Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu egde jag krafter och mod, och kunde jag blott komma in i staden, kände jag att jag kraftfullt skulle deltaga i striden derinne. Jag lyssnade till kanonernas dofwa dunder, som alltmera i fjerran upprepades af genljudet utefter Brunnswikens stränder. Slutligen reste jag mig upp och såg mig omkring. Sjelfwa slottet Ulriksdal war besatt af en betydlig Rysk styrka. Från ruinerna af den byggnad, som jag med mina kamrater förswarat, hade de sårade, både wänner och fiender, blifwit bortförda. Endast lik lågo ännu i ohyggliga grupper rundtomkring i halfdunklet. Det war som om jag ensam blifwit öfrig, utan kunskap om de fleste af wännernas öde. Ingen fiendtlig post hade ansetts nödig att bewaka de döda, och jag insåg wäl, att jag utan att märkas skulle kunna smyga mig derifrån; men huru jag skulle kunna komma till staden, det såg mig omöjligt ut just igenom den fiendtliga hären. Dock – dit måste jag! Med matta steg smög jag öfwer wägen, sedan en stark Rysk patrull nyligen passerat den. Parkens stammar dolde mig och jag lyckades slutligen att uppnå norra stranden af Brunnswiken, då det war kolmörkt om natten. Jag såg nu på båda stränderna det röda skenet af fiendernas wakteldar, emellanåt öfwerglänste af artilleriets blixtar. Mitt beslut fattades hastigt. Jag wisste, att ett litet stycke ut i sjön låg en liten fisksump fästad wid en påle. Jag simmade dit, lösbröt med en sabel, som jag medtagit från stridsplatsen, länken och begynte att sakta ro den lilla farkosten utåt midten af sjön. Huru glad och lycklig hade jag icke fordom många gånger i herrliga sommaraftnar färdats förbi de lummiga, fredliga stränderna. Nu rasade der förödelsen; hjeltemodet blödde och förtrycket firade med wilda segerrop sina framgångar. Ännu war likwäl icke segern afgjord, det kunde jag höra. Striden hölls wid båda tullarna. Emellan dessa twenne tullar till hufwudstaden ligger en oändtligt skön lustpark, som har ett fransyskt namn: den heter Bellevue. Det war till dess strand jag hoppades smyga mig.
Efter fulländad revisionsförrättning böra Revisorerne, öfver hvad dervid förekommit, till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva utförlig berättelse, som tillika skall innehålla upplysning om Bankens ställning, samt huruvida något emot detta verks förvaltning varit att erinra; börande denna berättelse, sedan den blifvit af Revisorerne underskrifven, tillställas Banko-fullmägtige, hvilka ofördröjligen låta till trycket befordra och sedermera med allmänna tidningarne utdala densamma, jemte de upplysningar, som af deruti anmärkta förhållanden möjligtvis kunna påkallas; hvarförutan berättelsen, med tillhörande bilagor, skall af Fullmägtige, vid derpå följande riksdags början, till Rikets Ständer öfverlemnas, äfvensom tryckta exemplar deraf Rikets Ständers näst sammanträdande Revisorer tilldelas. § b. Hvarje Revisor bestås skjuts efter två hästar från sitt hemvist till Stockholm och åter, samt derjemte traktamente af Sex R:dr R:mt om dagen under så väl sjelfva revisionsförrättningen som framoch återresan, efter beräkning af åtta mii för hvarje resedag, och med iakttagande att, derest miltalet icke jemnt motsvarar resedagarne, må för öfverskottet, så vida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; men resekostnadsersättning tillkommer icke Revisor, som, i följd af annat allmänt uppdrag, under den tid revisionen pågår, vistas å revisionsorten samt för sådant uppdrag åtnjuter dylik ersättning; och traktamente utbetalas ej till Revisor, som tillika utöfvar riksdagsmannakallet; kommande hädanefter, likasom hittills, halfva beloppet af utgående traktamenten och resekostnader att af Banken godtgöras. § 9. Lämpliga arfvoden åt den i och för revisionsförrättningen vid Banko-verket anställda kanslioch vaktbetjening ega Revisorerne att, i mån af arbetets vidd och beskaffenhet, bestämma, samt anordnandet deraf åt Fullmägtige uppdraga. Under förutsättning att Rikets Ständer godkänna detta förslag till instruktion, hemställer Utskottet, 11 anko-Utskottets Memorial JYs' 68. 5 att Rikets Ständer må hos Kongl.
Det är endast i afseende på tullen för spannemål, sorn ett Undantag blifvit gjordt, 'Tulltariffen bestämmer ~§ tull för rått socker och för tillverkadt Socket. En nedsättning af denna senare tullafgift, med bibehållande af den förra, skulle ju rubba hela beräkningen till förfång för alU Sockerbruksanläggningar. Derföre tillhör det Ständerne att göra en sådan reglering, att stadganderne bereda hvarandra till ett helt system!. Ded tanka som Grefve Spens yttrat, att Regeringen skulle äga ratt att sänka tullen, kan jag icke medgifva, såsom icke enlig med Grundlagen. Regeringen äger lika litet rätt att sånka tullen, som andra afgifter. Likasom uti 1 § Konungens rätt är medgifven och erkand, att såsom oeconomisk lagstiftare göra undantag Och förbjuda införseln af varor, likaså är här åt Regeringen öfverlemnadt att derest handelsförhållanden fordra någon ändring, den då må ske, för att befordra handeln ellet etl för Svs* 494 JMw T4 Augusti e. Ml rige formonlig reciprocitet. Det är då tydligt att o hi någon ändring skedde för ett annat ändamål, skulle vid en blifvande Riksdag det gifva anledning till anmärkning Skulle åter såsom Herr von Hobenhansen yttrat, Konungen äga rått att efter fri pröfning af Rikets sannskyldiga nytta nedsätta tullen, hvar finnes då controllen? Det Herrarna kallat missväxt, kan väl ej hafva afseende på Caffe, socker och dylikt, utan endast då säd. Missväxt på Caffe och Socker har icke samma följd, som missväxt på säd. Ingen dör af brist pä cgffe , men sädcsbrist medförer döden. En sådan rätt att sänka tulleo, skulle till intet göra Ständernes rätt att sig sjelfve beskatta. Jag tillstyrker derföre bifall å 2 §:n.
Genom denna ökade lyx förtäres icke allenast den lilla förut kanhända samlade förmögenheten, utan skulder måste göras och oredliga utvägar tilläfventyrs sökas till fyllande af de nya, ökade behofven. Barnen uppfödas i flärd och fåfänga, och det stora spectaklet slutas med fattigdom och elände, kanhända en skamlig bankrutt, och tilläfventyrs nesligt straff. Slutli gen får jag vördsammast öfverlemna åt Höglofl. Utskottet att sjelf bestämma karaktersbevillningens belopp, samt vill blott erinra, att den icke borde utgöras af andra än dem, som hädanefter ville blifva med karaktersfullmagter hugnade. Dessa fyra anföranden lades på bordet. Den i Mars f. m. 45 Hr Hägerflycht, Gust., anförde skriftligen: Med den, ehuru inskränkta, erfarenhet jag ägt tillfälle förvärfva om en af de vigtigaste anledningarna till den jordbrukande Allmogens så långsamt stigande förkofran, anser jag för en medborgerlig pligt att i ett så vigtigt ämne äfven frambära mina tankar; nöjd om jag derigenom kunnat i någon mån gifva vigt åt de bemödanden, som från de öfriga resp. RiksSt. utgått i enahanda syftning. Af authentika handlingar kan man inhemta den bestämda sanning, att Allmogen ursprungligen icke räknat bland sina lagliga onera den s. k. Hållskjutsen. För att undgå de tryckande olägenheter, hvilka i ett barbariskt tidehvarf äro kända under namnet friskjuts och våldgästning, och hvilka länge qvarstadnade och tyst tolererades, ehuru den administrativa ordningen intagit de imperativa formernas plats, åtog sig Allmogen godvilligt den afgift, som är bekant under benämningen af skjutsfärdspenningar och egentligen afsåg Konungens eller Kiönans angelägna ärender. Det var först vid Riksdagen 1:723, som Allmogens ovilkorliga skyldighet att göra hållskjuts bestämdes; och derifrån daterar sig den plantskola af lättja och osedlighet, som allt framgent tillväxt och haft ett så olyckligt inflytande på Allmogens både moraliska och ceconomiska ställning.
För min del kan jag ej fatta någon annan mening af denna §, än att det är Den 8 April e. m. i8i livar och en ledamots ovillkorliga rättighet att få sin reservation med de öfriga Stånden communicerad, då han aflemnar det erforderliga antalet exemplar deraf till Hr Ridd.- Secreteraren. Det är hlott för grundlagens helgd jag ifrar, och anhåller att, efter den begärda uppläsningen af §:n få vidare yttra mig. Hvad långmodet beträffar, kan det i detta fall hänföras under cathegorien af godtycke, oell man ledsnar vid begge delarna. 57 §:n Riksds.Ordn. upplästes. Hr Rosenqvist fortfor derefter: Sedan nu denna § blifvit uppläst, öfverlemna!’ jag till hvars och ens rättskänsla och omdöme, huruvida denna § kan få någon annan tydning, än att man äger rätt att få en reservation communicerad. Grundlagsstiftarens mening mätte hafva varit, alt i händelse en reservation kom till ett annat Stånd, och någon dess ledamot uppstod och säde: jag anser denna reservation vaia så beskaffad, att jag upptager den som min egen, så vöre sådant hans rättighet; men sådant förhindras, derigenom att motionen icke blir afskickad. Det är detta jag velat förekomma; ty det har handt och kommer att hända, att motioner upplages i ett Stånd, å hvilka man vägrat remiss i ett annat. Dessutom får jag erinra, att den majoritet, som inom detta Stånd nu styrer voteringarna, kan en vacker dag komma på den point, att den motsatta sidan kommer att styra, och att det då kan inträffa, att den andra Statsmaktens motioner och proposjr, som nu så begärligt remitteras, komma vid voteringarna att afslås. Gr. Frölich, David: Jag respeeterar hvars och ens öfvertygelse, äfvensom Hr Rosenqvists; men denna gång måste jag bekänna, alt han har uppenbart orätt, och alt således vädjandet till vår rättskänsla icke kan lemna honom det svar han väntar sig.
Hrr, som icke hafva praktisk kännedom om arten af denna skogsödande hägnad, vill jag nämna det jag egande och brukande 4-J nntal med hagmark och inegor af omkring 8—000 Tiland, oaktadt jag dels borttagit, dels minskat hägnaderne med nära en mil, för nödvändige hägnaders underhåll årligen låter hugga 9 å 10,000 träd och att väl 1 om ej 2000 unga telningar vid huggandet af denna enorma qvantitet går förlorade och ändå finnes intet tunland af skogsmarken inhägnad, utan jag måste se huru kreaturen af alla slag, icke tillhörande mig utan grannar, med begärlighet a lii i ta hvarje späd barrträdsplanta som finnes i dess väg. Hvilka onödiga hägnader ser man icke i dubbla linier Den 10 December. vid landsvägarne — hvarföre? jo derföre att egorne måste skyd* das för, icke egarens, utan andras kreatur. Om nu den princip fullt tillämpades att hvar och en skulle ansvara för den skada som man sjelf eller ens kreatur förorsakar å andras egor, skulle viii de flesta hellre än att inhägna sina vidlyftiga marker, in» stänga eller tjudra kreaturen, till stor fördel för dem och ännu större för skogen, hvilken i hägnadsvirke, af bästa och rälklufnaste beskaffenhet får lemna så mycket af sina alster. Ett tredje medel finnes genom spridandet af uplysning i de ämnen som lära sättet huru med klok hushållning och förökandet af skogens värde i qvantitatift och qvalitatift hänseende man kan af den draga en ärlig skörd och inkomst, in Item ta kännedom om skogens vextlighet, de olika trädarternas olika användbarhet och värde — lära hvad afkastning de olika jordarterna och markerna förmå frambringa.
Helsinge^regemente (1,200 man), som under krigets lopp mottagit 495 rekryter, hade förlorat 645 man, af hvilka endast 24 stupat eller blifvit dödligt sårade. Af Psilanderhjelmska regementet, som vid krigets början var 1,160 man starkt, återstodo vid krigets slut endast 160 man; Björneborgs regemente, som med sin vargering utgjorde en nummerstyrka af 1,538 man och under krigets lopp rekryterats, så att rotar funnos som uppsatt ända till sex soldater, förlorade 1,600 man, af hvilka en ringadel föll för fiendens eld; totalsumman af de under hela kriget vid landarméen och å skärgårdsflottan använde stridskrafterna uppgick till 65,295 man, af hvilka 21,359 antingen dogo eller af hvarjehanda orsaker sattes ur stånd att vidare tjena. Hvad 1808 och 1809 årens krig angår, voro af arméens 100,000 man knappt mera än 30,000 vid krigets slut tjenstbare, under det att de öfrige fallit för fiendens vapen eller tillfångatagits i de ärorika striderna mot den ryska öfvermakten, men de fleste likväl »antingen voro af nöd och sjukdom omkomne eller framsläpande återstoden af eli slocknande lif på sjukhusen». (H. K. H.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Besv. och Ekon. Utsk. Eetänknndcn. £jtdrag af Pratocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekono?ni(Jtskott den 15 Sept. 1825. S. D. Friherre Cederström anförde: ”Då Friherre Wrangels motion alldeles intet innebär den vidsträckthet, som Utskottet tillegnat densamma, måste jag protestera så väl mot detta vanställande af motionen, som ock deremot, att Utskottet, erkännande behofvet af en allmän värderingsgrund, likväl icke vill tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att till Hans Maj:t Konungen i underdånighet aflemna förslaget, för att deröfver höra ej mindre Dess Befallningshafvande och vederbörande Landtmätare, än lemna Hushållnings-Sällskapen deraf del, hvarigenom Konung och Ständer vid en kommande Riksdag kunnat blifva i tillfälle, att i denna för lillvägabringandet af en jemn beskattning högst vigtiga fråga besluta* Ex Protocollo. A. Fryxell, Besv. och Ekon. Utsk. Ankom den 50 Sept., 1823. Ytterligare Utlåtande, i fråga 0111 utvidgad frihet till Tjäder mjöl qvar nars upphy g gande, med rättighet att derå mala för tull, samt uppkörande af den omgång, som efter nu gällande författningar erfordras för vinnande af tillstånd, till anläggande af tullmjölqvarnar i allmänhet.
Rättelse i Utskottets förslag till Bevillnings-Stadga. § 40 bär hafva följande uppställning: Ilo, Krono-fogde eller Magistrats-person må ej utan laga förfall kunna af säga sig erhållet förordnande att vara ordförande i Bevillnirigs-beredning. 2:o. Hvarje annan inom Berednings-distriktet bosatt person, vare skyldig att, så vida han icke de tvänne nästföregående åren deltagit i distriktets Bevillnings beredning eller är af laga förfall hindrad, emottaga förordnande att vara ordförande eller ledamot i Beredningen. Utom distriktet bosatt person är icke, utan sitt eget medgifvande, skyldig att sådan befattning sig åtaga. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1860. Förslår/ till Bevillnings-Stadga. 1 Sveriges Rikes Ständers Bevillnings-Stadga för 1861 och påföljande år, intill slutet af del dr, under hrars lopp ny bevillnings-stadga af Rikets Ständer fastställd blif ver; uppgjord och antagen vid lagtima riksdagen i Stockholm den Sveriges Rikes till allmän lagtima riksdag sammankallade och här i Stockholm församlade Ständer gore veterligl: att sedan Wi, likmätigt Regerings-formehs föreskrifter, granskat Statens financiela tillstånd och behof samt anslagit de för behofven erforderliga summor, bafve Wi, utöfver Statens ordinarie inkomster samt öfriga bevillningar, härmed åtagit oss en årlig allmän bevillning och i afseende på denna bevillnings utgörande öfverenskommit om följande stadganden: Ar t. 1. Personlig skydds-afgift. § i Utaf hvar och en i mantalslängd upptagen person, som, enligt gällande författningar, skall utgöra mantalspenningar, erlägges personlig skgdds-afgift, för man med Fyratio öre och för qvinna med Tjugo öre. Art. II. A) Bevillning af fast egendom. § 2. För all inom riket belägen fast egendom — med undantag af Statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde. Bih. till /{.
Vid sista riksdagen beviljades, i anseende till den ofördelaktiga ställning, hvaruti svenska tackjernstillverkningen sig då befann, den nedsättning uti tionde-tackjernet, att denna afgift, hvilken uti 1841 års statsreglering upptagits till 17,000 skeppund, komme att från och med 1845, intilldess den vid näst påföljande riksdag blifvande statsreglering trädde i verkställighet, utgå med hälften af det belopp, hvartill densamma, efter de i serskilda delar af riket gällande grunder, erlades, i följd hvaraf denna statsinkomst beräknades till endast 8,000 skeppund med ett värde af 5 r:dr skeppundet eller till 40,000 r:dr. Kongl. Maj:t, som, uti Dess aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, läckts tillkännagifva, att Kongl. Maj:t icke ville påyrka afgiftens förhöjning till förra beloppet, har, under förutsättning, att Rikets Ständer för sin del jemväl medgåfvo afgiftens fortfarande nedsättning för den tid, som den vid nupågående riksdag skeende Transport 3,515,720: Statt-Vtskot(ets Utlåtande, N.o Zj. Transport 3,515,720 statsreglering komme att omfatta, föreslagit, att, på grund af förhållandet under år 1846, då tackjernstionden upp» gått till 8,600 skeppund, densamma måtte beräknas till 8,500 skeppund, utgörande, efter ett pris af 5 r:dr 32 sk. skeppundet, 48,166 r:dr 32 sk.
Det förundrar mig yerkh, att Utsk. kunnat säga, att jag icke velat, att dep lärobok, jag å$lpndat, uteslutande eller ens väsendtligen skulle innehålla religionens positiva sanningar, Jag vil[ visserligen, att den skall innehålla religionens positiva sanningar; men jag vill äfven, att den skall innehålla något derutöfver, nemi. något, som ger styrka åt dessa sanningar, Jag vill för öfrigt icke ytterligare strida härom; men då Utsk, nu synes hafva i sin motvillighet gått ännu längre, än i dess första betänk, nemi, ända derhän, att utarbetandet af catechesen bör uppskjutas, till dess den nya bibelöfversättningen blifvit antagen, får jag vördsamt anhålla 0111 afslag på detta betänk, och bifall lill det första, N:p 44? Oecon.-Utsk,’s utlåt. N:o 87 bifölls, Upplästes Hr Cederschjölds, Pehr Gust, den 3o sisth Juni på bordet lagda motion, angående meddelande till It. o, Ad. af de angtde Statsråds-protocpllens granskning i Constit.-a Utsk. förda protocoll, hvilken motion sedermera blifvit tilf prof. inlemngd, så lydande: Sorn allt onödigt förhemligande af en auctorilets förhandlingar lätt föranleder till missbruk , får jag vördsammast hemställa, om ej H. R. o. Ad. skulle finna skäl att till H, Constit.-Utsk. yttra den önskan, att Utsk, ville till R, o. Ad. utlemna dess protocoll, rpr:de Statsrådsprotocollens granskning, så vidt de äro af beskaffenhet att icke genom kungörandet äfventyra Rikets väl. Endast derigenom synes den offentlighet kunna skänkas åt r egpri n gs äre n d e r n a s behandling och granskning, som 1809 års Cons!ii.-? Utsk, t dess, Reg.formen åtföljande, memorial ansåg såsom ett medel till utbildningen af en sann medborgerlig anda. Hr von Hohenhausen, M ich, Si 1 vius:
: C den första f &amp; de srnk lära sig att ej vara sjhpiga, da ' de f % se blod; i deii andra att ej göra iiarr af vanföra, i den tredje att ej uppskjuta saker ocli i den fjärde att ej stjäla. Liirdbinarna iiro klädda i ' en enkel forin och kunna nog tilltala barn. ~Skvallerw iir en historia för gaimalt folk, ty icke skola väl barn vara med oin bland uinat att ltritisei-a priisters preclikosiitt. » Dii vet allt Q %r fint. ocli viil slirifven - men ej heller för barii. e nilder lir bariitilviirlden, åtton de boken: ' So~n~nni: dagar, illiistrationer med verser af L. S., pris 2.50. De ganska vackra illiistrationerha ge ett staikt intryck af främmande land. Texten %r som vanligt af den klinda sigiiatiiren L. S. ledigt skrifven, till ~innel1~11et vai: rii och allvarlig; kanske bast passande för klderii 8-10.. Bilder irr bariiaviil ' ldeii af J. C-e med text af L. Raii icke s % obeti ngnd t rekoinmendei~ns som f öi; e&amp;iei-ide af Dnqny. sainina fiirf. Illiistrat ioiiertia iiro siiiiire g,i;: icwd; t iin i fureg., nien passa i stiillet bättre iii ' på svenska förliPtllaiideii. Terserim däremot iiro i allmiinhet mindre tilltalande samt stiindoiii geiiom sin religiösa tendens icke fattliga för sini barn. Skolkarnraterim af Pmtsy. Pris 40 iire, kart.
Beloppet deraf skall på det satt uppgifvas , att hvad efter Stat utgår, utan afdrag-af Centonalen , uppföres såsom Ordinarie Inkomst; men Extra Arfvoden utom Stat , Tractarnenten for tillfälliga förat-tniegar på vanlige TjenstgöringsOrter, CompagnieRevenuer, Procenter, Remisslage, Tingsgästningspenningar , ExpeditionsLösen och andre Sportlar , föras i en Summa, under Titel: Extraordinarie Inkomst; hvilken sednare be* “rakrtas efter det belopp, hvartill den året förut uppgått. För alla Ecclesiastique Ernbetsoch Tjenstemän beräknas Taxeringsåret från den I Maji det år Taxeringen sker, till samma tid påföljande år. Boställen och på Lön anslagne Lägenheter skola lika med andre Hemman till deras värden uppskattas, och den deraf till 5 Procent beräknade inkomst tilläggas Innehafva* rens öfrige Lönings förmåner, och Bevillning efter redan stadgad grund påföras med iakttar gande: ito Att då Bevillningen utgått af Boställsvärdet, den Indelte BoställsRäntan från Löneberäkningen försvinner; 2:0 Att LöneBevillningen för Ernbets-och Tjenstemän icke förändras genom afgiften för deras enskifta Egendom. Ofvan stadgade Bevillningsgrund gäller således äfven : l:o För EcclesiastiqueStaten och dertill höjande Betjente , Organister och Klockare på 176 Bevillning Utsi. Betänlanden.
BRITA STINA. JAN ANDERS. LARS ANDERS. Sedan på det usla garnet. Det var dalern, hvad det tog tid te få reda L ENA . B RITA S TINA ( in ) . Hvem var det du talte vid? Jag satt ju och sjöng för mig själf. Förut innan du sjöng. Det var Jonas. Och så gick han igen. Han var bara inne ett tag. L ARS A NDERS ( från höger ) . Nå, är det väg te sjön nu? B RITA S TINA . ­ 68 ­ Det är det. Men sand får hvem som vill hösa Jag gör'et inte. ( Går fram till skåpet. ) B RITA S TINA . L ARS A NDERS . på. Ska du supa nu igen? botas. Det är kallt ute. Och ondt ska med ondt ( Slår i en sup. ) B RITA S TINA . L ARS A NDERS . Då ska du väl sofva också? Hvad ska en göra i yrvädret? ( Lägger sig. ) på da'n. Du är en riktig kelames. Sofva klockan fyra L ARS A NDERS . ( Somnar. ) B RITA S TINA . Tyst, Brita Stina. dig, till dess att tarmarna lådde fast vid ryggen ( Snarkningar. ) Ja, om inte jag vore, skulle du sofva och lata på dig, och uschelheta titta fram genom trasorna. L ENA . Han somna' med samma. så mycket som huggit ved en gång. Lars Anders! ( Högre. ) Lars Anders! L ARS A NDERS . Ja, den konsten kan han. Och han har inte B RITA S TINA . Hvad i hundekulla är det om? ­ 69 ­ Ska du sofva hela da'n? När jag inte har B RITA S TINA . mer än några krokiga granpinnar te elda med i när en ska tända eld. spiseln. Och de är så sura, så det fräser om dem, L ARS A NDERS ( tittar sig om ) . ( Somnar igen. ) L ENA ( upp ) . Ja, så'n är han. Bara det snöar, så han har B RITA S TINA . De räcker nog till i morgon.
I anseende till Bergsväsendet tillhör Länet Södermanlands och Östergöthlands Bergmäslare-döme; och uti Eklesiastik hänsigt lyda Öland, Södra och Norra Möre samt Stranda och Handbörds Härader under Calmare Stift, hvaremot den öfriga delen af Länet tillhör Linköpings Stift, med undantag, likväl af en uti Aspelands Härad belägen socknedel, Carlstorps Skate kallad, hvilken lyder under Wexiö Stift. Länet har fyra Städer, nemligen Calmar, Westervik, Wimmerby och Borgholm och dessutom io utmed hafvet belägne köpingar, Hendigen Waldemarsvik, Gamlebyn, Almvik, Figeholm, Döderhultsvik, Påskallavik, Mönsterås, Pataholm och Bergqvara på Smålandssidan samt Morbylånga på Öland. Enligt Chefens för Landtmäteriet, Öfversten och Riddaren af Forsells uppgift uti dess Sockne-Slatistik, utgör de i Länet varande Socknars sammanräknade areal 2,395,703 tunneland, hvaraf 854,602 tunneland äro belägne emellan 30 och 100 fot högt öfver hafvet. 527,706 dito 100 200 d:o d:o 621,976 dito 200 300 d:o d:o 235,848 dito . 300 400 d:o d:o 135,520 dito 400 500 d:o d:o 20,111 dito 620 _ — d:o d:o Af denna betydliga yta har man antagit att 89,100 tunneland utgöra åker. 356,402 dito dito äng och betesmark. 1,628,110 dito dito skog, utmark och berg. 166,630 dito dito insjöar och kärr. 27240,242. Att någon missräkning härvid ägt rum visar sig deraf, att den här antecknade summan är mindre än summan af alla Socknarnes areal.