Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att vilja bestrida möjligheten af dessa verkningar; anse Utskottensig dock icke kunna berörda förslag understödja, emedan ett stadgande af påyrkadt innehåll skulle, efter Utskottens omdöme, i tillämpningen icke allenast molas af ganska betydande hinder och svårigheter, utan äfven stundom blifva med rättvisa och billighet oförenligt, t ex. vid jemförelse emellan dålig men skogbevuxen mark och skoglös afrösningsjord af sådan beskaffenhet, att den inom jemförelsevis kort tid kan blifva skogbärande; och hemställa Utskotten följaktligen, alt Herr Grafve IVadiline!slars motion i denna del ej må bifallas. 12 Ixap. 1 § af Herr IVeller bery: att, för åvägabringande af en förbättrad hushållning med landels skogar, hvarigenom desse undgingo den förödelse, som i de flesta delar af landet vore att befara, det stadgande, bland andra, mätte utfärdas, ali enskilde hemmans skogar och utmarker, som ännu icke undergått laga skifte, må, der ej alla dalegarne annorlunda åsämjas, förblifva oskiftade. Utskotten hafva uti sitt, i anledning af väckta frågor om förändrade föreskrifter rörande skogshushållningen i riket, afgifua betänkande sökt framhålla det trängande behofvet för lagstiftaren, att genom snara och kraftfulla åtgärder söka hämma de i afseende på skogome nu rådande missbruk samt införa en förbättrad skogshushållning till förhindrande af de olycksbringande följder, som af en eljest möjligen i en icke aflägsen framtid inträffande skogsbrist äro ali emotse; och få Utskotten, med åberopande af de åsigter, Utskotten i berörda betänkande uttalat, tillkännagifva den öfvertygelse, att nämnde missbruk, långt ifrån alt, såsom man hade förmodat, aftaga, tvärtom tilltagit efter skogarnes skiftande, och att en ändamålsenlig skogshushållning, i fråga om mindre jordegendomar, blifvit genom värt skiftesverk, särdeles efter enskiftenas införande, lill en icke ringa grad försvårad. Om nemligen de oskiftade skogarne också *lll* #| •
1831 den 26» Februarii ytterligare anmäld, då Kongl. Majit beslöt: att en serskild general-räkning äfven öfver förskott af Stats-medlen skulle upprättas, och dessas belopp blifva synligt i Riks-hufvudbokens capilalräkning; att förskott eller lån af Nionde IIufvud-Titelns tillgångar skola i Riks-hufvudboken intagas utan sammanblandning med års-an,slagen, samt alt nya formulairer för åtskillige förvaltande Werks räkenskaper, som i Riksbufvudboken böra ingå, skulle upprättas, efter det j829 års Riks-hufvudbok blifvit afslutad och med. ledning deraf; äfvensom att Slats-Contoret borde Bil. till R. St. Just. Otnhudsm. 'Emli. Ber. den i5 Jan. i834. 83 i samråd med vederbörande Werk och Autoriteter tillse, att nämnde räkenskaper må kunna afslutas och blifva tillgänglige inom den lid,.som .för Riks-bokslulet erfordras. Anmäld d. 7 April s. å. Kongl. Maj;t förordnade, att genom Dess'Befallningshafvande skulle från samtlige Städerne i Riket infordras uppgifter om de rättigheter, sorn i förenämnde hänseende för hvarje Stad äro gällande, jemte Magistratens och menige Borgerskapets yttrande, huruvida de anse förmonligare, att nuvarande förhållanden med tillverkning och försäljning af bröd och dricka samt köttförsäljning i Städerna må fortfara, eller alt tillverkning och försäljning af dessa artiklar lemnäs fullkomligen fri, så val för Städerne sjelfva sorn för Landtman. i83a den 22 December föredrogs å nyo detta ärende» då Kgl. Majit beslöt Kungörelses utfärdande i ämnet, hvarigenom en del Städer, i följd af deras medgifvande, befriades från Salu-accisen. Kongl. Majit beslöt derjemte, att Invånarne och menige Borgerskapet i Stockholm skulle ytterligare höras. De i anledning häraf inkomna .handlingar föredragne den ig October 1833. om Riket. Anmäld d. 7 April s. å. Kongl.
Om häremot invändes, att vid utlåning af handlingar från Arkivet, detsammas aflägsenhet endast ökar vaktmästarens besvär; så bör likväl härvid ihågkommas, att de handlingar, prot. och registratur, som sålunda skola dagligen en lång väg bäras fram och åter, dervid löpa fara att skadas och Deli 22 April. 335 förkomma. Ännu större blir dock olägenheten för de tjenstemän, hvilka under någon tillfällig ledighet i embetsverken, vilja sjelfva besöka RiksArkivet och der anställa undersökningar. Det är gifvet att dessa ofta så nödiga personliga rechercher komma att underlåtas i följd af det betydliga afståndet. Det är dock gifvet, att om någon fullt lämplig plats icke finnes att tillgå, måste man åtnöjas med det bästa möjliga som erbjudes. Då likväl en sådan plats synes mig finnas, tager jag mig friheten att derå fästa upmärksambeten. Jag kon icke annat än på det högsta beklaga, att det första beslutet vid frågan om RiksArkivets flyttning från K. Slottet, hvarigenom till RiksArkiv upläts Riksg.-sKontis bus, blef omintetgjordt. Men oaktadt uprifvandet af detta beslut sedermera orsakat många eljest obeböfliga utgifter och mycket besvär, måste jag ändock vidhålla den åsigt, att nämnde hustomt ännu bör till RiksArkiv uplåtas. Denna tomtplats förenar alla de väsendtliga egenskaper som erfordras för ett RiksArkiv. Den är belägen i samma del af staden som Rikets öfriga Embetsverk: den utgör ett isoleradt qvarter, beläget nära vatten, så att eldfara är så ringa som möjlig; slutligen är äfven grunden säker. Det skäl som förra gången anfördes emot uplåtan det af Riksg:sKont:s hus till lliksArkiv var, att byggnaden vore illa upförd så att den ej skulle kunna bära större tyngder. Om äfven detta medgifves, så torde dock den upgifna olägenheten kunna afhjelpas genom förändringar och tillbyggnader.
Men det vet jag, att kungörelsen om detta Compag. nies inrättning och Actieteckning dertill, var öppnad och utfärdad, innan Rikets Ständer i8i5 samlades, och det var icke långsamheten af Ståndens öfverlåggningar, eller omsorgen för Götha Canal som hindrade verkställigheten af planen för ÖstersjöCompagniet; utan de otidiga farhågor man utspridde, som afskräckte Allmänheten och gjorde att saken ansågs med ovilja i stället för bevågenhet. Det har också blifvit sagt, att Ständerne Den 5 Maji e m. 59 under närvarande Riksdag saknat ledning för sina åtgärder. Jag har redan förut visat huru granlaga Standerne fordom i denna del varit, och jag vet sannerligen ej hvad Standerne kunna vid denna Riksdag rättvisligen begära annat ån de erhållit, då igenom FinaneeCoinitéens Betänkande, igenom förslaget till styrelseverkens organisation och igenom Betänkandet om näringsfriheten, utarbetade förslag blifvit uti de vigtigaste ämnen , Rikets Ständer meddelade samt Konungens Nådiga propositioner uti flera andra, lemnat dem upplysning, om de åsigter, hvarunder Hans Maj.t betraktat flera af de öfriga. Hvad det sngår, att Regeringen synts vänta på Ständernas yttrande för att afgöra huruvida ett prohibitif-system borde hädanefter följas eller ej, så vet jag ej om ined skäl det kunde sågas, att något ondt vore uti en sådan väntan. I en constifutionel Stat, gifves det frågor oin hvilka Regeringen bör afbida allmänna opinionens yttrande och jag tror att den, om ett mer eller mindre prohibitif-system hör till detta antal. Når Rikets Ständer till Konungen framföra sina önskningar i detta afseende, blir det tid nog att pröfva ämnet och att göra derpå det afseende omståndigheterne och sakens förhållande medgifva. Att Konungen skulle håruti förekomma Stånderne, dertill finner jag för det närvarande ingen anledning.
Inom de annexförsamlingar eller kapellag, der komminister nu ej finnes, men hvilka ändock kunde anses böra till serskilda prestgäll afsöndras, borde möjligen i socknen befintliga annexeller mensal-hennnan till boställe åt blifvande pastor anslås; alt Rikets Ständer borde för sin del besluta och i underdånighet begära, att, sedan en sådan delning af pastoraterna försiggått, som nu blifvit föreslagen, ny klassifikation af alla Rikets prestgäll måtte företagas på grund af folkmängden och pastors deraf föranledda mer eller mindre trägna göromål, så att alla pastorater med fulla 4,000 innevånare och deröfver skulle hänföras till lia klassen, alla med fulla 3,000 till 2:a klassen, alla med fulla 2,000 till 5:e klassen, samt de derunder till 4:e klassen; att sedan utskylderna till pastor blifvit för hvarje pastorat bestämde, dessa inkomster, i stället att till presterskapet i hvarje församling utbetalas, borde levereras till statsverket, hvilket deremot skulle öfvertaga presterskapets aflöning; att för detta ändamål inkomsterne måtte bestämmas för lista klassens pastoratet' till 4,000 Ridr, för andra klassens till 3,000 Ridr, för 3:dje klassens till 2,500 Ridr och för 4:de klassens till 2,000 Ridr Riksmynt; att, till godtgörande af detta belopp, prestebolet borde uppskattas till viss afkastning efter enahanda grunder, som för militiat-boställen nu ega rum, samt lönefyllnaden halfårsvis till pastor utbetalas; att inom de prestgäll af lista och 2:dra klassen, der, äfven efter skedd delning af pastoraterne, 2 ine kyrkor eller kapell komme att finnas, redan varande komministaturer borde bibehållas; men med lönerne förfaras på samma sätt som i afseende å pastorernes inkomster blifvit föreslaget, samt dessa löner bestämmas till Bih. till R. St.
Ständers Allmänna BcswärFoch Economie-U^skotis d. g i denne mänad ingifne Betänkande angäende Segelfarts öpnande emellan Wenern och Åkersjön, fann Borgare - Ständet godt, att till alla delar gilla hwad Utskottet anfört och tilstyrkt; hwarom de Rcspcctive Med-Ständen skulle underrättas med wördsamt och wänligt tillkännagiswande af Borgarc-Ständeks önskan, att frän betz Rcsp c'ive Mcb-Ständer snart fä inhemta bet instämmande bcstut som mä förekomma ett skadligt uppkhäll uti de till detta Riksgagneliga företag hörande nödiga förbindelser. Ht tuprs. Tx krotocollo ). bl. ksterton. - . > ^ - S. D. Som Borgare - Ständet biföll hwad Riksens Högloft, Ständers Bar eo-Utssott i Betänkande af den 22 nästl. Augusti yttrat, angäende afstag ä den af Uddewalla Stads Riksdags-Zullmägiig gjorde ansök - L2I0 Den 2 L>ctober. ning om 25000 R:dr§ Banco-L2n till upföranbe af Stadens afbrände Publike Byggnader; altsä skulle de Respcctive Mcd-Ständen samt wälbemälte Utskott wbrd« samt och Vänligen derom underrättas, vt supra. ^ k!x krotocoiio keterkon. D. D. Skändek biföll till alla delar Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bcswärsoch EconomicUtskotts den 9 i benne mänad afgifne Betänkande, angäcnde Strömings-Fiskct wid Rikets Stränder och Skärgärdar; hwarom de Respcctive Mcd-Ständen samt Utskottet genom detta Protocolls - Utdrag skulle wbrdsamk och Vänligen underrättas, vt supra. k!x krotocoilc» v. keterson. S. v. Högloft.
Indragas dessa räntor till Staten och bifalles 3:dje punkten, så kommer det contanta beloppet, som går ur de skattdragandes fickor, att ökas med dessa två millioner; men det contanta skattebeloppet utgör omkring sju millioner, hvilka utgå på samma tid som de öfriga skatterna; och då hela den contanta uppbörden sålunda bomme alt utgöra circa nio millioner, så frågar jag, om icke derigenom en ganska kännbar penningebrist skulle uppkomma. Utsk. har också uti en annan punkt af betänk, sökt alt i viss mån afhjelpa detta missförhållande genom en uppbördsstämma för en obetydlig del af uppbörden vid en annan tidpunkt, än den, då den hufvudsakliga uppbörden äger rum. Då det är klart, att om den skattdragande skall utgöra skatten med penningar, han måste afyttra den qvantitet spanmåi eller andra persedlar, som han skulle utgjort in natura; så kan jag icke finna, att det skulle leda till stabilitet i spanmålspriset, att på en gång en större qvantitet spanmåi afyttrades. Dessutom, om man betraktar saken blott från den sidan som rör sjelfva Staten, sä finner man, att Staten skulle förlora icke blott de 16 sk:r, som räntetagaren erhåller i förhöjning på hvarje tunna spanmåi, utan äfven remisslaget, som icke utgjorde ett obetydligt belopp på dessa två millioner, hvilka komma att ingå till landtränterierna och derifrån insändas till Riksg.cont. och Statscontoret. Betraktar man saken vidare, så finner man äfven, att uppbörden af dessa räntor skulle i betydlig mån Öka uppbördsmännens göromål. Med den kännedom jag ager om räkenskaperna, kan jag upplysa, att dessa räntor al'kor!as efter kronovärdi uti räkenskaperna och synas i a 4 De n 4 November e. m. icke vidare; men räntetagarne sjelfve uppbära detn, så att man icke har vidare dermed alt skalfa. Nu deremot skulle dessa räntor gå samma väg som den öfriga kronouppbörden, hvarigenom göromålen blefvo så betydligen ökade, att jag förutser det I«.
Såsom ledning för bedömandet af förevarande fråga har motionären till en början dels meddelat en öfversigt af Svenska myntväsendets historia, utvisande att genom sju särskilda under en tiderymd af 213 år företagna s. k. realisationer, det kurserande myntet hvarje gäng försämrats och stor oreda åstadkommits i penningeföihållandena inom landet, och dels i minnet återkallat, huru de kapitaler bildats, från hvilka Banko-vinsten här flöte, hvarigenom motionären sökt ådagalägga, att uppkomsten af de ullånta kapitaler, hvilkas räntor nu utgöra Bankens vinst, från början tillkommit genom utlåning af Vexeloch Depositions-bankens medel, hvaraf åter skulle följa, att, då Vexel-banken nu befunne sig i behof alt använda denna vinst till förstärkande af sin reela fond, ingen annan än finn finge eller riittsenligt kunde göra anspråk pä Banko-vinsten, således hvarken Stats-verket eller Låne-banken; hvarjemte motionären förmält: att, efter sista realisationen, Rikets Ständer användt Banko-vinsten, dels till Stnts-vcrkets biträde under en tid, då ett sådant biträde icke erfordrats, dels till förökande af Bankens reserv-fond, hvilken emellertid ej motsvarade sin benämning, enär densamma, ehuru hufvudsakligen afsedd tili reserv för reela fonden, dock, såsom utlånad inom landet, hvarken vore dertill användbar, eiler kunde i behofvets stund indragas och, äfven om detta läte sig göra, endast skulle bereda en tillgång i Banko-sedlar, de der icke genom vexelköp kunde till silfver realiseras i det ögonblick
Vägen genom våra moderna lärarinne-seminarier Då han lämnade salen, såg ej fröken Schmidt går till dårhuset. Och därtill vill ni ytterligare på honom såsom sist, och dock skulle det hafva påskynda processen genom vetenskapliga studier. varit honom kärt, om hon gjort det. Det är j u som att föra ett järnvägståg med full Han hade redan kommit ett stycke från univerånga ut på en bana utan spär. Det måste bli en sitetet, då han plötsligen stannade. Något tycktes katastrof. » falla honom in, han vände om, gick till vakt» Men hvad skall jag då taga mig till, herr promästaren och fick af honom en lista öfver stufessor? » frågade Luise nedslaget. » Hvad skall jag dentskornas bostäder. Därpå skyndade han hem. På eftermiddagen satt professorn framför sitt då studera? » » Se här, » ropade professorn och kastade kokarbetsbord och skref till sin bror i Tburingen, på hvars gods han plägade tillbringa sina ferier och boken på bordet, » studera den här! » Luise kastade en blick i den, blef purpurröd, deltaga i jakten. När han var färdig, tog han på bet sig i underläppen och reste sig hastigt. » Om sig en bättre rock och sade därvid till F r a n s: det blir som jag sagt, ni flyttar i höst. » Därpå detta är det enda råd ni kan ge, då har jag ingenting här att göra. » Därpå lämnade hon rummet, gaf han sig i väg att uppsöka fröken Schmidt. utan att vidare skänka professorn en enda blick. Under vägen gick han in på järnvägsstationen, utKnorre gick en stund fram och tillbaka, därpå rättade där vid kassan ett ärende och gick sedan ropade han åt Frans att taga in hans rock. Han vidare. Fröken Schmidt bodde på en aflägsen och temtog den på sig och gick till sin restaurant för att äta middag. Under vägen stannade han icke blott en ligen osnygg gata, där pojkarne ännu ostördt fingo gång, utan tre, och hvarje gång stötte han sin slåss på trottoaren, bombardera hvarandra med gatsmuts eller under stoj och larm följa de druckne, käpp med allt större häftighet i marken. som raglade från krogarne.
Be» stickningcriie uödgatS göra wid nstsästen af omanlig glädje elice bedlöfwclft, ester af »vidsträcktare resor i den Monarks följe, hoS hwilken Ministern är accredeterad, till exempel när denne Mona<k gär i Fält, att förtiga mera dylikt. Erm desto utgifter endast sällan inträffa , bebo stocs ingen betydlig ärlig fond dertill anstäs, allenast bracaniigacno dcrä samlas, och har den ej heller hittills warit högre anstagen än till 4,40g R:d ?6 tz. Men det tvär egeureligen för rapcll radc Nstnister-Staten, som jag har trott mig stylsig art tala, ie» ke sa mycket derföre, all jag, såsom ett 20 arigt och fä» lebes wandt offer, utgör en altför obetydlig del deraf, sam fastmera af den högre orsak, att denna Skars sa bestaffade bibehållande, enligt mm ärligaste öfwerty» gelfe ej star att förenäs, såsom jag redan sagt, med ^ Nationens hwarke» rättwisa eller menstljghct, nylla eller heder. Att ej mistbruka Hä-stofi: Rtdderstaper och Adelns tid och tålamod, sär jag här åberopa hwad uuit förra ödmjuka Memorial i denna del utförligare innehäller; dock med detta enda tillägg, att, om än alla Rikets Stater skulle behöfwa förbättring. Den is December. 629 dek jag wist icke skall bestrida, om än alla, i fall en enda, med de andras uteslutande, blefwe förbättrad, desse skulle anse sig med wald behandlade, om änke» ligen sielfwa Stats-Utskottet skulle pästä, att, dä lillgängarne ej medgifwa att tillfredsställa alla, bör ingen hjelpas; tror jag mig likwäl sa förtroendcsfullt som wördsamt böra hemställa till Högloft.
Der står, att ”Utskm hysa den öfvertygelse, att möjliga faror bäst och kraftigast afvärjas genom elt nitiskt preslerskaps varma och upplysta bemödanden. ” Jag har ansett det vara oformligt för R. St. alt skjuta ansvaret i detta fall på en Corporation, som ej äger annat än en moralisk kraft i sin makt och icke har någon genom positiv lag bestämd myndighet alt mota dessa vådor. Min mening vore således den, alt man skulle utan alla moliver, såsom alldeles obehöfliga, hafva afslyrkt motionen. Jag vill visserligen icke sätta mig emot, att Utsktns betänk, bifalles, men skulle likväl högligen önska, särdeles sedan en talare inom detta Hus synts vara af lika tanke med mig, alt det Höglofl. Ståndet ville förklara, att detta mern. bör på det sätt ogillas, att motiverna, såsom onödiga, lemnäs titan allt afseende. Ilr von Rosen, Georg: Det är med anledning af den siste värde talarens yttrande, som jag begärt ordet. Om Utsktn ej skolat ådraga sig förebråelsen alt hafva galt lill väga alltför kort, i händelse Utsk:n med några få ord afspisat motionären, så tyckas Utsktn likväl hafva behöft något motiv för sitt yttrande. Utsk:n hafva grundat sina motiver på de upplysningar, som de bjudit till att skaffa sig, och genom dessa upplysningar fått för sig utredt, att ingen våda vöre för handen i afseende på de troslärors spridande, hvilka kunde vara olika med den hos oss antagna. Utskm hafva ej fått sådana upplysningar, som kunnat gifva anledning till någon fruktan i detta fall. Det är detta, som Utskm tillkännagifvit, och på dessa grunder hafva Utskm stannat i den åsigt, att inga skäl förefinnas att fästa afseende på motionen, men nugot skäl skulle väl derjemte bifogas, och om Utskm antagit orden vådor och faror, så tyckes det mig att det varit ganska enkelt, att de sagt sig ej inse dessa vådor och faror. Den värde talaren har äfven reserverat sig emot Utskms yttrande, att möjliga faror bäst kunde afvärjus genom elt Den 3 April f. m. 117 nitiskt presterskaps varma och upplysta bemödanden.
Contoirets fordringar och tillgångar uti åtskilliga Utrikes Myntslag, pa enahanda sätt evalverade bestego sig sill iZ3,6n: 18, 9. sa att enär sistnämnde summa afdrages frän stulderNe, war återstående Utrikes sälden 12958,207 R:dr 20 fi. i > r:st. Banco Specie. Inrikes stulderne utgjorde dm z 7 Augusti r8ro 5,079,836 R.dr 26 fi. z r:st. Banco, hwäraf 997,777 R:dr >7 si6 r:st. wörö löpande med ränta och 4,032,059 R:dr 8 si. 9 r:st. rantefrra. Deremot agde Contoiret Jnländste Tillgångar och fordringar till ett blvpp af 2,27^,505 R:dr 20 si. 7; r-:st B:co, och hwilket belopp afräknadt fran stulderne utwisar en återstående Inrikes gäld af 2,8s6,OZl R:dr 5 si 7^ r: st Banco. Såsom en följd af de wid Urtima Riksdagen widtagne Författningar, har Riksgälds - ContoiretS Bokförde Utrikes gäld blifwit ökad; Äswensom Contoirer med nya särskildta utbetalningar, kommit att brswaras PiharrA Moss» 994 Den r Julik Riksens Högloft. Ständer hofwa wilkorligen garanterat Kongl. Pommerske Kammarens wäxclffuld till atskillige Banqvierer i Hamburg; Och sedan de handlingar, hwarnied denne skuld till dess rätta beskaffenhet och belopp skulle närmare bestyrkas, till Riksgälds - Contoiret blifwit aflemnade, äro förenämnde Banqvierers fordringar till ett sammaräknadt belopp af Istdr 355,262: 43 ss. Hamburger Banco uti i8n jars Räkenskaper ibland Contoirets Utrikes Capital - Skulder upptagne.
Hon rymde ändå inte. Den fattiga modern visste inte annat, än att Rose hade det hon önskade bos sina rika svärföräldrar, och hon var tacksam, för att dottern blef » försörjd ». Jag kan så väl tänka mig henne der i huset. Så kom det en gång bref från fästmannen, om att han stött sig med sin förman och denne hade svurit på, att han inte hade att vänta någon framtid på tjenstemannabanan. Fadern hade genast klart för sig, att sonen var en förlorad menniska. Han förkunnade högt, att nu var hans tålamod slut, Karl hade kostat tillräckligt, och allt var naturligtvis bortkastadt. Nu hade han också kastat bort sin framtid. Rose var inte så dum, så hon ej förstod, att allt, hvad han sade, var riktadt mot henne. Hon kunde inte bära allt detta. Hon skref till sin mor och bad att få komma hem till henne. Innan Karl kom hem, reste hon, och det fast tant Sundel lät henne veta, att det såg illa ut. Hon hade länge gått och rufvat på att slå upp sin förlofning. Karl hade blifvit henne helt och hållet främmande på den tid, de varit skilda åt. I sjelfva verket kände hon honom bra litet. Och hennes lif i föräldrarnes hus blef outhärdligt. Hon må- ste resa, innan han kom; stannade hon, skulle hon aldrig våga säga ifrån, inte för hans skull, men för moderns. Ty henne var hon rädd för, hon som alla. Nu skref hon i stället till honom. Hon skref, att hon ej kunde älska honom, så som man bör älska sin make. Hon var alldeles säker på detta, eljes skulle hon inte känna sig så lättad nu. Hon fick svar både från Karl och från hans mor. Han skref bönfallande. Han kunde icke lefva utan henne, ville inte ens lefva, om hon öfvergaf honom. Hennes kärlek skulle göra honom stark, men utan henne kunde han sjunka djupt, kräket! Och hon skulle inte ha hjerta att lemna honom just nu, etcetera, etcetera. Men se moderns bref, det var ett aktstycke, Jag har läst det, och önskade jag kunde det utantill. (Forts, å sid.