Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, hvaraf kan synas att den närvar, direktionen, genom bristande enighet och plan i sina företag, kommit till ett resultat, som för barnhusets framåtskridande till sin rätta verksamhet ej kan vara gynnsamt och då direktionen, oaktadt upprepade påminnelser, att till H. M. Konungen inkomma med förslag till ny organisation af inrättningen, ändock ehuru, som jag vill minnas, 3 år förflutit sedan den första befallningen derom blef gifven, ännu ieke gjort det; så anhåller jag att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag såsom af högsta behofvet påkalladt. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag har reserverat mig emot detta betänk. Jag har aldrig besökt barnhuset och således icke ingått i någon undersökning om huruvida de detaljerade upplysningar, hvarmed den siste värde talaren sysselsatt Ståndet, äro grundade eller icke, och anser dem icke heller utgöra föremål för Ståndets pröfning. Jag erkänner att det må vara möjligt att denna likasom många andra inrättningars organisation kan behöfva förbättringar, men vill hvarken säga ja eller nej till den frågan, emedan dertill skulle fordras att jag, såsom Utsk:s ledamot, skulle hafva ingått i en undersökning om huru barnhuset för närvar, är beskaffadt, huru stora dess tillgångar äro och huru de blifvit använda till uppfyllande af hvad man synes fordra. I afseende åter på den olyckliga ställning, hvaruti barnen skulle sig befinna, sä har jag sett en und. rapport af barnhusets läkare gifven till K. M., hvaraf upplyses att under de sednare åren dödligheten ibland barnen på barnhuset varit vida mindre än under de föreg:de åren. Detta måtte väl åtminstone bevisa, att icke ställningen derstädes är sämre än den under föreg:de år varit; men låt vara att det behöfves en reorganisation af barnhuset, så har ju Regeringen, på sätt jag i min reservation omnämnt och Utsk. i sitt betänk, upplyst, redan vidtagit en sådan åtgärd, ledande till det ändamål, Utsk. vill med den föreslagna undersökningen framkalla, nemi. ett bättre ordnande af barnhusets angelägenheter; och då anser jag att R.
Hon hade haft sin egen lifsroman, en lång vacker roman med mycket kärlek och tårar, och hon tyckte derför att hon hade rättighet att känna sig litet öfverlägsen. Herr Vigert började skratta sitt muntra, klingande, godmodiga skratt. »Åh ni ä’ gudomlig! alldeles gudomlig!» utropade han och slog sina händer af och an mot knäna. »Ni kan inte tro hvad ni ä’ komisk! Hvad har ni egentligen för erfarenhet af verlden, fröken? Hvad vet ni om lifvet? Inte mer än den der fogeln», han pekade på en bur som hängde i taket, »vet om skogen och det fulla, starka, rika naturlifvet der. Ibland släpper man en hona in till honom och då kuttrar och älskar han och sjunger om kärlek, och sedan inbillar han sig troligen, alldeles som ni, att han vet allt om lifvet. Nej, tro mig, fröken, ni känner inte mera deraf än han. D’ä’ inte qvinnor sådana som ni, som ska’ tala om erfarenhet. Låt er far bli fattig – låt er komma i de förhållanden att ni måste försörja er sjelf, att ni måste arbeta, se’n ska’ ni gerna få skryta med er erfarenhet. Ser ni», fortfor han och hans blick fick ett allvarligt, varmt uttryck, »jag känner till det der litet, jag. Jag har två systrar, begge liksom ni uppfostrade i välstånd, hvilka helt plötsligt blefvo tvungna att arbeta för sitt uppehälle. Tala med dem, ska’ ni få höra! De svärma inte för några fruntimmersromaner, de lefva inte för att älska och omvända en man, det kan jag försäkra er! De arbeta, de veta att lifvet är en strid, för att skaffa sig plats att lefva, en strid, som ofta nog kan vara tung, men som härdar oss och gör vårt sinne modigt och trotsigt. Och i den striden, ser ni, lär man sig att känna verlden och menniskorna! Det är icke drönarne och visen, som bygga kupan, det är arbetsbina – och det är också de som få se sig omkring i verlden och röra vid blommorna och röfva deras honung!»
Innan bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, må icke bolaget af tillgångarne göra vidare utdelning emellan bolagsmännen, än att, enligt sista bokslut, och det ej äldre än för nästföregående år, öfverskott finnes, i visst förhållande till teckningssumman, hvilket bolagsordningen bestämmer. Medlemmar af styrelsen eiler bolaget, hvilka i något häremot stridande beslut deltaga, varén, i händelse af brist hos bolaget, skyldige att ansvara en för alla och alla för en för återbäring af hvad för mycket utdeldt blifvit. Vare ock alltid medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i annor måtto öfverträda den af Konungen stadfästade ordning, skyldiga ersätta all genom sådan öfverträdelse uppkommande skada, en för alla och alla för en. § io. Utom i de fall, hvarom här ofvan stadgas, skola aktie-egare, hvilkas bolags-ordning blifvit stadfästad af Konungen och efter § 1 hos Rätten anmäld, ej vara förbundne till ansvar för bolagets skulder med mera än en hvar insatt eller åtagit sig att insätta, derest de icke till vidare ansvarighet sig särskildt utfäst. § 11. Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition> N:0 56. 25 § il Upplöses aktiebolag, som efter § 1 kungjordt varit, ege bolagsmännen rött »tt årsstämning å bolagets borgenärer söka, såsom; i konkurslgen säges, § 12. Förändring i bolagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stadfästad; ock skall, angående anmälan hos rätten af den förändring, vara lag, som i § 1 sagdt är. § 13. Bolaget vare uti de mål, för hvilka ej annorlunda i lag stadgaS, lydan» de under allmän underrätt i orten, der bolagets styrelse enligt bolagsord ningen har sitt säte. Fråga om afträdande al bolagets egendom till konkurs eller om årsstämning å dess borgenärer skall ock, oberoende af bolagsmännens stånd och hemvist, tillkomma rådstufvurätt eller harads-rätt i den ort, hvarom nu sagdt är. § 14- Denna lag afser endast de aktiebolag, som enligt § 1 hädanefter erhålla Konungens stadfästelse af bolagets ordningar.
Uti en den 31 nästlid ne Mars till Rikets Ständer afbiten och af samtlige Riks-stånden till Utskottet remitterad Nådig Proposition (införd under JVå 87 i 1 Sami. af Bihanget lill Riks-ståndens Protokoller) har Kongl. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, alt, ehuru det jemlikt Rikets arén 1844—1815 församlade Ständers beslut för en summa af 100,000 R:dr B:ko inköpta, vid hörnet af Slottsbacken och Skeppsbron bär i staden belägna s. k. Ridderstolpeska huset, hvilket Uiks-arkivet fått sig upplåtet, innehölle (lera ljusa och prydliga arbetsrum, denna lokal likväl i andra afseende,n lemnat mycket öfrigt att önska. Till följd deraf, att en hel våning måst upplåtas ål Vitterhets-, Historieoch Antiqvilets-akademien, hade nemligen icke fullt hälften af Arkivets samlingar kunnat i huset inflyttas, utan hade den öfriga delen, hvartill man naturligtvis sökt hänföra de mera sällan anlitade och bshöfliga handlingarne, måst fortfarande inrymmas i Kongl. Slottets källarhvalf. Icke ens genom nämnda Akademis och dess samlingars för flyttning ur Riks-arkivets hus, skulle detta blifva för Arkhels nuvarande behof tillräckligt och ännu mindre funnes der något utrymme att påräkna för den mängd af samlingar, hvarmed ej mindre de historiska, än i synnerhet do administrativa samlingarne nu och framgent årligen ökades.
Vanan hos folket, att utan knot betala sina skatter och fruktan för den hastiga execution, som måste följa på uragtlåtenheten derutaf bidraga härtill; mea 5C0 Den 21 Februarii. den omständigheten att utmätning ofta behöfver användas och att dervid kreatur eller andra nödvändighetsartiklar merendels komma i fråga, tillintetgör den bevisning, som af utskyldernas ordentliga inflytande i Statscassan skulle vilja hämtas för den sattsen, att nöd icke existerar. Att man velat anse odlingars företagande och fortsättande såsom ett bevis derpå, att jordbruket är lönande, är ett misstag. Då productioners värde fallit, men contanta utgifterne äro lika, söker man öka productionen, för att ersätta den uppkomna bristen ; men det sker då för att förekomma undergång, icke i hopp om förkofranLikaså är det ett misstag, om man som bevis på välstånd vill anse den ökade folkmängden, ty der fattigdomen förnekar medlen till det nya slägtets både fysiska och moraliska bildning, är dess förökande icke någon vinst. Uti de framställningar jag här gjort finnes endast sanning, ingen öfverdrift; och jag tror icke, att någon inom detta Stånd skall finnas nog egoist, för att säga: detta tillstånd är icke nöd. Han skulle i och meddetsamma säga: Mine medbröder äro icke berättigade, ali åtnjuta d« fördelar, som jag vetat förskaf^ fa mig; det är ett öfverdrifvit anspråk af dem, att ens sträfva efter deras förvärfvande. Men om någon skalle tvifla på tillvarelsen af det tillstånd, som jag nu benämnt som nöd, förmodar jag honom vara i den lyckliga ställning, att han aldrig för egen del känt behof, icke ens förlägenhet och att han icke heller Den 51 Felrutirii. saknat vilja och förmåga, att förekomma dem, i den krets, som omgifvit honom. Hvilka äro orsakerne till den öfverklagade nöden, är den andra frågan.
Genom det af Konst.Utsk:t framställda stadgandet, att alla återremisser skulle vara expedierade inom tre dagar, vunnes äfven en högst betydlig tid. Det är sannt att sådant erfordrade ett mera ansträngt arbete och i synnerhet mindre vidlyftigt arbete än nu; men detta kunde med nöje uthärdas under några månader vintertiden; nu är det verkligen outhärdligt, då det utsträckes året orri. Slutligen bör man äfven erinra sig, att det vid de årliga riksdagarne förekommande granskningsarbe tet kommer att omfatta endast ett års räkenskaper och förvaltning af Statsverket, Banken och Riksgäldskontoret, ett års Statsrådsprotokoller o. s. v., i stället för att det nu är tre års förvaltning, som skall granskas. Hr Nordenfelt har sagt, att han icke kan erinra sig någon Svensk riksdag, som på fyra månader kunnat fullgöra sina funktioner. Jag ber då blott att få hänvisa — för att ej gå tillbaka till riksdagarne under Gustaf lilis tid — till 2:ne riksdagar efter 1809, då högst riksvigtiga ärenden afgjordes, nemligen 1810, då den nu regerande dynastien valdes, hvilken riksdag öppnades den 28 Juli och aflystes den 13 Nov., och således varade endast 3 1/2 månad, samt riksdagen 1812, som föregick det olyckliga fredsbrottet med Kejsar Napoleon och der äfven tryckfriheten fick ett dödshugg, hvilken varade från den 18 April till den 18 Augusti eller jemt fyra månader. Man finner således, att när Regeringen verkligen velat begagna sin grundlagsenliga rätt att sluta riksdag, så har sådant kunnat ske äfven under vår nuvarande grundlag och kan således väl inträffa ännu en gång, hvarföre jag före ställer mig, att det innebär en vida större trygghet att grundlagen ovilkorligen fastställer riksdagsterininen, så att landet och dess representanter på förhand kunna veta, hvarefter de hafva att rätta sig. Här har föreslagits att Konungen borde inrymmas rätt att upplösa riksdag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i 141:sta punkten af Utlåt:t N:o 139, och dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, skulle för sin del bevilja ett anslag af 1,500 rdr, att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten N. Mandelgren, på det han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. 46 Den 17 Oktober. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i 14t:sta punkten af Utlåt:t N:o 139, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Hr von Franckens ofvanomförmälda förslag, hvilken propos. med ja besvarades. Voter:s-propos:n godkändes. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 14 och 16 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 71, i ani. af motion om förändring af lagstiftningen rörande jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. Hr von Koch, Nils Samuel: Då jag för min del ernar föreslå en förändring i 13:de §:n, får jag anhålla att lörevtde Betänk, måtte punktvis föredragas. Sedan R. o. Ad. till detta förslag lemnat bifall, föredrogs: § *. mom. 1. Frih. af Ugglas, Gustaf: Den med denna § afsedda förändring i expropriationslagen afser att låta de i den nu gällande författningen bestämda 50 proc. förhöjning försvinna och att tvinga jordegaren afstå sin jord för endast jordvärdet.
19 der full borgen före: gillar han ej eller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse lill sakens utslag”: skola från lagtexten uteslutas. Jordabalken. 14 Kap, 3 § andras sålunda: Nu vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vädje då under Hofrätt, som i Rättegångsbalken sägs. Fullföljes vadet och finnér Hofrätten ny syn tarf vas ; utnärnne Hofrätten en af sina Ledamöter, att synen hålla, och kalle två Underdomare i orten att honom biträda Det protokoll, som vid synen föres, gifve han till Hofrätten in, och Hofrätten döme sedan i saken. Drages saken under Konungen och finnes den ej tillräckligen utredd, ändå att syn föregått; då må ytterligare syn hållas, och nä inne Konungen i Högsta Domstolen dertill en af dess Ledamöter; läte ock genom Hofrätten kalla två Underdomare, att vid synen biträda. Öfver denna syn skall protokoll till Konungen ingi fnas, på sätt om den syn, sorn Hofrätt förordnat, sagdt är. Uid dessa syner måge ock vittnen häras, der någon af parterna det äskar. Göres jäj emot vittne, varde vittne ändå hördt; och prof ve sedan Hofrätt eller Konungen jäfvet, så ock hvad verkan vittnesmålet äga må Finner Hofrätten eller Konungen syn nödig, och är den ej af Underrätt hållen; då må Hofrätten eller Konungen låta synen af Underrätten verkställas, och pröfve sedan saken. 5:o
Jag har icke yrkat, alt votering genast skall företagas, och förbehåller mig, att först få besvara Herr Rosenblads sista yttrande. De, hvilkas lån åstadkomma förlust för Banken, böra icke tillika få förorsaka räntans höjande för dem, af hvilka Banken ej kan hafva annat, än vinst. Ingen förlust för Banken är möjlig genom lån på guld och silfver. Det förundrar mig äfven, alt Herr Rosenblad ej velat göra den af honom nu yrkade princip gällande i afseende på lån å jern och andra våg-effecter; men förmodligen har han dertill haft sino skäl. För alt icke vidare draga ut på tiden, anhåller jag, att voteringen måtte nu få företagas. Herr Ribbing: Då jag för min del anser, att räntans nedsättande endast skulle komma Stockholmsboerne, och de som bo närmast häromkring, till godo, och jag, utan att vara missunsam emot dfem, likväl ej tror, alt vi för deras fördel böra tillskynda det allmänna någon förlust, hvilket skulle blifva följden, om nedsättning af räntan agde rum, tillstyrker jag, att Utskottets förslag i denna del måtte bifallas. Herr Rosenblad: Det är blott för att besvara Herr Munck af Rosenschölds yttrande, ali jag icke följt samma princip, Deri a5 November f. m. som nu, vid frågan om våg-efFecters belåning, och att jag dertill måste haft mina orsaker, som jag nu begär ordet, och får erindra, att om Herr Munck af Rosenschöld emot sin vana läst förevarande Utlåtande, skulle han i afseende å våg-efFecters belåning funnit, att Utskottet pag. 35 yttrat att Utskottet, pä cle i dess första Betänkande redan anförda grunder, anser sig böra förblifva vid den tillstyrkan, att räntan för lån ä våg-effecter mätte till f procent bestämmas. Då jag ej finnes vara bland reservanterne i berörde fråga, torde delta vara tillräckligt för att vederlägga Herr Munck af Rosenschöld; och får jag förnya min anhållan, att vi måtte få börja voteringen. Herr Munck af Rosenschöld: Jag får förklara min tillfredsställelse öfver den af den siste värde talaren meddeldte upplysning.
Frågor af den art, som nästföregående två §§ omförmäla, kunna i Kamrarne väckas så val af enskilda ledamöter, som af andra Utskott, än Gransknings-Utskottet, men icke afgöras förr, än sistnämnda Utskott deröfver blifvit hördt. Under Kamrarnes öfverläggningar derom, skola icke Konungens beslut uti mål, som röra enskilde Personers eller Corporationers rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas, ännu mindre någon pröfning underställas. I följd häraf böra, när nyssnämnda frågor i någon Riksförsamlingens Kammare väckas, följande ordalag och inga ConstUulions-Utskottets Memorial, Jtä 2. 39 andra nyttjas: ”Det är anledning till anmärkning mot Stats-Rådet, eller den och den Ledamoten eller Föredraganden, hvarom remiss begäres till Gransknings-Utskottet/’ hvarjemte en närmare framställning af skälen förseglad aflemnas. Remiss till Gransknings-Utskottet skall derefter ovägerligen verkställas, och behandle dä Utskottet målet enligt en af de tvä nästföregående §§., eller framställe för Riksförsamlingen de skäl, på hvilka det har ansett anmärkning icke böra äga rum. § 127. Till ledamöter i Tryckfrihets-Comitéen, hvarb uti Justitie-0mbiulsmannen är Ordförande, och om hvilkens å- 1 liggande uti Tryckfrihetslagen stadgas, välje Riksförsamlingen vid /Lvarje lagtima Riksdag Sex för kunskaper och lärdom kände män pä det sätt, att först tvänne lag färne utses, och sedan fyra andre utan afseende pä sådan kunskap. Afgår emellan Riksdagarne någon af Comiléens ledamöter, välje Justitie-Ombudsmannen och de öfrige ledamöterne en behörig man att det lediga rummet intaga. § 128. Riksförsamlingen välje vid hvarje lagtima Riksp dag, efter särskildt fattadt beslut om antalet, Fullmäktige i Riks-Banken och Riksgälds-Contoret; hvilka val förrättas sä tidigt, att de valde kunna, medan Riksförsamlingen ännu samlad är, sina befattningar tillträda. § 12y.
de tego, de stannade sig. »Min jänta, min jänta, hvi stannar du dig, vi vilja gå tillsammans på lifvets långa stig så gladelig, så gladelig, och här har du ringen och mjölet i bingen och kakorna i taket de samla väl sig, de samla, de samla väl sig.» Och jäntan hon lade sin hand uti hans, de gingo framåt vägen, de gingo som till dans så gladelig, så gladelig, — »min kära, min fina, må solskenet skina, må solskenet skina på mig och på dig, må solskenet skina på dig!» Ordförklaring. A — en. Abbern — aborren. Aen — annan. Aen (med mera slutet a-ljud än föregående ord) — andedräkten . Are — andra. Bakommen — bakugnen. Bekömra — bekymrad. Betvông — betvungit. Ble — blifvit. Bleka te — blixtrade till. Blidd — blef, blifven. Blier — blidare. Boffla te — stötte till. Bol — borde. Bôr — burit. Bynt — begynte. Bå — både. Bål — borta. Da — då. Dockti — duktig. Doktra ihopp — lagade som en doktor. Dôger — duger. Dålier nerdåligar ner, skämmer ut. Däfför — därför. Dämma — därmed. Däng — stryk. Esam, esammen — ensam. Fal — färd; skäli fal — så lagom. Fal kan också betyda tillvägagångssätt. Fattir — fattigare. Febble — fumla, tala obestämdt och otydligt. Felt — föll. Fliss — fnissade. Fôr — förr. Fyrskaft, titt i fyrskaft — vara vindögd. Fäll — väl. Förd — följde. Glutt — titta, tittade. Glys — titta stort. Gobeter — godbitar. Gômmenheli — genomhederlig. Grom — svår, farlig; gromma nö — svår nöd. Grunna — funderade. Gröm — ful. Gånass — gående. Gär — göra, gör. Helt — höll. Hocke, hocken, hocka — hvilket , hvilken. Hômmen — honom.
Då likväl detta ieke nu eger rum, utan andra officerare dertill beordras, hvilka, för den händelse de icke ega något jordbruk att egna sig åt, icke heller hafva något tillfälle att inom detta gifna territorium evertuera sig, så försätter man arméens indelta officerare härigenom uti den ställning, att de — oafsedt det förhållande, som jag i förbigående vill nämna, eller att de måste, såsom sysslolösa, hafva särdeles tråkigt — hvarken kunna bereda det allmänna eller enskilda det gagn, som i annat fall skulle kunna vara att af dem påräkna. På grund af dessa förhållanden anser jag, att åtminstone hälften af den indelta arméens såväl befäl som manskap borde emellan mötestiderna och den aktiva tjenstgöringen kunna permitteras samt, utan särskildt dertill lemnadt tillstånd, fa vistas hvar som helst inom riket, mot skyldighet att uppå kallelse sig inställa. En sådan fordran synes mig i alla afseenden stödja sig på billighet och rättvisa; — och jag är Öfvertygad, att en uti denna riktning vidtagen förändring skulle lända indelta arméen till stort gagn, både uti ekonomiskt och intellektuelt hänseende. Hr Björnstjerna, Johan Magnus: Det nu föredrag na Betänk:t företer den egenhet, att ingen enda reservation blifvit afgifven emot det beslut, uti hvilket Utsk:t stannat. Med afseende å omnämnde enhällighet i beslutet, skulle jag kunna inskränka mitt yttrande dertill, att, uppå de af TJtsk:t anförde skäl, endast yrka, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts förslag i frågan; men anser mig dock, med anledn. af den siste talms anförande, böra tillägga några ord i ämnet. Erih. Creutz har beklagat sig deröfver, att man icke kan sköta sina affärer, då man är en officer vid indelta arméen. Ett sådant yttrande utvisar ett fullkomligt misstag uti uppfattningen af en officers åligganden. Man erhåller nemi. anställning såsom officer vid indelta arméen, icke uti hufvudsakligt ändamål att sköta sina affärer, utan för att sköta Kongl Haj:ts och Kronans tjenst.
N:o 50, i anledn. af väckt motion om meddelande af Stapelstads rätt för staden Sölvitsborg. Hr Silfverstolpe, Fredr. Ottos Ehuru jag icke reserverat mig emot Utskss beslut, har jag likväl i denna fråga icke delat Utskss åsigt. Jag har nemi. trott, att stapelstadsrätt icke borde staden Sölfvesborg beviljas. Såsom Utskss betänk, utvisar, har ansökning om stapelfrihet för denna stad nyligen förevarit hos K. M., som afslagit densamma. Härförutan hyser jag den åsigt, att en dylik frihet icke bör i allmänhet lemnäs småstäder, hvilka icke ega tillgäng till sådana varor, hvilka kunna afyttras å den utrikes marknaden. Jag tillstyrker derföre afslag ä betänk. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Efterser man hvad i denna fråga blifvit tillförene åtgjord!, skall man finna, alt K. M. år 1S44 afslagit stadens Solfvitsborgs äldstes ansökning nm stapelfrihet, och att, i anledn. af R. St:s till K. M. vid sistl. riksdag allåtna underd. skrifvelse med anhållan att efter ämnets utredning, K. M. ville, derest hinder icke mölle, meddela staden stapelfrihet, K. M., sedan ej mindre General-tullstyrelsen än äfven Kommerse-kollcgium afgifvit und. utlåt, med tillstyrkande af afslag, ånyo d. 13 April sistl. 398 Den 13 Mars. år förklarat sig sakna skäl att bevilja den sökta stapelfriheten för staden Sölfvitsborg. Några förändrade förhållanden hafva sedermera icke inträffat, pä grund hvaraf den för släden sökta förmånen bör beviljas, och ingalunda kan den omständigheten anses såsom något nytt skäl, att stadens innevånare vilja anskaffa tullhus och vågbod samt vidkännas de bidrag till tjenstemäns aflöning, som städer i allmänhet åligga. Att R. St. nu åter ingå till K.