Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve von Schverin har emellertid nu så fullkomligen förekommit mig i det svaromål, jag kunnat hafva för afsigt att, i anledning af Herr Grefve sf Wetterstedts nyss upplåste anförande, afgifva, att allt bemödande å min sida stt vilja fullfölja detta svaromål, särdeles emot Hr Grefve af Wetterstedt, nu mera skulle blifva endast en st id i vältaligheten, sedan ämnet synes mig åsidosatt, och hela den värde tala rens förmåga använd endast emot min person; och jag känner för vål min underlägsenhet i Den 5 Maji r. 7/if Senna slags bevisning, för att inlåta mig uti en så olika kamp. Mina åsigter i åronet har jag öppet oell oförstäldt framlagt. Det var niia rått; och de, sorn motsagt mig, hafva haft samma rått att uppgifva sina skål. Lika litet kan jag finna att någon personligen blifvit angripen, som jsg kon medgifva att något behof af skydd varit i fråga. Om skydd kunnat å ena sidan påräknas, har det ock icke saknats å den andra. Hvar och en sorn bedömer med billighet, skall finna, att jag i första början blott fällde en utlåtelse, och alt denna af mrne motståndare uttyddas och besvarades, innan jag ännu vidare deröfver yttrat mig. Jag slutar nu denna debatt i det hopp och med den öfvertygelse, att den, långt ifrån att åstadkomma något"ondf, ofeibart|måste för fram. tiden medföra något godt. Herr von Hartmansdorff, Auguft: Jag önskar blott få fästa Ridder^kapets och Adelns uppmärksamhet vid ett «f Herr Grefve Mörner fäldt uttryck, som synes mig sä oriktigt i sin syftning och af så mycken vigt, att det ej bör lemnäs obemåldt. Herr Grefven har nemligen yttrat den öfvertygelsen, att en Föredragande blott då skulle kunna vägra sin contrasignation, når det ifrågavarande beslutet vore uppenbart stridande mot Grundlagens tydliga föreskrift.
Jag anhåller, att de öfrige Stånden genom prot.- utdrag måtte inbjudas att förena sig med It. o. Ad:n i dess nyss fattade beslut. Den 20 Januari. Uppå härefter framstäld propos. beslöts, att de öfrige Riksstånden skulle genom utdrag af prot. vänligen inbjudas, att i R. o. Athus i alside på det af Hr Mannerskantz framstapla förslag till tillägg fattade beslut sig förena. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Stat,s-Utsk:s nedannämnde d. 18 dennes på bordet lagda Utlåt, celi Mern.: Nio 217, i anledn. af vackt fråga om bestämmandet af pension för R. St:s Just.Ombudsman; oell N:0 218, i anledn. af erhällne återrernisser eller RiksStåndens skiljaktige beslut, rörande de i Utlåt. N:o 158 behandlade frågor om Statsbidrag för vägförbättringar och vatteuaftappningar jemte andra arbetsföretag. Föredrogos StatsUtskis d. 18 dennes på bordet lagda Mern.: Nio 2 i 9, i anledn. af RiksStåndens skiljaktige beslut, angide det, enl. Utskis Utlåt. N:o 170 al Nora-Ervalla jernvägsbolag sökta ytterligare lån; och N:o 220, med förslag till volens-propos., i fråga om beviljande af ett förslags anslag till löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet De i dessa Mern. föreslagne voteris-proposir godkändes. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtskis d. 18 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 221, angide hegardt anslag till undersökningskostuaden för en jernvägsanläggning från Wexiö till södra stambanan. Föredrogos och biföllos StatsUtskis d. 18 dennes på bordet lagde nedannämnde Utlåtm : N:o 222, i anledn. af K, M:s Nåd.
Den 3o April e. m. nästa punkt, hvaröfver jag då torde få yttra mig. Jag begär återreiniss på ifrågavar. punkt. Hr Rosenblad: Jag vill endast tillägga i anledn. af Friherre Sprengtporten anförande, att i den händelse handelsoch sjöfartsfonden i afseende på dispositionsrätten vore att anse såsom elt statsanslag, så hade R. St. hort vid hvarje riksdag, allt ifrån år i Hor), hafva särskildt beviljat detta likasom alla andra statsanslag. Nu är likväl förhållandet det, att vid ingen riksdag, ända till 182g, hafva R. St. satt sådant i fråga, och vid de begge sista riksdagarna hafva de ej yttrat sig deröfver annorlunda, än att de godkänt K. Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja återremissen. R. o. Ad. fann för godt att återremittera den nu föredragna sednare delen af lista punkten. 2 punkten. Hr Nordensköld: När R. o. Ad. hade under afgö rande Const.Ulskzs representationsförslag, så yttrade jag att Const.Utsk:s constitutionsvidriga förfarande troligen snart skulle blifva efterföljd t af de andra Utsk:n. Jag trodde ej, att jag så snart skulle blifva sannspådd. Här är nu likväl tydligt och klart, att: StatsUtsk. har afgifvit detta förslag till votering i en af 3 Stånd afgjord statsregleringsfråga, helt och hållet emot sina principalers beslut. Ständerne äga att bestämma lullbevillningen, som med 10 proc:s tillökning ingår till Stats-cont. och ligger der såsom andra medel för Statens behof. Men dispositionen af de 11) proc., som derifrån hållas handelsoch sjöfartsfonden tillhanda, ar deremot en statsregleringsfråga, som enligt 3 Stånds beslut måste vara afgjord. Af lullbevillningen kunna R. St. anordna 10 proc. till ett, i5 proc. till ett annat och 20 proc. till ett tredje slatsutgifls-behof, hvilkas anordnande säkerligen måste tillhöra statsregleringen, och hvilka kunna användas till sådana behof som der förekomma.
Dessutom, om uti en träffning en lieutenant förer sin afdelning så väl, att befälhafvaren finnér honom vara skicklig alt föra ett compagni, och följaktligen böra för mandom och skicklighet lill capitaine befordras, men något compagni icke råkar vava ledigt, emedan ingen capitaine blifvit ilijelskjuten, skulle då K. M. icke fä till capitaine utnämna den förtjente, derföre att den olyckan icke träffat någon capitaine ? I de länder, der man äger särskilda löner för staber, der Regeringen äger medel att gifva löner, som motsvara värdigheten, kan stadgandet vara lämpligt; men icke hos oss.” — Man han här åberopat förhållandet i brödrariket. Jag vill ogerna ingå i några yttranden derom, för att icke anställa jemförelse!', som möjligen icke toges väl. Men efter man anfört detta exempel på den ena sidan, så måste ock på andra Den 5 September. 219 sidan yttras, hvad sägas bör. I Norriges grundlag 23 § finnes visserligen den föreskriften, alt ingen ma hafva annan rang och titel än, den hvarje embete medförer. Men läsa vi lili calendcrn t. ex. förteckningen pä riddare af svärdsorden, sä förekommer der en Norrsk surnumerär capitaine, sorn dock är öfverste. Gä vi vidare igenom calendcrn, så torde i Norrige finnas många generaler, hvilka visserligen icke hafva deremot svarande löner, o. s. v. Det ser således ut, som hade Norrska grundlagens föreskrift icke kunnat vidmakthållas inom militären, ehuru kort lid, som förflutit sedan samma grundlag stiftades, och änskönt under denna lid intet krig ägt rum. Ville man försöka införandet af en sådan föreskrift i vår grundlag, så är jag öfvertygad, alt det skulle gä pä samma sätt. Det är dä bättre alt icke gifva grundlagsföreskrifler, som icke kunna iakttagas. Huru förhåller det sig uti civilen? Der förefalla inga blodiga krig; det är således vida lättare, att der införa ett sådant stadgande, som man nu föreslagit.
Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet ' Herr Rosenblads, Bernhard, den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagda motion, att Majoren Friherre C. W, Gripenstjerna måtte från och med innevarande års början å Riksgälds-Cuntoirets Stat erhålla en pension af 200 Rjdr Banco. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Ex. peditions-Utskottets, den 25 sistI. Februarii, under N:o 407, afgifna och, den 26 derpåföljde e. m., på bordet lagda Memorial, med hemställan om en förnyad underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående regleringen af Riks-Statens Tionde Hufvud-titel. S. D, Vid förnyad föredragning bifölls Statsoch Bevillnings-Utskottens , den 13 Bihang till Riki-St. Februarii, under N:o 131, afgifna och, den 26 i samma manad e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 97 , förut meddelade Betänkande , angående åtskilliga åtgärder till befordrande af en Bergslags inrättande i Norrbottens Uän* S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltens, den lö sistl. Februarii, under Nio 128, afgifna och, den 17 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N;o go, förut meddelade Betänkande, angående förändring i sättet för grundräntornes eller Krono-tiondenf utgörande; fann Bidderskapet oell Adeln för godt gilla förstnämnda Utlåtande, likväl under iakttagande af det förtydligande, att, i stället för det i de gine första punkteme af Utskottens förslag förekommande uttryck: Markegängspris, borde bestämdt utsättas: Matkegängspris i Länih S. t).
Jag säger icke, att vi framför allt klandra eller af illvilja förlöjliga — jag säger blott, att vi göra så ibland, och att vi aldrig borde göra det. » Åh, så hon såg ut! Sådan hatt hon hade! En sådan vagn hon åker i! Så ful hon är! Så fult hår! Så stora händer! Så grofva skor! » Detta är temat med oändliga variationer. Eller omvändt: » Hvilken förtjusande hatt! Hvilken charmant möbel! Ett så elegant ekipage! » m. m., m. m. Vi kunna ju icke binda för våra ögon — vi måste se, att den ena är vacker och den andra ful, att den ena är smakfullt och den andra illa klädd, och vi kunna ej heller hindra oss från att finna det ena behagligt och det senare obehagligt. Men hvarför skola vi tala om det så, som om vi satte ett så stort värde på den vackra ytan och ansåge den mindre vackra så förringande? Barnets sinne är så öppet för intryck, och det är så oberäkneligt, hvilka intryck som stanna qvar, och hvilka som förflyktigas, att ett ord, som vi obetänkt fälla i deras närvaro, oss ovetande kan blifva ett utsäde för lifvet. Här beror så mycket på den rätta såningstiden, och det är ej godt att veta, när den är inne. Derför borde föräldrar sorgfälligt vaka öfver sina ord, när barnen äro närvarande och icke yttra något, som skulle kunna förvända deras begrepp om rätt och sanning. i rvi i k t I Vj \ J IN Idun, erhållet « i t gratlsexemplar för hela den tid, under hvllken abonne mentet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumera Sjelfpröfning är således det andra nödvändiga, om vi skola med framgång bekämpa den öfverhandtagande ytligheten — ty det kan ej förnekas, att ytligheten mer och mer utbreder sig. Men det är så många af oss, som icke tro sig vara ytliga. Vi skrifva och tala och hålla föredrag om det bittra och djupa lidande, den förfärliga verklighet, som lifvet eger, och som döljes under en fager eller förvillande yta.
Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den il Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående eftergift af Kronans rätt till da na-arf efter enkan Ulrika Sofa Ekedal, Jodd Nordenberg. (Slals-Ulskts Ulltde K*o 28). S. A. K. Hos Rikets Ständer har Skenninge stads Borgerskap anhållit, alt det dana-arf, som fallit efter en uti nämnde stad afliden enka, Ulrika Sofia Ekedal, fodd Nordenberg, mätte lå tillfalla stadens fattigvård; i hvilket afseende blifvit ådagalagd!, dels alt, sedan enkan Ekedal, sorn, enligt vederbörligt intyg, under de sednare åren af sin lefnad erhållit understöd från omförmälda fattigvård, den 27 November 1851 allidit, någon arfvinge eller henne och hennes man, Stadsläkaren Johan Fredrik Ekedal, icke inom natt och år efter del kungörelse om begge makarnes död blifvit i allmänna tidningarne införd, eller sedermera, hos Rådslufvu-Rälten sig anmält, dels ock att den behållen qvarlålenskapen efter enkan Ekedal, vid skedd utredning af hoel, utgjorde 399 R:dr 21 sk. 3 rst. B:ko, hvilket belopp ännu hos den för henne i lifstiden tillförordnade gode man inneslode. 1 betraktande af hvad härom sålunda förekommit, och då Rikets Ständer tillförene vid särskilda I ill lallen medgifvit att Kronans anspråk å sådana mindre belopp, som hafva egenskapen af dana-arf, finge eftergilvas lill förmån för välgörenhetseller andra allmänt nvltiga inrättningar inom de orter, hvarest arlsmedlen fallit, hafva Rikets Ständer funnit skäligt för sin del medgifva, alt den Kronan tillkommande rätt till ifrågavarande qvarlåtenskap efter enkan Ekedal må till Skenninge stads fattigvård öfverlåtas. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Mars 1857. 52 ExpeditionsU/skottets Förslag lill underd.
Han hade ganska riktigt råkat ut för svindlare och bedragare, hvilka, då det sent omsider blef likviddag, i stället för kontanter lämnade honom en räkning på järnvägsbiljett, tegelbruket låg jämt tjugu minuters väg från New-York hyra för bostad, en sofplats på golfvet i en lada kost och annat, uppgående sammanlagdt till några dollars mera än arbetslönen för den tid som gått. Hvad man sagt honom för att förklara kalkylen hade han naturligtvis inte förstått, endast det hade han fattat, att man fordrat ytterligare några dagars arbete för att utjämna räkningen, men det hade han inte vidare brytt sig om, utan helt enkelt gått sin väg. Förmannen för arbetarne hade nog sökt hindra honom därifrån, men då min vän, som inte kunde meddela sig muntligen med honom, tagit sin tillflykt till argument af lika internationell som handgriplig natur, hade han uppgifvit försöket och låtit mannen gå. Till New-York hade han gått till fots längs järnvägslinjen och ganska riktigt hittat tillbaka till emigrantkontoret, där man likväl inte kunde förhjälpa honom till hans rätt, gentemot de skojare, för hvilka han råkat ut. Men den sent förvärfvade erfarenheten hade kurerat honom för lusten att göra vidare experiment i New-York, och då värfningen af arbetare för Costa Rica alt ännu pågick, hade han anmält sig för resa dit ned. Själf tyckte han sig ha haft rätt god tur då han sluppit med så litet, ty efteråt hade han hört om andra, som låtit lura sig till arbetsställen, där de fått slafva i månadetal utan någon lön, innan de lyckats komma därifrån. Och nu ämnade han stanna tills han sparat ihop tillräckligt för att sedan kunna resa till hvilken trakt han själf behagade. Men trifvas gjorde han inte där nere, ehuru han arbetade bättre än de flesta, aldrig försummade någon arbetstimme, utan tvärtom åtog sig extra arbete, såsom vedhuggning för köket och annat, som ökade hans inkomster så att han, då den första månadslikviden inträffade, inte allenast kunde betala hela sin nedresa utan till och med hade något i öfverskott.
H ä r i g e n o m behöfver man aldrig ligga hårdt eller gno på oljefärg och sålunda bevaras den i godt skick för lång tid. När så hvarje vinkel o c h vrå, dammets, målens och husspindelns favoritplatser, fått sin puts och tillsyn, skuras golfvet. Järnluckorna för kakelugnen blankas upp m e d blyertz, rent papper lägges i eldstaden, s o m sedan är i ordning att bli förvaringsrum för syltburkar, undansatta lampor eller hvad helst s o m är lämpligt i olika hushåll. Under det att golfvet torkar, renskuras växternas krukor, bladen tvättas och torkas för att vara i ordning att på rena fat intaga sina platser i de rentvättade fönstren eller i öfrigt på sina respektive platser. Träverket på möblerna guides m e d sämskskinn eller rena, mjuka trasor, o c h när golfvet är torrt, inflyttas möblerna o c h allt återtar sitt ' gamla utseende. Rena, lättare gardiner göra ett godt o c h behagligt intryck, men är man i beredskap att flytta ut på landet, kunna vinterns hvita gardiner, väl luftade o c h borstade, göra tjänst för en vecka eller par ännu, hellre än att man skall gå utan gardiner. Bell. ra •ct i-, Ö P4 ra, tjj Sj3 -. (Eftertryck förbjudes.) H VIII. Psykoterapi 01 eller behandling af sjukdomar med hypnos o c h suggestion. (Forts, och slut.) J a g hypnotiserar ofta, fortsatte B. de lungsiktiga, ej för att suggerera tuberkeln att försvinna, s men för att skänka den sjuke nattens hvila och sömn, jag återställer aptiten, jag lindrar hostan, jag minskar oron. J a g undertrycker smärtor, o c h då jag gör detta, tror jag mig fl SS kunna inverka välgörande; jag lindrar o c h trö- se star, o m jag icke kan b o t a; då jag sålunda M modifierar terrängen, ökar jag den sjukes mot38 a ståndskraft, o c h jag förlångsammar, om jag icke ra hejdar, sjukdomens utveckling. O c h medikamenterna, kan man fråga m e d Bernheim, uträtta de m e r a?
Angående Riksdagsmannen Austers tergkonZ frän Skaraborgs Län motion om förklaring of ver en annan punct i samma förordning. Uplästes ä nyo Lag-Ntikottets, uti Memorial som i sta p^eno blef pä bordet lagt, afgifne swar pä ätikillige inom Riksstånden gjorde anmärkningar wio U-jkotteis utlåtande öfwer Riksens Sländers Justilia Ombudsmans Riksdags berättelse. Znherre 8tao1 voll läolliern, Lsrsitr: vig: Da >ag förra gängen gjorde anmärkning wid Justilia Ombudsmannens berättelse, fästade jag min upinärkfamhet derwid, att den innehäller, att Lagstipningen more i ordentligt skick, dä jag likwäl trodde det förehöll sig annorlunda; enär nu Lrg-Ulstottet i desi förnyade betänkande behagar omröra detta mitt yttrande sär jag nämna, att Konungen redan ar iZoi fann Lagffipningen i Riket i sädant förfall, akt han till sine trogne Undersökares wäl och bästa fann nödigt, att lill HofRäcterne ucgifwa ett fä kallat universal, hwaruli flera sädana wid Domstolmne inritade oordentligheler omnämnas, hwars afskaffande Konungen fann wara af yttersta wigt, defla äro bland annar, att parter fä utflag sä sent, att fatalier förloras, art onödiga Rättegångar dels ästadkommas dels förlängas genom en mängd obehörige sakdrifwarens egennytta; sädane tillätes söra andras kalan, som icke äro sä qualistcervde Lagen bjuder, Härads kistor saknas wid Tingsställena, ingen redowisning för 78 Den 6 Julli. Häradernes sakören, samt ändteligen, akt ej förordningen om budkaflar med mera upläses pä det allmogen mätte lära känna bestaffenheten och äswenlyret häraf; hade Justitiä
47 hos Lindstedt till gäldande af honom, genom Kongl. Hof-Rättens förut gifne Utslag af den 12 Juli 18Ö1 , ådörnde skadeersättningar, att gemensamt, eller hvilkendera bäst gitte, godtgöra ej allenast de af Lindstedt från Låne-Contoiret tillgripne t,840 R:dr, med 6 för hundrade i ränta, utan äfven hvad Låne-Contoiret kunde i laga ordning kännas skyldigt utgifva till en eller flere låntagare derstädes, såsom ersättning för dem tillhörige, men af Lindstedt etter 1828 års slut i Låne-Contoiret ålkomne och förskingrade medel. Sedan så väl
Så vida icke Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde -Stånden skulle lika med Borgare-Ståndet vilja antaga, Utskottets förslag, måste följande omröstningar ega rum. a) om kontra-propositionen. 160:o. Den, som vill, att till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen angående kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt hällar öfver 1'/, tums tjocklek, samt lod och lödjor öfver 4 skeppunds vigt stycket, antaga Ridderskapet och Adelns samt Preste-Slåndets beslut att bestämma eventuela utförselstullen härå till 4 R:dr 24 sk. per skeppund stapelstadsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut att bestämma denna tull till 3 R:dr skeppundet stapelstads vigt. b) i hufvudsaken. 161:o. • Den, som vill, att eventuela utförselstullen å kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt å hällar öfver 1% tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket, antages till 3 R:dr 24 sk. per skeppund stapelstadsvigt, röstar Ja; den, det ej vili, röstar Nej; Vinner Nej, antages (lista alternat.) Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut. Bonde-Ståndets beslut.
— Hvad som klarast bevisar Art.-officerares nedtryckta belägenhet mot vederlikar i arméen, är att de ynglingar, som söka inträde i arméen eller krigstjensten, ingå häldre på regiten oaktadt 96 Den 21 December. de få 6, 7 å 8 snrnumerär-officerare, framför sig, än till Art.-reg:ten hvarest lediga löner genast stå dem till tjenst. Såsom enskild man och nu skiljd från alla tjenste-förhållandcn, har jag ej varit i tillfälle, att skaffa alla de detalj-uplysningar, som möjligen kunna erfordras för att fullständigt utreda frågan, hvarföre jag ansett mig göra saken, och derjemte R. St. en tjenst, när jag här bifogar Art.-komitéens förtjenstfull a betänk, häröfver, hvilket jag från vederbör, expedition utlöst, och lill trycket befordrat. Men ehuru uplysande Art.-komitéens underd. skrifvelse synes vara, så finnér jag dock, att det deruti upgifna förslag till aflöning för Art.-personalen, i följd af nu updrifna priser å boningsrum och lefnadsbehofver, samt i jemförelse med hvad andra civiliserade nationer aflöna sina Artillerier, det vara allt för lågt uptagit, hvarföre jag vördsammast anhåller, att i händelse R. IL St. finna nödigt att riket fortfarande bör ega ett brukbart Art., bland sina försvarare, aflönings-staten då må ökas till hvad jag här nedan har äran föreslå: ] Reg:ts-chef 4,500 r:dr — sk. 1 Major eller Öfversle-löjtnant
M e n jungfru Beata hade k o m m i t att uppsnappa några ord o c h visste godt, hvilket ämne s o m var på tapeten. E n tjänare fick, förstås, bara tiga o c h smälta sådant där. Men då h o n en stund senare såg Betty » Hall » gå förbi på väg till slaktaren, slog hon u p p köksfönstret o c h lättade sitt hjärta m e d att omtala, att] nu sutto deras fruar där o c h kucklade och förtalade ' sina tjänare, s o m vanligt. » Ja, jag säger då det, » sade Betty, » att fina fruar inte kunna hitta på roligare att tala o m! » Mot middagen återvände fru Hall till sitt uppo c h nedvända hus o c h fann madam Nilsson i full färd m e d att skura i kabinettet. » Kerstin sade, att jag först skulle skura här, » svarade m a d a m Nilsson. » Fi d o n c, skurning! » sade ingeniör Hall m e d en högst uttrycksfull m i n o c h ton, då han i detsamma k o m h e m, o c h, hungrig som en varg, tvang han sin lilla fru att tills vidare inhibera sitt förhör m e d Kerstin o c h gå till b o r d s. R e d a n vid soppan började d e n lilla frun beklaga sig öfver sin vackra kristallskål. H o n hade den trösten att röna en smula deltagande. » Ja, det var verkligen s y n d på den präktiga skålen — en gåfva af tant Anna, s o m den j u tilllika var, » sade mannen o c h såg u p p. » Och så att ingen vill taga på sig att ha spräckt den. » » H m. N e j, det kan m y c k e t väl hända, att ingen — gjort det. En liten blåsa i kristallen bara, o c h den kan spricka alldeles af sig själf. » » Det tror j a g då ändå inte varit fallet, » o c h den lilla frun hörjade att beskärma sig öfver sina vedermödor. » Bevars väl, min kära vän, skona m i g för dessa ständiga jeremiader öfver tjänarne!