Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts Wasa Orden Björnbergs underd. besvär, genom Kådig Resolution den 3 Martil 1821, med upphäfvande af Allmänna Magazins-Directionens, den 15 September 1817 och den 2 Marni 1818 jneddeidte beslut, rörande Commerce-Rådets skulder till Allmänna Magazin s-Inrättningen, för obetalte arrenden af den åt Commerce-Rådet uppJåtne Erännvins-bränningsdistilleringsoch försäljnings-rättighet uti Staden Götheborg samt Götheborgsoch Eohus Rans Skärgård, förklarat dessa skulder vara af tvistig egenskap, och fördenskull försatt målen i samma skick, hvaruti de befunnos, innan Directionens öfverklagade beslut meddeldes, samt derjemte åt Eirectiouen 1 Kader öfverlemna!, att emot CommerceHariet Björnberg i laga ordning anställa den talan, hvartill Directionen kunde finna sig befogad; så har Ditcctionen, med åsidosättande af denna föreskrift, under den 17 September 1822, genom vänlig öfverenskommelse, ej allenast fillerkändt Corn* merce-Rädet Björnberg' en afskrifning å hans för längre tid tillbaka i liqvid uppförde skulder till ett belopp af 6,487 RuJr 14 sk. 11 rst., utan äfven bifallit Commerce Rådets önskan, att ytterligare få underställa E. K.. Mus Nådiga pröfning Underdåniga Skrifvelser. 803 en omtvistad airendesumma, utgörande, med upplupen ränta till sisth års slut, 5,255 Rldr 24 sk. Bland de salunda afskrifne skulderne, hafva väl åtskillige poster funnits vara af den beskaffenhet, att Commerce-Rådet Björnberg kunnat från ersättnings ansvarighet frikännas, men andre deremot synts mindre säkert ledande till befrielse från betalningsskyldigheten; Och Riksens Ständer kunna således icke godkänna den förklaring, Allmänna Magazins-Direetionen gifvit åt E. K. M:ts högstberörde Nådiga Resolution, utan anse
Och på Tongatabu blef stor sorg, och qvinnorna foro omkring den stora kanoten och klagade högt och ristade med snäckor sönder ansigte och bröst; ty Wainahée deras höfdings sköna maka var fången på fremlingens flytande ö. Men ändtligen, när ett dygn hade gått om, fördes Wainahée åter till stranden, ty nu hade en qvinna på en annan ö funnit och återhemtat det stulna djuret och fremlingarna lemnade nu den härjade ön. Glad, som den befriade fogeln, lätt som vinden far öfver sjön, hastade Wainahée till sin make, till hennes ögas ljus, men hon mötte icke ljus, hon mötte natt. Med foten stötte han till Wainahée, i det han sade: „Hvite mäns qvinna, bort från mig“, och Wainahée nedsjönk som dimman på stranden. Höfdingen gick. Värnlöst låg oceanens smycke, perlan bland hafvets hundrade öar, den hade intet försvar. Länge dröjde ej heller fienderna, innan de anföllo den värnlösa. Panu var en ringa höfding, men han segrade dock snart öfver den, som intet värn hade. Tongatabus mäktige höfding irrade omkring, sårad och ensam som ett jagadt djur och nedföll slutligen dignande i ödslig skog. Men i skogens djup följde honom, utan att han det viste, ögon, som följt honom alltsedan fienden kom. På afstånd hade Wainahée följt den sårade och aldrig lemnat honom. Nu hastade hon fram, letade och fann blad, med hvilka hon förband hans sår. Men förgäfves sökte hon en droppe vatten att dermed läska den försmäktande. Allt mera ångestfullt sökande gick hon omkring och fann slutligen en inhägnad plats. Der lågo tre friska kokosnötter på en ställning, men ack, de voro heliga, de voro tabu, det fanns ingen möjlighet att tvifla derom, det syntes på sättet af deras uppställning bland platangrenarne. Att borttaga dem vore döden, men hvad mer! Wainahée må dö, men skall dock kanske lefva, till dess höfdingen hunnit läska sig af kokosnötens mjölk.
Vid ett sådant förfarande, lärer Fordringsägaren ej finna skäl till klagan öfver arbitrair behandling , då Lagens hela kraft ej förmått skaffa honom en bättre rätt 3 men han väntar sig äfven utan tvifvel någon förmån af Lagstil tande Magtens mellankomst , och den största han kan önska sig, är i min tanka, att hastigt och utan omvägar tillgodonjuta sin fordran, på ett sätt, att den för honom blir an* Den 17 Martti, e. m. 173 vändbar i allmänna Rörelsen, hvilket för mina ögon ej visar sig kunna äga rum genom den af Utskotten föreslagna en femtedels årlig afbetalning å de Obligationer, som, efter Betänkandet, skulle komma att intaga Trepro* centsSedlarnes ställe. Dessa nya Obligationer skola, efter all min öfvertygelse, icke kunna göra någon tjenst som Bytesmedel, utan endast blifva ett föremål för sådana Speculationer och för den Agiotering , som Utskotten Sid 5 i Betänkandet ansett böra undanrödjas. En Obligation , af hvars belopp blott en femtedel årligen kan realiseras, medför en synbar förlust af r8 Procent för den Innehafvare, hvars vilkor skulle medgifva att i föreskrifven ordning åtnöja sig med den årliga afbetalningen; men för den, som behötde använda ett större belopp af sin Obligation, än den årliga utdelningen , skulle förlusten blifva oändligen större, och enda fördelen möjligen tillfalla sådana Capitalister, som emot 40 å 50 Procents rabatt vore i tillfälle att tillbyta sig dessa Obligationer af dem, hvilkas ögonblickliga behof tvingade till en sådan uppoffring. Det enda Correctif, som Utskottens Betänkande synes visa emot ett sådant af mig befaradl förhållande , är den inbetalning af Skulder , som till DiscontUtredningen i sådana Obligationer kunde komma att äga rum ■, men jag fruktar att denna motvigt är alltför svag för att häfva det onda, som så beskaffade Obligationer , som de föreslagna , i sjelfva sin natur innebära.
Jag erkänner villigt att institutionen är beroende af den allm. andan, men den allm. andan beror också på institutionerne. Vill man nu vänta med institutionerne intilldess den allm. andan påkallar dem, torde man allt för länge få vänta både på institutionerne och den allm. andan. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Jag hade ämnat att yttra några ord emot denna motion, som nu hvilar på R. o. Ad:sbord, men jag har blifvit förekommen von af Frih. von Kraemer och Hr von Troil, med hvilka talare jag förenar mig till alla delar, öfvertygad att de hafva tillräckligt ådagalagt del overkställbar och onyttiga i denna motion, och hoppas, att det Utsk., lill hvilket motionen remitteras, måtte densamma afstyrka. Gr. af Ugglas: Emot det förslag, jag tagit mig friheten att för R. o. Ad. framställa, hafva många anmärkn:r blifvit gjorda under så väl ett föreg:de plenum som äfven under detta. Man har betraktat frågan ur 2:ne synpunkter, hvilka jag äfven i min motion angifvit nemi. den ekonomiska och politiska. Hvad den förra 10S Den 21 December. angar, har man sagt, att bristande kommunal-anda skulle motverka inrättningen. Det är en gifven sak och en erfarenhet, som alla länder kunna bevittna, uti hvilka kommunal-institutioner blifvit införda, eller der man sökt till lif väcka redan befintliga, den nemi. att desse till en början rönt motstånd eller kallsinnighet. Anledn. härtill är mycket lätt förklarad då nemi. de besvär och kostnader, som på dylika företag nedläggas, utgöra ett förlag, som icke genast bär frugt. Först sedan skördarne mognat finnér man, att utsädet blifvit nedlagdt i en jordmån, måhända vida frugtbarare än kanske ens såningsmannen föreställt sig. Men om dessa skördar någonsin skola bringas till mognad, är äfven, nödigt, att deni lemnäs frihet till utveckling, och att man icke beröfvar dem de medel, som för densamma erfordras. Gr.
Om denna seger öfver det förut rådande Creditsystetr.et blifvit begagnad med måtta, hade mycket ondt kunnat förekommas, men att dessa Disconters fall med ifver begagnades, att undandraga ali penningerörelse från de öfriga Städerne och från d« Landsorter som voro Hufvudstaden fråniägse, att i denna som genom sitt läge, Hofvets, EmbetsmannaCorpsers och Rikets penningeverks närvaro - af conjuncturen och händelserna minst lidit, concentrera alla Rikets pengar, att vägra de till 6in natur och verkan så nyttiga Discontlånen pl vahror och att på allt sätt för alla utom Stockholm försvåra åtkomsten af lån på namn: detta allt sammanlagdt är efter min öfvertygelse orsaken till penningenöden och allmänna förlägenheten; Handelns förstörande, näringarnes tvång och en våldsam peningeindragning hafva hufvudsakeligen verkat det onda, för hvilket man envist skyllar pappersmyntet och man skall lyc-^ kas att göra detta onda för ett halft Secel obotligtom under sådana förhållanden en Realisation skall göras med lanta utländska pengar. Den ii April f, m. »49 Efter Planen inbjudes Actietagare med hopp om 9 procents vinst, ett i sanning förträffeligt medel, att fälla Låneräntan i Landet; hvem tviflar att ju alla möjeliga disponibla Capitaler skola dragas utur rörelsen, för att användas till Actier om dessa kunna göras begärliga, men hvem tror deremot, att 3 millioner Silfver R:dr kunna inom Sverige till insättning samlas, det felande skall då fyllas genom Lån hos utländningen, följderna i rät linia skulle således blifva den skuldsatte Jordbrukareos förstörande genom Capitalernas uppsägande, utvandring till Finland af en mängd lånt silfver för våra der utan ränta nu befinteliga Bancosedlar, och det öfrigas årliga utvandring så väl dit med nu varande handelsförhållande sorn till utländningen i ränta för det lånta silfret; med hvad förmån ett Statslån kan göras till denna operation derom vittna Danmarks lån. Att af 100 procents
Jag tror att StatsMakterpa fullgjort deras skyldighet, du de med begagnande af alla Ståtelig egna tillgångar befästat Myntets, värde eniot skadfiga förändringar, då de inedgifvit och underlättat penningestockens förökning, utan dess försämrande, i nion af Prodncfionens pcb Folkmängdens tillväxt, da de befordrat en järnn och hastig circulation af denna penningestock, och slutligen då de, med ypphäfvande af alla sådana FörbudsLagar, som icke kunna yidniagthållas, utan hvilka föranleda lill moralitetens förstörelse och brottets uppmuntran, ryed gifva all den frihet i Handel och Näringar, sorn öfverensslärnmer med helgden af ägande-rätten och begagnandet af de förmögenheter hvarje Individ äger. Erfarenheten har i alla Länder bevisat, alt om den mindre tänkande Classen af menniskov blifver yand alt vid alla förekommande svårigheter påräkna främmande hjelp, skall för en stor del af dem eflertankan förslöas och de, genom för - t » Ben 17 December f. nf. summ elsen att begagna, eget förstånd och egna krafter, lätteligen förvandlas till Lazaron er. Menniskor i allmänhet behöfva alt uppsporras till verksamhet och när de genorn, denna, verksamhet kunna upprätthåll^., eller förkofra sig, då är det bevis på Stats? Författningens godhet. Herr von Becker yrkar att Sveriges Handlande icke uti goda år kunna uppköpa den öfverflödiga Spannmålen och anför sorm bevis att inga Spannmålslager funnos i Götheborg vid den år 1826' inträffade miss-, växten. Sålänge som Staten ägde en monopol isk Spannmålshandel i gamla Magazinsinrättningen kunde ingen privat Spannmålshandel existera, och att börja sådan handely medan ännu stora Lager funnos i de gamla Magazinen, hade varit ett oförstånd, för hvilket ingen köpman bör misstänkas, Att med den ovanligt rika 1827 års skörd
Ilon springer väl litet derefter, men hon blir dertöre icke fetare, emedan hon deraf ej kan göra någon mjölksaft, som löder kroppen. Man tror, att briinvinet värmer om vintern på resor. Det är ock sannt, på en liten stund. Men som allt retande sedermera så mycket lörsvagar, som det lörut styrkt; så fryser man ock derefter så mycket mera, hvaraf våra Landsmän om vårtiden stanna uti håll och stygn och dö deraf tusentals. Bevare Gud hvar och en att gifva sinn barn bränvin, hvilka ännu äro i växten. Ty de finaste lifstrådar, som äro i utdragning, blifva derigenom uttorkade och härdade i otid. Vi böra bedja den Högste, att vi få behålla vårt ringa vett, och ingalunda sjelfva af lättja göra oss till oförnuftiga djur, då vi likare varde ylen ondes beläte än Guds. Och tillse, det nationen ej ifrån unga åren blir utmärglad genom det fördömliga bränvinssupandet, och att ej så många tusende landets invånare ryckas bort i otid genom de tre gångbaraste sjukdomar: feber, gulsot och vattensot, som komma af de fasliga polyper eller blodlefrar, dem bränvinet verkar vid och i sjelfva hjertat.» Den namnkunnige läkaren LIu feland') yttrar sig i samma ämne sålunda: »Det är en oeftergiflig pligt att lasta upmärksam lieten på en pest, som ostörd och tyvärr okänd anställer alltjemt bland oss de förfärligaste härjningar, som i stillhet allt vidare griper omkring sig, och är så mycket farligare, som man icke anser den för någon sjukdom. Bränvinssjukan eller branvinsförgiftningen är den pest, om hvilken jag talar. Vi varna och fly för opium, belladonna, bly o. s. v., och åt bränvinet allena, ett gift, hvars förstörande verkningar icke eftergifva dessas, hafva vi tilldelat borgarerätt, och vi tillåta det förstöra slägtets skönaste blomma.
Rikets Ständer, som härvid icke kunnat förbise, att, för införande af nödiga förbättringar uti Sveriges landthushållning, Landtbruks-Instituts inrättande inom flera orter af landet blefve nyttigt, hafva alltså och med fästadt afseende A ofvanberörde af E. K. M:s Befallningshafvande närmare utvecklade skäl, godtfunnit bevilja ett anslag af 4,000 R:dr årligen, motsvarande Ulltuna K ungs-ladugårds arrende, att frän år 1841 afsättas, helst räntebärande, till bildande af en fond för uppköp af inventarier m. m. för ett Landtbruksinstitut på Ulltuna; hvarjemte denna Kungsladugård, vid arrende-tidens slut, eller förr, om arrendatorn vill från arrendet afstå, må upplåtas till ett allmänt Landtbruks-Institut för hela Sverige, under öfverinspection af den serskilta styrelse, som E. K. M. i Nåder kan finna godt att dertill förordna» Derförutan och enär sådana lägre landtbruks-skolor, hvarmed hufvudsakligen skulle komma att afses bildandet af skicklige rättare, och hvilka af enskilde eller corporationer inom de serskilda Länen blifvit stiftade, otvifvelagtigt böra komma att på landlhushållningen hafva ett fördelagtigt inflytande, men dessas föreståndare böra kunna anses godtgjorde genom de till sådana skolor upplåtne egendomars afkastning och det arbets-biträde, som af rätta re-lärlingarne kan påräknas, samt således det enda, sorn af staten, i och för sådana skolors upprätthållande, erfordras, kan anses inskränkt till aflöningen åt en biträdande lärare, hafva Rikets Ständer bifallit, att ett årligt anslag af 5,000 R:dr må intill nästa Riksdag uppföras, att af E. K. M., med 1,000 R:dr till hvardera, tilldelas fem sådana lägre Landlbruks-skolor, hvilka visat sig hafva bildat ett eapital af minst 20,000 R:dr i penningar eller egendom, och hvilkas organisation i öfrigt af E. K.
Mig ar det i hufwudfaken likgiltigt, hwar erfättningösummLn tages, allenast det sier enligt billiga grunder, men jag tror allenast, at wi ej i förtid besluta en afgifts erläggande af ett Werk, hwarS inrättning annu icke är besluten. Wi kanna annu icke, at de andre Standen bestämdt afgjort hwarken at en lVlgALrm^-vireckion eller KronoBrännerier skola finnas. Om wi nu af dessa inrättningar skulle söka ersättningen, och de genom de öfrige Standens beslut aldeles förfölle, får jag fräga, huru med saken da borde förhallas. Grefwe ve ! L 6 Lr 6 ie önskade at om krotc>coll8. Utdrag härom fran de andre Standen ankommit, desamme matte upläsas. Herr Grefwe» och Landtmarskalken xroponel-Lcle, at da Grefwe ve IL 6Lrclie8 gjorda Corion ännu wore af Bewillnings-Utskottet vbe - Den Lz Marn 95Z obeswarad, och nu mera, efter Nämndens tagna beslut, at Stockholm och Götheborg icke borde tilerkännas Brännings-rättighet, Utskottet wore i belägenhet, at utlåta sig öfwer berörde motion, detsamma nu mätte anmodas, at inkomma med sitt yttrande deröfwer til Riksens Sränders Ropades Ja; men Grefwe körner inwände, at när et Utskott til Riksens Ständer framftälldeen förfrågan,trodde han at densamma borde beswaras Herr kotbliek anmärkte häremot, at Bewillnings-Utskottet icke hade förfrägat sig, utan blott gifwit Riksens Ständer tilkänna, at det ej kunnat utlära sig öfwer den reminersäe frägan förr, an öecision om oftanämnde Städers rättighet at tilwerka Bränwin wore gifwen.
Smör och Saltad lax: om uphörande af föreskrifven kontroll i afseende å dessa varor, som sjöledes föras från hamn i Norroch ( 110 ) Vesteiboltens Län till annan utrikes ort. Snoilsky, Grefve Nils, yttrande. I. 197. Socken, angående rättighet för hvarje, sora kan aflöna egen prest, att varda med en sådan försedd. Sockenbibliotheker, angående statsanslag till inrättande af. I. 181. II. R. 113. IX. B. 56. A. 79. Sockenmagazin, angående väckt motion om fastställande af reglemente för. lil. B. 150, 187. A. 196. Sockenstämmor i Stockholms stad, angående väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 16 Mars 1847 angående. Socker, raffineradt, samt sockersirup, angående fråga om förändrade lullbeslämmelser för, med hänseende (ill särskilda, sockerraflinaderiet i Fredrikshall beviljade, förmåner. VII. B. 465. 544, 557. VIII. 3. A. 25. E. 153. Sofia Magdalena kyrka i Dalarne, angående väckt motion om anslag af vin och byggnadssäd till. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 32. Solidarisk förbindelse. Se Borgen. Soldalroteringen i Riket, angående den ordinarie. Sparre, Grefve Johan Alexander, yttrande. VI. 409. Sparre, Hans Ex. Spelkort, angående stämpelafgift för. Se Stämpelafgift. Stadgan den 1 Juni 1850, angående Fjerdingsman, dels om up häfvande eller ändring af densamma och dels om skyldighet för alla jordegare att i fjerdingsmansbestyret deltaga. Stadgan om Skiftesverket i Riket den 4 Maj 1827 och kungörel - sen den 9 Juni 1832, angående anmärkningar emot förslag lill ändringar och tillägg uti samt förklaringar öfver. Stadgar till ordnings vinnande vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, samt del den 4 December 1834 dertill beslutade tillägg, upläsning af. I. 4.
Q:de Sami. 57 |ffrot. Ut dr, ii, if lite emi, Tgsj skottens den 17 dennes, under N:o 72 afgifne, och samma dag på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningaru vid Utskottens förut meddeldta Betänkande, angående en ny författning mot .Lurendrägeri och Tull-försnillning; fann Ridderskapet °eh Adeln för godt, att, enär sistnämnde BetanJtande redan blifvit af de öfrige Trenne Riks. Stånden bifallet, för dess del dervid låta bero. S, D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utsko'tens, den 11 dennes, under K;o 69 afgifne, samt den i3 derpåföljde på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldté förslag till Reglementariska föreskrifter vid den gillade Tariffen för Tull-bevillningens beräkning å inkommande och utgående varor. S, D, Då nu ånyo föredrogs Förstärkta BancoUtskottets, den 16 dennes., under N:o 105 aflåtne5 Trot. Vt dr d. 19 Deccmb 1813. ^5S samt följande dagen på bordet lagde Memorial, med anmälan om verkställa omröstning, i anledning af Riks-S.andens skiljagtiga beslut, rörande de föreslagn^ Regi. mentariske furesKyifterne örn Odlings Lån; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till Banco Utskottet öfver* lemnäs. S, D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets, den 16 dennes, under R|:o 252 afgifne, samt följande dagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskotten* förut meddelte Betänkande, angående behörig Domstol för upptagande af åtal emot Hof-Rätter och Collegier, med flere Ämbets Verk ; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande rc-dan blifvit af.
I frågan om fortfarande af Stats-An. slaget för Fattigvårds - Inrättningen i Carlskrona. 2:0 Angående tryckning af Allmänna fn« dragnings-Staten Samt Speciella Staterne. 3:0 Om Kostnadens bestridande vid undersökning rörande uppränsning af Clara Alf. 4:0 Rörande anstånd med indrifvandet äf den återstående delen af Vesterbottniska Länet ; som skall erläggas af Innevånarne i Norrbottens Län. Ifrån La g* Utskottet i 1:0 Om äskat förbud för Konungens Befallningshafvande att stadga vitén i Oeconomi# och Politie-mål. 2:o Angående Författningars och Kungörelsers upplasande från Predikstolen efter Guds* tjenstens slut. Af den 19 Jdnuarii, af innehåll att Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande öfver anmärkningar vid dess Betänkande, om sökt Restitution af Regeringf-Rådet von Schewcns Den 17 Februarii. Arfvingars Fordran, Preste * Ståndet förblifvit vid dess den 2 i samma månad fattade beslut. Af den 19 Januari, innehållande att PresteStåndet , vid föredragning af Oeconomiae-Utskottets Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Dess afgitne Betänkande i frågan om fortfarande eller instäilning af den fria Husbehofsbränvins Bränningen, deraf funnit förnyade anledningar att förblifva vid sitt den 30 sistledne December, till en fortfarande Husbehofsbränvins-Bränning lemnade bifall 3 hvarjemte Ståndet dels beslutit att anmoda bemälte Utskott att skyndsammeligen afgifva Dess yttrande om de Reglementariska åtgärder, hvarigenom en alltför vida utsträckt Bränvins-tillverkning må kunna hämmas, dels ock ansedt nyttigt att Oeconomi* Utskottets förberörde 2:ne Betänkanden serskildt ifrån trycket utgåfvos, så framt det, enligt hvad Ståndet förmodade, kunde utan Stats-Verkets betungande verkställas.
I sammanhang härmed har Kongl. Maj:l äfven velat Rikets Ständer meddela, att Kongl. Maj:t funnit dejr i äldre Författningar stadgade skyldighet för innehafvare af Säterier, att, vid äfventyr af Säteri-frihetens indragning, yid Säterier underhålla så kallade Säteri-byggnader, nu mera vära utan ändamål och icke stå tillsammans, hvarken med den i senare tider lemnada tillåtelsen för alla Medborgare-olasser att sådana Hemman besitta, eller med en skälig frihet för. en livar i begagnandet af dess egendom, så sorn lian för sig bäst och nyttigast linner; hvarföre ock Kongl. Majit anser Sig böra till Rikets Ständer hemställa , 0111 icke förekrifterna i detta ämne , hvilka yäl i sjelfva verket till större delen redan 6 Bil. till K. M. Nu diga P ropos. No 11. upphört, men likväl, till olägenhet för enskilde, af vederbörande kunna göras gällande, må förklaras höra till all kraft och verkan upphöra. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Konglig Nåd och Ynnest städse Välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt. Utdrag af Protocollet öfver KammarÄrenden, hålletin för Hans Maj.t Konungen i Stats-Rädet pä Stockholms Slott den 1:3 November 1828. Närvä rån de: Justitia? Stats-Ministern H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: II. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Bil. till K. M. Nådiga? Propos. N.o 11- Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren lion Schulzenheim. Stats-Secreteraren Danckwardt.
Dessa bestå, efter ungefärlig beräkning rtli: krono-utskylder 1,896 R:dr; stads-utskylder, vacans-afgift för 10 båt£- rtiän inberäknad, 1,600 R:dr; tertial-tionde till Pastor enligt kontrakt 366 R:dr 32 sk., Påskpengar samt komministersoch orgelnistlön i33 R:dr 16 sk. Härtill komma ännu skjutsskyldighet, till det mesta utgjord in natura och Uppskattad till 2,916 R:dr 32 sk., samt väghållning och inqvarte>ing af de ofta talrika trupper, som passera derigenom, hvilket besvär, Sedan befälet blifvit fördeladt på de förmögnare, med bättre bostäder försedda invånare och manskapet följaktligen tillfallit de mindre bemedlade, Vanligen funnits så öfverstiga dessas förråd och tillgångar, att särskilte anstalter för uppköp och tillhandahållande af proviant blifvit nödige. I afseende å undervisning, fattig-försörjning och läkarevård är förhål*andet oförändradt. Waxholm, med en folkmängd, efter t832 års uppgift, af 388 mankön, 1*6 qvinkön, tillhopa 804, deraf 45o erlagt personella afgifter, fortfar i sin Orra obetydenhet, och torde, vid betraktande af den inträffade minskningen. ' folknummer och ett ökadt antal fattige, måhända hafva än ytterligare Junkit i välmåga. Någon allmoge, som ger afsättning och lif åt handel °ch handtverkerier, finnes icke deromkring, utom förbifarande skärgårdsboer, dock till större delen hämta silia förnödenheter i Stockholm. Derför-: an bär fisket, som utgör den ringare folkklassens hufviidsakliga näringsunder de sednare åren varit föga lönande. Ett undantag från detta nidre fördelaktiga tillstånd gör dock den utvidgning, som förmärkes i sjösten, bestående till det mesta deri, att stadsboer lill Stockholm sjöledes ^nsportera ved, som de i skärgården upphandlat. Antalet af dertill nyttjae jakter är 17, med tillsammans 206 lästers drägtighet.