Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta stadgande innefattade ett bestämdt förbud att verkställa upplåningen, sä vida derigenom anskaffade medel blefve för statsverket dyrare, än sistlidet års utländska jernvägslån. Innan den, under nu uppgifna uttryckliga förbehåll, Riksgälds-kontoret ålagda upplåning företoges, måste följaktligen en noggrann beräkning uppgöras öfver hvad sistnämnde lånemedel verkligen kostat. Emot uppgörande af en sådan beräkning förekomme väl, att den verkliga, af kursförhållanden vid derför skeende liqvider beroende, kostnaden för ett i utländskt mynt upptaget lån ej kunde med tillförlitlighet beräknas och uppgifvas förr, än samma lån blifvit åte*rbetaldt. Då nu 1860 års jernvägslån icke ens hunnit till hela sitt belopp inbetalas, kunde följaktligen de dermed förenade kostnader endast aproximativt beräknas. Beräkningen försvårades dessutom derigenom, att vilkoren för berörde lån vore i flera hänseende sinsemellan skiljaktiga, hvadan kostnaden för vissa delar af de upplånte medlen vore väsendtligen olika. Sålunda visade sig en betydlig skillnad ej allenast emellan kostnaden för den mot premie-obligationer erhållna lånesumman och det öfriga lånebeloppet, utan ock emellan kostnaden för den del af procent-länet, som inbetalts af tyska låneöfvertagarne och 62 — hvad, som af Rikets Ständers Bank dels redan utbetalts, dels framdeles skall erläggas. Efter en omständlig beräkning af kostnaderna för 1860 års jern vägslån, uppgåfvo Kommitterade att medelräntan för hela lånekapitalet, 8,400,000 Thaler, utgjorde 4,949 procent. Sedan Koinmitterade vidare afgifvit yttrande dels »angående de obligationer, sorn vid nu förestående upplåning skola utgifvas», dels »angående emottagande i kronouppbörden och inlösen vid landtr Unter ier na af förfallna räntekuponer för ifrågavarande obligationer», öfverlemnades slutligen förslag till obligationernas lydelse.
Så vidt möjligheten medgifver, besparas aflöningskostnaderne, genom förafskedande af ej behöflig Tjeristemanna-personal och Vaktbetjening. 3:o Mot säkerhet, som af Fullmäktige godkännes och mot de vilkor, att förlaget endast användes till bildande och underhållande af sådane Inrättningar, ( 6a ) der den fattigare classen af Hufvudstadens Innevånare må kunna bet jenas med lån emot pant, skall uti Riksgälds-Contoret hållas Styrelsen öfver Stockholms Stad till handa en summa af Ett Hundra Tusen (ioo,ooo) Riksdaler, att räntefritt begagnas under loppet af Tio år, räknadt från den i:ste Juni i332, då lyftningen deraf må ske. Likväl må Fullmäktige, ifrån och med j832 års början, låta på detta Creditiv förskottsvis utlemna en Femtedel eller 20,000 R:dr, i händelse Stadens Styrelse, till vinnande af ändamålet, deraf har behof. 4:o Beträffande Generai-Assistance-Gontorets Ordinarie Betjening; så kommer en hvar bland dem, som, vid Verkets upplösning, der äro tjenstgörande, att på Riksgälds-Contorets Expectance-Stat uppbära den lön han, före den irste Juli 1818, innehaft, och hvarutöfver, enligt det af Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag fattaide Beslut, icke något honom tillägges; så att den, som, efter nämnde tid, undfått Förordnande att förrätta en Syssla , för hvilken i Staten är anslagen en högre lön, icke kan göra något anspråk på derigenom erhållen tillökning.
Genom de årliga vapeuöfningaroe har arméen fått vana att umgås med detta unga manskap, att ordna och inlära det, och sålunda har emellan stam och beväring, länge för hvarandra främmande, småningom uppkommit ett förtroende lika nödvändigt att bereda, sorn vigtigt att underhålla. Om ock en långvarig fred försvagat intrycket af fordna stormiga tider, bör likväl ett allvarligt och tänkande folk icke dufvas af stundens lugn, utan, varnadt af det sorgliga exemplet af förlusten utaf en stor del af vårt land till .följd af bristfällig militärisk organisation, vara beredt att möta de faror, framtiden kan medföra. På desse skäl, hvilka vid föregående riksmöten blifvit åberopade till stöd för afslag å då väckte motioner om upphörande af beväi iugsmanskapets årliga vapeuöfningar, få Utskotten vördsamt hemställa, att frågan derom äfven nu må lemnäs utan afseende. Efter Herr Friherre Raabs åsigt, borde skyldigheten att ingå i allmänna beväringen inträda, icke såsom nu med fyllda tjugu år, ulan först vid uppnådd tjugufyra års ålder. Denna åsigt kunna Utskotten likväl icke dela. Vid sistnämnda ålder förefinnes nemligen otvifvelaktig! i allmänhet den största arbetskraft hos nationens manliga befolkning, hvars frånvaro från dess egentliga sysselsättningar under liden för vapenöfningarne följaktligen, derest omförmälda förslag godkändes, kunde komma att leda till vida kännbarare förluster, än nu är fallet, helst flertalet bland de beväringsskyldige af allmogen vid ‘24 års ålder hafva stadig tjenst och ganska ofia ingått i äktenskap samt måste lör sin och de sinas uppehälle uteslutande egna sina krafter och sin tid åt skötseln af det jordbruk, hvaraf de merandels då kommit i besittning.
CARL JOHAN &c. W. r Ynnest och Nådiga benägenhet &c. Som WI, sedan hela Stat* Rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, på sätt det Protoeolls Utdrag utvisar, sorn, genom Wår Stats Secreterare för Handelsoch Finance Ärenderne, Eder meddelas, funnit oundvikligen nödigt, att till andra högst vigtiga och angelägna ändamål, än utomordentliga anstalter för Rikets försvar, nu disponera Ett Hundrade Tusende Riksdaler af den, jemlikt Regerings Formens 63 §., anvista mindre Creditiv-Summa, så gifve WI Eder härmed Wår Nådiga vilja tillkänna, alt J, enligt Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade och hos OSS i underdånighet anmäldta Beslut, tillhandahållen förrberörde 100,000 R:dr, för att till Wårt och Rikets Stats Contoir, uppå dess requisition, utbetalas. AVI befalle Eder &c; Stockholms Slott den J7 Mars i832. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds Contoir, om tillhandahållande af 100,000 Rdr till Stats Contoirels disposition, vidimeras C. Sjlvan~ Det i ofvanafskrifne Nådiga Bref omnämnde Protoeolls Utdrag; lyder sorn följer: Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals Rådet å Stockholms Slott den 17 Mars i832-. Närvarande: H. E. Justrtiae Stats Ministern, Herr Grefve Rosenblad. H. E. Stats Ministern för Utrikes Ärenderna, Herr Grefve af Weil TERSFEDT. Stats Råden: H. E. Herr Grefve Lagerbjelke. H. E. Herr Gref ve Löfwenhjelm. Herr Grefve Adelswärd. Friherre Åkerhjelm. Hof Ca nz ler a Friherre von Schö a zenk eim. Stais Secreleraren Skogman. II. E.
Ehuru en sanning bör inom sig äga full kraft att öfvertyga, och icke behöfva låna styrka från allmänt högaktade personers auctorité; kan jag icke återhålla den reflexion , att få lära ernå den kännedom om Bancoverkef, som Herr Förste Archiatern och Commendeuren von Schultzenheim redan ett halft sekel ägt. För att icke synas alltför dristig, bör jag ej heller obemärkt lemna, att min tanka varit delad af medlemmar så väl ibland Hög. loll. BancoUtskottet som BancoFullmägtige. Jag anhåller ödmjukligen att detta mitt anförande må blifva med respectiva MedStånden, så fort ske kan, communiceradt. Herr Heykensköld, Dettlof: Efter 9. och ro. §5. uti Riksens Ständers Beslut och Förordning om Banken, af den 22 September 1668, finnes att Bankens tjenstemän gjort deras ed att Den 19 Juni. 453 icke eliminera eller utbringa något, sorn uti Bankens secret hållas borde. När Bankens Fullmägtige voro förpligtade till tysthet, synes deraf tolja, att alla andra, som med förvalt, ningen hade att skaffa, borde en sådan äfven iakttaga; hvilket öfvergår till visshet , då aldrig ett exempel kan företes, att något BancoUtskott uppgifvit VexelBanco skulden. Vidare utbeder jag mig få äran besvara Herr Grefve Lilliencrantz's anförande, då Betänkandet till afgörande företages. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockan 2. In fidem protocolli A. Gr. Silverstolpe. Måndagen den 19 Juni. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Föredrogos och biföllos , i följe af särskilda propositioner, följande 3tne, den 15 Juni på bordet lagda, Memorial från Lagutskottet, nemligen: r:ojAf den e6 Maj, angående grunden för ber 45* Den 19 Juni, t, mt loppet af arrende, och Qm lösen förFräb serenia, g:o Af den 26 Maj, rörande väckt fråga om Sjölagens öfverseende. 3:0
Sedan i 3 Art. 6 §. allmänna EoJag blifvit Bevillning ålagd, genom föreskrifne afgifter å utdelningarne, allmänna Cassör och Penninge-verk, fonder för Undervisningsoch Scholae-inrättningar, Stipendier, Arbetshus, Hospitalsoch Fattig-försörjnings-anstalter, samt i öfrigt alla fromma stiftelser, komma att, i de för läntagare medgifne afdrag å rentan, bevillning erlägga, följer deraf, att vidare bevillning ej kan påföras antingen Cassorna eller de synbara tillhörigheterna under dessa verk, såsom dels redan beskattade, dels af den allmänna nytta, att de icke böra betungas. Af sådan anledning skall jemväl, enär till vinnande af säkerhet och reda för Statens inkomster, bevillning mäste erläggas af hemman, verk och lägenheter, som Pikets Akademier tillhöra, i den mån eket behörigen styrkes, att inkomsten deraf antingen är anslagen till lön för vederbörande Embetsoch Tjenstemän, och således enligt 1 §. i a. Art. af denna Stadga, redan beskattad, eller på annat sätt, Akademien verkligen frångår, en sådan bevillning för dem afkorrlas. De af allmogen, som ej äga eller bruka mer, än hemman och derunder, Torpare, Gerningsmän, Inhyses - hjon, Bruksoch Fabriks-arbetare å landet, samt Arbetskarlar, 3 3 3 Den 2 Juli. lar, Fiskare, och. sådana torftiga personer i Städerna, som ej äro "Borgare, skola, när de hafva fyra barn af ett eller flera giften , det yngsta under atta, det äldsta icke öfver femton år, i den ålagde bevillning njuta ett afdrag af 10 sk., som svarar mot den lindring I lönoch betalnings-afgift, samt slottshjelp, dem förut varit tillerkänd, hvarjemte de, liksom fördom, för Mantals-penningar frikallas. Torpare och Inhyseshjon, som vid skattskrifningen med bevis styrka, att de låtit vaccinera fyra barn, skola dessutom i fyra års tid ärligen åtnjuta 10 sk. afdrag å Bevillningen. Allmogen i Härjeådalen, och den del deraf inom stora Kopparbergs
Raab förmenar, hvarföre skall man då gå ifrån detta sysleine till något annat? Om det är ändamålsenligt att bibehålla, må vi så gerna stnnna dervid. Den aa Juli e. m, Är del åter icke ändamålsenligt, så förfaller liela argumentationen, och jag kan ej inse annat, än ali del är ändamålslöst. Jag får derföre påyrka, alt, såsom Utsktn föreslagit, detta straff må -borttagas i alla möjliga fall, så val för tjufnad som eljest, men alt det af Utsk. föreslagna correcliv af uppläsning från predikstolen ej må qvarstå, utan beslutet må blifva sådant det af Frih. Boye blifvit föreslaget. Hr Stråle: Det tyckes som man förutsatt, alt undergående af kyrkoplikten i allmänhet skulle medföra deri verkan, att brottslingen ånyo beginge stölder och andra brott. SA har icke erfarenheten visat, att det tillgår; om det blir fråga derom, kan jag med offentliga handlingar bestyrka, att vid mångfalldiga tillfällen personer, som för flera år tillhaka begått stöld och undergått kyrkoplikt, icke vidare beträdt denna bana. Således tror jag icke, att på grund af erfarenheten en sådan följd i allmänhet kan antagas. För att icke missförstås, nödgas jag återgå till hvad jag började med, nemi. alt jag icke försvarar kyrkoplikten såsom ett ändamålsenligt och på rättsgrund fotadt straff, men att jag anser betänkligt och icke rfidligt att afskaffa detsamma, förrän man har ett annat straffsysleme, hvarigenom man kan bereda den säkerhet samhället har rätt att fordra. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag får i korthet förklara, att jag tillhör dem, sorn göra mera afseende på deras säkerhet, hvilka äro i fara att bestjälas, än på tjufvens förmenta förbättring och hans öfriga fördelar. Hr Stråle liar, efter min tanke, så riktigt och klart framlagt sakens ställning, att jag har föga annat att tillägga, än några anmärkn:r, bestyrkande riktigheten af hans åsigt. Då man yttrat, att kyrkoplikten borde borttagas, i förlitande derpå, att straffet vid vatten och bröd skulle strängare verkställas; så har man förlitat sig på fångvaktmästaine.
46 §, då jag tror det stadgande, som nu finnes, bordt varit lemnadt oförändradt, —• samt med Herrar Prytz och Aminoff får jag äfven instämma i hvad deras åsigter angå beskattningen af Fullmagter efter 37 §, och med den förstnämnde i beräkningen af de beslagare - 36 Bevillning*'Utskottets Betänkande, N-o 11. andelar, sorn tillkomma åklagare för till Riket ololligen infördt oell förbrut>t dömdt gods. Emot den beskattning, sorn nu blifvit ålagd Höganäs Slenkolsgrufva, sedan 5:le moni. i 145 § blifvit borttaget, får jag äfven anföra reservation, då det är kändt, att nämnde verk ännu ej för egarne gifva någon inkomst, tror jag ej eller, att tidpunkten är inne borttaga den lindring i beskullningsväg, som detta patriotiska företag hittills åtnjutit. Vid 39 och 87 §§ anser jag, att, då ej Landshöfdingen är närvarande vid mantalsskrifningen eller vid Taxerings-Corn i leen i Städerne, borde alltid Borgmästare i Stad, eller tjenstgörande Pastor i församlingen på landet vara sjelfskrifven ordförande. §§ 58, 80 och 83 hafva erhållit tillägg och förändringar, som ålägga Kronofogden ett ökadt ansvar och öfverflytta på honom skyldigheler, hvilka jag anser tillkomma Häradsskrifvare!!. Emot denna förändring får jag reservera mig.
Först rg till BewillningsFörfattning, dels icke glvrt der afseende pä ätfkillige af detze anmärkningar, som jerg för mitt del mägar tro dem förtjena, och dels i wiste omständigheter utan dertill frän Res*ect-ve Smnderi erhällnc anledningar, widtagit flere sä- e-ne tillägg och förändringar, fom, enligt mltt omdöme, leda till rubbning af de saststälde grundsrne, förringa deras billighet och rättwisa, samt åstadkomma betydliga fwärigheter t utöfmngen, hwar-genom den lagde hufwudplanen, som med nog allmänt bifall tyckes halma blifwit omfattad. snart stuile kunna falla i misstroende och ogillande; sä har jag ansett mig äfwen denna gäng döra begagna Höglvfl. Ukstottels lemnade tillärelse akt med dest betänkande lära följa mine karstilte tankar, dem jag dock löe att ej för mycket trötta Neipeclive Ständens käramod, eller förorsaka tidsutdrägt genom granstningeri deraf, instränkes till de hufwudsakligaste ämnen: Ak dem tror jag i sörsta rummet böra nämnas, att Utstoltet alldeles upphafwit betz förra yttrande om uppdraget till Fullmäktige i Banken och Niksgäids-Contoiret, att wid möjligtwis inträffande brist eller öfwerstott i den af Riksens Högloft. Ständer anstaane BewillningsSumma, dä efter erhällen och allmänneligen kungjord underrättelfs till hwad belopp Taxermgarn? stigit, förordna om tillökning eller afflag i Tarifferne och de stattstyl - diges afgister. ^tddoch Ad. Statens säkerhet att med ofelbar wiflhet er< hälla hela den pacäknede BewillningsSumman, hwilkct utgjort egentliga ögonmärke^ lör delta stadgande , har Utskottet nu deremot trott kunna förrvaras, om afglfrrrne fä utlättoö och fördelas till 166,666 R:dr z r tz.
Fullmägtige hade likväl ansett sig böra ingå i ofvanstående framställning för att ådagalägga, att premie-obligationer, lika litet, som obligationer med fix ränta, kunde till lotterispel hänföras, med mindre, än att gifna begrepp korrumperades och väsendlliga olikheter alldeles förMsåges. Denna uppfattning af saken måste ock anses vara af Kongl. Maj:t gillad, emedan det vore otänkbart, att den för premie-obligationerna af Kongl. Majit den 15 Junip i nåder meddelade garanti skulle hafva blifvit gifven, om premie-lån vore detsamma, som enskildt lotterispel och alltså, liksom detta förbjudet genom lag. *» » Åtskilligt af hvad Revisorerna ytterligare anmärkt gjorde det emellertid möjligt att närmare beteckna, hvaruti premie-obligationssystemet skiljer sig från det med fix ränta. Skilnaden låge deruti, att, då i afseende å det sednare, af den beviljade annuiteten lika stor ränta eller vinst beräknas på hundradet för hvarje obligation, annuiteten i fråga om det förra fördelas uti olika delar af större eller mindre belopp, dock alltid så, att i alla händelser hvarje för lånet utgifven obligation skall af denna annuitet erhålla någon årlig andel jemte sjelfva det förskrifna kapitalet, och amorteringen sålunda, enligt fastställd plan, orubbadt fortgå; medgifvande för öfrigt fördelningen af de så kallade premierna eller vinsterna en mångfald af olika kombinationer. Efter denna erinran &:U hvad som utgjorde det karakteristiska i premieobligationssystemet och som äfven återfunnes i planen för lånetransaktionen af den 4 Juli, hvarom nu vore fråga, hafva Fullmägtige närmare granskat hvad Revisorerna derom yttrat.
Den, som vill, att Rikets Ständer för nästa statsregleringsperiod bevilja en summa af 2,000 R:dr årligen till arfvode åt en Trädgårds-ingemör, som af Landtbruks-akademien förordnas och hvilken skall hafva till åliggande att med råd och upplysningar i afseende på trädgårdsskötsel tillhandagå allmänheten, emot det han, efter de grunder Kongl. Majit täckes bestämma, af dem, som anlita hans bitäde, erhåller skälig godtgörelse för reseoch traktamentskostnader, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej: Vinner Nej, har ifrågavarande anslagssumma icke blifvit af Rikets Ständer beviljad. Som voteringen utvisat 33 Ja och 86 Nej, hafva följaktligen Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 23xlje Voteringen: Den, som vill, att till aflöningen åt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggBih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 4 Hält. 2 10 SidU-Utskuttels Memorial JVi 143. nadér samt dess tjenstebiträden, såväl i hufvudstaden som i landsorten, för nästa statsregleringspertod beviljas ett ärligt anslag af 32,800 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer bestämt berörda anslag att, för sagda tid, utgå med 28,900 Rdr årligen Vid voterjngssedlarnes öppnande befunnos 55 Ja och 64 Nej, till följd hvaraf Nej-propositionen, blifvit af Rikets Ständer anlagen; hvilket Förstärkta Stats Utskottet skolat härmed anmäla. VitJi i;,. ' ’0 ;»l riiiLs./ii . ( ;: t i i ,1 Ii. ',ij\ Q6wl • > U1< .i* MO . I-' :r il:)0 i)»Vl b‘)fti i:t, t*wn* H.ii!
gå dit bort, kunna vi se Kinekulle, Billingen, HornDen första till anstalten hörande bygnad, vi träffa borgasjön, Axevall och, o m vi gå ännu en bit, Skara på, är den stora villa, som inrymmer restauratiotill o c h med. Och hvilken luft! Hur frisk o c h nen, der ni kan få tre goda mål mat o m dagen för ett pris, varierande mellan 2 kronor o c h 1,25. ren! Och minsann sprida ej de halfvuxna barrträden en ganska stark skogsluft. Der i sanato» Barn under tolf år erlägga half afgift », är en gamriet slå vi oss ned o c h dricka ett glas nysilad mal känd regel, s o m tillämpas äfven här. Och så mjölk att läska oss med efter ansträngningen. Ar gå vi förbi några mindre klädsamma grindar stora här icke bra skönt? För resten kan ni få bo här vägen rätt upp till badhuset. Nämda väg utgöres uppe på höjden, ty här finnas i sanatorie-bygninaf en vacker, tredubbel allé, på hvars sidor synas gen två eller tre rum till uthyrning. Se, hvilket gröna planer med inströdda träd o c h buskager, löfhaf här nedanför, o c h hur täckt de spridda vilmellan hvilka framtitta täcka villor med verandor lorna titta fram. Man kan ej undgå en frestelse och blomstergrupper. att åtminstone för någon tid uppslå sina bopålar Sjelfva badhuset är en ståtlig, vidsträckt bygnad, i denna härliga natur. hvilken dock genom omo c h tillbyggnader fått ett visst pittoreskt utseende. Då vi genom den breda Men kostnaden? Ja, för att fullständiga det hela verandan, en ypperlig promenadplats i regnväder, skall man väl tala något derom. Priset på rum inträda i vestibulen, hafva vi damernas badrum är vanligen 1 kr. o m dagen, stundom något högre, till höger, herrarnes till venster. Lokalerna äro och för dem, s o m så önska, ända ned till 40 a 50 höga, ljusa och luftiga samt innehålla alla möjliga öre, allt efter rummens storlek o c h belägenhet.
Majt kungjorda preskriptionstiden för inlösningen af 11 st. sedan många år tillbaka i Riksgäldskontorets räkenskaper balancerade, förfallna obligationer å ett kapitalbelopp af 5,450 R:dr 17 öre vid sednast förlidna års slut tilländagått, utan att under denna tid någon enda af ifrågavarande obligationer blifvit hos Riksgäld s-kontoret till inlösen företedd, hafva alla dessa obligationers kapitalbelopp, jemte derå till föriallodagarne upplupna räntor, utgörande tillsammans 6,480 R:dr 33 öre, afskrifvits i 1861 års hufvudbok. Utaf de under år 1854 utgifna obligationer för då upplånta medel till utbetalningar å det vid 1853 och 1854 års riksdag anvisade särskilda kreditiv för upprätthållande af rikets neutralitet, hafva, efter å obligationsinnehafvarnes sida verkställda uppsägningar, förfallit och infriats under år 1859 17 st, obligationer å R:dr 9,750: — „ år 1860 5 st, „ å „ 1,875: — samt under förra hälften af innevarande år en obligation å „ 1,500: — eller tillsammans obligationer å R:dr 13,125: De vid denna tid utfärdade och ännu utelöpande obligationerna, hvilka bära 4 procents ränta och skola inlösas 6 månader efter skedd uppsägning utgöra ett antal af 224 st., hvaraf 218 st. lyda å 1000 R:dr och 6 st. å 250 R:dr Banko hvardera. 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. Enligt de af Rikets Ständer vid 1853 ock 1854 års riksdag föreskrifna betalningsvilkor för det fonderade lån, som under år 1855 upptogs till då företagna jernvägsanläggningars bekostande och understödjande, få de för detta lån utgifna och å innehafvarens sida icke uppsägbara obligationerna ej keller af Riksgälds-kontoret till inlösen uppsägas förr, än efter 10 års förlopp från obligationernas utgifningsdag.
Efter mill förmenande, ligga controllerne i mänadsrapporterne, som böra vara alleslerade af Konungens Bef:h:de, och innan dessa atteslala meddelas, åligger del nämnde myndighet, på samma sätt som i afseende på nuvarande privatbanker, att i bankens conior göra sig underrättad om bankens ställning och tillse alt den öfverenstämmer med månadsrapporterne, och ali ej de villkor öfverskridas, sorn ligga till grund för bankens octroj. Han nämnde dessutom den värde talaren, att kunna icke privatbankerae fortgå med de villkor, som innefattas i den lag, som blifvit för oss framställd, så må de upphöra och Riksbanken kan dä öfvertaga de förres rörelse. Jag åter påstår, att Banken ej kan öfvertaga privalbankernes rörelse, utan alt göra en mängd förluster, hvarigenom Banken skulle äfventyra mycket mer, än att lemna åt privatbankerne ett säkert och coutrolleradt creditiv, Nu är det aclieägarnes egel intresse, som bjuder dem att med varsamhet behandla utlåningen; de hafva derföre inga arfvoden, utan göra det derföre att det är deras egna medel de bevaka. Skall Banken aflöna lånecontors-directioner i alla landsändar, så skola först och främst dessa aflöningar stiga till ganska betydliga summor, utom det jag vågar påstå, med all aktning fiir de personer, som i dessa direclioner kunna insättas, att i afseende på dem skall göra sig gällande det sannolika moraliska förhållande, att hvar och en bevakar bäst hvad han sjelf äger, och att den varsamhet i lånerörelsen och de indragningar när påkäuningarnc tilltagit, som hittills ägt rum ä privalbankernes sida, aldrig kunna till den grad iakttagas, då rörelsen skall öfver11 ytias på särskildt atlönade personer, hvartill kommer att desse icke kunna äga den kännedom om personella förhållanden bland de låuesökande, sorn finnes bos nuvarande privatbanksdireeteurer. Hr von Hohenhausen har sagt, att det icke betyder mvcket att privatbankerne afstå dessa 2 proc. af sina assignatiner lill Banken, dä de slippa alla utgifter för sedelfabrikation.