Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att frånkänna Kyrkan denna rätt, framträde den, på hvilkens sida bevisniogsskyldigheten ligger, och framlägge bevisningen! Kyrkan har emedlertid styrkt sin eganderätt med fornhandlingar, med Jordeböcker och med urminnes häfd. Höglofl. Utskotten hafva tillstyrkt en undersökning i eganderättsfrågan. Det sanna, det rätta, äskar visserligen att pröfvas och skall alltid vinna af undersökningarne. Ändamålslös måste likväl undersökningen blifva om förhållanden, sorn redan för århundraden sedan voro definitivt afgjorde, och de på detta fält redan ofta föregångne undersökningar hafva icke efter sig lemnat hvarken någon efterskörd, eller ens något tillfälle till axplåckning för våra dagar, Såsom motiv för den tillstyrkta undersökningen, hafva Utskotten åberopat 77 §. Rege - 4S Bil.t.Su,Lag-s, Allm,Besv.o.Oec» Utsk,Bet.N.$6. ringsformen, hvilken ibland annat stadgar, att J,Kongsgärdar m, m. md Konungen, icke, utan. Rikets Ständers samtycke, genom försäljning ■> förpantning eiler gäfva, eller pä något annat sätt, Kronan afhända,” Någon tillämpning här. af på förevarande fråga har jag så mycket min* dre kunnat finna, som Konungen hvarken sållt, förpantat, borrtskänkt eller på något annat sätt Kronan afhändt ett enda kappeland jord till fördel för Halländska Kyrkorne, utan endast bibehållit de rättsförhållanden emellan Kyrkor* ne och deras hemmans åboer, som redan genom sekler fortfarande varit gällande. Genom Kongl. Föreskrifterne, rörande Hal. ländska Kyrkohemmanet äro rättsfrågor, då de i tvistemåls form framstå , alldeles icke ryckte ur banan af en för dylika frågor laglig Rättegångsordning. Oförändrad och ömsesidigt skyddande qvarstår denna ännu och är en ganska väl igenkänd lillfiygt både för Kyrkorne och för åboerne å deras hemman. Kongl. Stadgan, det! ”att om bevisas kan, att Kyrkorne sedan Danska tiden obehörigen tillegnat sig städselrätten, '' ger en ganska bestämd hänvisning dit.
Erinras bör ock, att, under sednare tider, de fordom öfliga ersättningar eller fria gåfvor, vid visitationer, installationer, prestmöten 0. s. v., numera allmänt afskaffats eller kommit ur bruk, samt att de vidlyftiga embetsfärderna, äfvensom det ålagda vistandet vid Riksdagarne, måste af biskoparne sjelfve bekostas Ringa bekantskap med sjelfva embetet tillkännager sig i det påståe/ijlet, att elementar-läroverken och högskolorna nu hafva öfvertagit den vård äfven ann 4 Ålim. Ilenoch Ekon.-Blsk. Betänk. JV.-o 63. religionen, som ansetts tillhöra Biskoparne, — hvilken menings grundlöshet icke lärer behöfva bevisas — samt i förslaget, att Domprostarne skola ersätta Biskoparne, hvilket anses kunna åstadkommas derigenom, att ordförandeskapet i Domkapitlet och inspektionen Öfver Elementar-läroverken åt de förra uppdroges. Här erkännes dock behofvet af Stifts-chefer, ehuru med förändring af titeln. Men uppfattningen af deras åliggandens innehåll är alltför ofullständig, dä detta anses angifvet genom ordförandeskapet och inspektionen. Redan i den rätta förvaltningen af dessa tvänne befattningar innehålles visserligen en så omfattande och mångfaldig verksamhet, att de tor sig ensamt skulle så sysselsätta en nitisk och begåfvad man, att de svårligen medgåfve föreningen med värden af så omsorgsfordrande församlingar, som Stiftsstädernas vanligen äro, hvarföre ock öfverallt, hvarest redan Biskop tillika är Domprost, det förra embetets nödvändiga, och alltid såsom hufvudsak erkända, fordringar göra nödvändigt, att församlingens vård måste till väsendtlig del af vikarier bestridas. Men derjemte måste erinras, att de tvänne anförda delar af Biskops-embetet ingalunda utgöra summan af dess pligter.
Januarii afgifne ProtocollsUtdrag, angående den af BondeStåndet beslutade underdåniga anmälan och anhållan , i afseende på Ståndets förhjelpande till rättigheten att, utom Secreteraren, hvilken af Konungen utnämnes, efter eget val tillsätta sin Cancellie Betjening vid Riksdagarna, och således jemviäl Ståndets Notarier, äfvensom till denna rätts obehindrade utöfvande i framtiden; uti hvilken underdåniga anhållan de öfrige RiksStånden blifvit anmodade att jemväl deltaga; och fann PresteStåndet för godt att häruti med BondeStåndet instämma. S. D. Bifölls vid förnyad föredragning Stats Utskottets Utlåtande N:o 254 i anledning af Frami. CommerceRådet J. Sederholms i Finland bosatte Arfvingars väckta ersättningsanspråk af Svenska Staten. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse d. 4 innevarande Månad, angående det af utsedde Committerade uppgifne förslag till en förändr-id organisation af åtskilliga Rikets Styrelseverk m. m. beslöt PresteStåndet, att för behandlin - 6z Prot. TJtdr. d. 11 Mars i023- gen af Betta ärende, ett särskildt Utskott borde tillsättas, bestående af 4 Ledamöter af hvarje Riksstånd. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets Memorial N:0 3, i anledning af Remissen å Kongl. Maj;ts nådiga Skrifvelse, angående Hans Kongl. Höghet Kron Prinsens utnämnande, att i vissa fall föra Ordet uti; Regeringen, beslöt PresteStåndet med billigande af ConstitutionsUtskottets åsigt, att frågan icke rörer någon verklig för alltid bestående Grundlags-förändring, utan ett personelt undantag eller en tillfällig modification af RegeringsFormens 43 §., att Kongl. Majjts ofvanberörde nådiga Proposition till alla delar bifalla. Från Vällofl. Borgareståndet.
Och då Arrendehöet från Kongsöhr fores till Strömsholms Stuteri, så anse de billigt att till en rättvis lättnad så kunde regleras, att de lingö lefverera Räntehöet vid Strömsholm, och att Arrendehöet vid Kongsöhr i stället fragtades hit till Stockholm, hvarigenom Allmogens i Westmanland försvårade Onus skulle vinna lättnad utan någons skada eller förfång. StatsTJtskottet bör härvid uplysa, att ifrån Westmanlands Rån är icke något Arrendehö på, räknadt eiler ingår till utfordringen vid Kongl. Hofstallet, Het Arrendehö, hvarom Riksdagsmannen Wessing och Gustaf Olsson uti deras Memorial förmäla, är det som utgår af de StallStats-Angar, hvilka väl förut tillhört Kongsöhr, tpen nu mera, sedan Kongsöhrs Kongsgård blif* StatsUtskottet s Betan/tanden. vit helt och hållet skiljd frän Strömsholm, arg anslagne Strömsholms Stuteri och hvaraf Arréndet till Utfordringen vid Stuteriet lefvereras; och enär således hvarken Hofstallet eller Stats* Werket med detta Arrendehö hafva någon befattning; så kan del; föreslagne utbytet icke äga rum. Hvad åter angar det Kronan behållne Räntehö och Halm från detta Hän, som till Utfordringen vid Kongl. Hofstallet ifrån längre tider tillbaka är anslagit; så kan uti Häradernes lefvererings-skyldighet häraf iq Natura någon förändring icke tillstyrkas, emedan det skulle göra rubbning uti StatsRegleringen och medföra opåräknade Utgifter för StatsWerket. Lefvereringsstället, som efter äldre författningar, berodt på Riksstallmästare-Embetet att bestämma, har I sednare ären varit anvist till Kongsöhr, der Kongl. Maj:t och Kronan äger ett serskildt dertill inköpt förvaringsrum.
Nedannämnde personer i städerna erlägga afgift till följande bestämda belopp nemligen: Utländningar erlägga 75 R:dr B:co för tiden till och med tre månader 3:o För följande personer i städerna utgår afgiften åter efter nedanstående serskilda grunder, nemligen: Veterinärläkare, för inkomst af praktik utom tjensten, fyra procent, dock ej under B:ko R:dr 2: — / BeviUnhujsUtskvltets Betänkande, N:o 31. 5 §• 27. Pag. 18. i Betänkandet N:o 24. Hvarje Gerningsman eller Sockenhandtverkare skall dessutom, i stället för de fordna gerningsörena, i bevillning erlägga 16 sk. Nedsälltiingar: §. 2. mom. 3. Pag. 3. i förslaget vid Betänkandet N:o 4. 3:o Vid beräkning —■ börande dervid bevillningen för det uppburna beloppet beräknas efter sorn i 1 mom. af denna §. i allmänhet stad gadt är. ■ §. 14. Utländingar, samt för hvarje månad derutöfver ytterligare 25 R:dr —. §. 73. momentet 2. Pag. 13. i Utlåtandet N:o 15. 2:o För Bruk att i intet fall mindre än en tolftedel §. 144. Pag. 8 i Mern. Befrielse från afgift enligt Usta och 2:dra Art. åtnjuta: l:o Polis-Konstaplar i Stockholm äfvensom Polisoch Nattbevakning i öfriga städerna. §. 145. Den enligt denna §. medgifna befrielse från bevillning efter 2:dra Art. har blifvit utsträckt lill: förmyndarearje o den; Presterskapets s. k. Garden och Taxen; reseunderhåll oell arfvoden i och för revisioner af Stats-, Ban Bih. till B. St. Brot. 1850 & 1851, 5 Sorni. 1 A/d. 19 Haft. 2 6 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 31. kooch Riksgälds verken; arfvoden, som utgå enligt XIX §.
För att 'emedlertid afhjelpa detta missförhållande och då det onekligen varit misstroendet till inrättningens framtida bestånd, som utgjort väsendtligaste hindret för mångas inträde såsom delegare, men detta misstroende och läkarnes betänklighet att i inrättningen ingå skulle upphöra, om pensions-anstaltens grundfond vunne sådan förstärkning, att pensionerna i förhållande till afgifterna kunde ökas. eller åtminstone bibehållas vid hvad de nu voro, utan att inrättningens kapital derigenom efter hand förstördes, hade några för sakens framgång nitälskande personer nyligen företagit sig att, genom en välvillig uppmaning till allmänheten, söka bereda pensions-inrättningen understöd genom enskild subskription; och om än den period, i hvilken denna uppmaning till allmänheten utgått, i sä måtto kunde synas för ändamålets vinnande väl -vald, att läkarne, hvilke under den nyligen härjande farsoten haft tillfälle att ådagalägga sitt oförtrutna och uppoffrande nit för allmänt bästa, såmedelst gjort sig förtjente af allmän välvilja, befarade dock motionären, att tiden för framkallande af en allmännare och något betydande subskription, å en annan sida, vore mindre gynnsam, enär de uppoffringar, hvilka kommuner och enskilde redan i och för samma farsot fått vid - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o i 68. 3 kännås, med flere anförda omständigheter, sannolikt lemnade föga öfrigt att använda för besagde ändamål, hvadan det méd temlig visshet kunde antagas att den blifvande subskriptionen icke uppginge till något sådant belopp, att pensionsinrättningens framtida bestånd derigenom blefve betryggadt. Motionären har derföre ansett Statens mellankomst böra påkallas, och på grund af ofvan anförda skäl föreslagit, att Rikets.
Absolut nödvändigt är detta visst icke, men naturenligast är ju dock, att det sker. Ung finska. Efter all sannolikhet har det intet att betyda, om Ni i öfrigt ej kan känna något abnormt. Orolig hustru. Har läkare verkligen sagt, att lian har blåsoch magkatarr? Oss förefaller det hela vara mer af nervös natur, då det blott förekommer vid dylika tillfällen; i sådant fall gör Carlsbadervattcn ingen nytta. Men torde en allmänstärkande behandling vara på sin plats. Några veckors badkur i sommar skulle helt säkert ha god verkan. Hanna. Står troligen i samband med hvartannat. Låt flickan gurgla sig flitigt med en 1 prec. alunlösning och fortsätt med inspruthipgärna. Förvärras ej hennes tillstånd, torde Ni kunna dröja med rådfrågningen. Hjälplös. Hvarför skola de mogna?? — Använd kompresser, fuktade med en 4 proc. karbolsyrelösning och täckta med vax t af t eller annan lufttät väfnad; det hela fasthåll es med lämpligt förband. — Ert barn bör uppfödas ariificielt. Sensitiva. Fortsätt med edra hemkurer. Tag under några veckor 3 gånger dagligen 4 stycken Pil. ferrata o. chin. Vigtigt är, att Ni själf af all makt söker motarbeta dessa uttryck af nervsvaghet. Palle. Dä Carlsbaderkuren gör så god verkan, ar JU allt skäl att fortsätta därmed. A n - gående dieten se svar till Carola i n:r 4. Ung moder. Tvätta som förut med varmt vatten och använd grönsåpa till tvättningen. Därefter tvättas med sprit. Emellanåt ingnides litet olja, för att ej huden skall bli för torr. — Ni får vara beredd pH att länge fortsätta denna behandling. Prenumerant. Beror på njurlidandets natur och orsak, och därpå beror enda behandlingen. Låt därför er » lifmedikus », som känner er sjukdom, fortsätta behandlingen. A n - nat råd vilja och kunna vi ej gifva Eder. Dir ' - rf. A-N DENNA VÄL LILLA BARN POR MARKNADEN kostar O N D HÅLEN A S FERCY a T F.
Väl säger Const.Utsk. att denna Regerings-Rätt skall ega att i Konungens namn pröfva och afgöra alla de besvärsmål, som icke tillkomma Högsta Domstolens uptagande eller angå tillstättande af tjenster, men huru vid föredragningen skall tillgå, derom*säges icke ett ord. Jag tror visserligen att man skall svara mig härpå, att den stadga, hvilken omförmäles skola i likhet med civillag stiftas, kommer att innehålla detalj-bestämmelser i delta hänseende; men det är arbetsordningen, som denna stadga bör innehålla, och ingalunda bestämmandet af en så vigtig fråga, som den, hvilken skall föredraga ärenderna och huru Regerings-R:n skall i anledn. deraf förfara. Man har i förslaget infört det stadgande, att Departts-Cheferne skola få deltaga i öfverläggningen, men icke uti besluten. Det förekommer mig som vore detta en abnormitet af ganska betänklig art. Såvidt jag kan förstå, bör väl Depart:s-Chefen i denna sin egenskap ovilkorligen ega den bästa kännedom om beskaffenheten af alla de ärenden, som tillhöra hans Departement, och Jian bör väl då äfven vara berättigad att inverka på deras afgörande. Vi veta att under den tid som den s. k. allmänna beredningen fanns, så föredrog Stats-Sekret:rne de mål, som de funno vara af större vigt, uti denna allmänna beredning, der de hade säte och stämma samt yttrade sig till prot. lika väl som någon annan dess ledamot. Jag kan icke finna hvarföre man skall göra någon afvikelse ifrån denna, såsom mig synes, högst nödvändiga orduing. Om Depart:sChefen, hvars lättnad i arbetet här hufvudsakligen åsyftas, likväl anser ett och annat, eller kanske en mängd besvärsmål vara af den vigt att han, för vinnande af konseqvens i Författnmes tillämpning, sjelf vill föredraga desamma för den myndighet, som eger att i sista instansen besluta, bör han då icke dertill hafva Den 12 Juli f. m. 195 rättighet?
Man fortfar inom länet att vara väl belåten, så väl med den inrättade landtposten, hvilken fortskaffas utaf fjerdingsmännen, som med Brandstodsföreningen i länet; hvarje härad utgör en brandstodsförening för sig. Sedan år 1827, då brandstodsföreningen i Norra häradet sattes i verksamhet, har icke under något af de förflutna åren högre procent än 3 sk. 2 r:st. per lOORrdr försäkringsvärde blifvit utbetald af intressenterne. Summan af brandförsäkringsvärdet i Norra häradet, år 1847 är ...2,882,795 och i Södra häradet .4,118,875 eller tillsammans det betydliga beloppet af 7,001,670 för åbyggnader på landet inom en provins, som äger få herregårdar och intet hemman af säteri eller frälse-natur. Sedan, uppå Hushållnings-sällskapets inom länet derom gjorda begäran, allmänna Skall blifvit påbjudna att årligen hållas i Maj månad och några år fortgått, utan att i dervid skeende räf-fångst tillvägabringa en motsvarande nytta, mot förlusten af de dagsverken, som på dessa Skall, ofta alldeles fruktlöst, föröddes, hafva något mer än halfva antalet af öns socknar genom afgifter till en för dem gemensam jagt-kassa, friköpt sig från skallgången. Häraf har det förmånliga resultat uppstålt., att genom de från denna kassa utgående premier ett flerdubbelt antal räfvar blifva dödade, än hvad som genom skallgången förut skedde, med hvilken öfrige socknar ännu fortfara. 28 Utom förenämnde premier tilldelas utaf ett i länet sliftadt jägareförbund 2:ne större premier, som årligen tillfalla de 2:ne personer, som under året fångat eller dödat det största antal räfvar. Genom dessa åtgärder, har antalet af räfvar på ön betydligen förminskats. I sydligaste delen af ön och på Furön, der allmogen bar största antalet af får, anställes genast skallgång, så snart det förmärkes att någon räf inkommit i socknen. Wisby: Länets enda stad har: Manlalsskrifne invånare:
Efter afdrag af ett alla dessa utgifts-summor motsvarande bew lopp, skall återstoden af Riksgälds-Contorets, enligt Stals-Utuskottets Utlåtande N:o 435, till 6,296,866 R:dr 2 sk. 8 rst., uppgående och för Rikets nu församlade Ständer disponibla tillgångar, (den till allmänt nyttiga ändamål anslagna andel af Bankens behållna vinst vid 1839 års slut samt öfverskotten å Stals-Yerkets inkomster för åren 1839 och 1840 häruti inberäknade) på en för detta ändamål öppnad serskild räkning i Rikets Sländers Bank, till ett belopp af högst 2,000,000 R:dr insättas, för att utgöra en, intill nästkommande Riksdag, afsatt fond för den, enligt 63 §. Regeringsformen, af Rikets Ständer, till utbetalning vid infallande krig nu anslagna summa. 2:0 Skulle de Riksgälds-Contoret tillkommande öfverskott å StatsVerkets inkomster för ofvanberörde a:ne år, med tillägg af de i sammanhang dermed ailemnade besparingar å StatsVerkets utgifter för dessa år, öfverstiga det belopp af 1,200,000 R:dr, hvartill de samma nu blifvit beräknade, bör äfven denna ökade tillgång, till fyllnad i oraförmälde Creditiv-summa af 2,000,000 R;dr på samma räkning insättas; S Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o
Af dessa laga skiften hafva 24 blifvit verkställda i Berättelse öfver Gefleborgs län för åren 1843—1847. 3 18 Gestrikland och 25 i Helsingland; men till antal delägare och omfång i öfrigt äro dock skiftena i Helsingland betydligt större, ibland hvilka endast laga skiftet i Hanebo sockens andra skifteslag omfattar 10 byar, innehållande 211 mantal, med 63 delägare, hvaraf 14 utflyttat, samt en areal af 21,037 tunnland. Antalet af Krono-hemman har blifvit minskadt med lAV mantal, hvaremot Krono-skattehemmanens antal blifvit ökadt med icke allenast berörde 1-AV mantal, utan äfven med skattlagda och skatteköpta rekognitions-skogshemman, och ökade skatter å gamla hemman tillsammans 16j mantal, hvarigenom dessas antal nu uppgår till 1,972. Då dertill läggas hemman af öfriga jordnaturer, så blifver antalet af samtliga hemmanen i länet 2,144. Icke något hemman har fallit i ödesmål. Krono-Fiskeriernes antal är minskadt med 11, som blifvit kronan frånvunne. Elfva nya tull-mjölqvarnar, med tillsammans 26 par stenar, hafva blifvit beviljade och skattlagde, samt 11 par stenar, med behörigt tillstånd, inlagde uti gamla qvarnar; hvarförutan 4 husbehofs-mjölqvarnar blifvit anlagde. Allenast en tull-sågqvarn har blifvit beviljad. Uppskattningsvärdet af hemman, bruk och lägenheter af alla slag har blifvit minskadt med 81,409 Riksdaler 34 sk. banko, hvilken minskning blifvit föranledd af de, med afseende å ofördelaktiga konjunkturer, nedsatta värden å jernbruken. Bevillnings-summan är, hufvudsakligen till följd af den år 1845 beslutade nedsättning af Skydds-afgiften, minskad med 9,020 Riksdaler banko. Då sjötransport nu mera företrädesvis begagnas för truppers fortskaffande, äro länets invånare obetydligt besvärade af krono-skjuts och inqvartering.
Prof. N;o 7. 13 för 1 mantal; — att hemmanet N:o 9 Bredinge i Kastlösa socken utgör £ mantal, som den 27 Februari 1811 blifvit till skatte försåld t, drager en ränta af 10 R:dr 13 sk. 9 rst., kronan behållen, samt kronotionde lljf kappar råg och 21g kappar korn och utmarks-skalt ly\ kappar, hälften råg och hälften korn, hvarförutan hemmanet deltager i roten N:o 80 för ett helt mantal; — att länsmans-bohemmanen Melby och Näsby, tillsammanslagna, äro till mantalet alldeles lika med det lill vederlag föreslagna skattehemmanet Bredinge; och att, ehuru förstnämnda båda hemman hafva icke obetydligt större egorymd än Bredinge, nemligen 22 tunnland 14,445 kappland uppskattad jord, öfverviglen i delta hänseende dock till större delen faller på afrösningsjorden, hvaremot sistberörde hemman är vida bättre i anseende lill jordens större bördighet, har ungefärligen lika årligt utsäde med de 2:ne andia och underhåller större antal kreatur: utvisande för öfrigt hemmanens taxeringsvärden, som enligt 1853 års taxeringslängd utgöra och för mantal Bredinge N:o 9 » 1,911: att sistnämnda hemman öfverstiger med icke mindre än 629
”Jo, nådiga fru, det var så, att det fanns engång en herre, som var en stor och mäktig konung, men sen blef han en stackars, fattig fånge; det var nyss efter det herr Thure hade begärt från Stockholm jern och koppar, för att låta göra fjettrar åt honom. Han fick dock ibland lof att gå ut i gången inom hvilken hans fängelse låg, och då brukade han stå der vid gallret, och såg och såg utöfver slottsfjerden, dit långt bort öfver vattnet, så långt han kunde se, och då sjöng han ofta med låg röst, men så vackert att det gick till innersta hjertat. En dag, redan den första hösten han var här, hade jag vakten inne hos honom och han sade till mig: ”Hans, du har ju alltid gerna velat göra mig en tjenst, när du kunnat. Här sitter jag och vet knappt, om det är sommar eller vinter. Hemta mig dock några gröna blad, när du nästa gång kommer hit på vakt, om du kan utan att du dermed gör dig sjelf skada. Nästa gång jag skulle på vakt i kung Eriks fängelse, stack jag i min ficka några gröna löf, och några rönnbär, efter jag just gick förbi en rönn. Jag hade gerna tagit en blomma med, men det var höst och fanns ej mera blommor. Och så lade jag alltsammans dit opp vid jerngallret, ty jag visste att han den dagen skulle på förmiddagen slippa dit ut. Jag var så rädd, att någon skulle taga bort det gröna innan han kom; men det var så litet och låg så tätt tillsamman i ett hörn af gluggen, så att ingen kom att tänka på att det kunde vara ditlagdt för hans skull, och så fick det vara. Jag stod på post vid dörren när han kom ur sin kammare, åtföljd af vakt, som äfven stadnade nere vid dörren. Han gick genast fram till fönstret och såg ut åt sjön och suckade, så tungt och så djupt, att det gick genom min själ. Med detsamma varsnade han de gröna bladen och rönnbären, och tog dem, och kastade en vänlig blick på mig, der jag stod vid dörren. Och han lutade sitt hufvud i sina båda händer och småningom började han sagta sjunga för sig sjelf; det han sjöng lät som en psalm.
När nu icke blott öfverkorsningen utan äfven skrifningen och alla andra bestyr med dessa småsedlar upphört, och blotta öfverkorsningen motsvarar 2:ne kommissariers göromål, så synes det som några tjenster kunde indragas, och på de öfrige tjenstemännen, hvilkas tid och krafter blifva fullt upptagne, kunde de besparade lönerna fördelas.* Banko-Utskottets Utlåtande, ffco 21. 15 „Delta synes mig vara den väg man torde beträda, för afl åt tjenstemännen bereda både tillräckliga läner och tillräckligt arbete såväl inom Banken, som ingm andra korpser och embetsverk; och för att kunna på fullt allvar tillvägabringa en sådan nödig reform, borde ali lönetillökning dermed sättas i oskiljaktigt sammanhang, och denna sednare icke beri/jas utom i förening med den indragning af tjenstemänvens antal, som är möjlig och verkställbar „Slutligen om den åsigt, som ligger till grund för hvad Utskottet här tillstyrker, skall konseqvent tillämpas, så inser jag icke med hvad billighet någon gräns kan sättas för väckandet af anspråk på ersättning för mistad arbetsförtjenst, såväl uti detta, som i andra likartade hänseenden; och man kan med temlig sannolikhet förutse, att både de nu afslagna och Dera nya lika beskaffade anspråk skola hädanefter så ofta återkomma, tills de blifva bcviljade.“ Uti denna reservation hafva instämt riksdagsfullmäktige Olaus Eriltsson från Götheborgs och Bohus län, Better Gabrielsson från Kronobergs län, Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, Henrik Andersson från Örebro län, Anders Eriksson från Elfsborgs län, Anders Persson från Östergöthlands län och Nils Andersson från Christianstads län. Herr Falhem ville hafva antecknadt, alt han icke varit ledamot af Bankoutskottet den tid, då förestående beslut fattades. A ok. till Exp.-Utsk. d» 20 Mar* 1SM, kL t e. nr. Utlåtande ofver eli af Kyrkoherden G. Frendin gjordt ackords-anbud, Uti en till Utskottet inlemnad skrift, har kyrkoherden Gust.