Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes far lär vara guvernör i Lillryssland nånstans, och jag har sett henne gå med en chémise, som – ja, kära Anna, om du bara visste! Dertill har hon silkestrumpor, som halfva foten är af, och på sina underkjolar har hon strukna fållar. Nu kan du nog tänka dig, hurudan hon är. Hon tog mycket nådigt upp prestens hyllning (här är man minsann inte så grantyckt), men när vi reste hem – i det mest förtjusande månsken! – anförtrodde hon mig, att hon var kär i en adjutant Sergej nånting –witch, och honom längtade hon efter á en mourir. Hon är förresten rätt söt, när hon bara talar om kärlek. Jag har ju redan talat med dig om min vän Anna van Meerdervoort, en holländska, som också nyligen kommit hit. Hon är genomstilig, kan du tro, elegant – solidt, legitimt elegant (alltigenom, begriper du) och stolt. Somliga säga hon är dryg, men det är naturligtvis bara afundsjuka. Häromdagen hade jag ett litet äfventyr – jag menar litet omvexling i den vanliga enformigheten. En af Annas slägtingar var på genomresa i staden och helsade på henne – en ung och vacker “Mynheer“, chic som en parisare och nobel som en engelsman – och blef då presenterad för mig. Madame var nådig den dagen och lät oss (oss tre) vara för oss sjelfva inne i det stora vinlusthuset i trädgården. Der sutto vi och pratade länge – franska, naturligtvis, som han talade à merveille. Anna var tyst som vanligt, och jag tror jag slog an på honom, ty när vi skildes Ja, det är förstås bara dumheter, och lönar sig inte ens att tala om, men bara att se en herre, är så ovanligt här, att man tycker, det är ett rigtigt evènement. Men jag glömmer ju det allra intressantaste. Här har händt en skandal i pensionen! Det är med Mabel Clifton – du vet, den bleka irländskan, som jag var så förtjust i strax jag kom hit. Hon har nu rymt med en polack. Kan du tänka dig!
I deLLa Härad har ock Bergs-Rådet Aschan vid Klefva koppargrufva nedlagt mycket arbete och stor kostnad att tillgodogöra kopparmalmen uti en å lägenheten Kibbe vid Em-än uppförd hytta, der ortens allmoge erhållit mycken arbetsförtjenst, utan att Bergs-Rådets stora uppoffringar ännu synas hafva gifvit honom sjelf någon ersättning, mindre vinst. Vestra Härad med svagt jordbruk, men underbjelpt af Bruksrörelse, företer uti sin allmänna beskaffenhet icke något att tillägga den sist afgifna Femårs-Berätlelsen. I Östbo Häradj der Bergshandtering och Bruksrörelse hufvudsakligen bidraga lill allmänbetens bestånd och förkofran, fortfara driflige och hemedlade Bruks-Patroner att sprida lif och rörelse i näringarne. Wästbo Häradj det magraste i Länet och måhända sämre än det angränsande Halland och Elfsborgs Län, bibehåller dock ännu sitt gamla goda rykte att ega en folkstam, som med svelt och möda aftvingar deu njugga naturen ett tarfligt uppehälle. I sjön Fegen ligger midt för Bostället Finnanäs i Sandviks Socken en blott under torra somrar synlig stor sten, der Landskapen Småland, Vesler-Göthland och Halland anses sammanstöta. Mo Härad, gränsande lill Elfsborgs och Skaraborgs Län, är till folkmängd och Skattebidrag det ringaste i Länet, men fortfar aLt, genom skogsförsäljning och foror emellan Jönköping och Götheborg, förtjena både skattepenningen och medel till brödfödan, som måste köpas öfver allt i en ort der Ör-jord och sandmylla gifva svaga skördar. Af Länets nio Härader gränsa de fyra större till Kronobergs Län, med hvilket Jönköpings således står i en jemn beröring och communication. För öfrigt åberopas denna Artikel i sista Femårs-Berättelsen, som mera i detaille upptager både Länets allmänna och Häradeiues ens k i Idla beskaffenhet. 2:0. Innevånare. Det är förr sagdt, att Smålänningen är lätt och liflig, nöjd och lättstyrd , höflig och tjenstfärdig.
Jag anhåller derföre vördsamligen att från denna befattning varda cndtledigad, förvissad att R. o. Ad. täcktes bevilja mig att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lcmnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i Ridd.- Utsk. efter Frih. Rosenblad. Hr Pereswetoff Morath, And. Wilh.: Som jag af enskilda angelägenheter är nödsakad att för någon tid aflägsna mig från hufvudstaden, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min befattning såsom Elector. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Nordenfelt, Enar Wilh., som jemväl varit Elector, återinlemnat sin riksdagsmannapollet, samt derjemte anmodade Hrr Bänkmän alt sammanträda till val af 2:ne Electorer efter Hrr:ne Pereswetoff Morath och Nordenfelt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf ytterligare, att Hr Oxehufvud, Olof Philip, såsom ledamot af Allm. Besv.-o. Ekon.- Utsb. erhållit 14 dagars ledighet, ifrån d. 17 i denna månad, Den 15 April. 159 samt anmodade Hrr Eleclorer alt fördenskull utse jemväl en ledamot alt i detta Ulsk. under ledighelsliden inträda. Företogs val af Bänkman inom 5:le Bänkm:s-afd:n efter N:o 177 Frih. von Knorring, Wolrath, inom ll:le Bänkm:s-afd:n efter N:o 264. Hr Silfverlod, fullm. Gr. von Rosen, Roberl Axel, samt inom 18:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 1682.
Om det kunde ingå i min föreställning, att det ändamål, som Utsk. genom detta förslag sökt att vinna och hvilket jag icke kan annat än på det högsta loforda, verkligen kunde på denna väg upnås, skulle ingen hellre än jag bifalla förslaget och tillstyrka R. o. Ad. att frånträda sitt förra beslut i frågan. Men huru jag än må för mitt begrepp framställa saken, kan jag icke komma till den slutsats, att förslaget skulle medföra den verkan, Utsk. åsyftat. Att fyllerilasten må minskas, lärer ingen af R. o. Ad:s ledamöter underlåta att på det lifligaste önska, men vill man ändamålet, måste man äfven välja sådana medel, hvarigenom det verkligen kan upnås. Dertill erfordras r min tanke stränga kontroller, en talrik och vaksam polisbetjening, som vakar öfver författningens noggranna efterlefnad, pålitliga krögare, de der sätta sin ära uti att visa sig värdiga det förtroende, de erhållit, derigenom att de icke tillåta sina gäster att å närings-stället sig öfverlasta. Sålunda innehåller författningen, om jag icke alltför mycket misstager Ben 5 Oktober. 91 mig, vissa bestämmelser, som förbjuda krögaren alt utdela bränvin till den, som förut fått något förmycket af denna vara, och ålägga honom all om en sådan person taga vård. Med ett ord, författningen innehåller flera bestämmelser, åsyftande alt förekomma ett öfverdrifvet bruk af denna farliga vara. Men ingalunda kan, enligt min öfvertygelse, en högre beskattning ä krögaren än å utminuteraren medverka till dettgt mål. Tvärtom torde det vara fara värdt att denua olika beskattning leder till ett annat ondt, hvilket, om än icke lika stort som fyllerilasten, likväl kommer densamma ganska nära, nemi. till lönnkrögeri, enär i sjelfva författningen innehålles en upmuntran för utminuteraren att på alla möjliga sätt söka kringgå densamma. Jag vill blott anföra ett exempel, rörande en kroglägenhet å landet, hvilken jag ofta reser förbi och invid hvilken jag låter mina hästar beta, när jag reser från en egendom, som jag besitter. A nämnde lägenhet finnas 2:ne byggnader, en på hvardera sidan om landsvägen. Krognäring bedrifves i båda.
Efter det vederbörande blifvit öfver besvären hörda, hafva Fullmäktige förstnämnde dag meddelat det beslut, att ehuru Understyrelsen af föreskriften i Kongl. Brefvet den 5 Mars 1858, att den af Myntoch Bergsproberaren ditintills åtnjutna sportelinkomst af verkställda proberingar skulle upphöra, egt anledning till sin vägran att godkänna förevarande ersättnings-anspråk; likväl och då den rättighet, som, enligt Kongl. Brefven den 25 Juni 1830 och den 26 Mars 1831, tillkommer Banken att låta å MyutVerket probera jemväl sådant silfver och guld, som icke till utmyntning atiemnas, emot derför bestämd afgift, ej blifvit uti det sedermera den 30 April 1836 utfärdade Reglemente för Mynt - 27 Verket omförmäld än mindre annorlunda reglerad, likasom ej eller genom något annat stadgande Banken blifvit från erläggande af berörde afgift för silfverprobering befriad, ansågo Fullmäktige afgiften fortfarande böra utgå; vid hvilket förhållande, och då anledning ej förekomme, att Myntoch Bergs-proberaren, hvilken dittills uppburit afgiften, icke skulle vara behörig att densamma reqvirera och qvitto derå afgifva, Fullmäktige, utan afseende å den omständighet, att han för den uppburna algiften kunde stå i redovisnings-ansvar till Mynt-Verket, förordnade, att beloppet för nu ifrågavarande probering, till den del detsamma vid granskning funnes öfverensstämma med förenämnde Kongl. Bref af den 26 Mars 1831, borde af Bankens medel till t. f. Myntoch Bergs-proberaren Wretman, emot qvitto, utbetalas.
Lånen, samt försedde med påskrift af den Embetsman derstädes, hos hvilken de ifrån Sverige utfärdade Hufvud Förbindelser och HypothekHandlingar , till Svenska Statens och Långifvarenas gemensamma säkerhet, blifvit deponerade; hvarförutan Kongl. Maj:t låtit förete Jog7 stycken inlö«te så kallade LifränteConstitutioner, till ett sammanräknadt belopp af I,a 1 9,000 Fl, Holländsk Courant, utfärdade af Handelshuset i Haag A. 8c S. Boas, som derstädes upptagit det LifränteLån, hvartill desse Constitutioner höra. Och då den RiksgäldsContoirets återstående Skuld i Holland, som genom Kongl. Majus föranstaltande skulle liqvideras, utgjorde i primitift Capital, utan afskrifning, Holl. Cour. Gulden 10,387,150 samt härifrån afdrages beloppet af de till denna Summan hörande redan dödade PartialObligationer och LifränteConstitutioner 10,013,000 Återstå blott 374,150 Gul den - Riks. St. Revisorers Berättelser. den Holländsk Courant primiiift Capital , och hvilket således är den högsta Summa, som emot Svenska Kronan skulle kunna göras gällande, om ock med sjelfva Hufvudförbindelsernas återställande på tiden skulle ankomma. Beträffande Skulderne i Antwerpen, för hvilka alla PartialObligationerne äro från RiksgäldsContoiret utgifne, så hafva Herrar Fullmäktige, uti deras Berättelse, anmält, att 2,225 stycken dylika PartialObligationer, hvardera på 1000 Gulden Brabants Vexelmynt, blifvit af Kongl, Maj:t liqviderade och till RiksgäldsContoiret återställds. Men hvad sluteligen angår Skulden i Leipzig; så saknas uti RiksgäldsContoiret all upplys» ning om Liqviden af denna Skuld.
En god Talman kan gifvas, utan att han till erforderlig grad känner de lagar, sora här åro i fråga; och likaledes en person med denna lagkunskap, hvilken derföre icke passar till Talman. Till följd häraf anser jag det nuvar. lagstadgandel, alt Sekret, i BondeSt. bör af Konungen tillsättas, vara rationell; men det förhållande, som här är i fråga, är egentligen i min tanke ett direkt förhållande emellan den ena Statsmakten och det ifrågavar. Ståndet, till den grad direkt, alt det synes mig som det lemnar de öfriga MedStms ställning nästan ovidrörd. Delta gör, alt jag för min del icke har något emot bifall till Const.Utsk:s försteg i denna punkt, och tager mig således friheten tillstyrka R. o. Ad. all detsamma bifalla. Hr Weidenhjelm, Ernst Augnst: Innan man nphäfver en gällande teg, bör man alltid tillse, huruvida den grund, pä hvilken denna teg blifvit byggd, uphört att vara nödig. Om man jemför 52 § R.F., dernti K. M. blifvit belastad med besväret alt för BondeSt. utse Sekret., med 24 § Riksd.Ordn., som innehåller Sekrets edsvurna förbindelse att biträda Talmannen vid målens behandling och göra påminnelse, om något emot grundlagen stridande skulle förekomma, sä finner man grunden till detta stadgande ligga i farhågan, att BondeSt., i saknad af erforderlig kunskap om grundlagens bud, lättare än de andra Stånden skulle kunna med en eller annan öfverträdelse deraf beträdas, och följaktligen också mera än de vara i behof af en rådgifvare. Om nn år 1809, vid grundlagens första stiftande, lill äfventyrs förefanns något skäl att misstro Den 25 Januari f. m. 153 BondeSt:s förmåga att tillämpa de då fremmande talrika föreskrifterna i våra grundlagar, så har likväl under de många riksdagar, som sedan egt rum, BondeSt. kommit i tillfälle att praktiskt, hvilket alltid är det säkraste och tillförlitligaste, inhemta kännedom om grandlagens innehåll.
Hofstallet i Stockholm; 2) angående ersättning för underhåll och fourage till tågande Trupper. P. 736. — om Allmänna Be 24 - 370 svärsoch OeconomieUtskottets Utlåtan* den i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkanden: i]) angående lämpligaste tiden till allmänna vägarnes grusning; 2) rörande väckt fråga, att LandsFiscaler icke annorlunda än efter föregången ransakning och genom, laga Dom, måtte kunna från sina tjenster skiljas, eller ock dessa Tjenstemän komma att alldeles upphöra. P. 73^. — om återremiss af BevillningsUtskottets Betänkande, angående de genom Stora SjöTullen inflytande Bevillningsmedel. P. 738. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: Julii. om skrifvelse till Kongl. Maj:t rörande omröstningen öfver Högsta Domstolens Ledamöter. P. 108. — om remiss af Herr Dalmans anmärkningar vid BevillningsUtskottets memorial rörande Stora SjöTullen. P. 108. — om remiss af Herr von Ilartmansdorffs hemställan att straffhestämmelserne i SeglationsOrdningen måtte underkastas .Riksens Ständers granskning. P. 109. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande rörande tillämpning af 25 Cap. 1 §. ByggningaBalken på alla för varutransport nödige vägar; samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande i anledning af anmärkningar vid dess utlåtande rörande anläggande af en Köping i Frycksände Socken af Wermlands Län. P. 109. 371 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltets sednare Betänkande rörande Lumpsamlings-skyldigbetens uppbäfvande.
Datum Castro noslroStockhol mensi. lii Profesto Inventionis Sanctae Crucis, JXostro sub Secreto, Anno Domini Milesimo Quadringentesimo nono.” 3:0 ‘'Kongl. Maj:ts Mynte Ordningh dhen r September 1664” ”Wij Carl med Gudz Nåde &c. &c. gore witterligit, alt såsom —-bafve Wij bemälte Wårt mynt och af oss dhei till förordnade Betjente medh en Ordning Allernådigst försee och dher boos någre Frijheter coneedera velat, som dhenne fattade Mynte-ordning uthi fölliande Puncter förmähler, och Wij wele, att af alla, sorn wederböre, tillbörligen i acht tagas och efterlefwas skall: såsom 2:0. Richdaler efter förre Kora och Skrodt af Kongl. Regeringen ordinerat d. 17 Marlii Anno 1639 skola hålla i fijnt i4 Lod 1 gren och 7 i/5 Stycke på en Marck Brutto, så alt en Marck fijn utmyntas i Rijchdaler å 5a öre, 6 Bnnco-TJtskottets 'Ucl. Behållit Rijcksdaler 7: 5o öre Silfvermynt Till Remedium r gren i fijnt och 1 1/2 ort i Skrodt.
Ränte-kammaren levereras, — upptagas i Krigs-kollegii hufvudbok endast med de belopp, hvilka till Kollegium influtit, men redovisas i sin helhet uti en verifikationerna åtföljande liqvid, hvaraf inhemtas: Debet: år 1852. Balans från föregående år: Fordran för på kredit utlemnadt. krut 22 192: 26,937: 8. — Uppbörd: Uti Krigs-kollegii kassa influtna Till Landtränterierna levererade Balans till påföljande dr: Balans från föregående år: Ofverleverering 74: 74: — Utgifter: Statsverkets behållning: Till Kongl. Balans till påföljande år: Räkenskaperna, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, hafva å Revisorernes sida icke till någon erinran föranledt. — 107 — 2:0. En-per-mille-fonden. Räkenskaperna för denna fond, om hvars tillkomst och ändamål 1851 års revisionsberättelse meddelar upplysning, äro för båda revisions-åren i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, samt utvisa: Debet. år 1852- år 1853- Balans från föregående år: Fordringar, antecknade inom linien, ; 465: 12. — 442: 36. — Uppbörd: Anordnadt : Räntor i förskott —' i 47; 21. — Balans till påföljande år: Enligt hvad häraf inhemtas, har fonden under revisions-åren, likasom föregående år jemväl varit fallet, icke för några utgifter anlitats. Någon anmärkning vid räkenskaperna har hos Revisorerne ej förekommit; och befunnos fondens säkerhetshandlingar vid anställd inventering i behörig ordning. 3:o. Tross-passevolans-fonden. Till följd af Rikets Ständers vid 1850—1851 års riksdag fattade beslut, har denna fond, från och med år 1852, i stället för de till densamma förut ingångna afgifter af de rustande vid åtskilliga regementer, hvilka afgifter från samma tid ingått bland Stats-verkets inkomster, åtnjutit ett å 4:de hufvudtiteln uppfördt anslag af 17,680 R:dr till trossens underhåll.
Ränteri-inventeringar, ersättning derför eller befrielse derifrån för Magistrater 4 1 62 — b. 12 Mars b. 8 Mars å. 12 Mars b. 8 Mars Svar på återremiss — 4 1 125 — a. a. 17 Maj a. a. 7 Maj a. a. 7 Maj a. a. 10 Maj Rältegångs-Ralken, om förändring af det uti 17 Kap. 16 § föreskrifna formulär för vittnes-ed, se Vittnes-ed. » om ändring i 23 Kap. 1 §, se Hof-Kätt. » om ändring i 23 Kap. 3 §, se Underställnings-mål. » om tillägg tili 21 Kap. 3 §, se Rättegångskostnad. » om ändring i 24 Kap. 7 §, < eller tillägg till 21 Kap. 1 § » om ändring i 30 Kap. 1 § — 7 1 33 b. 23 Aug. b. 23 Aug. b. 23 Aug. b. 23 Aug. 213 45 — 7 1 32 — 20 Aug. b20 Aug. b. 19 Aug. b. 19 Aug. 204 51 ra t*! Ss ~ O CD 3 g "s (X) cj pr • t» 02 3 > 2 2. O 3 2 ° 2 CJt raja - 3 ~ PT g Riks-Ståndens Beslut. pr 3 -i cl —• ro T* "~t CD o. OJ CT3 I R. o 2.1 t/i cn CD —• 3 era 3 3* °? si 3 Q. Qp O — 0JO S 5. • ira a CD C * Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o J Rättegångshandlingar, se Handlingar. Rättegångskostnad, angående ändring i lagens stadgande derom — 7 1 49 b. 16 Aug. b. 18 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug.
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer, i öfverensstämmelse med Preste-Ståndets beslut, berörde moment att uti författningen icke intagas. § 10- I. fråga om stämpling af tidningar, har Utskottet föreslagit att den nu stadgade stämpelafgiften må med 100 procent förhöjas, men att förhöjningen dock icke må utsträckas äfven till andra periodiska skrifter eller så kallade brochure!’, för hvilka stämpelafgiften ansetts böra förblifva oförändrad. Berörde förslag hav vunnit Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets bifall, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden detsamma afslagit, med bibehållande af den ifrågavarande afgiften till oförändrad t belopp. I anledning af de sålunda skiljaktiga beslut, hvaruti 2 Stånd uti denna fråga stannat emot två, får Utskottet inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet om Utskottets af sistnämnde två Stånd godkända förslag; men i händelse denna inbjudning icke anta ges, torde omröstning böra ega ruin, enligt följande proposition: 3:0. Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade förslag, att stämpel-afgiften' för tidningar må med 100 procent förhöjas, utan att likväl denna förhöjning utsträckes till andra periodiska skrifter, för hvilka nu stadgade afgift bör bibehållas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer, på sätt Borgareoch Bonde-Stånden beslutat, nuvarande stämpelafgift äfven för tidningar att oförändrad bibehållas. §§. 11 och 16.
Ständer lill kraftfull medverkan dertill, att grundskatten måtte upphöra och densamma efterskänkas kronoskattejords innehafvare, så att skatteoch frälsejord blifva lika nu och för everdeliga tider, på följande vilkor och grunder: l:o att grundskatt upphör och Statens inkomster uppfyllas genom bevillning ; 2:o bevillningen höjes å ”person” i mån af iunehafvande fast egendom eller kapital till det belopp Rikets Ständer finna billigt, och hvad som sedan brister i nuvarande grundskattebeloppet fylies genom förändring i Tull-lagstiftningen medelst högre tull å lyxartiklar och utrikes varor till det belopp, Rikets Ständer finna skäligt. Om remiss lil! vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. E. Andersson, från Westmanlands ian. 552 Motioner i Bonde-Ståndet 186%. Af Erik Andersson lian Westmanlands län, om åläggande för Konungens Befallningshafvande, Skogsstyrelsen eller jägeribetjeningen, att hälla närmare tillsyn ä efterlefnaden af furfattningarne, i fråga om vård och äterplanlering af skog, jemväl ä sådant kronohemman, som är ät arrendator vpplåtet och hvarest ordentlig Irak/huggning finnes införd, ira. m.. Dä det visat sig i åtskilliga orter inom riket, särdeles inom Westmanlands län, att åboer, indelningshafvare, arrendatorer å Kronans hemman eller boställen af alla slag deri älven inräknade Prestboställe^ sedan de låtit indela skogarne till trakthuggning, för att åtkomma den högsta möjliga vinst, arnandt större delen af den i de årliga trakliiuggningsparkerna befintliga skog dels till aflörsel från desamma till närbelägna pgna hemman och gårdar, dels ock understundom till afsalu:
Ständer ej böra lemnäs obemäldt, att då Banquen någon gång är i tillfälle att be" vaka ett mot pant af Silfver eller Guld upptaget Lån, kunna bevaknings-kostnaderne stundom uppgå till lika belopp som Låne-Capitalet och komma nästan alltid att stå i ett högst olämpligt förhållande till pantens värde, hvarigenom antingen Låntagaren eller dess rätts innehafvare, i fall panten inom behörig tid löses och förenämnde kostnader dervid ersättas, eller ock Banquen, derest panten i motsatt händelse till den samma hemfaller, blifver lidande, så alt ett Lod Silfver på|sådant sätt möjligen kan komma att kosta En Riksdaler 3 a sk. och deröfver. Hvad angår Lån på Låne-Banco Capitaer och Silfver-Sedlar, hvilka antecknas p.å de af Låne-Banquen utgifne Obligationer, sorn derefter återställas egaren; så blifver bevakning gen deraf lika omöjlig och mer öfverflödig än 6-6 Banco-Utskottets Betänkanden. af Lån på Guld och Silfver, och har en dylik bevakning, så vidt Fiscal* Ämhetet kanner alldrig egt runn; samt vidkommande sluteligen Lin på jern och andre exportable effecter; så är det väl lättare för Banquen att låta bevaka berörde Lån, som utgöra ett ringate antal och för hvilka Låntagaren alltid afiemnar sin förskrifning till Banquen;men med afseende å hvad Fiscals-Ämbetet bär ofvan anfort i fragan om bevakning i allmänhet af fordringar mot lös pant, torde det finnas skäligt, att den för Banquen föreslagna befrielse från bevakningsskyldigheten äfven utsträckes till delta slags Lån. Dock varder detta allt Höglofl. FancoUtskottets upplystare pröfning och bedömande vördsamt umlerstäldt. Stockholm af Banquens Fiscals-Contoir den 2 2 Julii 1823. Nils Rud. Kruse. G. Marcks v. Wurtemberg. Vidi G. Helsingius N:o 40. Ankom d. 6 Augusti 1823. Memorial till Rikets Högl.
Mot detta påstående har en värd talare anfört det argument, att Baukens ställning i afs:de på förhållandet mellan dess mataliiska kassa och utelöpande sedelstock varit fördelaktigare efter 1844, än det var derförinnan. Om man ock i afs:de å Bankens egen sedelstock skulle antaga, att denna sats vore riktig, hvilket den dock, enl. min öfvertygelse, alldeles icke är, så vill jag blott erinra Hrrrne derom, att, när Bankens sedelstock reglerades 1844, så beräknades privatbanksedlarnes utelöpande belopp till 6 mill. rdr bko, då i detta ögonblick detta upgär till mera än 3 gånger den summa, som vid nämnde tidpunkt var i rörelsen. Tager man vidare i betraktande, att då, före år 1845, ett viss bestämdt förhållande emellan metalliska kassan och sedelstocken var stadgadt, men att, efter detta år, annan regulator för sedelstockens belopp ej förefinnes än den, att densamma ej må med mera än 30 mill. öfverstiga värdet af metalliska kassan, och att således denna till följe af andra stadganden i ämnet kan komma att sjunka till blott V* af den utelöpande sedelstockens hela värde, så tror jag man måste medgifva, att Bankens soliditet nu med skäl kan anses vida sämre än före år 1845. Jag föreställer mig således, att bankovinsten väl användes, om man, på sätt Hr Åkerman föreslagit, utsträckte Bankens delaktighet i länet till 5 mill., eller, hvad som vore ännu bättre, att man utsträckte delaktigheten till hela bankovinsten eller 6 mill. rdr. Men då frågan redan genom trenne Stånds beslut är afgjord, kan R. o. Ad:s beslut i förevarande ämne ej föranleda något annat, än att ge en rigtning till det förslag, BankoUtsk:t, i afseende å de återstående vinstmedelns användande, kommer att afgifva.