Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ISLels kjöl cl, Olok fostan, upläste til LrotoLollse et Oictamen, sä lydande' Ehuru ätstillige warde Ledamöter af Ridderskapet och Adeln redan framftält nödwändigheten, nyt - Den 1Z Iunii. 705 nyttan och möjligheten af en Lonscription r Swerige, torde mig tilläras, at i ödmjukhet fä anföra nägre mig förekomne omständigheter, hwilka, efter min tanka, göra werkställigheten häraf til sit ändamål hwarken sä bidragande, eller sä billig och lätt, som den i forsta påseende synes wisa sig. Efter all anledning lara de indelte Regementerne ännu hafwa mänga vacLNLer ocoiiipwtteinte: at hwarje Rust-och Notställare owilkorligen och utan någon flags förewändnillg äligger at 1 kcruwra sin VHLLNL6, torde anses utom all fraga, häldst upfyllandet af denna ffyldigbet endast bewarar honom rättigheten til sin pä detta sätt skattlagde?o38V88ions Dä man i fredstid sär beräkna fördelen af densamma, bör man deremot i krigstid wara beredd pä tyngden deraf. Likwäl förekommer sä-' dant manga wid förewarande folkbrist nästan omöjligt; men en elo-.isc, ipuou deremot ganska »Verkställbar. Wänne denna olika förmodan r et och samma ämne, det, at anskaffa krigsfolk, kj involverar eN contraäiction? och wänne LN (lonscripnon, föregående en recruwiinA af de indelte Regementerne, ej ännu mera förfwarar denna Rustoch Rotehällares skyldighet? För at göra en Lon^ripcion nyttig och anwändbar til sit ändamål, mäste förmodligen nödwändigt omsorgen föregä, at bereda utwägar til en pä sädant sätt famlad styrkas underhäll, beklädning och bewäring.^
ConetitutionsUtskottels den 14 dennes under N’.o 66 aflåtne, samt den 37 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående ett föreslagit tillägg i 28 §. Riksdagsordningen. Herr Lefrén, lohan Pehr Jag får underställa Ridderskapets och Adelns bedömmande, huruvida det föreslagne tillägget uttrycker den tanka, som grundlagt motionen till förändring. Orsaken var, att sedan votering per capita inom Utskotten nu äger rum, önskade man att de måtte vara fulltalige. Derföre föreslog man att Suppleanter skulle väljas. I den nya redactionen står, att 2 Suppleanter skola väljas, som hvar i sin ordning inträda i Utskottet, när Ledamot af laga förfall hindras. Om detta stad - 201 Den 25 October f, m, gande nu vore Grundlags §. skulle deraf följa, att Suppleanten, när han inträdf, är verklig Ledamot , och då behöfdes en annan §• som sade, att den ordinarie Ledamoten skulle förvandlas till Suppleant, Derföre hemställer jag, om icke redactionen skulle blifva bättre, sålunda1... samt ”derjemte för hvarje Utskott Två Suppleanter, ”hvilka inträda, hvar i sin ordning, i Utskottet ”när Ordinarie Ledamot af Laga förfall derifrån ”är hindrad, och intill dess Ordinarie Leda”mot sitt rum åter kan intaga.” Jag får vördsamt hemställa , om icke Memorialet bör återremitteras , i följd af denna anmärkning , och anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derå. Herr Hjerta, Gujtaf: Jag kan ej finna annat, än att uttrycket uti förslaget är tydligt. Det är ju blott, när den ordinarie Ledamoten är borta, som Suppleanten inträder, och när han ej är borta , är hans rätt att inträda tydlig. Herr von Hartmansdorff-. Jag tror äfven, att ordalagen uti Betänkandet äro riktige , emedan det kunde hända, att begge Suppleanterne voro tillstädes, och att tvist uppstodu, hvilkendera borde inträda.
Det är egenteligen icke någon förlust för enskilte, alt Banken har ett särskilt forum, och nyheten är till det minsta öfverflödig. Jag tillstyrker afslag å Betänkandet. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag tror, alt de af BancoUtskoltet anförde skäl visa, att ingen anledning finues, hvarföre, till förmån för Banken, undantag skulle ske i det stadgande, att ingen skall ryckas från sin vanliga Domstol. Det stadgandet gäller redan för Banken i Discontrnål, och har ej visat några elaka följder. De exempel, hvilka anföras af åtskilliga reservanter, bevisa alldeles ingenting, och Herr Bexell till exempel hur helt och hållet förblandat sakerne. Jag anhåller om bifall å BancoUtskottets Betänkande. Herr Bruncrona, Gustaf Adolph, bade inlemnat följande, som upplästes: Det tillhör närvarande tid, att eftersträfva något bättre, alt mönstra det föråldra - IQ2 Den 17 Augusti f. m. de, att söka upptäcka missbruk och brister i det varande, att vilja i nya och förbättrade förmer göra godkända allmänna principer gällande. Men, under sträfvandet åt delta visserligen lofvärda mål, öfvergår man så lätt till en öfverflödig, ända till skadlig ytterlighet. Man förledes af reformnitet, att öfverändakasta och förstöra allt, äfven det goda och nyttiga, som i forfädrens institutioner kan vara förvaradt, och mera fästande sig vid vissa theoreliska allmänna ideer, än öfvervägande följderne af deras speciella tillämpning, invecklar man sig i förhållanden, som, af ingen nödvändighet påkallade, i stället att gagna, skola skada det liela. Till dessa betraktelser har Bancooch LagUtskottens Betänkande gifvit mig anledning. Då intet under solen finnes, som icke är susceptihelt af förbättring, kan jag ej heller rimligtvis påstå, att Bankens nuvarande inrättning icke skulle vara underkastad samma allmänna naturlag.
Om det föredragningssätt begagnas, hvilket jag tagit mig friheten yrka, som Frih. Tersmeden ytterligare begärt, och som Hr Gr. o. Landtm, förklarat vara öfverensstämmande med '§ 54 Riksd.Ordn.; så blir det ju tillfälle för Hr Tersmeden att vid hvarje punkt, der han är af annan tanke än andre ledamöter, yrka sin mening såsom kontrapropos. mot de öfriges? Man kommer då lill samma mål i alla fall. När man har varit nödsakad, att på serskilde ledamöters begäran sitta här flera dagar, för att genomgå särskilda punkter af tulltaxan; så lärer man väl vara skyldig att göra likaledes med afseende å StatsUtsk:s betänk., när någon så fordrar. Gr. Sparre: Det är ej i afseende på föredragningssättet, som jag ämnar yttra mig, ty jag anser att de fleste talare i den delen äro af samma tanka: men jag ber att få förklara, det jag i hufvudsaken är af alldeles samma mening, som Hr Tersmeden: denna mening, må nu göra sig gällande på ett sätt, eller pä ett annat. Jag anser för min del högst olämpligt att R. St., (serdeles så som de nu äro organiserade på fyra kamrar) sätta sig ned att bilda en uppfostringskomité, för att fastställa de vilkor, under hvilka allenast de bevilja ett anslag till läroverken. Det synes mig billigt, att, då man ät Konungen lemnar ett anslag till elementar-läroverken, man då äfven öfverlemnar åt Konungen, att med detta anslag vidtaga de förbättringar i afseende på nämnde läroverk, som Han anser nödiga. 336 Den 29 Juni. Vi hafva redan sett af det förslag, sora af f. d. chefen för ecclesiastik-departementet är föredraget i StatsRådet (eller åtminstone der omnämndt), att Konungen är betänkt på en reorganisation af läroverken, hvilken reorganisation i det närmaste öfverensstämraer med hvad, som af StatsUtsk. är föreslaget såsom vilkor för anslagets beviljande. Då således dessa vilkor synas i alla fall komma att göra sig gällande; så synes det mig så mycket mera onödigt och onyttigt, att R.
En hvar, som utöfvat bränvinsbränning, har hittills under de månader, då tillverkning varit tillåten, men ej på annan tid af året, varit berättigad att afgiftsfritt verkställa omdistillering med en 6 kannors panna. I denna föreskrift har kommittéen föreslagit 3:ne väsendtliga ändringar: 1:o att hvarje innehafvare åfjord till 1000 r.drs värde och deröfver må för eget husbehof omdistillera bränvin, utan afseende derpå, att han idkar bränvinsbränning eller icke ; 2:o att ifrågavarande rättighet till distillering för husbehof endast må få utöfvas under den tid af året, då bränvinsbränning ej är tillåten, eller från den I Maj till 1 November, och icke, såsom nu gällande förordning före-* skrifver, under den tid bränvinsbränning får utöfvas; samt 3:o att rymden för dessa serskilda pannor till omdistillering af bränvin må inskränkas till 4 kannor, kokrummet inberäknadt. Som bruket af omdistilleradt bränvin vanligen mindre urartar till missbruk, än det af finkelbränvin, har kommittéen föreslagit, att, hädanefter såsom hittills, omdistillering af bränvin må, såsom serskild näringsgren, kunna idkas oberoende af bränvinsbränning. Enligt 1845 års förordning har det tillhört Eders Kongl. Majrts och Rikets Kommerse-kollegium att bevilja tillåtelse till anläggning af sådana distilleringsverk. Kommittéen anser Eders Kongl, Maj:ts befallningshafvande bäst vara i tillfälle att bedöma både behofvet af sådana verks anläggning och att utröna pålitligheten hos de personer, som begära tillstånd dertill, hvarföre ock kommittéen föreslagit, att frågor derom må af nämnde embetsmyndighet pröfvas och afgöras. Kommittéen har i det underdåniga förslaget till förordning i sammanhang uppställt de serskilda bestämmelser, sorn röra mätning och stämpling afbrän - iBetiUnings-Utskotlets Skrift-else, N:o 6.
Dito för deras enkor och omyndiga barn Dito (ör militäre Embetsoch Tjenstemäns samt Under-officerares enkor och barn Wadstena Krigsmanshus-kassa Amiralitets Krigsmans-kassan S:a Allmänna Indragnings-Statm. På förslag i 1845 års Riks-stat kalkylerad till 373,860: 16. Förhöjning: l:sta och 2:dra Landmätares till 800 och 600 r:dr förökade pen - sioner, circa 2,000: Tjenstemännens vid de indragna Dorg - rätterne Sportel-ersättning 523: Sekret, vid K. Museum Silfversparre och Slotts-bvggmästaren Fallstedt 233: 16.— Emerililöner för Lärare vid Elementar-läroverken 12,480: Chefen för Riks-archivet, Doktor Nordström 700: Amanuensen Almqvist 300: Professor Acharii enka 300: Doktor Engström 1,000: Adjunkten L. Vidéns enka 300: Öfverste Amino/fs enka 500: Professor Gei/ers enka 1,200: Profossoren TV. Åkerman 500: Kommers rådet Santesson Spanrnålsförhöjning utöfver fastställda statsprUet, 7 r:dr, kalkylerades i 1845 års riksstat till 45,000: men då häri upps ätt en uti nedanstående 10,608: 3. 5. inbegripen besparing af circa 13,000: qvarstå endast 32,000: hvilka, med afseende å ersättningsprisets förhöjning med c:a rdr, okas till 40,000 r:dr med 8,000: S:a 30,238: 20. Minskning: enl. sednast afslutadP.ikshufvudbok, 16,608: 3. 5., eller för jemn summas erhållande 16,608: 20. Riks-stalen får 184-5 o. följ. åren •Upptager:
Vetenskaps-Akademien i öfrigt rörande denna förordning föreslagit, har Kongl. Majit, i afseende på tiden för det nya systemets bringande till verkställighet, ansett kunna föreskrifvas: »att mätstockar, målkärl och vigtlödjor af de slag och fördelningar, som i den nya Stadgan bestämmas, må, efter dennas utfärdande, när som helst förfärdigas, justeras och krönas; 16 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N.o i. att, intill 1862 års slut, kubiska målkärl af 1, i måltunna, men icke der under, efter det gamla måttet må krönas, — dock att äfven kanntalet bör vara inbrändt, nemligen å måltunnan 56 kannor, å halflunnan 28, å fjerdedels-tunnan 14, samt å åttondedels-tunnan 7 kannor; att deremot andra målkärl, äfvensom vigter, efter 1858 års slut, icke må krönas, så framt de ej äro enligt den nya Stadgan inrättade, ulan allenast förut befintlige omjusteras, der sådant erfordras; alt detta skall gälla äfven mätstockar, försedde blott med den gamla indelningen, hvaremot mätstockar, inrättade efter både den gamla och den nya, få krönas intill 1862 års slut, efter hvilken tid ingen med den gamla indelningen försedd mätstock må krönas, om ock den nya tillika skulle vara derå anbragt; att under loppet af 6 år, från den 1 Januari 1857, det må stå livar och en enskild fritt att i sin handel och rörelse använda, efter eget godtfinnande, det hittills gällande eller del nya måtteller vigt-syslemel; att till Kronans förråder och magasiner, efter nya Stadgan inrättade mätstockar, målkärl och vigter, skola anskaffas före 1857 års utgång, så att skattesäden för året 1858 bör inmätas med de nya målkärlen, äfvensom all utleverering på samma sätt verkställes, — dock att, om någon skattskyldig åslundar, att sädens uppmätning kontrolleras med förut brukliga målkärl, sådant, utom hvad det afskalfade kappm&ltet angår, icke må förvägras'; att i Kronans räkenskaper för skatteoch uppbörds-årét 1858 och fyra nästpåföljande är, äfvensom i debetsedlar för samma år, så väl gamla mättet och vigten, som de nya, skola särskildt utsättas; att, under samma tid, de årliga markegångs-taxorna, äfvensom alla taxor och förordningar om debitering eller uppbörd i varor och effekter,
Med afs:de på det sammanhang, som den förevide 8:de §:n eger med den efterföljande 58:de, skulle jag helst hafva sett att de behandlats tillsammans, men som den nu redan är föredragen, måste man besluta vid hvar och en särskildt. Hvad beträffar den af Gr. Sparre påyrkade återremissen, anser jag densamma vara helt och hållet onödig, emedan en blott öfverflödig 3P Den 3 Oktober /. af. tidsspillan derigenom lomme att npstå. Det är ju oss alltid fritt att vid den 58:de §:n införa undantagsstadganden ronde samhäflskategorier, hvilka böra vara uteslutne från deltagande i kommunalstyrelsen. Således får jag anhålla alt den 8:de §m måtte vid detta tillfälle afgöras. 1 alside på de af Gr. Lagerbjelke föreslagna undantag, som borde införas under denna §, tror jag desamma äro af mindre betydelse, då man nemi. ihågkommer, att enl. bevilln.- stadgan de flesta af dem, som höra under någon af de af Gr. Lagerbjelke föreslagna kategorier, redan äro skattfria och således på den grund uteslutne från kommunalstyrelsen Det heter nemi. der, att alla de, som icke skatta för en inkomst af 400 rdr, äro befriade från be vil 1 n. Jag tror således att Gr. Lagerbjelkes förslag icke är af stor betydelse. Dör min del yrkar jag bifall till §:n, sådan den blifvit af Utskit föreslagen, dock roed uteslutande af det 2:dra mom:t. Frih. Liljencrantz: Gr. Lagerbjelke har anfört, att i våra grundlagar den grundsatsen är uttalad, att krigsmakten, som sådan, ej må ega representationsrätt och att samma grundsats äfven bör tillämpas i fråga om kommunal-lagstiftningen.
33 å det obetalda kapitalbeloppet, eller med andra ord mot en kapitalrabatt, motsvarande halfva lånesumman; och genom de under sistlidna riksdag åt YstadEslöfs och Landskrona—Helsingborgs jernvägsbolag anvisade, under byggnadstiden räntofria, lån, till det lörra å 2,450,000 Riksdaler och till det sednare å 2,300,000 Riksdaler hade dessa bolag hvar för sig undfått anslag, som ej behöfde återbetalas, och betydligt öfverstege det belopp, som af statsmedel erfordrades för att utsträcka Örebro—Arboga-banan till Köping. Utskottet, som för sin del anser de ofvan intagna beräkningarne öfver den tillökning i trafikinkomsterna å stambanorna, som skulle uppkomma genom Örebro—Arboga jernvägs utsträckning till Köping, ingalunda vara för högt upptagna, och som delar motionärernes åsigt om billigheten deraf, att Staten, synnerligast då, såsom här är fallet, sådant kan ske utan särdeles stor uppoffring, understödjer sådana företag af allmännyttig beskaffenhet, som icke ensamt genom enskildas förenade bemödanden kunna åstadkommas, har funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer att till hufvudsaklig del bifalla motionärernes framställning. Dock liar Utskottet ansett att för tillgodonjutande af det begärda statsbidraget bör stadgas samma vilkor, som vid beviljande af lån till enskilda jernvägsanläggningar vid föregående riksdagar föreskrifvits, derom att bolaget skall hafva skyldighet att, mot den ersättning Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, funne skäligt bestämma, på jernvägen fortskaffa trupper och allmänna posten samt ombesörja alla andra för Kronans eller det allmännas räkning ifrågakommande personaloch varutransporter, äfvensom att utan ersättning medgifva anbringande längs efter jernvägen af elektriska telegraflinier, med hvad dertill hörer, samt i afseende på afgifterna för passagerareoch varutrafiken vara underkastade den taxa Kongl. Majit finner godt i nåder fastställa.
Lades till handlingarne. 5 punkten. inbjudningen, så vidt den blifvit till Bonde-Ståndet framställd, afslogs af Ståndel som vidblef sitt beslut, att någon inskränkning vare sig i fråga om sved jande, getters betande eller i hvilka fall som helst, icke skulle fa ega rum från statens sida uti den enskildes fria dispositions-rält öfver sin skog och mark; och ansågs i följd häraf Utskottets hemställan, att Kongl. Majit mätte täckas taga i öfvervägande huruvida ovilkorlig förbud mitt getters utsläppande i skog må till de sex norra länen utsträckas, böra författa. 6 och 7 punkterna. Lades till handlingarne. Beträffande Utskottets inbjudning till Bonde-Ståndet att biträda det, i afseende å anvisande af ett reservations-anslag til! utgifter för skogsinstitutet, lägre skogs-skolor m. m. af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet fattade beslut, fann Ståndet, för dess del, skäligt att samma inbjudning afslå; i följd hvaraf Ut - 772 Prot.-Utdrag den i6 Januari i858. skottets hemställan om anslagetuppförande på Riks-statens Sjunde Hufvud-titel ansågs böra förfalla. Slutligen biel' Sammansatta Utskottets förslag till voterings-proposition för omröstning i Förstärkt Utskott, enär Ståndet ansåg förslaget icke hafva blifvit uppstäldt enligt de i 69 § Regerings-formen, sådant detta lagrum numera lyder, stadgade allmänna grunder, till Sammansatta Utskottet återremilteradt. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 127, i anledning af väckta motioner rörande kommunalstyrelser m. m., bifölls. S. D. I afseende å Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial, hvilka, hvar efter annan, föredrogos, lättade BondeStåndet följande beslut:
Majit anhålla, att denna fråga, äfvensom den om utarbetaude af ett utaf behofvet högligen påkallad t enklare, tydligare och ändamålsenligare redovisningssätt för den så kallade fögderiuppbörden måtte uppdragas åt en af Kongl. Majit i nåder utsedd kommitté; men pä det att äfven tillfälle måtte lemnäs åt ett större antal af fögderiredogörarne i olika orter af riket att uttala sina åsigter om räkenskapssättets förändrande, torde kunna föreslås att utarbetade framställningar i förutnämnda syftning finge inom en viss icke allt för kort tilltagen tidrymd inlemnas å Lands-kontoren i länen för att sedermera tillställas den kommitté, som egde att hos Kongl. Majit föreslå lämplig ersättning åt någon eller några af de landtstatstjenstemän, hvilka genom ådagalagt arbete och sakkännedom kunna anses hafva genom ingifna förslag gjort sig deraf förtjenta.» Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 77, 3 Denna motion ankoin till Utskottet, efter det Utskottet, den 8 December niistlidet år, afgifvit sitt Betänkande N:o 10 rörande andra väckta förslag om polisväsendets ordnande i småstäderna och på landsbygden; hvilket alltså är anledningen dertill att särskildt yttrande öfver Daniel Danielssons motion nu mäste af Utskottet afgifvas. I berörda Betänkande, som blifvit af samtlige Riks-Stånden godkändt, har Utskottet med erinran derom, att på grund af hvad vid flera föregående riksdagar oell i öfrigt i ämnet förekommit, Rikets Ständer egde anledning att från Regeringen förvänta förslag till förändrad organisation af åklagaretjensterna å landsbygden, på anförda skäl förklarat sig ej kunna tillstyrka Rikets Ständer att för närvarande egna någon pröfning åt enstaka förslag i ämnet.
I afseende på denna § anhåller jag att få uppläsa den korta reservation, som jag deremot afgifvit: ”Beträffande bevillning för testamenten, enligt 3(i §, anser jag, alt af all beskattning utgår den, som erlägges för testamenten, gåfvor och fideicommiss, med minsta olägenhet för den skattskyldige; och då en beskattning oundvikligen för statsntgiflernes bestridande mäste äga rum, men det pä samma gång torde få anses billigt och gagneligt, att samhället mera uppmuntrar den förmögenhet, som bildas genom eget arbete, än den, som endast genom arf förflyttas > i nye ägares händer, hade jag ansett, att, vid fråga om bevillning efter denna §, undantag åtminstone ej bort göras till förmän för syskon och deras barn.” § säger nemi., att det icke blott skall göras undantag för maka och arfvingar i rätt uppoch nedstigande led, ulan äfven för syskon och deras barn. Jag anser det vara en riklig slalsekonomisk princip, alt mindre beskatta den förmögenhet, som hildas, än den som förflyttas, emedan samhällets förkofran ökas genom det förra slaget, men bibehålies alldeles oförändrad genom det sednare. Detta är en principfråga, sorn jag blott bar velat framkasta, men för den händelse, alt densamma af ingen annan bland Ståndets ledamöter godkännes, så vill jag icke derpå insistera. Hr von Hohenhausen: Jag kan icke gilla hela denna princip och är rädd, att den icke har någon annan grund, än en slags afundsjuka emot den som får. Han skattar ju af den egendom han får, liksom alla andra; hvarföre skall han då åläggas någon särskild afgift ? Denna afgift har till någon del blifvit mildrad af Utsk., hvartill jag gerna samtycker; men lill den skärpning Gr. Cronhjelm nu föreslagit, måste jag tillstyrka afslag. Frih. Raab: Jag instämmer fullkomligt med Hr von Hohenhausen, och då Gr. Cronhjelm förklarat, all han icke insisterar på sitt förslag, vill jag icke upptaga II. o. Ad:s tid med någon vederläggning deraf. Frih. Cederström, Thure Fredr.:
— Efter hvad Revisorerne inhemtat, är en ny smedja under anläggning och det beviljade byggnadsanslaget af 13,000 R:dr numera afsedt till förändrande af' en inrättningen tillhörig magasinsbyggnad, hvilken kommer att innehålla museum, anatomisal, obduktionslokal m. m., hvaremot de för närvarande dertill begagnade rum äro ämnade att användas för andra ändamål. Inrättningen finnes dock vara helt och hållet i saknad af ett ändamålsenligt stall flir nötboskap och mindre djur, hvarföre sådane sällan kunna emottagas tdl behandling pa stallet. Elevernas praktiska öfningar uti nötkreaturs sjukbehandling inskränka sig förnämligast till hvad som under tillfälliga besök pä kallelse af kreaturs - — 53 — ägare inom eller i närheten af hufvudstaden kan af dem inhemtas, hvarföre Revisorerne anse af stort behof påkalladt att sådane åtgärder må blifva vidtagne, att en mera fullständig praktisk undervisning härutinnan må kunna eleverna bibringas under lärotiden. -y,er~. erfordras, enligt Revisorernes åsigt, såväl uppförandet af ett _ ändamålsenligt stall för nötboskap, äfvensom att inrättningen må kunna disponera åtminstone ett pär hästar nied åkdon, på det att, vid inträffande sjukdomsfall utom staden, en del elever ma kunna, åtföljde af läraren, blifva i tillfälle att draga fördel af dennes undervisning via sjukbehandlingen. I likhet med hvad i allmänhet vid dylika anstalter i utlandet äger rum, torde äfven en mindre uppsättning af mjölkboskap vid inrättningen böra finnas, pa det eleverne må beredas tillfälle att erhålla undervisning angående sättet för dessa djurs vard och behandling.
Jag får säledes ödmjukeligen hemställa, det desse personer mä komma i ätnjutande as motswarande förmoner med wederlikar, men med det Åliggande ar deltaga ide Regemenrers tjenstgöring, hwarwid Kongl. Maj:t i Räder finner godt dem piscei-2. Skulle äter denna min billiga hemställan ej winna Ridderstapets och Adelns samtycke, utan Stats-Utstotters föreflagne Aflönings-Stat bifalles, sä torde i detta sall dem tillätas, at sä länge Riket njuter Fred, sä bo och wistas inom Riket, Sjette Bandet. N:o 9» hwakr rzQ Den z Mars. hwarest de för godt finna, utan at emot egit biZifwande kunna til tjenstgöring commLncleras. Friherre Oöer8tröm, ^sgcoli. Det lärer ingen kunna satta i fräga, at icke jag med hwar och en af Ridderffapets och Adelns Ledamöter hyser samma känstor af aktning och tacksamhet för den Finsta Armeen. Jag kanner i de.t faller wär förbindelse, men tror at äfwen derwid kan förenas hwad Stats-Utstottet förestagit. Om Finsta Olkcerare, för at winna rättighet at erhålla ^ccoräs ersättning, stulle aläggas, at hit öfwerkomma, tror jag ej deraf följa at de nödwändigr stulle upoffra alla de fördelar de i Finland innehafwa. Jag kan ej öfwertyga mig at ttägon orättwisa stedde medelst en sadan förestrift, men deremot anser jag Stats-Utstottets afsigt gansta wis och wigrig, at i et sadant wilkor sätta et medel, at hit öfwerstylta denna tappra Otticer8-6orx8: För Velma afsigt tror jag för min del at en bestämd tid bör utsättas, om det ock stulle wara tik Junii manad nästa ar. Swerige, som i kriget förlorat mänga förrjente krigare, kan aldrig fä en dugligare Stam tik Ollicerai-e. De böra inmanas genom alla möjliga medel.