Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund häraf, (och jemte det Herr Friherren gjort hemställan om upphörande af Riddaresyne-Rätt, i afseende hvarå Utskottet får åberopa dess afgifna Betänkande N:o 82) har Herr Friherren föreslagit, det nedannämnde Lagrum mätte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen Rättegångs-Balken 3 Cap. 1 "'Lagman skall Ling hålla isin Lagsaga tvänne gånger om året, eller emellan den 1 Februarii och den 1 Maji en "äng j samt emellan den 1 Augusti och den 1 November annan gång; kunvöre han härom minst tio veckor förut Hof—Rätten och Konungens Befallningshafvande, som låta lysa härom, likaledes minst tvänne månader förut uti Län sitt"’; 25 Cap. 6 §.: ”Från Härads-Rätt må man vädja, ehvad saken är af större eller mindre värde, men i skuldford 1 'ingsmål, som äro Lag-Utskottet t Bet. N:o 83 * 3 j grundade på klara och tydliga för skrifningar,eller inför Härads-Rätten af gäldenären godkände, skall det åligga denne att, förrän Häradshöfding å beslutet antecknar vad, behörigen visa, det beloppet, som ådömdt blifvit, fått af fordringsegaren lyftas emot den borgen, hvilken blifvit godkänd, antingen af Domaren eller Magistrat’, under hvars domvärjo fordringsegaren är skattskrif ven, eller af Konungens Befallningshafvande i Länet. Häradshöfding insände till Lagman ordentlig förteckning öfver vademälen åtta dagar före Lagmanstingets börjanoch a5 Cap. 7 §.: ”Mot Lagmansdom vädjas under Hof-Rätten med 1 R:dr 3 2 sk. Silfver Specie eller deremot svarande Bancosedlar, efter n>8 sk. myntvärde, inom samma tid, sorn föreskrifven är om Härads-Rätt, och utan afseende på sakens större eller mindre värde. Lagman skrifve &c."
Yi hafva 580 Den 2 i December. sett Bruksegare fr§n Wermland, som förgäfves anlitat Götheborgs köpmän om förlag. Under denna tid af året, och så länge den utländska krediten fanns, har så tillgått, att sågverksegare, som haft något att skeppa, eller ock köpmän, som skeppa för egen räkning, hafva kontraherat 0111 prisen med köpmän i utlandet, hvarigenom de kunnat på förhand indraga ^ af köpeskillingen för dessa laster och hela beloppet vid deras framkomst. Genom det rubbade förtroendet har nu delta uphörf. Jas återkommer här till mitt anförda exempel om svag is. Afan synes vilja genomdrifva den satsen, att det är mycket bättre att låta dem drunkna, som gå på svag is, ty då skola de återstående icke våga sig ut pä den svaga isen. men denna moral har ännu icke gjort sig gällande. Oaktadt straff med vallen och bröd vai it utsatt for gående på svag is har man likväl ansett som en mensklighelssak att hjelpa dem, som äro i fara alt drunkna. Jag förnyar min anhållan om bifall till den föredragna punkten. Hr Frih. 0. Ordhden tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr E renhoff: Jag har begärt återremiss endast i den afsigt, att lånet till sista specien skall vara i Bankens vård, innan några sedlar få utgifva*. Alvensom att ordet kreditiv bör utgå och orden inom landel flyttas näst efter orden handel och näringar. IIr Stjernsvärd: Talaren före den siste har behagat framkomma med en af sina vanliga qvickheler och jag skulle möjligen kunna gifva honom svar på samma sätt, men jag förbigår det. Jag hade icke väntat, att den, som sjelf medelst industriella företag kommit till det välstånd, hvaruti han, ifrån att ega intet nu sig befinner, skulle göra försök att förlöjliga andras små bemödanden i samma riktning, synnerligast då han sjelf, varit en bidragande anleln. till den såsom lörsörjningsmedel tillgripna utvägen.
Vårbruket är då slutad t; torfskärningen bör då för hvar och en klok hus - 214 Den 7 September e. m. hållare vara verkställd; slottern är ej börjad och längsta dagarne inträffa då. Jag tror, att denna tid skulle kunna appliceras för alla orter i Riket, ehuru jag icke känner de Norra Provincerna, men de utgöra en så liten del af Riket, alt afseende väl måste göras på hvad den största delen behöfver. Utskotten hafva tillstyrkt, attflyttningstiden borde återgå till hvad den förr varit; men jag anser den vara olämpligare än all annan lid, ty vi hafva då en af de vigtigaste skördarne, kanske mera magtpåliggande än andra, nemligen potatisskörden. För min del tycker jag det stöta nära till löjlighet, att Rikets Ständer vid en Riksdag besluta en sak, och nästa Riksdag besluta tvärtom; hvarigenom Regeringen alltid besväras med nya skrifvelse!' från Ständerna, då Regeringens tid kunde mycket bättre användas. Ibland reservationer har det blifvit yttradt af Nils Månsson, att flyttningstidens förändrande till midsommaren skulle i Skåne betydligt höja lönerne derigenom, att flyttningstiden i Danmark just då inträffar. Jag trodde "mig förut veta, att denna uppgift icke var öfverensstämmande med rätta förhållandet; men för säkerheten skull har jag å nyo underrättat mig derom, och kan nu bestämdt upplysa, att flyttningstiden i Danmark inträffar i Maji månad. Det har äfven blifvit sagt, att genom en sådan förändring af flyttningstiden skulle dagspenningen för arbetare blifva betydligt hög, Den 7 September e. m. 215 emedan örängarne om sommaren icke skulle antaga någon tjenst, utan heldre arbeta för dagspenning, emedan hvar och en jordbrukare då vore angelägen att erhålla arbetare. Om också drängarne då heldre arbetade för dagspenning, skulle dock i min tanka arbetsiönerne icke blifva förböjde, emedan arbetarnes antal derigenom ökades. För öfrigt är brist på tjenstfolk icke alt befara, sä vida Tjenst!)jonsslattgan noga efterlefves, och lösa personer tillhållas att antaga årstjenst.
Sorn denna omröstning utfallit med 71 Ja och 48 Nej, hvadan således Ja vunnit, så har Borgare-Ståndets ofvannämnde beslut blifvit faslställdt. 6;te Voteringen: enligt 2:dra punkten i N:o 522. Den, som vill, alt till contra-proposition, i fråga om vilkoret! för användandet af de till valten-aftappningar och större odlingsföretag uti de sydli* gare Länen anslagne medel antages Ridderskapets och Adelns samt Preste Ståndels beslut, att ifrågavarande medel anvisas, för att, till de i Ja-Propositionen om förmälde ändamål, utgå under enahanda vilkor, som äro bestämda, i afseende å det till lika behof för de nordligare Länen beviljade anslag , eller att till Kongl. Majrts Nådiga pröfning öfverlemnas att för hvarje serskildt föremål, i trion af den n}rlta, som deraf kan påräknas, bestämma, 0111 Statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån och, i denna senare händelse, huru med återbetalningen skall förhållas samt om ränta bör erläggas eller ej, voterar Ja Den, del ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages till contra-proposition, alt ifrågavarande medel komma alt utgå såsom lån, mot vilkor: att återbetalning skall ske inom 10 år; att lånet blifver räntefritt de tre första åren och sedan löper med 3 procents årlig ränta; att capilal-afbetalning vidtager först efter 4 år och sedermera utgår med *:del om året, då räntan med hvarje capital-afbetalning försvinner; och att dessutom, der serskilde omständigheter sådant kunna föranleda,'Kongl. Majst må cga att, vid lånets meddelande, anvisa bligst ? del deraf såsom anslag; utan ränta eller återbetalningsskyldighel. Sedan genom denna votering, som utfallit med 44 Ja och 75 Nej, contra-propositionen blifvit bestämd, i enlighet med nej-propositionens ofvanomförmälde lydelse, har omröstning i hufvudsaken blifvit verkställd öfver följande proposition: 6 Förstärkta Stats-Vlskotlels Memorial, N.o 5jo.
Vi ha i morgon Maria Bebhdelsedag, och jag ar saker att i alla kyrkor predikas ifrigt den gamla litanian om kvinnans plikter som m7ca oc7h moclw, ty annat har jag ej hört ännu p i den dagen. Och det göres visst afveii behof, men mera göres dock behof att nu uppfatta kvinnans hela lif och stallning ur litet större synpunkt och visa, huru hon i alla sam h Kllsf Grhtillan den kan vara Herrem tjii~znrinnn! a ' En del af dessa tankar har Freclïilra inviift i sina fortsatta teckningar, företrädesvis i Henznzet. Hon har dar velat skildra familjernedlemma~rnes förhEbllande till hvarandra och till ett högre lif under bemödande att rena och höja sig sjalfva och det hela. Sarskildt h m hon velat lösa fragan om de inHnga döttrarna, som ofta utgöra ett s&amp; stort bekymmer i hemmen. Hon har velat i sin mHn h; jalpa till att borttaga den gangse fördomen, att kviimans enda mal och fullkomniiig iir aktenskapet och att hon utan detta. är att betrakta som en vissen grens. Men hon stiiiiger dem icke darför inom barndomshemmets tr&amp;ng; .i, gränser för all framtid. E n eller tv&amp; f&amp; sia uppgift diir, de öfriga söka sig en gagnelig vedrsamhet dar utanför. » Jag har skrifvit för de eiisaniiuan, säger hon, » jag har velat visa dein, att de kunna nå sitt lifs mål i kristlig och medborgerlig mening, af ven utanf ör Kktenslrapet. Jag har latit dem alla, vare sig utom eller inom äktenskapet (i fadernehemmet eller i det sjalfbildade egna hemmet), närma sig det högsta mKnsklig.,z malet - klarbet och dygd i eget bröst, harmoni med sin omgifning. Om do f&amp; barn d kött och blod eller de gifva samhället goda och lcarleksfulla garningar eller dster af deras aiidlign verksamhet o. s. v., det a r detsailma.
Denna frågas ekonomiska sida är ej eller obetydlig. Bränvins-tillverkningen har, såsom bekant är, blifvit en bi-näring för de flesta orter i Riket, utan hvilken, under närvarande förhållanden, deras ekonomiska ofärd skulle vara förhanden. (Huruvida detta är lyckligt eller olyckligt, derom vill jag icke nu orda). En beskattning, uppdrifven lill den grad, som Utskotten föreslagit, skulle således i hast betaga en mängd orter deras enda bi-näring, utan att sätta någon annan i stället. Sådana åtgärder kunna dock icke vara öfverensstämmande med en Stals-förvaltnings sunda principer. Sådant lärer ej kunna vinna bifall af en upplyst Regering, likasom man har anledning till det hopp, att respeclive Med-Stånden behjerta de förhållanden, som man här sökt framställa.” Häruti instämde Niclas Jönsson från Christianstads Län, Lars Bengtsson från Malmöhus Län och Lars Pettersson från Blekinge Län. Devilln. och Ekon. Ank. till Exp. Ulsk. den 27 Maj, kl. 6 e. m. Memorial, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer , angående ersättning till Kr ono-Läns männen för resor, sorn af deni anställas till försegling af hränvins-redskap. Uli Nådig Skrifvelse den i\ sistlidne Mars, har Kongl. Maj:t , jemte tillkännagifvande, alt Krono-Länsmännen inom samtlige Fögderien af Wermlands Lån, uli en lill Kongl. Maj:t ingifven underdånig skrift, anhållit om åtnjutande af reseoch tractamenls-ersältning för resor, som af dem, i och för försegling af bränvins-brännings-redskap, anställas, samt med öfverlemnande af en utaf Jusfitias-Canzlers-Embetet lill Kongl.
Herr Radmannen Schwan har utsträckt sitt yrkande derhän, att icke allenast Städerne Berns och Ulricehamns Handlande, utan i synnerhet de sä kallade Skal, Westgötha» mätte förbjudas, att wid alka andra tillfällen än Frimarknader, bandia eller utbjuda deras waror, och att samma Författning, i anseende till defte sednare perso, ners medförande gods, mätte till alla oordnmgars b'mmande widtagas, som är förcl-rifwen Judar, BorcellameGlasJern, och Hästhandlare. Herr Borgmästaren Lindqwist, har, jemte yrkande af inskränkning uti Westgöthe-Allmogens Gärdfarihan, dels rättighet, tillika tryggat sig wid den Handelsfrihet, Ulricehamns Stad, efter Priwilegier och Re, solutioner innehafver, hwilken Herr Borgmästaren tror icke kunna, emot 114 §. uti lf-og ärö fastställde Regeringsform, andras eller upphätwas; uti hwilket sednare yrkande äfwen Herr Bruks - Patron Lindberg, hwad Boräs Stads Handlande angar, genom serskildt anförande lill Wälloflige Borgare, Ständet, instämt. Detta allt, ej mindre an hwad Riksdags-Full, mägtigarne Anders Danielsson, Anders Häkansson och Anders Larsson frän Elfsborgs Län, uti twenne till Hedcrwärda Bonde-Ständet ingifne och den 26 nastiJunit till Utskottet öfwerlemnade Memorialer tift Westgötha-Allmogens för, män, andragit och derwid fogade Bilagor innehålla. iLZ6
F 18 Bifölls med Constitutions - Utskottets förändring j flutet af lista Momentek samt den förändring i det senare, att ivalrätt ma tillkomma alla af hwad Religion som hälst, hwilka annars dertill rättighet äga. § 19 Lcmnadcs oanmärkt, säsom de andra Ständcn rörande. Z 20 Bifölls med den af Utskottet förcflag, na förändring. § 21 Bifölls jemte Utskottets tillägg. § 22 Bifölls. § 2Z Bifölls Utskottets gjorda omarbetning och tllläggningar. § 24 Bifölls med Utskottets tilläggningar, § 25 Bifölls. § 26 Bifölls med Utskottets förändringar. § 27 Bifölls med de tillägg, att propositionen om Stats-Werkct bör astemnas inom fjorton dagar fran Riksdagens bönan och den samma wara ätföljd af en redowisning för GtatS-medlen, samt i flutet af H, i stället för tillstyrkan eller afftag, säktes till eller afstyrkande. § 28 Bifölls. H 29. Momentet 1 Bifölls med ben förändring att Lebamölernes antal mä förökas lill 24. Momen - Den 28 Oclober. Momentet 2 Bifölls jemte Ulskottcts tillägg, dödskalle wid stukct pttcrligarc tilläggas, ut! Loll-ritnLionS - Utskottet stör alltid owilkorli^en grfwa Ständerna del af allt hwatz til! detsiuunia inkommer, sä snart Utskottet sig deröfver yttrat, samt derjämte lata delta ptt yttrande medfölja.
Ridderskapet och Adeln har beslutit, alt orden '7 Riket” skola i denna §. utgå; hvaremot de trenne öfriga Stånden utan förändring antagit Utskottens förslag; vid hvilket förhållande Ridderskapets och Adelns serskilda mening förfaller. 35 §. I stället för 2:dra momentet af denna §. har Hederv. BondeSlåndet antagit samma moment af §. 35 i Utskottens Betänkande 3N:o 6; men af de öfrige trenne Stånden har Utskottens förslag i Utlåtandet N:o 8 blifvit bifallet. Utskotten, sorn hemställa, om icke Bonde-Ståndet skulle finna för godt att förena sig i de Irenne öfrige Ståndens beslut, anse denna skiljaktighet i annat fall, såsom innefattande fråga om beskattning, böra af förstärkt Stats-Ulskott afgöras; i hvilket afseende Utskotten föreslå följande voterings-proposition: Den, som bifaller Utskottens af 3:ne Stånd gillade förslag i 35 §., 2 mom. af Utlåtandet N:o 8, att de gästgifveriet hvilka anses endast såsom skjuts-ombytningsställen, och, på sådan grund, är,o från bevillning, elter 3 Art. i Bevillnings-stadgan, fria, erlägga minst 3 U:dr, med rättighet Bevil/n.- Lagsamt Allm. Desv.- och Oecon.- Utsh. Memorial N:0 f3. för Tnxeringsmännen att denna afgift förhöja, voterar Ja, den det ej vili Nej. Vinner Nej, kommer, i enlighet med Ilederv. Bonde-Ståndets beslut, alt såsom stadgande antagas, att de gästgifveriet', hvilka anses endast Såsom sk juls-om by Inin gsstä lien och, på sådan grond, äro från bevillning efter a Art. i Bevillnings-Stadgan fria, erlägga icke denna afgift. s7 §• n ögv.
Att mötets pleni-sammankomsler hållas offentligen. Att mötets sammanträden, med hvad dertill hörer, af Statsmedel bekoslas." Efter hvad Herr von Hartmansdorff', till stöd för ofvanstående förslag, anfört, saknade så väl Svenska kyrkan som skolan för närvarande en behöflig representation. De i kyrkolagen föreskrifue prestmöten inom stiften voro nemligen lika litet tillfyllestgörande för kyrkan, som de i 1820 års skolordning anbefallde skolrevisionerne hade tillfredsställt behofvet inom den offentliga undervisningens område. Förhanden varande förhållanden påkallade emedlertid ett afhjelpande af omförmälte behof. Visserligen hade det vid Riksdagarne församlade presterskap utgjort en kyrklig representation förmedelst sitt enskilda Utskott för behandling af kyrkans angelägenheter; men grundlagen kände ej något sådant Utskott, än mindre något allmänt kyrkomöte; och dessutom toges vid Riksdagarne den mesta tiden och verksamheten i anspråk af verldsliga bestyr. Under sådana förhållanden blef kyrkan stillastående och den stora mängden likgiltig för hennes angelägenheter, hvaremot de gudaktige blef vo häftiga och våldsamma, anseende sina heligaste anspråk lemnade derhän, och förthy äfven böjde för statskyrkans upplösning, i förmodan att den obegränsade religions!rila e t e u skulle vara det enda öfriga medlet att återlifva sann gudsfruktan och kyrklig verksamhet. Religionen vore emedlertid samhällets innersta band; och derföre kunde religionsfriheten lika litet fördragas, som meningsstrid inom den Protestantiska bekännelsen, utan tillhörde det hvarje eftertänksam medborgare att arbeta emot sjelfförstörelsen och. således att söka upprätthålla statskyrkan, såsom det gemensamma och högsta samhällsbandet. Det kunde dock endast ske genom att återlifva densamma från det stillestånd och den domning, hvaröfver man nu klagade; men för sådant ändamål syntes det kyrkomöte motionären förordat böra verka. Det beredde nemligen församlingen en större delaktighet i kyrkliga angelägenheter, än den nu eger, och stegrade dermed intresset derför.
December samma år, på så sätt att Eders Kongl. Maj:t, genom Dess höga påskrift A berörde räkningar, i nåder godkänt medlens disponerande, innan läkningarna till Kammar-Rättens granskning ingingo. Beträffande de til! Kommando-Expeditionen i öfrigt och på grund af Kongl. Brefvet den 22 Februari 184 1 anordnade medelsbelopp, som uti Herrar Revisorers Berättelse upptagas under 2:ne särskilda poster, nemligen elen ena å 282 R:dr 24 sk. och rien andra å 85o R:dr, så har den förra, enligt det uti högslberörde Kongl. Bref afsedda ändamål, blifvit behörigen redovist, och, med stöd af Eders Kongl. Majtts sistbevörde dag och år i nåder fastställda Stat för Landtförsvars-Departementels Kommando-Expedition, är utaf den sednare posten utbetald en summa af 717 R-'dr 5g sk. 4 r:s*- s3nR balanseradt til! påföljande räkning 105 x32 R:dr 8 sk. 8 r:st, allt i enlighet med f. d. Stats-Rådet, GeneralLöjtnanten m. m., Herr Grefve Morners till Kammar-Rätten öfverlemnade redovisningar af den 20 April 1842. Den nådiga Remissen bifogas i underdånighet. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormak ti gste Aller 11 ådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, Ed. A. PEIJRON. Stockholm den 9 Februari x844- Fr. Widbom. 14 106 Öfver-Komraenilanteiis och Kommendantens i Stockholm underd. Utlåtanden, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af Kommendants-Expeditionens räkenskaper.
Lön ärligen innehällas 20 Tunnor Spanncmäl, pä det att Akademien mä winna nödig Fond till underhällande och upbpggande af Auditorier, Bibliotheque, Ob, servatorium, m. m., samt emedan följakteligen den Bewill» ning, som enligt Utskottets Förslag stulle komma att för Akademiens samteliga Hemman erläggas, i sjelfum merkel stulle utstä af Professorcrnes sammanskott till Akademien, synes berörde föreskrift leda tillden flutföl-d att Professorerne wid ofta berörde Akademie skulle komma att twenne gänger betala Äewillning af deras Löner. cl) Om Academiernes Hemman, med dess tillhörande Räntor, hwilka hufwudsakligen aro till Aeadcmie-StatcnS aflöning anslagne, stulle, såsom förut till en dcbwarit öfrigt , emellan samtclige Löntagare fördelas pa det sätt, att de i stallet för Lön af Hemmanens afkastning, begagnade sjelfwa Hemmanen hwar och en i män af den ho, nom tillkommande Lön, sa kunde naturligtvis ingen fräg« blifwa derom att Akademien för dessa Hemman stulle betala ware sig Maximi, eller Minimi-afgift, dä Löningstagaren betalar sin behöriga Bewillning för sin Lön, eller afkastningcn af Hemmanen. Föga billigare synes det ock wara om Akademien för det den upbär Hemmanens af, kastning och Räntor, samt den till wcderbörande Löntagare utdelar, stulle för ofta berörde Hemman erlägga särstild Bewillning utom den afgift, som de hwilka ärnjuta »fkastningen stola betala. Lödd. och Ad. prot. 6:te Land. mdva Afd. N o 42.
Prat. 1859 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 14 Häft. 3 la Banko^Ulskotlets Utlåtande M 26. af Låne-kontoren utfärdas, må Fullmägtige genom anordning pä Låneafdelningen begagna förskott, hvilket genast dä tillgången det rnedgifver till Låne-afdelningen återbetalas. Stockholm den 2fi Juni 1860. Reservation: af Herr C. J. Kock: »Ändamålet med Rikets Ständers Bank i dess nuvarande form är, enligt gällande Banko-reglemente, att vara en depositionsoch lånebank. Att utsträcka dess verksamhet till att bedrifva vexelrörelse i annat syfte, än 109 § i samma reglemente omförmäler. eller för bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa, anser jag mindre förenligt med dess organisation och styrelse, och alltså att, om derutöfver ett försök skall göras, detta bör ske till en början iuom stadgad begränsning och endast för att underlätta förbindelsen med det land, med hvilket Sverige har sin största och lifligaste affärsberöring, nemligen England. Enligt hvad sålunda blifvit antydt, är jag med Utskottet af skiljaktig mening beträffande dess tillstyrkan att genom Banken låta köpa och sälja vexlar i Thaler Preussisk Courant, betalbara i Berlin. Skälen för denna tillstyrkan iiro hufvudsakligen tvänne: dels den »höga ståndpunkt», som Utskottet uppgifver att våra handelsförhållanden skola stå till de orter, der Preussiska Thalern är det vanliga liqvidatiorismedlet, och dels de liqvider i denna myntsort, hvilka under många år komma att föranledas i följd af de för Statens räkning upptagna utländska lån. Om, såsom Utskottet förmenar, vårt land haft med Preussen något omfattande utbyte af produkter, så skulle detta sannolikt af sig sjelf hafva framkallat direkta vexellransaktioner enskilde emellan, i likhet med hvad som redan eger rum med åtskilliga andra länder; men i stället upplyses genom af Fnllmägtige i ämnet afgifvet utlåtande, att de å Stockholms
Och då han nästa förmiddag kom upp på däcket efter att ha tagit ett bad, gjort en grundlig toalett och ätit en god frukost, då vände sig hvar enda människa efter honom och hviskade: » Där är han, som har vaknat! » Hans namn visste man också, ty alla hade läst det på hans visitkort på soffan, där han i två och ett hälft dygn hade legat som ett annat stycke bagage, och de unga damerna funno det » so very interesting! » Då » Lux » på femte dagen efter afresan från Marseille gled in i hamnen vid Alexandria, stod den uppvaknade på däcket. Våren hade här redan gjort sitt triumferande intåg. Alla fruktträdgårdar stodo hvita af blomstersnö, klängväxterna höljde de högsta träd med obekanta, glödande blommor. Alla hus och murar lågo bländande hvita i det strålande solskenet, som fyllde himmel och haf medöfverströmmande glans, och framför honom lyfte sig det underbara, obekanta landet, den andra världsdelen, som en blå, lockande dröm. Men rundt omkring honom, alldeles nära honom lyste andra stjärnor, större och mera färgade, röda, orangegula, strålande gröna. Och midt ibland alla dessa stjärnor gled han fram på långa, mjuka vågor, som om någon osynlig makt hade burit honom. Och, huru sällsamt! Vågorna sjöngo j u 1 Eller var det stjärnorna, som sjöngo? Han tyckte sig ha hört den underliga sången förr. En vals var det, en spansk vals. Violiner, flöjter och guitarrer förenade sina klanger och snodde den tjusande melodien från dur till moll och in i dur igen. Kast agnetter markerade takten, tamburinen slog säkra, dofva slag, och n u! — var det icke ljudet af steg, som raskt och taktfast genljödo i hans öron? Den unge mannen tänkte på allt annat än att dö. Han hade ingen att tala med, och han talade med ingen. Han var en bland dem, som helst tiga i de högsta ögonblick af sorg och glädje. Men om någon hade haft tid att se på annat än insegli ngen till Alexandria, skulle de i detta ögonblick på hans ansikte ha kunnat se ett återsken af all den härlighet, som utbredde sig för hans ögon.