Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hallenst jerna erhindrade att den eftertänkliga följd kunde af det föreslagna stadgandet härledas, att någon Jemnkning i Bevillningen ej af Riksens Ständer finge föreslås, om den än vore aldrig så nödig. Häruti instämde Riksdagsmännen Pehr Nilsson och Bengt Andersson. Herr Assessor Arosenius önskade att Bevillningen altid måtte utsättas på 5 års tid, då det blefve en nödvändighet att vid deras slut, sammankalla Ständerna. För öfrigt syntes det honom att likasom Urtima Ting ej hafva något inflytande på tiden för de Lagtima, så borde ej en Urtima Riksdag hindra den Lagtimas inträffande på sin bestämda tid. Herr Borgmästaren Egge: Jag är hufvudsakligen ense med Herr Lagman Sandberg, emedan jag ej kan föreställa mig den orimligheten, att Konungen sammankallar Urtima Riksmöte så nyss före ett Lagtima, som en Ledamot förmodat; och jemte det jag förenar mig med dem, som föreslagit att Lagtima Riksdag aldrig må upskjutas, vågar jag, i sammanhang med Lagman Sandbergs Den 28 Juli 1812 299 yttrande, föreslå att tiden till nya frågors väckande måtte inskränkas till en månad. Herr Doctor Wijkman: Det har ej varit min afsigt, att, med de upgifna exemplen, säga det Regeringen skulle vilja illudera tiden till Lagtima Riksdags hållande, oell jag förmodar att Utskottet ej fattat min mening så. Den har blott varit att bevisa möjligheten af sådane elusioner.1 Angående motions tidens förkortande till en månad, är jag aldeles af samma tanka, och tror att intet project till förändring i Grundlagarne skulle häldre uptagas, än det, som lemnade Utskotten 2ne månaders tid att ostörde af nya frågor, utarbeta dem, som under första månaden redan inkommit. Herr Kammarherren Silverstolpe tillkännagaf att han just ämnat göra motion angående den sist föreslagna inskränkningen och trodde att många likgiltiga frågor, hvilkas afgörande förhala tiden, derigenom skulle förekommas.
Ehrenborgh har redan förklarat sig äga den största tillfredsställelsen uti medvetandet att hafva handlat efter samvete och öfvertygelse, och ehuru han sålunda bör vara likgiltig för hvilket omdöme som helst öfver dess handlingssätt, kan jag icke neka mig den förnöjelsen att till den ädle Frih. frambära min enskilda högaktning, under förklarande, att jag till alla delar instämmer'uti de af Hr Frih. här yttrade tänkesätt. Hvad särskildt angår de många anklagelserna, hvilka Gr. Cronhjelm ansett fordra utredning, upplysning och vederläggning, finnas de alla af den natur, alt då de blifvit i vanlig anmärkningsväg framställda, hade de säkerligen blifvit fullkomligen vederlagda; och då hemställer jag till den ädle Gr., om det icke varit både ärligare och mera öfverensstämmande med det uppgifna syftemålet att i sådan väg‘ söka få sina scrupler vederlagda. Jag är skyldig att tro Hr Gr. på sitt hedersord, att syftemålet endast varit det allmännas väl och att tacksamhetskänslan varit driffjädren; men då frågas: Fordrar landets väl, att man kastar skugga på rådgifvarepersonalen, då man icke förmår uppgifva speciella facta på begångna olagligheter och sedan Constit.- Utsk., som ensamt är i tillfälle att känna deras gifna råd, ansett sig sakna all anledning till anmärkning emot dem? Fordrar landets väl, att de Statsråd utpekas, hvilka lyckats att tillvinna sig Hr Gr:s gillande för sina åtgärder? Fordrar landets väl, att den person framställes med största ogillande, hvilken, under mer än ett halft sekels tjenstetid vid Regentens sida, förvärfvat sig så många och stora förtjenster af det allmänna, att ingen samtida vågar mäta sig med honom? I anseende till det uppgifna vackra motivet frågas vidare: Hade icke tacksamhetskänslan blifvit mera tillfredsställd, om äfven med bibehållande af ett ogillande af hvad, efter Hr Gr:s tanke, bör ogillas, Hr Gr. aldrig så litet öfvergått från skuggsidan af sin tafla och äfven framlagt några drag af det goda, som samma Regering åstadkommit?
Med åberopande af det lifliga intresse för jernvägs-anläggningar, som under sednasle tiden uppenbarat sig inom skiljda landsorter samt det härvid ådagalagda förhållande, att ej blott de personer, som egnade sig åt affärslifvet och industrien, utan äfven mängden af folket numera insåge och erkände de oberäkneliga fördelarne af detta kommunikationsmedel, äfvensom brislfälligheterna och olägenheterna af det sätt, hvarpå man ännu måste till lands färdas inom Sverige, har Herr Rooth yttrat: att han ansåge Statsmakterne böra fästa särskild uppmärksamhet vid nödvändigheten af kommunikalions-väsendets förbättrande inom rikets sydligaste och mest befolkade landskap, helst detta syntes vara af naturen ämnadt att utgöra första länken i den jernvägskedja, hvarigenom Sverige borde förbindas med främmande länder, och hvarvid ordningen tycktes fordra, likasom erfarenheten på andra ställen förordade, att man började utifrån och gick inåt, eller från periferien till medelpunkten, men icke tvertorn. I allmänhet måste nemligen hvarje anlagd jernvägsinil, som till det inre landet fortsatte kommunikationen med främmande länder, medföra helt annan nytta, än en jernväg af motsvarande längd, som ulginge från landets inre delar och småningom fortsattes till någon gränsort. 1 förra fallet erhölles, snart sagdt för hvarje steg anläggningen framskred, ett till allt flera och flera orter sig sträckande och således ett alltjemnt utvidgadt föreningsband med utlandet. I sednare fallet, eller då man arbetade utåt för att möta den utländska trafiken, kunde åter de egentliga och hufvudsakliga fördelarne af jernvägs-anlaggningen icke väntas förr, än hela vägen vore färdig. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, bar Slals-Utskolleis Utlåtande, JVs 274. Herr liooth tili särskild pröfning framställt frågan om ett Skånskt jernvägs-system, såsom rörande icke allenast en enda provins utan hela landets välförstådda intresse.
Ett Magazin uti det så kallade Eskilssalshuset, jemte KronoBageri med spannemålsvindar af sten; rymmer i5oo tunnor oriad säd, hvilket utrymme genom reparation kunde ökas med 1200 tunnor. Götheborgs och Bohus Län: Götheborg. Ett KronoBageri; det gamla KronoBageriets byggnad hade i flere år varit förfallen och utdömd, hvadan först, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, tomten utbyttes mot en annan, och sedermera nytt Bageri på den sednare uppfördes, jemlikt Kongl. Brefvet i825. Allmänna MagazinsFonden försköt kostnaden, hvarföre, enar StatsVerket ej kan umbära Bageri i Götheborg, ersättning framdeles lär komma i fråga, då StatsVerket och MagazinsFonden med hvarandra definitiv liqvidera. Carlsten. På Fästningen äro åtskillige hvalf, på tredje bottnen inredde för spannemålsupplag; desse äro ej de senare åren begagnade, af den orsak, att läget medförer dryga kostnader, för transporten fram och tillbaka, hvarförutan säden af frat och råttor ansenligen skadas, Elfsborgs Län: Wennersborg. 1:0 Bagerihuset af sten; rymmer på fyra öfver Bageriet inredde bottnar, 3ooo tunnor oriad säd. 9:0 Ett Magazin af träd; har utrymme för tdoo tunnor oriad säd. 138 Den 18 November f. m. 3:o Tväune Vindar i norra flygeln af Re sidencehuset; inredde för Allmänna Magazinslnrättningens räkning och på dess bekostnad af 1000 It:dr B:co med utrymme för iioo tunnor oriad säd. Westmanlands, Län: Westerås, Magazinsrura apterade uti 3:dje våningen af Slottet; utrymme finnes bär för 3ooo tunnor oriad säd. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskåpet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf.
Det linde varit R. o Ad, obetaget att förneka remiss af motionen; R. o. Ad. har icke funnit för godt att neka remiss, och det vöre-sålunda inconseqvent att vägra communication med de öfriga Stånden, helst den upplästa §:n sager, att sådant är medgifvet. Jag tror således det vara rättast, att nu icke neka denna communication; men jag respecterar högligen den opinion, suni nyss tycktes vilja uttala sig mot communication. Gr. Spens, Carl Gustaf: Gr. Frölich har, sedan jag anmälte mig, förekommit mig. Det är icke 5?<j:n, hvilken Frih. Cederström uppläst, som berat tigar Hr Wernstedt att få sin motion cmmutiicerad, utan det är den 5> §:u, som, efter min tolkning åtminstone, bestämdt innefattar, att de motioner, som äro af beskaffenhet att kunna remitteras, icke kunna förvägras att äfven blifva communicerade de öfriga Stånden, när ett tillräckligt antal exemplar blifvit till bordet aflemnade. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det kan icke nekas den värde motionären att äfven, enligt 5y §:n Riksd.Ordn., få sin motion communicerad. Då man läser längre än Frih Cederström, finner man följande: ”Lag samma vare, dä någon ”remiss går från RiksStånd till Utskott.” Således är hans rättighet klar, och jag tillstyrker R. o Ad. att genast tillåta en sådan communication, som blifvit begärd. Uppå derefter framställd propos., blef den begärda communicationen med R.iksSt:n af Hr Wernstedts motion af R. o. Ad. bifallen. Till StatsUtsk. remitterades Hr Dalmans, Wilh. Fredr., den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de inställande af ordinarie roteringen i Halland.
Efter hvad sålunda upplyst och utredt blifvit, och då billigheten synes fordra, alt Vilander af det Verk, han så länge och med så utmärkt nit och skicklighet tjenat, för egen och en ålderstigen hustrus återstående lifstid erhåller medlen lill en tarflig bergning, har Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Fullmäglige tillstyrkt, ansett sig böra hos Rikets Ständer henfslälla, att Pappers-mästaren vid Tumba, J. E. Vilander, måtte, vid afgång från nämnde befattning, för dess återstående lifstid tilldelas en årlig pension af 4^o R:dr Banco, jemte bibehållande af Tio tunnor spanmåi, 12 famnar ved, 5 étfe talgljus, 72 gfefe hö och 80 &Lt råghalm, samt den bonings-local och de 2ine trädgårds-täppor, han nu innehafver, äfvensom alt hans hustru måtte tillförsäkras att, derest hon skulle honom öfverlefva, erhålla en årlig pension af i5o R:dr Banco, 5 tunnor spanmåi, 6 famnar ved, i\ £ä talgljus samt 72 gffe hö och Ro gfefe råghalm, med rättighet tillika alt bibehålla mannens bonings-local och 2:ne trädgårds-täppor. Dock har Utskottet ansett det förbehåll böra fästas vid den åt Vilander och hans hustru föreslagne rättighet alt fortfarande begagna bonings-loBih. till R. St. Erot, 184.0, 6 Sand, 1 Afd, Q Väft, 2 10 Banco-Ulskoltets Betänkande, N'.o %5. cal och trädgårds-täppor, alt de må åtnjuta en sådan förmon endast, så vida andra lämpliga boningsrum och täppor, utan Brukets betungande med serskilde utgifter, finnas att tillgå för tilländers efterträdare i Pappers-mästare-tjensten.
Utaf de af sista Riksdags Stats-Utskott samt Rikets Ständers åren 1835, 1837 och i83g församlade Revisorer afgifue Berättelser, angående granskningen af nyssberörde räkenskaper, förekommer ej eller någon erinran, i afseende på samma medels användande och redovisande. Vid sådant förhållande och enär ofvan uppgifna creditiv-summas vidare halancerande i Riksgälds-Contoirels Räkenskaper är så mycket mera ändamålslöst, som, derest vid den slutliga utredningen af Kongl. f. d. Quaranlaines-Com miss i oneus ännu återstående, föga betydliga, skulder och tillgångar någon behållning skulle uppkomma, densamma i allt fall bör till Riksgälds-Contoret, såsom återbetalning A de derifrån uttagna och förut icke ersatta cholera-crediliv-medlen, aflemnas, har Utskottet ansett sig böra hemställa, alt Rikets Ständer må bevilja afskrifning i Riksgälds-Conloirets Räkenskaper för innevarande år af den derstädes med 5oo,ooo R:dr upptagne fordran af Siats-Verket, för det lyftadc beloppet af det vid 1828—i83o årens Riksdag anvisade mindre Crediliv. Lärande, i händelse af bifall till denna hemställan, Utskottet få sig uppdraget att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret härom underrätta. St. Ank. till Exp. Utsk. den 26 November, kl. 12 lindel. Memorial, angående ifrågaställd ombyggnad af en del utaf östra flygeln vid Rikets Ständers hus. (Rgs. Afd.) I Öfverensstämmelse med Fullmägtiges i Riksgälds-Conloiret gjorda anmälan, i deras till Rikets nu församlade Ständer afgifnä och Stals-Utskottets Memorial N:o 38 bifogade berättelse (sid. 26), har till Utskottet blifvit ölverlemnadt ett af Herr Professoren och Riddaren A.
Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Bevillnings-Utskotlens Betänkanden: N:o 22, angående så väl Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af framslälldt förslag, att halfva tull-uppbörden för inkommande utländska stenkol må Lill understöd för Höganäs stenkolsverk anvisas, som ock åtskilliga i detta ämne väckta motioner; N:o 23, i anledning af Herr Rosenblads3 Bernhard^ motion, angående förändradt sätt för tolagens uppbärande; och N:o 24, angående åtskilliga motioner och yttranden, dels om tillverkning af papper vid Rikets Ständers Pappersbruk Tumba för Chartae-SigillatseContoirets behof samt till Tull-Verkets stämpelsedlar, äfvensom till spelkortsBih. till R. St. Utdr. d. g Sept. 184.0. convolut, och dels om förbättrade stämplar å dessa slags papper, samt om enahanda format å alla så kallade skrif-chartor. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets nedannämnde bordlagda Betänkanden och Utlåtande: N:o 24, i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion, angående befrielse ifrån erläggande af bevillning utaf utdelning å Götha-Canal-Bolags actier. Bifölls. N:o 25, i anledning af Herr Göran Hammars motion om lindring uti bevillning för staden Wexiö. Bifölls. och N:o 26, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 10, angående Contracts-Prostarne Sandbergs och Öhrnbergs motioner om bestämmande af en bränvins-consumtions-afgift. Lades till handlingarne. S. D. Föreclrogos ånyo följande Banco-Utskottets memorial och Utlåtanden : N:o 67, i anledning af erhållna återremisser å Utskottets Betänkanden N:ris 39 och 40 samt Utlåtande N:o 47. Lades till handlingarne. N:o 68, öfver väckt förslag att belåna redan intecknade och på Banken transporterade skuldebref.
CHRISTINA. Skall jag ej glädjas då jag sluppit ur träldomen, då jag blifvit din maka? OLOF. Förlåter du mig, om min glädje är mera allvarlig då min sällhet kostat mig en moder! CHRISTINA. Jag vet det, och jag känner det också djupt! Din mor skall, när hon får veta vårt giftermål, förlåta dig, men förbanna mig. Hvem får tyngsta bördan! Men det är detsamma, det är för din skull! Jag vet detta, jag vet att stora strider förestå dig, att djerfva tankar födas i ditt hufvud, och att jag aldrig kan deltaga i striden, aldrig bistå dig med ett råd, aldrig försvara dig mot smädarne, men jag måste ändå se på, och under allt detta lefva i min lilla verld, syssla med dessa småting, som jag tror du ej värderar men som du skulle sakna. Olof, jag kan icke gråta med dig, hjelp mig då du att le med mig, stig ned från din höjd dit jag ej når; vänd hem någon gång från de strider ni föra uppe på bergen; jag kan icke stiga upp till dig, gå då ned till mig ett ögonblick, Olof, förlåt mig, om jag talar barnsligt. Du är en man sänd af Gud, jag vet det, och jag har känt välsignelsen af dina ord, men du är mera, du är menniska och du är min make eller du skulle vara det! Icke sjunker du från din höjd om du lägger bort ditt högtidliga tal och låter molnet en gång dra bort från din panna. Är du för stor att se på en blomma eller höra på en fågel. Olof, jag stälde blommorna på ditt bord för att hvila ditt öga, du låter flickan bära ut dem, ty du fick hufvudvärk; jag ville afbryta din ensliga tystnad under arbetet och jag gaf dig fågelsång, det kallar du skrik; jag bad dig spisa middag för en stund se'n, du hade inte tid; jag vill tala vid dig, du har inte tid; du föraktar denna lilla verklighet, och MÄSTER OLOF 113 - ändå har du anvisat henne åt mig. Du vill icke lyfta mig, trampa då åtminstone icke ner mig! Jag skall aflägsna allt som kan störa dina tankar. Du skall få vara i ro för mig och mitt skräp.
Jag liar hört sägas, att det skulle kunna gå an att den ena gången efter den andra afslå de förnyade förslag, hvarmed Coust.Utsk. kunde framkomma, utan att man dock behöfde sätta något annat i förm af gemensam tanke istället, samt att, i händelse Const.- Utsk. flera gånger framkom med ett och samma förslag, så skulle ett eller flera Stånd oupphörligen kunna afslå det. Jag förmodar att det var under sist!. Lördags eftermiddagsplenum som detta yttrades, och om jag icke misstager mig, så var det Hr von Hartmansdorff, som dertill var upphofsmannen. Om del på allvar ifrågasattes att på så sätt oupphörligen afslå Coust.Utskrs förslag, så skulle fa reen med representationsförändring i grundlagsenlig väg vara eomplett. Jag tillåter mig öppet förklara, att de, hvilka på sådana skäl, som Hr von Hartmansdorff lärer hafva framställt, vilja afslå betänk., göra det icke derföre, att uti detaljerna af detta förslag finnas sådana incongruiteter, med hvilka de icke kunna förena sig; ty i alla dessa detaljer kunna de nu göra anmärkmr och erhålla rättelse, — nej! de göra det: emedan de icke vilja erkänna beslutet 0111 samfällda val i stället för ståndsin rättningen. E11 värd ledamot har ganska uppenbart gifvit detta tillkänna. Det var min värde vän Gr. Horn; och jag måste tillstå alt hans yttrande i förra plenum derföre icke blott Den 19 April f. m. förundra de, ulan ufven djupt bedröfvade mig. Gr. florn företog sig att belt öppet förklara, att du lian numera insåg af hvilken verklig vigt det varit alt votera i förstärkta Const.Utsk., — något som Hr Grefven sade sig icke hafva insett förut, då denna fråga förevar, — så fann han sig riu berättigad, emedan lian var missnöjd med utgången af denna votering, förklara att han ville afslå delta betänkande.
A i i,. -■ / v / ■ > . ' : , . ’ * ' . t t -' ,j . ■’ ’ BILAGOR un Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorers Berättelse; angående granskningen af de under Kongl, Kommerse-KolIeginm ställda Fonder. Bilaga Lif. A. Kapitalslut öfver Manufaktur - Debet. Balans f rån år rSfo. Sk u 1 d e r. 1 :o Till Rikets Ständers Rank: a) å Låne-Afdelningens räkning N:o 8, Kongl. Komtnerse-Kollegii slående eller tillökta Diskontlån, emot 3 procents ränta, kapital b) å Depositions-Afdelningens räkning N:o 5, af Kongl. Kommerse-Kollegii Kreditiv för Manufaktur Diskonten (910,898 R:dr 42 sk. 8 rst.), emot 3 procents årlig ränta, begagnadtka pital 828,734:26. Credit. Bilans från år 184.0. Tillgångar. t:o Säkra Fordringar: a) Manufaktur-Diskontlån. Upplupna räntor till 1840 årsslut 3,963: 22.10. c) Anståndslån, enligt särskilda Kongl,. Resolutioner, 110,524: 23.. 6.. Upplupna räntor till 1840 års slut .. 2,007:14. — 2:o Osilikra Fordringar a) Manufaktur-Diskontlån b) Förlagslån Räntor till 1840 års slut . .. 12,090:46. 9. 9,752:: 45. 8. c) Anståndslån Räntor till 1840 års slut 682:30. 8. 195:37. 4. 3:o Inventarier 4:o Förskjutna Medel: a) Assurans-premier för egendomen Holms bruk, förskjutna Rosenborgs & Ekenmarks konkursmassa, . 8) Förskott till gamla Ull-Diskontfonden 11,847: 8. 4.
Frågor om hypotheksfÖreningar och privatbanker synas mig mindre lifligt och varmt omfattade nu, än vid riksdagens början. Om således förhållandet skulle blifva, hvad jag förmodar, att vi med realisationen äfven behålla en bestämd myntstock, som ej kan ökas, blir förhållandet, att näringarna, sorn redan stå stilla, ej kunna röra sig, utan måste nedgå, i stället för att med stora steg framgå. I ett sådant förhållande anser jag högst betänkligt, att man ej söker komma näringarna till understöd. Jag skulle således tro, att det vore väl, om man kunde biträda Hrr Santessons och Lefilers åsigter. Det är detta, jag skulle önska, alt R. o. Ad. ville taga i betraktande, då jag här saknande personer, som kunde lemna erforderliga upplysningar och leda opinionen med sin factiska kännedom af ämhet. Det är för det närvar, ej förhållandet med mig, att jag kan framträda med en sådan framställning, som kunde verka på R. o. Adrs beslut. Jag vill likväl återföra Ståndets upp - Dea b Januari. »närksarahet på betänk. N:o ag3 och de reservationer, som dervid finnas bifogade, och anhåller, att det måtte uppläsas. StatsUtskts betänk. N:o 293 upplästes. Hr Fl jarne, Harald: Lika med Gr. Florn beklagar äfven jag, att vi vid detta tillfälle skola sakna sådana personer, som kunna gå tillhanda med upplysningar i detta ämne, grundade på practisk sakkännedom; men då jag äger att afgifva min röst i beslutet, tror jag mig likväl skyldig uttala min öfvertygelse, så vidt den kunnat bestämma sig med ledning af de upplysningar, jag haft tillfälle att i detta ämne inhemta. Hvad då först beträffar frågan om det af K. M. för ifrågavar. ändamål äskade creditiv, visa sig framst för uppmärksamheten de manga creditiv, som redan äro beviljade för särskilda ändamål. Likväl, och då det är fråga om näringarna, måste alltid deras behof komma i ett öfvervägande afseende, så vidt nemi. detta behof är o v il k o r 1 i g t; roen jag tror icke, att förhållandet för närvar, är sådant.
Herren tänkte till att förderfva dottrenes Zions murar; han drog snöret deröfver, och icke afvände sina hand, tilldess han henne förderfvade; tornen stå ömkeliga, och muren ligger jämmerliga. Hans portar ligga djupt neder i jordene; hans bommar hafver han sönderbrutit, och tillintetgjort; hans Konungar och Förstar äro ibland Hedningarna, der de intet kunna öfva lagen, och hans Propheter hafva ingen syn af Herranom. Dottrenes Zions äldste ligga på jordene, och äro tyste; de kasta stoft uppå sin hufvud, och hafva dragit säcker uppå sig Jerusalems jungfrur hänga deras hufvud neder åt jordene. Jag hafver nästan gråtit mig ögonen ut, så att det gör mig ondt i mitt lif; min lefver är utgjuten uppå jordena, öfver mins folks dotters jämmer, då spenabarn och öfvermagar försmäktades på gatomen i stadenom; Då de sade till sina mödrar: Hvar är bröd och vin? då de försmäktades på gatomen i stadenom, såsom de der dödssåre voro, och uppgåfvo sin anda i deras mödrars famn. O du dotter Jerusalem, hvem skall jag likna dig vid? Och för hvad skall jag hålla dig, du jungfru dotter Zion? Vid hvad skall jag likna dig, der jag dig med trösta måtte. Ty din skade är stor, lika som ett haf; ho kan hela dig? Dine Propheter hafva dig predikat lösa och dåraktiga syner, och icke uppenbarat dig dina missgerning, der de med måtte förtagit dig ditt fängelse; utan hafva predikat dig lösa predikan, på det de skulle predika dig utu landena. Alle de som der framom gå, de klappa med händerna, hvissla åt dig, och rista hufvudet öfver dottrena Jerusalem: Är detta den staden, der man af säger, att han är den aldraskönaste, af hvilkom allt landet gläder sig?
Nu först vände sig fru Magda inåt kupén för att ordna sina tillhörigheter. Så ja, där uppe låg plaidfodralet bra, där fick hattasken rum, och här var väskan med kakorna i, » den tror jag det är bäst, att vi behålla nere, eller hur, Lilly? » » Jaa, mamma », och med ett litet belåtet grymtande dök den tillfrågade ögonblickligen ned i kakpåsen. Under tiden gjorde Magda det trefligt åt sig inne i ena hörnet, tog fram sin bok och satte sig bekvämt till rätta, fast besluten att egna ett par timmar åt det för henne sällsynta nöjet att läsa en s. k. » ro.ig bok ». Hemma hade hon ytterst sällan tid därmed, fullt upptagen som hon var af sitt hushåll, sin man och sina fyra småttingar, men stundom kom den gamla bokvurmen sedan forna dagar öfver henne och detta isynnerhet, då hon som nu hälsat på i det gamla barndomshemmet på några dagar och påmint sig gångna tiders vanor och tycken. Senast i går kväll hade hon skrattat åt sig själf, då hon, sedan alla andra — enligt landssed — tidigt gått till sängs, smugit sig öfver vinden och likt en skolflicka krupit upp på en stol och öfverst ur bokskåpet plockat ned gamla undanlagda folianter, nötta, tummade, trasiga band, alla så kära sedan ungdomen. Se hvilken mängd, och här dessutom Ingemann, Cooper, Alcott, de träda alla så tydligt fram för hennes minne med de ljusa färger, som hvila öfver en lycklig barndom. Och med öm hand vänder hon bladen här och livar, ser Waldemar Seier skymta fram i kunglig gestalt, ser indianernas tomahawker blixtra, skrattar åt upptågen i » Gosskolan i Plumfield », — och under allt detta genomtränges hon af de känslo », hvilka brukade fylla henne för aderton, tjugo år sedan: Hon gripes af samma oreflekterade njutning som då, endast svagt blandad med en nyans af vemod vid tanken att förtrollningen snart är bruten, och att så fort boken är igenslagen hon upphör att vara den drömmande femtonåriga tärnan, för hvilken den vida världen låg utbredd som en sagoskimrande rosenö, full af hjältar och kungar och sköna riddarefruar.