Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då sådane män, som en Thunberg och en af Champman, hvilka hvarje nalion afundas oss alt hafva ägt inom vårt fädernesland, ansett dockornas fullbordan nödvändig och högst nyttig, då det är allmänt kändt att detta storverks ändamålsenlighet af hvarje sjönation godkännes, behöfva, jag vill hoppas det, inga ytterligare bevis i delta afseende anföras. Det är nedslående att erfara, huru resande utländningar med sakkännedom i sjömannayrket, dä de se den vackra början till dessa dockor, förundra sig öfver det uteblifna fulländandet. Del är så mycket mera nedslående, som vi med godt samvete ej kunna säga, att det är brist på medel, som nekar oss tillfälle att förskjuta en erforderlig summa till ett arbete, som så mångfalldigt återbär hvad del kostat, genom fartygens minskade underhållskostnad utgörande, efter 7,000 r:dr b:co för hvarje fartyg, efter deras närvar, antal, 80,000 r:dr b:co 0111 året. Vi måste visserligen medgifva, att den Svenska är en futtig nation, boende i ett lund med hardt luftstreck, olack - Den a5 November e. m. sam jordmån och ojemn fördelning af skattebördor; men vi hafva ingen statsskuld utan tvertoni öfverloppsmedel i våra cassör af circa 6 millioner r:dr b:co, och vid ett sådant förhållande, måste det förundra både oss sjelfva och främmande, att, då vi nu äga medel, de ej begagnas alt fullborda ett verk, som hvarje dag det uppskjutes tillskyndar Staten oerhörda förluster, ålan torde invända alt vi hädanefter ej behöfva dockor, ifall vi skulle försvara oss med kanonjollar och kanonslupar, som kunna uppdragas i skjul på land; men hvarje tänkande man, som ser på kartan, finner af vårt insulåra läge och vår lill en stor del öppna kust, att något seglande sjöförsvar, det må bestå af linieskepp eller svåra fregatter och ångfartyg, måste finnas, såvida vi vilja för svara oss och skydda vår handel; och så snart detta är gifvet, passa dockorna lika väl för fregatter och ångbåtar som för linieskepp.
PERSONERNE: BONDEN. ELEKTRA. ORESTES. PYLADES, stum. KLYTAIMNESTRA. KHOREN. GUBBEN. SÄNDEBUDET. DIOSKURERNE. BONDEN. O, gamle Argosland, och du, Inachosflod, Dän fordom på ettusen skepp i härnad drog Mot Troerlandet Agamemnon, konungen; Och se'n han nedgjort herrskarn uti Ilios, Drott Priamos; och tagit stolta staden in, Till samma Argos återkom, uppställande I höga templen fiendernas bytesskatt! Der gick nog allting väl; men hemma i sin borg Han föll för Klytaimnestras, egen makas, svek, Och för Aigisthos', sonens af Thyestes, hand. Så Tantalos' urgamla spira lemnande, Han dog, och nu Aigisthos konung är härstäds, Och har till maka dottren utaf Tyndareus. Af dem, han lemnade, när han till Troia for, Sonen Orestes, och ungtärnan Elektra, Af dessa bortstal fadrens gamle vårdare Orestes, som Aigisthos hade dräpa tänkt, Och gaf åt Strophios, att fostras i Phokensers land, Men i sin faders boning blef Elektra qvar, Och henne strax, såsrnart hon blifvit mogen mö, Begärde uti Hellas' land de förste män. Af fruktan, att en son hon skulle föda fram Till Agamemnons hämnare, i borgen höll Aigisthos henne, och åt friaren ej gaf, Nu då det mellertid var mycken fara vardt, Att åt ättboren man hon hemligt födde barn, Beslöt han dräpa henne; gryma modren dock Sin dotter räddade utur Aigisthos' våld. Ty för sin makes dråp ett svepskäl hade hon, Men fruktade, att hatad bli för barnets mord. Och efter detta stemplade Aigisthos nu Sålunda: ho som dräpte Agamemnons son, Som rymmt ur landet, skulle derför bli betald.
Ililcs-markegängen 8ä ket^clligt omvexlaöe, al:!: öensamma 3et ena äret neclgiek till minimipriset, 6 Il:clr, ook ett annat oppdal:!: änlla till 9 ll:3r 19 8k. tunnan, kemtaös 8tats-Oontoret öerak ytterligare stöä kör öess, uti unöercläniga Berättelsen till 1828, 1829 ook 183<1 ärens Ililisclag om 8tat8-HVerket8 förvaltning, ^ttraäe öfvertygelse oin lämpligketen ook nattan ak kestämcle lönekeiopp eniellan lliksäagarne, ook äkeropaäe i unäeröänigket 8ä väl cle88, gemensamt me3 Ikrigsook IkammarOollegierne samt Ikammar-Ilätten, akgikna unöeröäniga ketänkan3e ak 3en 29 ^kpril 1828, angäencle vissa köränclringar i Ikrono-Ilppkörcls-ook IloäogörelseWerket, 8onr jemväl körslaget till reglering ak Ban3s-8tatern68 löner. lliket8 8täncler kästalle likväl ioks vill lietta körväg clet akseencle, 8om lierniell äs^ktacles, ook skurn 8tats-0ontorot, uti öess Berättelse till sista kiksöag, äksropaöe 3ess, uti unöerclaniga Berättelsen ak lien 16 Ootoker 1828, omlörmälcle 8käl kor ka8t8tällan<le ak en Iliks-markegäug vick k varje llik8<lag, 8om okoränöraö, intill «le88 päköljanöe 8tats-Beglering vicltog, klekve gällanöe, 8amt IK3ers Ikongl.
Herr Doctor Wijkman: Kammarherren Silverstolpes personliga närvaro hindrar mig 1 att anföra så väl mitt om beredningens yttrande i afseende å dess förklarade förtroende till Herr Kammarherren Silfverstolpe vid anhållan om dess åtgärd till redactionen af ett nytt project om Constitutionelle måls handterande. Jag tror att om ett nytt project helt och hållet göres af en sådan Ledamot, det skulle blifva fullkomligare, och då man under föregående Riksdagar haft en lycklig erfarenhet af Herr Kammarherrens nitiska och förtjenstfulla bemödanden i afseende på våra Grundlagars stiftande, så har 2 :dra fördelningen2 ansett sig icke kunna med större förtroende anmoda någon annan än Herr Kammarherren att i förevarande ämne utarbeta ett nytt förslag; hvilket jag nu för Utskottets Plenum får den äran tillkännagifva. Utskottet förenade sig i en dylik anmodan till Kammarherren Silverstolpe; och åtskildes derefter kl. h, 7 efter middagen. In fidem Aug. von Hartmansdorff. 1 Meningen har ursprungligen lytt: ... hindrar mitt omdöme öfver det af Stånden ej antagne Betänkandet om Grundlagsfrågornas Behandlingssätt. Men då man trodde att om ett helt nytt project helt och hållet gjordes af.en Ledamot, det skulle etc. etc. — Genom strykningar i texten och tillägg i marginalen har slutligen texten härovan tillkommit, 2 Meningen löd ursprungligen: ... så har 2:dra fördelningen anmodat Herr Kammarherren etc. etc. Justerat d. 4 Julii 1812. A. G. Mörner. Tisdagen d. 23 Juni kl. ‘ 10 förmiddagen sammanträde R. H. S. Constitutions Utskott in Pleno, då Herr Kammarh. Silfverstolpe, Öfverste Schönström, Biskopen Doctor Faxe, Professoren Doctor Wijkman, Doctorerne Falk och Agrell, Assessoren Arosenius, Borgmästarne Egge och Nordström, samt Riksdagsmännen Bengt Svensson och Lars Israelsson voro frånvarande.
Utdrag af krotocollst, hållet i Högloft, Ridderstapets och Adelns klenurn den 8 Mars iZio. S. D. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 21 Februarii pä bordet lagda lviemorial, innehällande Utskottets ytterligare utlåtande, i anledning af 4ZS Den 9 Mars. af Kongl. Maj.ts til Riksens Stander afiatne NäViga ^ropv8ition, angående huruwiva In8tru6ion mä wara af nöden för Riksens Ständers Fullmägtige eller wederbörande Embetsman, hwilka, i frägor om eftergift af ädömde ersättningar, som tilhöra Riksens Ständers Penninge-Werk, Stats-Werket eller de under LolleAierne8 och särjkilda OirLLtioner8 styrelse warande La^or, böra warda hörde; och hwarigenom Utstottet förklarat sig icke kunna projeÄerL någon för ändamälet tjenlig InstruÄion, utan ansett sitt förra tilftyrkande, at med sädane eftergifters afgörande til Riksens Ständers sammankomst skulle upstjucas, säsom fullkomligen ledande til befrämjande af Kongl. Majus Nådiga afsigt. Efter en noga pröfning af denna wigtiga fräga, och da Nidderskapet och Adeln fann, at det af Stats-Utskottet tilstyrkte upstof med flika eftergifters afgörande oftast skulle betaga all med ansökningen derom asyftad werkan, samt derjemte, at det enligt Sweriges Grundlag wore Konungens rätt allena, at Lagen och i brottmäl gö ra Nåd, hwaraf följde ac pröfningrn om eftergifter ej borde Riksens Ständer tilkomma, beflöt Högloft. Ridderstaper och Adeln, at hädanefter som hittils denna pröfning ensamt Hans Kongl. Mant ffulle tilhöra, samt at da Kongs.
Scheffer, hvilken nu medbragte underrättelsen till konungen om den stränga rättvisa, som af Götha Hofrätt blifvit öfvad mot hofvets hemliga handtlangare till statshvälfningen, inblåste tillika hos honom föresatsen, ej endast att hålla de sakfällde skadeslösa, utan äfven att tukta deras halstarrige domare. Näpsten skulle i synnerhet riktas mot den bland dem, som verksammast bidragit till hvad som inträffat; men emedan denne ägde den största skickligheten, de mesta insigterna och driften samt det bästa hufvudet, behöfdes utomordentliga medel, för att bringa honom på fall. Justitiekanslern var den naturlige rådgifvaren och organet vid dylika förehafvanden; men både konungen och Scheffer insågo, att han vid detta tillfälle ej var deras rätte man. Lilljestråhle, en obeveklig f. d. Mössa, skulle lika litet kunnat förmås, att, konungen till behag, uppoffra sina grundsatser och sin åsigt om embetspligt, som att förfölja sina förra politiske trosförvandter. Under den smickrande förevändningen af hans oumbärlighet i Stockholm för konungen och senaten, vände man sig till hans närmaste man, baron Hegardt, med uppdraget, att på stället åvägabringa den ryktbara räfsten. Liksom Curt tillhörde Pechlinska utbrytningen af Mössorna, så räknades Hegardt till hofpartiets mest konungskt sinnade utbrytning ur Hattarna och hade till och med af dem blifvit uppförd på riksråds-förslag vid 69 års riksdag, då de, i följd af thronafsägelse-farcen, fingo öfvertaget och drefvo Mössornas gamle senatorer ur Rådet. För Hegardt fanns ingenting angenämare – i början, nemligen! – än detta uppdrag, hvilket för honom öppnade ett vidsträckt fält att tillvinna sig konungens bevågenhet och hämnas på politiska fiender. Gustaf III bevisade, äfven vid detta tillfälle, sitt mästarskap i förställningskonst och i färdigheten att gifva sina enskilta lidelser skenet af nit för det allmänna.
AR DEN SÖKANDE MUSIOM DE ÄRO GANSKA ILLA MEDFARNA. EN KALISK, SÅ MYCKET BÄTTRE. GOD LÖN — PRÄKTIG, FLYTANDE BRONSFÄRG ERHÅLLES GEDÄRI INBEGRIPET KOST OCH BOSTAD — ERNOM ATT BLANDA TILLSAMMANS 20 GR. GULD-, HÅLLES. ANSÖKNINGAR KUNNA INSÄNDAS SILFVERELLER KOPPARBRONS MED 50 GR. TILL » GOD PLATS », IDUNS BYRÅ, F. V. B. HVIT FERNISSA. (INNAN MAN ANVÄNDER U749] DEN, SKAKAS DEN DUKTIGT.) MED EN MJUK HÅRPENSEL BESTRYKER MAN FÖREMÅ- E N ÄLDRE, ALLVARLIG BARNJUNGFRU LEN MED BRONSFÄRGEN, LIKVÄL BÖR MAN MED GODA REKOMMENDATIONER FÅR PLATS AKTA SIG ATT TAGA FÖR TJOCKT AF FÄRGEN, 24 APRIL HOS FAMILJ I LANDSORTSSTAD. SVAR UTAN FÖRST STRYKA AF PENSELN GANSKA VÄL. TILL » H. B. », POST. REST., SALA. [1731] LAMPOR, LJUSSTAKAR O. S. V. MÅSTE FÖRST TVÄTTAS I SODAVATTEN OCH TORKAS VÄL. E N UNG, ANSPRÅKSLÖS NICKA, JÄRNGALLER MÅSTE FÖRST BEFRIAS FRÅN ALL VAN VID INOM ETT LANDTHUSH. FÖREF. GÖ- ROST OCH SMUTS OCH FÅ EJ BRONSERAS, ROMÅL, SÖKER TILL VÅREN PLATS I FAMILJ FÖRRÄN DE ÄRO RIKTIGT TONA. GIPSFIGURER ATT GÅ FRUN TILLH. ELLER UNDERVISA MINAFDAMMAS FÖRST MED EN TORR HÅRPENSEL. DEIÅRIGA BARN.
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson från Skåne, med hvilken sig förenat Riksdags-fullmäktigen Peter Gabrielsson från Kronobergs län, jemte framställning deraf, att de ordinarie Postiljonerne i årlig lön åtnjöte af Postverket Sextio R:dr B:ko, utom 1 B:dr samma mynt för hvarje dag de voro i aktiv tjenstgöring, fästat uppmärksamheten dervid, att de extra ordinarie Postiljonerne, hvilkas tid skulle vara af tjenste-åligganden upptagen lika mycket som de ordinaries, icke hade nå - 4 Statssami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, M A. gon årlig lön, utan endast åtnjöte dagtraktamente för den tid, då de tjenstgjorde; att, utom detta missförhållande, i afseende å Postiljonernes aflönande det förekomme, att Postiljoner, anställde vid de större stationerne, nödgades vara i tjenstgöring nästan ständigt, då deremot andra vid mindre stationer, der postgången ej vore så liflig, endast två eller tre gånger i veckan behöfde göra tjenst; att likväl de förre som för det ökade besvär, de sålunda fingo vidkännas, icke hade större fördelar än som utgjordes af deras dagtraktamente, desto hellre borde erhålla en skäligen ökad aflöning, som deras tid, kraft och helsa tages mera i anspråk än deras, som hade en mindre trägen tjenstgöring; och har motionären, med anledning häraf, föreslagit: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla om vidtagande af så beskaffade åtgärder, att samtlige vid Postverket anställde Postiljoner kunde komma i åtnjutande af i allmänhet lika löneförmåner, men att på de orter, der, i följd af lokala förhållanden, tjenstgöringen för Postiljonerne vore mera trägen, desse kunde utöfver löneförmånerne erhålla en, efter desamma skäligen lämpad ersättning.
Gefleborgs Dito . Wester-Norrlands Dito : Jemtlands Dito , Westerbottens Dito . Norrbottens Dito . Sundhets-Kollegium . Sqvadronerna, . • 55,574 i5. I I. Proprie Balanser. Götheborgs Dito 67: I X. 2. Jönköpings Jemtlands Östergöthlands Län ; V : ; i 3,620:17. 9- Gottlands Dito 2,146:26. 9- Christianstads Dito . 8xo: — 8. Götheborgs Dito . 4,388:32. 3. IO. Tull-Veiket • • • ii3,ii6: 3. 8. f. d. Nummer-Lotteriet . , 2,806:37. 6. Räntekam - Af Kassorna. Af Uppbördsimunen.’ Summa. maren Upsala ' Län Stockholms Dito SödermanlandsDito Östergöthlands Dito Hallands Dito Götheborgs Dito Elfsborgs Dito Skaraborgs Dito Nerikes Dito Wermlands Dito West manlands Di to Kopparbergs Dito Wesler-Norrlands Dito Jemtlands Dito Westerbottens Räntekammaren F. d. Nummer-Lotteriet Krigs-Kollegii Underhålls-Afdelning, för Beväringsmanskapet. 23,888:35. Transport 1,233517 j 34 Förar 1840 och För år 1841. föregående Summa. Kongl. Christianstads Elfsborgs Skaraborgs Wermlands Gefleborgs Jemtlands — Westerbottens Norrbottens „ Allmänna Indragningsstaten 20,606: — 3. Af de till 1813 och 1814 årens Krigsskulders liqviderande anslagna medel 85g: 2. 2. Då emedlertid, såsom af det ofvan anförda lätteligen inses, de uti .Reservfonden inräknade fastigheter och inventarier utgöra blott eu obetydlig del af hvad Svenska Stats-Verket äger (d. ex.
I sådant ändamål har man stadgadt PröfningsComiteen, en Comité som ej uppgör beskattningen, utan jemnar densamma, och blott afdömmer de klagomål, som kunna inkomma Öfver TaxeringsComitéernes åtgärder. PröfningsComiteens sammansättning är äfven ganska ändamålsenlig, då den består af någre Ledamöter från TaxeringsComileerne, men pluraliteten utgöres af andre utaf de skattdragande invalde medborgare. Om således någon skattdragande klagar och anför skäl för denna klagan, så erhåller han i PröfningsComiteen rättelse. Denna controll, der medborgare conIrollera andra medborgare, och pröfva, om de gjort rätt, tror jag är så långt sträckt, som den bör vara; men sjelfva PröfningsComitéen, sorn visserligen genom BevillningsFörordningen har mycket större magt, :in KammarRätten, och som äfven är en ÖfverDomstol, har aldrig trott sig äga rätt att återförvisa mål till ny handläggning af TaxeringsComitéerna; ty dessa Comiteers befallning är sådan, alt Comilcerna cj äro 92 Den 5 Jannarii. ansvarige för annat än sina samveten. KammarRätten har i sednare tider således för långt utsträckt sin domsrätt, då den återförvisat mål. — Talaren har yttrat, att det ålegat KammarRätten tillse, det beskattningen blifvit ordentligt uppgjord; har kallat Taxeringsoch PrÖfningsComiteerna underordnade myndigheter ; har sagt, att de böra af KammarRätten tillrättavisas; att KammarRätten ålagt dem; med flere sådane vackra yttranden, sorn de fått sig tillagde. Detta står likväl ej tillsammans med BevillningsFörordningen och med dessa Comite'ers egenskap af Riksens Ständers deputerade. KammarRätten har ej annan befattning, än att granska Taxeringslängderne.
De 3:ne särskilda hufvudböcker, livaruti detta embetsverk redovisar de under dess förvaltning ställda medel, nemligen ordinarie stat,s-anslagen till underhåll af Kronans hus och byggnader i Stockholm och i landsorterne samt extra stats-anslaget till ombyggnad af Wexiö hospital, hafva för revisions-året utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten; och inhemtas deraf: a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Statsanslag 32,000: I [yres-medel 600: Tomt-ören 66: 32. Credit. Utgifter: Arfvoden och traktamenten 1,511: 32. Balans till år 1857: Summa 56,807: 44. 9. 8 - 58 — b) Byggnader och reparationer i landsorterna. 1) c b e t. Balans från år 1855: Uppbörd: Balans till år 1857: Balans från år 1855: Skuld 20,000: Utgifter: Byggnader och reparationer 33,504: 28. 10. Till Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket, för underhåll af fängelse-byggnaderna, 4,000: Diverse utgifter 32: 12. — S:r 37,536: 40. 10. Balans till år 1857: Debet. Dalans från år 1855: Uppbörd: Af extra statS-änslaget, 127,000 R:dr, 12,000: Från Kongl. Serafimer-ordens-gillet , 1,620: — —■ Credit. Utgifter: Kontant behållning, som den 18 Augusti 1857 blifvit till Kongl. Till någon erinran från Revisorernes sida hafva dessa räkenskaper ej heller för anledt. Kongl. Krigskollegium.
H o n var så komisk, denna lilla sextonåring, som satt der o c h med den snusförnuftigaste min i verlden förklarade, att qvinnans högsta uppgift var för » v a n l i g ». H o n hade bestämdt läst alldeles för mycket romaner der nere i prestgården. Nå, de der öfverspända grillerna skulle väl gå bort, då hon k o m m e ut i lifvet o c h lärde 105 sig skilja på fantasi och verklighet, äkta och oäkta, sundt o c h osundt. O m hon bara haft ett annat hem att komma i än faster Henrikas! D e t var bestämdt icke rätta platsen för en sådan liten känslig varelse med brädmoget själslif som Ingrid. Den qvafva kammarluften i den lilla våningen vid Götgatan kände Erik till af erfarenhet, o c h den var icke lämplig för en ungdom, som är stadd i utveckling. Han funderade hit och dit, huru det skulle kunna ställas. T y att Ingrid endast en kort tid att börja m e d o c h i brist pä bättre skulle stanna hos faster Henrika, det var för honom en afgjord sak. H a n tyckte alldeles, att han stod i ansvar för sin unga sysslings framtid, sedan hon talat så oförbehållsamt med honom o m sig sjelf. O c h detta ansvar var honom nästan kärt, besynnerligt n o g; han, som hittills varit så rädd att få ett enda lillfinger med i andras privatförhållanden. Ja, hon hade j u ingen annan manlig slägting än han; det var rent af hans pligt att ta sig af henne. Medan han satt o c h spann vidare i oändlighet på dessa tankar, koinmo de till Norsholm, och der var det slut med att sitta i öppen vagn. D e måste nu stiga in i en sluten kupé, som var full med folk, o c h fingo ej ens sitta bredvid hvar andra. Ingrid tog till sin bok, men hon läste visst ej med något intresse, ty Erik såg henne sällan vända bladen. Sjelf hade han återtagit sina tankars tråd, der afbrottet tvingat honom att släppa den. Han lutade sig till baka i sitt hörn o c h funderade med blicken oafvändt riktad på den unga flickan, som satt ett långt stycke bort på andra sidan, så långt bort, att de ej kunde talas vid.
För att visa att denna landstigning kan ske med en större styrka, ja så stor, att den ganska väl kan försvara landsstigningsplatsen emot våra trupper, ifall de voro fienden der till mötes, vill jag uplysa Gr. Frölich, att ett linieskepp kan intaga 3,000 man, och således kan Ryssland på 16 linieskepp öfverföra 48,000 man, en truppstyrka, som utan tvifvel måste anses vars tillräcklig att försvara landstigningsplatsen, till dess en lika stor styrka hinner blifva öfverförd. Detta torde vara tillräckligt för att bevisa, att Svenska skärgårdsflottan aldrig kan förhindra fiendens landstigning på vår kust. Jag har sagt, att reträtt till Carlsborg är upoffring af Stockholm och norra delen af Sverige. Jag föreställer mig nemi., att den Kyska hären landstiger vid Grisselhamn, eiler vid Nyköping, eller någon annan punkt på Stockholms norra eller södra sida. Denna landstigning kan vår skärgårdsflotta, enl. min öfvertygelse, icke hindra. Invasionshären skall således tillbakadrifvas af vår armé. Om jag än förutsätter, att vi fått kunskap om anfallet så lång tid förut, att vi hunnit samla och ordna arméen samt med dess kadrer införlifva vår beväring, så att vi vid krigets början hade emellan 50 och 60,000 man kamlade kring Stockholm, så måste jag dook erinra, att denna arme då ännu icke äro soldater i ordets fullkomligaste bemärkelse. De. hafva nemi. ännu icke kunnat förvärfva sig fältvana, fullt förtroende till sitt befäl, lydnad, ihärdighet, förmåga att umbära och strapatsera, fasthet och sammanhållning i manövern, eller, med ett ord, de sakna krigsvana.
Vid detta nu utredda förhållande håfve Vi i nåder funnit, att all fråga om förberörde extra krigshjelps utgörande bör numera förfalla, och Vårt Kammar-kollegium derom förständiga!”. Här ofvan uti Kongl. Maj:ts nådiga bref omförmåldte Stats-utskottets utlåtande är afgifvet den 21 Maj 1812 och i det Kongl, brefvet till sitt hufvudsakliga inne håll intaget. Utskottet, som förmodar att, i det fall motionärerne haft kännedom om dessa förhållanden, de funnit skäl icke vara för handen till framställande af ifrågavarande förslag, får för sin del, med afseende derå, att detta ärende redan längesedan blifvit i vederbörlig ordning afgjordt, vördsamt tillstyrka, att berörda motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Juli 1848. Allm. Besv.- oeh Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 109. 3 N:o 109. Ank. till Exp.-utsk. den 17 Juli, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om den lill staden Sala donerade jords skiljande från tomterna. Efter framställning af de flerfalldiga olägenheter, som uppkomma deraf, att, en ligt de för Sala stad utfärdade privilegier af den 15 April 1624, den till staden donerade jord blifvit fördelad på hvarje tomt, så att tomterne icke finge afyttras, utan i sammanhang med den desamma tillagda jord, har, uti en från vällofl. Borgare-ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets behandling remitterad motion, herr A. J. Fahlcrantz anhållit om Rikets Ständers medverkan för vinnande af den ändring i de för staden Sala gällande privilegier, att tomterne må från sta dens öfriga donerade jord få skiljas och deraf blifva i allo oberoende. Vid föredragningen af denna motion uti vällofl.
Väl velande, att hvad som gagnar någon del af fäderneslandet också främjar det helas välstånd och~lycka, är det icke heller min afsigt, att med det ofvan sagda framställa något anspråk på jemlik fördelning af Statens tillgångar emellan alla dessa olika landsdelar, hvilket visserligen vore en oklok statshushållning; men jag har så mycket heldre trott mig kunna och böra antyda den skiljaktighet, hvilken nu eger och måslej ega rum emellan anslagens belopp lill olika delar af landet, som derigenom kunde på förhand tillbakavisas den anmärkning (hvilken eljest läge nära till hands), att Norrland horde hänvisas till skälig anpart i ett för hela riket Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 381 gemensamt anvisadt anslag för afdikning af vattensjuka och alltid mer eller mindre frostledande trakter. En sådan anmärkning vore desto mindre rättvis, som behofvet af klimatets förbättring är för hela Norrland långt mera framstående, ja, ett bland dess aldra vigtigaste, då deremot andra landskap hafva andra behof och med sina utdikningsunderstöd förnämligast afse partiela jordvinningar, af hvilka i första hand en eller annan jordegare ensam hemtar fördel. I de sex Norrländska landshöfdingarnes här ofvan omförmälda framställning äfvensom i en särskild skrift af landshöfdingen i Jemtlands län äro dessa förhållanden närmare utredda. Och Kongl. Majit har jemväl till principen godkänt förslaget om anvisande af särskilda medel att såsom anslag utgå til! de Norrländska länen för ifrågavarande behof, ehuru Kongl. Majit funnit sig till cn början böra inskränka anslagets belopp till endast en sjettedel af hvad som blifvit begärdt. Med fullt erkännande af de svårigheter, som för Regeringen måste möta att på en gång se Statens alla behof till godo och iakttaga den måtta i sina anslagsfordringar, som folkets anspråk på sparsam hushållning med Statens medel kräfver, kan jag likväl icke underlåta alt här Olina sparsamheten för vida sträckt.