Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad, siirskildt betriiffar utflyttiiingarna till Danmark och Tyskland, Iiafva, clessa det onda med sig, att de utflyttande, livilka sällan atervända med samlade arbetsförtjänster, tillgodogöra utlandet sina basta arbetskrafter och 3,terkorniiia merendels ined en af arbete iitsliten kropp eller Iielilsiindas ofta alldeles iitarinade och inånga af kvinnorna ined flere eller färre uti utlandet förvarfvade oäkta barn, nästan alla då koiiinlande fattigförsörjiiii1gari1~ till last. w I femhrsberattelsen för ICr&amp;tinnstnds 1An (1886-1890) skrifves att ~iitvaiidrarne ofta Hterkoiiiina till lieinlandet i iiödstiilld beliigenhet, icke sällan lieiiisända af utländsk myndighet&gt; och vidare nieddelas, a t t iinder åren 1886-1890 antalet från Danmark till länet lieinsända kvinnor var 118 och antalet barn 93. I fMnl~nö7~us ' liilzs (1886-1890) feniårsberättelse läses, att, fortfarande gäller detsainma soni konungens befallningsliafvande i tidigare feniårsberattelser anmärkt, neinligen att vistelsen i det främmande landet sallaii befinnes liafva ländt till båtnad. De återvändande äro ofta stadda i nödställd belägenhet. a I-Contingens befallningsliafvande liade iiiider feinårspeiioden lämnat understöd A t 1,334 från Danmark lienivändande svenska iinclersåtare. (Xian liar i denna uppgift; icke skiljt p&amp; inän och kvinnor).
Statsverket saknades förslag till anslag för de Kongl. ArfPrinsarnes apanage, uppfostran och oumbärliga Hofhållning, var åtminstone för mig lika oväntadt J22 Den i5 December f. m. sorn smärtande; o väntad t, då behofvet deraf är gifvet, och smältande, så vida det skulle kunna utvisa misstroende till Nationens beredvillighet, att häruti med nöje möta Kongl. Majrls Nådiga framställning. Alt hushålla med Statens medel är en skyldighet, den Representanten aldrig bör förbise; men denna skyldighet låter sig alltid väl förena med erläggandet af de bidrag, som äro nödvändiga för ett älskadt Konungahus. Mine Herrar! jag behöfver icke påminna Eder med hvad glädje vi i8a3 emottogo underrättelsen om Hans Kongl. Höghets Förmälning, med hvilken fört usning hela Nationen såg en Prinsessa ankomma, som tillvunnit sig en odelad hyllning af hvarje Svensk Medborgare. Hoppet är uppfyldt att inom oss se en Furstestam uppväxa* som, till födseln Svensk, uppfostrad med Svenskmanna allvar, skall vidmagthålla den sällhet, dess höga Farfader och Fader oss. bereda. Dessa minnen, känslor och förhoppningar föranleda min förmodan, att Ridderskapet och Adeln skall med välvilja anse, att jag nu föreslår, det Högloft. StatsUtskoltet anmodas, att till Rikets Ständer inkomma med Förslag till Apanage för de Kongl. ArfPrinsarne, hvarvid StatsUtskottet icke lärer underlåta att, i afseende på Den i5 December f. m. 123 Summans belopp, förskaffa sig ledning af livad Nationen fordom vid dylika tillfällen anslagit, samt genom jemnförelse af olika liders olika myntvärde. Om remiss af denna Motion till Höglofl. StatsUtskottet och communication med respective MedStånden anhålles. Lades på bordet. Herr Tham j Wolrath> anförde skriftligen: Ännu har icke tystnat den klagan, som länge varit förd öfver oreda i Sveriges allmänna Finance-ställning.
Ständers Revisorer utfärdade Instruction borde bestämdt innehålla hvad Revisorerne i ty fall ägde att å Riksens Ständers vägnar vidtaga och föreslås fördenskull vördsammast följande tillägg i nämnde Instructiun, nemligen: Skulle Riksens Huglofl. Ständers Revlsorer under granskningen af Allmänna Magazins - Inrättningens Räkenskaper och förvaltning finna, att de af Riksens Höglofl, Ständer vid denna Riksdag stadgade grunder för förvaltningen af det från Banken erhållne Creditiv, voro uppenbarligen öfverträdde , må Revisorerne, i ett sådant oförmodadt fall, äga rätt att hos Banko - Fullmägtige inhibera utbetalningen, eller i vanlig väg påbjuda indrifningen af Creditivet till det belopp, att blott lialfparten deraf återstår, likväl med den modification, att beslutet härom skall vara genom omröstning bifallit af Två Tredjedelar bland Revisorerne, Lit. A. Till ScatsUtsk. Betänkande N:o 263 i 4:de Sami. af Bihang till RiksStåndecs Brot. 1S17 i8a8- A Uppgitt, sorn å ena sidan visar utrymmet af de Magaziner, som af Allredan blifvit till anläggande anmäldte, samt hvad vidare utrymme synes Nu befinteligt MagaziDS-utrymme. Summa" Magazins. utrymme. För Oriad >1 Säd. t 'ör Riad el. orkad Säd, För Oriad Säd. •är Riad el. orkad Säd. Tunnor. Tuanor. Tunnor. Tunnor. Stockholms Stad •. Slottsoch FörrädsMagazinerne tillika med KronoBageriet Ladugårdslands Bränneri* Magazin . ■. Maria Dito Dito . Tanto Dito Dito . Catharina Dito Dito , Kongsholms Väderqvams Magazin . Län % Nyköpings Magazin .
Då således, i följd af detta Riks ståndens beslut, en gåfva kommer att tillfalla församlingarnes folkskolor, hvilken i sjelfva verket torde kunna betraktas såsom en lämplig grundval för blifvande socken-bibliothek, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse bos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Majit med befallningen om utdelning af tidskriften, ”Läsning för folket,” till samtliga folkskolor i riket, förena den nådiga förklaring, att med ifrågavarande förfogande äfven åsyftades en uppmuntran till menigheterne, att inrätta socken-bibliothek, der de ej redan finnes anlagda. * Stockholm den 24 Juli 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, ia?I. Ank. till Exp. Utsk. den 29 Juli 1851, kl. G e. m. Betänkande, i ättledning af väckt motion om grundräntornas fördelning och nedsättning. Herr Grefve LiljecrantSj G. F. har, uti eu från HögloQ. Ridderskapet oell Adeln till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, anfört, att, oaktadt ett trettiofemårigt fredslugn inom fosterlandet alstrat eu måhända tillförene okänd, allmännare välmåga, vår industri likväl icke genom detsamma blifvit lyftad till en sådan höjd, att den till någon betydligare del förmått öfvertaga de skattebördor, sorn hvila på jordbruket. Under sådane förhållanden har det synts motionären icke vara välbetänkt, att, under förhoppning på en framtida möjlig, fastän föga sannolik, industriel utveckling, uppskjuta med åtgärder för lättandet af jordbrukets bördor, helst den betydliga del af svenska jorden, som ej drager någon, eller endast en ringa grundskatt, erbjuder en utväg att åstadkomma en nedsättning i den skattlagda jordens grundränta, förutsatt, det medel kunna beredas att lemna den oskaltlagde jordens egare full ersättning för den minskning i kapitalvärde, som deras egendom genom skattläggning måste undergå.
fjär imber hafina 6,765,852 qoabratref blifioit afmätte, 8,421,585 belabe och ftprelfe fig ttttbrngtt feban fifta SRiföbag. 47 utbrutne titt Remman od) npbpggett, 2,158,883 afröfabe fdfom öfwer* loppömarfer, farnt 6,908,91o fot rågångar etter fftfteélinier utftafabe. Meb bifall titt tttifetö ©tanberg unberbåttiga anhållan, att Äongl. ftommmtaiMajit måtte låta upprätta förflag titt författning ont lanbéting etter en länen omfattanbe fommunalsreprefentation, od), i fantmanl)ang bers nteb, öfmerfe be angåenbe menigljetéftt)relfe få wäl på lanbet font i ft)nnerl)et i fiäberna gättanbe författningar, fatnt berefter titt lliifetä ©täuberd pröfning framlägga be förflag, font t antebning f)äraf fnnbe warba utarbetabe, fjär Äottgl. Majit t itåber tittfatt en fontite, meb ttppbrag att företaga beit utrebning od) uppgöra be förflag uti berörbe ämne, Ijwarom Oiifets ©tänber gjort framftättning. ©eban STifetö febnaft förfamlabe ©tänber fjoö $ongl. Majit an Majit förorbnab od) imber ben 26 ftft Maj afgifwit unberbånigt betänfanbe od) förflag, öfwer f)wilfet Äongl. Majit inforbrat utlåtanben från weberböranbe embetöwerf. Sefa utlåtanben äro ännu tefe afgtfna. 3 antebning af gjorb framftättning ont bcljofwet af anbringar i Sanbtmätt* flabgaitbeita angåenbe arfrobe för lanbtmäteri
Jag för min del skulle tro, att denna tillökning lomme att uppgå till omkring 4°o,ooö r:dr, såvida man nemi. vill inskränka Riksg.cont:s utgifter till det belopp, hvarmed jag tror att de kunna regleras, öm man nemi. utställer betalningen af Riksg.cont:s skuld på något längre tid än de 5 år, som förflyta intill nästa riksdag. Jag hade icke ämnat i närvar, ögonblick yttra något i detta afseende, så vida icke det nyss upplästa anförandet hade innehållit, att med brännvinsskatten* reg - Dc n t Juni t. m. ?3 reglering skulle sakerna komma att stå på samma punkt sorn liittills i afseende på bevillnrsbeloppet; men då Bevilln.- och Oecon.Utsk:n i närvar, ögonblick Iiira vara i begrepp att fatta beslut rör:de de förslag, sorn öfver beskattningen af brännvinsbränningen skola till Stånden ingå, har jag ansett det vara nödvändigt att rätta begreppet om hvad som i afseende på denna beskattning erfordras, och får då uppriktigt förklara, att jag icke inser någon möjlighet att undvika allm. be vi 11 n:s ökande, äfven med utgifternas inskränkning till hvad TJtsk. redan föreslagit, såvida icke brännvinsbevilln. eller andra bevillnisartiklar förhöjas utöfver den beräkning, StatsUtsk. redan meddelat R. St, med åtminstone 4oo,ooo eller kanske snarare 5oo,ooo r:dr. Det är svårt att så noga uppgifva det; men jag tror, att behofvet skall uppgå till nära 5oo,ooo r:dr. Jag tager mig derföre friheten att fästa ledamöternas i Bevilln.Utsk. uppmärksamhet på denna omständighet. Frih. Cederström, Jac.: Underrättad derom, att Statssecret. v.
Jag reserverar mig emot R. o. Adis beslut i 3, 4 och 5 §§:na i detta lagförslag. H.. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 tilI 4 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den i4 April i84i. Plenum kl. 9 f. ra. Justerades t prot.utdr. för den 5, och 6 prot.utdr. för den 7 dennes. Justerades pleni-prot. för den 10 sisth Mars f. m. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Prytz, Lars Adolph, ledamot i Bevilln.Utsk., erhållit 3.ne veckors ledighet, och anmodade Hr Landtm. Hrr Electorer att någon dag i denna vecka sammanträda, för att utse en ledamot alt under den sålunda beviljade ledigheten inträda i Bevilln.Utsk.; vid hvilket .tillfälle en ledamot i Ridd.Utsk. äfven holde inväljas efter Hr Coyet, hvilken, enl. hvad i ett föreg:de plenum redan blifvit tillkännagifvet, från riksdagen a frest. 356 Den (4 April f. ni. Lades på bordet StatsUtsk:s mein. N:o 49°) med förslag till sammanjemkning eller votering i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut ang:de extra-slatsregleringen. Gr. von Platen, Baltzar: Jag tror mig gå R. o. Ad:s önskan till mötes, om jag hos Hr Fril), o. Landtm, anhåller, att detta mern. mätte ställas först på föredraga.listan till nästa plenum. Naturligtvis äga alla dessa frågor inflytande på det slutliga afgörandet af statsregleringen och hafva redan derigenom sin vigt; men en möjligen ännu större vigt äga de derigenom, alt beslut om hvad som skall göras med den öfverblifna bancovinsten icke kan fattas, innan dessa frågor äro afgjorda. Frih. Hamilton, Hugo, och Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh., instämde med Gr. von Platen.
Hon höll blicken fäst på golfvet med det slags lugna värdighet, hvarmed en god menniska kan afge bekännelsen om sitt enda brott. Der fans inga tårar i hennes ögon och ingen skälfning i hennes röst; men han visste att detta värdiga lugn var tillkämpadt. Han kände på sig att det icke skulle behöfvas mer än ett ord från honom – ett ord som icke var en sarkasm – för att smälta denna onaturliga stelhet i naturlig gråt. Han kände ett häftigt begär efter att kunna säga detta ord; men i samma ögonblick var osäkerheten öfver honom, och han grep till sin vanliga utväg för att dölja den. Lifvet hade aldrig tvingat honom att bli vek; och af fruktan för att synas naiv spände han alltid taggarne ut som en igelkott så snart han inom sig hade minsta förnimmelse af hvad han i enlighet med sin lifsjargon benämde svaghet. »Nitton mödrar af tjugo äro lika sentimentala som du», sade han. »Men mängden kan alldeles inte göra att sentimentaliteten blir mindre löjlig. Tror du inte jag vet, att du står och väntar på det ögonblick då jag som den snälle lille gossen skall falla dig om halsen och lofva att alltid bli beskedlig.» »Jag är icke sentimental. Gå! Det är nog nu!» »Hvilket är nog?» »Din oförskämdhet.» »Aha. Du ger den förnärmade. Marker du inte att det är komiskt.» »Vill du gå?» »Ja. Men jag skulle så gerna först vilja ha dig att stiga ner från kothurnen och låta bli all tragik.» Hon klämde händerna hårdt samman liksom för att med våld hindra dem från att göra någon rörelse. »Gå», sade hon blott med en röst som var så oartikulerad som om den icke kunde böjas annat än kring denna enda stafvelse. Han såg på henne med ett uttryck af förvåning och en skymt af ängslan. Det gråbleka ansigtet, de hopdragna ögonbrynen, de sammanpressade läpparne som mist sin färg, hela denna muskelstarka gestalt hvars alla fibrer tycktes krympa sig under en våldsamt återhållen vrede verkade så egendomligt skrämmande på honom.
»Hon bryr sig alls inte om någon annan än mig. Vi tar henne naturligtvis med oss hem.» »Hem? Ska vi jag menar – ska jag?» Jag kände att jag blef alldeles blodröd, och det var då mindre underligt. »Hvar ska jag eljest göra af henne?» »Jag hade tänkt – trott», stammade jag – »att vi – nu först – skulle inackordera henne – till exempel på landet.» »Hvad fick jag då för roligt af henne! Hon är mycket snygg af sig.» »Hva falls! Snygg?» »Och kommer naturligtvis att ligga hos mig.» »Ska hon! Herre Gud, Gustaf», bröt det fram ur mig alldeles mot min vilja, »hur har du hunnit att bli så genomfördärfvad och på så kort tid till!» »Hvad för något? Fördärfvad, jag?» »Nå, fräck då, om du tycker bättre om det ordet!» Jag hörde att rösten lät skarp, men så var också det här mer än kött och blod kunde stå ut med. »Du är tokig, Lovisa!» »Jag önskar att det vore jag som vore tokig!» Men så kom jag i håg, att jag skulle vara mild. »Kära vännen lilla», sa jag och slog armarna kring hans hals, fast det riktigt kröp i mig, när jag kände hur han luktade, »tänk på dina barn och på dina oskyldiga barnbarn – tänk på oss alla! Inte kan du bry dig om det där fruntimret, när du har mig!» »Hvilket fruntimmer?» »Miss Rås, förstås.» »Miss Rås?» »Kanske hon inte heter miss Rås?» »Jo – det gör hon » »Du erkänner! Hur kan du Gustaf! En sådan där – varietet-mamsell! Hur kan du, hur kan du!» »Varietet-mamsell!» Gustaf fullkomligt gapade. I detsamma stack en kypare in hufvudet och hälsade, »att nu var miss Rås här!» »I samma ögonblick det fruntimret sätter sina fötter inom våra dörrar, så sätter jag mina utom dem för att alldrig mer komma igen», sa jag bestämdt. »Jag var villig att hjälpa dig med en sorg, men jag är alls inte villig att hålla till godo med en låghet. Nu vet du det.»
Ilufvudtilelns tillgångar anslås såsom resepenningar, dagtraktamente och resetidsersältning åt uppfinnaren af sagda method, mot skyldighet för honom alt —• ju förr desto heldre, — å de ställen, från hvilka kunskapers spridande till det uppvexande slägtet aldra bäst befordrades, eller, med andra ord, å folkskole-seminarierna i riket hålla föreläsningar öfver mnemonikens tillämpning på arithmetikens elemenler; samt af Sven Rosenberg från Christianstads län, hvilken (i motion N:o 393) fästat uppmärksamheten å ett af C. Georg Starbäck påbörjadt och till en del utgifvet arbete: ”Berättelser ur Svenska Historien”, hvilket genom sin enkelhet och llärdlöshet i formen och sitt låga pris, syntes blifva en särdeles lämplig lärobok för våra folkskolor — samt föreslagit, det Rikets Ständer ville för sin del besluta, att ett erforderligt belopp af besparingarne å de för folkundervisningens befrämjande anslagna medel borde användas till inlösen af nämnda arbete till så stort antal exemplar, alt åtminstone hvarje folkskola måtte deraf erhålla ett inbundet exemplar. Samtliga de framställningar, hvilka sålunda blifvit i afseende å detta ämne gjorda, har Utskottet till behandling förehaft, dervid Utskottet ansett sig höra i främsta rummet afgifva utlåtande öfver det af Kontraktsprosten Janzon och flere af motionärerne inom Bonde-Ståndet väckta förslag, att hela den personliga skyddsafgiften måtte, dels lill befrämjande i allmänhet af folkundervisningen och dels till förbättrande af folkskolelärarnes lön, efter folkmängden till kommunerna utdelas, och i sammanhang dermed äfven den af Kongl. Maj;t gjorda nådiga framställning om den personliga skyddsafgiftens anslående till folkundervisningens befrämjande.
So m fyllnads» Nej, nej » — ha n gjord e en afböjand e rö - nummer i programme t had e insatt s Bach s kon - sert fö r tv å violiner, i hvilke n d e båd a violin - relse me d handen, d å Edvi n vill e tal a o m stämmorna skötte s a f konsertmästarne Setterqvist sin stor a tacksamhetsskul d — » me n ja g ön - och Aulin p å et t i all o förtjänstfull t sätt. — skar, at t • hans moste r Beat a fåt t lefv a fö r Konserten, hvilken bevistades af h. m:t konungen, hade naturligtvi s samla t s å god t so m full t hus. att s e det. Ha n gö r henn e sto r heder. » Kyrkoherden had e hör t kronofogde n tala T v ä n n e matinée r gifva s Mari a Bebådelsedag, om Edvin s flit, oc h någo t å de n lill e skrif - den en a å k. opera n til l förmå n fö r Artisterna s varens yttre, de t nöjd a uttrycke t i han s och litteratörerna s pensionsförening, de n andr a i Berns ' etablissemen t a f premieraktöre n Ossia n ansikte, d e snygg a varm a klädern a oc h de n Hamrin. Vi d matinée n å k. opera n upptage r välfyllda kappsäcke n tyckte s berättig a han s programmet e n konsertafdelning, » Kome o oc h loford. Kyrkoherde n gladd e si g därå t a f e n Julia », dram a i tre akte r af Vikto r Balaguer sam t alldeles särskil d anledning, oc h ha n klap - Dentes » I Marocko », operacomiqu e i 1 akt. Hr Ossian Hamrin biträde s a f kapellmästare n pade Edvi n vänlig t p å axeln.
Genom tillämpningen af den i kommunalförordningen för landet valda utväg att genom uträknande af medelbevillningen söka jemna förhållandet i afseende å skattebidragens utgörande emellan i mantal salt jord, å ena, samt emellan dels icke i mantal salt jord och dels löntagare och rörelseidkare, å andra sidan, inträffar, att inom en och samma kommun hemman beskattas lika, af hvilka, ehuru satta till lika mantal, en del har har mångdubbelt högre taxeringsvärde än andra, såsom exempel hvarpå blifvit särskildt anförda egendomar inora Södertörn, nemligen 1 mantal Riksten, uppskattad t till 120,000 R dr, och hvarest personalen uppgår till ett antal af mer än 200, samt 1 mantal Brunna, skattadt till 7,000 R:dr, med 11 der bosatte personer; hvarjemte en motionär inom Hedervärda Bonde-Ståndet upplyst, att inom en församling af Wermlands län äro uppskattade, enligt 1862 års taxering, 1 mantal Björnö till 270,000 R:dr, och 1 mantal Wittensten till 7,200 R:dr. Ett annat af stadgandet om medelbevillningen härflytande missförhållande uppstår vid jemförelse af den i mantal satta jorden med annan, icke i mantal satt, fastighet; och i ännu högre grad vid jemförelse af i mantal satt jord med öfriga beskattningsföremål. Flera exempel härpå, hemtade från tillämpningen, hafva blifvit anförda, hvaribland ett och annat torde böra upplysningsvis omnämnas. Inom en kommun i Wermland finnes ett mantal, taxeradt till 200,000 R:dr, som bebos af omkring 300 personer. På samma egendom är boende såsom hyresgäst en löntagare, hvars inkomst af lön utgör 2,500 R:dr. De inom kommunen varande hemmanens medelbevillning utgör lä B:dr 10 öre och nämnde löntagares bevillning 23 R:dr.
Men då jag hört den sedliga indignation, som nu synes hafva gripit en slor del af vårt folk, misstydas och missförstås, äfven af kvinnor, har jag trott det vara på sin plats att i den tidning, som företrädesvis räknas vara kvinnornas egen, yttra några ord till försvar för dem, som uppträdt i detta, hvilket väl kan sägas vara en lifsfråga för samhället i sin helhet, om ock kvinnorna mest blifva lidande därpå. Den första invändning man får höra är vanligen den, att det är » obegripligt », att kvinnor känna sig uppfordrade att offentligen framträda och lägga hand vid något sådant som osedlighetens motarbetande. Men vore det icke mera att förundra sig öfver, om de de icke gjorde det? Om de med lugn kunde tänka sig sina män, sina bröder, sina söner dagligen och stundligen utsatta för sinnesretande frestelser, som möta dem öfverallt och i sådant öfverflöd, att det bästa hem, den vaksammaste moder ofta nog står maktlös emot allt detta? Kan det verkligen förundra någon, att när vi se och höra — och nästan hvarje tidningsnummer berättar oss något dylikt — huru män och ynglingar gå under, formligen uppslukas i de uppjagade lidelsernas flod, eller, om de ryckas därutur, genom hela lifvet måste bära med sig ett skuldbelastadt samvete, en usel och bruten kroppshydda, ett vanäradt namn, kan det verkligen förundra någon, att kvinnorna då ej uthärda att sitta stilla, med händerna i kors, utan gripas af ångest, springa upp och uppgifva ett skärande förtviflans skri? Jag tror icke det. Jag tror, att den, som närmare besinnar saken, icke skall en gång till påminna: » Kvinnan tige i församlingen! » utan snarare säga: » Tigen icke! » Stigen upp på taken och ropen ut öfver allt folket och skrien allt upp till himmelen: detta är synd, synd, synd! » Kom ej och säg mig, att det är onödigt, obehöfligt att kvinnor antaga sig sedlighetens sak! Eller att de böra med tystnad åse allt elände, sluta ögonen till och säga: det passar oss icke att tala eller tänka härpå!
Det enastående lifliga intresse, som vår tåfiing uppväckt öfver hela landet, sedan. » synes resultera i ett betydande stort antal Båda brunno af begär att veta, hur stor Under den gångna månaroll de ännu spelade i hvarandras tanke och tåflingsskrifter. dens sista dagar bokstafligen öfversvämmades känslolif, men ingen vågade fråga därom. » Och ni är lycklig, hoppas jag? » sade hon, vi däraf. Detta nummer lågges emellertid allt för ifrig att åtminstone få veta något. tidigt i press, för att vi skulle kunna hinna » Jag har mitt arbete. » verkställa någon hopsummering och meddela » Ja, har man bara ett mål! » någon ens approximativ summa af antalet » Och så har jag mina barn — de arta deltagare. Detta får således anstå till nästa sig bra, Gud ske lof! » nummer. Emellertid kommer nu omedelbart del Han hade rört vid den sårbara punkten jättelika arbetet med listornas öppnande, sorinom henne. » Barn! Ja, när man det har, måtte ingenterande och granskning att begynna under noggrant iakttagande af de offentliggjorda ting vara svårt! » svarade hon bittert. reglerna och under herrar prisdomares konDet kom med ens för henne, hur ensam troll. Huru snart detta, arbete kan vara hon stod, samt hur planlöst och onyttigt henhelt och hållet afslutadt och tåflingens resulnes lif varit, och hon fattades af ett brinnantat offentliggöras, är för närvarande omöjde begär att uträtta något nyttigt och godt ligt att bestämdt fixera, men våga vi tillförliksom mannen bredvid henne. säkra alla våra ärade tåflande, att från vår » Jag reser mycket, » återtog hon — » m e n jag sida intet skall sparas af möda eller omsorg skall hitta på något annat att fylla mitt lif för att så fort som möjligt få det klart. med — något bättre. » På framställda förfrågningar vilja vi medHennes ögon strålade, som såge hon i fjärdela, att den segrande listan kommer att ofran, ett mål värdt att nå. fentliggöras i Idun. » Om vi fått lefva tillsammans, » tänkte han, » skulle vi utvecklats på helt annat sätt — såvida det inte gått med oss som med de Redaktionen.