till för lågt belopp, vore sådant att ockra på landtmannens bekostnad; och bestämdes de åter högt för att hjelpa honom, så skulle inrättningen eller Staten ej på längd kunna hålla ut dermed. Skulle åter inrättningen hufvudsakeligen blifva en låne-anstaltj, på sätt en annan värd Ledamot föreslagit, så frågas billigt: hvem kunde garantera inrättningen, att den pantsatte Spannemålen återlöstes? Jag tror tvertom, att i conjunctur af penningebrist, mängden skulle försumma att infria sin i Magazinet deponerade Spannemål, som då måste afyttras på offentliga Auctioner; och jag vädjar till en hvar af Eder mine Herrar, om ej sädesprisens fall iooo;de gånger mera än nu, deraf skulle blifva en oundvikelig följd. Herr Manner stam y Joham Det är i anledning af så väl Herr von Beckers Memorial sorn hvad dervid af flere värda Ledamöter blifvit yttradt, jag utbeder mig att få tillägga några ord. Redan vid 1815 års Riksdag föreslog jag Allmänna MagazinsDirectionens upplösning. Riksens Ständer utvidgade då denna inrättnings rörelse och verksamhet, samt tillökte dess creditiv på Banken. Och foljderne af detta beslut hafva icke föränledt någon ändring i min då fattade Öfvertygelse. Jag har derföre äfven såsom ledamot i Comitéen för regleringen af Rikets Embeten och tjenster tillstyrkt denna Inrättnings upphörande, deruti Comitéens pluralitet instämt. Den ö4 Februarii, Herr Thara har enkelt, grundligt och klart Utvecklat skälen för Magazins-Directionens upplösande, och jag förenar mig i detta fall fullkomligen med honom. Deremot synes mig att det förslag Herr Tham nu sjelf framställt, innebär en motsägelse mot de grunder, på hvilka han bestrider nyttan af nuvarande Allmänna Magazins-Directions tillvarelse.
Uti ingen utgången författning är det allmänheten kungjordt, att ett sådant företräde skulle för Bankens Fordran äga rum. Dagen medger likväl icke flera än inne slags former för Prioritet uti fali af sadan be* skaffenhet som detta, nemligen, inteckning, eller i händer hafvande pant. Den senare gäller ej om den är tagen sedan obeståndet redan var kändt; nu uppstår altså tvist om bättre rätt, och Concours-Dorna ren skall den slita. Emedlertid skall massan utredas. Beverserne äro förfallne; de kunna således executive utsökas. Capitalisten , som, under hvad speculation som hälst, instuckit sina penningar i Disconten, ser en gifven förlust derå, och en ökad driffjäder att vinna, om den behöfdes, skall sålunda hos honom uppstå , af önskan , att betäcka sin förlust. Ett vidt fält dertill öppnas: först att till de Discont-Sedlar, han redan äger , och till hvilkas realisation han har styrka att vänta på massans utredning, lägga dem han till ett ytterligare vanvärde kan inlösa af den behöfvande, och sedan att begagna följderne af alla lagliga tvångsmedels användande vid indrifvandet af massornes fordringar. Troligen finnas icke många personer i Bikft, sorn ej, i egenskap af Låntagare eller Löf - Statsoch Banko-Utskottens Eetänkanden. ji 8j tesmän i Disconterne, eller såsom Borgenärer eller Gäldenärer till Disconternes Gäldenärer, skulle känna verkningarne af den våldsamma slitning mellan särskilte intressen, som härige* nom försattes uti en olycklig verksamhet. De, som icke omedelbarligen träffades af Lagens hand, skulle dock nödgas umbära påräknade tillgångar eller förföljas af oväntade kraf. En hastig öfvergång från välstånd, verkligt eller inbilladt, till förlägenhet och nöd, skulle blifva mångens lott. En betydlig del af Rikets jord skulle på ett våldsamt sätt ombyta ägare, och åtminstone någon tid vanskötas. Nöden skulle blifva allmän, ut3n att likväl någon trodde sig hafva skett rätt.
Ack, stackars stackars, aktingsvärda dotter, du Utaf härförarn Agamemnon, o Elektra, hör De olycksorden, som jag kom, att bringa dig! 845 ELEKTRA. O ve! med oss det är förbi. Klart är ditt tal. Ty såsom syns du kommit hit, ett olycksbud. SÄNDEBUDET. Så föll Pelasgers dom, att broder din skall dö, Och du, olyckliga, jemväl, på denna dag. ELEKTRA. Ve mig! den stund är inne, för hvars fruktan jag 850 Ren längesedan tvinat bort i klagolåt. Dock, hur gick rättegången? genom hvad beslut Af de Argeier fälldes dödsdom öfver oss? Säg, gamle man, om genom stenars kastning jag Skall gifva upp min ande, eller genom svärd. 855 Jag, som mig samkat med min broder samma straff? SÄNDEBUDET. Från landet kom jag just igenom stadens port, Nyfikenhet, att om dig förspörja tidender, Samt om Orestes. Ty emot din fader städs Välvilja har jag hyst. Ock närde mig ditt hus, 860 Visst fattig karl, till vänners tjenst dock välberedd. Då ser jag folket nalkas, och ta plats på kulln, Dit fordom Danaos, att Aigyptos så sägs Genmäls, folket till gemensamt rådslag stämmt. Vid sådan anblick sporde jag en medborgsman: 865 Hvad nytt i Argos? har från fienderna väl Ett budskap så uppskakat Danaiders stad? Han svarte: ser du ej Orestes, kommande Der nära ren, att stå tillsvars för modermord? Oväntad syn då ser jag, som jag aldrig bordt, 870 Pylades ser jag kommande med broder din. Som gick med fällda ögon, och af krämpan matt; Den andre, likt en bror, med vännen lidande, Vid handen ledde vårdsamt med sig sjuklingen. När de Argeiers skara nu fulltalig var, 875 Uppstod herolden, ordande: ho yttrar sig, Hurvida dödas, eller ej, Orestes bör. Han modermördaren? Derpå uppreser sig Talthybios, som med din far de Phryger slog.
Jemte erinran, att Malmö, Ystad och Helsingeborg äro de städer, som hålla stalloch magasinsrum, anse Utskotten, i saknad af annan tillgång för desse byggnaders inköpande för Statens räkning, att dertill kunde så mycket hellre använd is de fordringar Staten eger af Malmö och Ystad., som qvittning af lordringarne emot köpeskillingarne dervid kunde till stor del ega rum. Desse fordringar utgöra, af Malmö 48,ooo Rdr, och af Ystad omkring i7,000 Rdr, som till Iåns bekommits i och för uppförande af caseinoch stallbyggnader; varande, intill denna Riksdag, af Rikets Ständer beviljad befrielse från eapjtal-af* betalning och rantas erläggande för hela den förm skulden och för 16,000 Rdr af Ystads skuld. Det belopp åter, hvartill stalloch magasinsbygg11a der ne skulle komma att uppgå, kan väl nu icke bestämmas, helst priset för aine i Ystad befintlige stall blifvit uppgifvet i sammanhang med köpesumman för der varande casein; men Utskotten tro sig med säkerhet kunna sluta dertill^ att ett öfverskott å fordringarne skulle uppstå. Ehuru, såsom förut är antydl, den brist, som bör fyllas i de till inqvarlenings-kostnadernes bestridande anslagne medel, icke kan lill siffra» bestämmas, visar sig dock, både att' denna brist är betydlig, och att ' nämnde medel icke helt och hållet gått till sitt ändamål, enär af sammandraget Litt, A inhemtas, alt släder gifvas, som dels uppbära inqvarterings-lolag, utan alt vara besvärade ,af inqvartering, dels hafva större tolags-uppbörd, än det belopp, hvartill deras inqvartn ings-kostnad uppgår, Pen de'i af i nqvarteriugs-tolagen, sorn sålunda blifvit använd, icke till Jn> iftnts3*ml Allm. Besv. och Oceon.-Utsk.
Och har jag derföre i full motsats till hvad Utskottet för ytterligare afskaffande af gällande näringsoch handelslagar föreslagit, härmed bort ej blott emot Betänkandet i det hela, utan ock vid en och hvar af dess slutpunkter på det högsta och allvarligaste protestera, — om än denna röst blir en ropandes i öknen. Men — dixi et meam salvavi animam.tc Emot 2:dra och Sale punkterna i förslaget rörande vilkoren för handels idkande: af Doktor Emanuelsson; emot 13:de punkten i samma förslag: af Kontraktsprosten Palmlund och Herr Rydin; emot 13:de punkten af förslaget rörande vilkoren för handtverksoch fabriksrörelses idkande: af Kyrkoherden Landgren: “Hvad Utskottet i denna punkt föreslagit, att handtverkare på landet, hvilka utöfva sin näring med biträde af andra än hemmavarande barn, skola göra anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande och der uttaga tillståndsbevis, synes medföra för mången mindre bemedlad handtverkare så stora olägenheter, att det, om det allmänt tillämpades, mera skulle motverka än befordra näringsfriheten på landet. Att en handtverkare, jemförlig med de förra gcrningsmännen, som till sitt biträde begagnar en 20 Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 119. eller annan gosse, eller att en qvinna, sorn med hjelp af en piga bakar bröd till försäljning åt jernvägsarbetare, kommenderingar, bruksfolk m. fl. skall, sjelf icke skrifkunnig, genom andras biträde göra anmälan derom vid ett stundom på långt afstånd beläget Landsliöfdinge-embete, synes mig temligen öfverflödigt.
så argsint, med en torstensröst, som skållade vidt Samtliga i fröken Lundins affär anställda personer omkring i nattens tystnad; uppgå till omkring 150. » Hvem är där? Hvad är det för tjufpatrask, Butiklokal och atelierer voro med anledning af som väcker folk midt i natten? Packa er i väg dagens betydelse festligt smyckade med flaggor bara, eller jag går in efter min bössa och knäpoch grönt. Festligheten fick en särskild betydelse per er. Det rara saltskottet är visserligen afsedt genom tillkännagifvande af fröken Lundin, att arför kattorna, men jag tror nog det skulle smaka betstiden inom hennes etablissement hädanefter er också, landsstrykare. » Smånotiser från kvinnovärlden. Det var dagen efter. När grefve Karl, efter en mängd underhandlingar med » Knecht Ruprecht », ändtligen släpptes inom den tunga porten, som gnisslande vred sig på sina rostiga gångjärn, bredde sig den lummiga trädgården helt inbjudande framför honom i grönska och strålande solljus. De yfviga buskagen växte visserligen tämligen oansadt ut öfver gångarnes sand, där gräsvallen ostördt inkräktade; de mossiga trädens stammar, de len^ästade statyetterna, som här och hvar skymtade fram mellan löfverket, vittnade om en slapp ans; men öfver detta igenväxta gamla kråkbo låg dock en viss gammaldags poesi, som verkade fridfullt och gladt. » Knecht Ruprecht » följde honom med misstänksamma blickar, betänksamt vändande det glänsande guldmynt, som nyss tryckts i hans hand. När grefven kom närmare hufvudbyggnaden, upptäckte han i skuggan af verandaspalierns vinlöf en manlig skepnad utsträckt på en hvilstol. Han igenkände genast brodern. Denne låg med slutna ögon. Han hade ögonskenligen slumrat in, och grefve Karl saktade sina steg att ej i förtid väcka honom. Grefve Axel Stjärne var ett femtal år yngre än brodern och hade i sina dagar ansetts för en ovanligt vacker man.
Derigenom att ledamotskapen uti fattigvårdsstyrelse och sockne-nämnd förenas vore desse serskilda kommunala bestyr, enär de således måste utöfvas af samma personer, alltför betungande; och borde derföre för - % Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, iY.-o 27. 5 samlingarne ega att, der så nödigt finnes, välja från sockne-nämnden skiljd fattigvårds-styrelse. Genom stadgandet i detta morn. om vilkoren för presterskapets deltagande i fattigvårds-styrelsen, vöre presterskapet betaget tillfälle till utöfvande af den dem åliggande pligt att vara de fattiges målsmän, enär pastor, om lian skall kunna vara ordförande i fattigvårds-styrelsen, tillika måste vara vald till ordförande i sockne-nämnden. Detta sednare bestyr vore dock icke alltid förenligt med pastors öfrige göromål; hvarföre och då den rättighet att såsom ledamot deltaga i fattigvårds-styrelsen, som blifvit pastor, hvilken icke är ordförande eller ledamot i sockne-nämnden, medgifven, icke vore för ändamålet tillräcklig, har blifvit föreslaget, ätt pastor, eller den at församlingens prester, som hans tjenst företräder, alltid må vara ordförande i. fattigvårds-styrelsen, hvars ledamöter i öfrigt skola utgöras af sockne-nämnden och församlingens öfrige prester, der sådana finnas. Vidare har, under åberopande af Rikets Ständers vid sistliåline riksdag afgifna underdåniga förslag, blifvit yrkadt, att kyrkoherden skall få sig såsom en skyldighet ålagdt, att vara ledamot i sockne-nämnden vid behandlingen af de ärenden, som röra fattigvården; varande till stöd för sistberörde förslag hufvudsakligen anfördt, att kyrkoherden, bättre än någon annan, egde kännedom både om personoch sakförhållanden inom kommunen samt att han, i kraft af sitt embete, framför någon annan, vore i tillfälle att medla emellan de stridiga intressen, som i sådana frågor kunna uppkomma.