Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den j5 Junii 1800 lernnar jordegare pd landet, att pd längre tid bortarrendera sin jord, äfven ma fa begagnas af jordegarne i städerne, med rättighet för arréndatorerne att Idta contracter om dylika ar. renden lagligen inteckna. Dock har Motionairen ansett härvid nödigt, att längsta arrendetiden bestämmes till 25 år : att arrén, det förenas med skyldighet för arrendatorn att ansvara för alla onera , som af den arrenderade jorden böra till Kronan och Staden utgå, äfvensom för presträttigheter och väghållning; samt att , på det deri föreslagna arrenderättigheten ej må gifva personer, som å landet ej få försvar, anledning att söka sig endast boningsplats å stadens utmark , utan ändamål af jordens odling, det vilkor, som för arrende å landet eger rum , äfven bör fästas vid arrende af Stadsjord , nemligen att arrende-cöntractets intecknande ej tillätes , derest icke den arrenderade jorden innehåller minst, fyra tunnland graderad och sammanhängande mark, tjenlig till odling ; hvarjemte, sedan EiksdagsFullmägtigen Herr E. TV. Leffler, vid ärendets föredragning till remiss, yttrat sig anse förslaget vara för städerne skadligt , Motionairen tillkännagifvit , att Lag Utskottets Betänkande N:o 31. 15 detsamma åsyftade endast, sådan jord i städerne , som af enskilde med fullkomlig dispositionsrätt eges. Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet i öfvervägande tagit ; och som orsaken , hvarföre den genom Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800 gjorda förändring af Allmänna Lagen i j6 Gap. 15 J.
I alla fall hafva flere kloka köpmän försäkrat mig, alt de med 2 procents ränta skulle anse för en fördel att kunna hålla sina cassör till så mycket lägre pris, och genom åtgärden tiilvägabringades, att tillräckliga fonder funnos till Discontering åt allmänheten. För öfrigt har Utskottet i en punkt föreslagit, att såsom hypothek må antagas inrikes vexlar, hvarmed Utskottet förstår enskildes med vederbörlig accept försedda in visningar i Svenskt mynt å betalningen för försålda varor. Det är lyckligt, att en gång få höra, det vi hafva inrikes vexlar. Jag försökte vid sista Riksdag, att motionera en dylik vexelrätt, och Rikets Ständer antogo förslaget; men lagförslaget blef då afslagit hos Konungen. Detsamma har jag äfven försökt vid denna Riksdag, men mig vetterlig! lärer Utskottets svar härpå blifva, alt man icke vill hafva någon vexelstadga för den inrikes rörelsen. Jag finner också nog, hvarför man icke vill hafva den; men jag är ändå glad, att man synes vilja erkänna nödvändigheten af någon början. Öfver hvad Utskottet nämnt angående actiebelåningarne, får jag repetera mitt yttrande vid förra Betänkandet, alt, på sätt Friherre Den 27 Ju lii e. m. Cederström nu äfven tillstyrkt, åt BancoStyrelsen må öfverlemnas att efter serskild pröfning bestämma lånebeloppen. Maximibeloppet af 60,000 R:dr för en låntagare anser jag för stort, och instämmer i de reservationer, som yrka detta belopp lill blott 2o,ooo R:dr för låntagare, och 20,000 för kautionist och acceptant. Endast några få Handelshus bär, och 1 å 2 i Götheborg, kunna begagna sig af en större summa på en gäng, och den vidsträckta lånerättigheten skulle blott inleda BancoStyrelsen i för mycken rörelse med desse personer.
Barberare och Fältskärs-Gesäller, som kunna betjena med mera, än blott rakning och äderlätning, i följe hwaraf ock Under-Läkare med godkände insigter och kunsta, per för sädan belöning hwarken lära ^örrnäs antaga tjenst, eller ens anse wettenstapen wärd, att, i af, seende pä Kronans tjenst, med kostnad ach arbete Bihang. N:o ny. r89<- Den 2! Julli. förwärfwas. En möjlig förbättring i den Militairista Läkarewärden hafwa N>kjens Ständer salunda ansett bero af förbättrade Löner för Läkarena. Dessutom, dä ändamäiek af den anstailt Riksens Stander fogat om ett Institut till Fält, Läkares danande stulle förfelas, derest icke tienlige utwagar öppnades, och genom lampelige Löner till nödtorftigt uppehälle bereddes för deras begagnande, enär de efter asiagde nöjaktiga prof af skicklighet böra frem Institutet afga, hafwa Riksens Ständer härtill funnit oundwikeligt ett ärligt anslag pä Siat, hwilket lämpligast torde kunna sammcmsiäs med hwad Riksens Stander häk ofwan tillstyrkt, marte bewiljas til! Lönesörbattring för Provincial-Läkarne samt Collegii Medlci Präscs 06) Secreterare, samt summan öfwerlemnas till Eder KonglMaj.t, att för dessa ändamål disponeras.
Tabellen, om den kunnat upptaga förhållandet sådant, som det sannolikt i närvarande stund befinnes, skulle 'utan tvifvel hafva visat ännu gynnsammare resultater, men den ådagalägger emedlertid, att redan år 1847 funnos på landet inom detta län 142 folkskolor, och att ungefär procent af landets hela be - I 9 folkning der njöt undervisning. Den visar äfven att ett högst betydligt belopp af statsmedel blifvit till detta nyttiga ändamål anslaget. §• 3. Xäringarne. Då jordbruket är detta läns naturliga hufvudnäring och år från år måste blifva det i ännu högre grad, i samma mån som skogarne uthuggas, så skulle det i flera hänseenden vara önskvärdt, om de uppgifter, på hvilka jag måste grunda denna underdåniga berättelse med dertill hörande tabeller, kunde erhållas så fullständiga och rigtiga, att det blefve möjligt att derigenom komma till sanningsenliga resultater i fråga om den öppna åkerjordens areal, samt utsädets och skördens belopp, och man dymedelst sattes i tillfälle att bedöma, i hvad mån odlingarne tilltaga och till hvad belopp sädesproduktionen, jemförd med förbrukningen, lemnar öfverskott eller brist; men som, på sätt jag i min sednaste underdåniga Femårsberättelse haft nåden omförmäla, det är svårt, om icke omöjligt, att insamla noggranna uppgifter i dessa afseenden, så måste jag inskränka mig till begagnande af dem, som kunnat erhållas, ehuru det, likasom i förra berättelsen blifvit i underdånighet anmärkt, äfven nu visar sig uppenbart, att de uppgifna qvantiteterna af utsäde och skörd äro alltför ringa i jemförelse med det kända förhållande-, att detta län i allmänhet afkastar mera spannmål, än dess invånare förbruka.
– Hvar äro då Lilla Prinsen och Piper och fältmarskalken? De kringstående skakade på hufvudet och betraktade hvarandra. Skulle de med ens säga honom hela sanningen? Skulle de på denna domens dag blotta hela hans ensamhet? Skulle de också säga honom, att Hedvig Sofia, hans älsklingssyster, sedan ett halft år låg i sin kista ... obegrafven? Där fanns ingen, som vågade det. – Fångna! – svarade de dröjande. – Fångna? Fångna hos moskoviten? Hellre då hos turken! Framåt! Han bleknade, men han talade lugnt och nästan triumferande med sitt oföränderliga småleende på läpparna. En gråsprängd knekt bland dalkarlarna hviskade till kamraterna: – Sannerligen! Jag har inte sett honom så ungdomlig och lycklig sedan den dagen vid Narven, då vi gingo med Stenbocken. För honom är detta en segerdag. Vagnen rullade bort, och framför sin oordnade, förvildade, flyende här af stolta trashankar, svärjande trosskäringar, högljudt kvidande krymplingar och haltande hästar, tågade karolinernas konung med flygande fanor och klingande spel som från sin största seger. Redan vid tvåtiden gingo de sista salvorna, och sedan hade stillheten bredt sig öfver slagfältet, där Mazepas sista kosacker och otaliga zaporoger lefvande uppspikades vid pålar. Gårdarna och kvarnarna stodo brända, träden sönderskjutna, och de fallna hjältarna lågo öfveryrda af aska och jord och alla med ögonen vidöppna, som hade de från en annan värld stirrat tillbaka på gångna år och på de lefvande. Några fångna fältpräster och soldater ströfvade kring och sökte efter sina landsmän, och ibland öppnade de en grund graf, öfver hvilken jordfästningsorden på det aflägsna hemlandets språk sakta framhviskades i junikvällens skymning. Därefter igenskottades griften, för att öfverväxas af det starrgräs och den sträfva tistel, som sedan i århundraden rasslat för steppvinden på de dystra kärrtrakter, hvilka ryssarna gåfvo namnet Svenskarnas kyrkogård.
S. D. Till Banko-UlskoV.el remitterades en af Herr Brun väckt Motion N:o 150, om försträckning af medel, att begagnas af en tillämnad Filialbank i Luleå. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Hierta, N:o li l, angående utländsk mans rätt att i rikets stapelstäder sig bosätta ocb drifva grosshandel samt idka större fabriksrörelse; af Herr Lamberg, N:o 124, angående en lag, hvarigenom Magistrater må tillerkännas rätt alt till vederbörande exekutions-förrättare remittera Auktionskammares restlängder till laga indrifning; af Herr Lovén, N:o 157, om skyldighet för förmyndare alt, lill säkerhet för myndlings hos honom inneslående arfsmedel, anskaffa antingen fullgoda inteckningar, eller ock sådana räntebärande obligationer, som Statsverket pröfvar för sina fonder innebära full säkerhet; af Herr Thollander, N:o 146, angående ett tillägg uti 25 § af Kongl. Förordningen om inteckningen i fast egendom den 15 Juli 1818; och af Herr Grenander, N:o 151, angående förändringar uti Kongl. Militieboställs-ordningen den 25 Januari 1856. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades motioner, väckta: 96 Prof.-Utdrag den 30 November 1859. af Herr Ridderstad, N:o 91, med förslag, att Rikets Ständer må hos Kongl.
Preste-StändctS Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar Llaes kiörning. HnZliaöius. Pä Wällefl. Borgare-Ständ. Pä Hederw. Bondr-Ktänd, Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar LnZel. Antiers vilsson. I^rööellUZ» LadcS pä Bordel. Up - Den si Februari!. rssZ Uplastes ett ifrån Stats. Ulstokket lngifwet sä lydande: Tstördsamt Memorial! Hos Stars-Utffottet hafiva Öfwer-CoMmistarierne wid General Astistance - Cvnkoiret k. l-Ieiäericst och 0. I-önberZ pä anförda stal anhällir, att utom deras Lön pä Slät, 666 R:d. g2 st. Banco, undfå en artig ritlökning i likhet Nied Öftver-Commissarien O. Lk, af i8z R:d. 16 st.; äftvensom de fleste af Comoireks Embetsman och Betjening fört, att, i afseende pä deras trägna och obehageliga tjenstgöring faun tidernas dyrhet, erhälia någon förbättring i sine Lönewilkor.
St:rs underd. hemställan, på det Silfververket med tiden icke måtte Iida brist på nödigt timmer och storvirke, uti Nådigt Bref af den i3 November 1741 förklarat, att den så kallade Nora Allmänning skulle vara Silfververket förbehållen, samt på allt möjligt sätt till framtiden besparas. Varande sedermera af Bergslaget, enligt öfverenskommelse vid 1802 års Commission, efterskänkt dels Knekteveden och Kuektekolen, som varit en lämning af Allmogens skyldigheter emot den fordna KnekteUtskrifningsfriheten, dels ock de extra onera af A-rensning, konstgrafsbyggnad, grässkärning, dammars underhållande, storstockskörscln samt vägbyggnad emellan Grufvan och hyttorne, hvilka extra onera ansågs Betänka nd en, N:o 199. i55 hafva bordt upphört med är i652, emot de då, genom samma års Riksdagsbeslut stadgade visse mantals ökeoch dränge-dagsverken , som Allmogen efter den tiden måst utgöra.
Att dernäst Herr StatsSecreteraren, uti Handbref under den 18 Maji 1820 till en Regements-Chef, på Nådigste befallning, afthållit, att, som Kongl. Maj:t i Nåder beslutit, det Föräldrar och Förmyndare för de ynglingar, hvilka! till surnuineraire Cornetter vid Cavalerie-Regimentena utnämnis des, bord/aflemna skrifelig förbindelse att ' till sönernas eller pupillernas underhåll utbetala 400 R;dr Banco årligen, intilldess de kunde blifva befordrade till motsvarande Lön på Stat, -Regements Chefen ville sådant iakttaga i afseende på, ej mindre en då nyligen utnämnd Cornette, än de Ynglingar, som framdeles till sunumeraire Cornetter anmäldes, dervid Utskottet, efter vunnen upplysning att Konungens åberopade beslut icke fattats, hvarken i StatsRådet eller i Commando-väg, funnit det ligga StatsSecreteraren till last, att han, likmätigt 38 §. Regerings-Formen, sjelf Constitutiom-Utshottets Betänkanden. 167 ansvarig för befallningens öfverensstämmelse med Protocollet, underlåtit att i Statsrådet anmäla detta, i sjelfva verket till befordrings-ärenden hörande mått och steg och från ett ordentligt Protocoll hemta grund för Expeditionen. Att ändteligen, vid föredragning den 26 Junii 1821, af Förvaltningens af Sjö-Ärendena förfrågan, rörande Contracts afslutande med enskild man, om en succesif lefverans, under fyra år, af Furuoch Granvirke samt Bräder för Örlogsflottane behof, till ett värde af omkring 100,000 R. Banco, SlatsSecreteraren, oansedt dylika upphandlingar för Kronans räkning vanligen och Rättast verkställas genom offentlig
Betänkande, i anledning af verkställd granskning af Post-taxorna för inrikes brefvexlingen. Till följd af Rikets Högloft. Ständers vid sista Riksdag fattade beslut, samt Kon-1. Majrts Nådiga skrifvelse till öfver-Post-Directionen af den 6 Mili i83oÖ hafva Post-taxorna för inrikes brefvexlingen blifvit så inrättade att icke, såsom tillförene, antalet af de Post-Contor, hvilka brefven passera, utan vägens längd eller afslåndet emellan otterne tagits till hufvudgrund för porto-afgiflens beräknande, på så sätt, att för bref på en väglängd af till och med 3 mil betalas 2 sk. per lod; ifrån 3£ ifrån 5| ifrån ioJ ifrån 20| ifrån 4°l ifrån 60I ifrån 8oj ifrån tooi ifrån i2Ö| — samt deröfver „ , r rrv • v Vid den granskning, sorn, enligt Go och 61 §. § Regerings-tormen , nu tillkommer Bevillnings-Utskottet, har Utskottet ansett de efter förestående beräkning upprättade Post-taxornavara, i afseende på afslåndet, som ta»es till'grund för porto-afgiften, för starkt progresserande ifrån 20 mil; hvarföre Utskottet vördsamt får föreslå, . alt Post-taxorna lör inrikes brefvexlingen må så jerakas, att för bref på en våglängd af till och med 3 mil betalas 2 sk. lodet; ifrån 3£ till och med 5 3 —. — ifrån 5 4 10 4 “■ ifrån io£ — * 20 ~ * ‘ ifrån 20^ 35 o ifrån 35 | — 5o 7 — _ Brh. lill n. St. 5 BevillningUtskottets
Jag erkänner, att alla möjliga säkerheter böra existera men jag tror, att det är föga skillnad emellan de kontant inbetaldte penningarne och grundfonden, ty den föreställer ju också penningar, hvarföre jag föreslår, att §:n, som något inskränker den redan existerande sedel-utgifningsrätten, mätte oförändrad antagas. §:n gifver äfven tillkänna, att alla de medel, som insättas på upoch afskrifnings-räkning, icke få grunda någon sedel-utgifningsrätt. Det är således ingen fördel för Bankerne att emottaga dessa medel, och jag befarar, att denna vigtiga del af Bankrörelsen inskränkes just derföre att den icke länder Banken till någon fördel. Hr von Koch: Jag beklagar, att jag icke kunnat höra hvad Hr Aminoff yttrat, så att jag derpå ej kan svara, men beträffande Frih. Stjernstedts anförande ber jag att få förklara, att jag gerna önskade gå honom till mötes, men jag fruktar, att om man spänner bågen för högt, så brister den. Jag har dessutom ett särskildt skäl att inskränka mig till de 75 proc:n, nemi. det, att om man gör den nya lagen förnuftig och derjemte icke allt för mycket skiljaktig från den nuv:de, så skola de gamla Bank-bolagen snart finna deras räkning i att ställa sig under den nya lagen. Detta torde icke blifva så särdeles svårt alt åstadkomma, ifall vi stanna vid 75 proc., och jag tager mig derföre friheten att till Frih. Stjernstedt hemställa, huruvida han icke i detta fall ville med mig sig förena. Gr. Sparre: Vid delta ämnes förehafvande förra gången yppade sig här den skiljaktighet i meningarne, att några ledamöter ansågo Utsk. hafva gjort inskränkningen för liten och derföre påyrkade en större inskränkning, under det alt andre åter funno inskränkningen vara allt för stor. Vid sådant förhållande ansåg Utsk. sig hafva gått en medelväg och fann sig fördenskull icke förbunden att frångå sin åsigt. Jag tror, att den påtryckning, som under den sednare tiden egt rum emot Bankerna, icke uteslutande haft sin grund i sedel-emissionen.
Hr von Hartmansdorff kan icke vara i okunnighet om att en stor del industri-idkare inom landet äro skuldsatte, äfven om de på det hela anses förmögne. Menar nu Hr von Hartmansdorff, att desse skulle anse det klokt att genast inbetala till sina gäldenärer de af dem erhållna förlags-capitaler, utan att de ens blifvit krafde eller uppsagde, och blott och bart för äran att vara skuldfrie — ehuru sådan inbetalning hade till påföljd alt de icke längre med samma drift och vinst kunde fortsätta sin rörelse? Visst icke. Men ungefär detsamma har nationen gjort, då den tömt sina egna fickor för att i otid filia statscassan. Hvad dernäst beträffar vissheten om fortfarande möjlighet att utgöra höga skatter, för det man en gång fått dem i gång, så är förhållandet derom alltför sjelfklart att dermed längre behöfva upptaga tiden. Den nästantecknade satsen om direct arithmetiskt förhållande emellan förmågan hos ett land att bära skatter och dess befolkning, en sats som utgör liksom grundpelaren i hela Hr von Hartmansdorffs afhandling, förtjenade visserligen en vidlyftigare, mera vettenskapligt deducerad vederläggning; men R. o. Ad. vill troligen skynda till att reglera Staten och besluta om utgifterna thyförutan. Jag må derföre så knapphändigt som möjligt erinra, att, oberäknadt hvad redan i det föregtde är antydt om den väsendtliga olikheten emellan förmögenheten i den ena orten, jemförd med andra, och folkclasserna sins emellan, kan, på sätt jag i ett annat yttrande vid denna riksdag sökt bevisa, folkökningen vara ett resultat just af raka motsatsen mot växande nalional-förmögenhet, ja, af en under frånvaro af allt sådant välstånd, som leder till beräkning, måttlighet och försigtighet, ohejdad, af ingen upplysning, ingen reflexionsförmåga, ingen annan än sinnlig njutning, capabel pauperism. National-rikedom och välstånd är dessutom alldeles icke ett och detsamma.
Chokolad, sockrad ocli osoekrad, hvaribland Hushålls-Chokolad o. Consum-Chokolad in. fl. ; Cacao Columbia, närande, lättsmält, fin i smaken, öfverträrfar alla utländska sorter. Säljas hos alla speceriocli delikatesshandlande samt i parti hos [128] J. R. Må Bästa skydd mot köld och värme ISkandinav. Modetidning är nu alldeles utgånget och kan t ej vidare erhållas. Deremot återF står ännu ett mindre antal ex. af \ det rikhaltiga | B r u d u t s t y r s e l numret, t 3 som kan erhållas mot insändande ö 3 af 50 öre i frimärken. Red. ^Tnii ())! () i:o): öMi CT-irnTri-))! ()) !0) rrH I Ulricehamn finnes för sommargäster, i ett stilla hus, att hyra 2:ne snygga möblerade rum. Helst önskas ett gift par eller ett par fruntimmer. Vidare upplysningar lemnas af Iduns red. jå i Största lager af 8z YLLE Prisbelönta med 6 Guldmedaljer. Illustrerad Katalog gratis. Fabriks-Nederlag hos: Qösta Yidinghoff, 19 Drottninggatan, Stockholm. Pr of ver sändas pa begäran till landsorten franco. Idun Byrå: Elära, södra k y r k o g. telef. 6147., Prenumerationspris p r å r: Idun ensam _. kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5 Iduns Modet., månadsuppl. » 3 Barngarderoben» 3 Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Aktiebolag. Annousprls: 35 öre pr nonpareillerad. FRITHIOF HELLBERGFör » Platssökande; » o. » Lediga platser » Träffas säkrast kl. 2 — 3. Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje p&amp;börjadt tiotal stafv. Redaktionssekr. Nordling. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad Utgifningstid: hvarje helgfri fredag.
Jag väntar mig här den invändningen, att, om icke utförselförbuden eller de höga utförsel-afgifterna funnits, tillståndet med våra skogar skulle hafva varit ännu sämre. Hade man nemligen fått obehindradt göra sig till godo det högre pris på utländska mark Bih. till II. St. Skrifvelse J\§ 49. nader, som sådana produkter, hvilkas utförsel man i tullväg sökt förhindra, kunnat der betinga sig, skulle otvifvelaktigt lockelsen att afverka varit ännu större. Häremot vill jag endast anmärka, att detta skäl ytterst hvilar på den föreställningen, att ju sämre skogsprodukterna betala sig, desto mindre har man att frukta för skogarnes framtid. Jag erkänner villigt, att för dem, som hylla denna åsigt, skälet är bindande; men det är det visserligen icke för dem, hvilka, i likhet med mig, våga hylla den alldeles motsatta, eller att skogarnes framtida bestånd väsendtligen beror på odling och vård, och att benägenheten för en ordnad skogshushållning ökas eller minskas allteftersom skogsprodukternas värde stiger eller faller. I all hushållning egnas omsorg och arbete företrädesvis åt den produktion, som bäst lönar mödan, och det finnes ingen rimlig anledning, hvarföre skogshushållningen härifrån skulle göra undantag. För icke just så särdeles lång tid tillbaka egde här i landet skogarne ett högst obetydligt värde; man förstod knappast något annat sätt att göra sig deni till godo än till bränsle eller kol eller annan förbrukning för husbehof, och den mark, hvarpå skogen vexte, räknades merändels vid egendomsköp till nära nog intet. Om det nu i allmänhet är en sanning, att man föga vårdar sig om det värdelösa, är det då att förundra sig öfver, om man under sådana förhållanden misshushållade med skogarne, om man afverkade dem på ett ofta onaturligt sätt, om man genom svedjande och kolande förstörde dem, eller på annat sätt ödslade bort dem såsom ett värdelöst ting, utan vård, utan skötsel och utan omtanke för deras återvext? Vi lefva ännu under inflytelsen af dessa ogynnsamma förhållanden. Om också numera på de flesta ställen skogarne fått ett högre värde, så gäller detta dock endast örn vissa utaf skogens alster, men ingalunda, t. ex. om qvistar, ris, stubbar m. m.
Billigt och fullkomligt ändamålsenligt är derför, att om mitt här gjorda förslag lyckas vinna framgång, de statsmedel, som i berörde afseende tillkomma nämnde län, anvisas till förmän för Råby, der redan befintliga byggnader beqvämligen medgifva inrymmandet af ett betydligt större antal barn, än som med nuvar. årliga tillgångar till underhåll, der kunna vårdas. Ett ypperligt tillfälle lemnar också detta institut till öfning för blifvande lärare, till ledning för dem, som behöfva att se huru förfaras skall, för alt utan galler och tillbommade celler qvarhålla och tämja de förvildade; men lika förnöjande det är alt se dessa barn i sitt nya tillstånd, äfvenså nedslående är det alt brist på årliga underhållsmedel lemnar många tomma rum vid sidan af deni. Att beklaga är det när den enskiltes omtanka och upoffringar för allmänt bästa icke understödjas af det allmänna. Om derföre mitt förslag icke i dess helhet vinner bifall, kan jag såsom modifikation deraf, icke undertrycka den öfvertvgelsen att statsmedel åtminstone böra anslås serskildt för Räby, i hvilket fall det torde vara lämpligt att af vederbör, direkt, inhemta uplysningar om huru stort antal barn der kan inrymmas utöfver det, som genom inrättningens egna tillgångar underhålles, och om årliga kostnaden för hvarje barn. Med ett ord: i Råby hafva vi en normalskola; den förtjenar upmuntran, dess stiftare fäderneslandets, en efterverlds tacksamhet. Kanske bör, just då dessa ord rättvisligen uttalas, icke lemnäs onämndt, att åskådaren torde skygga tillbaka för kostnaden, när han ser den ståtliga byggnaden vid Räby, men derföre bör också anmärkas, att om en enskild man, som dertill har förmåga, understödd af en annan välgörare genom gåfvan af ett betydligt byggnadsmaterial, velat tipoffra något på mera prydlighet, än det egentliga ändamålet nödvändigt fordrat, så följer icke deraf att så skall ske då Statens medel anlitas. Medgifvas bör att för räddningshus ändamålsenliga byggnader kunna upföras af mindre kostbarhet än dc vid Råby.