Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t uti Dess Finans-departements-expedition inkomna underdåniga skrifvelser, samt uppgift angående åtgärderna, som i anledning deraf ägt rum. 130: o angå ende riksdagskostnadernas bestridande genom Riksgäldskontoret (2). Härom liar under den 23 September 1844 Statskontoret blifvit i nåder förständigadt i afseende på reqvisition af ersättning för de utgifter i och för riksdagen, hvilka till Statskontorets ulbetalningsålgärd af Kongl. Maj:t anvisas. 131:o om förändradt sätt för skådepenningarnes utdelande vid Kongl. Maj:ts kröning (4). Vid föredragning häraf den 26 September 1844 har Kongl. Maj:t, enär preg1 ilig af minneseller så kallade kastpenningar vid den föreslående kröningen ej komme att äga rum, funnit Rikets Ständers underdåniga framställning icke till någon åtgärd föranleda. 132:o angående bestämmande af preskriptionstid för fordringsanspråk i anledning af Göta Kanalbolags och Malmö f. d. Diskontverks utredning (5). Allmän kungörelse härom bar under den 24 Oktober 1844 blifvit, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer föreslagit, i nåder utfärdad. 133:o angående nedsättning i den för tackjerns-tillverkningen utgågående tionde-afgift (24). Godkännande Rikets Ständers härvid i underdånighet anmälda beslut, har Kongl. Maj:t, under den 29 November 1844, i nåder låtit allmän Kungörelse härom utgå. 134:0 angående upphörande af den s. k. sölfeller husmansskatten i Bohus län (23); H*55:o angående ollongäldens upphörande (22). Kungörelser, i enlighet med Rikets Ständers, uppå Kongl. Maj:ts nådiga propositioner, fattade beslut, hafva, under den 12 December 1844, blifvit i nåder utfärdade. 136:o angående tiden för öfverlemnande till Riksgäldskontoret af öfverskolten å Statsverkets inkomster (21).
Kjellman, Fil. Dr, docent i botanik vid Upsala universitet, föreståndare för expeditionens botaniska arbeten » 4/11 1846 A. J. Stuxberg, Fil. Dr, föreståndare för expeditionens zoologiska arbeten » 18/4 1849 E. Almqvist, Med. Kand, expeditionens läkare, lichenolog » 10/8 1852 E. C. Brusewitz, löjtnant vid Kongl. svenska flottan, sekond på fartyget » 1/12 1844 G. Bove, löjtnant vid Kongl. italienska flottan, föreståndare för expeditionens hydrografiska arbeten » 23/10 1853 A. Hovgaard, löjtnant vid Kongl. danska flottan, föreståndare för expeditionens magnetiska och meteorologiska arbeten » 1/11 1853 O. Nordqvist, löjtnant vid ett Kejserligt ryskt gardesregemente, tolk, biträdande zoolog » 20/5 1858 R. Nilsson, skeppare » 5/1 1837 F. A. O. Carlström, eldare » 14/12 1845 O. Ingelsson, eldare » 2/2 1849 O. Öman, matros » 23/4 1843 G. Carlsson, matros » 22/9 1843 Lundgren, matros » 5/7 1851 O. Hansson, matros » 6/4 1856 Asplund, båtsman, kock » 28/1 1827 Smålänning, båtsman » 27/9 1839 Levin, båtsman, hofmästare » 24/1 1844 P. M. Lustig, båtsman » 22/4 1845 C. Ljungström, båtsman » 12/9 1845 P. Lind, båtsman » 15/8 1856 P. O. Fäste, båtsman född 23/8 1856 S. Andersson, timmerman » 3/8 1847 J. P. Johnsen, fångstman » 15/5 1845 P. Sivertsen, fångstman » 2/1 1853 Th. A.
Här väger del mycket, Elfridas bleka kinder hade fått färg, det men där » — hon pekade mot den mattblå såg ut, som om lite hvar ville utplåna den stjärnhimmeln — » inte så mycket som ett skymf hon lidit, och innan supén var slut, försvinnande dammkorn — och endast där finhade friherrinnan till och med frågat, hvarines den, som har rätt att döma.&gt; från hon fått sitt charmanta plymgarnityr och hvad det kostat. Allt som tiden gick blef vänligheten allt större med handslag, omfamningar och ordsvall utan mening eller slut. Det ena talet aflöste det andra, likt en malande kvarn, och Ida A a l b e r g; af Harald Molander. (Med porträtt). — vid likören på kaffet proponerade majoren Huru man förlofvar sig; några betraktelser för l d u n af Helena Nyblom. (M e d porträtt af storfu ' tinnan X e n i a). — I ro; skiss för l d u n af Mari Mihi. — t Märta Eketrä. — Till den brutna att han var en hedersman. b l o m m a n; poern, Märta Eketräs minne tillägnadt, af — a —. — E n liten hiförtjlnst; af C. Undan det döfvande sorlet — vissa att ej Cassel. — Kvinnorna pä Korea. — Från Iduns läsekrets: bli saknade — smögo sig rektorskan och Från en sponfiende, af L — a S. — Elfrida arm i arm ut på en liten balkong, som Ur notisboken — Teater och m u s i k. — Barmhärtighet; skiss af Vilma Lindhi. (Forts. o. slut). — Tidsfordnf. vette utåt trädgården. Innehållsförteckning. r Hvar pojkes glädje var. Hvad ej för tungt man göre För män ' skor eller djur. En som hos småfolk verkar Respekt med sin figur. Två utaf skogens jättar; Redigeras af Sophie Linge. Och så en skogens dvärg. Bidrag mottagas med tacksamhet. En trakt i Dalabygden. Ett af Italiens berg. Hvad ifrån templen stiger. Idun Fredagen den 19 juni 1891.
Utskottet verkställt öfver förvaltningen af de sedan sednaste Riksdagen till GarnizonsSjukliusbyggnadens fullbordande utbetalte medelj har Utskottet ansett nödigtj att i en kort uppsatts i minnet återföra hvad vid föregående Riks dagar j rörande denna nybyggnadj blifvit beslut adt. Utskottets hela framställning åfser således perioden från byggnadens början till sista Riksdagen, ehuru StatsUtskottets granskningsrätt måste inskränka sig till åren 1826 och 1827. Jag hemställer , om det kan instämma med ordningen och aktningen för vederbörande Autoriteters åtgärder, att samma saker, som redan förut blifvit granskade och pröfvade, så väl af serskildt tillförordnade Revisorer och KammarRätten, som af Rikets Ständers egna Revisorer, nu åter af StatsUtskottet skola kunna upprifvas. Jag tror icke eller, att dessa nya anmärkningar kunna leda till något resultat; ty vi hafva en författning, som säger, alt extra redogörare njuta decharge för allt, som icke blifvit anmärkt inom tre år efter räkningens inlemnande till vederbörligt Em - Den i September e. m. 99 betsVerk. Häraf följer, att om Ständerna ingå med den föreslagna Skrifvelsen, skulle Konungen ej kunna lemna annat svar, än att Hans Maj:t icke kan tillgöra något vid saken, då decharge redan enligt gällande författningar är gifven. Jag kan således ej finna lämpligt, att Ständerna skulle ingå med en Skrifvelse, som icke kunde medföra någon påföljd. Men oberäknadt det oformliga uti StatsUtskottets anmärkningar, tror jag mig äfven i det hufvudsakliga kunna yttra mig med någon sakkännedom, då jag någon tid haft mig uppdragit, att serskildt granska räkenskaperna för GarnizonsSjukhusbyggnaden; och hvad det formela af redovisningen angår, så bar jag funnit den så fullständig och verificerad , att intet dervid varit att erindra. Åtskilliga smärre anmärkningar hafva väl blifvit gjorde, men äro redan i vanlig väg pröfvade.
I dag äro likväl så väl Hofrådet, som Hofrådinnan, tranquiliserade ifrån staden återvände, sedan de blifvit i tillfälle förvissa sig derom, att olyckan, ehuru smärtsam, dock ingalunda finnes ohjelplig. Den lille älsklingen åtnjuter nu, omgifven af sin leksyster, samt gamla Bata, hvilken vid detta tillfälle blef honom omistlig, en skicklig läkarevård, hvarigenom Hofrådets, som härvid komma att toura i påhälsningar hos honom, om sist 6 à 7 veckar åter hoppas se honom fullkomligt återställd. Rosas sällhet har då jag undantar den pinsamma smärta hennes hjerta genom brödrens olycka erfor, under denna sist förflutna vecka, varit obeskriflig. Hon har dageligen under glad oskuld njutit af sin så öppet, så ömt älskade R s härvaro. Ack hvilken skatt han i henne äger, hennes rika inre utveklas stundeligen mer och mer, i allt ljusare, allt högre glans. Hvilka ädla och herrliga frön, hafva icke slumrat i detta rena hjerta; hvilka sköna men ömtåliga blommor lofva de icke att under en öm vård uppdrifva; o! det tillhör nu endast och allenast honom! till hvilken hon med det unga oerfarna hjertats fulla förtroende öfverlemnat sig, att blifva denna ömme ledare; och ve! ve! öfver honom, om han förrädiskt nog kunde hafva hjerta att vanvårda, eller förtrampa denna späda planta. Jag har på dessa dagar mer än här förut, med mig sjelf försonats i tanken på R., och måste nu medgifva att mina farhågor, i anseende till honom, haft ingen, eller åtminstone en alldeles falsk grund. Han tyckes så helt och hållet äga blott en enda tanke, ett enda hopp: ägandet af sin Rosa, hvilken han ordentligt afgudar. Huru tillfredsställd lemnar jag icke nu henne, den hulda; ty hoppet, det ljufva, det smickrande, och alltid begärliga, tillhviskar mig så vänligt och förtröstansfullt: "Hon skall bli lycklig." Friherrinnan är här, o! hvilket oändeligen ljuft återseende. Jag är så lyclig så jag knappt kan tänka mig någon större fröjd, än dem jag för närvarande njuter.
Fröt. 1844. 4 Sami. 1 A/d. 21 Haft. 2 IO Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 66. tagit desamma; samt Riksgälds-Contoret under tiden kan blifva nödsakadt att genom upptagande af lån, emot ränta, anskaffa erforderlige tillgångar, så och enär någon tillökning uti Verkets tjenstemanna-personal icke eller genom öfverflyttningen torde erfordras, får Utskottet, med förnyande af 1840 års Stats-Utskotts i detta ämne gjorda förslag, tillstyrka, att från och med år 1845, den efter afdrag utaf förvaltningskostnader, restitutioner m. m. uppkommande behållning af Tull-medlen må ifrån Tull-Verket omedelbarligen inlevereras till Riksgälds-Contoret, i enahanda ordning och inom samma tid, som i afseende å dessa medels aflemnande till Kongl. Stats-Contoret nu är stadgadt hvaremot RiksgäldsContoret, från och med nämnde års början, bör. i den mon ifrågavarande medel influtit, till Kongl. Stats-Contoret, uppå skeende reqvisition, utbetala hvad, som för Stats-Verkets utgifter erfordras; dock så, att det för hela året sammanräknade beloppet ej öfverstiger den summa, hvartill behållna inkomsten af Tull-medlen blifvit för samma år i Riks-Staten beräknad. 2:0 Salu-accis-medlen. Som denna afgift, i likhet med allmänna bevillningen, uttaxeras inom hvarje Stad af vissa näringar, med inskränkning till det för staden fastställda belopp, samt hinder emot densammas levererande och redovisande i sammanhang med de öfriga bevillnings-medlen icke förekomma, hemställer Utskottet, att
Denna af särdeles behjertansvärda omständigheter föranledda nådiga framställning hafva Rikets Ständer ansett sig böra bifalla ; dock att, hvad angår pensionen till Doktor Hallströms ofvanbemälda båda döttrar, denna må upphöra, derest de före uppnådde 21 års ålder uti äktenskap inträda. 60:o. llos Rikets Ständer har blifvit anfördt, hurusom numera aflidne Medicine Doktorn och Kirurgie Magistern Gerhard Adolf Silfversparre, född den 3 Maj 1813 och år 1842 utnämnd till Provincial-läkare i Hedermora distrikt, under utöfningen af denna sin befattning ådagalagdt utmärkta prof på tjenstenit och menniskoälskande sjelfförsakelse, hvilka egenskaper slutligen, då under år 1851 inom distriktet utbröt en förfärligt härjande typhus-epidemi, för hvars hämmande Silfversparre, såsom ensam läkare, under flera månaders nästan oafbruten verksamhet ansträngde sina krafter lill det yttersta, nedlade honom å dödsbädden, der han dock ännu intill sina sisla stunder fortfor alt utöfva sitt kall. På sådant sätt och då Silfversparre, såsom eli hos Rikets Ständer företedt transsumt af bouppteckningen efter honom jemväl utvisade, icke förvärfva! någon förmögenhet, hade hans efterlemnade enka, till helsan svag och med tre oförsörjda barn, deraf det ena jemväl vore sjukligt, blifvit bragt i en ständigt tilltagande, högst bekymmersam förlägenhet i afseende å sin framtida bergning och barnens underhåll. Och har af dessa skäl blifvit föreslaget, att Rikets Ständer med behjertande af för handen varande bevekande omständigheter, måtte bevilja Doktor Silfversparres enka, Evelina Johanna Malmén, saint deras trenne barn en årlig pension till belopp af 400 R:dr för enkan och 100 R:dr för hvartdera barnet intilldess de uppnått myndig ålder. I betraktande af nu anförda förhållanden och enär, genom Doktor
RYTTMÄSTARN. Det tar jag för alldeles gifvet! Gud vare med dig då min gosse, för då ser PASTORN. jag ingen hjelp. Men det här är tråkigt, och Laura har parti naturligtvis... derinne. RYTTMÄSTARN. ljusan låga hela huset, och oss emellan, det är hållet. Jo, det kan du lita på! Det står redan i inte någon precis så nobel strid det förs från det PASTORN [reser sig]. Tror du inte jag känner till det? FÖRSTA AKTEN. RYTTMÄSTARN. Du också? Också? PASTORN. RYTTMÄSTARN. om Berthas bana, derinne, bestämdes af några hatfulla motiv. De kasta ord om att mannen skall få se, att qvinnan kan det och kan det. Det är hela dan. Ska du gå nu? Nej stanna nu till qvällen. Jag har visst inte något att bjuda på, hit. Har du sett honom? Men det värsta är, att det förefaller mig som mannen och qvinnan mot hvarandra oupphörligt, men i alla fall; du vet att jag väntar nya doktorn PASTORN. Han såg hygglig och reel ut. Jag såg en skymt af honom när jag for förbi. bundsförvandt åt mig? Såå, det var godt. Tror du det kan bli en RYTTMÄSTARN. PASTORN. varit med qvinnor. Hvem vet? Det beror på huru mycket han RYTTMÄSTARN. Nej, men vill du inte stanna? Nej tack, kära du, jag har lofvat komma hem PASTORN. till qvällen, och gumman blir så orolig, om jag dröjer. Fadren. FADREN. RYTTMÄSTARN. Får jag hjelpa dig med pelsen. Orolig? Ond ska du säga! Nå som du vill. PASTORN. du ha. Du ska sköta din helsa, Adolf, du ser så nervös ut! Det är visst mycket kallt i qväll. Tack ska RYTTMÄSTARN. Ser jag nervös ut? Jaa, du är inte rigtigt frisk? PASTORN. RYTTMÄSTARN. i tjugo år behandlat som dödskandidat.
Hvad tärde väl på Lannerstjernas krafter? Var det någonting hemligt? Aldrig hörde hvarken hans hustru eller någon af hans otaliga vänner minsta ord eller andedrag derom, men efter hand bortsmälte det friska lifvet – och så hände sig att tidningen började sotdö, liksom han sjelf. En dag, då pennan ej mer ville löpa och idéerna började mer än vanligt grumla sig, sade han med ett vackert leende till sin hustru: ”Maria, älskade vän, min Pegasus har slagit af mig, och jag har ej hopp att vidare få håll på honom.” ”I det fallet, min dyre Magnus, hvarpå jag dock icke tror”, svarade den alltid tröstrika följeslagerskan, ”kan du likväl länge skära dig nya lagerblad här af dina gamla qvistar.” ”Hvad menar du, min trogna Egeria?” ”Ha vi ej på vinden en gammal kappsäck med förlegade papper. De ha nog legat till sig. Låt mig bara söka, så hittar jag säkert på något för nästa nummer – och handsekreterare får du tio, blott tidningens innehåll är bestämdt.” ”Men ...” ”Vänta” ... Utan att afvakta någon vidare invändning, sprang hon ut och återkom efter några minuter med hela förklädet fyldt af gulnade papper. ”Nå, hvad har du för godt att bjuda på, belle amie ... Ett par redan begagnade epigrammer ... Slutet af en uppsats för Stockholmsposten ... Början till ett divertissement för hofvet – ah, hvilka minnen ... Och utkastet till Pageaden, som hans maj:t sjelf täcktes läsa korrekturet på ... Jo jo, som page hade jag det icke stort bättre än nu: Vår middag är för hand. Man sig att kläda hastar: Ett slarfvigt liveri man genast på sig kastar – Det lika mycket gör, om skjortan trasig är, Blott att mans syns gentil samt krås och värja bär. I salen kommen in, man sig vid bordet sätter Med slätt och ringa hopp den dagen att bli mätter – Allt strömming och kalops och hafresoppa är ... Större delen af det der har jag tyvärr redan användt ... Se här, min själ, maj-talet i Parbrikoll – otryckt. Godt ...
Oafsedt hvad här antydts, talar för referendum hufvudsakligen, att den tydligt uttryckta folkviljans bekräftelse måste gifva stöd och anseende åt en ny lag, att den hindrar korruption, partiintriger och koalitioner i samhällsvådligt syfte, och att den verkar i hälsosamt konservativ riktning, på samma gång som den är af demokratisk natur, ja, till och med kan betraktas såsom en modern tillämpning af det rena folkväldets idé inom af nutidsförhållandena betingade gränser. Det, hindrar nämligen genom-drifvandet af förhastade grundlagsändringar och antagandet af lagförslag, som betingats endast af inom förbundsförsamlingen tillfälligtvis herskande åsikter och enskilda intressen, och låter folkviljan komma till sin fulla rätt såsom samverkande med representationen och regeringen. Det gör samma tjänst som en stark öfre kammare genom att hindra ett brådstör-tadt reformerande, men väcker aldrig den förbittring, som framkallas genom öfverhusets eller senatens motstånd uti andra länder; och ingen tänker på att fördenskull beröfva de valberättigade mèdborgarne deras veto. Särskildt är det af vikt med afseende på iakttagande af klok hushållning med Edsförbundets och kantonernas resp. tillgångar och öfver hufvud taget rörande beskattningsfrågor och finansangelägenheter. Oeh för den partiagitation, som falskeligen uppträder i folkviljans namn, blir ett sådant vädjande ett välförtjänt dråpslag. Och just på referendum beror också väsentligen, att Schweiz numera är fritt från det den verkställande maktens långt drifna beroende af den lagstiftande, som icke blott är utmärkande för flera stater i nutidens Eurppa, utan äfven i hög grad karakteriserade Frihetstidens politiska förhållanden i vårt fosterland. Det ifrågasattes aldrig, att förbundsrådet, den schweiziska republikens regering, skall afträda, därföre att den i afseende på ett eller flera lagförslag ej öfverensstämmer med förbunds-församlingen, då ett vädjande från denna till valmännen måste eller kan ega rum, och icke heller blir utgången af detta vädjande, därföre att den strider mot regeringens uppfattning, en orsak till dess afgång. Dess medlemmar äro valda för tre år af förbundsförsamlingen och presidenten för ett år, och de förra kunna återväljas.
Gerna vill man antaga, att fyllerilasten blifvit mindre allmän, antingen till följd af nykterhets-föreningarnes bemödanden, som varit ganska stora, elier af en under tiden vunnen större upplysning, elier deraf att lasten förut hunnit till en ytterlighet, som åstadkommit afsky för den, eller, hvad sannolikast är, lill följd af alla dessa anledningar, såsom gemensamt verkande lil! målet; och hyses åtminstone nu det hopp att den uppväxande generationen skall bevara sig från en osed, som bringat olycka öfver dess fäder. §. 3. Nä ringar. Jordbruket idkas för det mesta på enahanda sätt, som uti föregående berättelser blifvit uppgifvit; och har icke eller, utom hos några få stånds - 6 personer, förändring uti jordbruks-redskapen ägt rum. Odlingar i större skala hafva allenast af några få possessionater blifvit företagne och af dessa äro de betydligaste verkställde af Herr Brukspatronen Thore Petre' å dess egendomar i Ofvansiö och Thorsåkers socknar i Gestrikland. Af den härvid i underdånighet bifogade tabell, inhämtas, vid jemnförelse med den som år 1838 upprättades, att under sednast förflutne fem år utsädet af olika sädesslag förhållit sig till hvarandra ungefärligen i samma proportion som tillförene, men blifvit ökadt af hvete med 3i, af råg med 295, af korn med 740, af hafra med 768, af blandsäd med 270 och af arter med 313 tunnor; men deremot minskadt af potatis med 136 tunnor; och att medel-afkastningen blifvit under samma tid ökad: af hvete med 20i, af korn med 14,772, af hafra med 9,545, af blandsäd med 8,774, af ärter med 1,919 och af potatis, ehuru utsädet deraf minskats, med 13,523 tunnor; men deremot af råg, hvarå skörden under flere af nu förflutna fem år felslagit, minskad med 1,253 tunnor; samt att således medelafkastningen af alla sädesslag
Den kan utan tvifvel bedrifvas, att idkaren deraf skördar vinst; men dess inflytande p§ J 1 ( l / 4 Kongl. Majus Nåd. Proposition, JM 25. jordbruket och boskapsskötsel, äfvensom pä landels ekonomiska utveckling i allmänhet, har städse visat si? ej allenast icke gynnande, nian i hög erad skadligt. Husbehofs-bränningen, sorn gifver den minsta och sämsta produkten bäde af sjelfva varan och affallet, saint fordrar största qvantiteten bränsle och arbete, har derlöre, oaktadt ganska lindrigt beskattad, länge visat sig vara i altagande. Antalet af bränvinspannor under 23 kannors rymd, hvilket är 11(29 npp.dck till 125,305 stycken, hade år 11(41 nedgätt till 55,045 och utgjorde år 1051 endast 54,474 stycken. Delta förhållande kan under en sä låg beskattning, som den, hvilken hittills egt rum, icke förklaras på annat sätt, än att husbehofs-bränuingens idkare funnit den-amma medföra ekonomisk förlust, hvarföre de upphört med en tillverkning, hvars fördelar befunnits enda>t skenbara. Men om bränvins-tillverkningen i ekonomiskt hänseende visat sig på det hela ofördelaktig, äro dock verkningarne af det öfverlind på en rusgifvande dryck lör ytterst billigt pris, som derigenom beredes, ännu mera lörderfliga. Genom den lika allmänna som skadliga seden att tillåta barn och unga personer att förtära bränvin, hämmas kroppen i sin utveckling och stannar i växten, under det att frön nedläggas till svaghet och sjuklighet i den mognare åldern. Men äfven de, som först sedan kroppsbyggnaden hunnit blifva fullständigt utbildad börja med begagnandet af denria dryck, hvars bruk och missbruk stå hvarandra så nära, skada i allmänhet sin helsa och utsätta sig mången gång lör faran af att slutligen använda den till öfverflöd och sålunda blifva offer för dryckenskapslasten med alla dess olyckliga följder.
Sedan hos Rikets sist församlade Ständer framställning blifvit gjord om nödvändigheten af bildnings-anstalter för lärare vid elementar-läroverken, yttrade Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858 angående reglering af utgifterna under Riks-statens Åttonde Ilufvud-titel, det ostridigt vore, att läraren måste hafva klart fattat de vetenskapliga grunderna för hvad han meddelar, om detta skall kunna göras tydligt och lefvande för lärjungarne, samt att läraren måste känna lagarne för denna undervisnings meddelande, så väl i allmänhet som särskildt med afseende å det kunskapsämne han behandlar, äfvensom vara öfvad i konsten att leda den späda tankekraftens utveckling, innan han inträder i en lärare-beställning; och anhöllo Rikets Ständer med afseende härpå, samt under fullkomligt erkännande af vigten af ändamålsenliga bildnings-anstalter lör lärare vid elementar-läroverken, det täcktes Kongl. Maj:t låta uppgöra och till Rikets nu församlade Ständer aflemna nådigt förslag till inrättande af sådana bildnings-anstalter. Med anledning häraf anbefallde Kongl. Maj:t, genom nådig remiss den 29 Oktober 1858, den för granskning af Kongl. Stadgan för elementar-läroverken nedsatta Kommitté att inkomma med underdånigt utlåtande och förslag till of - Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 74, 23 varnumn de bildnings-anstalter, till åtlydnad hvaraf Kommitterade dels i sitt den 17 December samma år afgifna betänkande rörande den verkställda granskningen af Skolstadgan, inkommit med förslag till de ändringar, som i nämnde nådiga författning blefve erforderliga, i händelse Kommitterades åsigt i ämnet vunne Kongl. Maj:ts nådiga bifall, dels den 21 i samma månad afgifvit särskildt underdånigt yttrande i denna för elementar-läroverket högst vigtiga fråga. Öfver detta yttrande har Kongl. Maj:t infordrat så väl de akademiska Myndigheternas som Läroverks-styrelsernas och samtlige