Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. anvisat en del af de här omnämnda extra anslag till andra bestämda ändamål för försvarsverket; men jag hemställer, oaktadt det är min tanka, att tillräckligt! medel ändock funnits att fylla det angelägnaste, om också Styrelsen hade användt en del af dessa extra anslag på annat sätt, än som varit föreskrifva!, men kunnat öppna denna riksdag med den helsning till Ständerna: ”Vi halva för de angelägnare behofven nödgats gå från en bokstaf, men vi hafva satt Rikets försvarare i stridbart skick; vi kunna nu räcka våra grannar, äfven till vänskap, en väpnad hand, och behöfva icke emottaga deras till handkyssning;” — om då någon försökt en anmärkning emot dessa åtgärder. Jag hemställer, om en enda röst då här skulle blifvit höjd’ till understöd för en sådan anmärkning, eiler om icke R. St. långt snarare skulle ingått med en tacksägelseadress till Regeringen, med fullt ut lika mycket skäl och lifvade af en lika sann 16 fl. 8 58 Den 6 November f, m. medborgerlig känsla, som uti tacksägelse-adressen för choJerans utestängande? Jag bör vid detta tillfälle öppet yttra, alt jag icke med mina vänner på andra sidan af salen delar den öfvertygelsen, att man från en för ögonblicket rådande politisk vänskap i allmänhet kan hemta skäl för obehöfligheten af försvarsverkets iståndsättande, och jag bekänner lika öppet, att jag skulle förakta mig sjelf, om jag icke intogs af en smältande känsla vid de sönderslitande målningar, bär blifvit gjorda, och röstade bifall, så vida icke vigtigare skäl till vägran förefunnes. Må det härvid tillåtas mig ännu en gång åberopa Borgareoch BondeSt:s handlingssätt. Dessa Stånd, inom hvilka man finnér den stora mängden af Rikets befolkning, är det väl tänkbart, mina Hrr, hysa mindre känsla för sina egna barn, för ”blomman af nationens ungdom,” än de militärschefer, som här så rö rande talat till deras bästa? Är det väl tänkbart, att de icke skulle taga äfven det yttersta, för att icke i ett kritiskt ögonblick lemna ungdomen värnlös till pris endast ”åt en ärofull död,” så framt de icke af andra orsaker funne sig nödgade till afslag?
Likväl och då den motsedda all”männa minskningen i Rättegångar, genom ”ändamålsenliga författningar, icke torde ”tillräckligt nedsätta målens antal inom Svea ”HofRätt, för att af nu varande Dornare”personal kunna medhinnas, sedan denna ”IIofRätt äfven skall uppsätta och afkunna ”domar i mål, som förr tillhört Bergsoch ”CommerceColIegierne, så torde Wermland ”från Svea HofRätt böra återgå till Götha ”HofRälts Jurisdiction, hvars omfång ganska ”gerna tål denna utsträckning, Sedan, på ”sätt sagt är, en så ansenlig minskning i ”söder ägt rum; och härmed är jag för miu ”del lika öfvertygad om att all tillökning ”i HofRätternas Domarepersonal kan undvikas, som viss derpå, att om den blir ”verkligen nödig, det ej eller kan undvikas, 'att taga mätt och steg för förökande af ”Högsta Domstolens arbetskraft.” Det är mån pligt och en ära tillika, hvilken jag med tillfredsställelse bör göra gällande, såsom anställd med min verksamhet inom Kongl. Götha HofRätt, att vördsamt lemna några upplysningar i förevarande ämne, eftersom slillaligundet möjligt - 220 Den 17 December e. m. vis skulle lunna anses såsom ett medgifvande af rigtigheten uti Herr Ribbings slutföljd. Götha HofRätt hade från längre tider tillbaka varit indelad med sex Ledamöter å hvardera af tre Divisioner, men göromålens tilltagande myckenhet påkallade en annan arbetsordning, hvarföre IIofRätten också vid 1815 års början i underdånighet anmälte, att dess balance utgjorde 798 mål, samt anhöll att få fördela göromålen inom fyra Divisioner; för att desto säkrare vinna ett af behofvet påkalladt ändamål, samt i det möjligaste förekomma ökade Statsanslag, tillstyrkte IIofRätten jemväl den förminskning i personalen, att fem ständige Ledamöter måtte anvisas till hvarje Division. Denna framställning blef i Nåder bifallen och i förening dermed utkom Kongl.
På grund af ofvanstående vördsamma anförande, får jag lika vördsamt föreslå att R. St. behagade till K. M. i underd:het förklara, alt de ansåge någon ersättning böra tilldelas den af Stats-depart:tscheferne, som är i mistning af boställsförmån; och då en sådan ersättning kunde, enl. K. M:s nåd. lillkännagifvande, utgå af för K. M. disponible medel utan behof af serskildt anslag, funne R. St. ett årligt belopp af 1000 r:dr b:co skäligen kunna, intilldess boställsrum hinna att för ifrågavar. Depart:s-chef blifva tillgänglige, antagas såsom erforderligt att för berörde ersättnings-ändamål i nåder disponeras. Om remiss till vederbörligt Utsk. anhålles vördsammast. Desse motioner remitterades till StatsUtsk. Den 28 December, f. m. 201 Hr Hjerta, Lars, anförde dels mundtligen dels skriftligen: Vid sist förflutna riksdag väckte jag inora detta Stånd en motion om uphäfvande dels af 14 Kap. 5 §:n IL B., dels af den samma lagbud motsvarande föreskrift i tjenstelijons-stadgan, som lemnar husbonde rättighet att under benämningen husaga slå sina tjenare. Enligt hvad jag hört har en annan ledamot här redan väckt motion i detta ämne, men med kännedom af det motstånd min derom vid sista riksdagen väckta motion väckte, synes mig alla möjliga skäl kunna behöfva framställas i ett så vigtigt ämne och vågar jag derföre anhålla att få upläsa hvad jag i ämnet upsatt på det att detsamma må kunna komma Usk. tillhanda. En sådan lag, som öfverlemna!- den ene medborgarens person åt den andres godtyckliga behandling, kan vara till en viss grad förklarlig och nödvändig under vissa undantags förhål landen, såsom i Statens tjenst under krig, eller ombord på fartyg till sjös, der ofta allt kan bero på ett ögonblickligt efterkommande af gifna befallningar.
En person hade emotlagit stämpladt pap - 7* Den i April f. ra. per till försäljning till ett belopp af minst iooo R:dr och spelade bort alltsammans under en marknad i Westerås. Han har likväl hittills undgått allt ansvar derför, emedan jag af hans Löftesmän uttagit ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan för det förskingrade stämplade papperet, och Domaren ansåg honom icke vara Uppbördsman och således ej kunna såsom sådan straffas, för att hafva förskingrat Kong). Majrts och Kronans medel. Grefve Posse, Arvid: Äfven jag tror mig kunna med säkerhet antaga, att många missbruk äga rum vid chartering af hand* lingar, som fordra högt belopp af stämpladt papper; och jag önskar en tillräcklig controll häremot. Herr Hjertås förslag i detta afseende är bra för Köpebrefs chartering, men kan ej lämpas till andre handlingar. Jag tror ändamålet skulle, hvad Fastebref angår, bäst vinnas genom ett stadgande, att sådane alltid borde skrifvas på stämpladt papper. Något hinder derför synes mig ej möta, då Fastebrefvet vanligen ej kan utfärdas förr än på Fjerde Tinget sedan första uppbudet blifvit begärdi, och Domaren under tiden kan anskaffa deri erforderliga Chartan. Till controll på vigtig chartering af Bouppteckningar och djrlike handlingar skulle mycket bidraga, att om de finnas sakna charta, när helst de officielt företes, skola de, utan afseende på Ben i April f. ra. 73 derå befintlig påskrift, att de blifvit med Charta belagde, genast förses med charta; ty det är hvars och ens skyldighet att så vårda de handlingar han har örn hand, att chartan, om den verkligen funnits der, ej bortkommen och nog gömmer han chartan, så väl som handlingen, då han känner den påföljd att i annan händelse få anskaffa ny charta. En sådan föreskrift skulle dock naturligtvis ej gälla retroaetift utan blott för de handlingar, som blifvit charterade efter ett sådant påbuds utfärdande. Likaledes borde, vid inventering af Archiver, Afträdaren vara ovilkorligen skyldig att ersätta det belopp af Charta Sigillata, som saknas å handlingarne.
Något sådant behöfdes ingalunda, ty lagstadgandet existerar, ehuru jag medgifver att det är ganska förlåtligt att en ledamot af Hederv. Bonde-St. icke känner till det. Lag-Utsk:ts åtgärd kunde således icke blifva annan, än att upplysa motionären om obehöfligheten af hans förslag. Nu är det sannt, att han alternativt uppställt det ifrågasatta tillägget. Han säger: det saknas allt stadgande om huru förfaras skall, sedan de i K. Förordm den 20 November 1860 föreskifne varningsgrader och den derefter ådömda skillnad på ett år fruktlöst aflupit; derföre föreslår jag ett tillägg till F^örordm om skillnad till säng och säte, som antingen tillåter domaren att, då nämnda varningar och skillnad ej verka till ändamålet, döma till äktenskapsskillnad, eller utsätter att frågan derom bör till K. M:s Nåd. afgörande i underdånighet öfverlemnas. Det sednare är redan i lag stadgadt och motionären har icke sagt att han föredrager det förra förfaringssättet framför det sednare, ej heller att han vill att någon förändring i gällande lag skall göras, utan endast att ett lagstadgande måtte meddelas för ett fall, för hvilket han anser någon bestämmelse hittills 400 Den 14 Februari f. m. icke hafva förefunnits. För att upplysa detta, vill jag uppläsa hans motion, hvarefter jag icke tror att någon villrådighet kan uppstå. Motionen lyder: »Vid sist hällne riksdag hafva R. St:r föreslagit en förordning, som, i fråga om kif och osämja mellan man och hustru, skulle innehålla, att sådana makar borde först varnas af kyrkoherden i församlingen, sedan inför kyrkorådet, och att, om de deraf ej läte sig rätta, borde af rätten dömas till skillnad på ett år till säng och säte, med föreläggande för dem, der så nödigt pröfvades, att, vid vite af fängelse, hvarandra icke under tiden besöka; och detta förslag har genom K. M:s Nåd. Förordning den 20 November 1860 blifvit godkändt. För mig äfvensom för flere rättslärde och prester har tvifvel uppstått om hvad som följa bör, sedan förberörde varningar och skillnad på ett år fruktlöst aflupit.
8:o Gubbarna, chapeau bas, eller hvar och en med hatten under armen, och gummorna med hvita förkläden, par efter par. Tvenne drängar i Grefliga sommarkuskkappor. 10:o Konduktören och min k. son Petrus, med kappa, och näsduk i hand. 11:o Fyra betjenter i grefligt livré. 12:o Hofmästaren. 13:o Båda Fröknarna i bredd, åtföljda af tvenne kammarpigor med paraplyer. 14:o Slottsfogden, lång och prydlig, med ringkrage. 15:o Hennes Nåd Grefvinnan, öfver hvilken Löjtnant Eggstjerna bar paraplyen och Guvernanten uppbar släpet, biträdd af tvenne snutna flickor. 16:o Nådig Grefvens betjenter i gult livré. 17:o Grefvens Doktorshatt, buren af en blomsterprydd, snöhvit, ung stut, biträdd af tvenne stalldrängar. 18:o En stor nyckel, sinnebild af Grefvens kammarherriat, buren af en dito, betäckt med galoneradt omhänge. Ordensbanden, burna af Grefvens lilla Ölänning, ledd af tvenne rödlätta pigor. 20:o Nådig Herr Grefven sjelf, klädd i Öfver-Hofmasmästare-uniformen med stjernor, samt öfverhängd med blomsterguirlander, under en himmel, som bars af åtta hvitklädda pigor utan halsdukar; Och sist hushållerskan, gamla Mamsell Butterqvist, Kokerskan och flere pigor, som utan ordning sig emellan följde processionen.
St:r må för StatsCommissarien Westerstrand af Riksdagskostnadsmedlen anslå en Gratification af 2000 R:dr D:eo. Utskottet får likaledes anmäla att, i likhet med hvad vid förre Riksdagar ägt rum, Utskottet under* Riksdagens lopp begagnat dels ett serskildt Räkenskapsbiträde, dels ock en serskild Secreterare vid Afdelningen för mål rörande ManufacturDisconten, för hvilken Afdelning serskild Vaklbetjening uti K. GömmelceCollegium varit antagen. Utskottet tillstyrker: det såsom lämplige arfvode och vedergällning härföre i ett för allt, R. Stur måga bevilja äfven af Riksdugskostnads-medlen ål den person som inom Utskottet tillhandahåll med Kainererare-göromål , R:dr 1,666: 32, åt Secreteraren för målen rörande ManufacturDisconten R;dr 25o. samt åt Kongl. CommerceCollegii Vaktbetje ning R:dr Jo, Den t3 Februarii i83<». Utlåtande, i frågan om nedsättning af arren - N uvarande Arrendatorn af Skellnora Kungsgård i Stockholms Län, Lieulenanten J. V. af Uhrj som le - det för Skellnora Kungsgård. Betänka uden, N:o 4°5. 4^5 dan ar 1828, eller efter förste arrende-arets förlopp, lios K, M:t i underd:het anhållit om nedsättning i samma års arrende från 2491 tunnor Spannmål, hvartill det vid senast hällne Auction uppgått, till 5o ttr, eller det belopp förre Arrendatorn årligen erlagt, men till hvilken anhållan K. M:t ej funnit skäligt lemna bifall, har uti sisth December månad till K. M:t ingifvit en förnyad underd. ansökningsskrift rörande arrendet för sagde Kungsgård, och deruti andragit, huruledes erfarenheten numera öfvertygat honom att arrendebeloppet vore allt för högt, och att det icke utan hans fullkomliga undergång skulle kunna utkräfva; till oförminskadt belopp.
Tillika hade Riksdagsmännen frän Gottland gokall st.05Val! och Lokatt Isum! deri önffat den förändrings akt det hädanefter ma bliftva hwar och en soM är boende minst eN mil frätt tullqivarn tillälit, att utan annan föregången sytt än af twenne ojäfwiaa nämdemän som lemna intyg vin wägens längd, fä uobygga husbehofs-qwarn, samt af Riksdagsmannen Oiok jonasfon i BohusLän, all de i Orust och Tjörns härader inrättade Den t 7 Iumu ss? httsbehvfs Wädcrqwariiar Mätte för framtiden hibee hällas och det i allmänhet till akas» art utan föregättgett syn u»bygga husbehöfs wädcrqwarttar samt mara öppetatt fä dem till tttllgmarnar skättlagve emot ett hillig afgiftLag-Ulffonet Hat häröfwee yttrat attaf »Nförde skäl» eii bestämdare föreskrifti afseende pä nytt qwarnars inrättning ej katt tzifwas» ätt sä Midt de äldres redan wunna rättigheter derigenom ej för nära trädrslikasom Utskottet funttitatt det yrkade ökade ansvaret More af dett oeesnMttiska beskaffenhet att »vederbörande LaNdshöfdittgat ägdeefter förekommande omständigheter» derom förordnaoch att bibehållande äf ve i Orust och Tjörns härader antagde husbehofs wävergwaknar more etk ämne hwaröfwer Utskottet icke ägde att Nägot widare utlåtande Meddela; stttteligett afstyrket Utskottet ali förändring i 26 Cap» Byggm Balken Lades pä bordet Uplästes ett i frän Lag-Utskottet ittkomMit memoriali anledning af Riksdagsmannen i-ars Uelirsions frän Skaraborgs Län Mäckta motion om dek stadgande att lösen af dett för ZO ä 46 ar sedart förpantade jord matte bestämmas efter RiködMekS beloppet i jemförelse
Aftons.: I Joh. 1: 1—7. Del sorn synder. 126 ExpeditionsU/skottets Förslag till unclerd. Skrifvelse N:o 69. Juldagen. Fordom ända. Annandag Jul. Högm.: Jesus säde till sina lärjungar: Hvar och en — finna det. Afton».: 1 Petr. 4: 12—19. Mine käresle — gerningar. Söndagen efter Jul. Högm.: Frukta dig icke riket. Vi vele amen. / Nyårsdagen. Jesus sade till sina lärjungar: Allt Sonenom. Jesus Christus bekänna. Söndagen efter Nyår. Hö gm.: Dagen derefter — Son. Aftons.: Col. 2: 9—18. I Christo bor sig sjelf. Trettondedag Jul. Högni.: Joh. 8: 12. Är nu ansigte. / Sond. e. Trettond. Högin.: Då nu — honom. Aftons.: Ebr. 3: i — o. Derföre J hjertan. 2 S ö n d. c. Tr et tond. Och när Jesus kom med dig. Vi äre Guds verk —- sjelf. 3 Sond. e. Tre Ilon d. H ö g m.: Joh. 4: 27—42. Och i detsamma —- Frälsare. Högm. Om morgonen när Jesus gick få. Aftons.: Ebr. 11: 23 —12: 4. Genom trona syndene. Expeditions-Utskotlets Förslag lill anderd. Skrifvelse 5 Sänd. e. Trettond. Högm.: Math. 13: 34—43, Della allt höre. Aftons.: 1 Cor. 1: 9—18. Gud är kraft. Sond. Septuagesima. Hö gm. Då svarade Petrus och sade till främste. Så är nu Guds. Sond. Sexagesima. Då sade Jesus till folket: Än Aftons.: 1 Cor. 1: 20—23. Hvar äro menniskor. Fastlags Söndag. Jesus svarade — dö skulle. i Sund. i Fastan. Högm.: Ifrå den tillhörer. % Sön d. i Fa stan.
Grunden till sjelfwa afgiftcn är tillförene nämnd, äfwensom anledningen, och hafwa alla upgifter, svin för ändamälet warit nödige, med Den 25 September. 829 med ospard möda blifwit sökte och begagnade; likwäl nödgas Utstottet tillstå, akt dc crhällne uplysningar ofta warit ofullständige, hwarföre, om sä wäl nägon ojämnhet mellan afgiftcrne för wisa Embctsoch Tjcnsiemän, som andre misstag stulle sig insmpgt, Mstoktet derföre förwäntar ett billigt öfwcrsccndev Utstot, tets bemödande har sträckt sig till det ytterst möjeliga, och Calculerr torde witkorda » att de skäl för afgiftcrires bestämmande, Utstottet följt, pä billighet och rättwisa warit grundade.
Maj:t”; men här är det likväl icke fråga om Konungen, utan om Svea Hofrätt, och då bör väl denna domstol fä behålla sin gamla titel, hvilken är och har alltid varit ”Kongl. Majlis och Rikets Svea Hofrätt.” Någon förändring härutinnan kan jag ingalunda linna nödig och kan ej eller inse nyttan deraf. Vi håfve, Gud ske lof! öppet fält till större reformer, utan att behöfva nedlåta oss till så små sora den ifrågavarande. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I denna 2 § är frå ga om Svea Hofrätt, och dä bör den väl ock få behålla den uråldriga benämningen. Stylisalionen i afseende härå finner jag fullkomligt riktig, och inser ej någon inconséqveus deruti, att i efterföljande §§ ordet Konungen begagnas, dä fråga är om Konungamakten. Hr von Hartmansdorff: Det är icke jag, utan de sammansatta Utskotten, som i detta hänseende beträdt reformernas bana; ty om mina Herrar motståndare behaga läsa den 3 § i nu gällande ansvarighetslag, i öfverensstämmelse med hvilken den nu förevarande skall utfärdas, så står der ganska tydeligen ”att detsamma skyndsamt hos Konungens och Rikets Svea Hofrätt åklaga. Ofverläggningen Oförklarades nu vara fulländad, hvarefter R. o. Ad. biföll 2 §. § 3. Hr von Hartmansdorff: I denna § förekommer ett tryckfel. Det heter nemi.: ”Beträdes en eller flere af Fullmäktige att ehvad.”-, det bör väl vara i hvad? Hr von Hohenhausen: Detta är ett uppenbart tryck fel, som nu torde bli rättadt. K Den 17 Maj. 551 R. o. Ad. biföll 3 § med rättelse af det anmärkte tryckfelet ”ehvad”, hvaremot borde införas orden ”i hvad.” § 4. Bifölls. § fril r von Hartmansdorff: I denna § förekommer: ”embets methodeu”, men skall naturligtvis vara ”arie^s-methodeu.” Hr von Hohenhausen:
Utskottet har derföre ansett nödigt yttra . sin mening om RegeringsFormens syftemål i 57 §. såsom en förklaring öfver den synpunkt, hvarutur den nya paragraphen i förslaget borde betraktas. Utskottet förmodar tillika, att efter de förändringar, afkortningar och förtydliganden som densamma vid en ytterligare företagen granskning inom Utskottet, undergått, Ridderskapet och Adeln torde finna, det Utskottets förslag icke strider emot någotdera af de tolknings-sätt af 57 §., som under debatten blifvit yttrade, och detsamma således kan bibehållas oförändradt, ehvad sistnämnde paragraph skulle framdeles erhålla en förändrad lydelse eller icke. Sakfrågan i Utskottets förslag ligger deri, att alla de personer, som lagligen tillhöra en med Avlelig värdighet förlänad Ätt, men kunna komma att tilltråda en annan med främre såte på Riddarhuset, skola vara Ättemän af den sednare Ätten, och endast af denne ÄttamannaråtteHS bestämmande beror de representationsfrågor, i hvilka RiddarhusOrdningen, enligt 13 §. i Riksdagsordningen utgör rättesnöret. En noggran omsorg, att icke bestämma något mer ån angående representationsrätten, och det oaktadt åstadkomma så stor likhet som möjligt ske kan, i de principer, som för på olika tider uppkomne Adeliga Stammar följas, har Utskottet ansett böra vara hufyudåndamålet, Den 18 Augusti e. m. 229 rrten detta har, enligt hvad Utskottet i dess förra Betänkande sökt ådagalägga, icke blifvit i 1818 års Riddarhusordning iaktlagit. Inom de äldre Åtterne har Utskottet funnit den principen vara antagen, att alla Stamfadrens manliga afkomlingar, skulle kunna såsom Ättemän representera på den nummer, hans vundna värdighet erhållit. I öfverensstämmelse härmed, har Utskottet trott, att största likformighet skulle vinnas, om sådant äfven finge gälla för de yngre Adeliga Stammarne, så vidt deras Diplomer, och den grundlag, hvarunder upphöjelsen skett, icke löranledde till undantag härifrån.
Directionens i förrberörde måtto gjorde underdåniga hemställan, men att Kongl. Majit, nogsamt inseende alla de bekymmer och svårigheter, som för Directionen måste uppstå genom den af en allmän olycka vållade brist i påräknade tillgångar, i Nåder anbefallt Stats-Contoret att för de angelägnaste utgifternes bestridande lenina Directionen ett förskott af 10,000 Ridr, emot dess bestämda förbindelse att detsamma så fort ske kunde och sist inom 1834 års slut till Stats-Contoret återbetala. Efter hvad Revisorerne af Räkenskaperne inhämtat, har detta förskott icke blifvit inom den sålunda i Nåder bestämda tiden återbetaldt, utan befinnes till 1836 års räkenskap utbalanceradt; och anse Revisorerne berörde disposition vara gjord utöfver de tillgångar Riks-Staten lemnar och att densamma således, emot stadganderne i 62, 64 och 65 §§. Regerings-Formen, blifvit öfverskriden äfven med ifrågavarande 10,000 Ridr. Anordning ä Öfver skotten af Stats-Verkets Inkomster. Kostnaden för tryckning m. m. af CapitalRäkningen till 1831 år Riks-Hufvudbok med Bilagor 1,306: 40. — Kostnad för 1835 års Stats-Revision Coursdifference å Silfver-jettoner för We tenskaps-Akademien .. 860: Dito å Hamb. B:co i Kongl. Transportkostnad för Stats-Verkets Koppar och Jern 416: 34. 7. Mynlare-lön för Koppar-Skiljemynt — Magasins-Omkostnader, Transportförluster m. m. för Stats-Verkets Spanmål 5,744: 15. 5.
»Jag skulle minst af allt trott er vara pryd», sade han. »Det vet ni att jag icke är», svarade hon, hastigt torkande sina ögon och käckt höjande hufvudet, »hade jag varit pryd, skulle jag icke vidrört detta ämne, utan helt enkelt låtsat att jag icke förstått. Om ni sagt det samma, men friskt och rent, då skulle jag icke haft ett ord att anmärka, men det är någonting qvalmigt, äckligt i sjelfva framställningen, som åtminstone är mig vidrigt. Jag uppröres icke öfver hvad ni sagt, utan öfver sättet. Man blygs öfver att hafva läst.» Nu var det hans författarfåfänga som kände sig kränkt, och han rodnade häftigt. »Hvad rätt har ni att öfverösa mig med all denna bitterhet?» utbrast han i vredesmod. »Hvad rätt», upprepade hon och for upp, »hvad rätt? Sedan ni lärt mig att i er tro söka ett stöd för min, bara för att låta allt ramla så bottenlöst eländigt! Instinkten kom mig ofta att tvifla, men jag hoppades i alla fall.» »På hvad?» utfor han med vrede, »på att jag skulle vara ett ideal, ett helgon, en ängel?» »Nej, endast att ni skulle vara fullt ärlig, en ursprunglig, kraftfull natur.» »Hur vågar ni påstå » »Jag vågar, ty jag har rätt. Jag vågar säga er rakt i ansigtet, att ni utbredt er öfver allt elände under sken af att reformera, men i sjelfva verket för nöjet att skildra det. Ni talar om qvinnans likställighet med mannen och menar dermed, att hon får vara lika dålig som han. Sköna rättigheter! Det är någonting sjukt och osundt i det hela, och det onda ligger i sjelfva viljan, just i det som skulle hålla hela varelsen frisk.» »Jag går», sade han, »ty det tjenar ingenting till att säga något, förr än ni blir lugn igen.» »Resultatet blir det samma äfven då», svarade hon. »Det är intet storverk att i egensinne kasta bort allt, bara för att göra sig vigtig, men efteråt kommer kanske ångern», replikerade han öfverlägset, inom sig skälfvande af vrede.