Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vore bär fråga om att hämma ett missbruk: så vore äfven saken klar, ty då belmfdes det icke annat än att lagföra den eller dem, som föröfvat missbruket och öfverträdt vilkoren i tillståndsbrefvet, men något missbruk af den beviljade rättigheten att bereda pressjäst, begås alldeles icke derigenom att näringsidkaren, sedan jästen är uttagen, tillverkar bränvin af återstoden. Den föreskrift, som dessa näringsidkare måste iakttaga, är att hålla pressjäst af god beskaffenhet allmänheten tillhanda och sålänge de upfylla denna föreskrift, så hafva de också upfyllt det vilkor, hvarunder rättigheten att tillgodogöra det residium, som finnes qvar, sedan jästen blifvit afskummad, blifvit dem meddelad. Jag tror, alt denna fråga är sä väl utredd af Hr Braunerhjelm, att jag icke deri behöfver vara vidlyftig, utan får jag endast vördsamt anhålla, det inbjudningen måtte afsläs och R. o. Ad. vidblifva sitt en gång fattade beslut. Hr von Hartmansdorff, Aug.; Gr. Sparre har, med så mycken juridisk lärdom och parlamentarisk skicklighet, försvarat Hr Hjärnes sats, att det torde förvåna den sednare sjelf, att han haft så rätt, som Gr:n säger. Derigenom har min granne, Hr Adelborg, äfven blifvit förledd att antaga Gr. Sparres mening. Jag vill dock försöka bestrida henne. Det förhåller sig, enl. författn:ne, sålunda, att de, som hafva rättighet att tillverka pressjäst, jemväl äro berättigade att bränna bräuvin under Maj, Juni, Juli, Augusti, September och Oktober månader, eller under den tid af året, då bränvinsbränning icke är i allmänhet tilläten. Med detta undantag har det Serskildta Utsk., enl. min tanke, icke att sig befatta, ty Utsk. skall yttra sig ej öfver vissa privilegier utan ang:de den bränvinsbränning, som i allmänhet under de öfriga 6 månaderna, eller från och med November till och med April, tillåten är.
Erfarenhetens lära och alla FolkflagS förflutna öden bewisa nogsamt, att blott den magt fortfar att wara sjelfständig, blott den winner förtroende hoS andra, som, aldrig misströstande om sin egen kraft, häms tar af sitt fortfarande stridbara tillständ den säkra borgen för bibehällandet af ett äterwunnit fredslugn. LidS. och AS. prot. 6;f« Land. s:dra afd. N:s 2 Leff» 18 Den 2 April. Desin tänkesätt, hwilkas wärde ingen lärer kunna misikänna, synas hafwa gifwit anledning till Kongl. Brefwct af den 10 Januari! 1790, der uti i^st , §. ett sall förutsattes för Wargeringens bruk, dä hwarjc arni och hwarje wilja böra förenas kill Fäderneslandets förswar. Det är i afseende pä detta enda fall, nemligen dä Rikets gränser skulle ofredas, eller hotas af en anfallande fiende, som Kongl. Majit tror Sig böra till Nissens Ständers medborgerliga och eniga bedömande framställa den enkla fräga: Huru Riket stall förswaras och om dennärwarande Krigsmagten dertill anses tillräcklig? Kongl. Majt bör tro, att den samma Lagstiftande Magt, som fö» reflär inskränkning af förswarsmedlen, ej kunnat widtaga detta steg, utan att d-rjemte wara betänkt pä nägon annan allmännare o i) mera rättwist fördelad ersättning. Kongl. Maj t öfwerlflmnar denna migtiga frägaS bcswarande med fu t för roende till Desi trogna Ständer, som i öfweren^stämmelse med Kongl.
Posse anhåller jag deremot att U. o. Adin ville antaga Bonde-Stis inbjudning, Mig är äfven den upplysning lemnad att Borgare-Stit antagit denna inbjudning samt beslutat att höja anslaget till 150,000 rdr. Det Den 28 April f. m. 611 är således redan tre Stånds beslut, och om vi nu skiljde oss derifrån, skulle frågan gå till förstärkt Utsk. Hvad åter den siste talarens förslag angår, så kan jag icke dermed förena mig. Jag har nemi. den öfvertygelsen att om småbarnsskolor inrättas på allmän bekostnad, så sker det på folkskolans bekostnad. Det är äfven en annan sak, hvari BondeSt:ts inbjudning skiljer sig från Kongl. Maj:ts Propos. I den sednare står det nemi. »examinerade lärare», men i inbjudningen står det »lärare eller lärarinna». Jag fäster vigt vid detta sednare, ty mången församling kan endast gifva så ringa lön att blott frumtimmer kunna berga sig derpå. Med anledning häraf tillstyrker jag bifall till Bonde-St:s inbjudning. Gr. Mörner: Det är verkligen en besynnerlig method för ärendenas behandling, som börjar utveckla sig. Det är icke första gången man hör talas om att, sedan Kongl. Maj:t förklarat ett anslag vara till visst belopp erforderligt, så kommer en af Bådgifvarne till Stats-Utsk:t och begär under hand ett ytterligare anslag, och denna framställning upptages af Utsk:t, pröfvas och behandlas helt och hållet utom den af grundlagen föreskrifna ordningen. Önskar Kongl. Majit ett anslag, så anvisar grundlagen huru dervid skall tillgå. Vårt nuvararande Stats-Råd tyckes deremot vilja införa ett alldeles nytt sätt, bestående deruti, att, om en Departements-Chef icke får sin vilja fram i Stats-Rådets plenum, så springer han konfidentielt till Stånd eller Utsk. och insinuerar der sin enskilda åsigt. Mot detta Sjö- och Ecklesiastik-Ministrarnes sätt att gå till väga måste jag nedlägga min protest och hoppas att detta handlingssätt icke måtte blifva ett testamente af de nuvarande Stats-Råden till deras efterträdare.
» Nå, för att inte din dessert ska behöfva vänta — vi få inqvartering! » Hon lade hastigt ifrån sig dessertskeden, sköt stolen något tillbaka från bordet, slog ihop händerna och utbrast i ett muntert: — » nej, hvad du säger! » » Jag tror du blef öfverraskad. » » Ja, synnerligast som Lotten nu i åtta dagars tid, när hon lagt upp mitt hår, inte gjort någonting annat än tal t om den der inqvarteringen. » » Och du har inte alls låtsats om någonting I » » Af den enkla orsak, att det inte alls intresserar mig. » » En inqvartering! » » Ja, just en inqvartering! Här skall allting vändas upp och ned både i boningsrum och stallar; man skall störas i sina vanor, salongen skall komma att lukta stall, matsalen tobaksrök, och sedan herrar officerare haft den vänligheten dra sina färde, skall det behöfvas minst fjorton dar, innan man kan säga sig vara riktigt qvitt den der inqvarteringen. Jag tycker du borde sagt nej. » » Det är inte så lätt, min lilla vän, man har pretentioner på en ägendomsägare som jag, och säger man nej, blir man ansedd för att vara ogin — ja, någonting ännu värre — snål ... » » Min gud, bara det sista ordet är alldeles nog att omvända mig. Hellre än att någon skulle få anledning ens tänka det om grefve von Flandern, är jag beredd att öppna Räflinges portar för hela svenska armén, om det gäller. » Hon hade rest sig från bordet och stod midt framför sin man med kinderna fårgade af en svag rodnad och underläppen ännu liksom darrande efter de sista orden. » Så ... så », lugnade grefven med ett godt leende och drog henne med mildt våld till sig, » det är ju ingen fara skedd; du är en riktig liten krutdurk, chériel Men i grund och botten smickrade det grefve von Flan
Detta skulle kanske bespara en dyrbar tid och några 100 R:dr i tryckningskostnad. Den 2 M a r s e. m. 133 Friherre Ehrenborgh, Casper Willielm: I anledning af den anmärkning, som af den sista värda talaren blifvit gjord, vill jag blott uplysa, att Lagutskottet redan insett fördelen af det redactionssätt för reservationer, som StatsUtskottet vid sine Betänkandens afgifvande brukat, och sålunda redan för sin del antagit det; och jag förmodar att de öfriga Utskotten äfven villigt göra detsamma, med anledning af Herr Ribbings hemställan derom. På sätt Herr Ribbing yttrat, föranleder det förr brukliga till onödiga och ej obetydliga kostnader. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Herr Ribbing önskade, att dess yttrande borde anses såsom en ny Motion, eller om Herr Ribbing vore tillfredsställd i anledning af hvad Friherre Ehrenborgh nyss anfört. Herr Ribbing: Jag anser mig fullkomligt tillfredsställd, hvad Lagutskottet beträffar, och blir det äfven i afseende på de öfrige Utskotten, om Eders Excellence skulle täckas göra deras Ordförande!' uppmärksamme på min anmärkning, i händelse Eders Excellence finner den förtjena afseende, i hvilket fall Ordföranderne säkerligen ej eller uturaktlåta hvad som kan lätta och förenkla expeditionen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade derefter, att 134 Den 2 Mars e. tn. som Herr Ribbings yttrande hade afseende å alla Utskott, borde detsamma behandlas såsom en ny Motion, och följakteligen i vanlig ordning hvila på bordet. Ånyo föredrogs LagUtskottets den 16 sistlidne Januarii under N:o 20 afgifne, och den 16 derpåföljde Februarii e. m. på bordet lagde, Betänkande i anledning af väckt Motion, att den del af Rikets Ständers, den 22 December 1823, till Kongl.
Rättegångs-Balken, at böterne i denne RättegangsBalk, d<r ej annorlunda stadgadt finnes, samt alla andra Böter och Witen, hwilka, efter Allmänna Lagen och särskildta Författningar, Domare och Embetsmän säsoin deras ensak tiihöra, skola ga til Konungen. Något löfte om ersättning härföre omnämner icke samma Förordning, utan innehaller endast Riksdags-Beflutet en af Riksens Ständer gjord underdånig hemställan om någon skälig ersättning til de Embetsmän, som af alder innehaft desse Witesoch Ensaks-Böter. I anseende til de öfrige af Herr von Sckantz upräknade afgifrer, sa äro de clisxonoraäs efter Konungs och Ständers Beslut kil andre behof, och lära nu icke eller kunna komma i fraga, ar til Hof-Rätterne ater anflas; sedan Hof-Rätterne lika med Rikets öfrige Embetsoch Densremanr, a-corx8 redan Ar 1778 kommit i åtnjutande af en förbättrad aflöning, och nu äfwen blifwit föreflagne lil Löneförbättring, til likhet med de öfrige Werk och Stater. Stockholm den i8:de Martu i8io. Pä Sjette Bandet. Nw 66. rv42 Den sz Mars. e. m. Pa Högloft. RidderskapetS Pä Högwördige Prästeoch Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters wägnar magnar Llses kleming. 1?li. ^VeiämLN. Pä Wällofi. Borgare Pä Heverwärda BondeStandets Ledamöters Ståndets Ledamöters wägnar wägnar Oart kr. I^auclberZ» lok. kricsson. dl. kröcleliuS. Ridderftapek och Adeln åtskiljdes klockan 9. Ill ftclein krotocolli 6. Silverstolpe» Lördagen den 24rde Mars. rienum klockan L ro förmiddagen. JusterLcles följande:
Utskottet bordt i ett sammanhang behandla alla till Utskottet inkomna frågor, angående löneförbättring för Bankoverkets tjenstemän och vaktbetjenter saint uppskjuta denna behandling intill dess Utskottet kunnat på samma gång pröfva det förslag till reorganisation af Bankoverket, hvilket, i följd af Rikets Ständers vid r844—1848 års riksdag derföre utsatta premium, blifvit af enskild person uppgjorclt och till Banko-styrelsen inlemnadt, men, af denna styrelses granskning ännu beroende, icke hunnit att Utskottet föreläggas. — Genom ett sådant förfarande hade Utskottet, innan Utskottet föreslog den ifrågaställda löneförbättringen, fått tillfälle att undersöka om ej dertill behöflig tillgång genom motsvarande reduktion på annat håll skulle kunna beredas, ulan förhöjning uti den vid 1840—4! års Riksdag för Bankoverket fastställda aflönings stat. Och, om det ej varit möjligt att undvika denna förhöjning, skulle, när hela dess erforderliga belopp blifvit på en gång af Utskottet uppgifvet, Rikets Ständer åtminstone icke hafva blifvit förledda att, ett efter annat, bevilja anslag, hvars sammanräknade summa de ej kunnat från början öfverskåda.” Häruti har Herr Doktor Sandberg instämt. Af Riksdagsfullmäktigen Per Nilsson från Christianstads Län, som ansett sig med afseende derå, att de tjenstemän inom 3:dje tjenstegraden, hvilkas, befattningar äro förenade med trägnare göromål, såsom en ersättning derför åtnjuta arfvoden, icke kunna tillstyrka någon lönetillökning. Af Riksdagsfullmäktige Petter Mårtensson från Jönköpings och Petter Gabrielsson från Kronobergs län: ”Emot Högloft. Banko-utskottets med endast två 'rösters genom votering segrande beslut om löneförhöjning åt Bankoverkets bokhållare, få vi afgifva vår reservation, under den säkra öfverty - s Banko-Utskottets Utlåtande, Ko 17. gelsen, att desse tjenstemän äro så väl lönade, att ingen vacance i dessa tjenstebefattningar kommer att uppstå.
Borgare-Siandet bör waraförsäkradl VM Ridderikapet och Adelns agkning och manskap, sanik akt inga stiften stola derutinnan werka ändring. Detta tänkesätt har under nu sörfluine Riksdag wunnik förökad stadga, dek stall fortfara ester desi flut, och dä andra yrken mera enstilta komma att uptaga Borgerstapets tid, är Ridderstapet och Adelns högsta önstan, atc begge Standens wänstapsband mätte blifwa äfmen enstilt tillknutne. Härefter äterkom Grefwe körner med Ridderstapet och Adelns Deputation, medförande de öfrige Ständens manliga hälsning. Uppå begäran af Herr Friherre kleming, Lstaö8, anmodade Herr Landt Marskalken Grefwe Uhrner att upläsa stna till de andxe respeciive Stan-. 794 Den 18 Augusti. Ständen hällne afsteds-tal, hwilka lydde som följer: Till preste Ståndet. Högwördigste Herr Årke Bi stop och Taleman; sä or? samtlige Ledaniöker af del Högwördige Preste-Ständet! Till det Högwördige Preste - Ständet framför Ridderstapet och Adeln, genom osi sine Deputerade, desi wid detta Riksmöte sista men icke mindre agmingSsulla och förtroliga hälsning. Med en sällsynt samdrägt och bcredwillighct äro nu de wigtiga öfwerläggningar till anda bragte, som, i samma mohn de stadgat den styrande magtens werkningsförmäga och utwiogat medlen till fäderneslandets förswac och statsbehofwens fyllande, äfwen i samma mohn stola bereda fäderneslandets wälgäng i dek de betrygga desi anseende och sjelfständighet.
Af gäslgifvaregårdarne äro 30 ansedda som skjuts-omhytningsställen; utom vid de öfriga linnes endast En tillåten krog på landet. Tulluppsyningsmännen hafva sedan Drottning Christinas tid åtnjutit rättighet att ensamme hålla laverner (eller krogar) vid landthamnarne, hvilka uti förenämnde antal icke äro inräknade. För postens fortskaffande emellan Wisby och Klintehamn, hvarifrån den med en skonert eller båt, efter omständigheterna, afgår till Böda på Öland, äro 1TV mantal anslagne till posthemman. Under sommarmånaderna har postkommunikationen vunnit större säkerhet genom ett, Postverket tillhörande litet ångfartyg, med en machin af 20 hästars kraft, som fortskaffar posten emellan Wisby och Westervik, 2:ne gånger i veckan. Gottland är för tullbevakning försedt med en Tullkammare i Wisby och indelad t i 6 Strandbevaknings-inspektors-dislrikter, nämligen: Klitite, Holme, 20 Ljugarn, Kattbammarsvik, Slitö och Kappelshamn, och i 4 Strandbevakningsuppsyniögsmans-distrikter, nemligen Burgsvik, Kylley och Fårösund. Lotsar, under uppsigt af en Lots-Fördelnings-Chef, äro stationerade uti Wisby stad, Westergarn, Klintehamn, Burgsvik, Enevik, Stock vik, Holme, Ljugarn, Herrevik, Katlhammarsvik, Slitö, S:t Olofsholm, Kylley, (hvilkets loisar äfven inlotsa till Lörje, Wallevik ochWärna), Lergraf, Fårösund, med särskilde lotsar vid hvarje inlopp, Lutlerhorn, Ar, Kappelshamn och Ilallshuk. I följd af år 1827 med jordägarne vid dessa lots-stationer uppgjorda kontrakter, hafva samtlige lotsarne blifvit inrymda i besittning al åt dem upplåtna lägenheter. Tabellen upptager det antal skaltlagde tullmjölqvarnur, som för närvarande finnas i länet. Sedan sista Berättelsen hafva 3 qvarnar blifvit skattlagda, bvilkas ränta utsör i kronovärde 3 R:dr 21 sk. o
Her von Koch har, med särskildt föranledande af Herr Grefve Posses ofvan omförmälda förslag, äfven \äckt motion i ämnet och sålunda andragit: att motionären ansåge det vara af högsta vigt, att all tionde, såsom en produktionen hindrande och förhatlig pålaga, aflöses, och utbytes emot en gång för alla Allmänna Besvärsoch EkonomiUIskollels Betänkande N:o 93. 5 bestämda afgifter, samt att för öfrigt presterskapet, likasom alla tjenstemän, erhålla sina inkomster på annat sätt än direkt från den enskilde medborgarens händer; att motionären icke trodde, att presterskapets inkomster på det hela böra minskas, men att de böra annorlunda fördelas emellan det högre och det lägre presterskapet, så att hvarje tjenstgörande prestman får anständig bergning och det nuvarande opassande aflöningssättet ej vidare må hindra landets bäst uppfostrade, äfvensom i afseende på lefnadsvett mest bildade män, att ingå på en bana, sora borde vara den första, men nu de fleste ynglingar, äfven presters egna barn, snart sagdt anse under sin värdighet att beträda; samt att motionären derföre ansåge Rikets Ständer böra, till vinnande af nämnde ändamål, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nedsättande af en kommitté af t. ex. två prester och fyra lekmän under Ecklesiastik-ministerns ordförande, för att, efter inhemtande af noggranna underrättelser angående presternes nuvarande inkomster, uppgöra förslag till allmän reglering för Svenska presterskapet af löner, att utgå antingen från en gemensam fond eller från särskilda, efter stift, län eller andra distrikter, fördelade allönings-kassor.
Jag kan icke heller här jäfva någon annans erfarenhet, men jag hemställer till de af Eder, Mine Hrr, som haft närmare beröring med allmogen, om man kan säga att hos dem finnes brist på religiös känsla eller religiöst begrepp, och de hafva likväl läst katekesen utantill under mycket strängare och tyngre former än vår nuvarande ungdom. Detta är för mig ett bevis att det ligger icke något så farligt uti att läsa utantill, ty man kan lika fullt hafva en sannt religiös bildning. Jag slutar med att yrka bifall till Betänktdet. H. Exc Hr Gr. och Landtm, anmälde och lät upläsaett från Hederv. BondeStåndet ankommet prot.utdr. Nio 218, hvaraf inhämtades, att nämnde KiksStånd, vid föredragning af det nu under öfverläggning varande Betänk:det, dels förkastadt hvad Utsk:t föreslagit i afs. på katekesutanläsning samt för sin del fattat det beslut, att B. St. måtte hos K. M:t i underdånighet anhålla, att vid första kristendomsundervisningen, så inom församlingen som vid Folkoch Elementarskolorna, endast må användas Luthers lilla katekes jemte nödig bibelförklaring och följaktligen utanläsning af den Lindblomska katekesförklaringen eller den, som i dess ställe må varda antagen, uphöra och denna i stället blott till ledning för läraren och såsom läsebok för barnen begagnas; och dels inbjudit MedStånden att i detta beslut sig förena. Härefter tiprepades och yttrade Hr Lefrén, Joli. Pehr: Många tal. hafva yttrat sig och yttrat sig länge, jag skall deremot vara helt kort. Jag instämmer uti begäran om återremiss. Gr. Hamilton, Henning: Ingen lärer kunna förmoda att jag skulle obetingadt gilla det sätt, hvarpå katekesläsningen hittills understundom blifvit bedrifven, ehuru jag börjar mitt yttrande med den förklaring, att, om jag hade lått ordet något tidigare och sål. icke egt anledning ändra planen för mitt anförande, hade jag varit beredd att med Hr Nordenfelt lägga mig på slagfältet.
M:t i Nåder föreslagne måttoch vigts-enheters lämplighet framför alla andra, funnit skäligt bifalla, alt såsom enheter må fastställas: för längdmåttet den nu gällande foten; för ylmåttet, qvadratfolen, eller qvadraten på den nu gällande foten ; för rymdmåttet, kubikfoten, eller kuben på den nu gällande foten ; för vigten del nu gällande skålpundet (eller den s. k. marken viktualievigt); samt att, till yttersta efterrättelse i afseende på grundenheternas, fotens och skålpundets, storlek, skola vara att tillgå en rikslikare för längdmåttet och en för vigten, angående hvilka likares beskaffenhet, förvarande och begagnande, med hvad mera dertill hörer, genom den allmänna stadgan komme att meddelas erforderliga special-föreskrifter, hufvudsakligen enliga med hvad Vetenskaps-Akademiens förslag i §. I afseende å längdmåttets indelning har Vetenkkaps-Akademieu föreslagit dels bibehållandet af den under namn af stång i vårt längdmåtts-system redan för längesedan införda tiofalden af foten, dels införandet af en ny multipel af densamma, nemligen en s. k. ref af 100 fot eller 10 stänger; hvaremot E. K. M:t ansett Vetenskaps-Akademiens förslag i denna del kunna förfalla, enär de ifrågavarande multiplerna synbarligen an - 150 Expedilions-Vtskoltels Förslag tilt underd. Skrifvelse, N:a 86. setls böra i systemet ingå, egentligen för att kunna vid landtmiiteri-förrältningar eller i allmänhet vid jordytors beräkning användas, men vore för längdoch rymdmåtten föga behöflige. Ett fullständigt måttoell vigtsystem synes emellertid böra omfatta icke allenast alla de enheter, hvilka dagligen begagnas af allmänheten i bandel oell rörelse, utan äfven alla sådana, som kunna komma i fråga att användas vid uppmätningar af hvad slag sorn helst; och minst torde sådana böra ur systemet uteslutas, hvilka ligga till grund för de allmänhetens intressen så nära rörande landtmäteri-förrältningarne.
Fråga mig icke, hvadan jag kom, Spörj ej, hvart jag mig ämnar, Når jag din åsyn lämnar. » Strandens enslige, sorgsne son Grubblar i dystert sinne. » Komme du ån så fjärran ifrån, Väcker du hos mig ett minne. Var det ej du, som i sljärnlös natt Varnande vid min sida satt, Når mina drifter jag lydde, Når mina drömmar flydde? » Svartögd tärna i hafoets våg Dyker i morgontimma, Gungar så stolt och fri i sin håg Mot horisontens strimma. Strandens son blir så tung i sin själ, Aldrig glömmer han hennes farväl, Böljan, som svallar och vankar, Kvåder stolts jungfruns tankar. Theodor Lindblom. Sommar i staden. H^xvad ämnar du ta ' dig till i pingst » » hur tänker du tillbringa din sommar? » Det är under vårens lopp en släkt och vänner emellan ständigt återkommande fråga. Hvar och en redogör så för sina planer och gläder sig vid blotta tanken på att i sinom tid få realisera dem. Och under dessa gångna härliga dagar har man också nästan gått man ur buse för att njuta af Guds fria natur i dess första sommarskrud. Många ha ju redan för länge sedan flyttat ut till landet. Men alla dessa — ur skilda samhällsklasser —, som med eller utan matsäckskorgar skyndat på spårvagnar, ångbåtar eller tåg för att åtminstone få tillbringa sin dag ute i •det gröna, visa de ej samma längtan att komma ut, bort från stadslifvet och dess kvalm? Och nog återvända de i de flesta fall med ett tacksamt minne af hvad naturen gifvit dem, uppfriskade och stärkta så till kropp som själ. e8s&gt;_ och Också jag skulle få komma på landet, såväl pingstafton till middagen som själfva pingstdagen. Ville därför dessförinnan passa på att taga reda på en sömmerska långt borta på Kungsholmen — så att dit vandrade jag af lördag förmiddag. Hur olika ter sig icke denna stadsdel mot vårt eleganta Östermalm, så gladt på ytan. Ju längre man kommer Fleminggatan fram, desto hopplösare tyckas alla arbetarbostä- dernas tusentals fönsterrutor stirra emot en, och man frågar sig åter och åter, hur mycken sorg, nöd och elände väl bor därinom.
Koppar, Gårad, hvarå, genom Kongl. Kungörelsen den 18 December 1843, den utförselstull af 5 R:dr SkSf St. v., som finnes i gällande tull taxa bestämd, blifvit nedsatt till 3a sk., samt Smidd, valsad eller gjuten, hvilken, till den del, som innefattas under rubriken ”Plåtar och andra ämnen för ytterligare bearbetning” är i 1841 års taxa åsatt 1 R:dr 3a sk. utförselstull per SkS? St. v., men genom nyssberörde Kongl. Kungörelse blifvit från all utförsels-aigift befriad. Stål, gjut-, garf-, andra slag, å hvilka utförsels-afgifter äro i gällande taxa bestämda, för gjutstål till 8 sk., för garfstål lill 3 sk., och för andra slag till 2 sk. för hvarje 100 gf, men hvilka alla genom Kongl. Kungörelsen den 18 December 1843 blifvit medgifna tullfrihet vid utförsel; hvarjemte tullvärdet å ”andra slag,” enligt Kongl. Kungörelsen den 3i Januari samma år, är nedsatt från 9 till 6 R:dr. Tjära, sorn, enligt 1841 års tulltaxa, är åsatt 4 skutförselstull tunnan, men genom Kongl. Kungörelsen den 17 October 1843 blifvit från så beskaffad a hafi befriad. O Stenkol, Stenkolsstybb etc. Genom oftaberörde Kongl. Kungörelse den 17 October 1843 är jemväl stadgadt, att ”Stenkol, Stenkolsstybb eller ”Cinders, samt Cokes eller afsvaflade Stenkol,” hvarå införselstullen i 1841 års taxa är bestämd till 4 sk. tunnan, skola tills vidare åtnjuta*tullfrihet vid införsel; men som