Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De kurser, hvarefter förvandlingen till Riksmynt skola ske för åstadkommande af jemförelsen, äro således: för silfret från London 17,8 322 och för silfret från Hamburg 133,85, då en förlust uppstår för det förra af 2,247 procent och för det sednare den i Revisions-berättelsen redan angifna af .. 1,911 „ hvadan å det från London indragna silfverförlusten öfverskjuter med 0,336 procent. På sätt af Revisions-berältelserna för 1863 § 9 och 1864 § 9 inhemtas, har vid indragning af guld från Banko-Utskottets Memorial N:o 1. 15 London och Hamburg. 1863—1864. 1863. hvarje dukat, som af det inkomna guldet kunnat utmyntas, stått Banken till pris af 8,33,53. 8,34,29. 8,33,85. hvaraf belöper på sjelfva guldet 8,28,18. 8,28,67. 8,28,80. och på omkostnaderna 0,05,35. 0,05,62. 0,05,Q5. Under år 1864 är från Hamburg guld icke indraget och detta år har införskrifning af guld ej ifrågakommit. Under den tid, för hvilken redovisning nu lemnäs, äro de med vexelköp och försäljning förenade göromål och bestyr utöfvade: i Stockholm, af undertecknade Selander och Schwan samt såsom suppleant för dem, från slutet af år 1863, då Fullmägtige först berättigades att suppleant utse, undertecknad Björck och vid hans frånvaro, undertecknad Skogman; i Göteborg: Grosshandlarne Chr. Arvidson och A. W. Lewgrén samt vid någonderas förfall, Grosshandlaren J. O. Gréen-, och i Malmö: Handlanderne G. J. Kock och ./. P. Bager samt vid förfall för någon af dem, Handlanden Gabr.
1894. loppet af knappt ett decenn u i m har j^rån höga norden, där furuskogen Ljuder vår hufvudstad riktats med icke min^ Står evigt grön invid snöhöljdt fjäl dre än fyra statyer af män, som gjort sig förtjänta om fosterlandet: Linné, OxenOch necken höjer ur strida elfveu stjerna, Scheele och Ericson. Snart skall Sin stil a klagan i sommarkväll, ännu en stod resa sig här, den af Sveriges M; i hyllningsgärden, om än sä enkel Luther, reformatorn Olaus Petri, och man lär Dock nå Rumäniens silfverbrud därjämte vara betänkt på både ett Stureoch Den dae, då skaror kririg henne samlas Karl X V: s monument. Som vi veta, äger Och landet klädt sig i högtidsskrud. hufvudstaden redan utom de nämnda ett ganska aktningsbjudande antal statyer och byster af frejdade män, landsorten har också här och hvar att uppvisa dylika minnestecken, och på skilda håll prepareras tre n y a: öfver Geijer, Karl X och Magnus Stenbock. En gång, Furstinna, du gästat borgen, Där nordens drottning sill bo har fäst, Och varm från henne i dag går bönen D e n fosterländskhet, som ligger i vidmaktFör kungaparet i Bukarest. hållandet af stora minnen genom deras förMen icke blott inom kungaborgen evigande i bronsen, är hos vårt folk sålunda Ditt namn står ristadt på hjärtats blad, af rätt lifaktig natur med en tendens snarare Ty känd och älskad är Carmen Sylva till stegring än stillastående — men månne I svenska hemmen — på land, i stad. den icke går i en ej alldeles nödtvunget ensidig riktning, då den hos oss hittills uteslutande förhärligat mannens bragd? D ä r så skett, har det nog i det stora hela skett rättvist och välförtjänt, men denna omständighet bör väl icke utesluta den om fosterlandet förtjänta kvinnans rätt till andel i en traditionell och folklig hedersbevisning af den art, som nämnts.
N:o 176, Om vite för Landtmätare till fullgörande af de dem uppdragne Enskiftesförrättningar. N.-o 177, Om allmännare spridande af Rikets Grundlagar och andre Författningar. Ekconomi-Utskottets: N:o 175, I återremitterade frågan om Förbud mot införandet af Danska hästar. S. D, Vid förnyad föredragning af Stats och Banco Utskottens den 2S sistledne junii på bordet lagde och sedan den 19 Julii ytterligare hvilande Betänkande N;o 31 i anledning af Nådiga Skrifvelsen rörande ett Handels-låne Contoiret i Götheborg, fann BorgareStåndet, sedan nu mera beslut blifvit fattadt att en serskildt afdelning af Banco-Disconten kommer att till nämde Stad förflyttas, all vidare fråga om Låne-Contoir5 derstädes förfaller. Hår fattas ett Beslut öfver LagUtskottets Betänkande N:o 173, hvilket vid aitryckningen af detta ark icke var tillhands, utan derföre framdeles kommer att meddelas. 95<S Prat Utdr. d. 13 Septemb. 1323, Från Hederv. BondeStändet. S. D. Med bifall til! StatsUtskottets hemställning i Memorial N:ris 463 och 464, i afseende på RiksStåndens serskildta beslut angående : I:o Löntillökning, för Secreteraren och Canceliisten vid ÖfverlntendentsÄmbetet; och 2:0 Understöd af Staten till någre Inqvarteringsskyldige Städer ; fann BondeStändet för godt, att öfverlemna dessa frågor till Förstärkta StatslJtskottets pröfning, och godkände de fcreslagne VoteringsPropositionerne. S. D.
Herrar Fullmägtige haswa behagat giswa sista Revisorerne tillkänna, att de trodde sig wara Riksens Ständer allena answarjge för deras göromäl, och således j dessa afseende» ej skyldige att efterkomma Revisorcrnes föreskrifter; helt annorlunda innehåller sä Herrar FullmägligcS instruction och de flere af Hemliga Utskottet dem lämnade tydeliga föreskrifter, och Herrar Revisorers instruction ; och det är för Revisorerne en tillfredsställelse, art se det Skars-Utskottet gillat deras göromål, och i denna betydande sräga är af samma tanka som Revisorerne. Mycket mera more wäl i denna sak att anföra, men jag slutar med akt hos Herr Grefwe» och Landt-Marskalken anhälla om Dess proposition till bifall ä Stars - Utskottets betänkande, sä i anseende till de emot Herrar Fullmägtige gjorde anmärkningar, som till de punkter, hwarrill Utskottet begärc Riksens Ständers bifall. Friherre 8tsöl von kkolftein, Lorkiln L-uävviL. För nägon sid sedan yttrade sig en wärd Leda - Ten 7 December. Z§z Ledamot af Stats Utskottet, att Utffotket sörchade gransk» ningen af Iiiksgälds < Contoweis upbörd. Jag saknar likwäl någor sädanc i nu npläste betänkande.
Inskränken, hvad möjligt är, den lösliga krediten, den, sorn icke af reel säkerhet eller af betänksamhet och beräknande förtroende uppehälles. Förkorten tiden för handelsboks vitsord och förhindren derigenom konsumtionskrediten att allt för långt utsträckas. Gören utsökningslagarna stränga och tvingen sålunda att hastigare och bättre fylla förbindelser. På detta sätt, men äfven endast på della, skall den misshushållningens kräfta kunna botas, som onekligen till icke ringa del anfrätt samhällskroppen. På tal om skyddstullagstiftning, kan jag icke undgå att framhålla ett af de största fel, som vidlåder detta system, nemligen den till omöjlighet gränsande svårighet att rättvist afväga denna lagstiftning. Ingen, icke ens den, sorn med ljusaste förstånd och skarpaste iakttagelseförmåga egnat hela sitt lif åt kännedomen om sitt lands näringar och industri, kan så fullkomligt intränga uti alla deras förhållanden, så införlifva sig med deras verksamhet, att han skulle kunna följa en, någon viss artikel åsatt tulltats, hela kedjan af dennas verkningar igenom; att han med någorlunda säkerhet skulle kunna bestämma det tullskydd, som i förhållande till förbrukningen af sagda artikel bör annan produktion tillkomma. Gifvet är nemligen att om, genom tullsats, en vara fördyras, hvar och en, som förbrukar densamma, måste i utbyte gifva mera än förut, gifva något af hvad han förr kunnat använda för tillfredsställande af andra behof eller ock till kapitalförkofran; med ett ord att en förlust drabbar honom, Den 21 April f. m. 393 motsvarande den vinst det ökade priset S varan gifver dess tillverkare. Då nu väl icke kan anses rättvist att på annans bekostnad skänka vinst, uppstår härutaf en skyldighet att genom proportionerligt tullskydd ä nämnda förbrukares tillverkning gifva honom ersättning för det stegrade priset på hans förbrukning — och så vidare all konsumtion och produktion igenom. Skulle nu äfven genom en slump man lyckas att så afväga tullskydden, hvad har man väl vunnit? Intet; ty der ingen förlorar, kan ju icke heller någon vinna. Enda följden af en sådan lagstiftning blefve, såsom Frih.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed afslutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förev:de förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på detsammas antagande och, då dertill svarades starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, upplästes och godkändes följande förslag till voter:s-propos.: »Den som antager det uti 24:de punkten af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 3 upptagna förslag om den ändring i 53:dje §:n R. O., att beslut icke må af något Stånd fattas, derest icke minst tretio ledamöter tillstädes äro, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, förkastar R. o. Ad. ifrågav:de förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos efter dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 99. Nej — 61. R. o. Ad. åtskiljdes kl. } 2 e. m. In fidem, O. Brakel. 440 Den 10 December e. m. Ousdagen dcu 10 December 1862. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes behandlingen af Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 3, dervid förekom 25:te punkten, om ändring i 56:te §:n R. O., ang:de inskränkning af tiden för motioners väckande. Detta förslag blef af R. o. Ad. antaget. 26:te punkten, om ändring i 76:te §:n R. 0., ang:de StatsRådets decharge för dess åtgärder. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: För min del anser jag detta tillägg öfverflödigt och blott tjenande till att upptaga anmärkningar, som redan en gång förut blifvit gjorda, hvarför jag anhåller om afslag. Häruti instämde Hr Waern, Jonas. Gr. af Ugglas, Ludvig:
Att resande, som sjelfve medhafva synbart brukade vagnar, utan tullafgift få införa dem i Riket, anser jag vådligt för handtverkerien, emedan personer, som blifva i behof af vagnar, behöfva då icke mer än att antingen sjelfve eller genom andra, som resa till utrikes orter på ångfartyg, återkomma landvägen med utländske vagnar, köpte för vida bättre pris än för hvad de inom Riket kunna göras, synnerligast då man nogsamt känner, att det på flere utrikes orter, serdeles i England, finnes förmögnare IG Bil. till Bevilltii ngs-Ut skottets Betänkande, N:0 al. personer som sälja vackra och fullkomligt brukbara vagnar för ytterst godt pris, för alt derefter vara i tillfälle köpa dylika af modernare beskaffenhet.” Härmed förenade sig Herr M. Grapengiesser, i fråga om tullfrihet för resandes vagnar. Af Herr Ribbing, B.: ”Hufvudsakligen instämmande i de reservationer, som Herrar Billberg, Lindström och Norin afgifvit, och då jag är förvissad, alt delta Betänkande blifver återremilteradt, vill jag ej nu belasta detsamma med en reservation, som blef nog vidlyftig, om den skulle vara fullständig, utan endast anföra följande: Utskottet liar, efter min tanka, origtigt förfarit, då det företagit frågan om bestämmande af den tidpunkt, vid hvilken införsel af de nu förbudne varorna skulle tillåtas, innan införselstullen på desamma var bestämd. Sådane varor, som beläggas med en högre tull och sådane, som icke inom landet kunna till den mängd tillverkas, att de svara mot behofvet, hade, efter hvad jag tror, bordt förr lill införsel tillåtas, än sådane, sorn blifvit belagde med lägre lull eller hvaraf tillverkningen inom landet någorlunda svarar mot behofvet.
Orsaken lill milt misstag, att uppgifva år 1824, var den, att jag i begynnelsen af sistnämnda år företog en resa åt landsorten och der fick bref att återvända hit, emedan comiteens arbeten skulle börjas. Att dermed sedermera länge dröjde, hade fal~ lit ur mitt minne. 358 Deli i3 November. Yttrandet ang:de i8:de punkten upplästes. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt Presteoch BondeSt:n gillat voterts-piopostna. Angrde denna och efteifdljande punkter vore från BorgareSt. ännu ingen underrättelse ankommen. Frih. Gederström, Jacob: Sedan 3 Stånd afslagit K. M:s propos. om 2tne nya pensionsrum för generaler, samt R. o. Ad. densamma ensamt bifallit, har den frågan grundlagsenligen förfallit för denna riksdag, och Disk. har haft ganska orätt, sorn upptagit R. o. Ad:s ensamma beslut såsom ett alternativ, hvaröfver förstärkt Utsk. borde votera, hvaremot Utsk. har haft fullkomligt rätt att icke upptaga BondeSt:s likaledes ensamma beslut i denna fråga. Denna contradiction af Utsk. visar klart för hvar och en, som opartiskt vill betrakta frågan, huru skeft sammanfattningen af voterls-proposma blifvit gjord. Om det är ett factum att 3 Ständ afslagit Konungens propos., och att således frågan om tillökade pensioner förfallit; sä förfaller också det raisonnement, som Utsk. framställt deröfver att de Stånd, som beslutat afslag å Konungens propos., särskildt behagat besluta om 3 pensioner, derigenom att man indrager en district-generals-lön och lemnar den till Konungens disposition för att deraf bilda pensioner , — en alldeles ny fråga, som är skiljd från den som grundas på K. M:s propos. , och hvilken StatsUlsk. icke haft någon anledn. att upptaga.
Och det harmar mig så obeskrifligt.” ”Kan nog tro det.” (Jag satt i en stilla beundran af den fördomsfrie, han. Här hade jag ju ett slags mönsteräktenskap.) ”Jag begagnar spruta, och den gick sönder; gick inte, dög inte. Jag var alldeles utom mig. Alldeles vild af förtviflan – vanmäktig, rasande. Hvad skulle jag taga mig till! Hvad skulle jag taga mig till! Jag var ju alldeles värnlös, alldeles hjelplös. Det som jag litat så säkert på, det som hjelpt mig förut, det hade svikit. Om ni kunde tänka er hvad jag kände!” ”Jag kan det.” ”Härute i mörkret sprang jag som vansinnig, sprang på bara fötterna och vred mina händer.” Hennes brännande lidelsefulla ögon fästades på mitt ansigte, och näsvingarna skälfde. Jag tänkte mig denna späda qvinnogestalt i sitt hvita nattlinne, på sina bara små fötter, ursinnig, förtviflad; bestormande honom med sin klagan; och allt i den snöiga vinternattens dunkla halfdager. Hans lugna, vänliga röst och hennes passionerade utrop, han i sängkammaren, och hon ensam derute i mörkret. ”Hvad jag var ursinnig på denna spruta, som stänkte vattnet öfverallt utom på mig! Åh, hvad jag förbannade henne!” (Det kändes som om en sten lyfts ifrån mitt hjerta. Jag bara satt och såg på detta modiga lilla ansigte.) ”Räck mig handen,” sade jag och sträckte fram min labb. Och hon gaf mig sin hand, i det hon förvånad såg på mig. ”Ni är den första qvinna jag träffat, som ni förstår? Ni är duktig. Jag tycker om er.” ”Ah! Känner ni ingen, som ?” ”Nej, ni är den första.” ”Jag afskyr att ha många barn.” ”Bravo!” ”Man blir förslöad till kropp och själ, och man får ju aldrig veta hvad det vill säga att vara ung.” ”Ja, och tänk på de ekonomiska bekymmer, som följa med en stor familj,” erinrade materialisten Ernst, ”all hemmets trefnad förstörs.” Hon satt tyst ett ögonblick.
Sorn fråga om förändring af föreskrifterna i 161, 162, 163, 164 och 165 §§. af Reglementet icke förekommit; tillstyrker Utskottet, att dessa §§. mätte, så lydande, fä i utfärdande Reglemente införas, nemligen: 13:o. Lånen utgifvas till högst trefjerdedelar af pantens försäljningsvärde, enligt mäklare-attest eller eljest kända förhållanden; och Fullmäktige bestämma i Juni och December månad hvarje år belånings-priset för påföljande halfår. Räntan förblifver fyra procent årligen, och betalningstiden utsattes för belåning af vågförda effekter å Stockholms och Götheborgs vågar till den 15 November, och för lån mot dylik pant, liggande å andra vågar inom riket, till slutet af Oktober månad, året näst efter det, då lånen blifvit upptagna. 15:0. Då Fullmäktige, vid fastställandet för en ny låne-period af belånings-priseu å jern och andra vågförda effekter, finna skäl alt nedsätta berörde pris under det förut gällande, skall uti summa kungörelse, som derom utfärdas och i allmänna lidningarne införes, alla efter de högre belånings-prisen li;ån Banken och Lånekonloren i Götheborg utgifna dylika lån med detsamma uppsägas till betalning sex veckor efter den dag, då de nya belånings-prisen vidtaga; dock så, alt låntagarne än vidare må få behålla lånen, om de inbetala skillnaden emellan hvad, efter de gamla och nya belånings-prisen å de pantsatta effekterna kan få lånas, utan rättighet att dervid erhålla någon motsvarande relax af desamma. På Fullmäktiges pröfning ankommer äfven, huruvida deremellan, vid inträffande större fall af försäljnings-prisen, en dylik åtgärd, till Bankens betryggande, bör vidtagas; skolande uti formulären till skuldförbindelserna inflyta, att uppsägningen kommer alt ske genom tidningarne. 16:o. Effekter, upplagda på extra vågar eller lastage-platser, de der icke äro med vederbörliga privilegier och ansvarige embetsmål! försedda, få ej till belåning antagas.
På grund af dessa åsigler och då Utskottet derjemte befarar, att det nu föreslagna lånet i sjelfva verket skulle komma att, i ringa mon, leda till det dermed egentligen åsyftade ändamål, men deremot sannolikt föranleda mångfaldiga anspråk på enahanda lånbiträden för andra delar af Riket, får Utskottet afstyrka bifall till Riksdags-fullmägtigen Sundströms ofvanberörde förslag. Stockholm den 16 April 1840. Ank. tili Exp, Utsk. den 24 April, kl. x e. m. Utlåtande, angående vacht fråga om anvisande af en Nionde HufvudTitelns anslag motsvarande summa till låne-understöd för menigheter. (Rgs. Afd.j) Herr M. Bagge, har, uti en inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt och till •Siats-Utskottet remitterad motion, föreslagit, att en lika summa, som den, hvil - Stats-Utskoltcts Utlåtande N'.o 72. 9 hvilken varder af Rikets Ständer på Riks-Statens Nionde Hufvudlitel uppförd , måtte anslås till Kongl. Maj;ts Nådiga disposition, för att, emot 4 procents ränta och 2 procents årlig capital-afbetalning, eller emot inbetalning af 6 procent af capitalet årligen i 3o år, i låneväg uliemnas till menigheter, som åtogo sig att understödja sådane företag, hvilka Kongl, Maj:t ansåg böta med Statsbidrag befrämjas, och som dessutom förbundo sig att, en för alla och alla för en, ansvara för de årliga inbelalningarnes behöriga fullgörande. Yid regleringen af ofvanberörde Ilulvudtitel, har Utskottet, enligt sitt åliggande, till uppförande derå föreslagit de summor, hvilkas framtida utgående för de, under denna Hufvudtitel hörande föremål, Utskottet ansett Statens tillgångar medgifva. Derjemte skall Utskottet, i anledning af, ej mindre Kongl. Maj:ts allålna Nådiga Propositioner, än enskilde
Stms vid sisth riksdag fattade beslut, och för att komma i åtnjutande af den garanti, som då stadgades, balett bolag bildat sig, hvilket ä de för detsamma upgjorda reglor erhållit Konungens nåd. stadfästelse. Della bolag mäste således vara innehafvare af vissa juridiska rättigheter på grund af den vid sista riksdagen beslutade garantien. Detta är hvad man med visshet vet. Att detta bolag sedermera gått förlustig dessa rättigheter, — det tror man; men officiell känner man det ej. Det måtte vid sådant förhållande vara gifvet, alt lagstiftaren icke bör, icke kan förklara att dessa rättigheter hafva uphört. Om man föreställer sig att Utsk:s förslag blefve af Ständme antaget, under det att ett bolag verkligen förefinnes ännu, egande rättigheter, på grund af den vid förra riksdagen lemnade garanti, så kunde deraf följa, att, sedan eli nytt bolag, pä grund af det nu föreslagna beslutet bildat sig och börjat arbeta, det gamla bolaget framträdde, sägande: bär äro våra rättigheter gifna på grund af den första garantien, vi anhålla om ersättning för den förlust som genom det sednare beslutet för oss kan upkomma. En sådan ersättning kunde ej af Ständme då vägras. Denna ersättning kunde begäras af inländske män; men vi vete ej om delta bolag endast utgöres af egna landsmän, äfven utlänningar kunna befinnas deruti; och vi kunde således icke allenast komma att invecklas i tvister om ersättningsanspråk inom landet utan äfven räka i politiskt trassel med utlänningen. Sådana olägenheter medför Utsk:s förslag. Vill man åter betrakta nyttan af berörde förslag, jemförd! med det af Gr. Hamilton framställda, så är den jemnt — ingen, i thy att om ett sådant bolag med rättsanspråk icke förefinnes, så kommer ju, enl. såväl Utsk:s som Gr. Hamiltons förslag den nya garantien alt träda i verksamhet; — finnes deremot ett sådant bolag, då är det ju uppenbart att Gr. Hamilton har ett afgjordt företräde, emedan Staten derigenom undgår allt krångel och trassel. Jag påstår således alt Utsk:s förslag har ingen enda fördel 406 Den 27 Augusti f, m. framför Gr.
Snjiruftioiten ben 12 Slpril 1815, angäenbe märbett och förmattningen af fprforttas fajitgfjeter, mebel od) öfriga tidljörigs heter uti SftatmöhuS, (Shriflianflabö/ Skelinge, .iipadanbö famt ©öthe (Sirfulärbrefmet beit 31 Sanuari 17S8, angåenbe famina jlaöganöeé behöriga iafttaganbe, uppljört att mara tid eftertefnab gädaiibe. SBibfommaitbe beit mäcfta frågan om itppljöranbe af ertra ltåbår ocb berebanbe af erfättning berför åt ecftefiaftife tjenftemänö enfor od) barn, fantt ont penfxoné 58ib fymartbera unioerfttetet i tlpfala od) Sitnb Ijar en profefitoii ttm»erfite terna. i itorbiffa fpråfen ocf) en np @tt af afabemtffa $anflerd Äungörelfen ben 9 Oftober 1812 förelommanbe bejfämmelfer t affeenbe på ben tib ftuberanbe bör Rafina anmäiibt på be flubier, font erfordrad tid att unbergå erantina för inträbe i Äongl. ällajitd landli, rättegångd 3Jlaj:t uppl)äft genom Äungörelfe af ben 4 februari 1859. elementar. Sföeb gobläitnanbe af be anflag 3?ifeté ©tänber bemiljat beld tid läromerfen. , , , förhöjning t läratned löner tmb rtletd elementarläromerf, beld ttd ut S)laj:t genom ©irlulär ben 20 Sllaré 1858 anbefallt fanttliga IDomfapitlen od? SÖfajit, tid broard bidpofition färffilba mebel blifmit ftälba att anmättbad fåfont arfoobeit åt lärare i gpm
— IN:o 63. med anledning af Riks-Ståndens beslut öfver framställ , ningarne i 71:sta punkten af Utlåtandet N:o 48. XIII. B. 110, 202. A. 224. — N:o 65. med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om decimal-systemels tillämpning på rikets mynt. XIII. B. 203, 300. A. 321. XIV. E. 47. A. 49. —- N:o 66. med förslag till ändring af åtskillga föreskrifter i l:sta afdelningen af Banko-reglementets 4:de artikel, angående — N:o 67. med förslag lill ändring af föreskrifterne i 2:dra afdelningen af Banko-Reglementets 4:de artikel. XIV. B. 19, 45, 124. Å & A. 137. XV. U. 163, 167, 170. A. 174. — N:o 68. öfver väckt motion, att fastigheter i Köpingar må få hos Banken belånas. XIV. B. 20, 45. A. 137. — N:o 69. med förslag lill vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande Banko-reglemente. XIV. B. 20, 45. A. 137. — N:o 70. i anledning af ett utaf Kaptenen 0. Adelborg gjordt ackords-anbud. XIV. B. 20. A. 46. — N:o 71. i anledning af Daniel Olof Pehrssons och Enkan Brita Andersdotters ansökan om eftergift af återstående ogulden öfverränta å Diskont-lån. XIV. B. 20. A. 46. — N:o 72. i anledning af Rådmannen A. M. Bolins ansökan om eftergift af räntan å Grosshandlaren J. Wennerslröms skuld lill Banko-Diskont-verket. XIV. B. 20. A. 46.