Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den uplysning, som af Hr Bildt blifvit lemnad, öfverensstämmer, enl. min åsigt, icke till fullo med hvad Prih. Tersmeden yttrat. Jag anser det verkligen behöfligt att återremittera denna punkt, för att genom Utsk:s tillgörande få detta förhållande med lönerna fullt bestämdt, men om jag rätt upfattat Hr Bildts anförande, så har det varit fråga om att upföra denna lön på stat, i st. f. att vara arfvode såsom förut. Till Hr Printzensköld hemställer jag, om det är B. St:rs fel att, såsom han yttrat, de vid hvarje Biksdag återkomma med begäran om reorganisation af embetsverken. Det måste vara ett bevis på B. St:rs fasta öfvertygelse i afseende på behofvet af nämnde organisation, men att derpå icke följer någon åtgärd från Begeringens sida, det är beklagligt, utan att R. St:r likväl rå derför. Vid början af denna punkts föredragning lät jag undfalla mig den anmärkn. jag skulle gjort i afseende på den ringa upmärksamhet, som Utsk. synes hafva fästat vid Gr. Lagerbjelkes förslag om en särskild begäran hos K. M. rörande KrigsColhi reorganisation, detta bevisar ju huru litet afseende man fäster vid B. St:rs önskningar i detta hänseende. Hr Lefrén: Jag instämmer i Frih. Tersmedens sednaste yttrande. Hr Printzensköld: Säkerligen har det icke fallit ur Gr. Anckarsvärds minne, att alltifrån 1818 års Biksdag har, vid hvarje derpåföljande Biksdag, begäran blifvit framställd om reorganisation af embetsverken. Likaledes kan det icke vara Gr:n obekant, huruledes Regeringen, med aldra största beredvillighet i detta hänseende gått R. St:rs önskningar till mötes, äfvensom att vid 1818 års Biksdag ett särskildt Utsk. tillsattes för att utreda denna fråga. Vid 1823 års Biksdag var förhållandet enahanda. Vid 1826—27 årens Biksdag tillsatte K.
— T anledn. af Frih. Anders Cederslröms yttrande, får jag fästa Hr Fri hins uppmärksamhet derpå, att om en votering skulle slå ut lill Hr Frihtns fördel, så komma vi alt stanna vid den gamla författningen, som gillar liusvisitationen, utan att innebära den modification, som Utsktn föreslagit, att nemi. visitalionen icke får anställas af andra än vissa utaf tuilstatens tjenstemän, hvilka anses äga tillräcklig urskiljning och erfarenhet att kunna bedömma vid hvilka tillfällen sådan visitation bör verkställas, för att icke ske i otid eller på ett olämpligt, sårande och förnärmande sätt. Den uti gamla författningen stadgade skyldigheten för beslagaren, att bevisa det godset, som vid beslagslillfället upptäckes, inom 4& timmar inkommit, innebär en sådan orimlighet, att det förundrar mig att en jurist kan gilla denna princip; ty, oansedt en sådan bevisning icke kan åstadkommas, blir godset icke destomindre dömdt förbrutet, och godsägaren pliktfälld; men beslagaren, som upptäckt brottet, blir äfven straffad, om beslaget sker en minut senare än två gånger 24 timmar efter det varorna inkommit. Månne icke delta är en af de största orimligheter man kan tänka sig i lagstiftningsväg? Delta torde icke kunna nekas, oell derföre hafva Utsk:n äfven utbytt denna bevisningsskyIdighet mot det correctiv mot missbruk, att visitalionsrätlen blifvit inskränkt till sådana tuilstatens tjenstemän, som jag nyss förut omnämnt. Frih. Anders Cederström har äfven yttrat, ali den sats, Ulsktn antagit i sill 36} D c n aG M a j. utsträckning, skulle kunna leda lill alt öppna andras bref, om det i politiskt hänseende funnes nödigt. Det är likväl en himmelsvid skilnad emellan alt ingå uti andras rum, för att anställa undersökning efter olofligen införda varor och att intränga uti förtroenden personer emellan, yttrade i enskildta bref.
Men i samma mon, som jordegendomarne blefvo, så till sägande, mer och mer rörlige, genom införandet af testaments-rätten samt genom köp och andra afhandlingar, som äro oskiljaktiga från en mera utbredd cultur, i samma mon förringades också vigten af det skäl, som utestängde döttrarne från deltagande i arf. Deras rättighet dertill erkändes redan af Trettonde århundradets Lagstiftare. Sällan har likväl någon stor förändring i lagstiftningen kunnat på en gång helt och hållet genomföras, och man gick redan långt nog för ilen tiden, då man berättigade qvinnan till hälften i arf emot mannen. Sjelfva grundvalen blef härigenom lagd till lagens vidare fullkomnande i framtiden; ty sedan man erkänt qvinnans rätt till arf i allt slags egendom, och mannen ej längre hade uteslutande rätt att ega jord, var arfvejordsoch odal-systemet redan brutet. Hvad deraf sedermera återstått, har väl äfven hafi för afsigt att inom slägterna bibehålla arfvejorden, men utan att den förra åtskillnaden emellan könen dervid blifvit gjord, enär rätt till arfvejord och börd dervid varit gällande för begge. I hvad samband den olika arfsrätten stått med det fordna odal-systemet å landet, kan slutas äfven deraf, att i städerna en sådan olikhet icke egt rum; och att man ej eller i senare tider ansett nödvändigt och gagueligt att bibehålla denna olikhet, finnes deraf, att, enligt de för Presterskapet år 1569 utgifna Artiklar, uppå dess egen anhållan, blifvit stadgadt, det söner och döttrar skulle ärfva lika, ehvad egendomen vore belägen i stad eller på landet. Man bar emot den nu ifrågavarande lagförändringen invändt, att den skulle minska allmogens besutenhet och verka derhän, att någon del af den jord, Bonde-Ståndet nu innehar, skulle frångå detsamma; men denna föreställning anse Rikets Ständer uppenbart felaktig.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Hr Printzenskölds anförande ingalunda kunde anses såsom en motion, enär frågor om grundlagsförändring icke få i Stånden väckas, R. o. Ad. torde finna Den 15 Februari e. m. 121 det icke vara lämpligt, alt R. o. Ad. fortsatte en discussion, sorn i alla fall ej kunde komma till Const.Utsk:s kännedom annorlunda, än möjligen genom de ledamöter af detta Utsk., som nu voro närvarande. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag anser Hr Prinlzenskölds framställning vara olaglig och anhåller derföre, att den endast matte läggas till handlingarne. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag hemställer huruvida någon heder kan vara att skörda genom Hr Prinlzenskölds framställning. För min del anser jag R. o. Ad:s värdighet och anseende bäst iakttagen derigenom att hela framställningen tillika med den i anledn. deraf förde discussion får ur prot. utgå, hvilket jag derföre nu vördsamt lill Ståndet hemställer. Häruti hördes flera ledamöter instämma. Hr Printzensköld: Jag får hembära Hr Gr. o. Landtm, min tacksamhet för Hr Gr:n o. Landtm, rätt upfattat mitt yttrande, till hvars afgifvande jag anser mig vara berättigad, då jag endast afsell att det skulle för min räkning i prot. inflyta. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Hvad sjelfva saken beträffar, är jag förekommen af Hr Gr. o. Landtm, samt Frih. Palmstjerna, vidkommande åter Gr. Lagerbjelkes begäran om discussionens utgående ur prot., så och då ingen af R. o. Ad:s ledamöter instämt i Hr Prinlzenskölds yttrande, anser jag discussionen kunna qvarstå blott och barl såsom en följd deraf. Hedern af densammas föranledande kommer i alla fall att ensam tillhöra Hr Printzensköld. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då icke alla de ledamöter som yttrat sig rör:de Hr Prinlzenskölds anförande, instämt i Gr.
Rikets sednast församlade Ständers beslut, läs: Rikets Ständers vid 1859—1860 års riksdag fattade beslut, „ 16 „ 2 „ står: eller — läs: och „ 20 „ 8 uppif. står: disposition. — läs: disposition; hvarjemte Rikets Ständer beslutat, att ett belopp af sjutioåtta tusen sextio R:dr utaf den slutliga besparing, hvilken uppkommit å de under 1859 och 1860 års riksdag till folkundervisningens befrämjande för åren 1861, 1862 och 1863 anvisade medel, må till samma fond öfverflyttas, för att på enahanda sätt af Kongl. Maj:t disponeras. „ 21 „ 1 nedifr. står: annorlunda af Rikets Ständer förordnas, — fäs: annorlunda förordnas, Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Juni 1866, kl. t e. ra. Memorial, angående den under innevarande riksdag verkställda statsreglering samt anskaffande af de för Riksgdldskontorets utgifter erforderliga medel. (R. A.) Sedan icke allenast alla på innevarande, riksdags statsreglering inverkande anslags-'! och lånefrågor, numera blifvit af Rikets Ständer algjorda, utan ock de summor fastställda, hvartill Statsverkets såväl ordinarie inkomster, sorn tull-, postoch stämpelpappersmedlen samt bran vinstill ver k ningsa Igil t en för nästkommande år skola beräknas; har Utskottet ansett sig böra för Rikets Ständer framlägga icke allenast resultaten af hela den verkställda slatsregleringen, utan ock den Utskottet åliggande utredning af Riksgälds-kontorets behof; hvarefter Utskottet blir i tillfälle föreslå de åtgärder, som torde finnas nödiga för behofvens fyllande, i sammanhang hvarmed Utskottet jemväl skall till behandling upptaga de förslag i detta ämne, som dels af Kongl. Majit, dels af enskilde motionärer blifvit framställda. Ordinarie statsregleriugen.
Stats-Contoret och Landt-Ränterien både komma och gå mod. fri - Banco-Vtskottets Betänkande N.o 34~ frihrefspost, finner Utskottet, i enlighet med hvad Bniico-Fullmägtige och Cominissariatet hemställt, sig böra tillstyrka, alt, för ytterligare befrämjande af Rikets Ständers afsigt med den redan uti Banken öppnade utväg till underlättande af förslitne sedlars utbyte i landsorlerne, Rikets Stander måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den person, åt hvilken Kongl. Majlis Befallningshafvande i hvarje Län uppdrager vexlingens besörjande, må, förde medel, som i sådant ändamål från Banken reqvireras och till vexlings-förskottens godtgörande uppsändas, åtnjuta fribrefs-rättighet, i likhet med hvad genom Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse af den 21 Augusti 1816 blifvit medgifvet för då varande vexlings-förrättaren i Götheborg, eller ock att Kongl. Majit, i händelse berörde underdåniga anhållan icke skulle bifallas, i Nåder täcktes anbefalla Räntmästarne i Länen alt, emot tillgodonjutande af förut stadgadt vexlings-aifvode samt portofrihet för vexlingsmedlens framoch återsändande, gå allmänheten 3:ne dagar i veckan, en timma hvarje dag, tillhanda, med utbyte af förslitne Bancosedlar af 10 Ridrs va leur och derunder emot nya.
Härvid hafva dock kominitterade i fråga om augments-räntorna vid båtsmanshållet i Blekinge anmärkt, att sådana der icke voro till hvarje rusthåll ifrån vissa hemman anslagna, utan förhölles på det sätt, att de rusthåll, hvilkas räntor öfverstego det för hvardera bestämda belopp af 20 daler silfvermynt, erlade öfverskottet, hvaremot de, för hvilka motsatt förhållande egde rum, af dessa tillgångar, hvarom serskilda liqvider voro under uppgöring, njöto fyllnaden, hvadan för framtiden endast erfordrades, enligt kommitterades förmenande, att förstnämnde medel inginge till statsverket och ersättningarne derifrån utbetalades; varande, efter hvad kommitterade upplyst, enligt Rikets Ständers vid 1834—1833 årens riksdag fattade beslut och derpå grundade Kongl, brefvet den 14 Juli 1833, förklaradt, att ifrågavarande, så kallade öfverskottsoch tillskottsräntor efter 10 års förlopp skulle enligt markegång utgöras, hvadan kommitterade höllö före, att, vid dessa räntors beräknande, de sålunda stadgade förvandlingsgrunder borde iakttagas. Rörande ordningen för utbetalningen af de ersättningar, som skulle komma att af staten till rusthallarne utgifvas, hafva kommitterade ansett att för rusthållarne vore beqvämligast, om utbetalningen för hvarje år verkställdes vid den tid under början af följande året, då uppbördsstämma bölles, hvarigenom rusthållarne komino i tillfälle att dessa ersättningsmedel till då förefallande utskylds-liqvider använda, liksom staten derför liktidigt eiholle godlgörelse. Då rusthållsoch augments-räntorna vore i räkenskaperna sammanförda och det icke, utan mycket besvär, skulle kunna utredas hvad de hvar för sig utgjorde, kunde kommitterade, angående augmentsräntorna, endast kalkylationsvis uppgifva deras belopp till omkring 240,000 r:dr.
Hvad derefter angick anslag till aflöning för Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vatten-byggnader med dess tjenstebiträden så väl i hufvudstaden som i landsorterna, för hvilken personal Rikets sednast församlade Ständer, med bifall till ett al Kongl. Maj:t framlagdt förslag till aflöningsstat, beviljat ett från 19,350 R:dr till 26,950 R:dr Riksmynt förhöjdt anslag, hade Styrelsen i underdånighet anfört, att ehuru göromålen årligen ökades dels i följd deraf att antalet af de arbeten, hvilka fordrade tillsyn och kontroll, vore i ständig tillvext, dels ock derigenom att undersökningar alltjemnt fortginge i och för uppgörande af planer rörande tillämnade arbetsföretag, Styrelsen likväl funne sig icke höra uti det sednast beviljade aflönings-anslagets belopp ifrågasätta annan förändring än att, då Norra Vägoch Vattenhyggnads-distriktet, hvilket omfattade samtliga de nordliga länen, hvarest företagsamheten svntcs hafva vaknat i afseende på lättade kommunikationers beredande, vore alltför vidsträckt för att kunna af Distrikt-chefen behörigen handhafvas med biträde, såsom i de öfriga distrikten, af endast en Adjutant, ett arfvode af 600 R:dr årligen måtte anvisas för ytterligare ett Distrikt-chefs-biträde, att användas till tjenstgöring hufvudsakligen inom Norroch Westerbottens län samt Ångermanland; hemställande Styrelsen i öfverensstämmelse härmed det Kongl. Majk täcktes föreslå Rikets Ständer att för omförmälda personal bevilja ett årligt aflönings-anslag af 27,550 Riksdaler, eller tillsammans för åren 1861, 1862 och 1863 en summa af 82,650 Riksdaler Riksmynt.
När det ligger i kommunens välförstådda intresse att öfver minimum höja en skicklig och välförtjent skollärares lön, när kommunen har att bygga och underhålla skolhus, bekosta den materiel, som ej gratis erhålles, förse skolan och skolläraren med vedbrand, jordland m. m. efter råd och lägenhet, samt bestrida fattiga barns underhåll under skolgången m. m., så kan väl 300 JR:drs understöd af Staten, efter indragning af den förut utgående halfva skyddsafgiften, icke anses obillig. Men också skulle ingen kommun härefter kunna inskränka sig till en skola, der den behöfde flera, såsom nu sker, der man vill att alla omkostnader skola bestridas med “folkskole-afgiften“, som man ej anser såsom ett understöd af Staten, utan såsom en genom Kronans tjenstemän indrifven kommunal-utskyld. Folkskolans väl beror dock ej blott af anslag direkt till folkskolan. Jag föreslår derföre vördsamt, att å nämnde Hufvudtitel uppföres årligt anslag till Seminarierna 60,000: — till stipendier för seminarii-elever 20,000: — till undervisningsmaterielen samt för läroböckers och kartors lifgifvande 10,000: — till Skolinspektionen 30,000: — Härjemte föreslås, att de å 8:de Hufvudtiteln innestående 101,940 R:dr, som afse bildandet af pensionsinrättning för folkskolelärarne, må fortfarande för ändamålet blifva reserverade. Då fasta folkskolan med jemn skolgång 8 månader af året, är i principen den mot ändamålet fullt svarande, såsom Stadgans 1 § ock antyder, må folkskolans ställande på ambulatorisk fot, der detta ej föranledes ensamt af lokala omständigheter, icke medgifvas. Följaktligen föreslås att stadgas må: Vill någon kommun organisera folkskolan ambulatorisk, med anspråk att för densamma påräkna Statens understöd, må det ankomma på vederbörande Konsistorium, att, efter Skolinspektörs hörande, sådant medgifva med afseende på derför talande lokala omständigheter.
Utaf anslaget för vägomläggningar vid Nyckelby Krokoch Gillin ge-backar ne i Angarns socken och Vallentuna Härad af samma Län, 4,050 R;dr, (dito) 2,700: — Utaf anslaget för förbättrande af landsvägen vid Trebackar/äng och Borgbrinksbacken i Odensala socken af Erlinghundra Härad och samma Län, 3,830 R:dr, (dito) . 2,553:16 Anslaget för omläggning af allmänna vägen vid Källabacken i Lunda socken af Seminghundra Härad och samma Län (dito) 1,650: — Anslaget till omläggning af vägen för undvikande af Kafvelbro och Norrgrinds-backarne mellan Lindberga och Kimsta gästgifvaregårdar i samma Härad och Län (dito) 1,220: — Utaf anslaget för omläggning af landsvägen vid Sal - Transport: 1,660,563: 1 56 — Transport: 1,660,563: 1. 9- munge backe i Skederyds socken af Sjuhundra Härad och samma Län, 900 R:dr, (67 §) 750: Utaf anslaget för omläggning af landsvägen i Rimbo socken, samma Härad och Län, till undvikande af Marcusbacken, 1,533 R:dr 16 sk., (dito) 1,150: Utaf anslaget för förbättrande al allmänna landsvägen vid Estuna backe mellan Norrtelje och Svanberga gästgifvaregård i Estuna socken och Lyhundra Härad af samma Län, 1,230 R:dr, (dito) 915: Anslaget för vägförbättringar vid Frescati_, Berga och Enebrbergsbackarne mellan Stockholm och Ensta gästgifvaregård i Danderyds Skeppslag af samma Län (dito) 6,300: Utaf anslaget för förbättringar å strandvägen mellan Stockholm och Norrtelje vid Gunboda _, Buggsätra och Dambro backar inom Kulla och Åkers socknar af Åkers Skeppslag och samma Län, 3,500 R:dr, (dito) 2,333: 16. 1.
Härjemte hafva Herr Domprosten Björling och Riksdagsfullmägtigen Sven Bosenberg från Christianstads län begärt få antecknadt, att de i afgörandet af detta Retänkande ej deltagit. 8 Sammansatta Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänkande N:o (L Ank. ti!! Exp.-Utsk. den 14 Mars 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. Inom Hedervärda Bonde-Ståndet hafva vid innevarande riksmöte nedannämnde ledamöter i berörda ämne gjort framställningar, hvilka, till LagJtskottet remitterade, med stöd af 43 § Riksdags-ordriingen blifvit pröfvade af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som nu går att öfver desamma utlåtande afgifva. De framställda yrkandena afse dels vägunderhåliningsskvldighetens skiljande från iorden och öfvertagande, helt och hållet eller till någon del, af Staten, dels utsträckning af denna skyldighet till andra, än nu varande väghållningsskyldige, dels, med bibehållande af nu gällande grunder, en rättvisare fördelning af vägunderhållet hemman emellan, dels ock förändrade stadganden i fråga om väglagning och sättet för bestämmande af rätt till grustägt. I förstnämnda hänseende har blifvit föreslaget af:
Missgernings-Balken handlar, således äfven för de lindrigaste graderne deraf, står i strid med den mildare anda, som i senare tiders Brottmåls-Lagstiftningar allmänneligen uppenbarat sig, och serskildt med vår Criminal-Lag i öfrigt, samt det otvifvelaktigt måste af hvar och en medgifvas, att nyssnämnde lagrum påkallar förändring, derest man ej vill försvara den orimligheten, alt Lagstiftaren må, i något fall, med afsigt utsätta ett straff, så beskaffad t, att det ej skall kunna tillämpas, utan att såra den allmänna känslan af mensklighet och lätt, har Utskottet, på grund af de väckta molionerne i ämnet, funnit sig föranlåtet att framlägga förslag lill ett förändradt lagbud, upptagande,'tillika med dödsstraff för de svåraste förbrytelser af detta slag, jemväl de gradationer af fängelse å fästning, som den Kongl. Propositionen innehåller, med uteslutande af dea i samma Proposition föreslagna påföljd af ärans förlust. Hvad redactionen angår, så har Utskottet ansett densamma böra sättas i öfverensstämmelse med Trvckfrihets-Förordningens 3 §. 4*rc*om.,samt ordet Konungen således böra utbytas emot orden Konungens person eller gerningar; men någon beskrifning på hvad med lasteligt yttrande må förstås, anser Utskottet destomindre böra eller kunna på detta ställe införas, som man i allmänhet funnit häst att i Lagboken undvika definitioner, hvilka egentligen tillhöra Lagfarenhelens theori, samt synnerliga svårigheter och äfventyr ofelbart skulle möta företaget uti ett så grannlaga ämne som det förevarande. Utskottet tviflar dessutom, alt någon definition på brottet kunde deråt gifva större bestämdhet inför Allmänhetens begrepp, än det enda ordet lasteligt redan innebär, och Utskottet är öfvertygadt, att man, i hvad fall som helst, ej kunde undgå att låta på Domarens pröfning ankomma, hvad som bör anses förgripligt eller icke. Utan att vidlyftigt redogöra för den kännedom
I afseende på upprättandet af de pris-kuranter, som skola ligga till grund för deputerades åtgärder, torde böra stadgas, att dylika pris-kuranter skola från alla städer och köpingar inom länen, vid slutet af hvarje månad under den tid, som nyss omförmäldes, till Konungens Befallningshafvande insändas, samt att dessa pris-kuranter, innehållande uppgift på de torgpris, som under månadens lopp varit gällande, skola af vederbörande Magistrater författas och edeligen bestyrkas, eller, i händelse sådan myndighet ej finnes på stället, af Kronofogden i orten. Huruvida några pris-kuranter för landsbygden böra upprättas eller ej, kan visserligen med skäl ifrågaställas, enär i allmänh et inga andra priser derstädes kunna sägas vara stadgade, än de, sorn gälla i närmast begna städer eller andra afsättningsorter. Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition. N:o 59. 45 Härvid måste likväl lagus i betraktande, dels alt inom visssa markegångsdislrikter fä eller inga städer finnas, dels ock alt å priskuranterne förekomma åtskilige effekter, som icke hållas till salu i städerna; och under sådana omständigheter synes det mig ingalunda vara billigt eller lämpligt att helt och hållet betaga landsorten tillfälle att få yttra sig öfver en så vigtig angelägenhet sorn denna. Deremot torde det vara alldeles tillräckligt, om dylika uppgifter från landsbyggden, upptagande de pris, som under förrherörde 6 månader anses hafva varit de i allmänhet gångbara, endast en gång hvarje år, eller i slutet af Mars månad inlemnas. Dessa å allmän sockenstämma upprättade pris-kuranter borde då afgifvas till kronofogden, hvilken det skulle åligga att deraf göra sammandrag och jemte bifogad uppgift på de pris, som varit gällande vid marknader och andra afsättningsställen inom fögderiet, äfven anmärka de oriktigheter, som han anser vara begångna i socknarnas uppgifter.
Hamiltons för slag på bordet, icke för att göra några svårigheter, hvilket jag är långt ifrån att vilja, ej heller motsätta mig de deri innehållna bestämmelser, hvilka jag deremot i allo gillar; utan derföre att jag ansåg det vara en fråga, som icke rörer det nu föredragna ämnet och som behöfde nogare öfvervägas; och jag bestrider, att min begäran icke skulle vara lagenlig; men då jag ser att jag icke är understödd, afstår jag från min anhållan om förslagets bordläggning. 190 Den 11 April e. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att då Frih. Klinckowström afstått från sin först gjorda begäran om bordläggning af Gr. Hamiltons förslag samt öfverläggningen i ämnet förklarats afslutad, det endast återstode att i frågan besluta; och hade, beträffande Utsk:ts ifrågav:de hemställan, det blifvit yrkadt dels af Gr. Hamilton, att R. o. Ad., med förklarande att samma hemställan förfallit till följd af H. o. Ad:s beslut rörande 2:dra mom. i 2:dra §:n af förslaget till ny Riddarh.-Ordn., skulle i underd. skrifvelse hos K. M:t anhålla, det K. M:t täcktes i Nåder förordna, att de i K. Kungörelserna d. 21 Juni och d. 8 Aug. 1815 Stadgade introduktions-afgifter skola förhöjas till följande belopp, nemi. 500 rdr till Riddarhuskassan, 250 rdr till Adeliga Kadetlskolefonden och 250 rdr, allt rint, till Adeliga Jungfrustiftet; dels ock af Frih. Klinckowström, att LJtskrts merberörde hemställan skulle afslås. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på antagande af Gr. Hamiltons nyssomförmälda förslag; och blef denna propos. med många ja besvarad.