Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter denna artikel må, utom i de fall 12 §. omförmäler, Bevillning icke under nedanstående belopp påföras följande personer, nemligen: I Slockholm och Götheborg. Grosshandlare, Mäklare, Skepps-klarerare och Apothekare B:co R:dr 30 Andre Handlande „ 20 Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier „ 15: —• Handtverkare, med dem jemförlige Manufacturister och andre, här icke särskildt uppräknade, Borgare „ 10: — Skeppsredare, för hvarje egande läst „ — 8. 1 Första Classe/is Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-klarerare och Apothekare B:co R:dr 20: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier „ 15: — Handtverkare, med dem jemförlige Manufacturister och andre, här icke särskildt uppi'äknade, Borgare „ 10: — Skepps-redare, för hvarje egande läst . „ — 7. I Andra Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-klarerare och Apothekare Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier B:qo R:dr 16: 32. rr , „ 13: 16. Handtverkare, med dem jemförlige ManuJaclurister och andre, här icke särskildt uppräknade, Borgare „ 8: — Skepps-redare, för hvarje egande läst ' „ — 6. Förslag till Bevillnings-Sladga. I Tredje Glassens Släder. Handlande, Mäklare, Skepps-klarerare och Apothekare B:ko R:dr 15: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufaklurier „ 12: —■ Handtverkare, vied dem jemforlige Manufacturisler och andre, här icke särskildt uppräknade, Borgare „ 7: — Skepps-redare, för hvarje egande läst , — 6. / Fjerde Glassens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-klarerare och Apothekare
Om man nu betraktar förenade Stalsoch BancoUtskotten såsom ett sådant särskildt Utskott, lill hvilket RiksSlånden utsett samma Ledamöter, som de förut invalt i livar54 H. 2 * Den 17 December f. m. dera Utskottet för sig, ser jag intet Grundlagsstridigt i en sådan åsigt, och den unitet, som man anser 73 §. åsyfta, är då jemväl bevarad. —- Af dessa anledningar, och med stöd af föregående praxis, tillstyrker jag förstärkning af båda Utskotten. Herr Cederschjöld: Jag har blott begärt ordet, i anledning af näst den siste värde Talarens yttrande, alt lian, såsom skäl till frågans öfverlemnande åt förstärkt sammansatt Utskott* ansåg svårigheten att afgöra, lill hvilkendera Utskottet frågan egentligen hörde. Häraf skulle den slutsatts kunna dragas, att, om blott denna svårighet kunde häfvas, och förmånsrätten mellan Utskotten bestämmas, skulle den värde Talaren medgifva, att endast ettdera Utskott borde förstärkas. Men jag får för min del förklara, att jag aldrig kunnat begripa, hvad StatsUtskottet haft att beställa med en fråga, som endast angår uppfyllandet af Bankens förbindelse mot sina creditorer; och att jag alltid trott, det denna fråga helt enkelt tillhörde BancoUtskottet. De öfriga skäl, man här anfort, lemnar jag i sitt värde; men jag har icke kunnat underlåta att vederlägga det nu omnämnde. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan Hans Excellence redan haft äran tillkännagifva sin enskilta öfvertygelse, men en Ledamot Den 17 December f. m. yrkal en deremot stridande proposition, samt redan på förhand derom hegart votering, finge Hans Excellence alltså fråga, om Ridderskapet och Adeln yrkade den af Friherre Cederström begärdte ofvanberörde proposition. Ropades några Ja, jemte starka Nej. Friherre Cederström begärde votering. Hans E.vcellence Herr Grefven och Landt Mar skalken framställde följande Voterings-proposiiion:
Stats-kontoret dels icke blifvit lilhimpadt viri Grundfondens beräkning (pag. 248 uti Utlåt, angående 1845 års rev. berält., äfvensom uti det serskildt åberopade underd. utlåt.) dels helt och hållet underkändt (utlåt. ang:de 1847 års rev. berätt. pag. 282). 3:o Att de, såsom Stats-utgifter formelt A hufvudtitlarne utförde lån och förskotter, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—i83o Arens Riksdag, skola i rikshuf vudboken åter debiteras, icke böra tillföras grundfonden. (1845 års rev.-ber. pag. 5) hvilken fråga, med anledning af Kongl. Statskontorets erinran, (Uti. angående 1840 års Rev. Ber., pag. 248) och 1847 års revisorers instämmande deruti, (Rev. Ber. pag. 12 & i3) blifvit närmare bestämd dertill: att nämnde lån och förskotter borde eller kunde ordinarie statsreglering* fonden tillräkna*; hvarförutan sislbemalde revisorer i sammanhang med denna fråga framställt serskildle förslag ota antagande af ett, med lagarne för en riktig räkenskaps-föring mera öfver ensstämmande sätt för ifrågavarande posters intagande i Riks-hufvud-boken, (pag. 13 och i4) i anledning af hvilken framställning Kongl. Stats-kontoret medelat åtskillige upplysningar om tillkomsten al nu gällande method lör ifrågavarande posters bokföring (pag. 282). Stills-Utskottets Utlåtande, N:o 206.
Pä Högtarade BorgarePä Hederwarda BondeStändets Leoamöiers Ståndets Ledamöters magnar: magnar: k. bl. Lrevosmubl. biric Olokslon. ^folr. bkolmb^rAslon. Zerr Grefwen och Landt NarstalkenS proposition tilt bi,all pä detta Lag-Uistok els Betänkande beswaradcs med Ja. Upp. 2Z8 Den 4 November. Upplystes följande: Riksens Högloflig» Ständers Lag-Utskotts Betänkande om Sjö- och Gränse Tulls samt Accis-Rätters upphäfwaode, gifwit i an' ledning af Riksdags - Fullmagtigen Herr ^VinKorAs till Högtärade Borgare - Ståndet ingifne, och derifrån till Utskottet remitterade Memorial. Wid granskning af hwad i Memorialet yrkadt blifwit, bär Lag U skottet ival insed", att alla hos Riksens Högloflig» Stander förekommande frägor om Reglering af sjelfwa Tull» och Accis-Inrättningen borde enligt Regeringsformens 89 §, beredas af deras allmänna Beswarsoch Oeconomi» Utskott; men som Rättegängssättet i Tulloch Accis mäl mäste wara enehanda med det, som Allmänna Lagen för Domstolar i allmänhet förejkrifwer, och frägor om Domstolars organisation helt och hällit efter lika grunder afgöras, har Lag - Utskottet, i likhet med Högtärade Borgare-Ständer, ansett den genom Memorialet wäckla fräga höra till delta Utskotts handläggning. Till Lagliga jas emot Domare hänföres i iz Cap. i tz Rättegängs-Balken den omständighet: om han hafwer cn lika sak i annan RättSkalet till detta stadgande är, att, dä atta saker af lika beskaffenhet nödwändigt böra afgöras efter en och samma grundsats, och Domaren således, i den händel.
Det käns så frestande att lyda Er appell och få säga ytterligare några ord om denne seklets store skald, som syntes oss såsom en uppenbarelse från fordom, en gammal siare, den der lefvat qvar för att visa ett yngre slägte prof på den mannakraft, den hänförelseN och den glöd, som var hans ungdomstid egen. Jag skulle vilja förtälja Edra läsare en episod ur hans lif. Och detta l^f egde många episoder af färg och stämning och skönhet. Jag minnes så väl den gamle Victor Hugo, gubben, sittande på teatern i en avantscen med ett af sina barnbyn under • hvardera armen, betraktande något stycke — jag tror det var Erckmann-Chatrians Les Rantzau — sjelf föremål för åskådames blickar lika mycket som personerna på scenen. Det ärVictor Hugo, iriumfatorn, den af ett helt folk afgudade. Det är, om man sä vill, den ärorikaste tiden, den tid dä han skördade belöningen för ett helt lifs verksamhet Från denna tid Väljer jag icke episoden. Vi minnas också Victor Hugo ett par årtionden förut, landsflyktig på en ö i kanalen, arbetande med sin penna och föraktande kejsaren-menedarens anbud om » amnesti » svarande med de stolta orden att, » om hundra vägra mottaga amnestin, så är jag en bland de hundrade, vägra tio, så är jag en af dem, och är det blott en som vägrar, så är jag denne ende », och som tilläde, » när friheten återvändt till Frankrike, skall äfven jag återvända ». Det är Victor Hugo, den förföljde, som denna bild visar oss, och detta är kanske hans största tid, lidandets och den hårdt pröfvade själsstyrkans tid. Men icke heller denna tid lemnar oss den episod jag afser. Vi gå ytterligare ett par årtionden tillbaka. Och vi se Victor Hugo, den stridande, den för sin sak och sin åsigt kämpande, som väl vet att han icke förgäfves bär förnamnet Victor, segraren. Det är Victor Hugos gladaste tid, ty det är den tid, då safven sjuder i hans lefnadstrad och då hans författarskap blommar som bäst. Det var den tid om hvilken Schandorph sjunger så präktigt:
13 dre helig, att de visat till dess löften och åtaganden ett oinskränktare, ehuru ofta sviket, förtroende. Sådane räntetagare af fromma stiftelser, hvilkas attester uttryckligen innehålla, att räntan skall utgå i samma myntsort, som insättningen skett, lyckas väl framför alla berättigade till restitution af anspråk, dem de aldrig förverkat. Den omständighet, att många sådane Banco-attester blifvit tid efter annan omskrifna, då i stället för silfver, eller kopparmynt blifvit begagnadt det tvetydiga ordet Specie, borde aldi aminst åberopas; ty sådane operationer, från ränletagarnes sida ofrivilliga, lända icke Banco-Styrelsen till heder. Eger fäderneslandet den tillfredsställelsen att finna Riks-Bankens bestånd väl betryggadt, så borde dess representanter anse dess medel bäst använda, enär de utgingo för att honorera gamla skulder till fromma inrättningar eller förbindelser till stora och riks vigliga ändamål. Bill. lill R. St. STOCKHOLM, THYCKT HOS L. J. HJERTA, 1840. Rättelser i Banco-Utskottets Bet änkan deri > N:s 28 & 2 g. lili Banco Utskottets Betänkande N:o 28, pag. 12, efter raden tillkommer: ”Uti denna reservation hafva instämt: Herr Doctor Hagberga Herrar Prostarne Leedzén, Tunelius, Berlin och Thuden”.
1 ett afseende kan jag dock icke godkänna Utsk:s förslag, nemi. dels derföre att nuv:de innehafvare al obesuten jord skulle blifva underkastade afdrifning från sin ärligen förvärfvade egendom, dels emedan det är en frestelse för vinningsbegäret att begagna sig af lösningsrätten. Jag skulle derföre önska att R. o. Ad. ville Den Augusti. B» för sin del antaga följande tillägg: att de som innehafva obesuten jord, få innehafva den under sin lifstid, och lösningsrätten skulle således först inträda vid deras död; om då ingen kompetent person begagnar sig af denna lösningsrätt, böra den aflidnes rätls-innehafvare få tillträda jorden och besitta den på deras lifstid, då löserätt ånyo inträder; skulle försäljning komma i fråga, då håfve den, som äger rätt till att lösa, frihet dertill. Jag skulle önska, att ett sådant tillägg blefve gjordt, och jag har anledn. förmoda att det blir inlaget i de andra Stånden, men då man här yrkat återremiss så vill jag deruti instämma. Hr Ca r 1 h e i m - Gy 11 en sk jö 1 d: Med afseende på Hr Ter smedens sista anförande vill jag endast tillägga, att jag är ledsen om jag missförstått honom. Han har naturligtvis rätt att förklara sina ord, och jag får dervid förblifva, men Hr Tersmeden bar också missförstått mig, då han säger att jag åberopat endast Preussen, Ungern och Polen. K. o. Ad. torde erinra sig alt jag åberopat ej blott Tyskland, Polen och Ungern, utan äfven Frankrike och flera andra länder. Hvad Frankrike beträffar, sades vid ett af de af mig omnämnda landtbruksmöten, utan gensägelse af någon mötets ledamot, att följden af parcellerings-systemet är ganska olycksbringande, bland annat derföre, att de personer, som först utbryta smålotter, ofta endast för en kort tid kunna berga sig, och sedan falla i händerna på kapitalister och ockrare, hvilka låna dem penningar eller köpa deras små jordstycken, lemnande dem väl såsom brukare der, men i en belägenhet sämre än slafvens eller den lifegnes.
Och för hvarje gång jag med stigande rörelse läste om densamma, kände jag en allt större och större tacksamhet emot den Högste, som i sitt allvisa råd genom pröfning och hemsökelse låtit henne i sitt hjerta förnimma denna känsla af synd, hvilken, ehuru svagt och ofullkomligt framträdande i hennes skrifvelse, likväl var af den allra största betydelse för hennes timliga och eviga välfärd, och jag beslöt mig för att äfven i det bref, som jag nu ville skrifva, kraftigt slå på den religiösa strängen för att ytterligare väcka henne till besinning och leda henne på den rätta bättringens väg. Jag skref således: Göteborg d. 8 November 18 .. Snälla Emelie! Om Dina synder vore blodröda, så skola de varda snöhvita, och om de vore såsom en rosenfärg, skola de varda såsom en ull. Innerlig tack för det oändligt kärkomna brefvet, som jag fortast möjligt skyndar mig att besvara. Det gläder mig på det allra högsta att se, att Emelies barndomshjerta för ingen del förlorat de ädla känslor, som Gud en gång nedlagt i detsamma, och hvad som gläder mig ännu mer, det är, att Emelie trots detta lifvets vedervärdigheter söker att genom hederligt arbete förtjena sitt uppehälle och nödtorft och framför allt att Emelie något tänker på den del, som Maria utvalde, nemligen den bästa. Ty så snart en enda röst finnes inom menniskan, som anklagar för synd, så är det säkert, att Gud genom samvetet ej vill lemna den menniskan någon ro, utan vill hafva Emelie åter ifrån sin fångenskap i synden, och det är ett stort bevis på Guds kärlek. Tänk så förfärligt, om denna kärlekens ande en gång skulle lemna menniskan åt sig sjelf, det är då den menniskan begått synd emot den Helige Ande, som aldrig kan förlåtas. Men denna synd har Emelie aldrig begått, ty då skulle det ej finnas en enda tanke på något bättre i Emelies själ. Emedan jag hör, att Guds mildhet lockar till bättring, kan detta ej annat än gifva mig en fast tro till Gud, att han en gång skall gifva mig den glädjen att få möta Emelie såsom Guds barn och arftagerska till himmelriket.
Ett stadgande i detta ämne tillhörer också onekligen det system i lagstiftning, som under den sednare tiden delvis blifvit hos oss infördt, hvilket bevisas, af hvad härom förekommer i Lagberedningens förslag till Straff-balk, 6 Kap. 19 §, så lydande: »Föröfvar den, som till fängelse i första grad (d. ä, på lifstid) dömd är, brott som dödsstraff ej medförer; varde straffet skärpt genom hans inneslutande i mörkt enrum på högst tjuguen dagar; och må denna skärpning, i svårare fall, verkställas trö gånger, dock med minst tre månaders uppehåll emellan hvar gång.» Ett motsvarande stadgande förmodar jag äfven komma att inflyta i det förslag till Strafflag, sorn Kongl. Majit möjligen vid instundande riksdag förelägger Rikets Ständer; men jag anser saken af den påträngande vigt att, derest, emot förmodan, hinder skulle möta för ett dylikt Lagförslags snara antagande, — hvarigenom en efterlängtad och högst behöflig enhet i denna del af lagstiftningen kunde åstadkommas, — jag härmed vågar hemställa, att Rikets Ständer må vara betänkta att genom särskildt lagförslag afhjelpa ofvanantydda ofullständighet i nu gällande lagar. Den nya lagstiftning angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, hvilken Kongl. Majit, uppå Rikets Ständers underdåniga förslag, genom nådig Förordning den 24 September 1861, infört, har i tillämpningen varit och är ännu föremål för mycken tvekan och för de mest stridiga tolkningar. För att undanrödja anledningarne till olika uppfattning af förordningens mening och bringa enhet i dess tillämpning, har jag således ansett, det vara icke utan nytta att redogöra för de olika åsigter i detta ämne, jag funnit rådande eller förmodar kunna göra sig gällande; vid hvilken redogörelse jag tager till ledning Författningens paragrafordning. § 1- Här möter den, så vidt jag vet, första allmänna bestämning i vår lagstiftning, angående rätt domstol i förmyndaremål.
» Nej, vänta » — fortfor han — » jag har något P O att säga. » Han ref med dessa ord ett papper från disken och skref några meningar på detta. Därefter räckte han min vän skrifvelsen. Under det han I • fick del af innehållet, förvandlade papperets form sig till en stor strut. Han hade slutligen svårt att läsa. Jag försökte också, men fann endast lösa ord. " 5 » Ni. narr. som är kär. Hon. mig. min förställning. varit kär genast. de dumma. verkliga kärleken. ha, ha. alla lika. » Mera såg jag icke. Det gick rundt i mitt hufvud. Min vän räckte mig sedan det bruna makulaturpapperet, i det han sade med gnistrande ögon: • » Läs, hvad denne usling skrifvit! » Jag hade sett nog. Jag tvekade mottaga papperet. » Jag skall döda erl » fortfor mannen, vänd till CD min vän med flammande blickar. Han höjde sina knutna händer och jag tyckte han var skön i detta ögonblick. Makulaturpapperet hade blifvit hvitt och antagit formen af ett bukettpaper. Ur detta papper stego hvita rosor och doftande syrener. Det blef en jättebukett. Min vän höll buketten i sin höjda hand och hans glödande blick träffade min. g CK3 Bidrag mottagas med tacksamhet. CD m CHARAD. •-A Ett litet sällskap satt i ring FIP Och sprakade förtroligt Om » ditt och datt », om » ingenting », B3 Och hade » rysligt roligt », Ty man var enkel, glad och fri Och led ej af koketteri. » ee Allt kyligt, stelt och cirkladt tvång Man hade bums förkastat. Och om det hände än nå ' n gång, Att » Ola » helt förhastadt, En » dumhet » sade, eller var En smula » klumpig » i sitt svar, Så blef ej någon » stött » för det, C " P S * Man öfversåg med felet, - O a Man honom mildt och ömt förlät, • o 0 - Och han drog sig ur spelet Med lättadt hjärta, tacksam blick, C J / B G För den som tog i vård hans chic.
Götheborgs Låne-kontor. I ? 11,379,252 3,571,126 309,497 15,259,876 2 I 1,239,091 3,554,404 304,078 Summa utelöpande anvisningar på Assignationer, utfärdade af Wisby Låne-kontor R:dr 64,400; infriade R:dr 43,900; utelöpande .på Summa utelöpande anvisningar och assignationer , Oguldet förskott till Rikets Ständers Banks låne-af delning , Summa skuld R:dr Fordran hos Stockholms enskilda bank Kassabehållning den 31 December hos Summa tillgång R:dr Summa infriade anvisningar af | 15,097,574 57 5,906,435 43] 2,399,094 3,767,678 154,713 27,729 1,998,428 5,948,549 3,742,943 154,713 22,729 1,986,049 3 36 Malmö Låne-kon tor. Wisby Låne-kontor. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NÖRMAN, 1859. T 1 ill följd af stadgandet i 5 §. af den för revisionerna af Riksgälds-verket under 1840 och 1841 års riksdag utfärdade instruktion, få undertecknade, i föreskrifven ordning, inom Riks-ståndeo valde och genom Kongl. Kungörelsen den 13 sistlidne Maj sammankallade Revisorer af Stats-, Bankooch Riksgälds-verken, afgifva nedanstående berättelse om hvad sorn förekommit under den nu fulländade granskningen af Riksgäld s-kontorets förvaltning och räkenskaper för den tid, innevarande års revision i afseende på detta verk omfattat.
Lanolin, beredt enligt JAébrichts anvisning, kostar 1 kr., säljes i Stockholm af Louise Blombergs parfymeri, Vesterlånggatan 3 9; Göteborg af Olivia Pihlström; JönJcöping af Fr. Aug. Strandberg; Kalmar af L. G. Lambert; Östersmid af Bergs bokhandel; JTernösand af Johanssons bokhandel m. fl. m. fl. OJBS! Sändes öfver allt franco mot 1,20 i frimärken, insända till C a r l O l i n, Magasinskvarteret 1 &amp; 2. Göteborg. OSS! Liebrichts sigill i Jackstämpeln. fiios]: I afdelningen: A i enskildt rum (5 kr. pr dag. B i halfenskildt rum. pr dag. B i rum för 2 — 8 patient. 1:50 » » I dessa afgifter ingå icke läkarearvode för dem, som vårdas af egna lä- kare. Alla I I afdelningens patienter erhålla kostnadsfritt medikamenter och förbandsartiklar, med kostnadsfri läkarevård endast för så vidt de behandlas af hemmets läkare. Om sängplats eller måltider önskas för anhörig, vän eller tjänare, som åtföljer patient i enskildt rum, kan uppgörelse därom ske med föreståndarinnan. Sjuksköterskor för vård af sjuka i privata hem såväl i Stockholm som landsorten erhållas efter anmälan hos föreståndarinnan. Betalningsvilkoren äro: För en sköterska: Helt dygn Kr. Natt-tjänstgöring &gt; 2: —. Dag-tjänstgöring » 1:25. För två sköterskor: En för dag-tjänstgöring, en för natt-tjänstgöring » 3: 25. Sköterska, tjänstgörande i landsorten, erhåller dessutom fri tvätt, hvaremot dagkostnaden minskas med 25 öre. OBS! Sophia-Hemmet ikläder sig ansvar endast för de sjuksköterskor, hvilka erhållits genom hemmets försorg. Telefonnummer: Allm. För vattnings v. tsko ttet. Direkt från Hankow (China) importeradt, oförfalskadt T e af 1889 års skörd, i flere utsökta, aromatiska och prisbilliga qvalitéer. Försäljes packadt i bleckburkar, kartonger och silfverstanniol genom Specerihandlarne.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21, Utlåt. N:o 40 och Mern. N:o 45. Stats-Utsk. Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 196. Motion N:o 155, om förändring i Kongl, förordningen den 29 Novem ber 1723, rörande försäljning på utmätningsauktion af fast egendom å landet. Motion N:o 156, om indragning af sjötullen vid Blockhusudden samt den der anställde Tullinspektören Ekbohrns uppförande på indragningsstat. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 42. Motion N:o 470, om statsanslag lör utläggning lill erforderlig bredd al vägen från Jerla till Nynarp och Bullandö på Wermdön. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. Motion N:o 471, om anvisande af 300 R:dr årligen till understöd åt Majoren Fahlstedts enka, född Schméer. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 472, att ett efter hustru Grenqvist från Waxholm år 1859 fallit dana-arf af omkring 250 R:dr måtte anslås såsom bidrag lill uppförande af ett fattighus i nämnda stad. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 75. R. St. underdån. Skrifv. Watteiiaftappningar oell ntdikllillgar, angående förhöjning i det af Kongl. Maj:t dertill äskade anslag. Motion N:o 49. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. Se vidare Myrutdikningar. WatteilS ledande, om ändring af stadgandet i 16 kap. 3 § Byggninga-balken. Motion N:o 152. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 22, i anledn, af RiksStins skiljaktiga beslut, angille föreslagna förändringar uti K. föroi duingen till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af’ varor af den 12 Dec, 1835; BancoUt skottet; N;o 182, med förslag till åtskilliga förändrade stadgandet] uti 5 artikeln af nu gällande bancoreglemente; N;o t8ö, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter uti 6 artikeln 1 och 2 afdelningarna af nu gällande bancoreglemente; Nio 187, i anledn. af H, R. o. Adis återremisser å Utskls under Nlis 176, 177 och 178 afgifna utlåtanden; Nio 188, i anledn. af RiksStins beslut i följd af Utskls uti betänkma Niis t58 oell 15g framställda förslag till reglering af bankens lånerörelse i åtskilliga delar; Nio 18g, med hemställan om gralificalion lill en af bankens commissarie!' för Ulsk. lemnadt biträde. Upplästes ankomna prot.uldr, från de öfriga RiksStln , nemi. från Prest.St. af den 26 och 2g sisth Maj samt den 1 dennes, från BorgareSt. af den 26, 27 och 2g sisth Maj, och från BondeSt. af deri 27 och 2q sisth Maj samt den i dennes. Lades till handlingarna. De ii a J un i. 45 Justerin}<*s pleni-protm för den 5 sisi). April e. 111. och den 6 April f. 111. H, R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 till 3 e. m. In fidem pr«tocolli, F. O. Silfverstolpe, Tliorsdagen elen 3 Juni 184x • Plenum kl. £ till 12 f. m. Företogs val af 6 suppleanter till förstärkt Allm.