Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt mitt oförsålda gods qvarstannar här till min återkomst och lemnas er till underpant, och i hvilka händer skulle jag dessutom med mera trygghet anförtro det? – Jag djerfves försäkra, att dess värde uppgår mot ett litet furstedöme. Nådige herre, min erkänsla ... – Huru mycket önskar du då? frågade jag afbrytande. – Jag öfverlemnar beloppet helt och hållet åt ert ädelmod: mina inköp måste rätta sig derefter, men ju mera penningar jag kan använda, ju större skall min vinst blifva. Jag framtog ett halft dussin guldpungar och lemnade dem åt Jussuf, som med en illa dold rofgirighet instoppade dem, sedan han förut vägt dem i handen, och nu gjorde sig färdig att taga afsked med en hastighet, som om han fruktade att jag skulle ångra mig och fråntaga honom dem. I morgon, forfor han, afreser en liten karavan till Indien, hvilken jag önskade medfölja. Ni behöfver ej mer min tjenst: det är endast nödigt att ni visar er. Tillåter ni att jag begagnar mig af detta tillfälle? – Res, nickade jag. – I en ström af ord, och i den mest svulstiga orientaliska stil, började han nu ömsom prisa min bruds skönhet och behag, ömsom den sällhet som väntade mig, ömsevis åter mitt ädelmod samt värdet af den välgerning jag visat honom. – Godt, godt, afbröt jag; res och var lycklig! – Han gick, men kastade vid utgåendet tillbaka en besynnerlig blick, i hvilken jag då endast trodde mig igenkänna snålhetens tillfredsstälda förnöjelse. Du bedrager mig förmodligen: du ämnar rymma och aldrig mer återkomma med dessa pengar – sade jag för mig sjelf. Men hvad betyder det om du lurar mig på några tusen guldrupier? Men du hade kunnat spara dig detta smädliga löje: jag hade ju i alla fall ämnat skänka dig dem. Glad att äntligen vara ensam, glömde jag snart denna lilla händelse, och öfverlemnade mig åt en flod af de ljufvaste föreställningar. Med de skönaste färgor utmålade min fantasi den kommande dagen, då jag fritt skulle få trycka min Fanny till mitt bröst och ej mer, som hittils, förstulet smyga mig till hennes ö.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda mern. N:o 283, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å kammar-colhi berättelse, ang:de Sala silfververks ränte-ersättningsfond för redogörelsetiden från och med den 1 November 1842, till samma dag år 1846. Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordel lagde mern.: N:o 87, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 5:te artikeln af gällande Banko-reglemente; N:o 88, ang:de instruction för R. St:s BankoUtsk. vid nästkommande riksdag; och N:o 89, i fråga om kungörandet af de förändrade stadganden som uti Banko-reglementet komma att intagas. Föredrogos, men lades på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Hr Löwenström, Joh. Jakob, ånyo på bordel BankoUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagde mern.: N:o 90, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ang:de utlåt. N:o 75; samt N-.o 91, i anledn. af RiksScns beslut, rör:de utlåt. Föredrogs BankoUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagde utlåt. N:o 92, i anled, af erhållen återremiss å utlåt. Hr Gr. o. Landlm:s till bifall å detta utlåt, framställda propos:n besvarades med blandade ja oell nej; hvarefter Ilr Rosenblad, Bernh., anmälde sig och yttrade:
Att sätta gränsor för Bankens Sedel-urgifn-ing på dess nuvarande fond och för dess Lånerörelse, bidrager väl äfven till stadgande af Hankens Credit och dess Sedlars värde; men härvid torde böra anmärkas, att tillvext uti ett Lands Rörelse-Capital och Penninge-Lån-tillgångar bör gå i bredd med 'Landels förbättring och stigande production, och att öian således genom utsättande af gränsor för Rörelse-Capitalet likasom begränsar productionen. Behofvet af Rörelse - Capitaiet bör af productionens och rörelsens liflighet bestämmas. Alla försök att genom uträkningar fastställa detsamma för ett Land, hafva hittills varit fruktlösa och skola troligen alltid blifva det. Detta behof beror dessutom hufvudsakligen på beskaffenheten af ett LandsNäringar och rörelse samt på den rnereller mindre vidsträcktaCredit, som der finnes. Då rörelsen är liflig samt så väl enskildta , som Handels och Allmänna Crediten god, kan Penninge-tillgången vara ymnigare med en litet Rörelse-Capital, än i motsatt förhållande med ett större. Statsoch Banko-Utskottens Betänkandeti. 503 Vi beliöfve i detta fall endast rådfråga vår egen erfarenhet. Oaktadt Rörelse-Gapitalet, äfven då Sedlarnes värde endast beräknas efter cours , nu är betydligt större , än vid början af den period, hvarunder nästan endast Sedlar varit i rörelsen gångbare, var likväl tillgången på penningar vida ymnogare då, än nu, utan att vi kunna beräkna, att en ökad production i samma mohn gjort behofv^t af Rörelse-Capitalet större. På »ätt jag förut yttrat, anser jag blott ett enda säkert medel finnas, att stadga inynt-representativernes värde, nemligen, att bestämma Sedlarnes förhållande till Silfver oeh, så fort det utan olägenhet kan ske, sätta Banken i tillstånd, att börja utvexling deraf.
Maj:t wil i Nåder inhämta Riksens Sränders Fullmägtiges eller wederbörande Embetsmäns utlärande, Veste dä böra wid det answar, en uplyst och redlig Man lika sä liter fruktar, som han sig det undandrager, at i deras afgifwande underdäniga yttrande förklara, efter sig företeende omständigheter! hwarje mäl, hwilka skäl och anledningar de kunna fin - Den 9 Mars. 4Zi na wara af den beskaffenhet/ at de tala för ellet emot den sökta nädett och eftergiften, uran widare InstruQion sina underväniga tankar aflemna. Oe supra. Grefwe förnär, ^äolpk 66rao, Upläste lil krvtocollet följande: Om annu, sedan början af detta Riksmöte, jag icke med nägon särskild motion trott mig böra uptaga Ridderskapets och Adelns för sä manga angelägna ärender dyrbara tid; ma der tillätas mig, at i dag begära et ögonblicks upmärksamher, icke för at wäcka et nytt amne, endast för at uplifwa minnen, hwilka, jag hoppas det, icke siola behöfwa wältalighetens biträden, hwilka, ewigr märkwärdige i Sweriges häfder, icke siola kunna förswagas til sitt intryck genom ofullkomligheten af min framställning. Inom nägra.dagar arv wi återkomne til den tidepunkt, da et Ar förflutit, sedan Swerige ifrån branten af sin undergäng blef lemnadt lil förhoppningen om möjligheten af sin räddn ng. Redan hade den Anförare, som ägde Aarens och Allmänhetens förtroende, i akrningswarda Wapenbröders namn, förkunnat nödwändighekcn af en förändring, tolkat Nationens röst och swurit detz räddning. Det war den i z Mars, som bör ade fullbordandet af detza Löfrén, som gaf Narionen mmligheten ak i frihet hoppas. Snart aro wi återkomne lil denna dag, och med gladsins och tacksamhetens hela förtjusning kunna wi fräga oH, hwad wi darro. 4Z2 Den 9 Mars. ro? hwad wi nu äro?
Hr Wrangels yttrande, att man ännu skulle kunna hafva någon nytta af de gamla qvarstående officerarne, synes mig icke vara af någon vigt, emedan det redan är 4 6 år sedan sista krigen, och af dem, som deltogo deruti, om de äfven ingingo i tjenst vid 14 års ålder, lärer man väl icke numera kunna påräkna någon särdeles nytta. Hr Wrangel: Det är alldeles omöjligt, att förhållandet kan vara sådant, som den siste värde talaren anmärkt. Eör det första får jag fästa upmärksaraheten dervid, att med i arméen qvarstående officerare väl icke kan menas dem, som kommit i åtnjutande af förhöjda pensioner, utan dem, sora verkligen qvarstå i arméen och flottan, som hafva tillstånd att bära uniform, och som, i händelse af krig, kunna användas sora reservbefäl. Det är dessa personer, som raan nu vill beröfva förmånen att komma i delaktighet af ifrågav:de anslag. Att PresteStit redan bifallit Utsk:ts förslag, bör väl icke utgöra något hinder för R. o. Ad. att till - Den 29 A ugn st i f. m. 303 lägga de af mig föreslagna orden. Ehuru jag medgifver, att någon praktisk olägenhet icke bör kunna upstå deraf, att ordet »afskedade» står i Utsk:ts förslag, kan jag dock icke finna något _ skäl, hvarföre ej den af mig föreslagna förändringen bör bifallas, synnerligen som Hr Bildt var af samma mening som jag i Utskit. Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Jag an håller att uplysning måtte meddelas, huru^ BondeSt:t beslutat i förev:de punkt. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att, enligt ankommet prot.-utdrag, Hederv. BoudeSt:t bifallit StatsUtslcts hemställan uti den förev:de punkten. Hr Montgomery:
Det vore likväl tydligt, att, sedan ett tjenstehjon uppnått 40 års ålder, dess bästa tid vore förfluten och arbets-förmågan, om icke alldeles uttömd, dock i starkt aftagande, och om rättigheten alt från annan församling antaga ett sådant tjenstehjon icke helt och hållet kunde borttagas, syntes den åtminstone böra inskränkas , hvadan Motionairen ansett sig böra föreslå : att från främmande församling må ingen städja och till sig uti tjenst taga en tjenare, som är fo år gammal eller deröfver, med mindre att han derom uti Sockne-stämma anmälan gjort, och Sockne-stämman dertill sitt bifall lemnat; 5:o af Herr Prosten Stenhammar, som andragit: att bland de för landtbruket främmande näringar, hvars arbetare isynnerhet anlitade Fattigförsörjnings-anstalterne, intoge Bergsliandteringen första rummet. Rättigheten att, utan någon slags inskränkning, få bearbeta upptäckta malm-streck , lockade kringliggande orters sysslolösa äfventyrare, att nedsätta sig omkring den nya Grufvan, der de bildade en fattig-coloni, som, ehvad gruf-arbetet nedlades eller icke, folie församlingen till last. Det vore likväl icke öfverensstämmande med Motionairens tänkesätt att gilla den stundom yttrade mening, att hvarje näring borde underhålla sig sjelf, och således jemväl 8 Lngsamt Allm. Ees v. och Oecon,-XJ t sköttens Betänkande N’,o 54» den fattig-personal, hvars produetiva krafter hon användt. En sådan åsigt borde icke få göra sig gällande, dels derföre, att näringarne inbördes böra understödja hvarandra, dels ock derföre, att man, genom dess antagande, skulle aflägsna sig från grund-tanken för de christliga barmhertighets-anslalterne, hvilka ledde sitt ursprung från Kyrkan, i hvars skydd de jemväl utbildat sig.
Endast på detta sätt blifva Statsobligationer en formdig Statsskuld; för hvars återgäldande hela Samhället måste ansvara, då deremot de föreslagne TreprocentsSedlarne, i fall jag ej misstagit mig om meningen, blott komma att utgöra ett ytterligare intrång uti den redan nog mycket förnärmade Sedelinnehafvarens rätt. Jag inser nog de vådliga följderne af sådane fern procents Obligationer uti Landets närvarande enskilt gäldbundne tillstånd; jag inser tydligen huru alla penningeägare skola uppsäga till och med sine intecknade fordringar för att företrädesvis insätta sine penningar uti RiksgäldsContoiret emot sådane Obligationer, till undvikande af kostsamma Lagsökningar, och det ofta i penningeaffairer ännu obehagligare tvånget af enskilta considerationer. Jag erkänner således gerna att jag utaf införandet af ett sådant LåneSysteme ej kan beräkna alla de vidt utseende följderna af ett sådant Systéms införande, och jag vill också icke åtaga mig någon delaktighet uti ansvaret för deni. Jag tillstyrker derföre Ridderskapet och Adeln att låta sakerna förblifva uti sitt orubbade skick i denna del, derigenom att inga högre anslag bs» Bil. till Ridel. 0. Ad. Prot. VIII Band. 8 ji4 Dan ij September f. m. viljas, än som kunna utgöras genom de garn* la utvägarne i bevillningsväg. Bilagor till Pleni-Protocollet för elen 12 September, eftermiddagen. Herr von Francken, Augitjl'. Jag får vördsammast underställa Högvälborne Herr Grefven och Lan dt Marskalken samt Höglofl, Ridderskapet och Adeln om ej nu ifrågavarande I3:de punkt borde slutas med ordet Effecter, samt sista meningen: ntnjver hvad hittits, per medium i jr an och med. 1817 till och med 1822, varit vanligt, alldeles bortgå, då derigenom de 1,200,000 R:dr, som äro anslagne till Jernlån kunde blifva beräknade utöfver de i föregående punkt nämnde 30 Millioner, »■ch tillfälle derigenom lämnas til! större fastighetslån.
Äfvensom, efter Kongl. Majrts Nådiga proposition, ansvaret eller fästningsarbetet skult 1300 Lagutskottet! BetHnktindsn. le förstöras, i mån af den förlust Kongl, Maj:t och Kronan eller den enskilde blifvit tillfogad eller komme att vidkännas; jneii icke något afseende har blifvit dervid fästadt å den felagtiges moralitet, eller uppsåt och å den händelse då någon förlust icke timar , utan målsegandeii varder till fullo förnöjd. Kronans eller annor mans medel eller gods, sorn en Uppbördseller Ämbetsoch Tjenste man, i följd af sin Tjenst eller Ämbete, indrifvit eller blifvit ombetrodt kan likväl af honom tillgripas af olika anledning och i olika intention eller uppsåt, nemi. antingen för tillfället med vilja, föresats och förmåga att egaren lill samma gods eller medel till fullo förnöja, hvarigenom någon förlust honom icke tillskyndas, och något moraliskt ondt icke eller blifvit begånget; eller af en Gäldbunden och Banquerouteur, sorn saknar tillgång, att kunna ersätta hvad han tillgripit, och således, med fullt uppsåt att skada göra, förslösat hvad honom såsom Ämbetseller Tjensteman varit ombetrodt. — Till ex. en tjensteman varder antastad för sin enskilda skuld; innehar medel Kongl. Maj:t och Kronan eller enskild man tillhörige, och för att skydda sig från den hotande faran eller Chicanen, tillgriper dem för ögonblicket, efter han innan kort af sine Gäldenärer, eller för någon sin egendom som han ämnar afyttra, har att införvänta utväg till de ombetrodde medels ersättande, men varder dess - LngUtskottets Betiinhandcn. 131 förinnan för tillgreppet oell innan lian förväntat antastad, utan att då vara i tillfälle att genast kunna anskaffa hvad af honom fordras, men sedermera och efter lernnad lämplig anstånds tid realiserar sin. föresatts och sitt löfte, så att genom hans förvållande någon skada icke inträffar.
Gråsidor eller Sej 1 cent:r 1: 25 öre, Lax och Al 1 » 6: » » Långor och Torsk, med derunder inbegripne Rotscher, samt Klipp-, Stockoch Platteller Bred-fisk 1 » 1: 50 » Andra slag 1 » 2: 50 » vid hvilken redaktion Utskottet lår erinra att den under »saltad eller inlagd» i nu gällande tulltaxa förekommande rubrik »Kabeljo, Långor och Torsk» inbegri pes under rubriken »all annan». För Fläsk, alla slag, äfvensom för Kött, alla slag, hafva kommitterade föreslagit att den nu provisoriskt gällande tullfrihet må fortfarande bibehållas, hvilka förslag af Kongl. Maj:t blifvit godkända. Likaså har Kongl. Majit gillat kommitterades förslag att Foglar, slagtade, skola hänlöras under kött. Fisk, Fläsk, Kött, Foglar, 22 Bevillnings-Utskotlels Betänkande JU 10. Garn. Glas. Då tull-inkomsten för dessa nödige födoämnen icke är af någon större betydenhet, har Utskottet icke funnit skal till någon erinran vid Kongl. Maj:ts berörda förslag, utan hemställer att, i öfverensstämmelse dermed, tullfrihet må stadgas för fläsk, alla slag, och kött, alla slag, samt foglar, slagtade, hänföras under kött. I de af kommilterade föreslagna tull-bestämmelserna för artikeln Garn har af Kongl. Maj:t vidtagits den ändring, att införsels-tullen å alla slag färgadt bomullsgarn, hvilken af kommilterade föreslagits till 25 öre skålpundet, blifvit upptagen till 20 öre och att tullen å kameloch ullgarn, alla slag, hvilken kommitterade hemställt måtte bestämmas till 25 öre för ofärgadt och 52 öre för färgadt skålpundet, af Kongl. Maj:t antagits till 15 öre för det ofärgade och 20 öre för det färgade.
Huru den skall straffas, som förgriper sig med våld eller misshandel å Konungen eller annan medlem af Konungahuset; eller vid upplopp eller uppror gör våld å person; eller uppsåtligen sätter eld i annans hus eller gard och derigenom vållar någons död; eller öfverj'aller annan för att rån föröfva; eller genom öfverträdelse af föreskrift, som blifvit gifven till skyddande af kanal-, slusseller jernvägs-anläggning, vållar död eller svår kroppsskada; derom är särskildt stadgadt. Genom denna förordning sker ej heller någon ändring af de i Krigslag förekommande ansvarsbestämmelser i afseende å dem, som till Krigsmakten höra. § 73. Misshandel, sorn i 13 eller 14 § sägs, ändå att den skett mot maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde eller annan förman, så ock brott efter 16 eller 39 §, må ej åtalas af allmän åklagare, der ej målsegande brottet till sådant åtal angifven, eller det blifvit föröfvadt under sabbat eller vid sådant tillfälle eller å sådan ort, son i 50 § omförmäles. Vållande, hvarom i 18 § sägs, må ej åtalas af annan än målsegande. Lag samma vare om brott, som i 48 § sägs, der det ej af målsegande till åtal angifves. Lag-Utskottets Betänkande N:o SO, 47 § 74. Hafva två år förflutit sedan brott, hvarom i denna förordning förmdles, lief föröfvadt, må ej talan om ansvar derför anställas, der ej straffarbete å brottet följa kati. § 75. Böter, sorn i denna förordning finnas stadgade, beräknas i Riksmynt. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande en tredjedel af det ådömda bötesbeloppet. § 76.
Då nu således trenne Riks-stånd sammanstämmande beslutat, att för ett och samma ändamål eller elementar-iäroverkens reglering i enlighet med hufvudsakligen enahanda grunder anvisa den högre anslagssumman, och Bonde-ståndet är ensamt om sitt beslut, att för en dylik reglering medgifva endast det lägre beloppet, anser Utskottet vid sådant förhållande en förhöjning af 90,000 r:dr i tiuvarande stats-anslaget för elementar-läroverken vara i förening med endera lydelsen af nedannämnde vilkor af Rikets Ständer beviljad. Hvad angår de af Utskottet för anslagets användande föreslagne, under litt. b. upptagne vilkor, så äro följande deribland af samtlige eller tre Riksstånd godkände och således af Rikets Ständer definitivt antagne, nemligen: ingressen, lista, andra och 3:dje momenten, enligt deras i utlåtandet N:o 207 tillstyrkte förändrade lydelser, samt 4, 7, 8 och 9 momenten. Deremot är 5:te momentet, hvilket Borgareoch Bonde-stånden gillat, af Ridderskspet och Adeln samt Preste-ståudet afslaget. 6:te momentet är af Borgareoch Bonde-stånden bifallet, hvaremot de tvenne öfriga Riks-stånden förenat sig om en förändrad redaktion af samma moment, enligt ofvanföre uppgifven lydelse. I stället för 10 och 11 momenten, som ogillats af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hafva dessa Riks-stånd beslutat en underdånig hemställan, hvars innehåll ofvanföre är antydt, angående förändring i sf o'styrelsernas organisation. Borgareoch Bonde-stånden hafva bifallit Utskottets förslag äfven i dessa delar, Bonde-ståndet likväl med den inskränkning, som föranleddes af dess, angående skolafgifterna, fattade beslut, men hvilken inskränkning emedlertid i följd af de 3:ne öfriga Riks-ståndens beslut om en skolafgifls införande, förfallit. Stats-UlsJiOttets Memorial, !V:o 23g.
Men då hon en gång blef stor, ville hon också gifta sig, det var hvad hon ofta anförtrodde sin mor. Hon hade de mest oförfalskade begrepp om mannens storhet och qvinnans beroende af honom, och ogifta qvinnor voro alltid föremål för hennes undrande frågor. »Hvarför har inte den tanten någon herre, mamma?» brukade hon fråga, och hon var aldrig tillfredsstäld med de svar hon fick. »Tänk, om du sjelf inte får någon herre», sade hennes mamma skämtande, »tänk, om ingen vill gifta sig med dig.» Då mulnade den lillas ögon och hon betraktade häpen sin mor. Det var någonting, som hon ej hade tänkt på. »Ja, men jag vill gifta mig!» ropade hon passioneradt; »jag vill ha en herre!» Hon hade nyss fylt sex år, då hon fick gå på sin första barnbal. Det var så ljust och vackert i rummen och så mycket barn, så stora barn, att hon rigtigt kände sig rädd. Hon ville ej släppa sin mammas hand, hon stod hela tiden inkrupen i hennes klädningsveck, som en liten hvit fogelunge, med de stora blå ögonen skygt blickande fram på den stojande barnskaran omkring henne. Men så kom det en liten gosse raskt fram till henne, och det hjelpte ej, att hon spjernade emot – han drog henne ut i salen och började dansa med henne. Hon var mycket blyg och försagd, men hon vågade ej göra motstånd. Hon hade en omedveten förnimmelse af, att det var någonting af herre hos den lilla gossen. Och sedan dansade de med hvarandra hela qvällen. Den lilla gossen släpte henne icke, och när de ej längre orkade leka och dansa, sutto de bredvid hvarandra och sågo på vackra taflor, som man visade dem, och då de skildes åt, bytte de karameller, och han gaf henne dessutom en chokoladkaka, – och så kysste han henne. Under hemfärden sof hon hela tiden och fortsatte dermed äfven då man klädde af henne – hon var så trött af dansen och värmen. Men hon höll karamellen hårdt sluten i sin hand, och just då hon kommit i säng, öppnade hon ögonen och sade mycket bestämdt: »då jag blir stor, skall jag gifta mig med Berthil».
Om, ibland hundrade Innehafvare af TreprocentsSedlar, tio insatt Pennin - 56 Den 17 Martn, /. ot. gpjrne på Speculation, att hafva dem stående till begagnande af mera lönande Tnnsactioner, hafva nittio antingen emottagit dem sam contanta Penningar, eller insatt dem, för att tinder en kort tid hafva någon Ränta, tills Penningarne skolat ovilkorligen användas för bestämda Utgifter, eller till dess de kunnat på säkert sätt lagligen förräntas. Man får derföre ej anse alla Innehafvare af TreprocentsSedlar såsom girige Capitalister eller Speculanter, hvilkas -förlust man är ber nägen och tror sig hafva rätt att glädas åt. Tvärtom tror jag Pluraliteten böra anses såsom ganska oskyldiga Creditorer, hvilkas li/ dande man bör söka att lindra så vidt sig gö,' ra låter. Nu, då det är en gifven sak, att Disconternes Creditorer ovilkorligen skola förlora, utredningen må företagas huru som hel 1st, samt största delen af dem ej, utan ett känn, bart lidande, kunna vänta de föreslagna fem utredningsåien , på hvilka de, genom saknad laglig Ränta å sina Capitaler, förlora 18 Procent, är det ganska säkert att de hellre vidkännas denna förlust genast, och kanske tacksamt ännu eftergifva 2 Procent , så att de med 20 Procents ren förlust genast finna sig mera belåtna , än med vänlningstiden , under hvilken man ej så noga vet, hvilka händelser som kunna inträffa, föreslås att alla Malmö och Götha CanalDisconternes TreprocentsLån böra genast med 20 Procents afdrag Dm 17 Martil, f. m. 57 infrias. I afseende på Götheborgs Discont är förhållandet annorlunda så vida sjelfva Discont-tillgångarne medgiiva 6 Procents Ränta , i hvilket fall de genast till fulla beloppet kunna inlösas.
Mitt m o d började redan sjunka vid tanken på att så kanske nödgas komma af mig i portgången, när den närmast mig stående af de främmande sjöbussarne med ett vänskapligt grin pekade på de två klaraste rutorna, som funnos i kvarteret, och på hvilka bjärtblå band slingrade sig med gyllene inskrift: » Alla äro välkomna till nykterhetssällskapet Blå Bandets lokaler. » Dessa, stiftade af ett filanstropiskt sällskap i London, som särskildt ömmar för sjömännens bästa, återfinnas vid många af stadens hamnar, för att genast vid sjömännens ankomst erbjuda en god tillflyktsort, och hafva ej utan framgång upptagit konkurrensen med den mängd usla nästen, där de förut nästan i regel hamnade. Det bor en fru i Sveriges rike, Som i vishet knappt har sin like, Visst Mimers brunn hon i botten tömt Och Idnns prisnämnd ej henne glömt. I min ursprunglighet är jag människor och djur kärt; förlänger jag mig med en vokal, omsluter jag mången gång skönhet, gör jag det med en annan, är jag ett sockennamn, eller åter med en annan, ett adligt namn. Sätter jag en vokal till höger och en till vänster om mig, är jag ett musikinstrument, och bjuder jag två, den ena efter den andra, artigt platsen på min vänstra sida, är jag ena gången en stad eller en jordinnehafvare och den andra en individ med vida vyer, figurligt taladt. Låter jag åter konsonanter byta plats till höger om mig, kan jag vara än ett förvaringsrum, en person, som alla afsky, klyfva vågen, vara en tygsort, vara god eller dålig, lärd eller enfaldig, diger eller tunn, en lagterm, ett stängsel, är jag i stall och på fartyg känd, var jag en gång ett författaremärke. Bland. • Ebba Boström; af Ann Margret Holmgren, /. Tersmed&amp;n. (Med porträtt). — Pingst; poem af Héléne Malmquist. — Konfirmationen och ungdomen; af Eva Wigström (Ave). (Forts, o slut.) — Snorres rimkrönikor. V. — Ett hems möblering; för Idun af B. — Hvardagsrnmmet. — Bn protest och en förklaring.