Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom torde trädbroar i längden blifva kostsammare, än jernbroar, i och för den ständiga reparation de förre fordra, fastän de sednare för ögonblicket påkalla en större utgift. Hvad Lustslotten i allmänhet angår, kan jag ej eller dölja den öfvertygelse, att vi böra betrakta icke allenast det närvarande utan ock det kommande behofvet deraf; ocb då detta sednare efter all anledning lärer okas, Den 21 S e p t e m ber e. m. 69 tonle nödig omtanka erfordra, att man ej genom Lustslottens totala förfall ådrager sig en större kostnad vid deras iståndsättande, än sorn behöfves, om de årligen underhöllos. På dessa skäl tillstyrker jag bifall å livad Utskottet i denna del föreslagit. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, blef p:de punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen. 10 Punkten. Gripsholms Slott. 11 Punkten. Ulricsdalils Slolt. Dessa tvenne punkter biföllos. 12 Punkten. Haga LustSlott och Park. Herr Rosenqvist: Öfvertygad, att äfven denna punkt blifver af Ridderskapet och Adeln bifallen, vill jag ej besvära med votering derom, utan endast på förhand reservera mig root bifall å Utskottets förslag. Uppå derefter framställd proposition, blef 12 Punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen. 13 Punkten. Strömsholms och Kungsöhrs Slott. Bifölls. Herr Rosenqvist reserverade sig emot Ridderskapets och Adels beslut. 7o Den 2i September e. m. 14 Punkten. Rosersbergs Slott. Bifölls. Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 10 sistlidne April under N:o 126 afgifne, och den 7:de derpåföljde Maji e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående uppförande å Stockholms SlottsStat af Löner för en Ståthållare m. fl. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Beträffande
ag var tjugufem år gammal, — hvad det redan är länge sedan, gode Gud! — och på den tiden hyste jag vördnad och aktning för hvar och en, som kunde hoplänka två rim. Jag hade en rik fond af öfverseende godhet för den minsta lilla rimsmidare, som hedrade mig med förtroendet att uppläsa någon af honom författad sonnett, och ännu i dag är jag nog naiv att bli smärtsamt öfverraskad, då jag hos en skald icke finner öfverensstämmelse mellan hans talang och karaktär. Jag brann af denna ungdomliga eld, då en kamrat föreslog, att jag skulle stifta bekantskap med Albert Merlin, en ung skald, som redan var berömd i alla kaféer på vänstra Seine-stranden. Albert Merlin, som var anarkist och ateist, var redaktör för den lilla boulevardtidningen Le Coléoptere, i hvilken han publicerat rätt vackra verser, som dock buro prägel af ett visst ungdomligt öfvermod. Hans poem hade den skrytsamma titeln: Contes d ' esto c et de taille. Författaren behandlade i dem de högsta ting med öfverlägsen nonchalans, hånade samhällsordningen och beklagade sig bittert öfver en kvinna vid namn Rosette. Betänk, att jag på denna tid var en stackars underordnad tjänsteman vid krigsministeriet, den där hvarje morgon gick till sin ämbetsbyrå med en smörgås i fickan, en oskyldig ung man, som bodde hemma hos sin mor, och som vid hvarje månads slut hemförde sina besparingar, en försagd stackare, som omsorgsfullt dolde sina verser, liksom det varit ett brott att visa dem; och ni skall förstå min rörelse vid tanken på att sammanträffa med en berömd man, med en man, som aldrig gick förbi Tuillerierna — detta var på andra kejsardömets tid — utan att hotande knyta näfven, och hvars uppträdande på Bulliers baler väckte formlig sensation. Jag kände den store mannen till utseendet. Jag hade mött honom på Boulevard Saint-Michel samma dag som han blifvit porträtterad i Le Coléoptere. Han var här afbildad med stort hufvud på en liten kropp.
Olägenheterna häraf äro oberäkneliga! hwit» ken minskning i antalet af jordbrukare och af alla sorter arbetare skulle icke npkomma "ä dylika su, pleanter ibland desie nödwändlgk mäste sökas i de äldrar, som äro öfwer den i Kongl. Maj:ls nådiga proposition utfästa? Skulle icke sädane genon» en längre utsträckt tjenstetid blifwa förlorade för dek yrke i hwilker de i annat fall ma hända gatt laugt? Skulle legorna blifwa i ett beständigt tilltagande och blott ak rika kun^a ntgifwas? och i delta fall borde skyldigheten akt skaffa manskap till större an» tal i hwar persons ställe beräknade efter gangbaraste pris blifwa i förhållande till förmögenheten, af samma skäl som all annan bewillningBlef we icke den sämsta odugligaste delen af nationen, det will säga den laktköptaste oftast begagnad. Hwilken wäl upfostrad yngling skulle icke rodna, att i striden förblandas med, och utom densamma blifwa sällskapsbror ät köpta äfwentyrare, som inirängk sig i kriqsmagten blott för en lag winning, icke af nit för landets wäl. Den friwilliga kunde ju er drig Utan Den iL 117 afl titan harm, förtrytelse och ett stags blygsel föra wayne» bredewid en sadan och med ännu mera stal skulle dest förakt en annan gang röja sig wid åsyn af deli legande, som af seghet undandragit sig en bland de heligaste pligker.
Trot. 1850 $ 1851. 7 Sami., 1 Afd., 5 Hält. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 10. gareoch Bonde-stånden angår, deruti att ledamöterna af dessa stånd, med undantag af några få inom Preste-ståndet, samtlige utses genom val inom vissa kretsar, hvilka icke äro större, än att med all sannolikhet kan antagas, det valmännen ega kännedom om de personer, hvilka de välja, och således icke komma att till Riksdagsman utse andra, än som dertill äro behörige. I afseende åter å Ridderskapet och Adeln, hvars representanter icke utses genom val, behöfves en annan kontroll och för närvarande finnes äfven en sådan, grundad derpå att enligt 8 kap. 2 § 8 och 9 mom. Rättegångs-balken endast några vissa domstolar, nemligen rikets Öfver-rätter, ega att upptaga frågor om förmynderskap för frälsemän och deras konkurser samt döma öfver de brott, der frälseman förverkar ära eller adelig frihet. Af desa Domtolar, eller Hof-rätterne, erhåller Riddarhusdirektionen så snart en frälseman blir omyndig förklarad, i konkurs-tillstånd försatt, eller dömd för brott af förenämnde beskaffenhet, underrättelse derom, och då äfven, såsom nu sker, sammandrag af dylika till Riddarhus-direktionen insända uppgifter, yid början af hvarje riksdag till Hof-rätterne öfversändas, derstädes granskas och derefter återställas, så erhålles jemväl, efter min tanke, all den kontroll, som kan erfordras, men denna försvinner äfven derest, såsom Utskottet föreslagit, omförmälde lagstadgandcn upphäfvas och åt alla ordinarie underdomstolar i riket öfverlemnas att upptaga förenämnde mål och ärenden.
Brefvet på spegelkonsolen föll i golfvet. Han böjde sig ner och tog upp det. Grefvinnan sträckte ut handen. Han stod i begrepp att räcka henne brefvet, då hans blick föll på utanskriften. Han tvekade, vände om det och granskade sigillet. — Cronskiöld korresponderar med dig, sade han torrt. — Det ser så ut, min vän. — Hvad har han att säga? — Han ber mig om något, som jag mycket gärna önskar bevilja honom. — Det är inte möjligt, Ulla. — Det är sant, Gustaf. Han satte sig bredvid henne i soffan och böjde sig öfver henne, fortfarande utan att släppa brefvet. — Du skämtar. Cronskiöld ber dig om något, som du önskar bevilja honom. Han tog hennes hand och strök den gång på gång öfver sina läppar. Sedan när önskar du det? hviskade han tätt i hennes öra. — Kan det verkligen intressera dig? frågade hon likgiltigt, i det hon rätade på sig. — Ja. Han flyttade sig närmare. Vänd inte bort hufvudet, Ulla — se på mig! Hon såg på honom med samma kalla blick. — Sedan Januari detta år. Eller, om du vill, att jag skall precisera: allt sedan mademoiselle Virginie tillträdde sin plats som guvernant här i huset. Majoren bet sig i läppen. — Du gör mig den äran att vara svartsjuk, sade han, men i så fall — hvarför har du väntat ända tills nu — att bevilja honom —. — Därför att han inte anhållit förr än nu. Jag brukar inte gifva någon gracer, förr än man supplicerar om dem. — Jag förstår. Du vill hämnas. — Kanske och kanske inte. Cela depend. Det beror på dig att afslå eller bevilja hans anhållan i detta bref. Och på det beror åter — Du talar i yra. Rådfrågar du verkligen mig om hvad du skall svara på det här? — Ja, det gör jag. Det är du, som håller afgörandet i din hand. Ser du, min vän, det kommer en dag i en kvinnas lif, då hon känner sig trött af att kämpa mot strömmen och då hon frågar sig om hon ej par hasard skulle kunna låta sig glida med. Jag har sannerligen hållit emot. Kanske det varit en dumhet, vis-à-vis dig.
N:o i, om Statsverket 1862. underdånighet tillstyrka, det Kongl. Maj:t., med någon nedsättning i den af öfverDirektören begärda tillökning i löneanslag, täcktes föreslå Rikets Ständer följande förändringar i staten för General-Landlmäteri-Kontoret, nämligen: att Landtmäteri-Sekreterarens lön ökas från 3,000 till 3,300 R:dr, eller enahanda belopp, som i aflöning för Sekreterarne i Rikets Kollegier vore i allmänhet bestämdt; att aflöningen för Kontorets fem Ingeniörer, nu utgörande 1,200 Riksdaler för hvardera, mätte fördelas i två lönegrader samt för de tre äldre höjas till 1,800 Riksdaler; att, med indragning af det till »skrifvarebiträde vid Kontoret» i staten nu uppförda anslag af 1,000 Riksdaler, i stället måtte anvisas ett belopp af 1,200 Riksdaler såsom lön för ytterligare en Ingeniör, hvars bufvudsakliga åligganden skulle blifva alt tillhandagå Landtmäteri-Sekreteraren och Landtmäteri-Fiskalen med det för desse tjenstemän af behofvet påkallade arbetsbiträde; att lönen för Andre Vaktmästaren, till öfverensstämmelse med hvad hans vederlikar inom Stals-Departementens expeditioner åtnjuta, måtte höjas från 430 till 300 Riksdaler; samt att, med afseende å hvad Ofver-Direktören anfört angående Landtmäterielevernas kostnadsfria undervisning för inhemtande af de till Landtmäteri-examens undergående erforderliga kunskaper, ett särskildt anslag till enahanda belopp med det för undervisningen åt dom, som egna sig åt Civil —Ingeniörsyrket, till ArtilleriLäroverket å Marieberg anvisade, eller 3,000 Riksdaler årligen, matte i GeneralLandtmäteri-Kontorels stat uppföras, att användas till arfvoden åt lärare för Landtmäteri-elever, som anmäla sig lill alläggande af landtmäteriexamen; kommande genom bifall till detta förslag Kontorets stat att ökas med 3,530 Riksdaler.
Det sammansatta Stats-Rådet (Interims-Regeringen) skall hafva sitt säte i Stockholm. Norrska Stats-Ministern och den Svenska JustitiseStats-Ministern skola, vid bägge Stats-Rådens första sammanträde, draga lott om hvilkendera der först skall föra ordet. Efter den, genom denna lottning, först faststälda ordning, skall Ordföranden sedermera hvar åttonde dag ombytas, så att hvardera Stats-Ministern, den ena efter den andra, och endast en vecka i sender, må föra ordet. Vid alla de tillfällen, då efter Norriges och Sveriges Grundlagar Rikets Styrelse föres af Stats-Rådet, skola bägge Rikenas Stats-Råd, till lika antal och efter ofvan anförda grunder, sammanträda. Valet af Förmyndare, att fora Styrelsen under Konungs minderårighet, skall verkställas efter samma föreskrift och på samma sätt, som förut i 3 § är stadgadt angående valet af Thronföljare. 9 §• De Norrmän, som vid ofvan anförda tillfällen deltaga i Regeringen, skola inför Norrska Stortinget aflägga följande Ed: »Jag lofvar och svär att vilja förestå Regeringen i enlighet med Constitutionen och Lagarne, så sant mig Gud hjelpe och Hans heliga Ord». De Svenske aflägge Ed inför Sveriges Rikes Ständer. Hålles ej Storting eller Riksdag vid denna tid, nedlägges Eden skrifteligen i Stats-Rådet och förnyas sedan på nästa Storting eller Riksdag. 10 §. Om den omyndige Konungens uppfostran skall förordnas på det i 8 § föreskrifna sätt. Såsom bestämd regel gälle, att den omyndige Konungen skall erhålla tillräcklig undervisning i Norrska språket. 11 §• Är Konunga-ätten på Mans-sidan utdöd, och ingen Thronföljare uthorad; då skall ett nytt Konungahus väljas, på det i 3 § föreskrifna sätt. 1036 Riksdagen 1815. Bilaga till Mern.
Hvad åter beträffar den af Rotehållarne hittills bestridda andel i kostnaden för sadelmunderingens underhållande, hvilken kostnad, enligt ett af vederbörande tjensteman i Kongl. Krigs-kollegium utfärdadt, af motionären ingifvet bevis, af roteringskassan utbetalats med 2 R:dr 10 sk. 3 rist Banko årligen för hvarje rote, anser Utskottet jemväl berörde kostnad, hvilken således lärer för 184 effektiva nummerhästar utgöra sammanräknadt 407 R:dr 14 sk. Banko eller 610 R:dr 92 öre R:mt, böra, på förut anförde skäl, af Statsverket öfvertagas; och hemställer Utskottet således till Rikets Ständer < det måtte, med Rotehållarnes befriande från berörde utgift, an slaget till försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-kollegii departementer, förhöjas med motsvarande belopp, eller, för vinnande af jemn summa, med 620 Rd:r R:mt. Stockholm den 7 Februari 1860. Reservationer: af Herr Nauckhoff: »Emot Utskottets yttrande i afseende på ersättning för sadelmunderingen får jag reservera mig af följande skäl. Utskottet har tillstyrkt ersättning för fourageringen under marchen till och från mötet på grund att vid sistlidne riksdag denna förmån blef öfriga indelta kavalleriet tillerkänd, detta skäl synes talande och billigt; men då motionären icke kunnat visa att roteringen i Jemtland är tyngre än uti andra provinser, så bör också ej med skäl en ersättning för sadelmunderingens underhåll, partielt till Jemtlands beridne rotar lemnäs, som otvifvelaktigt skall gifva anledning, att vid kommande riksdag, det öfriga indelta kavalleriets Rusthållare skulle begära att till en dylik eftergift vara berättigade.» samt af Herr Wrangel. Bih. till R. St. Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besvo. Ekon.-Ulsk:s Betänkande N:o 7. 1 \:o 7. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 April 18G0, kl. 12 inidd.
Man klagar ofta och med skäl öfver den höga beskattning som ligger ä jorden i allmänhet, men vi se dock alla dagar huru lätt realisabla jordegendomar äro, och det till ständigt stigande priser, då deremot bruksegendomar, med undantag af sådane hvilkas skogar och läge medgifva förädling af skogsprodukter, äro nära nog osäljbara, lietta torde väl utgöra något bevis folden åsigten att de skatter, som jernhandteringen drager, ingalunda äro så obetydliga, som man låtit påskina, äfvensom alt rörelsen ingalunda är så fördelaktig, som man föreställt sig. En talare, Frih. Cederström, Jakob, har sagt, att om rörelsen icke bär sig, så kunde ju ägaren skänka bort sin hytta eller sitt bruk, men då han aldrig hört att _ så handt, så förmodade han att det icke varit sä farligt dermed. Afven jag har icke hört alt någon sådan händelse inträffat, men orsaken dertill är den naturliga, att ägaren icke velat vidtaga en sä förtviflad åtgärd, så länge han kunnat hoppas på bättre tider. En annan värd talare, Frih. Palmstjerna, har yttrat, alt om äfven något mindre gynnande konjunktur-förhållanden ännu fortfarande för denna näring skulle äga rum, så hade dess idkare redan fått tillgodonjuta mer än de förtjenade. Jag tror att hvad de fått tillgodonjuta under de 3 åren sedan förra riksdagen, icke på långt när motsvarar de förluster, som de frngo vidkännas i följd af den för jernhandteringen högst ofördelaktiga konjunkturen, åren 1843 och 1844; och Den 10 Februari e. m. 529 och att man således icke behöfver ångra den nedsättning som redan kommit den till godo. I allmänhet tror jag att då man lagstiftar uti frågor sådane som denna, nian bör afse ej blott de exi sterande förhållandena utan ock de, hvilka för den närmaste framtiden böra förmodas komma att äga rum; oell hvad i detta sednare hänseende angar denna fråga, hafva flere talare fästat uppmärksamheten pä de högst missgynnande konjunkturer som jernhandteringen går lill mötes, och delta synes mig böra göra lagstiftningen välvillig vid bestämmande af skatten derå. — Frih.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 24 sisiledne September under N:o &Ö8 afgifne, samt den 3 dennes e, m. på bordet I Den zyOctober e. m, 567 lagde, förnyade Utlåtande , ifråga om grunders bestämmande för pensioner åt Innehafvare af Hof-Stats-Tjenster ; fann Ridderskapet och Adeln för godt , att 9 med förkastande af samma Utlåtande , förblifva vid Dess i ämnet redan fattade beslut. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, StåtsUtskottets den 14 dennes under N.‘o 537 afla tne, samt den 17 derpåföljde e. m. på bordet Iagde Memorial med förslag till förnyad Instruction för Riksens Ständers Revisorer , i hvad som rörer Daras befattning med Statsverket. UtSupra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 29 October 1823. St D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconmieUtskottensden 1 o deunes under N.'o 55oafgifne, samt den 23 derpåföljde e m. på bordet lagde, Utlåtande, i frågan örn understöd för Dykeri-Commissarien Westbeck j blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar , till Utskotten återremitteradt. Ut Supra. S, D. Föredrogs a nyo och bifölls Stalsoch BancoUtskottens den 14 dennes under N:o 552 afgifne, samt den 23 derpåföljde nftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse , angående nödige medel för en projecterad Wattenledning till CarlscronaUt Supra.
Genom en återremiss skulle vi visserligen icke vinna annat än att blott fä tillbaka en hel dags förnyande af diskussioner i detta ämne, under hvilken näppeligen något mera kunde sägas i sjelfva hufvudsaken, än hvad som nu är sagdt. Ett ganska olyckligt argument har här blifvit användt i afseende på anslagets användande för häradsfängelserne, hvilket jag i högsta måtto hade önskat att det uteblifvit, i synnerhet som det åsyftat att snarare understödja betänk., än att förkasta det. En värd talare har nemi. ansett bristen af särskildta häkten för indelta arméen kunna fyllas genom häradsfängelserne. Jag kan för min del icke ens erkänna ett sådant behof, utan underkänner detta argument till alla delar. Jag får icke längre uppehålla Eder, mine Hrr! ehuru här skulle kunna återstå ganska mycket ali säga, utan förnyar blott min begäran om Husets uppmärksamhet på ringheten af det behof af återremiss, som i förevar, fall kan anses existera, samt olägenheterna af en återremiss, som skulle leda till ingenting annat, än jag tagit mig friheten alt nämna, nemi. till förnyande af denna diskussion. Hos de Hrr ooh män, hvilka hysa farhåga för att medlen skulle kunna användas till straff-fängelser, anhåller jag att de måtte taga i betraktande summorna, då nemi. StatsUtsk. endast ifrågasatt och förordat 200,000 r:dr om äret. Med den brist pä länshäkten, som Den 23 Februari f. ni. 075 nu är för handen, sA synes ganska tydligt för en oell hvar alt dessa summor aldrig kunna komma ali användas för andra ändamål än dem, som i StatsUtsk:s hetänk. blifvit uttryckta. Jag anhåller således pä de skäl, jag tagit mig friheten anföra, om bifall till Utsk:s betänk.
Äfwen - Den 2 November. 7 Äfvenledes anmodade Herr Grefwen och LandtMarskalken första Clastens Herrar Ledamöter att r eftermiddag kl. half 5 sammanträda till wal af en Elector efter Friherre Lack. Herr Grefwe» och Landt-Marskalken till. kännagaf att ett Memorial af Herr 8vab, i förra xlennm blifwit uppläst, till hwars Communication med de andre Ständen tilläkelse blifwit begärd. Samtycktes Herr von Lcliult^enlieim, Oavlll, utbad sig fä anmäla, hwad han redan i det sista uppläsningsxlenum anmärkt, att i den berättelse Banco »Utskotter astemnadt rörande realisationen, saknades en hufrvudsaklig del, nemligen allt hwad som tvid BancoRevisionen är igog rörande denna sak förefallit. Herr von Lclmltxenlreim föreflog derföre att Ridderskapet och Adeln, utan att äterremitera den afgifne berättelsen, mätte ifrän Banco-Utflottet infordra det återstående, rörande Revisorernas förhållande lika fullständigt, som det hwilket rörande Fullmägtige blif. wit astemnadt, emedan Riksens Ständer ägde lika rätt att känna sina Revisorers, som fina Fuälmägtiges förhållande. Grefwe levenheim, Larl 6ukak. Förklarade, att likasom i det sista plenum wille han äfrven nu conformera sig nted Herr von Lckultrsnbeim i denna begäran. Herr s Dcn 2 November Herr Grefwe» och Landt Marskalken gjorde derefter proposition till bifall pä Herr v. Lollultrienbeims motion, att ifrån Banco-Utstottet en Berättelse om i8oz ärs Herrar Revisorers åtgärd wid Realisations frägan fltslle infordras, att vfördröjeli§en aflemnas. Bifölls Upplästes följande; Riksens Högloflig» Ständers Lag«Utstötts utlåtande öfwer de hos Högl.
Lön ej finnes i Rikets Stater upptagen, hänföras dermed benådade personer till de med lika värdighet försedde Ämbetsoch Tjenstemän, samt erlägga stämplade Pappers - afgiften, uträknad efter de sistnämndes Föne-förmåner. ■Transporter och Byten, sorn af Kongl» Maj:c i Nåder eller af ofvanomförmälde Ämbetsverk och Ämhetsmän beviljas till enahanda beställningar med lika Löner, skrifvas på stämpladt papper till lika belopp, som Constituto«al«r på behaglig tid ; sker Transport eller BevillningtTJtskottets Betänkandtru £51 byte till tjenst med högre Lön, blir Chartar» lika med den för Fullmagt på samma tjenst, Afsked skrifvas på stampladt papper efter en half för hundradet , beräknadt efter den inkomst af sysslan, hvilken Ämbetsmannen sista året före Afskedtagandet till BevillningsTaxeringen uppgifvit, eller hvarefter han nämnde år fatt sig Bevillning, efter II Art. påförd; men om den Afskedstagande hugnäs med förhöj* ning å Charakteren , förses Afskedet med stampladt papper till det belopp här ofvan för Charakters-Fullmagter stadgadt är. Til* luter Kongl. Maj:t åter den Afskedstagande att behålla antingen hela eller någon del af dess innehafde Lön, skrifves Afskedet på stampladt papper till sex för hundradet af den Lön och inkomst, som bibehålles, och efter hvilken Bevillning bör beräknas. I afseende på efterlefnaden af hvad sålunda föreskrifvet är, gäller 3.:o Att med Löne-inkomst, förstås ali deri af en Beställning härflytande inkomst, hvarföre Bevillning efter II Art. i BevillningsJ?örordningen erlägges, 2:0 Att vederbörande vid förslagets insändande till sådane Tjenster, sorn på detta sätt tillsättas , dervid foga behörigt Utdrag af föregående årets Taxerings - längd, för att vid F.ullmagtens Chartering, tjena till efterrättelse. 3:0
redan borta vid syrenhäcken nådde honom ett mest ohörbart ”Gösta,” som smugit sig öfver Elins läppar. Gösta skyndade fram till henne. Der var en oändlig ömhet, men oändlig smärta i den ton hvarmed han frågade: ”Vill Elin mig något?” (Så många ord hade ej på länge de båda barndomsvännerna sagt hvarandra.”) ”Ja, jag ville du ej skulle gå härifrån, för att jag är här” – svarade honom Elin medvetslöst, men hade knappt utsagt dessa få ord, som dock inneburo allt hvad Elin velat i verlden, förrän hon brast i gråt och gömde ansigtet vid Fru Wahls bröst. Ett ögonblick var Gösta nära att kasta sig för Elins fötter – att ändtligen tala! Men han gjorde det ej. Det stackars lilla lugn Elin kunde hafva, ville han ej störa. – (Gösta förtjente i sanning att älskas – det får man tillstå här, ehuru inom parentes.) Fru Wahl var nu, som Gertrud skulle sagt, just väl uppskörtad. Mot henne lutade sig Elin och gret, som hon skulle upplösas i tårar – framför henne – Gösta – med en blick på Elin, som uttryckte ett och annat ”för djupt för tårar.” Frun hade sjelf inga hjeltemodiga ögon, samt afhöll sig endast med möda från att göra Elin sällskap. Gösta gick slutligen först ur trädgården. Länge gret Elin vid sin Tantes bröst – Det var så längesedan Elin gråtit – Efteråt var hon mycket matt – När hon och Tanten lyckats att uppnå Elins rum, kände hon sig sömnig, och somnade också riktigt. I Göstas trädgård rann en Idé upp i Fru Wahls hjerna, hvilken hon förundrade sig att icke förr ha fallit på. Hon måste tala med Elins Moder. Hon måste åtminstone veta hvad och huru mycket Modern visste. Ett var gifvet. Grefvinnan, vid betänkliga sjukdomsfall den förträffligaste vårdarinna; äfven nu, fastän hon lät Elin skenbart sköta sig sjelf, genast framme vid minsta försyndande mot Doktorernas föreskrifter, Grefvinnan ansåg icke dess mindre sin dotter bestämdt på bättringsvägen.