Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
n XJ{betalningar af den årliga stats/glina ds-sumtnan samt andra sta/sregleringen tillhörande utgifter: (Regi. 137—143 §§) Då Revisions-berättelserne utvisa de tider, vid hvilka den till betäckande af bristen mellan Statsverkets i riksstaten beräknade inkomster och utgifter, enligt regle Bih. till B St. Stats-kontoret reqvirerats och utbekommits; hafva fullmägtige trott sig här endast böra tillägga en uppgift å hvad som, under hvarje års iopp, blifvit utaf dessa medel till Kongl. Stats-kontoret utbetaldt. De sålunda verkställda utbetalningarna hafva nemligen utgjort: Som utaf innevarande års statsfyllnads-summa redan ett belopp af 1,000,000 r:dr blifvit uttaget, så utgör återstoden deraf, eller hvad Kongl. Stats-kontoret, före Mars månad nästa år, eger att utaf ifrågavarande medel ytterligare utbeksmma, endast 183,880 r:dr. Enligt de mellan Statsoch Riksgälds-kontoren uppgjorda, på rikshufvudböckerna grundade, liqvider angående öfverskotten å Stats-verkets inkomster samt besparingarne och bristerne å de s. k. förslags-anslagen, hafva ej allenast de uppkomna bristerne uti en och annan inkomst-titels påräknade belopp, utan äfven skillnaden mellan besparingarne och bristerne i nyssnämnde anslag blifvit till fullo godtgjorde af de högst betydliga öfverskott, som statsinkomsterna under ifrågavarande tiderymd lemnat; hvadan någon utbetalning för liiksgälds-konloret derunder icke ifrågakommit, i anledning af den, detta verk, genom reglementets 139 och 140 §§, ålagde skyldighet att ersätta bristerna i så väl Stats-verkets till Kongl. Stats-kontoret ingående inkomster, som i de uti sistnämnde § uppräknade förslags-anslag.
Husen voro alla nästan qvadratiska och innehöllo ett enda rum, hade brutet, icke platt tak, samt voro försedda på en af de kortare sidorna, närmare ena hörnet, med en lång, rektangulär dörröppning, som säkerligen icke var ämnad att tillslutas, och på en af långsidorna med en glugg eller qvadratisk öppning. Byggnadsvirket var bambu af 8 till 11 centimeters groflek, mestadels hel, men någon gång klufven. Taket hade utanpå ett tunt lager af palmblad för att utestänga regnet. Huset i sin helhet hade tycke af en spjelbur, der den minsta vindflägt allestädes har fritt tillträde. Golfvet var mycket böjligt och eftergifvande, men på samma gång så svagt, att man icke kunde gå derpå utan fruktan för att falla igenom. Dess ena halfva, midt emot dörröppningen, var belagd med en tunn matta af någon växt; det var tydligen familjens lägerplats. Några trasiga skynken var allt af klädespersedlar vi kunde upptäcka. Af husgerådssaker såg man knappt något spår. Der funnos icke heller några vapen, pilar eller bågar. Eldstaden befann sig i rummets ena hörn; den utgjordes af en väldig askhög på några låga stenar. Der bredvid stod en väl smutsig jerngryta. Allt affall från måltiderna, ben och molluskskal, hade blifvit nedkastadt i vattnet under golfvet; der låg nu ett ordentligt kulturlager, ett par fot högre än den omgifvande hafsbottnen, till största delen bestående af stora musselskal. Rummets golf var i hög grad smutsigt och svart; det såg ut, som om det aldrig haft beröring med en droppe vatten. Hela husets inre föreföll lika fattigt och eländigt som ett tschuktschiskt tälts. Dess invånare tycktes knappt ega mer än det de stodo och gingo i, d.v.s. för hvarje person ett skynke att hänga om lifvet. Förtöjda vid plattformen lågo små båtar. De voro intet annat än urhålkade trädstammar, utan några särskilda bord vid sidorna, högst 2 till 2½ meter långa och om endast två mans bärighet.
Stockholm, Iduns ' Tryckeri Aktiebolag, N:r 4 2 (409) Prenumerationspris pr ax: Idun ensam kr. — Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5: — Iduns Modet., mänadsuppl. Byrå: Redaktör och. utgifvare: Klara södra kyrkog. 16, 1 tr. FRITHIOF HELLBERG. Allm. telef. Träffast säkrast kl. 2 — 3. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktionssekr. : J. Nordling. Mathilda 8:de årg. UtgifnlngBtid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösnrr endast för kompletteringar.) Aimonspris 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt total stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. : Mailing, född Kruse. yr » ^fru Guvernören af Paris » — se där veckans stora nyhet i bokmarknaden, en nyhet motsedd med mindre vanlig spänning i alla literärt intresserade kretsar! Ännu är i lifiigaste hågkomst, hvilket uppseende såväl i Sverige som i Danmark, den till förra julen i Köpenhamn anonymt utgifna » En roman om Förste konsuln » väckte. Den röjde en ovanlig författaregenialitet, denna bok, och en förtrogenhet med ämnet, som väckte odelad beundran. När så sent omsider den anonyme författaren afslöjades och befanns vara — en dam och därtill en svensk dam, då blefvo intresset och öfverraskningen än mera ökade, naturligtvis ej minst i hennes hemland. Mathilda Mallings namn kom på allas läppar. Nu föreligger, som vi antydt, en ny bok från samma hand, och den eleganta volymen — på Alb. Bonniers i Stockholm förlag — slukas helt visst i denna stund inom talrika svenska hem af förväntningsfulla läsare och läsarinnor. Denna gång träder författarinnan direkt fram med sitt fulla namn, hvilket » Förste konsuln » redan gjort ryktbart. Hon kan ock i stolt själftillit göra det, ty » Fru Guvernören af Paris, bilder från kejsarhofvet 1807 » säges på intet sätt stå sin föregångare efter.
D:r Szåsz vistades här i Stockholm hela förra sommaren i och för studier till ett större arbete om svensk-norska unionen, betraktad statsrättsligt och politiskt. Det är dessa studier — vid sidan af utställningsoch jubileilockelser — som nu åter fört honom till Stockholm med dess k. bibliotek och riksarkiv. Och det är ock därför Iduns mäktige kalif befallt intagandet här af bilden af den unge ridderlige magyaren med det turkiska namnet — Zsombor är ett rent turkiskt ord och betyder: allarm —, de litterära svenska » damernas egen » i det ridderliga Ungern. Och befallt mig skrifva texten. Birger Sehöldström. * Kvinnorna på utställningen. Ett nutida mejeri. bf \ å ni, ärade läsarinnor, vandra därute på ut* S ställningsområdet, nu i eftersommarens dalande .skönhetsglans, tänker jag att ni med förkärlek välja den vackra, blomstersmyekade vägen utmed Brunnsvikens bedårande stränder. Här ligger ju också den lilla idylliska paviljong och kioskstaden utkastad, som en stor näfve små leksakshus, mellan blommor och grönt. Ni hafva måhända icke ännu hunnit med att egna någon uppmärksamhet åt denna del af utställningen, upptagna som ni varit att under hela sommaren studera samlingarna i Nordiska museet, i konsthallen samt för öfrigt af allt sevärdt utställningen har att bjuda på. Det kan därför vara på tid att kasta en liten blick på det återstående nu vid sommarens slut och isynnerhet på allt det som kan vara af intresse för våra goda husmödrar och de välordnade hemmen. Om vi skulle göra början med den lilla tilltalande Separatorspaviljongen, eller som jag hellre vill kalla den, ett nutida mejeri. Det faller lätt i ögonen, när vi gå där nere vid stranden. Den hvitrappade byggningen, med sitt röda tegeltak och sin lilla terrass, ser helt inbjudande ut. Den som rest något på Södermanlands eller Östergötlands landsbygd och där besett de större jordagodsen känner lätt igen » stilen » och vet att b^rggnaden innehåller ett mejeri, inredt efter alla den nya tidens fordringar. Arkitekten F. Boberg, som tyckes förstå allting, har lagt en ny lager till alla sina föregående i afseende på själfva byggnaden.
Men fram på sommaren orkade hon inte ens drömma — hon var tyngd av sin egen lyckokänsla. Biet hade samlat för mycket sötma. Sådan var hon till sinnes, när Sven träffade henne. Det var en söndagskväll det skedde. Margit satt på den flata spelarestenen i döda forsen med fiolen i knäet, de mörka ögonhåren i frans mot kinden och det ljusvågiga huvudet som draget bakåt mot stammen av ett sviktande träd. Sven var en nykommen, men underligt tal hade han ändå hört om henne Margit, som varit så god och blivit så ond! För att pröva humöret hennes, satte han luren till mun och lät ett par kolare-rop höras. Margit miste livsfärgen och kröp förfärad ihop på stenen ... Ond, hon! Sven tyckte sig aldrig ha sett något så ljuvligt och så fagert ... Han sprang fram ... Ja, så var den historien i gång, du. Sven var yngre än hon, rödblommig, stark och litet vek över de fylliga läpparna. Men det betydde inte stort huru han var; det viktiga var att han kom då! Hon fäste sig vid honom med alla sina hungrande, ömma hjärtrötter. Hon öste så mycket kärlek och omsorg över honom och så mycken hopspard glädje och fröjd, att Sven tyckte sig ständigt befinna sig på fest. Av modern hade hon ju bara ägt den bit fadern inte ville ha — av fadern så gott som ingenting. Svens förnämsta »mandat» var ändå, att han inte ville bli road — bara älskad — att älska var så lätt! Varje afton stod hon på sned-klippan och väntade. Han kom ofta — och när han inte kom, så skrev eller telegraferade han, ty buom har också sin post och sin telegraf ... luren! Det är vackert höra slika kärleksbud flyga genom den klara luften, må du tro. Så kysste han henne en dag i döda forsen, och så började de genast tala om bröllop. Gård hade han ju nyss tagit i arv; skifte skulle det ju snart bli för Margit: de hade ingenting att vänta på. Margit hade aldrig talat med Sven om »henne därnere», och när det nu skedde blev det i hjärteglittrets ljus. Saken var, att hon målat om allting häruppe i ensamheten och lyckan.
ni ser att jag har förtroende till er. Jag skall förr dö än blifva det ovärdig. ( Dansmusik höres .) G u s t a f . Ah! SEXTONDE SCENEN. GREFVINNAN FEBSEN, sedan MADAM NYMAN och FOLK. DE FÖRRE. Ers Maj estäts ankomst afvaktas för att börj a balen. G u s t a f . Jag kommer. ( Sagta till Horn , i det han visar på Mauritz , som skyndar bort ) Låt någon i hemlighet följa honom! ( Till Grefvinnan ) Min Grefvinna, tillåt mig att dansa första menuetten med er! ( Han för henne bort. ) ( Gertrud kastar sig i Madam Nymans armar .) Ridån faller. FJERDE AKTEN. _______ Theatern föreställer ett hvalf i slottet , i fonden synes högvakten. FÖRSTA SCENEN. FOLK AF ALLA KLASSER gå om hvarandra öfver theatern. ETT PAR SKILDTVAKTER i fonden. ANDERS. BORGARE. E n f l i c k a a f f o l k e t . Herre Gud, kära Nils, har ni hört hv ad folket säger? det måtte väl aldrig vara s annt heller? F l i c k a n . Jo, Skomakare-Lasse i Tre backar l ång talte o m fö r mig nyss att Enkedrottningen l ärer ha gjort ända på hel a Rådet. Hur h ar hon då buri t sig åt? F l i c k a n . Jo, hon skal l ha gifvit dem en thesked hvitt hvardera och nu sitta de der på stolarne och nicka, och komma aldrig ur fläcken. Enkedrottningen är ju i Preussen, vet jag. F l i c k a n . Nå än sen då? det kunde väl gått med posten. ( De gå upp åt f onden .) ( Två qvinnor af folket komma fram på avantsc enen. ) F ö r s t a Q v i n n a n . Att drömma om råttor betyder alltid höga h errars fall , och det h ar jag nu gjort i tre nätter. Men har syster hört hvad det säges ? Kungen lär h a rått på sjel fva den onde.
Försigtighetsmåttet hade en dubbel syftning: att dels beskydda de oskattbara verken mot tjufhänder, dels hindra munkarne från att utan priorns vetande nedtaga och läsa böcker, ty, såsom denne sade, många af dessa böcker voro skrifna af romerska hedningar och farliga för obepröfvade sinnen. Men Erland steg dag för dag i priorns gunst. Så hände det en vinterafton, då Erland satt vid hans sida i bokrummet, att priorn slog igen den „kyrkofader“, i hvilken de läst, och med ett betydelsefullt anlete gick till bokskåpet, befriade en annan bok ur sitt fängsel och lade den framför junkern. – Du är icke längre barn, sade priorn;– ditt förstånd mognar märkbart; jag fruktar icke att under min ledning låta dig läsa denna bok, lockande men farlig som den förbjudna frukten. Det var skalden Ovidii bok „Om förvandlingarne“. Med samvetsgrann betänklighet valde priorn de stycken, han ansåg passande för ynglingen att läsa. Och sålunda läste de om Heros och Leanders kärlek, och Erland gaf åt Hero Singoallas anletsdrag; de läste om Pyramus’ och Thisbes kärlek, och Erland gaf äfven åt Thisbe Singoallas strålande ögon, bruna hy och fina purpurläppar. Han läste om deras kärleks, nej icke om deras kärleks, men om deras ödens olyckliga slut, och berättelsen skulle rört honom till tårar, om han ej af blygsel bekämpat de känslor, som föddes i hans barm och ville skimra i hans ögon. Likasom fru Elfrida, gladdes pater Henrik åt Erlands förändrade lynne, ehuru ingen anade dess orsak. Ofta satt han med ynglingens händer i sina och berättade något, hemtadt ur sin lefnads rika erfarenhet. Ofta lade eftertänksamhet en sky på hans höghvälfda panna, och hans ögon riktades forskande på Erland. Det var, som han gerna velat säga denne någonting, men ändå tvekade att göra det. Så var äfven förhållandet. Stora tankar rörde sig i paterns själ, men han tviflade, att Erlands sinne ännu var en passande jordmån för de frön, han ville utså.
Ineller Utrikes orter eller hit till Riket infördes samt, såsom Stats-bidrag till meranämnde Contoirs stiftning och consoliderande, hälften eller mera af Bankens behållne vinst af LåneContoiren i Götheborg och och Malmö användas. Som StatsUtskottet icke tillhörer att bedömma hvarken frågan om den föreslagne Inrättningen eller om utgörande af så beskaffade afgifter å Spannemål m. m. eller anslag af R. St.rs Rank, som i det remitterade Memorialet omförmäles, så och enär något Statsanslag för ändamålet ej blifvit ifrågastäldt; får, BruksContors inrättande. (U.-A.) har till StatsBancooch ?,i Stats-Utskottets i följd af stadgandet i 44 S3 mom. af Riksdagsordningen, StatsUtskottet vördsamt anmäla, att Herr Lagmannen Ståliles merberörde Memorial, som till Vällofl. BorgareStåndet nu återlemnas, ej hos detta Utskott Lan till hufvudsaklig pröfning förekomma. En Ledamots, Molionairens, Lagmannen Ståles reservation bifogas. Reservation: ”Sorn den i RiksdagsOrdningens 44 §• föreskrifne tid, inom hvilken min motion bordt återlemnas, redan föiflutit, anser jag frågan äfven böra behandlas af Höglofl. StatsUtskottet, dit jag ock tror att densamma hörer, i afseende på förslaget i samma motion om afgift å Spannemål, som från utrikes ort hit till Riket införes.” N:o 14. Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss, angående af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering. (u.-a.) Hos K. M:t hafva Marstrands Stads Magistrat och Äldste i underdånighet andragit, att, ehuru genom K. Resolutionen den 27 Mars 1770 och K.
Lagerheim d. ir Fébr. i832 på egen begäran erhållit afsked från Ridd.secret.-tjensten, i hans ställe constituerat och till denna riksdag i Ridd.secret.-sysslan insatt Ryttmästaren i Generalstaben, Lieuten. vid K. Skånska Dragonreg:tet, Fredrik Otto Silfverstolpe, Ridd.Utsk., i öfverensstämmelse med Directts jemnlikt 1 Art. i3 f af dess instruction gjorda anmälan, underställt samma förordnande R. o. Ad:s pröfning och gillande. M. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde följande propus.: Gillar R. o. Ad. Ridd.directls val af Ryttmästaren Fredrik Otto Silfverstolpe till Ridd.secret., hvilken propos. blef med enhälligt ja besvarad. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Vid 1820 års riksdag fattade R. o, Ad. det vigtiga beslut, att dess för framtiden blifvande secreterare icke få innehafva någon statens tjenst. Jag har icke nu uppträdt för att begära något generelt undantag från detta beslut, som jag anser riktigt; men det företer sig i afseende å vår nuvar. Secret., den omständighet, att, om lian under 6 år till stadnar qvar i den tjenst, han i staten innehar, lomme han att erhålla en icke obetydlig pension, till undfående hvaraf han under 20 år bidragit. Då R. o. Ad. icke åtagit sig förpligtande att pensionera sina tjenstemän, tror jag, att det närvar, tillfället vore ganska Den «4 Juli. 363 lämpligt att, genom det tillägg vid det nu befästade valet, att Secret. ägde rättighet att bibehålla dess tjenst å stat, högst 6 år härefter, såvida hans nja tjenst ej dervid eftersattes, tillåta honom att komma i åtnjutande af en förmån, som, utan att drabba Ridd.cassan, likväl för honom innebure en indireet löneförhöjning, hvilken, utöfver det nu fastställda beloppet, åtskilliga hörts önska.
I händelse alla de, hvilka kunna begära valrätt, ägde förmåga alt inse deras sanna väl och att välja de personer, som till representanter vore bäst passande, skulle jag ej tveka att gifva företräde åt cn på en gång vidsträckt och samfäld valform,emedan just deruti läge ett medel förvaradt att erhålla val, grundade på det helas fördel; det är i samfäldheten, som den bästa garantien igenönnes; det är i motsatt fall eller under antagande af alltför trånga gränsor för valrätten, som man utsätter sig för inflytande af särskilda intressen till skada för det allmänna, men deremot kan det ej annat än erkännas, att, vid en alltför långt utsträckt och mindre väl bestämd valrätt, stöter man på en annan olägenhet, föga mindre betänklig, nemi. faran af mindre ändamålsenliga val till följd af bristande urskiljning eller af liknöjdhet hos de röstberättigade. I förslaget till vallag äro, med afseende härpå, uppgifne särskilda cathegorier för valrätt, användandet af det indirecta valsättet på landet, skiljandet af städerne från landet, minskning i antalet af representanter, som af hvarje district skall väljas, valsättet för andra kammaren o. s. v. Dessa garantier hafva alla, ehuru i mer eller mindre grad, värde, jag medgifver det, men jag anser, att något medel måste begagnas, för att åtminstone betrygga bildning och förmögenhet, att äga några ombud ibland de flere af dem, hvilka otvifvelaktig! med en öfvervägande pluralitet af den mindre bildade och mindre förmögna befolkningen komma alt lill valmän utses; och då jag är öfvertygad, alt alla konstlade uppställningar inom sjelfva representationens sammansättning böra, så vidt ske kan, undvikas, och de dessulom svårligen kunna afhjelpa de brister, hvilka möjligen redan i valformerna aflägsna hoppet om upplysning och sakkännedom hos valmännen, vågar jag föreslå ett sätt alt åtminstone minska faran af ett alltför ensidigt och obetänksamt förtroende, nära nog uteslutande lemnadt åt vissa folkclasser. Jag har visserligen tänkt mig dessa garantier på flerahanda vägar.
Län: att viel stadgandet i 2 Mom. af den-, na §, det vilkor borde fästas, att de derstädes omnämnde ibland Afrösnings-jorden liggande egostycken, och hvilka, enligt Motionairens uppgift, skola i Norrland vara mycket spridda och vidsträckta, icke måtte ot jeni igen sönderstyckas genom skifteslinien, eller något hemman erhålla af så beskaffade egor större lott, än detsamma skäligen tillkomma bör. ”Hvad Hans Hansson sålanda an”märkt, anse Utskotten egentligen tillhöra ”frågan om tillämpning af Stadgan, hvilken ”ingalunda lägger hinder i vägen för iakt”tagandet af det föreslagna vilkoret; och ”något stadgande utöfver hvad som redan ”i afseende på verkställighet af skifte i ”denna del är vordet tillgjordt, finna Utskotten hvarken nödigt eller lämpligt att ”tillstyrka.” 6 §. Af samme Motionair: att, ehuru stadgandet i denna § synes syfta deråt, att flyttnings-kostnaden för sådane från hemmanen skiljda lägenheter, hvilka varit åt Torpare och Inhyseshjon på lifstid upplåtne, jemväl böra gäldas af de Zagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. SV. o 8. 47 jordegare, som komma att qvarbo, §:n likväl, såsom i Motionairens tanka obestämd, måtte blifva förtydligad, så att förenämnde kostnader må blifva i de allmänna utflyttningskostnaderne intagne. ”Sorn stadgandet i denna § tydligen ”innehåller, att ulflyttningshjelpen endast ”kan komma i fråga för sådane lägenheter, ”sorn lagligen från hemman blifvit upplåt”ne, och under hvilka lägenheter det i ”Utskottens tanka är klart, att Backstugor ”ej kunna inbegripas; så finna Utskotten ”någon förklaring öfver samma stadgande ”icke vara af nöden.” 8 §.
Du halp mig en gång förut, nu vill jag hjelpa dig igen.’ Dermed tog han prinsen vid handen, förde honom till sin håla djupt ned i jorden, och visade hvar det hängde en rustning som var allt igenom smidd af skärt gull, och så blank, att gull-skenet glimmade vida omkring. Tätt bredvid stod en präktig gångare, fullt sadlad och rustad, och skrapade berget med gull-skorna, och tuggade milen, så att hvita skummet flöt ända ned på marken. Vilde mannen sade: »skynda dig nu och kläd på dig, och rid bort och fresta din lycka!» Ja, prinsen var minsann inte sen att lyda honom, utan klädde sig i både hjelm och harnesk, spände gull-sporrar på fot, band svärd vid sida, och kände sig så lätt i gull-rustningen som fogeln i luften. Derefter sprang han upp i sadelen så det klang i hvar sölja, gaf hästen tyglarne, och red hasteligen fram åt glas-berget. Prinsessans friare skulle just nu lykta sin lek, och hade ingendera vunnit priset, ehuru hvar och en gjort allt sitt till. Som de nu stodo och lade råd hvad de skulle företaga, fingo de plötsligen se hvarest en ungersvenn kom ridandes fram utur skogs-brynet, och for rätt emot berget. Han var allt klädd i guld ifrån topp till tå, med gull-hjelm på hufvudet, gull-sköld på arm, och gyllene svärd vid sida, och förde sig så ridderligt, att båldare kämpe väl aldrig fanns till i verlden. Straxt vände alla sina ögon på honom, och kände igen att det var allt samme ungersvenn som de sett tillförene. Men prinsen gaf dem icke lång tid att undra och spörja, utan så snart han kommit fram på slätten, lyfte han sig i stig-byglarne, högg hästen med sporrarne, och tände af som en blixt rätt uppför branta berget. När han så kommit allra öfverst på bergs-toppen, helsade han den fagra prinsessan med stor höfviskhet, böjde knä för henne, och undfick gull-äplet af hennes egen hand.
Dessa bristfä 11 igheter i Lagstiftningen hafva både vid denna och vid den föregående Riksdagen varit erkända och insedde; och då nu sex enskilde Banker öro octroyerade, torde redan genom dessa förhållanden behofvet af en bestämdare och fullständigare Lagstiftning i detta ämne vara ådagalagdt. Att, på sätt i anmärkningarne blifvit yrkadt, uppskjuta denna lagstiftning till en kommande Riksdag, skulle Utskotten, med afseende på nyssberörde omständigheter, icke anse rådi ig t; och LTtskotlen vidblifva således deras i förra Betänkandet uttryckte tillstyrkan, , att en fullständigare Lagstiftning, rörande enskilde Banker, än den, sorti nu finnes, mätte varda af Rikets Ständer beslutad. I anledning af den påyrkade utredningen, hvad inflytande de Banker, som redan finnas, egt på Riks-Banken, silfverutvexlingen och penningeväsendet i allmänhet, få Utskotten, under åberopande af hvad i förra hänseendet här ofvan vttrats, vördsamt anföra, att dessa Banker så nyss uppkommit, att något bestämdt resultat af deras inverkan på Stats-Banken ännu icke hunnit med säkerhet väsa sig, och beträffande silfverulvexlingen och penningeväsendet, hänvisa till de af trycket utgifne öfversigter af Bankens ställning. Bancooch Lag-Utslotlens Utlåtande, JV:o 5. Vid pröfningen af frågan, huruvida Actie-Banker böra få hildas, hafva Utskotten utgått från den synpunkt, alt allmänhetens rätt och säkerhet bör i första rummet afses och betryggas; och då otvifvelaktig), är, att ansvaret för delegare i så kallad solidarisk