Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan den, som kreatur intog, ej med värdering efter 24 § visa hvad skada det gjort och har han ej heller med dess egare om skadans värde sig förenat; vare skyldig att kreaturet utgifva utan annan lösen än det kostnadsbelopp, som i 26 § omtalas. § 28. "Har den, som kreatur intog, underlåtit att tillsäga eller lysa efter 25 §; gifve då utan lösen kreaturet ut, och gälde till egaren skadestånd för det denne af kreaturet i saknad varit. § 29, 1 de fall, som i 27 och 28 §§ sagde äro, staude den, som kreatur intog, fritt att efter stämning utsöka hvad i lösen honom tillkomma kan, men ej guldet blef då kreaturet utgafs; likasom ock den, som förmenar sig hafva lidit skada af annans krea.“ tur, men det icke intagit, må hos domaren sitt ersättnings-anspråk anhängiggöra, 558 Expeditions-UtslioUets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 173. § 30. Har någons kreatur på annans egor olofligen inkommit, oell ligger vållande dertill ej den till last, som kreaturet tillhör; njute ändå den, som det å sine egor funnit, der lian ej, enligt 22 §, bör skadan sjelf stånda, sin rätt, efter hvad förut är sagdt, emot kreaturets egare; och denne söke sitt skadestånd af den, som vållande var att kreaturet inkom. § 3L Nu kominer den, som intaget kreatur eger, och bjuder lösen efter thy i 26 och 27 §§ stadgadt är: vill han, som kreaturet intog, det ej utgifva, sätte då den andre det belopp i penningar, hvartill lösen uppgår, eller ock full pant eller borgen derför hos någon af hans grannar, eller hos kronobetjent i orten eller någon af Nämnden; och krafve derefter sitt kreatur ut.
Vid denna författnings upprättande hafva Rikets Ständer bibehållit nu gällande Bevillnings-Stadga utan andra förändringar, än dels sådana, som funnits erforderliga för alt gifva ökad tydlighet och bestämdhet åt stadgandena samt lätta och förenkla deras tillämpning; dels för öfrigt att bevillningen af embetsoch tjenstemäns samt betjentes löner m. m. blifvit nedsatt till en tredjedel af hvad derför nu är stadgadt; att bevillningen å rörelse och näring, sedel-utgifvande enskilda Banker derunder dock ej inbegripne, samt å fäst egendom blifvit nedsatt till hälften af hvad den nu utgör; att den i nu gällande Bevillnings-Sladgas 10 §. uppställda klassifdvation af handtverkare m. fl. blifvit borttagen, hvadan berörde §. ur författningen utgått och i stället uti 8 §. blifvit uppräknade, jemte handlande m. fl., äfven de i förstnämnde §. omförmälde personer, samt i 9 §. såsom minimi-afgifter införde de i 10 §. för Stockholm och Götheborg samt de öfriga städernas fem klasser angifna belopp med ofvannämnda nedsättning; att, dä Rikets Ständer ansett bevillningens beräkning efter fastställd bevillnings-procent böra vidtaga först, när denna beräkning gifver ett skalte-belopp, som öfverstiger de högsta k lass-a fgi (terna, har föreskrift härom blifvit införd i början af nu upprättade Bevillnings-Stadgas 10, 27 och 28 §§.; att den i nu gällande BevillningsFörordnings 14 §. medgifna befrielse från bevillning för den spisqvarterseller värdshus-rörelse, som idkas med understöd af kommunen, mot förbindelse, att spritdrycker dervid icke tillhandahållas, i stället blifvit förunnad dylik rörelse, som idkas under uppsigt af kommunen och mot förbindelse, att hvarken vineller spritdrycker dervid 672 Expeditions-Ulskoltets Förslag till underd.
Helt annat skulle det blifva, om denna justering verkställdes hos referenten, så att hvarje ledamot derstädes finge rätta sitt yttrande. Derigenom skulle kunna inträffa ett ganska besynnerligt sammanhang emellan deras anföranden, och att referenten blefve nödsakad att rätta dem i enlighet med an-. dras fisigter. Detta skulle genast sönderbryta hela inrätt-.- ningen och kanske öfverhölja Riddarhuset med en ridicule. .. Det är derpå jag velat fästa Ståndets uppmärksamhet, och jag föreslår derföre, alt ingen sådan resumé' får utgifvas till , tidningsredactionerna, innan den blifvit för samtliga talarne, på en gång närvar., justerad. Detta är ett oeftergifligt villkor, om företaget skall kunna bibehålla sig. Hr Hjerta har egentligen vändt sig till mig, då han yttrat, att några alltför hårda uttryck blifvit fällda emottidningarnes sätt att referera våra debatter. Jag hemställer till den värde ledamoten sjelf, om jag någonsin varit bland dem, som haft reclamationer i bans tidning, i.anseende till refererandet af denna riksdags debatter. Jag får, således förklara, att det icke är på min person och de attacker, sorn mot mig kunnat vara gjorda, sorn jag fäster, min uppmärksamhet, utan att det är just det sätt, hvarpå mina politiska motståndare blifvit behandlade, sorn jag futi - fio Den i Augusti. nit så motbjudande, att det varit mig omöjligt att undertrycka mitt ogillande deraf. Jag har visserligen ägtanledn. att finna mig sårad och förolämpad, då jag mången gång funnit mina åsigter alldeles förändrade, ja, till och med vet jag, att en här närvar, tidningsredacteur en gång yttrat, att jag låtsat en öfvertygelse; och jag vågar hemställa lill den värde ledamoten, om han är här närvar., huruvida han kan försvara ett sådant uttryck om någon representant, vare sig inom detta eller något annat Stånd. Hr Löwenström, Joli. Jacob: Då jag förenar mig med Hr von Troil och Hr Stuart, får jag tillika förklara, alt jag begär votering; och då jag är öfvertygad om, att de fleste af Adelns ledamöter äro höjde att antaga Gr.
• Denna lilla modeafdelning är naturligtvis ingalunda afsedd att kunna vara en ersättning för en rikhaltig och fullständig modejournal sådan som » Iduns Modetidning », men skall kanske ej sakna sitt värde i månget anspråkslöst hem, dit en särskild modetidning aldrig hittar vägen. Till sist bedja vi få meddela, att vi, trots den så betydligt ökade valuta, som Idun, utan höjning af prenumerationspriset, från och med nästa år erbjuder, dock gratis till alla våra prenumeranter som julklapp komma att utdela: Iduns präktiga, rikt illustrerade julnummer, som omfattar bortåt ett 40-tal foliosidor, inneslutna i ett artistiskt färgtryclst omslag, bjuder på utsökta bidrag af landets främsta författare och illustratörer och i bokmarknaden ensamt betingar ett pris af 1 krona. Som en sammanfattning af det sagda bör väl tryggt kunna påstås, att Idun med sitt utvidgade program bjuder de svenska hemmen ett, i förhållande till det oförändrade låga prenumerationspriset: 5 kronor pr år, ytterst mångsidigt och gediget utbyte. Hvarje familjemedlem, kvinnlig som manlig, kan finna behållning och nöje af Iduns spalter. Vi våga därför hoppas, icke endast att få behålla vår gamla kära läsekrets, utan äfven att vinna talrika nya vänner. Rundt om i landet, i hvarje hem, där man önskar hålla en med omsorg redigerad äkta svensk famiijetidoing, hör Idun hemma. Och ej höfves oss längre » gå öfver Sundet efter vatten », då våra egna källor kvälla friska. IDUNS MODETIDNING s * s * kommer äfven från och med nästa år att betydligt utvidgas, utan att priset höjes. Denna eleganta och innehållsrika modejournal, hvilken utgifves på 6 olika språk i en samlad upplaga af 300,000 exemplar, utkommer fortfarande som hittills i tvänne upplagor, båda med två stora 16-sidiga nummer i månaden och hvartdera innehållande 70 — 80 charmanta illustrationer samt åtföljdt af en stor dubbelsidig mönsterbilaga af ovanligt rikhaltigt innehåll.
D e som ej lära förstå detta kunna svårligen komma fram i verlden, och sådana tjenare som senare i lifvet blifva fattiga och utblottade och då kanske komma och anropa sitt fordna herrskaps barmhertighet för sig sjelfva eller sina barn äro vanligtvis just sådana, som aldrig lärt sig spara åt sitt herrskap; medan de tjenade ledo de aldrig nöd och kände icke till några sorger; men så snart de varit gifta några år kommo deremot sorger och bekymmer i rikligt mått kanske ofta derför, att de aldrig velat lära sig inse hur nödvändigt det är att taga vara på allt, som på ett eller annat sätt kan användas och blifva till nytta. Hushållet. Om hushållspengar. En klok moder gaf sin son aftonen före hans bröllop följande råd: Gif din hustru alltid tillräckligt med pengar till hushållet och neka aldrig att gifva hvad som dertill är nödvändigt. Knappar du in på hus" hållspengarne eller gör henne förebrå- elser när hon behöfver pengar, tvingar du henne att narra dig vid många tillfällen. Den store Goethe gifver mäunen i en af sina berättelser en varning, som hvarje äkta man gör väl uti att lägga på minnet. Han berättar nämligen om en gammal girig äkta man som hela lifvet igenom plågat sin hustru och aldrig velat gifva henne tillräckligt pengar till hushållet. Då hustrun låg på dödsbädden och läkaren hade sagt att hon blott hade några dagar qvar att lefva lät hon kalla mannen till sig och sade till honom: Jag vill tillstå en sak för dig, som annars efter min död kunde vålla förargelse och ledsamheter. Jag har alltid skött hushållet så ordentligt och sparsamt som möjligt, men du får förlåta mig att jag un i 30 års tid lurat dig. I början af vårt äktenskap bestämde du en mycket liten summa till köket och andra utgifter i huset. Då hushållet sedermera blef större, var det omöjligt att förmå dig att öka på mina hushållspengar i förhållande derefter. Du vet att du fordrade att jag skulle få det att gå i hop med 7 Gulden i veckan. Jag mottog derför pengarna utan motsägelse, men hvar vecka tog jag så mycket som fattades i vår butik, och ingen har nå- gonsin förmodat att din hustru har stulit ur kassan.
— I afseende på den sålunda verkställda revisionens omfattning, få Revisorerne anmäla, att då Rikets sednast församlade Ständer, genom bifallandet af Stats-utskottets under N:o 78 afgifna utlåtande, meddelat Fullmäktige* decharge för Riksgälds-kontorets förvaltning till och med den 26 November 1847, eller den dag, till hvilken de hos Fullmäktige förda protokoller af bemälte Utskott blifvit lästa; så hafva Revisorerne nu genomgått och granskat Fullmäktiges protokoller efter sagde dag till och med den 15 September detta år; hvarjemte Revisorerne tagit kännedom om protokollsföringen hos Kommissariatet från början af September månad 1847 till nästlidne Augusti månads slut. Beträffande åter granskningen af räkenskaperna, så har denna revision, enär någon sådan granskning icke blifvit af Stats-ulskottet företagen, .omfattat Riksgälds-kontorets och Diskont-utredningens hufvudböcker för åren 1847 och 1848, jemte dertill hörande afräkningsböcker och öfriga räkenskaper. Enligt den i Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, sid. 4, förekommande uppgift, utgjorde Riksgälds-kontorets skulder vid 1846 års slut eli sammauräknadl belopp af R:dr 5,026,407: 17. I. hvaraf den räntebärande skulden uppgick till R:dr 4,109,781: 35. 8. och den icke räntebärande till 916,725: 30. 5. Under de 2:ne år, för hvilka Riksgäldskontorets räkenskaper nu blifvit granskade, har förenämnde skuldbelopp ökats genom a) tillkomna nya skulder R:dr 1,206,385: b) äldre skuldposters tillökning 18,347: 1. 2. Revisionens omfattning Riksgälds kontorets skulder.
Hvad man på skeppet ibland får göra. Uttryck om tiden man ju får höra. Hvad tigern icke kan sägas vara. Med hvad nog mången sig måst försvara. Ett mindre ', rofdjur som farligt är. Och så en sportterm som passar här. Ty nu på orden det tryter redan. Jag vill för andra ge plats här nedan. Moster Lisa. men, då gäller det att arbeta, att göra sig nyttig i världen. Men man finner kanske stundom arbetet tungt, man känner ibland att man behöfver litet lycka för egen räkning, någon annan än den, som ens verksamhet kan skänka. Man längtar efter litet poesi i lifvet, och den få minnen från barndomen och ungdomen ge. » Först sent på aftonen kommo faster Anna och barnen tillbaka. Anna gick genast in till brodern. » Jag har bestämt mig för att resa i morgon », sade hon. Och utan att akta på broderns förvånade min och ogillande: » MenAnna », fortsatte hon: » Du vet, att en sjuksköterskeförening i Stockholm anmodat mig att upprätta en filial någonstädes i Norrland: jag har beslutat att antaga anbudet och vill genast vidtaga anordningar för att resa dit. » » Anna, då öfvergifver du oss ju alldeles. » » Nej, nej, det vill jag visst inte göra; jag skall hvarje år vara ledig en tid, helst på våren, och då kommer jag gifvet hit. Men du förstår väl, att jag önskar få en verksamhet. » » Tror du inte du kunde få den på närmare håll? » » Jo, men inte en verksamhet, som tillåter mig att bevara allt det, som är mig kärt från gångna tider. » Anna gick, och brodern stod länge försjunken i tankar. Slutligen utbrast han half högt: » Hvem kan väl bli klok på de kvinnorna? Alla ha de sina nycker. » * Innehållsförteckning. Dagny TIDSKRIFT FOR SOLIALA OCH LITTERARA INTRESSEN -, S. L-d Adlcrjparre. In memoriam. z a) omrcl. ' b), ' .Bsrndomsoch uh&amp;Iorasllr af S-d. c) Uivecklingsår-. s.i ?xiarbete ': af d) Vidgad verlisnmliet af E.
Efter mitt omdöme, hvilade 1810 årsBevilleingsStadga till sin hufvudgrund pä dessa sanna och rätts-enliga stöd för Stats-bördornas fördelning, men som mänskliga kraften icke uppnår fullkomligheten på en gäng, delade denna Författning det gemensamma öde med nya, af erfarenheten icke nog piöfvade Inrättningar» att hon röjde fel och brister, hvilka, Den 24 Martil, f. m. 353 i strid med grunddragen, motarbetade, i stal-’ let för att medverka till ändamålet, hvaribland isynnerhet må rämnas den origtiga och endast till misstag ledande MnimiTafiffen samt den in-' vecklade Organisationen för BevillningsLagens Verkställighet. Vid 1812 års Riksdag antogos andra, till Väsendtelig del ännu gällande Bevillningsgrunder. Den synbara Förmögenheten blef nu ett föremål för Beskattningen, i stället för den verkliga, och, liksom det i sjelfva verket gåfves en dass Medborgare, sorn vöre berätcigad att afskudda sig den allmänna börda , som Statens behof kräfver, blef den Bevillning, som borde träffa Capitahsien och den samlade Rikedomen, öfverflyttad på andra MedborgareClasser och i synnerhet på Jordbruket. Och då detina Beskattnings^methode således öppnade en lika lätt, som derigenom vådelig tillgång till den återstående Na> onal-välmågan , torde den med skäl kunna räknas till d ssa. misstag ,' hvars följder väl kunnat uthärdas, men i hvilkas natur det dock ligger, att i sson ma mohn blifva mera tryckande, sorn en dyrköpt erfarenhet efterlemnar smärtande sår. I stöd af hvad jag har ofvan haft aran. anföra, grundadt på den öfvertygelse jag ägetf om så väl rättvisan, som nödvändigheten deraf, att för framtiden en gräns sättes för det djupa, redan allt för långvariga lidande, sorn en tryckande, på origtiga grunder byggd och ojemt fördelad Bevillning medfört för Jordbruk Ridd, 0. Ad. Fröt.
Propos. om ersättning till Kronofogden Anders Rhodin för kontante medel till ett belopp af 1.971 rdr 71 öre rmt, som blifvit en kronobrefbärare genom rån fråntagne och derefter måst af Rhodin återgäldas. Föredrogs, men blef, på flere Ledamöters begäran, ånyo bordlagdt StatsUtsk.-ts d. 14 dennes på bordet lagde Utlåt. N:o 11, i atil. af K. M:s nåd. Propos., ang:de användandet af de på anslagen Den 17 December. 3T9 för Nockebyoch Drottningbolms-broarnes ombyggnad upkomna öfverskott. Föredrogs oell bifölls StatsUtsk:ts d. 14 dennes bordiagde Utlåt. N:o 12. ang:de väckt fråga om anvisande af erforderliga medel för verkställande af vissa omregleringar af landets kyrkliga, jndiciella och administrativa indelning. Efter föredragning af Bevill».Utsk:ts d. 14 dennes bordiagde mern. N:o 6, om återlemnande af en af Ola Lasson från Christianstads län inom BondeSut väckt motion, lades detta mern. till handlingarne, med förklarande att B. o. Ad. ansåg motionens behandling tillkomma LagUtskit. Föredrogos Bevilln.Utsk:ts nedannämnde d. 14 dennes bordiagde mern., nemi. N:o 7, om återlemnande af en utaf Måns Månsson från Kalmar län inom BondeSt:t väckt motion: N:o 8, om återlemnande af en utaf C. A. Larsson från Östergötlands län inom BondeSt:t väckt motion; och N:o 9, om återlemnande af en utaf N. Fr. Andersson från Ostergötlands län inom BondeSt:t väckt motion. Dessa mern. lades till handlingarne och de deri omförmälda motioner förklarades tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts behandling. Föredrogs, men blef, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagdt Bevillu.Utsk:ts d. 14 dennes på bordet lagde mern.
LM8) i anledning af Kongl. Maj:ks Nädiga Proposition om tillökning i underhället för bysatte personer, andragne yttranden, 407. om Lag-Utskottets Betänkande rörande Konungens Nädiga Proposition om förökning i underhället för bysat1e personer, 407. om Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utffottets Betänkande angäende föreslagen allmän inrättning af Sockne-Magaziner, 408. rörande Allm. Besw. och Oeconomie - Utskottets Betänkande angäende Fattigwärden i Riket, 408. — om Allm. Besw. och Oeconomie - Utskottets Betänkande angäende föreslaget förbud för ser mänader af spannemäls-införsel ifrän utrikes orter, 408. — rörande Allm. Beswärsoch Oeconomie - Utffottets utlätande öfwer yrkad rättighet till inqwartering i städerne äfwcn för sädane tjenstgörande Militaire personer som de'- innehafwa egna hus, 409. — om Allm. Besw. och Oeconomic-Utffottets Betänkande rörande förbättring af Krono-häckten, 40g. angäende Stats-Utskottets utlätande rörande föreslagen indragning af Domkyrko-tionden, 409. — rörande Lag-Utffottets utlätande öfwer anmärkningar wid desi Betänkande angäende wista i afseende pä äktenskap förbudna skyldoch swägerffaps-leder, 412. — rörande Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition om widtagande af särskilta kraftiga anstalter till Rikets förswar och framtida säkerhet, 410. — om uppdrag ät Lag - Utskottet att utarbeta en Answarighets
Lisa bakom sig, hvilken var lika angelägen att berätta, som hushållerskan att höra på, begaf sig fru Berg in i sin lilla kammare. – Se så, kära Lisa, säg mig nu hvad Larson sa’ för jag ville icke fråga dig derute, så att pojken och Bengtson hörde det, – och fru Berg satte sig och skjöt bordet tillrätta framför sig. – Jo si, – började Lisa, som med händerna under förklädet, pligtskyldigast stannade stående framför sin matmor, – jag var litet tidigare uppe i morse, för att städa rummen i god tid, och då blef jag icke litet förvånad att se Larson komma alldeles klädd in ifrån trädgården; – kors i alla dar, sa jag, hvem har väckt Larson så bitti i dag, han som annars brukar sofva till kl. 10 då hofmarskalken ringer? – jo, sa han, jag gick upp för att få råka Didrik och höra hur det är med grefven, som var så sjuk i går qväll; – var grefven sjuk, sa’ jag, sjelfva brudgummen, det var väl konstigt, och frun kan veta att jag blef nyfiken om det. – Nå hvad sa’ Larson då? jag bryr mig icke om alt veta hvad du sade, berätta mig bara hvad Larson visste – inföll fru Berg otåligt. – Ja jag sa’ inte heller så mycket, – återtog Lisa litet stött, – för Larson talte mest ensam, och sa, att just i går qväll sedan herrskapet ifrån Krösarp rest sin väg, så kom han in i salen och ämnade sig gå åt hofmarskalkens sängkammare och se om der var i ordning för natten, och då kom herr Didrik i det samma och frågte honom om något, och båda två följdes åt till gröna kabinettet, då herr Didrik med ens skrek till och nappade Larson i armen, så att han, som intet blef varse någonting, blef riktigt rädd när herr Didrik skrek till: – Jessus, der ligger grefve Edvard afdånad, – och då så såg
S. D. Vid föredragning af Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 18 dennes, innehållande Ståndets beslut, att anmoda ExgeAHionsUtskottet att uti Riksdags-Beslutet intaga innehållet af Kongl. Alaj:ts den 17 sistledne Martil till Riksens Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse , angående Riksens Ständers underdåniga anmälan, om Tullgarns Kungsgårds framtida användande} fann Ridderskapet och Adeln för godt, att uti enahanda beslut med Preste-Ståndet instämma. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 6 dennes afgifne, samt den 18 i samma månad på bordet lagde Betänkande, så väl i anledning af Riksens Ständers Revisorers till Utskottet remitterade Berättelse, som den af Utskottet verkställde granskning, rörande Banco-Verkets Styrelre och Förvaltning ef‘ ter senaste Riksdag, bitf samma Betänkande, på grund af dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions - Utskottets deh 10 dennes aflat, ne, samt den 18 i aamma månad på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Hertzen - Den 45 April. hjelms, Carl, till Utskottet remitterade Anmärkning emot Stats-Rädet samt Föredraganden af Handelsoch Finance-Arenden, beslöt Höglollige Ridderskapet och Adeln anmoda Consuturions-Utskotret, att innan denna månads utgång meddela Ridderskapet och Adeln det Utlåtande, Utskottet i ofvanberörde Anmärkrings-mål kan hafva fattat; och skulle emedlertid Utskottets nu förevarande Memorial lörblifva hvilande. Ut supra. Utdrag tf Protocollet, hållit hos Höglofl.
Sedan Utskottet sålunda redogjort för de af Fullmäktige vid tagne åtgärder, i afseende på reela fonders förstärkning samt tillika framlagt de anföranden, som till Fullmäktiges Protocoll blifvit afgifne för och emot antagandet af de under Oclober månad nästlidet år hos Fullmäktige gjorde anbud, att lefverera silfver till Banken; så har, jemte tillkännagifvande, att de på grund af berörde anbud utaf Fullmäktige upprättade, här ofvan intagne contracter blifvit, inom de deruti utfäste terminer och till de contraherade beloppen, vederbörligen fullgjorde, -—* Utskottet skolat lill en början ingå i bedömmande af de åtgärder, som utgjort föremål för Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers anmärkningar; och beträffande först frågan, angående de till Directionen öfver Bruksegares HypotheksCassa utlemnade räntefria förskott, så, och enär nu gällande Banko-Reglemente icke innefattar något förhud för Fullmäktige, att genom meddelande Banco-Utskeltets Utlåtande, N\o 27. 43 af sådane förskotter uppmuntra fidla metallers lefverering lill Banken, liar Utskottet, utan att godkänna den åsigt, det allt, som icke blifvit i BankoReglementet bestämdt förbjudet, måste vara tillåtet, med fäsladt afseende derå, att Fullmäktige för utgifvandet af berörde förskotter kunnat hemta stöd af de yttranden i fråga om dylika förskotter, hvilka förekomma uti Banco-Utskottets vid sisllidne Riksdag afgifne Betänkanden N:o ag och 182, härigenom skolat förklara, att, då méranäninde förskotter blifvit på endast en kortare tid af några månader beviljade, Utskottet anfeer ifrågavarande anmärkning böra förfalla.
Vi sporde kandidaten, om hon af nattens erfarenhet, för egen räkning, kunde sluta till, att det är de mjuka sängarne som göra det nuvarande kulturslägtet, särdeles männen, så sömnlösa af sig, att många af dem hellre föredraga hårda krogbänkar och dito golf framför att ligga t. ex. i tältsängar, men fingo ej annat svar än ett sakta qvidande, hvilket vi uttydde som en nyvunnen ömhetskänsla för alla dem som söka hvila på hårda plankor. Våra budejor föraktade för egen del kaffe, men förvarade dock en kaffekittel, som ett minne af en tidigt öfvervunnen svaghet. Vi hängde kitteln öfver spiselelden, pressade budejorna så de förstodo att vi önskade frukost af hvad huset förmådde. Du »fladbröd», du sköra, du smakfria kost, du gråhvita, papperstunna kaka, på läppen du föll som på ros faller frost; vi tvingades att låta oss det smaka! Du tronar i husen från urminnes dar och ärad du är i hela landet, för norrmän, du är och förblifver hvad du var, men skåningen sig önskar »Noget andet.» Men annat bröd stod ej att få hvarken här eller på de andra sätrar vi besökte, ej heller i bondgårdarne, om vi undantager ett blåsurt oting af limpa, kallad ugnsbröd, samt en variation af fladbrödet, bakadt af ärtmjöl eller en blandning af korn och potatis. När vi så till detta bröd, så skört och tunnt, att jag ej kan beskrifva det utan att det faller i sönder, fingo smör skålpundsvis och fet grädde skålvis, tyckte vi att det var liksom ett mustigt hån mot tre varelser, hvilka aldrig ätit smörgås utan att åtminstone ha ett underlag af tunt svenskt knäckbröd, hvilket, i jemförelse med det norska fladbrödet, förhåller sig som en kontraktsprost till en ambulerande folkskolelärare. Jag bjöd ädelmodigt på kakes (uttalas käx, men bör ej förvexlas med moralkaka), ty jag önskade få min rensel något lättad; derför sträckte sig min gifmildhet äfven till de stumt blickande budejorna.