Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridr, utvisade den för ändamålet erforderliga anslagstillökningen; — och som Kongl. Majit funnit hvad bemälde Kommitterade till af - 4 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 85. hjelpande af skeppsgosse-skolans uppgifna brister föreslagit böra leda till det åsyftade ändamålet, men detta ej utan den derföre ifrågasatta anslagstillökningen kunde vinnas, har Kongl. Majit föreslagit, att nyssnämnda belopp, 2,850 R:dr, måtte uppföras å anslaget för Skeppsgosse-korpsen, hvilket derigenom skulle blifva från 5,710 R:dr 80 öre till 8,560 R:dr 80 öre förhöjdt. Hänvisande till den fullständiga utredning angående behofvet af ifrågavarande anslagstillökning, som förekommer uti Departements-chelens underdåniga betänkande (pag. 22—24), äfvensom till deruti intagna, af Kongl. Majit godkända, förslag till aflönings-stat för skeppsgosse-skolan, får Utskottet till bifall hos Rikets Ständer förorda ofvanomförmälda nådiga framställning. d) Vid sednaste riksmöte hade Kongl. Majit för de vid Flottans Konstruktionskorps anställde Officerare, likasom för Statens Ernbetsoch Tjenstemän i allmänhet, föreslagit förhöjning i förut bestämda aflöningsvilkor. Den för sådant ändamål äskade summan, 9,000 Ridr årligen, blef äfven ställd till Kongl. Majits disposition under innevarande statsreglerings-period, att till löneförbättring för korpsens personal användas; men i sammanhang härmed och under framställande af den åsigt, att Konstruktions-korpsen åliggande tjenstgöring skulle kunna bestridas af ett mindre antal Officerare, än då varande stat upptoge, anhöllo Rikets sednast församlade Ständer, att till följande riksmöte förslag till ny lönestat måtte uppgöras, grundad på den förändrade organisation af ifrågavarande korps, Kongl. Majit kunde finna mest lämplig och ändamålsenlig.
Den 13 Juliu RegeringsFormens 9- ,§. bjuder, ’Jatt de tillstädes -varande Stats Ministrar , StatsRäd, HnfCanzlcr och StatsSecreterare eller dem , sorn deras tjenst förrätta, vare ovillkorligen förbundne, att sina meningar yttra och f örklara f och RiksdagsOrdningens 29 §. rörande föredragande i allmänhet , utsätter tydligen Riksens Ständers pröfnings-rättighet öfver deras Embetsutöfning. Då endast, genom utöfningen af ett Embete, anmärkningsvärde skadlige åtgärder kunna göras, och icke genom blotta benämningen , lärer ett ConstitutionsUtskott svårligen kunna undvika, att i stöd af dessa nu citerade §. §. vid sådana tillfällen äfven anmärka emot deni , som StatsSecreterarens tjenst förrätta. Om endtledigande ifrån någon annan befattning än den, hvar* igenom man ådragit sig anmärkningen, lärer väl icke blifva fråga, och då kan ju, i sbkt fall, en ExpeditionsSecreterare rättvisligen eridtledigas från den föredragande, som är den, hvaruti han felat, men likafullt bibehålla den, hvaruti han icke felat. Vidare yttrar bemälte Herr Friherre, att, 'Mivad specielt beträffar Herr Bergströms åtgärd vid detta mål, så bör hans delaktighet deruti prof vas efter hans anförande till Allmänna Beredningens Protocoll, hvilket äfven måste anses för hans tanka i StatsRådet, enär ej i Stats Rådets P rot ocoll finnes antecknadt, att han fr ant rädt, hvad haaf Beredningen yttrat." Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den ZO Maj. L99 uti de föregående plems förekommit ätffillige forsing til Rikets räddning i närwarande brydsamma ställning af hwilka en del, mer eller mindre, dels directe dels indireete Åsyfta uphäfwaiidet af hela Ständets nu ägande och wälfängne privilegier och dermed förknippade frioch rättigheter. — Högloft. Ridderffapet och Adeln behagade tillåta mig at i detta ämne yttra mina tankar.
Åled afseende å sakens vigt vill jag likväl föreslå en utväg, hvarigenom den önskade förmånen kan beredas; och jag hemställer då till Hr Gr. o. Landtm., om icke, när 'Vi komma att votera om sjelfva frågan, japropos:n kunde blifva ett instämmande i BondeStis inbjudn. med det vilkor, att tiden för markegångssättningen framflyttas till d. i5 Jan* och att StatsUtsk. finge uppdrag att inkomma med förslag till de förändringar uti i8i5 års författning, som deraf kunna föranledas* Nej-propositionen blir afslag härå. Härigenom tror jag, att ändamålet skall kunna vinnas, utan att man i något afseende träder grundlagen för nära* Gr. Horn: Lika med Gr. Frölich tror jag, att det blir svårt att af Hr Gr. o. Landtm, nu begära en annan propos. än den, som redan är framställd och öfver hvilken votering är begärd, och hvartill det således endast kan blifva fråga om contraproposin. Denna form anser jag högst angeläget att iakttaga, ty om man afviker derifrån, ser jag icke något slut på öfverläggningen. I följd af hvad Gr. v* Fersen yttrat, torde jag få återföra R* o* Adis minne på ao IL »94 Deo 12 Mars f. m. livad som föreföll uti sednaste plenum, du fråga var om att uppskjuta detta mål. Då begärde jag, alt BondeSt:s inbjudn, måtte blifva första målet på föredragn:slistan och att det först måtte få förekomma, hvilket af R. o. Ad. bifölls, oell i öfverensstämmelse hvarmed detta mål i dag blifvit först föredraget; men då en annan fråga mellankommit, tror jag, att It. o. Åd., vid afgörandet af inbjudn., derpå kan göra afseende, i händelse skäl dertill förefinnes; men det kommer icke i fråga förr, än hufvudsaken förekommer. Nu är endast fråga om contrapropos:n uti den votering, Hr Dalman begärt. Hr Dalman: Sedan, oaktadt R. o. Ad. på Hr Gr. o.
Besvär öfver Magistrats eller Konungens Befallningshafvandes beslut i sådan fråga anföras pä sätt i 45 §. af Fabriksoch Handtverks-Ordningen föreskrifves. §• 11. Bränvins-tiHverkning i större bränneri skall, minst 6 veckor innan den får företagas, hos Konungens Befallningshafvande skriftligen anmälas, hvarvid uppgifves tid lith. tili n. St. Skrifvelse, N:o 195. och ställe för tillverkningen, jemte beloppet deraf. Vid anmälningsskriften foges antingen tillståndsbref, som i 10 §. omförmäles, eller ock bevis, ali tillverkaren eger eller innehar särskildt skattlagd jord. Filmer Konungens Befallningshafvande hinder för handteringens utöfning icke möta; utförde derom för tillverkaren bevis, innefattande tillika Lands-kontorets uträkning å den afgift, som för den ifrågavarande tillverkningen utgå bör. §• 12. Vill den, som till bränvins tillverkning i större bränneri för endast den första af de 2 tillåtna månaderna sig angifvit, sedermera tillverkningen under den andra månaden fortsätta, eller vill någon, efter att hafva för tillverkning af ett visst belopp sig angifvit, densamma under endera eller bägge månaderna utvidga; göre derom, minst 14 dagar före den tid fortsättningen eller utvidgningen afser, skriftlig anmälan hos Konungens Befallningshafvande, som öfver sådan anmälan utfärde bevis, innefattande tillika Lands-kontorets uträkning å den fyllnad i tillverknings-afgifl, som erläggas bör. Vill han åter från tillverkningen afstå eller uppgifven tillverkningstid från två månader till en inskränka eller uppgifvet tillverkningsbeiopp för endera eller bägge månaderna minska; anmäle det hos Konungens Befallningshafvande minst 14 dagar före den tid, afsägelsen eller inskränkningen afser, så vida han vill åtnjuta befrielse från motsvarande tillverknings-afgift. §• 13.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet hafva väl den 8de och 19 Juni antagit inbjudningen; men någon underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t har, efter hvad Utskottet kunnat inhemta, likväl icke blifvit expedierad förmodeligen af enahanda orsak, som vid 1812 års Riksdag derföre lade hinder i vägen. Datta är hvad Utskottet i afseende på de äskade upplysningame, om ärendets behandlande vid 1812 och 1815 årens Riksdagar, har att meddela. Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden. Hvad åter hufvudsaken angår, så tror Utskottet fullkomligen vara utredt, att de af Hogl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PrestStåndet vid 1809 och 1810 årens Riksdag bevilijade concessioner icke kunna utsträckas till ofta omförmälda byggnadsoch. underhåll s-skyldig heter eller till ett så beskaffadt deltagande af dessa tvänne Respectiva RiksStånds Ledamöter uti de fastighetsägaro i Städerna åliggande onera, som det, hvarom fråga af Herr Kjellander först blifvit väckt; Och detta Utskott är således jemväl nu a£ samma tanka, som vid förra Riksdagen, att Välbemäldte 2ne stånd äga uti sina privilegier en tillräcklig säkerhet mot deltagande uti eller åläggande af alla andra skyldigheter af detta slag, än de, som kunna hänföras till en gärd af den fria och oberoende vill jan. Dock varder detta allt, jemte några Ledamöters i ämnet yttrade serskilda tankar, vördsamligen öfverlemnadt till Riksens Höglofl. Ständers eget närmare bepröfvande. Stockholm den 18 Februari 1818. IFransumt af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch JLkonomiUt skott vid Urtima Riksdagen O i Stockholm den 18 Februari 1818. Herr Malmberg anförde; ”Jag kan ej med Högl. Utskottet fatta förevarande ämne så, sorn vöre det en privilegii-fråga.
Sig rättigheten att, i händelse af behof, disponera sjelfva kapitalen, Kongl. Maj:t förklarat Sig icke finna skäl att till Rikets Ständers berörda framställning lemna nådigt bifall, men deremot, uti nådigt bref af nyssberörde dag, anbefallt Kongl. Stats-kontoret att, så snart de i nämnda kassa och fond samlade kapital kunde genom inlösen af Riksgäids-kontorets obligationer göras fruktbärande med en ränta, motsvarande 5 procent, låta de säkerhets-handlingar, af hvilka omförmälta kapital nu utgöras, mot sådane obligationer utbytas. Vidkommande det af 1858 års Revisorer framställda, af Kongl. Stats-kontoret biträdda och vid sednaste stats-revision förnyade förslag, att anslaget till Lappmarks ecklesiastik-fond, hvilket i nu gällande riks-stat finnes upptaget både såsom reservationsoch förslags-anslag, hädanefter måtte benämnas endast förslags-anslag, få Revisorerne meddela, att Rikets Ständer, jemlikt beslut den 6 innevarande månad, förordnat, att enahanda belopp, som hittills, skall i riks-staten såsom förslags-anslag uppföras för Lappmarks ecklesiastik-verk. § 17. Under granskningen af stats-verkets räkenskaper hafva Revisorerne erfarit, att de utgifter, som Staten måst vidkännas genom godtgörande af skjutsoch traktamentsersättning under extra förrättningar i allmänna ärenden, uppgå till högst betydliga belopp. Härtill torde i väsendtlig mån bidraga den omständigheten, att vid ifrågavarande resor skjutskostnaden, med stöd af gällande rese-reglemente, alltid beräknas efter ett visst, för särskilda tjensteklasser olika bestämdt, häst-antal för landvägen emellan resans ändpunkter, utan afseende derå att större eller mindre del af resan ofta kunnat, med besparing af både tid och kostnad, verkställas och tvifvelsutan då äfven blifvit verkställd medelst begagnande af ångbåtslägenhet.
Med underdånig anledning af Kongl. Mtajrtät den 98 sistlidne Februarii till Riksens Ständer äflåtne Nådiga Skrifvelse» hvarigenom Kongl, Maj;t tillåtit, Riksens Stander och deras Revisorer att granska Wadstena Krigsmanhu* Gassas 4 Sttmh 4 Btnii i* i/6 Stats -Utsiotters Betänkande rl. Räkenskaper* har Stats-Uttkottet, i föreskrifvéti ordning, genom HofCancelers-Ämbetet, begärt och derefter fran Kongl. Krigs-Collegium erhållit del af Cassans, fdr åred iSljf* 1819* och 1820 afslutade Hufvud-Böcker med dertill hörande' verificationer, hvilka sedermera blifvit af Utskottet granskade; Och får Utskottet häraf nn för Biktens Höglofl. Ständer framlägga. Ifrågavarande Cassa, som tillkommit deisi genom fordna Regenters och Enskilda Personers Donationer, dels och genom de afgifterV sorn uti Kongl.-Placatet den 31 December 16891 samt Kongl, förordningarne den 4 Maij 1778 och den 53 Januuarii 18111 omförmäles, egde vid 1820 års början en balancerad behållning af 8411036, 4» 7' Inkomsterne under detta års lopp utgjorde sammanräknade. 14519521 lii ii»
Vid behandlingen af denna inkomst-titel har Utskottet förehaft dels Kongl. Majds till Rikets nu församlade Ständer aflåtna Nådiga Proposition, angående förändrad beräkningsgrund för salpelerhjelpens utgörande i en tiel af Södermanland, dels särskilda motioner, angående nedsättning i vissa delar af ordinarie räntan; i afseende hvarå Utskottet får hänvisa till härjemte bifogade utlåtanden Litt. A. och B.; — och då Utskottet, på anförda skäl, afstyrkt de uti nämnde motioner föreslagna skatle-nedsättningar, samt, hvad beträffar högslberörda Nådiga Proposition, den deruti föreslagna, af Utskottet tillstyrkta förändring i grunderna för salpelerhjelpens utgörande väl skulle medföra någon minskning i denna räntas hittills utgående belopp, men, enligt hvad Utskottet inhemta!, statsverkets hela förlust genom denna förändring likväl icke kan uppgå till mer än omkring 1000 R:dr R:mt, har Utskottet icke ansett nödigt att vid beräknandet af ordinarie räntan härå lasta afseende. Den del af ordinarie räntan, som är indelt ali utgå till vissa tjenstemän, stater och inrättningar, uppgick år 1850 till 1,881,698 R:dr B:ko och år 1851 till 1,995,054 R:dr; och sedan de vid 1850—1851 års riksdag beslutade, här ofvan omförmälda öfverflyttningar af vissa verks och kassors inkomster med år 1852 blifvit verkställde, hvarigenom den indelta delen af räntan minskades och den kronan behållna delen ökades med ett beräknadt belopp af 70,000
Af berörda Stats-Råds-protokoll inhemtas, att, vid underdånig föredragning af detta ärende, Departements-chefen, bland annat, anfört hurusom den sedan lång tid tillbaka oförändrade anslagssumma, sorn vore anvisad till Kongl. Majrts hofhållning icke varit för sitt ändamål tillräcklig, utan hade, i följd deraf, för denna förvaltning brister uppkommit. Dessa brister för de år, som förflutit sedan Kongl. Majrts thronbestigning, jemte den ansenliga brist, som af lätt förklarliga skäl uppstått under den tid af nära två år då Kongl. Majit såsom Regent fört Riks-styrelsen med särskilt Statsanslag derför endast från Norrige, utgjorde nu tillsammans ett belopp af omkring 800,000 Rrdr Rrmt. Så länge en dylik balans qvarstode i hof-förvaltningens räkenskaper, vore det klart, att det vanliga anslaget skulle blifva ännu mera otillräckligt än eljest, och den första omsorgen borde således vara, att omförmälda brist mätte blifva så fort som möjligt godtgjord. Att verkställa detta på en gång syntes emellertid vara förenadt med svårigheter och Departements-chefen ansåg derföre lämpligast, om liqviden fördelades på tidrymden från och med innevarande år intill slutet af nästa statsregleringsperiod, eller på de fyra åren 1863—1866. Det vöre utom allt tvifvel att äfven för framtiden en lämplig förhöjning i det ordinarie anslaget till Kongl. Majrts hofhållning vore af omständigheterna påkallad, och detta borde icke finnas för någon oväntadt, då man toge i betraktande att den närvarande anslagssumman blifvit bestämd för fyratio år tillbaka och att under tiden så väl behofven i allmänhet som prisförhållandena särskildt undergått en högst betydlig förändring. Men tydligt vore också att en dylik permanent tillökning i hofhållningssumman. så att inkomsterna måtte komma att för framtiden motsvara utgifterna, ej på långt när behöfde uppgå till så stort belopp, som det tillfälliga anslag, hvilket nu vore nödvändigt för att under den nyss angifna perioden af fyra år icke allenast förekomma vidare underbalans, utan ock godtgöra de redan befintliga bristerna Under förutsättning att de af Kongl. Majrt uti dess nådiga Proposition om
Längre kan man ju ej gå jutan att bortskänka öfrige Fordrings ägares rätt; ty man gör då mer än Lagen förbinder och tillåter en Liqvide^ som förminskar tillgången, och genom de förbindelser man såmedelst ikläder sig, rubbar man tilläfventyrs det föresätta syftet att vilja fatta ett blott Provisoriskt Beslut.« 86 Den 2 Fehruarii. Friherre Cederström, Jacob.- Då Banco-Utskottets förra Betänkande härstädes förevar, yttrade jag, att det föreshgna Stadgandet, att endast vid fulla Inbetalningar, mea icke vid Omsättningar få begagna Disconternas Sedlar, hvarken vore billigt eller med allmänna Rätts grunder enligt. Frågan är nu om Ridderskapet och Adeln anser det vara rådligt, eller måhända möjeligt att vidtaga ett Beslut, hvaiigenom alla Omsättningar skola göras omöjliga. För min del får jag på det högsta afstyrka ett sådant Beslut och i stället hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade stadga , att intilldess Riksens Ständer om Allmänna FinanceRegleringen hinna att förordna, böra ej mindre Inbetalningar än Omsättningar af Lån få med Disconternas Assignationer och Obligationer veikställas. Herr JWunck af Rosenschöld anmärkte, i anledning af hvad Friherre Wirsen nyss anfört, att Malmö Discont-Direction för Lån, förfallne sedan den i:sta November sistiedit år, icke en gång såsom Hypothek, emottugit sina egna Papper, men val låtit med all stränghet och. skyndsamhet utmäta sina Fordringar i BancoSedlar, Herr Lagerhjelm: Pehr: Det gifves i min tanka blott tvänne utvägar att förekomma de olyckor, hvartill en Concoursmässig behandling af Disconternas Massor ofelbart skulle leda; den ena, att Banquen öfvertager både Fordringar och Skulder ; den andra att Banquen för: Den 2 Februarii. 37 skjuter säkra Låntagares behof till ordentlig Omsättning af deras Skulder, hvarigenom Disconternas Fordringar genast kunde ingå, och till Disconternas Fordringsägare utdelas.
Jag har snarare ansett det vara en lycka, att andra kunnat njuta en högre lön än jag; jag har vetat hvad Staten består mig, och jag har fått 50 proc. derutöfver. Denna afund öfver andras bättre vilkor, anser jag för min del icke vara någon ädel känsla, den man allraminst borde finna i en krigares bröst, der man är van att träffa upoffring såsom dess grundton. Jag kan således icke inse något skäl för Staten att, för en förmenad orättvisas skull, skänka bort en fördel, som lian äger, på det alt vi allesammans måtte blifva lika lottade i afseende å lönevilkor. Jag kan icke heller inse fördelen af att låta allt stanna vid en normalstat, eller att åt tillfälliga spekulanter bortskänka hela den vinst, som af boställena kan erhållas. Dessutom har man verkligen icke så stor sysselsättning af tjenstgöringen vid indelta Arméen (jag bar deraf sjelf erfarenhet både inom kompaniet och vid staben), att man icke med mycken beqvämlighet kan sköta andia bestyr derjemte. Hvar och en, som arrenderar ett boställe, så om han också icke har någon egentlig vinst deraf, har han dock bostad, föda, trädgård, ladugårds-produkter, hästar att resa med o. s. v. Om nu någon skulle få njuta af dessa fördelar, så anser jag icke att deruti ligger någon olycka; åtminstone finner jag det icke utgöra något skäl alt afhända Staten rättigheten att lemna boställena lill sina löntagare. Man har vidare såsom skäl anfört, att boställsjorden skulle vara så illa skött. Naturligtvis kan ingen enskild man tilltro sig att döma om förhållandet inom hela Riket; men jag kan dock i detta fall åberopa en erfarenhet, förvärfvad vid trenne Regiten, der jag varit anställd; och enl. denna erfarenhet har förhållandet varit sådant, mine Hrr, att allmogen sett upp till boställsinnehafvarne, för att hemta mönster för ett vackert landtbruk.
Hedvig låg vaken om nätterna och tänkte ut på hvad sätt hon skulle påminna, hvad hon skulle säga. Det borde vara den lättaste sak i världen. Pengar, hon ärligt förtjent! I dag skulle det ske, hon hvarken ville eller behöfde skänka fru Mazère eller fru Kronfelt något. Bara att vara vittne till hur de handskades med pengar eller pengars värde, var tillräcklig maning att söka få ut sitt, som hon så väl behöfde, åh, så väl! Men när så Hedvig trädde in i de luxuösa hemmen och de ståtliga fruarna kommo infrasande i lektionsrummet för att säga godnatt till barnen, yppade sig aldrig det tillfälle, hon hoppats på eller föresatt sig att frammana. Och när hon kom hem till modern, hade hon alltid samma svar på hennes bekymrade fråga: — Nämnde hon ingenting om betalningen? — Nej, inte ett ord. Och nu detta med Agda! Fru Claesson hade haft sina aningar, innan Amelies varning kom. Och hon hade intet förtroende till den Lundbäckska familjen. Om anställandet af kvinliga kontorsbiträden hos firman Säfve, Kurt & Comp. ej medfört annan fördel, hade det decideradt haft den, att Otto Lundbäcks intresse för affären i högst väsentlig grad ökats. Han hade sin plats i samma rum som lilla Agda, och som han var mycket mån om att hon skulle sätta sig in i sina bokhållareskyldigheter, visade han henne på det välvilligaste sätt till rätta. Han läste i hennes ögon, när hon behöfde linealen, han gaf henne nya pennor ur sin privatask, lyfte ner de tunga kassaböckerna åt henne, kort sagdt, han var uppmärksamheten själf. Af alla syskonen liknade han mest Clara med sitt obekymrade, vänliga, lätta sätt. Lilla Agda blef genast tagen. Otto kom också nästan ögonblickligen i stämning. Det var något annat än att ha gamle Schulz’ röda näsa framför sig. Otto påstod alltid, att den näsan irriterade honom till den grad, att han inte kunde vara flitig. »Nu, sedan gamle Schulz var död och Agda fått hans plats, hade Otto inte näsan att skylla på», brukade svåger Mazère säga.
Riksdagsfullmågtige Anders Persson från Malmöhus lån och Nils Svensson från Blekinge lån hafva tillkännagifva, att de icke deltagit i behandlingen af de ärenden, hvilka i detta betänkande förekomma. Ani:, lill lix|i.-Ulsk. den H Maj 186.", kl. t e. m. Betänkande, med förslag till förändrad uppställning qf_ 5:te och öde Af delningarna i Banko-Reglementets G:te Artikel. Vid framläggandet af förslag till förändrad uppställning af Banko-reglementet i ofvanberörda delar år af Fullmågtige den åsigt uttalad att deri intagna föreskrifter, angående Bankens grundfond och reservfond borde hafva plats i början af reglementet, nu upptagande allmänna föreskrifter, rörande Bankens förvaltning, hvilka deremot ansetts lämpligen kunna inflyta mot slutet af detsamma, hvarjemte Fullmågtige föreslagit att föremålen för Bankens verksamhet, nu allenast angifna i ingressen till Reglementet och hemtade från 1668 års Banko-ordning, må inflyta i särskild §, med bestämd anvisning å berörda verksamhet, sådan denne i det följande af Reglementet närmare beskrifves. Enär det, enligt 8:de §:n af den för Utskottet gällande instruktion tillkommer Utskottet att i ett helt sammanfatta och utfärda det Reglemente, som, efter riksdagens slut, skal] vid Bankens förvaltning tjena till efterrättelse, kommer Utskottet att ordna de särskilda föreskrifter, Rikets Ständer fastställa, på sått lämpligast synes för vinnande af nu saknadt system i uppställningen; men Utskottet finner sig emellertid nu böra underställa Rikets Ständers bepröfvande föreskrifterna i den ordning, Fullmågtige dem upptagit, och tillstyrker således, till en början, att den § i Reglementet, som skall motsvara l:sta §:n, må erhålla följande, med 72 §:n i Regeringsformen närmare öfverensstämmande lydelse: l:o.