Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då kännedomen om de fördelar, som laga skiftesförrättningar, oaktadt de dermed visserligen förenade dryga kostnader, bereda jordegare, numera torde få antagas vara så allmänt spridd öfver hela landet, att någon särskild uppmuntran för befordrande af laga Stats-UtskotCets Utlåtande N:o 27. 7 skifte inom olika län icke torde vara af behofvet påkallad, helst sedan förenklade föreskrifter rörande vilkoren och sättet för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttningar i följd af laga skiften numera blifvit genom Kongl. Kungörelsen den 27 September 1861 meddelade, anser sig Utskottet böra hemställa, att förenämnda motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 5 Januari 1863. An k. till Exp.-Utsk, den 5 Jan. 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl, Majlis nådiga Skrifvelse, angående hegardt anstånd med föreskrifne kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån. (R. A.) Vid 1853—1854 års riksdag beviljade Rikets Ständer för fortsättning och fullbordande af den utaf Norbergs jernvägsbolag, med låneunderstöd till belopp af 150,000 R:dr R:mt från Handelsoch Sjöfarts-fonden, påbörjade anläggningen af jernväg från Kärrgrufvan inom Norbergs bergslag till sjön Åmänningen i Westmanlands län ett lån jemväl å 150,000
Ganska betydliga kostnader hafva redan vid jernvägsföretagets början blifvit nedlagda på linien emellan Arboga och Köping; erforderlig mark har blifvit inköpt; en del af terrasseringen och ballastningen har blifvit utförd jemte murning för tvänne större broar, men arbetets fulländande har sedermera måst, i brist på nödigt byggnadskapital, öfvergifvas. Kostnaden för de återstående arbetena hafva blifvit beräknade att uppgå till 320,000 Riksdaler, men bolaget befinner sig, i anseende till de alltför väl kända missöden som drabbat detsamma, urståndsatt att bekosta dessa arbeten utan främmande bidrag. Efter underhandling med i orten boende för företaget intresserade personer, anser man sig med säkerhet kunna påräkna att hälften af det behöfliga kapitalet kan anskaffas emot erläggande af ränta och amortering, och det är för fyllande af den erforderliga summan, som man nu vågar begära Statens mellankomst. Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 97. 221 Exemplet af ett bolag som, utan något enskildt syfte, har utan ringaste bidrag å Statens sida anlagt och för allmänna trafiken öppnat en jernbana af 5 mils längd med en kostnad af lika många millioner Riksdaler, står utan like inom vårt land; och då det nu visat sig att denna jernväg medfört det gagn för produktionen och den allmänna rörelsen, att godstrafiken å densamma på några år fördubblats, bör ett sådant företag icke vara oförtjent af landets sympatier. De tilldragelser som vållat den financiela förlägenhet med hvilken bolaget under flera år haft att kämpa, har, då bolagets missöde icke varit sjelfförvålladt, icke heller bort minska dessa sympatier. Det torde sålunda knappast behöfva i minnet återkallas hurusom representationen villigt gått till mötes likartade önskningar framställda ifrån annat håll, der så talande skäl, eller någon sådan kalamitet som här, icke funnits att åberopa, för att billigheten af den begäran bolaget nu går att genom mig framställa, bör lyckas att vinna representationens erkännande.
Det är denne tukthuskandidat, Saldern, som jagat S:t Germain från hofvet, Reverdil ur landet, mig från Norge. Det är han, som afoch tillsätter medlemmar af konseljen, och som nyss höjde sin knölpåk mot landets drottning, afskedade fru Plessen till hämnd – därför att drottningen vågat göra sig lustig öfver sin gemåls underdånighet mot barbarerna Det är samma Saldern, som i fjol skickade kungen till Holstein och förhindrade drottningen att fara med. Det lär också vara han, som i år arrangerat den stora resan till utlandet hvarför ser ni så road ut? – Å, jag erinrade mig just en episod från kungens besök på Ascheberg i fjol – Berätta! Jag har hört, att kungen i nåder behagat uppföra sig på ett sätt, som min far i underdånighet kallar ovärdigt. Men jag har aldrig kunnat få ur den gamle, på hvad sätt majestätet sårat honom. – Ni vet, min käre grefve, att för oss landsortsbor är monarken inbegreppet af all höghet och visdom. Det var första gången befolkningen i Holstein skulle skåda sin nye härskare; och vi stodo bäfvande på borggården, när den kungliga kortegen körde fram genom allén. – Gamle grefven väntade, högtidsklädd, med elefanterorden om halsen, på trappan till sitt festprydda slott. Han hade hört, att kungen hyste lifligt intresse för böndernas frigörelse, och jag tror, hans gamla hjärta hoppade af glädje vid tanken på, att han skulle få framlägga för monarken resultatet af sina egna erfarenheter – Nå – afbryter Rantzau otåligt. – Kungen kom...? – Ja, och farväl med legenden om Herrans smorde! Farväl med inbillningarna om majestätets höghet och visdom och landsfaderliga intresse – Hvad sade då kungen? – Han hälsade så här: »Jag känner grefven af rykte!» – Den gamle bugade sig till jorden och lyssnade med andakt till fortsättningen. Han smickrade sig ju med, att landsfadern kände hans vackra lifsgärning – Men i Guds namn, hvad sade kungen vidare? – »Grefve Rantzau skall vara en svår flickjägare!» – He!
Hvad Utskottet under dels § 16, dels § 18 och dels § 19 (sista mom.) hemställt och föreslagit, bifölls. Den under mom 2 gjorda inbjudning lades till handlingarne. Hvad Utskottet derefter å midten af sidan 6 föreslagit, godkändes. Likaledes godkände Ståndet Utskottets i punkten 3:o sidan 15 af Betänkandet JM 54 gjorda och vid slutet af förevarande Utlåtande förnyade hemställan. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorialer: JM 207, angående verkställd omröstning öfver åtskilliga 6:te och 8:de Hufvudtitlarne tillhörande anslagsfrågor. Lades till handlingarne; och JM 209, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om statsbidrag för upprensning af Lidaån. lii fö lis. S. D. Vid förnyad föredragning af Särskilda Utskottets Memorial, JM 4, med förslag till voteringspropositioner i följd af Riks-Ståndens olika beslut vid behandlingen af Utskottets Utlåtande, JM 5, i anledning af de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar och fattade skiljaktiga beslut i alseende å Utskottets Betänkande JM 2 öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till ny Sjölag, blefvo samtliga af Utskottet föreslagna voteringspropositioner af Borgare-Ståndet godkände. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 23 dennes, JM 470, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut angående Stats-Utskottets Utlåtande, JM 183, i anledning af väckt fråga om inköp af Medicine Doktorn N. P. Hambergs samlingar af naturoch konstprodukter, dels inbjudning ti|! de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena. Inbjudningen afslogs och protokollsutdraget lades lill handlingarne.
Uniherfttetcn. ©etan 9TifctS ©tänter, på fätt förbemältt är, åt Uniöerfiteten och SidämpningSs ©folorna anflagit ten, unter bebofmet netfatta, finnman 18,000 9l:tr, upptrog Äongl9T?aj:t (®il. t. Ä. 5R. n«6. ?)rop. t. 31. <5t. ir 1834). 4* - ,4 ^ bert 29 Steril 1830, åt ö?. öb. Jj>. öbronprinfen, Unwergtetenés Canceller, att föregå fbrbelningen orf) atimönbanbet af betta anflag. Gfter att bafma beröfmer inbeintat meber.böranbeö ut* låtanbén orf) förgag, infom Jpanö ÄongL öjögbet imber ben 23 ftgl. SKoo., meb unberbåitig &em Unber ben 14 december 1833, bär Öbongt. S9taj:t, meb ittåbigt gittanbe af boga ge* menfamma forflag, bebagat färgilt i 3tåber förorbna, angåenbe a. Upfala llturevfttet, att af befi 8,850 0t:br fFulle årligen 6,250 anmönbaö tilt löner, orf) 2,600 S?;br tift Unioerfi* tetetö materietta behof.
Om man ej håller kontroller öfver att en handel icke sker utöfver den lagliga eller om detta ej kan kontrolleras, oaktadt de många redan befintliga föreskrifter, som bestämma hvad som är lagligt eller olagligt i en dylik handel, så lärer ej heller detta förslag kunna det och då hjelper ingen föreskrift. Jag fortfar således i milt yrkande om afslag å Betänk. Hr Fåhreeus, Olof Immanuel: Jag kan för min del icke godkänna Ekon.Utsk:s förslag i denna del. Genom 5:te § i Handels-Ordn. är stadgadt hvad handelsrätt landtmän ega. Genom samma författnings 30 § stadgas det ansvar, som följer på missbruken deraf. Meningen.är nu hvarken att minska eller öka denna rätt, utan frågan är blott om en materiel kontroll. Denna kontroll skulle bestå i den förteckning, sorn efter skedd granskning skall åtfölja passet. Jag kan icke förmoda, att meningen är att Landshöfdinge-embetena, som utfärda passen, skola inventera denna 4 H. 21 322 Den 25 Februari f. tn. samling af trädskedar och andra varor, för att tillse att förteckningen är riktig. Men antag att så är meningen, så kan det ju lätt inträffa, att en förpassad, kort efter sedan han lemnat orten, får i updrag af en annan landtman att medtaga några af dennes produkter, och då skulle delta vara honom förmenadt, oaktadt Handels-Ordn. dertill ger full rättighet. Jag kan åtminstone icke finna att denna författning lägger något hinder i vägen derför, lika litet som jag tror att den förpassade kan undgå ansvar, i fall han ertappas med andra än tillåtna varor.
Nio 30, angående 1845 års revisorers berättelse, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att såsom Utskoltet hemställt berörde betänkande N:o 30, till hufvudsaklig pröfning företaga, och blefvo dervid §§ 1, 4, 5, 8, 10, 12, 13, 14 och 15 bifallne, men deremot §§ 3 och 7 Prot.-utdrag den 1 Juli 18-18. 493 afslagne, samt fann Ridderskapet och Adeln sariima betänkande i öfrigt icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handliligarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 28 beli 29 sistledne Juni på bordet lagde utlåtande N:o 206, dels i anledning af Rikets Ständers år 1847 församlade revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestämda fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 och 1845, dels rörande åtskilliga, vid behandlingen af 1845 års revisorers afgifne enahanda berättelse, jemlikt Utskottets utlåtande N:o 30 uppskjutne, frågor, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Biföllos’ den del af Utskottets i § 1 under litt. b. afgifna yttrande, hvaruti hemställes, att. 4:de hufvudtitelu uppkomne brist af 700 rtdr, ersättning derför skulle till stats-kontoret inflyta, densamma bör debiteras under inkomsttiteln extra medel och uppbörder för att såmedelst öka inkomst-öfverskotterne och i sista hand komma riksgälds-kontoret tillgoda, Utskottets i samma punkt under litt. d gjorda hemställan och förslag derom, alt åt t. f. Stats-kommissarien
De hade nyss vid vägkröken skilts ifrån de båda bröderna, och Alice gick nu och gnolade halfhögt för sig sjelf, småleende, i det hon tungt och sjelfsvåldigt, med hufvudet litet bakåt, hängde vid fadrens arm. Han såg ned på henne en stund – hon märkte det icke. Så skakade han på hufvudet och sade undergifvet med en halft bekymrad, halft skälmaktig blick: – Ja, Alice! – Det är ett dåligt parti. Hon tittade upp med stora ögon. – Men, pappa Hon rodnade och strök kinden på engång smekande och generadt emot hans rockärm. – Ja, för du inbillade dig väl inte, att jag har gått som en blind och döf här hela tiden, dag ut och dag in, mellan dig och Lex Alice lade handen öfver hans mun, – det gamla kamratskapet var plötsligt kommet igen. Det var visst den sympatiska skalkaktigheten i fadrens blick som gjorde henne så säker och modig. – Seså, min egen flicka – han tog hennes hand i sin. Låt oss nu tala allvarligt. Hvad tänker Monsieur, Madame et Bé etcetera lefva på? – Åh, fy, pappa, att du nu strax – Jag skulle inte ha varit så förståndig, när jag var så gammal som du, det medger jag. Men nu! — Ja, låt oss nu tala ogeneradt och förtroligt som ett par vänner och kamrater, som vi ju alltid ha varit. – Ja, pappa. – Ser du, efter allt hvad jag vet, har han – var lugn, du ska få slippa namn! – han, således, ingenting kvar af sitt arf, utom en lifränta på ett par tusen om året, som gubben morbrodern stälde om åt honom strax innan han dog i höstas. – Du vet hans mor var en Kars af de rike Karsarne till Fallebonäs? — Men han är ju ingenting, det är det värsta. Kanske kunde han nu med sin erkända tekniska talang och sina goda relationer fått en eller annan charge vid akademien eller Nationalmuseum. om han bara inte gjort sig så komplett omöjlig med sina barocka och extravaganta konstteorier. Allt detta vet du kanske inte? – Nej, det vet jag inte. Men jag tror han har rätt. – Naturligtvis! Hans ton var ironiskt undergifven.
Detta har stundom ej allenast förorsakat osäkerhet i fråga om sedelcassationer, utan ock en missbelåtenhet och ett missnöje, som temligen allmänt försports öfver de T 38 Den 3 September. beslut, hvilka af de penningeför val tande verken i detta afseende fattats. I afseende på riksgrssedlarna gälla samma föreskrifter som om Lccosedlarna. Fråga är äfven väckt om förenkling af grunderna och ett närmare bestämmande af föreskrifterna för cassation af riksgrssedlarna, hvilken är till StatsUtsk. remitterad. Då jag förmodar, att hädanefter som hittills enahanda föreskrifter i afseende på cassation af förslitna sedlar bör vara gällande för Banken och Riksg:scont., och på det att ej R. o. Ad. måtte betaga sig rättigheten att pröfva det förslag i detta afseende, som man lärer hafva att invänta från StatsUtsk., anhåller jag om återremiss af detta betänk. För min del utbeder jag mig dessutom att få fästa uppmärksamheten på den grund, jag anser vara den enda riktiga i afseende på sedelcassationen, den nemi., att Banken, hvilken ej lider någon förlust genom sina sedlar, inlöser dem alla. Det måtte cj stå tillsammans med någon rättsgrund, att Banken skall kunna vinna derigenom, att ett sämre papper begagnas till dess sedlar. Så vidt Banken ej underkastas äfventyr att tvenne gånger inlösa samma sedel, anser jag den skyldig att inlösa alla sedlar, som uppvisas, ehuru usla de än må vara. Jag anhåller om återremiss och att dessa anmärkningar må få den åtfölja. BancoUtsk:s betänk. N:o 35 återremitterades. Till pröfning företogs Oecon.Utsk:s d. i dennes på bordet lagda utlåt, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af de inom Riket på åtskilliga ställen vidtagna spärrningsanstalter mot cholerafarsoten. Gr. Frölich, Da v.: Gr. Horn har uti sin reservation utvecklat, att denna motion icke är af allmän beskaffenhet, och att den således icke behöft remitteras till Utsk.
Då den olyckshändelse, hvarigenom Markaryds äldre kyrka blifvit år 1851 förstörd, redan varit, jemte dermed förenade omständigheter, föremål för Rikets Ständers pröfning och behjertande vid afgörandet af frågan om det lån, som blifvit lör - Stols-Utskottet» Utlåtande X:o 132. 3 samlingen för uppförande nf ny kyrkobyggnad beviljadt, samt de al’ ofvanbemälde motionärer i öfrigt anförde ocb åberopade förhållanden, enligt Utskottets tanke, icke innefatta giltiga skäl att, genom medgifven befrielse från den löreskrifna betalningsskyldigheten för det Ivftade länet, öka de förmåner, församlingen i och för sitt kyr kobyggnadsarbete af det allmänna åtnjutit, löranlåtes Utskottet hemställa: att de i sagde hänseende genom förevarande motioner gjorda framställningar icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 5 Juli 1860. Ant. lill Exp.-Utsk. deri 10 Joli 1800, kl. 2 e. m. Utlåtande., » anledning af vackt motion om eftergift å ett Knäreds för samling i Hallands län beviljadt kgrkobgggnadslån. (R. A.) Genom en inom Preste-Ståndet väckt och af Biskopen Bjärck förordad motion, har Prosten ländberg, med anförande hurusom ofvannämnda församling, sedan dess år 18if> upplinda sockenkyrka nedstörtat, för uppbyggande af ny kyrka fått af Rikets år 1830 församlade Ständer sig beviljadt ett lån å 24,000 R:dr Runt räntefritt under 5 är, hvarefter ärligen skulle erläggas 4 procents ränta och 2 procent i afbetalning till dess lånet var guldet, anhållit att, då den fattiga församlingen komme att råka i stort betryck derest lånets ännu oguldna återstod, 21,649 R:dr, skulle genom årliga inbetalningar oafkortad gäldas, samt beholvet af eftergift blifvit genom vederbörande myndigheters intyg behörigen styrkt.
S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades Herrar Hallings och Fridstedts motioner, angående förändringar i Kongl. Förordningen den 19 Juni 1835 om bränvins-bränning, m. m., jemte hvad flere ledamöter af Ståndet i detta ämne yttrat. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr Hallings motion derom, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig föreskrift åt alla, åtminstone civile, embetsverk att hädanefter icke uti Rikets tjenst lemna tillträde ät andra, än infodde Svenske män. S. D. I anledning af Stats-Utskottets memorial, N:o 3, med återlemnande till det Hedervärda Bonde-Ståndet af en, till nämnde Utskott remitterad, af Petter Pehrsson från Jönköpings Län väckt motion om upphörande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och Kongl. Kammar-Rättens rätt att pröfva Berednings-Comiteers beslut, fann Borgare-Ståndet, för dess del, det borde samma motion tili Bevillnings-Utskottet remitteras. S. D. Till Constitutions-Utskottet remitterades en af Stats-Utskottet uti dess memorial, N:o 4, anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet och Föredraganderne för Kammaroch Krigssamt Handelsoch Financeärendena. S. D, Föred) ’0gs och bifölls Expeditions-Utskottets memorial, N:o 1, angående ökadt Canzli-biträde hos Utskottet, ni. m., äfvensom Ståndet lät bero ■vid hvad be mäld te Utskott föreslagit uti dess memorial, N:o 2, angående upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens protocoiler. Prot. TJldr. d. i5 Februari iS/}.o. 35 Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets Memorial N:o 4, så lydande:
Majit gjort underdånig framställning angående vidtagandet af nedannämnde åtgärder, hvilka funnits dels oundgängligen nödige, dels ock i allmänhet af behofvet påkallade, för att bringa Mvnt-Verket i ett fullkomligare och mot lidens fordringar bättre svarande skick, nemligen: l:o Ombyggnad af silfver smältning s-verlistaden samt koppar smältning s-ugnen och tillnärmning s-ugnen för silfver i vals-verkstaden. I afseende härå har Ofver-Direktören anfört, alt då det hittills begagnade sättet att i drag-ugn medelst trädkol verkställa silfver smältningen i grafit—deglar om 1,000 ä 1,200 skålpunds rymd medförde liera betydande olägenheter, enär dels dermed vore förenad en alltför stor åtgång af bränsle, dels deglarne ofta efter några få ifyllningar blefve otäta och ohrukbara, dervid jemväl förlust af silfver kunde uppkomma, och dels sinältarne härvid hade att uthärda ett högst svårt arbete såväl under skötseln af smältningen, som isynnerhet vid silfrets ulgjutning, i anseende till den starka hettan från den öppna ugnen, hvadan ock deras arbete måste högt betalas och arbetskläderna, som Mynt-Verket bestode, ganska snart blefve förstörda och förbrända, — det derföre nu mera vid flera större Myntverk brukades att smälta silfret i smidda jerndeglar, rymmande 1,500 å 2,000 skålpund, medelst ved uti en flamm-ugn, som äfven under utgjutningen hölles tillsluten för lågan och endast lemnade degelns inre tillgängligt för arbetarne, hvarigenom desse hade att vidkännas en jemförelsevis ringa olägenhet af hettan; och då Mynt-Verket redan från längre tid tillbaka egde i förråd flera jerndeglar, men för dessas begagnande erfordrades en annan smältverkstad eller ugns-inrättning, än den nuvarande, har Ofver-Direktören, enär dessutom i alla händelser den nu befintliga skorstenen till Bih. lill R. St.
Samma värda Ledamot har äfven med åberopande deraf, inom de sammansatta Utskottens Beredning, högligen bestridt de öfriges tanka i Beredningen, att CanalDisconten borde, för Creditens bibehållande, få begagna sin fördubblade Disconträtt i Banken utöfver 18 månader från den tid densamma blef beviljad. Man vill nu gifva en annan tydning åt ofta nämnda Riksens Ständers Beslut. För min del bestrider jag, på det högsta, att CanalDisconten erhåller rätt till fördubblade Creditivet, längre än iS månader. Jag tror att Götha CanalBolag ändå, under detta Riksmöte, erhållit allt och vida mer än det skäligen kunnat hoppas. Grefve Liljencrantz: Jag beklagar att i denna fråga beständiga misstag skola yppas, oak - De <) Augusti. tadt jag flera gångor sökt att deri tämligen nöga utreda. Herr Major Pahlman har citerat ett anförande af en Ledamot i BancoUtskottet, och som jag tydligen finner att detta har rapport på mig, bör jag upplysa det jag, nu som förty och förr som nu, gifvit den med vötkligheten instämmande förklaring: att då fråga uppstod om ett tillfälligt förökande af Götha CanalBolagS Creditif i Banken, antog BancoUtskottet såsom afgjordt, att det medgifvande som då kunde göras af Utskottet endast vore gällande för närvarande crisis, utan att för framtiden binda Riksens Ständer, som borde äga full frihet att, t anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, besluta om på hvad sätt och till hvilket belopp bidrag af Staten kunde lemnäs till Götha CanalBolag. Till följe af denna princip stadgades, att om något ärligt anslag skulle bévitjaS, men icke den förökade Disconträtten fortfara borde det sorn vöre disponerad! öfver fordna summan 8oo,coO R:d. liqvidéras genom innehållning af det beviljade årliga anslaget, samt att i den händelse intet bidrag blefve beviljadty hvarmed qvittning kunde verkställas, och icke heller fortsättning för framtiden af den ökade
Nu, när jag står i begrepp att bräcka mitt skal, nu är jag derför icke allenast isolerad, Gustaf af Geijerstam. Nennie af Geijerstam, gift med Gustaf af Geijerstam. Målning av Ernst Josephson 1885 (Göteborgs konstmuseum). utan de småstadsmyror, som år efter år sprungit omkring på mig, utan att begripa hvad jag kunde vara för slags djur, de draga sig nu undan med en blandning af förskräckelse och fiendtlighet. Det måste så vara: jag är dem för olik. Så fullständigt har jag varit hänvisad åt mig sjelf, att jag så att säga drifvits att suga näring ur mina egna ådror. Det går icke längre. I femton år har jag hållit ut dermed, nu måste jag ha någonting nytt och få det utifrån: böcker och menniskor. Böcker har jag efter råd och lägenhet sökt skaffa mig sjelf, så länge min man ännu hade en trygg ekonomisk ställning och jag sjelf hade min ungdom och mitt mjuka sinne att stämma honom till min fördel med. Men hur långt kunde väl en liten kälkborgarfrus resurser räcka, när det gälde att skaffa andlig föda åt en konstnärsnatur! Nu är dessutom äfven den vägen stängd. Min man har de sista två åren sökt hålla mig tillbaka från literaturen – som han afskyr – genom att undandraga mig hvarje ekonomiskt understöd från hans sida. Det är alldeles riktigt: jag sköter icke hans hus och skulle för honom endast vara en besvärlig öfverflödsartikel. Jag säger icke detta för att klandra, ty han har kanske icke ens råd att gifva mig något, – han lär vara fattig nu – jag endast påpekar det som ett faktum, för att förklara mitt eget handlingssätt. Dessutom är han 64 år, led vid menniskorna och trött på lifvet – hans lynne har just aldrig varit särdeles spänstigt – det är således naturligt att hans verldsåskådning måste vara så olik min som tänkas kan. Jag är då, som Ni ser, kastad helt och hållet på mig sjelf, att slå mig igenom eller gå andligen under, allt som jag kan. Jag hade hoppats att under det förflutna året kunna samla penningar till en utländsk resa, men det kunde ej gå för sig; alla uppburna honorar belöpa sig – trots min flit – icke till mer än 533 kr.