Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LJedan, 1 anledning af Herr Professoren Doctor C. P. Hagbergs motion om ändring i tiden för Författningars och Kungörelsers uppläsande 1 Kyrkorna, Utskottet, genom afgifvit utlåtande den i7:de December nästledit år, tillstyrkt, att berörde uppläsning må af Presten från predikstolen värkställas efter Gudstjenstens slut, med undantag endast af sådana kungöranden, som hafva en bestämd religieuse syftning, med hvilka hädanefter, på lika sätt som hittils, förfaras borde; Och detta utlåtande blifvit, enligt hit ankomna Protocolls-Utdrag, hos Högvördige Preste-Ståndet antagit och bifallit, men af de öfrige respective Piks-Stånden, i grund af atskillige deremot gjorde anmärkningar, åter Lag-Utskottets Fetänkanden. 103 remitteradt; sä lät Utskottet nu dessa anmärkningar sig föreläsas; hvarefter Herr Professoren Doctor Hagberg uppläste följande skrifteliga yttrande : ”Med all den agtning man är skyldig andras olika tänkesätt; men med den frimodighet hvarmed en god sak bör försvaras, vill jag söka vederlägga de inkast, som blifvit gjorda emot Höglofl. Dag-Utskottets afgifna utlåtande angående Författningars och Kungörelsers uppläsning i Kyrkorne. Man har funnit det nödigt och nyttigt att, tid efter annan, förbättra Liturgier och Kyrkobruk och lämpa, dem efter tidernas förändrade behof. I all Gudsdyrkan måste det vara vigtigt, att det yttre står i öfverensstämmelse med det inre, och att alla sådana qvarlefvor från mörkare tider afskaffas, som på något sätt rubba denna nödvändiga harmonie, störa andakten och hindra uppbyggeisen. Frågan blifver nu huruvida den plägseden, att straxt efter predikan uppläsa verldsliga ting är af sådan egenskap eller icke? Derom synes man Icke vara ense.
Månad på bordet lagde Memorial, angående utdelning bland Rrdderskapets och Adelns vid denna Riksdag närvarande Ledamöter af Ståndets Protocoll vid 1789, 1810 och 1812 årens Riksdagar. Herr Cederschjöld, Pehr Gujtaf, anföide skriftligen: (Se Bilagan N;o 1.) Lade* på Bordet. Ben 4 April e. m. iul Föredrogos å nyo och remitterades till: Stats-Utskottet: 1) Friherre Björnstjernas, Magnus, den 25 sistledne Mars förmiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Lsgerhjelms, Pehr, motion, angående reglering af Krigsmagten till lands och vatten. 2) Friherre Skjöldebrands, Pehr Eric, den 1 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af Riksens Slånders Revisorers Berättelse, rörande Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning. StatsJamt Allmänna Befvårsoch OeconomieUtjkotten: Herr von HartmansdorfFs, August, den 2$ sistledne Mars eftermiddagen pä bordet lagde Memorial, angående upplösning af KrigsAademien m. m. Bevillnings-Vtskottet: Friherre Boijes, Ludvig, den 25 sistlidna Mars eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående upphåfvande af den så kallade Minimi-Tabellen. Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottet: Herr af Silléns, Georg Axel, den a5 sist - Den i April e, m. ledne Mars förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående förändring af flyttningstiden för Tjenstefolk. Å nyo föredrogs Herr Bruncronas, Gustaf Adolph, den 25 sistledne Mars eflermiddagen på bordet lagde Memorial, angående Finska handeln. Herr Tham, Wollrath, uppläste följande5 (Se Bilagan N;o 2.)
Jlera ungbi/lar och diligenser liro sysselsatta», ulan ock af en utaf Upsala Magistral, Borgcrskaps äldste samt Handelsoch Handtverks-IÖreningars Fullmäktige jemte Upsala Akademis Rektor och flera trovärdiga män undertecknad, till Kongl Majit ingifven och SlalsUtskoltct i nåder tillställd, i dess betänkande omlörmähl, skrift, hvari, bland flera andra skäl för norra stambanans dragande (ister om Sigluna-fjnnJen, finnes inlaget följande: »a/t trafiken mellan Upsala och Slockholm, särdeles vintertiden, då den ökas med nästan hela varuoch personal-forslingén från de norr om Upsala belägna orter, Dalarne inberäknade, biefve större än varuoch personal-fors lingen frän de vest/ign delarna af riket öfver 0/sunds lastageplats, samt Grans, Bro och Näs’ socknar till Stockholm, kan slutas af följande öfver nuvarande varulf c h personal-trafik mellan Upsa ta och Slockholm, dels på grund af saki a räkenskaper, dids ock efter åtskilliga forskningar och i möjligaste måtto säkra kalkyler, upprättade, och i Stockholm pä jernvägsmölet den 2(5 Maj 185(5 utan anmärk liing upplästa beräkning: »mellan Upsala oell Slockholm samt mellanliggande orter lemmar nuvarande tiafik årligen åtminstone följande: Brutto Banko: Med ångfartyg (382 resor) »passagerare »varor 35,830: 18,611: Summa 54,447: »Med seglande fartyg: »225 resor med frakt å 100 R:dr (och dessutom frakter med smärre fartyg) 22,500:
Ständer kunna för godt finna att antaga, möjligast bibehåller jemtivigten mellan de stridige Fördringarne på denna Reglerings närvarande föremål. Det är hök i följd häraf jäg ingalunda kunnat sätta Götha CanalDisCont i samma Class sorn Malmö Discont, der en gifven brist existerar, och dervid Hankens förlust är afgjord och betydlig; utan i stallet tillstyrkt 3 Procents Ränta för Fordringsägarne; samt att så lunda och vid t/iquid örn DiscontSkuld, Obligationerne skulle med afräkning eller godtgörande af sådan Ränta emottagas: Derigenom att Höalofl. Utskotten ické O O antagit någon viss teimin, hvartill Fordiingsägarnes rätt att beräkna 3 Procents Ränta borde vara gällande, och hvarifrån den skulle tlphöra, det vill säga hvarifrån deri nya Regleringen om deras Uiquiderahde träder i kraft och utgår. Jag har för min del föreslagit denna ter - 384 Statsoch Hanbo-Ut skottens Betänkandem min till den i Octcber 1817, da utbetalningar» ne inställdes; men om också icke den skulle an» ses lämpligast, är det mera likgiltigt hvilken an-» nan som i stället antages; hvaremot det synes mig aldeles oundgängeligt att någon sidan varder fastställd, hälst liqvider och depositioner för DiscontSkuld skett med beräkning äfven af den Uplupne Räntan, och för öfrigt en aldeles olika verkan af Utredningsplanen eljest träffar den Fordringsägare, som har Ränta för längre tid innestående mot en annan; då likväl meningen måtte vara att pro rata fördela bristen! Härmed förenade sig Herr Amiralen Schilt» zercrantz, Herr Presidenten von Schultzenliejm och Herr Hagman Noréus. Herr Doctor Hedrén: !’Sedan Sammansatta Högloft.
Uppå af Herr Kammarherren och Ordföranden framställd proposition beslöt Beredningen, att, med afstvrkande af hvad Herr Lagman Sandberg hufvudsakeligen framställt, föreslå antagandet af den modification, att den i Riksdagsordningen stadgade tid inom hvilken nya motioner hos Riksens Ständer böra väckas, må till en månad förkortas. Herr Regerings Rådet Hallenst jerna uppkom nu och intog, på anmodan af Herr Kammarh. och Ordföranden, det rum bland Ridderskapet och Adelns Herrar Ledamöter, som för Herr Öfversten Schönström nu var ledigt. Föredrogs: 2 :o Det af Herr General Adjutanten m. m. Grefve Löwenhjelm under d. 29 Juli författade Memorial, hvilket den 1 innevarande månad i Ilögl. Const. Utskottets Pleno blifvit uppläst och till Andra Beredningens handläggning öfverlemnadt, innehållande följande anmärkningar vid Grundlagen, för att vid nästa Riksdag upptagas och pröfvas.1 1:0. Till förekommande af att ej det vördade anseende, som borde tillhöra en så Majestätlig inrättning, som den af National representation, i mängdens ögon må skadas derigenom att Representan - 1 Jämför plenarprotokollet den 1 augusti, ovan sid. 309; se även C. V. M. 1810—1815, sid. 608, där beredningsprotokollet fr. o. m. orden Föredrogs (2:o) Det af Herr General Adjutanten etc t. o. m. orden 6:o Sluteligen förklarar — utan ändring, (se nedan sid. 362) återfinnes.
Ständer ansett sig böra dels till förmån för landets förnämsta modernäring åsätta en del nu åfgiftsfria landtmannaprodukter en lämplig tull, dels medgifva vissa förädlingsarbeten en sådan passande skyddsafgift, dels ock för en viss särskild artikel stadga förhöjning i nu belöpande tullsats; och få Rikets Ständer härigenom underdånigst redogöra för de af dem beslutade jemkningar i afseende å införselstarifen äfvensom å Underrättelserna om livad vid taxans tillämpning iakttagas bör. larifen för Införselstullen. I afseende på artikeln bläckpulver eller substans hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, lika med Tullkomiterade, föreslagit, ansett uttrycket »substans» böra för mera bestämdhet utbytas mot »bläcksubstans». I 1865 års tulltaxa förekommer under stadgad tullfrihet artikeln flintor, huggna, utom agat; men då, enligt handelstraktaten med Frankrike, »arbetad, oinfattad agat», hvarå tull af 1 R:dr 50 öre skålpundet förut varit bestämd, numera äfven får tullfritt införas, hafva orden »huggna, utom agat». ansetts böra ur förstnämnda rubrik uteslutas. Sedan ett slags garn af Indisk hampa eller s. k. Jute börjat mera allmänt i handeln förekomma och hittills blifvit förtulladt såsom segeloch bindgarn, med hvilka det ansetts lika i värde, samt derföre af Tullkomiterade i samma rubrik upptagits till den af dem för dessa garnsorter från 10 till 5 öre per skålpund nedsatta tull, hafva Rikets Ständer, som icke funnit skäl till en sådan tullnedsättning å segeloch bindgarn, men väl ansett jutegarn, såsom icke utgörande föremål för inhemsk tillverkning, böra få mot sistberörda tull införas, beslutat att näst efter segeloch bindgarn må under särskild rubrik i taxan upptagas Jutegarn m,ed 5 öre tull skålpundet, äfvensom Rikets Ständer, i sammanhang härmed, ansett råämnet Jute Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
3 Departementen funnit det ändamålsenligt att med hvarandra och Stats-Rådets öfriga ledamöter öfverenskomma om de ifrågavarande förslagens uppgörande efter vissa gemensamma grunder, hvilka jag nu till en början får i underdånighet framlägga." “De lyckliga förhållanden, som uti Rikets näringar, handel och industri under sednare tider framkallat en lifligare verksamhet, större kapitaler och ett stigande allmänt välstånd, hafva i sammanhang dermed, genom lefnadsbehofvens alltjemt stegrade pris, åstadkommit en motsvarande, mer och mer tilltagande minskning i det relativa värdet af tjenstemännens löner, hvilka utgå i bestämda penningebelopp, och redan förut varit beräknade endast för den tarfligaste bergning. Under det en mängd industriella yrken erbjuda hvarje bildad man, som åt dem egnar sin verksamhet och frukten af sina förvärfvade kunskaper, en utkomst, fullt tillräcklig för äfven en större familj; under det personer med juridisk bildning och någon fallenhet för sakförarens kall öfverhopas med lönande enskilda uppdrag, som till en stor del hafva sitt ursprung just i den lifligare affärs-rörelsen och deraf uppkomna rättsförvecklingar; under det en skicklig räkenskapsförare, äfven utan de studier, som fordras för anställning i allmän tjenst, kan hos enskilda påräkna en, om icke riklig, likväl snar bergning; — under det dessa och mänga likartade förhållanden öppna lockande eller åtminstone ej afskräckande utsigter för dem, som i sådan riktning söka ett fält för sin verksamhet, visar sig deremot Statens tjenst i en helt annan dager för den, som, vanligen efter en lång och kostsam förberedelse, står i begrepp att egna sina krafter och insigter åt hvad i alla tider ansetts såsom det ädlaste föremålet för jordiska sträfvanden — åt Fäderneslandets försvar och gagn. Den i krigareyrket, efter fullbordade studier, inträdande ynglingen erhåller väl oftast, antingen straxt eller innan kort, en lön, men så ringa, att den i allmänhet knappt betäcker utgiflerne för uniformen, för bevistandet af mötena och för andra utgifter i tjenslen.
Det mäste då vara bättre, fast §:n blir längre, alt man, såsom förut öfligt varit, lemnar en specifieation till ledning, synnerligen då den börjar med ”såsom,” hvarigenom andra saker kunna hänföras till den ena eller andra calhegorien, och man gifver davén till hvad som blir föremål för sockenstämma. Vägrar en pastor att utlysa sockenstämma, så kunna besvär anföras. Hvarföre skall man då icke i författningen inrycka några rader, som göra saken bestämd å ömse sidor , i stället för alt lemna öppet för hvad som helst att blifva föremål för sockenstämma? Jag kan således icke annat än högeligen tillstyrka bifall å det förslag, som Hr von Hartmansdorff gjort, äfvensom å det sednare förslaget af Frih. Cederström i afseende på vitens utsättande, hvaruti äfven Gr. Spens instämde, fastän han nämnde blott domaren, ehuru det kail vara många och flera fall, der dessa vitén 3ro af beskaffenhet alt böra utsättas af Konungens Bef:h:de, och andra, der det kan tillkomma domcapillet. Gr. Spens: Jag har begärt ordet egentligen i afseende på det af Hr von Hohenhausen anmärkta uttrycket af mig, att jag endast nämnde domaren. Tvisten oss emellan skall blifva kort. Jag ingår nemi. genast på att man i det stal - D « n 10 M a r s f, m, a5 3 let må införa "vederbörande embetsmyndighet.” Frill. Cederström liar nämnt Konungens lJef:h:de, domeapitlet oell domaren, oell det var ett fel af mig, att jag icke nämnde alla tre, eller sammanförde dem , såsom Frih. Cederström gjorde. Mitt förslag gick egentligen ut på att uttaga de nu såsom mellanmening införda orden ifrån ”stadgadt” till och med ”gällande”, samt att vid slutet af §:n insätta en kort punkt, som endast angick vitén. Ur Aminoff, Joli. Fredr.: Jag kan ieke undertrycka min ledsnad deröfver, att R. o. Adis ledamöter icke, då detta betänk, första gången förevar i Ståndet, gjorde sina anmuikn:r och förslag.
IV.'o ^7. 3 liomiska stadganden, har han, enär anledning lill ogillande dervid ej förekommit, tillstyrkt, att Rikets Ständer må genom Reslut lemna infall till Författningens fortfarande bestånd; och har Anders Danielsson härförutan serskildt anmärkt, att 1827 års ifrågavarande Förordning synts hafva holdt af Lag-Utskottet i Betänkandet öfver J ustitias - Ombudsmannens Embets - redogörelse anmälas, såsom förbigången i uppgiften på de, sedan sista Riksdag utkomne Lagförklaringar; samt Herr Professoren m. m. Geijer, att, då ifrågavarande Kongl. Förordning antagits hafva tillkommit på grund af Ständernes önskningar, dessa önskningar blifvit missförstådda, dragne öfver den gräns de sjelfve för sig utstakat, och i hufvudsaken vända emot sitt ändamål, dymedelst, att, ehuru Ständerne ansett den, genom i5 § af 1807 års förut gällande Enskiftes förordning, egare af enskiftade hemman tillagda rättighet, att af sin ouppodlade jordrymd afstå Tiondedelen åt främmande personer, att med full egande rätt bebygga, uppodla och besitta, böra tillgodokomma egare af enstaka hemman, hade likväl Författningen hvarken inskränkt denna rättighet till sistnämnde slags hemman eller till sådana, som, i anledning af nya skiftes-stadgan, undergå laga skifte. 4 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti.
Förkl. 76.) Jemte framställning rörande tillkomsten af den utaf köpesumman för lörsålde byggnader, husrötemedel och arrende-afgifler bildade samt till bebyggande af Öfversle-Lieutenants-bostället Aby vid Helsinge Regemente serskildt anslagne fond, hafva Revisorerne anmält, det beloppet af nämnde fond blifvit år i835 i Militiae-Boställs-Cassans Hufvud-Bok uppdebiterad, såsom Cassans skuld till belopp af 2,628 R:dr 4o sk. 7 rist.; anseende Revisorerne det leda till förvillelse, alt ifrågavarande medel serskildt bokföras ecb framgent balanceras såsom cassans skuld, hvilket likväl icke vore Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 76. 39 förhållandet, enär någon egentlig fordringsegare icke funnes och återbetalning deraf icke kunde i annan ordning ifrågakomma, än att Mililiae-Boställs-Cassan, i afseende å Boställets bebyggande, fullgör åliggande förbindelser. Kongl. Krigs-Collegium har i anledning häraf upplyst, att, då, enligt Kongl. Brefvet den 17 Juli 1796, omförmälde medel, influtne genom försäljning af laga hus, borde reserveras och genom utlåning ökas för att dermed uppföra nya laga hus, när sådant ifrågakommer, och med hvilkas byggande Militiae-Boställs-Cassan icke hade att skaffa, hade samma medel såsom depositum bordt, till capital och ränta serskildt bokföras och balanceras. Vid det sålunda utredde förhållande har Utskottet ansett Revisorernes förrberörde erinran icke påkalla någon åtgärd. § 108; (Pag. 74. Förkl. 77.) I afseende å serskildt arfvode för Cassans bokslut, hänvisar Utskottet till nedanstående 184 §• Utrednings-Afdelningen. § 109. Da, på sätt af Kongl.
I England, der, såsom bekant, inga särskilda handelsdomstolar finnas, tillsattes 1867 af regeringen en kommission för att granska det engelska rättegångsväsendet Denna kommission, som bestod af ett stort antal på politikens, lagstiftningens och lagskipningens områden synnerligen framstående män, erhöll 1872 särskildt uppdrag af regeringen att bl. a. undersöka, » huruvida det skulle vara till allmän fördel att inrätta handelsdomstolar för afdömande af tvister rörande handelsförrättningar eller rörande några särskilda arter af sådana förrättningar. » I anledning af detta uppdrag utsände kommissionen ett större antal frågor till sakkunnige såväl i England som i utlandet. För de 129 svar, som på dessa frågor ingingo, lemnas i W. Uppströms ofvan citerade afhandling (pag 112 — 118) en tillräckligt noggrann * Max OOssi, Les Tribunaux de Commerce, Anvers 1866.redogörelse. Deremot har förf. icke hittills sett kommissionens utlåtande, som afgafs den 21 Januari 1874, omtalas i något svenskt arbete. Förf. har derför ansett det vara af intresse att meddela detta på noggranna och vidsträckta undersökningar grundade, synnerligen lärorika utlåtande tem-ligen fullständigt. Med uteslutande af ingress och slutord lyder utlåtandet i svensk öfversättning sålunda: » Vi finna, att de, af hvilka lagstiftning i detta ämne har blifVit föreslagen (ehuru de allmänt önska att någon åtgärd mätte vidtagas för mera summarisk rättegång i åtskilliga handelsmål), icke äro ense angående beskaffenheten af de domstolar, hvilka de önska inrätta, eller arten af de mål, som af dem skulle af-dömas.
De öfver allt kring våra byar förekommande stora vidder, bevexta med dvergartade, fast ofta 100-åriga granoch tallbuskar, gifva ett rätt sorgligt exempel på hvad kreaturen, synnerligast fåren, i den vägen kunna åstadkomma, och mången skogsegare, som annars kunde vara hågad att i detta afseende skona sin skog, afhålles nu derifrån, då han finnér att hvad han sjelf skonar, af grannarne kan ohejdadt förstöras, likasom man torde kunna förutse, att mången, som nu af tanklöshet eller bristande insigt om sakens skadlighet, genom förtidig betning förderfvetsin egen skog, skall genom lagens stadgande komma att väckas till uppmärksamhet på den skada, han på detta sätt omedvetet tillfogar sig sjelf. Såväl skogshushållning som jordbruk och ladugårdsskötsel skulle således ovilkorligen komma att vinna pä förändringen. För mellersta Sverige torde medlet af Juni månad vara den tid, hvarefter betning å skogsmark utan synnerlig skada kan börjas, men då denna tid, till följd af klimatet, mäste vara helt olika i andra landsorter, lärer svårligen några speeiela stadganden i detta afseende kunna införas uti en allmän förordning, utan borde, efter mitt förmenande, öfverlemnas till hvarje orts landsting att bestämma, hvad tid af året fritt bete å annans ohägnade skogsmark ina för den orten tillåtas; och då alla som saken rörer, uti landstingen blifva representerade, torde man kunna påräkna, icke allenast att frågan blifver med fullkomlig sakkännedom pröfvad och afgjord, utan äfven att bestämmelserna med mindre ovilja komma att efterlefvas, än om de utginge från någon annan myndighet. På grund häraf vågar jag föreslå: att ofvannämnda 5 § mom. 2 mätte erhålla följande förändrade lydelse: ”Finnes emellan egor, som nu sagde äro, ej stängsel, då skall så länge det förhållandet fortfar, den ohägnade marken anses vara till gemensamt mulbete upplåten, under den tid af året, som af landstinget för hvarje ort bestämmes, om ej annorlunda aftalt är”. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 28 November 1862. H. P. W. Gahn. JW 132.
E n sådan institntion är Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (LZCZcc Nygatan R expeditionstid 10-41, son1 under garanti af Stockliolnis Enskilda ' Bank atager sig vård och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. Om en person hos Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kupon ger och tillliaiidaliåller deponenten inflntna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen utlottniiigar at ' ' obligationer och nnderrattar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt 18rnnar förslag till ny placeriiig af det ' ledighlifna kapitalet. 011-1 inteckningar depoiieras hos Notariatafdelniiigeil nnderi-attar Notariatafdeliiingeii gäldenären daroin a t t rantoriia å i n - teckniiigar.ria skola till a,fdelningen inbetalas, livarefter de medel, som inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen a t t iiitecliningarne blifva i vederbörlig tid förnyade. Om en hos afdelniiigen deponerad inteckning genom underlaten förnyelse skulle förfalla, ersatter Stockliolriis Enskilda Bank. därigenom iippkoniinen skada. E ' örvnringsafgift: 50 öre fijr å r pr 1,000 kronor af depositionens varde, dock ej under två kronor. Forbunde ts byrå STOCKHOLM läinilar] ~~pplysniilgar angående arbetsomrBdea tillgängliga föl '] &lt;T T1llllO1 ' '. (etablerad 1860) Försälj~~iiigslokaler: nedva Botten, en, tvd och t r e tr. upp ' STOCKHOLM. Största lager i Norden Kulörta o. Svarta Y lleliladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger, - k om ulls-~vattlrladnin~s~~~er Schalar och Underkjolar m. m,. Obseru era!
(I. A.) Stats-Utskoltet har ifrån samtliga Riks-Stånden fått emottaga ofvanberörda, under N:o 116 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll för innevarande riksdag intagna nådiga Proposition, hvaruti förmäles, hurusom Folkskole-styrelsen i Kungsbarkarö församling af Westmanlands län i underdånighet anhållit att, till byggnadsplats oell gårdstomt för ett skolhus samt till planleringsland för lärarens behof och skolbarnens öfning i trädgårdsskötsel, måtte få till församlingen upplåtas två tunnland jord invid landsvägen emellan Kungsbarkarö by och Kungsör från kronoängen Tyskhagen, som dertill vore särdeles välbelägen, mot förbindelse för församlingen att till arrendatoren af samma äng under återstående arrendetiden årligen utgifva en tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, för tunnlandet, såsom han betingat sig, men med rättighet alt derefter få jordrymden utan afgift behålla; och hade Skol-styrelsen, för att dermed ådagalägga billigheten deraf, att den begärda jordrymden lemnades af kronojorden, anfört, att den jord, som till en vidd af 11 tunnland 13j kappland för närvarande innehades af församlingens komminister såsom boställe, blifvit helt och hållet upplåten från Kungsbarkarö bys mark. Sedan vederbörande, öfver ansökningen hörde, densamma förordat, har Kongl.