Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t gjorda underdåniga hemställan att, då, med afseende å de nya Läns-residens-byggnadernes i Luleå nära förestående fullbordan, flyttningen af Läns-styrelsen till nämnda stad kunde med full visshet antagas ega rum under Juni månad påföljande året, de återstående bvggnaderne vid Piteå residens, såsom efter Läns-styrelsens förflyttning icke vidare för E. K. M:t och Kronan behöfliga, måtte, tillika med dertill hörande tomter N:ris 61, 62 och 63 i qvarteret Stadsvapnet, hvilka med åbyggnader blifvit inköpta åren 1842 och 1843, dels för ett af Rikets Ständer särskildt anvisadt belopp af 6.000 R.dr och dels för en af allmänna byggnads-anslaget för landsorterne bekostad summa af 158 R:dr 22 sk. 4 rst B:ko, få, genom E. K. M:ts Befallningshafvandes försorg, å behörigen kungjord offentlig auktion till den högstbjudande försäljas, E. K. M:t, i anledning häraf och sedan Läns-styrelsens förflyttning till Luleå numera gått i fullbordan, täckts, genom aflåten Proposition lill Rikets Ständer af den 30 Oktober förlidet år och i öfverensstämmelse med hvad Ofver-Intendents-Embetet uti underdånigt utlåtande hemställt, nådigst föreslå, det Rikets Ständer ville' för sin del medgifva, att ofvannämnda tomter i Piteå med derå ännu befintliga byggnader finge på offentlig auktion försäljas samt den inflytande köpeskillingen tilläggas Stats-anslaget å 7:de Hufvud-titeln för byggnader och reparationer i landsorterne, hvilket i allmänhet hårdt anlitade anslag redan måst för omförmälda byggnadsföretag i Luleå, hvartill å samma Hufvud-titels besparingar blifvit anvisade 20,000 R:dr, tillskjuta eli belopp af 12,749 R:dr 40 sk.
Öfvertygade om nyttan af det företag, för hvilket Svenska Statens medverkan blifvit ullofvad, hade emellertid aktie-egarne, sedan en kommitté blifvit tillsatt för utredande af bolagets ställning, enligt denna kommittés förslag, afskedal alla de förut varande engelska direktörerne med deras tjenstemän och till nya direktörer utvalt personer, lill hvilka fullt förtroende kunde sättas, samt beslutat nya tillskott mot preferens-aktiers erhållande, till betalande af bolagets skulder och fullbordande af åtminstone en del af vägen; och hade teckningen af preferens-aktier sedermera så fortgått, att bolagets bestånd vore fullt betryggadt, en stor del af dess skulder betald och en stadgad plan (ill de öfrigas fulla liqviderande fastställd. Då likväl, genom otillräckligheten af de medel, som under året 1855 kunde till jernvägs-byggnads-arbetet användas, det icke blef möjligt att inom samma års slut fullborda och för allmän trafik öppna vägbanan mellan Örebro och Köping, på sätt föreskrifvits såsom vilkor för den vid sista riksdag medgifna förlängning af ett år uti tiden för hela vägbyggnads-arbetets fullbordan, vore i följd deraf bolagets ställning fortfarande bekymmersam och möjligheten för detsamma att fullborda hela anläggningen ännu icke försäkrad, alldenstund det uti §§ 4 och 13 af det för bolaget den 13 November 1852 utfärdade Nådiga privilegium omförmälda fall inträffat, eller att Stats-Utskottets Utlåtande N:o 260. 3 all förbindelse (ill ansvarighet från Statens sida för ränte-garaniien förfallit och bolaget till Staten förverkat det belopp af den uti Kongl. Maj.ts och Rikets Stats-kontor nedsatta kapital-summa, sora vid 1855 års slut innestod. Vid dessa förhållanden, och enär bolaget, långt ifrån att lättsinnigt eller till egen fördel på Statens bekostnad hafva begagnat de detsamma medgifna förmåner, efter yttersta förmåga sträfvat att uppfylla sina förbindelser och nu måst fördubbla sina bidrag till väg-anläggningens fullbordan samt, enligt
Hiirii el; dylik lösning biist s1rtd.I. viimas, det vet ingen 811iii1, o111 %il de icke saklias, som i hög ton frnii1liaf~la sinn, eg11.a recept darfdï s: nsoin de allena saliggörancle. INen det veta vi, a t t i denna frkga mynna alla aiidra lit, och a t t tidens största och titllaste andm sätta, in hela sin striifvan på a t t finna dess svm. För den sk1111 g8ll.e.r det för kviimmi icke mindre ä11 fcjr m.amieii, a t t 11011. fö.rst och sist m&amp; fara efter deii f i Q a n s] .ösning s&amp;soiii det ena iiödvändige, t ~ di %, ' och blott cld, f d l e r. henne allt det an.drn till. &amp; j ä m no. Dikt af Sigrid Leijonhwfvwd.- Xåp blad ur svenska kvinnans historia under s jukkonhundraka1e.t af Ellen Fries. jiittonhiindratalet är p&amp; satt och vis kvinnans århunclrade. : Blicka hed iniriiet och fan.tasieii. in i detta, tidel~vwfs Panteon! Till och ined i förgriiiiclen skönj as v ä l b e l ~ a kvi~~iio~t~ gestalter: Maria Teresia, Österrikes beririncla re.gentinna, Katarina: » Rysslands Semiramis s, M: ine de Maintenon, den sluga giiveriianten vid den mäktige Lud~7ig.s sida, och bakom dessa eii orala elig s l a m af fiirstiniior och .ii,lskariniior pcli)) gran des daiiies s, visst och vittra, eleganta. och intriganta. Arhiin clraclets lärda rälma det ej iinclei.
<För 1813 har jag likaledes erhållit: uppgiften af General SjöTullsContoiret, och den är alldeles enlig med hvad Herr af Uhr redan anfort; men då jag erfor, att sådan uppgift för 1814 icke kunde meddelas, fann jag i alla fall den för 1812 olämpelig, hvaremot jag af en härvarande RiksdagsFullmägtig från Gö - /(£ Den S Juli. theborgs Starl erhöll ett exemplar af Götheborgs Allehanda N:ö 23 för Fredagen, den 24 Februari 1815. hvaraf inhämtas den upplysning om forhållandet för ar 1814» som, tiilaggdt Extr »• tet för är 1813, lemnar de resultat jag uppgifvit, _ och med. verkliga för hållande t instämma. Uppå gjord proposition biföll Hö glo fl. Ridderskapet olch Adeln , alt Herr af Ultrs och Friiierre Wirsen* yttranden skulv .le fä nied de olriga Ständen commuuiceras, Herr SprdHencreutz , Arviel , begärde att ierr at Uhr mätte anmodas att iäfa trycka sitt i dag upplasta anförande, hvilket bifölls. gen: Herr Spaldencreutz anförde skrifteli - Sedan Högloflige Ridderskapet och A. deln redan fattat det beslut, att Bevillningsutskottets Betänkande skall pä allmän bekostnad till trycket befordras, och samma Betänkande innehåller nägra vederläggningar af den motsatta princip för Bevillning, som Stallmästaren von Törne i sitt till Utskottet inlemnade förslag antagit, och hvarmed jag mig förenat; sä nödgas Den ft Juli. jag hosHögloilige Ridderskapet och Adeln anhålla om dess bifall, att pia min och några andra patrioters enskilda bekostnad få. trycka, ej allenast Herr Stallmästaren von Törnes Betänkande och Förslag, utan ock alla de Memorial och munteliga discussiojier, sorn inom Utskottet blifvit vexlade i frågan om Bevillnings-principen, och hvilka utgöra en stor del af Bevillningsutskottets Protocoll.
R:dr till betalning för lefvererad Gärds-Saltpeter, må hädanefter för ifrågavarande behof komma Tredje Hufvud-Titeln tillgodo, hafva destomindre trott sig böra ifrågaställa någon förminikning uti de summor, sorn Underdåniga Skrifveiser. 107 vid senaste Riksdagen, till E. K. M:ts Nådiga disposition för dessa ändamål blefvo anslagne, som EK. M., på sätt ofvan är anfördt, i Nåder äskat tillökning deruti; och Riksens Ständer få alltså till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att af de å Stats-Werkets ordinarie och extraordinarie inkomster uppkommande öfverskott, utöfver deras vid denna Riksdag beräknade belopp, årligen intill nästa Riksdag disponera en summa af 23^3,333 R:dr 16 sk., äfvensom att använda de 66,666 R:dr J8 sk., som af Sjötulls-intrader* ne äro Convoy-Commissariatet anslagne och för hvilken sistnämnde summa, som nu kommer att särskildt å Tredje Hufvud-Titeln uppföras , ett motsvarande Creditiv skall ställas å UiksgäldsContoiret, att, efter föregången pröfning och E. K. Mus Nådiga beslut, begagnas, i mån af behofvet och emot Commissariatets förbindelse ; hvarefter vid nästa Riksdag kommer att förordnas, huru de medel, som, på grund deraf, kunna för Stats-Verkets räkning varda utbetalde, böra ersättas. Beträffande åter det af E. K. M:t 1 Nåder uppgifne behof af förhöjdt anslag för denna Hufvud-Titel, så enär detta behof är utredt uti ett af General-Adjutanten för Arméen i underd. afgifvet Memorial jemte en dervid fogad specification öfver Titelns alla behof, hafva Rik. sens Ständer derigenom kommit i tillfälle, att i detail granska behofvens förhållande till anslaget, utan förnärmande af den dispositions-rätt af hela anslaget, hvilken blifvit E. K.
Och Joseph vordo födde i Egypten, Manasse och Ephraim, som honom födde Asnath Potiphera dotter Prestens i On. BenJamins barn: Bela, Becher, Asbel, Gera, Naaman, Ehi, Ros, Muppim, Huppim och Ard. Desse äro barnen af Rachel, som Jacob födde äro; alle tillhopa fjorton själar. Dans barn: Husim. Naphthali barn: Jahzeel, Guni, Jezer och Sillem. Desse äro Bilhas barn, som Laban hade gifvit sine dotter Rachel, och födde Jacob dessa sju själar. Alla själar som kommo med Jacob in i Egypten, som utgångne voro af hans länd, undantagande hans barnahustrur, äro alle tillsamman sex och sextio själar. Och Josephs barn, som honom vordo födde i Egypten, voro två själar: Så att alla Jacobs hus själar, som kommo in i Egypten, voro sjutio. Och han sände Juda för sig till Joseph, att han skulle visa honom vägen till Gosen; och de kommo in i landet Gosen. Då spände Joseph före sin vagn, och for ut emot Israel sin fader till Gosen. Och då han fick se honom, föll han om hans hals, och gret svårliga på hans hals. Då sade Israel till Joseph: Nu vill jag gerna dö, efter det jag hafver sett ditt ansigte, att du ännu lefver. Joseph sade till sina bröder och sin faders hus: Jag vill fara upp, och undervisa der Pharao, och säga till honom: Mine broder och mins faders hus är kommit till mig utaf Canaans land; Och äro herdar, ty det är sådana folk, som med boskap umgå plägar; deras får och fä, och allt det de hafva, hafva de fört med sig. Då nu Pharao varder eder kallandes, och säger: Hvad är edar handel? Så skolen I säga: Dine tjenare äro folk, som med boskap umgå ifrå vår barndom allt härtill, både vi och våre fäder, på det I må få bo i det landet Gosen; förty alle herdar äro såsom en styggelse för de Egyptier.
Jag kan således icke ingå på deras åsigt, som klandra all utländsk skuldsättning då det endast beror uppå till hvem skuldsedlarne från början utfärdas, och lika litet kan jag gå in på den åsigten alt Staten ensam bör anlägga jernvägar. Detta tror jag beror på omständigheter, som icke kunna på förhand bestämmas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 14 Maj. 301 dels derigenom att vanan att supa förminskats genom krogarnes indragning, dels genom allmogens kraftiga medverkan. Emellertid har jag under sista året sett ett färskt exempel på huru lusten att supa vexer inom en trakt, så snart ett bränneri der anlägges; vid en gästgifvaregård, der utskänkning icke egt rum under många år, hafva nemligen nu ihärdiga försök gjorts att återfå denna rätt, och dessa försök datera sig från den tid, ett större bränneri anlagts i granskapet. Frågan beliöfver icke någon vidare utredning, och jag hemställer endast, om det är skäl att bifalla ett förslag, som vore ett steg till återinförandet af det gamla eländet. För öfrigt anser jag det vara en verklig samvetssak att icke biträda Utslcts förslag, emedan man derigenom skulle ofelbart innarra en mängd tanklösa personer, som sakna egna tillgångar, men hafva rikedom på illusioner om prisstegringar o. d., att försöka sig på konsten att tillverka bränvin, i hopp att under terminens fortgång kunna förtjena erforderliga medel till skatten, hvaraf slutligen följden blefve, att Konungens Befh:de finge bestyr med att hålla en mängd hittills okända bränvinsauktioner. Afven af detta skäl yrkar jag afslag å Utsk:ts hemställan. Slutligen får jag anmärka, att Utsk:t, såsom mig synes, mindre välbetänkt, uteslutit det i nUv:de 22:dra §:n befintliga stadgandet, att för all tillverkning, som med mera än i öfverstiger det anmälda beloppet, en förhöjd skatt skall erläggas.
Ytterligare stöd för antagna beloppet af en medelmåttig skörd. 23 kunna antagas, att under ifrågavarande qvinqvennium i årligt medeltal producerats utöfver behofven för förbrukning inom landet ett sädesbelopp af omkring H million tunnor. Då nu enligt tab. Litt. H. här ofvan det af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i årliga årsväxtberättelserna afgifna allmänna omdömet om skörden i medeltal för samma tiderymd utfaller till och med något under »fullt medelmåttig», så synes häraf följa, att vid denna term, när den gäller liela riket, kan fästas begreppet af en sädesskörd, som ej blott fyller cilla behof för förbrukningen inom riket, utan ock derutöfver lemnar ett öfverskott, uppgående till, om ej öfverstigande, ofvananförde belopp. Beloppet af den qvantitet spanmål, som exporterats utöfver importen, kan ej vara någon tvekan underkastadt, då det är hemtadt ur tullverkets journaler. Men äfven om man med fullt skäl ej skulle vilja tillerkänna samma värde af tillförlitlighet åt de andra faktorerne, eller behofven till utsäde, föda och bränvin, så förändras deraf ej det hufvudsakliga resultatet af beräkningen, tvertom måste man antaga ökad mängd al produktionen, om man höjer dessa faktorer, eller ökar deras antal med t. ex. förbrukningen till brygd af öl Tab. Titt. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Arter och bönor. Summa af förestående sädesslag. Potatis. Andra rotfrukter. Lin oell hampa. Centner. Raps. T: nr. Af Jernvä ten år beräk spanmålsproduktion utöfver konsumtion. gs-Komi1859 nåd konsumtion utöfver produkt. Verkan af skördens vexlingar. och dricka, samt till flera slags tekniska behof, likasom å andra sidan minskning af dessa faktorers belopp måste öka behållningen af öfverskott. En ytterligare kontroll bör ej heller lemnäs obegagnad.
Malmö, derest Banco-Styrelsen, elter JDirectionernes vid Eåne-Contoiren horatio de, skulle finna, att en slik utlåning må kunna, under iakttagande af Bankens säkerhet, samt således utan förlust för Banken, och utan Låne-Contoirens Tjenstemanna-Personals ■okände, vid Contoiren verkställas; 4:o att lånebeloppet för de af BancoUtskottet specificerade Våg-Effecter borde inskränkas till högst | af pantens försäljningsvärde efter Mäklare-attest, och af Banco-Sty. reisen bestämmas a ine gånger om året; 5:0 att Fastighetslån, emot vilkor, att på 33 | år återbetalas 1 Silfver, efter de i j8?3 Prot, Utdrag den 7 December 1829.' 13 ars Banco-Reglemente utstakade grunder, må upphöra, dock att lånerättigheten, i enlighet dermed, förblitver öppen för en hvar, sorn, till undfående af sådant lån, sökt och. erhållit inteckning före den 5o Junii 1830,' samt med i öfrigt fullständiga handlingar sig hos Banken anmäler; 61o att hvad sorn inflyter i afräkning på Bankens Capital-fordringar vid 1839 års slut för intecknade Fastighets-Låu emot 4 och 5 procent, ställde på återbetalning i Sedlar (derunder jemväl inbegripne så väl Lånet till Gagnefs Socken, som den vid 1829 års slut qvarvarande förskotts-fordran efter förra Statsliqviden,) och hvilka alla Capital-afbetalningar tillhopa kunna antagas blifva emellan låo och 200,000 K:dr om året, borde från och med år i83o användas till befrämjande af Fastighets-Lånerörelse, på sätt framdeles kommer att stadgas; 7:0 att de, — i afseende å fördelningen e* mellan Landet och Städerne, utom Stockholm, af de medel, som till Fastighets utlåning hvarje år äro att tillgå, grunden för Lånesumxnans bestämmande, maximioch minimibeloppen af berörde
Hans maj: t var rätt belåten att genast efter supén få upplösa sällskapskretsen och draga sig undan dess uppmärksamhet i sina inre rum, der han otvifvel-aktigt gjorde sina betraktelser öfver den stumma men begripliga censur hans hjertlösa vidskepelse varit underkastad. När följande dagen hvarken i hoffruntimrens uppsyn ellei; på deras hufvudbonader syntes ringaste spår efter hvad den föregående dagen förelupit, återfick konungen sin otvungna glädtighet, och man tycktes å ömse sidor hafva glömt hvad som ett ögonblick stört den inbördes harmonien.Men Gustaf III glömde ganska säkert icke den skarpa lexa han vid detta tillfälle erhållit; och aldrig blef fråga om att lira höga födelsedagar med någon kongl. risbastu. Anekdoten är hemtad ur efterlemnade egenhändiga anteckningar af hofmarskalkinnan Jennings, född friherrinna Rosenhane. Nya bidrag till H. C. Andersens karakteristik. Till den danska bokverldens nyheter hör ett af etatsrådet E. Collin utgifvet verk med titel " H. C. Andersen og det Collinske hus " (Kjöbenhavn, G. A. Reitzel, 1882). Hur populär “ Äfventyrets skald " än är äfven i vårt land, antaga vi att denna volym på grund af sitt stora omfång (695 sidor) icke hos oss erhåller många köpare; vi tro oss derför göra våra läsare ett nöje, då vi ur detta vimmel af bref och anteckningar utvälja ett och annat af allmänt intresse. Andersen var i ordets vidsträcktaste bemärkelse en offentlig karakter, personligen känd af många, genom sina skrifter känd af otaliga, känd och misskänd. Han var dessutom — oafsedt hans skriftställareverksamhet —, en så ovanligt “ personlig " företeelse. Han har i “ Mit livs eventyr " så detaljeradt framstält sitt lif och hela sitt väsen, han har karakteriserat sig sjelf och sin omgifning, men allt detta efter sitt i god mening ensidiga betraktelsesätt. Han hade vänner, tillbedjare, förgudare — men likväl stod han ensam i verlden.
Om vid Riksdag, då Grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum, utan Konungens och alla Fyra Riks-Slåndens samma i is tä m ma nde beslu t. garna i möjligaste måtto lill ett helt uti åta 11 d e s a m m a ujemka, och, om oförenliga skiljak t i g h e t e r yppats, dem till behandling hos Riks-Stån den d er jemte anrnä 1 a. S arn m ansta m ma nu desse i e 11 u 11 å ta lide, h vile det till n ä s t k o m m an de Ständers pröfning. F i n nas å ter n å got Stånds tankar i en eller fl e r e delar stiidande mot de öfiigas, och fogar sig ej samma Stånd efter dem, varde, för slutlig jemkning, C o n s t i t utionsUtskottet förstärkt till ett antal af T ju gu perso n e r från hvarje Stånd, h v i 1 k e, genom samfälld o mröstning, med iakttagande af hvad Jki Bil, t. Constitulions lits A. BelanA. Riksdags-Ordningen, till undvikande afparict votm, stadgar,bestäm ine Riksens Ständers Utlåtande, fö r a 11, dymedelst, f u 11- siändigt beredt, hvila på sätt ofvan sagd t är. Öfver de sålanda till afgörande vid nästa Riksdag hänskjutna förslag, skall då endast kunna med Ja och Nej beslutas; och öfverle ra 11 e R i k s - S t å 11- den de af dem enhälligt antagna förslagen, genom sina Talmän, till Konungen, med begäran att Han ville sitt bifall dertill gi f v a. K o 111111 ge 11 i lili e mt eheiaSta ts-Rådets tankar deröfver, tage sedan sitt beslut, och meddele Riksens St-änder 4 Rikssalen BilC Constitutions JJtsh Betunk.
Kusken, som klifvit upp på bocken, gaf hästarne ett rapp, och inom kort var gumman ur sigte. De hade ej kört mera än ett par minuter, förr än ovädret bröt ut Först kom regnet i stora, enstaka droppar, som dunkade med ett plask mot taket, men efter hand växte det till riktiga störtsjöar, som trummade örondöfvande hvirflar. Stormen ryckte och slet i kuren, så att det knakade i alla fogar. Och mörkt var det som i skymningen. Borgmästaren fruktade, att barnet skulle väckas af larmet, men det gaf ej ett ljud ifrån sig, När de kört en timmes tid, började han bli orolig för dess tystnad. Jesus! Han hade kanhända qväft det i sjalen. Hjertat nästan stelnade af ångest, och med skälfvande fingrar fick han fönstret ner, och, resande sig upp, skrek han till kusken, att han skulle stanna, men just nu smattrade en så våldsam hagelskur, att hans röst drunknade bort i dess buller. Full af förtviflan sjönk han ner på dynan, och med handen för ansigtet satt han en lång stund orörlig som en staty. När han tog den bort, föll en svag ljusstrimma in i vagnen. Han lyfte undan sjalen från pojkens hufvud. Kinderna hade en blygrå farg, och ögonen voro slutna. Han lade sitt öra till parf-velns halföppna oraun. Andedrägten kom i jemna, fast knapt hörbara drag. Åh, Gud ske lof, han var inte död! När Kersti, borgmästarens hushållerska, såg sin husbonde träda in med ett stort bylte på armen, blef hon mäkta förundrad, men forvåningen ökades, då ett svagt qvidande trängde fram ur detsamma. Borgmästaren lät sjalen glida ner och presenterade: Kersti — Gunnar! Häh, hva ’ ä ’ det för ett litet kräk, som borgmästaren fått fatt i? sporde hon och stirrade på barnet med vidöppna ögon. — Min pojke. År han inte vacker, hvad? — Åh, borgmästaren ska ’ inte drifva spektakel med en gammal menniska, utbrast Kersti förtrytsamt
Jag får göra Hr von Hartmansdorff up märksam derpå, att jag ansåg det vara ett fel alt latinläsningen blifvit drifven till öfverdrift, och att pedanteri deraf upstått. Jag har således icke tagit detta sått att läsa lalin i försvar. Hvad åter beträffar, alt den klassiska bildningen icke skulle stå i sammanhang med den reala, så vill jag berätta hvad Prof. Brunius svarade, när man en gäng frågade honom, af hvem han hade lärt sig alt göra de vackra ritningar i byggnadskonst, för hvilka han blifvit så berömd; ”jo, det har jag lärt mig af Pindari carmina, ” svarade han. Jag tror alt det ligger mycken sanning uti detta svar; ty i den klassiska bildningen ligger en rigtning åt ett skönt och ädelt mål, hvilket ingen lärer kunna förneka. Jag vidblifver mitt förra yrkande. Hr von Koning, Erik Oscar: 1 afseende å frågan om ilen humanistiska och reala bildningens företräden sinsemellan, är så mycket taladt derom, alt jag icke behöfver nptaga tiden med någon utredning i den vägen. Deremot ber jag att få nämna, att, ehuru Hr von Hartmansdorff sagt, att Gr. Posse beskyllt sina motståndare för att vilja utrota latinet, och fastän denna talares ord icke varit sådana, så vill jag likväl uptaga dessa ord såsom mina egna; ty jag hyser den öfvertygelse, alt om man fortgår på den väg man börjat, skall latinet så småningom utrotas. Om vi gå till de båda grannrikena, hur har det t. ex. gått med skolorna i Sleswig? der är danskan alldeles utrotad af tyskan; i Finland har ryskan visserligen ännu icke fått öfverhanden, men gå vi lill Polen skola vi finna ett annat förhållande. Del är sannt att detta icke helt och hållet kan tillämpas på latinet; men jag tror att om vi här fortgå Den 2 September. 235 med, alt på de klassiska språkens bekostnad vinlägga oss om de moderna, slutet skall blifva att de förra alldeles utrotas, hvilket jag, i likhet med Gr. Posse, anser vara en stor olycka.
Ständers eget bepröfvande, få Utskotten tillika hemställa, att i händelse sistnämnde mening skulle blifva inom det Förstärkta Siats-Utskottet rådande, och inlösen af f. d. Filial-Disconternes Assignationer således komma att för sig gå, Rikets Hoglofl. Ständers hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att, då den förut bestämda, nu mera tillåndalupna praescriptionstiden varit af Kongl. Majit genom Allmän Nådig Kungörelse tillkånnagifven, den nu ifrågavarande förlängningen af praescriptionstiden för nämnde Assignationers uppvisande till nästkommande års slut, måtte på lika sått varda genom Kongl. Majits Nådiga försorg ali - 3*o StatsUtskottet s Betänkan den. månneligen kungjord ; hvarförutan åt Herrar Fullmågtige i Riksgålds-Contoiret borde få uppdragas att genom kungörelse i Svenska Officiella Tidirings-bladet 0111 Rikets Stånders beslut vederbörande Assignation innehafvare underrätta. Stockholm den 4 Decemher 1823. Ankom den 10 Dcc, i8a3. Riksens Högloft. Ständers StatsBevillnings-, Lag-, Ekonomioch Särskildta Utskotts Betänkande, angående en ny Organisation af Tullverket. Tn, Utskottens handläggning hafva blifvit öfverlemnade: i:mo Herr Grefve Posscs C. H. inom Högloft Ridderskapet och Adeln väckte, samt till Stats-Bevillnings och Särskildta Utskotten remitterade motion, hvari Herr Grefven, efter en teckning af det moraliska förderf, chikaner och vexationer, som skola härflyta af Tull-inrättningens närvarande beskaffenhet, yrkar en förändrad, Stats-LJtskottets Betänkanden. 3^i mera åndamåls-enlig, inrättning deraf, samt föreslår i sådant afseende: 1:0 Att hela Tullstyrelsen genast må upphåfvas, och att Ordföranden jemnte Ledamoterne må få behålla deras loner som pensioner. 2:0