Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betriiffande ofvansthende notis tilliita vi oss liiiruieti meddcla som en liten upplysning för iielii, som möjligen nnstiilla jiiinfiirelser iueilan deiinn sjukkassa och likuaude inriittningar i Stovkholiii och aiinorstiitles, att det otvifvelaktigt ar, tack vare en del välvilliga personers oegeiiiiytts, hvilkn iug&amp; som inedleminer af kassan af intresse för saken, utan att begagna sig af dess förmåner, som akviuliga sjukhjälpsföreningen i Upsala&gt; kan erbjiida sina delegare s0 utomordentligt fördelaktiga iillkor. l). Ked. ' 1 l3 en proinenad på ll / s-2 ini1 och sålunda, uppfriskad af nya intryck, inträde ' i dagens ' arbete. ' Största vikt lägges vid att ingen öfverao~trängning får ilga rum. Skiille ej exemplet från Upsala kunna mana till efterfoljd? y e - locipedsport, bedrifven med måtta, kan ej vara annat a n uppfriskande och. halsosain. I Danmark bedrifv.es den också mycket, allmannare bland danier än här och dess nytta ser man ofta framhållen i de danska kvinnotidnii-igarna. Med en hjärtlig tacksägelse till all&amp; dem, som hugnat oss med bref och vanli&amp;a upplysningai., uttala vi till sist den förhoppningen, .att vi allt framgent ofta måtte f&amp; mottaga sådana » frap våra örn bi id^: D . +-.-.-.- Redaktionen. Meddelanden från, lFredrika-BremerL Förbundet. Fältskärsexamen har aflagts af fröken Sofia .Hansson, soin, efter att liafva under en tid af 2l / 2 å r tjänstgjort p5 större sjukhus både säsom elev .och underoch öfversköterska, ifrån börjail af oktober ~ n i n a d 1893 deltagit i den kurs för utbildande af fältskär-sjuksköterskor,. w n af Fredrika-Breiner-Fc ' orbundet blifvit anordnad.
Jag skulle dock , ehuru jag instämmer med den sista talaren i fråga om behofvet af ett stadgande i detta ämne, tro, att första punkten i delta betänk, borde få en förändrad redaction , för att icke såsom nu öppna vägen för en bedräglig handlings företrädesrätt, hvilket blefve följden af förslagets antagande, att då en sålt samina egendom åt tvänne, den sednare köparen, så snart han till lagfart anmäler sig en dag före den första köparen, dess köp blir ståndande, hvilket jag tror kunde undvikas, om redactionen blefve så lydande: ”Öfverlåtelse af fast egendom anmöles vid nästinfallande rättegångsdagen så på landel som i staden, och om två söka lagfart å samma rättegångsdag i stad eller vid samma ting å landet, vare den öfverlåtelse gällande, som först skedde. För öfverlåtelse af nyttjanderätt till fastighet vare lag samma. På detta sätt är klart, att så väl köp, som öfverlåtelse af nyttjanderätt, måste å nästa rättegångsdag anmälas hos domaren, hvarigenom alla de svårigheter, som i följd af nuvar. författningar förefinnas, blifva undanröjda. Jag tillstyrker att betänk, mätte bifallas med denna förändring. Frih. Cederström, Thure: Jag har begärt ordet, egentligen för att besvara några anmärkntr af en värd talare i mitt grannskap. Han har sagt, att det kunde hända, alt betänkligheter inträffade genom nu gällande lag. Jag deremot tror, att för att visa, att ett lagbud är otjenligt, skola sådana olägenheter hafva inträffat, men intilldess de inträffat bör man icke parlielt förändra lagbuden, utan endast i sammanhang med hela lagförslaget. Vidare har samme talare sagt, att det kunde dröjas ända till g månader, innan man sökte lagfart. Det kan väl hända, att någon gång det dermed kan dröjas g månader, men i allmänhet skall det vara inom 6 månader på landet och 3:ne månader i staden efter det köpet skedde; och jag tror, alt hvar och en lärer vara mån om alt fä sin egendom uppbjuden, så fort som möjligt, för att slippa att få något obehag af rättegångar.
Du har retat Axel; du har trampat honom, KAMRATERNA BERTHA. Tror du han vågar göra något? ABEL. Jag tror du får en scen när han kommer hem! BERTHA. Åh, jag ska nog ge igen! ABEL. nyckeln var dumt. Så dumt! Kan du det bara! Det der med chiffonier BERTHA. snäll igen, när han varit ute och luftat af sig. Jag känner honom. Kanske det var dumt. Men han blir nog SJUNDE SCENEN. DE FÖRRE, PIGAN (in med ett knyte). PIGAN. Det är ett bud här med en kostym till herrn! BERTHA. Jaså! Ge hit! Det är bra! PIGAN. fruntimmerskläder. Men det är väl till frun, efter som det är ANDRA AKTEN BERTHA. Nej det är nog rätt! Det är till herrn. PIGAN. Nej kors, ska nu herrn gå i kjolar också! BERTHA (går). med dig! (Hon öppnar knytet och tar fram en spansk qvinnodrägt). ABEL. Hvarför inte det, när vi gå i kjolar. Adjö skönt att få hämmas sina dumheter. Ja, men det är bra påhittadt. Åh det är ÅTTONDE SCENEN. DE FÖRRE, WILLMER (med ett bud som bär paketer). WILLMER (klädd i svart frack med hvita uppslag; blomma i knapphålet; knäbyxor; röd halsduk; och veckade manchetter). ljuden, och här ä buteljerna. En chartreuse och God afton, ä ni ensamma! Se här har du två vermouth; här är två paket tobak och det andra. BERTHA. Nå men nu var du en snäll gosse, Gaga! WILLMER. Och här är qvitterade räkningen! BERTHA. Är hon qvitterad! Då har du lagt ut igen! KAMRATERNA WILLMER. er nu, för gumman är väl snart här. BERTHA, Ja det hinner vi nog göra upp. Men skynda medan jag sätter i ljusen. Vill du vara snäll och slå upp buteljerna WILLMER. Det vill jag visst det!
Kvinnorna reste sig från sin knäböjande ställning, och husmodern satte den döde vid bordets ena ända, hvarefter hon dukade fram en kvällsvard af bröd, potatis och torkade köttremsor samt högtiden till ära majsbränvin, som var häldt i ett stort, gammalt stop. Anhöriga och gäster togo plats kring bordet, i hvars midt syntes den blomstersirade skyddsguden en klumpig träfigur, föreställande en sittande, mänsklig gestalt. Framför denna bild lades leksakerna och papegojan, att de måtte bli välsignade, innan de skulle följa den döde i grafven. Man åt under tystnad. De bästa bitarne lades till den lille gossen och gudabilden. Så reste sig fadern och sade lågmäldt, med darrande röst, i det han grep det fylda stopet och såg på sitt döda barn: »Människan är såsom solens strålar: hvar och en ibland oss har sitt vissa ändamål att fylla. Äfven du, älskade son, hade ditt värf: att sprida glädje i dina föräldrars hem. Från det första steg, du tog, till det sista var du vår stolthet och för dina syskon en kärleksfull broder. Ingen jord gaf bättre skördar, än den som gafs oss vid din födelse, och ingen var lättare att plöja. Du var ett blomster i vår trädgård, solsken i vårt hem. Nu bär din väg uppåt; och ingen stingande kaktus möter dig på din stig, ty ditt hjärta var ofördärfvadt. Drag då i frid, kära barn, och bed till guden för dina föräldrar och syskon! Bed honom, att han välsignar vår jord i samma mått som den, han gaf åt dig, och som vi i dag lämna tillbaka! Bed honom ock, att skilsmässan från dig ej må blifva för lång! Och nu farväl och lyckosam färd!» Han satte stopet för munnen och drack i djupa drag, de vuxna följde hans exempel, och måltiden var slut. Man reste sig från bordet. Fadern tog själf det döda barnet i sina armar, de andra en leksak eller en blomma, och man bröt upp. En smal stig ledde mellan klipporna högt upp till de dödas svala och karga hemvist. Vägen gick mellan fjällväggar, som kastade djupa skuggor.
Efter samma grund, sorn Rikets Stäm 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande N.-o Si. der antagit en mindre inkomst-summa, än hittills, af Salu-aecisen, nemligen att Landtmannen vore obehindrad att till Städerna införa färskt kött, bakadt bröd och dricka, vore fördelningen öfverflödig, om denna Landtmannens rättighet verkligen vore allmännelig, emedan då skulle ingen Stad utgöra Salu-accisen, och lätt, om en sådan frihet vore lemnad åt vissa Städer, emedan då borde endast den för samma Städer redan bestämda summan uteslutas ifrån den gällande Tariffen, hvarefter samma accis nu utgår; men då Utskottet, oaktadt all efterforskning, icke kunnat erhålla kännedom af någon allmän Författning, som tillerkänner Landtmannen den ovilkorliga rättigheten att till städerna, utan afgift, införa och till salu hålla färskt kött, bakadt bröd och dricka, samt icke eller kändt, mindre styrkt är, att någon viss Stad upplåtit en sådan frihet åt Landtmannen och derå vunnit vederbörlig stadfästelse; så kan Utskottet, under sådana förhållanden, för det mirvarande, icke annat än tillstyrka, att Saluaccisen må fördelas till samma summa och på enahanda sätt, som den vid Kongl. Kungörelsen den 3o November 1810 fogade och nu här bilagda Tariff utvisar. Bevillning.-;-Utskottets Betänkande N-o Si. 5 Likväl, och på det ofvanberörde Rikets Ständers vilkorligtx beslut genast må kunna gå i verkställighet, då någon elior några Sliider frånkännas de fördelar , för hvilkas tillgodonj utande Salu-accisen tillkommit och ännu fortfar att utgåj lår Utskottet föreslå: att Rikets Ständer nu behagade fatta det beslut, att, då Kongl.
Den enkla, men anslående festen, som bevistades af öfver 300 personer, hufvudsakligen damer, afslutades med intagande af te. Lefvebröd och giftermål. » A rf vet af lefvebröd » var ämnet för ett föredrag, som e. o. amanuensen I. Flodström höll vid Nationalekonomiska föreningens senaste sammanträde. Fö- redragaren började med att erinra om att den gamla bekanta satsen: » Den enes död den andres bröd » hittills icke tillgodogjorts för samhällsvetenskapen. Som en allmän regel kunde man antaga satsen: så många lefvebröd, så många giftermål. Af statistiken finner man också, att ett samband äger rum mellan dödsfallens antal och äktenskapsfrekvensen. Den minskade giftermålsfrekvensen kan alltså förklaras af den minskade dödligheten och talaren utvecklade sammanhanget mellan de nybildade lefvebrödens större eller mindre antal för de olika årtiondena och den ekonomiska ställningen under samma tid. Den minskade giftermålsfrekvensen behöfver ej betyda minskad smak för familjelifvet och ej heller dåliga ekonomiska konjunkturer. Frekvensens nedgång innebär endast att unga män nu ha det mycket svårare att komma fram i världen än förr; äfven föräldrarne, som länge få underhålla sönerna, känna trycket däraf; nästan ingen undgår att på ett eller annat sätt ha känning af den ökade svårigheten för ungdomen att finna sin utkomst, och grunden härtill vore det af den minskade dödligheten förorsakade minskade antalet af lefvebröd. Kronprinsessan måste till södern. Med anledning af kronprinsessans sjukdom, har hennes läkare doktor Werner af gifvit detta utlåtande: På det att ej det svaghetstillstånd, som framkallats af kronprinsessans nervsjukdom, må nedsjunka till samma oroande grad som för ett par år sedan, bör kronprinsessan utan dröjsmål afresa till sydligare luftstreck och där tillbringa vintern. För kvinnliga tandläkare. Ett stipendium å 350 kr. från fru Vilhelmina Hiertas stipendiifond till understöd för obemedlade kvinnor, hvilka egna sig åt tandläkareyrket, sökes hos medicinalstyrelsen inom december månads utgång. Hilda Cassellis stipendiefond. Den 31 oktober, då Normalskolans föreståndarinna fyllde 60 år, öfverlämnades, såsom vi då nämnde, till henne af forna lärjungar en summa af 2,800 kr.
Den andra punkten, hvaruti skillnad eger rum, är den, att enl. nu gällande lagstiftning eger banken att utgifva sedlar till motsvarande kontanta penningar eller de depositioner i Riksbanken, som banken eger. Uti Utskins förslag finnes intet deremot svarande stadgande, utan endast det allmänna, att banken får utgifva elt sedelbelopp motsvarande grundfonden. Det förhåller sig icke, på sätt den siste värde talaren sagl, att bankens kontånia medel i allmänhet motsvara den del af grundfonden, som blifvit i kontanta penningar insatt, utan alldeles tvertom; ju bättre banken drifver sina affärer, ju mera bankmessigt den går till väga, d. v. s. begagnar uppoch afskrifuingsräkning, ju lättare kan banken erhålla en ganska betydlig riksmynlskassa. Det kan då enl. min tanka blifva en stor fördel för banken att utgifva sedlar, motsvarande riksmynts-kassan. Men någon våda kan omöjligen upsla deraf, att, då t. ex. 1,000 Ridr riksmynt inflyta, banken, i st. f. alt släppa dem ut i rörelsen, ulgifver sina egna sedlar på enahanda belopp, hvaremot för banken sålunda beredes en större lätthet alt uprälthålla sin vexelrörelse. För det 3:dje hafva Ulskm borttagit nu gällande rättighet för privatbankerna att utgifva sedlar på grund af säkerhets-handl., lemnade för erhållande af kreditiver. Om privatbankerna eller hvilken annan inrättning som helst skall kunna utan förlust drifva den för allmänheten så nyttiga kreditiv-rörelsen, måste sådant ske an - Den 16 September e. m. 45 iingen på det sätt, alt banken eger rättighet att utgifva sedlar, eller också mäste kreditiven utgifvas pä mycket större belopp, än hvarför man har fond.
Utskottens mening i y:de punkten har varit den, att Banken hädanefter skulle uppköpa silfver mot sedlar till det värde, hvarefter gamla Riksdalern, enligt realisationsgrunden, skall växlas. Det rätta sättet alt uttrycka sig, vore Den 16 October e. m. 4i5 således att citera den punkt, hvari Realisalionsgrunden bestämmes, eller den första punkten. Jag föreslår derföre följande redaclion: Att Banken enligt i första punkten bestämda grunder_, skall silfver mot sedlar invexla. Sora Herr von Hartmansdorff antagit denna redaclion, anhåller jag om proposition derå. Herr Rosenblad: Jag anser det nödvändigt att instämma med Herr von Hartmansdorff, under samma förbehåll vid denna 7:de punkt, som vid irsta punkten. Herr Cederschjöld: Man har begärt en redactionsförändring i likhet med BorgareStåndet, för att få två Stånds sammanstämmande beslut; men jag hemställer, om det icke är bättre, att få tre Stånds sammanstämmande beslut, emedan vi då undgå Förstärkt Utskott. Af denna anledning anhåller jag om proposition lill bifall å ^rde punkten. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställdeproposition till bifall å 7:0!e punkten. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr von Hartmansdorff: Jag hemställer, om det tillägg, som gjordes vid 1 punkten, icke äfven borde göras här; då besluten blefvo mera öfverensstämmande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att då åskillige Ledamöter yrkat bifall å f.åe punkten oför - 416 Den 16 October e. m. ändrad, hade Hans Excellence ansett sig först höra frnmställa proposition derå; och som Hans Excellence af det svar Ridderskapet och Adeln lemnat, tyckt sig finna, att Ja öfverröstat Nej, samt Ridderskapet och Adeln således redan bifallit den gjorda framställningen, kunde någon annan proposition i samma ämne numera icke af Hans Excellence meddelas. Herr Rosenblad:
Det andra brefvet af 1822, som vari följd af de försök, hvilka blifvit gjorde att ro med hjul på sidorna, lyder sålunda: ”Men om denna del af försöket har misslyckats, sä har deremot den andra så mycket fullkomligare lyckats, dä det nu är utrönt, att dessa canonslupar kunna för 60 mans besättning rymma minst en månads kokprovision, koka om bord och väl bärja sin besättning, utan att tälta i land, och härigenom skall vapnet påtagligen vinna i rörlighet, och Staten bespara byggnad, utrustning och underhåll af alla kokslupar. Canonsluparne böra då inredas med de förändringar, som, nu utrönte, kunna tjena till gagn, och i öfrigt så utrustas, sorn Bruna Björn, Qnachineriet undantaget^, så för officerare som besättning, och skall, om sä anbefalles, ritning på denna inredning blifva upsänd, till närmare uplysning i ett ämne, altid af stor vigt, då man med minsta penninge-upoff ,ringar vill komma till de största resultater.” Då jag således redan före förra Riksdagen, innan ännu vapnen voro sammanslagne, ansåg mig böra fästa mig dervid, synes det påtagligt, att jag nu ej kan anse, att det är mindre nödigt. Jag < Den 2 Mars f. ra. 83 liar velat säga detta, på det man icke må tro, att då jag talar för det stora Vapnet, jag har tankarne stämda mot det lilla — att man dä ej vidare reflecterade på dessa ideer, vill jag ingalunda påstå härledde sig deraf, att de kommo från en officerare, som ansågs icke så directe tillhöra vapnet; men det är lyckligt, att man liu änteligen hörjat alfvarligen befatta sig med ämnet; och här träffar det gamla Svenska ordspråket in: Bättre sent, än aldrig. Det andra, som de af mig uplästa bref visa, är att jag redan för 10 år sedan kom till det resultat, som Grefve von Platen nu omtalar, att nemligen jag klart insåg hela vigten af en Skärgårdsflotta, sammansatt af Canonslupar, jollar och ångfartyg, men jag vågade ej gå så långt, som att tillstyrka ångfartygs byggande. Desse borde
Det synes vara tillräckligt, om bon eger ett medel alt rädda sig undan vidare förluster, sedan hon vunnit den sorgliga erfarenheten, att hon misstagit sig å mannens verkliga karakter. Hvad beträffar det af motionären antagna fallet, „att en ung man kan ega den hederligaste karakter och många goda egenskaper, utan alt vid den period af lifvet, sorn är den naturliga för äktenskapets ingående, hans förmåga att sköta en hushållning eller taga sig fram i lifvet ännu är bepröfvad,, så lärer en person med sådana egenskaper utan svårighet låta sin blifvande maka förmå sig, att redan vid äktenskapets början ställa sig under förmynderskap, i hvilken händelse enligt sistnämnda Kongl. Förordning boskilnad tillika får inträda. Från ansvarighet för hans möjligen före äktenskapet åsamkade skulder kan hustrun i denna händelse genom äktenskapsförord enligt nuvarande lagstiftning befria sig. Vidare torde emot motionärens förslag böra erinras, att, så vidt detsamma endast afser upphäfvande al målsmanskapet och icke tillika omfattar 11 Kap. Giftermåls-Balken med dess bestämmelser om makars skyldighet att ansvara för gäld, som endera gjort under äktenskapet och deraf fördel tillflutit boet, detsamma icke kan medföra åsyftad verkan. Om äfven hustruns egendom förvaltas af henne sjelf eller god man, så måste hon ändock, så länge 2 och 3 §§ af nämnda kapitel i Giftermåls-Balken förblifva oförändrade, med densamma ansvara för mannens under äktenskapet åsamkade skulder, såvida icke det fall inträffar, som a Ises i 4 § af samma kapitel, eller att gälden tillkommit af mannens särskilda vållande och förgörelse, utan alt hustrun deraf haft nytta eller del — hvilket dock högst sällan torde emot borgenärers bestridande kunna ådagaläggas. Har hustrun enskild egendom, deri mannen ej har giftorätt, så skulle väl enligt lagens stadgande hälften deraf kunna räddas*undan ansvaret för mannens gäld under äktenskapet; Bih. till R. St.
­ 84 ­ FRU BERG (matt). Det vet jag inte. Mattsson skulle komma? (Skrattar.) Jag visste väl jag, att tant skulle bli ängslig. Säg mig nu, det gör väl ingenting, ska det bli eklatering i dag? (Paus.) FRU BERG. Nå, men hvarför ville tant inte att fröken KERSTIN. var ovänlig trodde jag inte det var din mening att vara det. Jag förstod inte... KERSTIN. Och jag, som höll af dig, Kerstin. När du man stjäl ifrån mig allt hvad jag har! FRU BERG. KERSTIN. Skulle jag kanske vara vänlig och glad, när Och det har jag gjort? Ja. (Paus.) tillsammans. Du har rätt, Kerstin. Vi två kan inte lefva (Går till venster.) FRU BERG (reser sig). ­ 85 ­ Nionde scenen. KERSTIN. SUNDIN. (Kerstin går till venster, men stannar obeslutsam och går tillbaka till bordet, där hon tankspridd står och leker med sitt handarbete.) SUNDIN (från Dahlmans rum). hitkommenderad af er far. Välkommen! Ursäkta att jag stiger på så här, men jag ä' KERSTIN. SUNDIN. att vara en hel halftimme före min tid. Men jag får skylla på mitt otrogna ur. (Tar upp sitt ur och jämför det med salongspendylen.) Jag märker att jag har den oturen eller turen verkligen vara ett sanningsvittne. Då måtte jag ha gått mycket fort. KERSTIN. SUNDIN. Nej, minsann, det tycks Det gör ni visst alltid. här vägen ä' så lätt att gå. Nej, det beror alldeles på hvart jag ska. Den KERSTIN. beräknat? Så ni går den på en halftimme mindre än ni ­ 86 ­ SUNDIN. nere i fabriken också och hjälpt er far. Med hvad då? Med att titta på. KERSTIN. SUNDIN. KERSTIN. Tre kvart, fröken. Jag har varit en kvart tillverkningen, har jag hört? Ni tänker visst sätta er in i svafvelsyreSUNDIN. förut. Det ä' ju bara ett litet dockkök, det här. Då skulle ni se i Tyskland! KERSTIN.
Den 15 December e. m. 23g Tiassande böra icke de anses, som gjordes nära 5o år förut? Och lika fullt äga vi en Codex af år 1687, som s*n kraft och verkan ännu är beståndande, jag menar Konung Carl XI:s HofArtiklar af den 16 De fleste Sveriges Konungar hafva utfärdat vissa stadganden till efterlefnad vid deras Hof, hvilka följde med deras tid, och undergingo de förändringar, som tidens stigande upplysning och hyfsning kräfde. Man öfvertygas derom genom de skiljaktigheter, som finnas i Konung Göstafs Gårdzrält af den 16 October 1544 med Konung Erik XIY:s Hoffordning och articler af den 19 November i56o; Konung Johan III:s Gårdzrätt afår 1669 och 1573; Hertig Carls Gårdzrätt af den 28 Januarii 1574 och dess Hoffordning samt Gårdzrätt af i5go (i «genskap af Hertig af Södermanland, Nerike och Wermland); Konung Carl X Gustafs Håf-articlar af den i3 Junii i655, samt de ofvannämnde Konung Carl XI:s Håfarticlar af den 16 December 1687, de sista som af Sveriges Konungar blifvit till efterlefnad anbefallde. Hvad som var nödvändigt eller ändamålsenligt i Carl Xlrstid, tyckes icke mera vara det i vår. — Jag vädjar till de Herrar, hvilka, lika med mig, varit eller äro Ledamöter i Slottsoch BorgRätterne, huru 24o Den tå December e. m. ofta de blifvit öfvertygade derom, att dessa HofArtiklar vid deras användande stundom äro i det mest ojemna förhållande till vår allmänna Lag, ja! någon gång, efter nutidens skick och begrepp, kunna sägas nästan sätta medborgaren utom Lagen. Det torde tillåtas mig att i största korthet anföra några exempel, till bestyrkande af mitt påstående. I 10 §. omnämnes ännu 6 veckors fängelse vid vatten och bröd, hvilket likväl genom 1734 års Lag icke mera äger rum.
Grefve Spens, Carl Guftaft Oagtadt jag icke finaer något att egentligen invända emot förevarande Betänkande, utan anser Lagutskottet deri hafva följt en rigtig princip, likväl ock då flere värde Ledamöter nyss yttrat den tanka, att alla frågor rörande Inteckning borde i ett sammanhang behandlas, och på sådan grund till Utskottet återgå , får jag vördsamt hemställa, om icke det nu upplästa Betänkandet också må till Lagutskottet återremitteras, på det Utskottet äfven dervid må foga den åtgärd, som ett förändradt beslut i andra hänseenden möjligen skulle föranleda5 ehuru jag för mita del anser den partiella fråga, som i detta Betänkande innefattas, vara af dea beskaffenhet, att den må hända kunde ifrån de öfrige skiljas och nu genast antagas. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition , fann Ridderskapet och Adeln för godt, att LagUtskottets Betänkande, på sätt Grefve Spens föreslagit, till Utskottet återförvisa. Föredrogs å nyo LagUtskottets den 9 sistledne Maj under N:o 68 meddelte, samt den 3 dennes p åbordet lagde Betänkande, angående töi i86 Den il Juni i /, m. reslagen ändring uti 34 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 18x8 , om Inteckning i fast egendom. Herr Ehrenborg, Casper, hade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N:o 5.) Grefve Spens9 Carl Gujlaf, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 6.) Och blef LagUtskottets Betänkande, uppi derom af Herr Grejven och Landt Mar [kalken gjord proposition , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Företogs till pröfning LagUtskottets den 9 sistledne Maj under N.'o 69 afgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande, om upphäfvande af 25 §. uti Kongl.