Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon berättar mig om de vackra toaletterna och de obehagliga skvallerhistorierna från la Kvinnan är svag, säger man, hon kan icke iucule volée, om de nya förlofningarne och de gamla liaisonerna, om sportoch badplaner, bära sorger och bekymmer; man måste i kärtill dess jag afbryter henne med frågan: » men lek umgås med de svaga och skröpliga. Osannt! hur må dina barn? » Då drar det som ett Osannt! Kvinnan är lika stark som mannen, gladt skimmer genom de trötta ögonen, och kanske starkare. S. Kierkegaard. hon säger lifligt: » ack, de bli så glada, när de få höra, att du är här, och de ge dig nog Smånotiser från kvinnovärlden. Teater och musik. Kungl. Operan. Detta stycke m å s t e ock omtagas. K. Bland biträdande solister m ä r k a s fröknarna Ek, Petrini och Piehl samt h r Salomon S m i t h. På grund nödgas den af vi för löpande sättning ett missöde dagens i sista följetongen fm stunden nummer och Lindhés fina utesluta lemna i erskiss. E t t minne. Skiss af V i l m a Lindhé. den for förbi. Moster Lotten satte sig åter med en orolig blick på de många ljusen, som brunno för henne ensam. Om de ville komma ändå! Men det var väl inte så lätt att skiljas hemifrån, heller. Visst skulle den unga frun bo kvar i föräldrarnes närhet, men det var ett afsked i alla fall. Hon var ej längre deras, och hvad hon hädanefter gaf — äfven dem — var endast smulor från hans, den rike mannens bord. Det hade varit en underlig tid för mostern, denna sista, då hon varit upptagen af systerdotterns utstyrsel och ordnandet af det n y a hemmet. Thyras mor var sjuklig och fullt upptagen af sitt stora hushåll och sina många yngre barn, och » Moster Lotten » som hon kallades af nästan alla, som kommo i berö- ring med henne, och som hade namn om sig att vara mer än vanligt » praktisk », var själfskrifven att springa i bodar, råda, klippa till, sy, bestämma och ordna.
Föredrogs Serskildta Ulsk:s den 20 dennes på bordet lagda Mern. JV2 28, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de vilkoren för bränvins försäljning. Detta Mern. begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarjemte Gr. Lagerbjelke, Gust., yttrade: Detta Betänk, blef visserligen bordlagt redån i gårdagens plenum, men till Ståndet hade då endast de s. k. kansli-exemplaren deraf blifvit öfverlemnade, så att utdelningen till ledamöterna först i dag försiggått. Det bar således icke varit oss möjligt att medhinna taga kännedom af detta vidlyftiga Betänk, och i morgon kl. 9 f. m. sammanträder Förstärkt SlatsUlsk., så att om R. o. Ad. företager frågan lill afgörande i morgon, ganska få af Ståndets ledamöter hafva hunnit genomgå Betänk. Jag tager mig friheten vördsamt föreslå, att detta Betänk, icke måtte företagas förr än under det plenum, som inträffar näst efter morgondagens. R. o. Ad. Iemnade sitt bifall till denna Gr. Lagerbjelkes hemställan. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern. och Utlåun, nemi. från Constitutions-Utskottet: JM 60, ang:de verkstälda omröstningar i Förstärkt Const.- Utskolt; Stats-Utskottet: JM 360, i anledn. af Kamereraren i Riksg:s-Konl:s RevisionsKont. A. Björks ansökning om pension vid afskedstagandet; JM 361, ang:de rättighet för Fullmtge i Riksg:sKout. att Den 22 No vember.
» Jag skulle väl knappast säga det, men eftersom frun sjelf frågar, så får jag väl bekänna, att hon gör sig grön för dem hon vill förleda. » Halverson såg med ett bittert hånleende på Klaras gröna kjol, under hvars kant hennes små fötter med de våta skorna stucko fram. » Nå-å! » » Och så de grannaste ögon och hår. — En gång hade hon lockat till sig en yngling, och hon höll honom så fast, att han blef tvungen möta henne i skogen hvar eviga dag. Hon tog alla hans tankar, sög all hans lifsmärg, när hon kysste honom, och han vardt som skuggan af en ung man. » Han dolde, förstås, för alla detta kärleksförhållande, som han kände skulle vålla hans död, men han hade en bekant, som varit i samma fördömelse, och han rådde honom till att till en början söka få se sin käresta på ryggen och icke bara i ansigtet; För se, denne erfarne karlen trodde för sig sjelf, att det granna fruntimret, som aldrig gaf ynglingen ro eller fred, var en skogsfru. » Ynglingen blef nyfiken och smög sig bakom henne; då såg han, hur tom hon var invärtes — • rakt ihålig, som ett baktråg eller en vattenho. Han blef rent olycklig öfver att ha gifvit sig i lag med en sådan, men han kände ej sjelf något sätt eller vis att bli fri från henne och rädda sin ungdom och sitt menniskolif, utan han gick till den der äldre mannen och klagade sin nöd. » Medlet ligger i hennes hand, » sade manI sista stund ingångna annonser ha för dagen starkt inkräktat på de smala spalternas område, för hvilket vi dock skola ge full ersättning i nästa nummer. Huskurer. Medel mot snufva, hosta, diarré, kräkning och hufvudvärk. Så ofta nämda sjukdomsformer bero på förkylning, kunna de lätt botas derigenom, att ryggen och magen morgon och afton bestrykas med matolja. Beror åkomman på hastig afkylning efter det man förut varit mycket varm, behöfs ingen vidare åtgärd för att på en eller ett par dagar få förkylningen häfd. nen; » hon måste sjelf ladda den bössa, som skall gifva henne dödsknäppen.
Frågan om en jemnare beskattning af den svenska jorden har visserligen länge varit föremål för öfvei läggningar, och jag har ofta åhört diskussioner om lämpligaste sättet att tillvägabringa en jemkning derutinnan emellan de särskildta distrikten. Nu har man, för alt lösa detta problem, föreslagit alt förev. punkt af betänk, skulle återremitteras för förslags uppgörande 128 |Den 12 April f. m. i detta hänseende. En talare i dag före mig har, enligt min öfver* tygelse, mycket riktigt anmärkt, att den nu gällande förordn-.n har en mångårig tillämpning för sig; och jag tror, lika med honom, att det skalle vara ganska svårt och alldeles icke af allmänheten med välvilja emotses om man nu inginge på en alldeles ny hana, en åtgärd, som man sedermera måhända kommeatt ångra. På sätt här blifvit anmärkt, har hittills icke någon klagan försports öfver pröfnings-comiléernes åtgöranden i fråga om faslighelsbevillntn. För min enskilda del hyser jag den öfvertygelsen, att laxerings-comitéerne mäste anses äga den fullständigaste möjliga kännedom om de särskilda hemmanens inom socknen verkliga värde, och att det brukliga sältet att bestämma hemmanens relativa värde är det riktigaste. Dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att vid pröfnings-comitéen har landssekreteraren det särskilda åliggandet att bevaka kronans rätt. Han är skyldig att granska de från laxerings-comitéerne inkomne protokoll och efterse huruvida en billig beskattning de särskilda distrikten emellan blifvit iakttagen. Om han dä, sin pligt likmätigt, och i enlighet med den kännedom han kan äga om de särskilda hemmanens verkliga värde, gör befogade anmärkntr, så är det icke gerna möjligt att icke bland comitéens 20 ledamöter någon enda skulle finnas, som kan bedöma huruvida anmärknme åro mer eller mindre riktiga. Det händer ej sällan all landssekreteraren, i händelse något distrikt jemförelsevis lill ett annat fått sig ett mindre värde åsatt, då gör hemställan derom att detta värde måtte jemkas till öfverensstämmelse med öfrige distriktens värden. Pröfnings-comite'en granskar dessa anmärkn:r och tillser huruvida rättelse bör äga rum.
Konungens proposition angående statsverkets tillstånd och behov har den 5 december överlämnats till statsutskott. Vårt första åliggande har varit att bedyra konungen Vår underdåniga vördnad och erkänsla, såväl för Hans landsfaderliga omvårdnad i allmänhet för riket och särskilt för de betydande spannmåls undsättningar han givit åtskilliga behövande landskap. Dessa har blivit räddade från den hotande faran av hungersnöd. Sedan frambär Vi Vår underdåniga tacksamhet till kronprinsen, Vår nuvarande konung, för hans ädla uppoffringar och outtröttliga bemödanden till att understödja och främja konungens välvilliga avsikter. Vi ådagalägger Vår glädje och lycka över dåvarande arvprinsen, nuvarande kronprinsen, som under tiden blivit myndig och kallas till ett nytt stöd för den svenska tronen. Vi tacka också för konungens omtanke, att vid de bekymmersamma omständigheterna i Vår inre penningställning sammankalla Rikets Ständer och för att lindra bördorna ge anstånd med att driva in kronoutskylder. § 2 För att ge ytterligare utveckling åt Riksens Ständers vid 1812 års riksdag fattade beslut, har Vi enhälligt och för framtiden stadgat och bestämt att kronprinsen Joseph Frans Oscar vid alla de tillfällen då konungen genom sjukdom hindras att befatta sig med regeringsärendena inträder i utövningen av regeringsmakten och i kungens namn för rikets styrelse. Detta beslut har även konungen bifallit och stadfäst. § 3 Den glädje varmed Vi samlades kring Vår milde och älskade konungs Carls XIII: s tron, under varma böner om förlängandet av Hans dyra dagar, förbyttes i den djupaste sorg, då Han efter en kort tids sjukdom den 5 februari klockan 10.14 om aftonen kallades till en bättre värld och inför den Högste nedlade sin dubbla krona. Vi prisar dock Försynen, som unnade Oss tillfredsställelsen att övervara den avlidnes sista stunder. Vi vet, att minnet av de många och stora välgärningar, Han under olika tider bevisat sitt land och folk, skall i detta folks trogna hjärtan evigt förvaras. Det är Oss också stor tröst att Vår nu regerande konung Carl Johan genom nationens fria enhälliga val kallats till Carl XIII: s efterträdare på den svenska tronen. Han uppsteg på tronen och avgav sin konungaförsäkran den 7 februari i rikssalen.
Jag kan icke öfvertyga mig om annat, än att vi förfara brådstörtande och ingalunda ralionelt, om vi sysselsätta oss med prygelstraffets afskaffande, så länge våra brottmålslagar ålägga andra medborgare-classer corporela straff, så lange husagan förblifver legal, så länge stryk användes i uppfostran och vid de lägre läroverken, så länge kindpustar försonas med ett par plåtar, så länge man löser sig från spö med böter och spöas i brist af böter; så länge uppfostran, seder och lagstiftning stå på den punkten, blir irrationelt och öfveriladt att afskaffa de hastigare och coiporella straffen för den dass, som ståndsmessigt är dristigast, och för det yrke, der säker och skyndsam lydnad är vigtigast. En dag sker visserligen äfven denna reform. Men den skall alstra befälets mångfalldiga bekymmer. Det gifves fel, hvilka icke utrotas medelst långsamma arresteller ambitions-straff, nemi. osnyggheten, (ett stort fel; den osnygge knekten är icke soldat, och arrester göra honom blott osnyggare,) fylleriet, om hvilket samma gäller, och näsvisheten, som,. icke skyndsamt qvast, blifver den insubordination, hvilken leder till afrättsplatsen. Vid Gardet till häst infördes 1801 det systeme, att — i motsats tili det, som fridlyser rekryten och sedan slår soldaten — tvertom aga rekryten, tills han var uppfostrad till soldat och sedan fridlysa honom för käppen; och till hvad grad detta lyckades, och hvilka ypperliga karlar sålunda bildades, det är i garnisonen kunnigt. Till förutnämnda 3:ne cathegorier af straffa11ige, sälla sig i fält de, som söka fourage i skåpen och misshandla innevånaren på allt sätt. Men en chef vill ej och kan ej hafva skaror af arrestanler marscherande med trossen; han måste arquebusera eller blunda: ena gången flat, för att ej vara grym; andra gången grym för att ej vara flat. Allt nog, denna form tål att betänkas, innan den beslutas. Årligen föreslås den i Engelska Parlamentet och postponeras årligen.
Ehuru flere af våra provinser hugnats med anslag till kanalanläggningar, har Bohus län ännu icke genom något understöd satts i tillfälle att anlägga dylika anstalter, oaktadt länets geografiska läge tyckes hänvisa dess innevånare till sådana företag. På sista tiderna hafva dock uppmärksamheten riktats åt detta håll; och i sådant ändamål hafva åtskilliga för saken nitälskande innevånare inom länet låtit genom sakkunnig person verkställa undersökning samt upprätta plan och kostnadsförslag för anläggning af en kanal emellan s. k. Rörbftcks Kihle och Ersvik inom Lane härad af Bohus län. Genom nämnde kanal, som i längd utgör omkring en fjerdedels mil, skulle Gullmarfjorden, dit fartyg under alla årstider direkt inkomma från öppna sjön, förenas med don s. k. Koljöfjorden, hvarifrån afståndet intill Uddevalla icke utgör mer än ungefär en och en half mil och på denna kommunikationsled skulle fartyg på genaste och beqvämaste väg från öppna sjön uppkomma till Bohus läns förnämsta stapelort Uddevalla, hvarjemte provinsen skulle skörda stora fördelar genom ökad sjöfart samt lättare afsättning af den fisk, som af Bohus läns fiskeriidkande befolkning erhålles såväl i skärgården som längre ut på hafvet. Den af mig här ofvan nämnda undersökning för kanalens anläggning har så nyligen afslutats, att kostnadsförslaget ännu icke hunnit upprättas och än mindre komma mig tillhanda, hvadan jag nu icke är i tillfälle att uppgifva någon för denna anläggning beräknad summa. Dock får jag, uppå uppmaning af mina komitenter i hemorten, härmed vördsamt föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer behagade för anläggning af en kanal från Rörbäcks Kihle till Ersvik inom Lane härad och Bohus län bevilja det bolag, som åtager sig en dylik anläggning, den derför enligt kostnadsförslaget beräknade summa, antingen och helst såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, eller ock såsom lån, på de billigaste och beqvämaste vilkor, som kunna bestämmas. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt, under tillkännagifvande att uppgjorda planen och kostnadsförslaget, jemte alla nödiga handlingar rörande detta ärende, skola, så snart de komma mig tillhanda, genast blifva aflemnade. Stockholm den 11 November 1865. J. Andersson, från Göteborgs och Bohus län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Skulle åter en öfverenskommelse om de begge skolornas förening icke kunna träffas mellan staden och slöjdföreningen samt nämnde förening vilja sjelf underhålla sin skola och utöfva närmaste tillsynen derå, föreslår jag i underdånighet, alt Slöjdföreningen må, såsom understöd för denna skola, hvilken, enligt hvad allmänt erkännes, visat sig vara af en väsendtlig nytta för den i hufvudstaden befintliga talrika klass af yngre slöjdidkare, fortfarande af statsmedlen erhålla ett årligt bidrag af 2,000 r:dr, under vilkor, att Stockholms stad tillhandahåller tjenlig lokal för skolan, och att densamma, såsom hittills, slår under tillsyn af Kommers-kollegium eller det embetsverk, som i dess ställe kan komma alt inrättas; hvaremot, i händelse Stockholms stad då icke skulle vilja bekosta lokal äfven åt en technisk elementarskola derstädes, denna skola borde i annan stad inrättas. På Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 25 Pä grund af det ofvan anförda hemställer jag i underdånighet, det Eders Kongl. Majit täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer: a) att nuvarande årliga anslag lill Technologiska Institutet, i 4,000 r:dr, må fortfarande få utgå; b) alt, till inrättande och underhållande i hufvudsaklig öfverensstämmelse med här ofvan antydda grunder, företrädesvis i Stockholm och Malmö, eller ock efter Eders Kongl. Majits bepröfvande, i andra dertill passande städer, af 2:ne Teckniska Elementarskolor, jemte dermed förenade Söndagsoch Aftonskolor, Rikets Ständer må på anslaget till undervisningsanstalter för slöjderne bevilja ett årligt belopp af 6,600 r:dr för hvardera Elementarskolan, eller tillsammans 13,200 r:dr, under vilkor, att den stad, der en dylik skola inrättas, ålager sig alt för densamma bekosta nödig lokal, jemte inredning och uppvärmning deraf, samt bord och bänkar; c) alt de techniska elementarskolorna, för hvilka Eders Kongl.
Ständer lara finna i sin ordning vidtaga den åtgärd, hvartill sista perioden af RiksdagsOrdningens 73 §. föranleder. Stockholm den 225 Maj 1818. Riksens Högloft Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande bfr er Herr Holms Memorial om Odlings Län och Corrections-hus. Uti Protocolls-Utdrag af den 16 dennes har Väliofl. BorgareStåndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behagat remittera ett Memorial af Herr Holm, författadt och ingifvet med anledning af do ventilerade Betänkan den om Odlings-Lån, samt Correctionshus. Och, »huru Författaren förmodat, atc dess Motion borde till Högloft. Statsoch Banco* Utskotten» gemensamma yttrande Besv. och Ekon. Utsk. Betänhcnden, £>29 miucras; sä har Vällofl. Ståndet likväl funnit för godt, att Memorialet till EkonomiUtskottets ens.arnma behandling öfverlemna. Men, då motionen afser tvänne ämnen, ■hyaraf det ena klarligen tillhör Högl.ofl. Banco-Utskottets åtgärd, och det andra redan är af Höglofl. Statsoch och detta Utskott, enligt tillförene erhållen remiss, gemensamt behandladt, samt Betänkande deröfver ej blott afgifvet, titan äfven af de -liesta bland Respectiva RiksStånden bifallet; så anser Utskottet sig icke kunna, uti ett sådant sakernas skick, ensamt upprifva och ny ventilation, inpå Riksdagens upphörande, underkasta ett så beskafFadt gemensamt beslut, hvarföre Utskottet äfven tror sig med det öfversända Memorialet icke böra taga någon annan befattning, än att, såsom, leornad upplysning, det samma till handlingarne foga, hvilket för VälloflBorgareStåndet skulle vördsamt tillJsännagifvas. Stockholm den 15 Maj 1S18.
Min mening var, alt sedan 6,800,000 R:dr i silfver efter gamla myntfoten blifvit antagne såsom fond för 29 millioner R:dr i sedlar, temporära lånen oberäknade, och realisationen efter denna grund blifvit satt i verkställighet, det väl ej kunde hindras, att tid efter annan sedelstocken förhölle sig i en sämre proportion mot berörde reela fond, äfvensom, i händelse silfveriusättningen öfverskjöte den för realisa - 134 Den 17 Februari! f, m. tionen fixerade reela fond, proportionen blefye bättre än den påräknade; men jag trodde att, i öfverensstämmelse med de för realisationen fastställde grunder, 39 millioner R:dr, utom summan af fastställde temporära lån, borde vara maximum af den sedelstock, sorn finge vara utelöpande, då reela fonden ej uppgått högre än Lill ofvanbe rörde belopp, och att sedelmassans förökande derefter borde blott uppkomma genom insättning af motsvarande myntbara metaller, äfvensom, utan detta vilkor i allmänhet, sedlar icke borde ulgifvas med undantag af hvad en gång för alla, efter uppgjordt system, i låneväg borde utgå, och hvilket vid calculeradt belopp måste bibehållas om än metalliska fonden för tillfället minskades. Då det är gifvet såsom ett axiom, att Bankens förlägenhet endast och allenast uppkommit af en för långt utsträckt Sedelemission, sorn satt Banken ur stånd att med metallisk valuta sina sedlar inlösa, så har min afsigt varit, att, genom ett grundlags-stadgande, motverka en sådan all realisation förstörande åtgärd för framtiden. Statsoch BancoUtskotten hafva yttrat, och som jag menar, Rikets Ständer godkänt det omdöme, att, i den väg grundlagame lemna öppet, en ändring borde beredas i 72 <$* Regerings Formen, sorn för framtiden kan afböja all inställelse af Bankens åligganden mot egne Creditorer. Men är detta föremål väl fullkomligt vunnit genom det fö - Den 17 Februarii f. m. reslagne grum! lags-stadgandet?
innehöll endast J. P. M — g, Westerås, och uppmanas denna förf., liksom alla öfrige med pris eller mention nämnda, hvilka härutinnan brustit, att omgående meddela Redaktionen ' fullständigt namn och adress. Med hedersamt omnämnande framhålles uppsatsen: " V i k t e n a f e n g o d b ö r j a n " af märket " JSlaina ", hvilken vi ock efter aftal med förf., hoppas få använda för våra läsarinnors räkning. Inom den femte o c h sista gruppen — • den bästa skiss eller berättelse om 3 å 5 spalter — tilldömes priset: tilldelas berättelsen: Etthundra (100) kronor åt skissen: " V å r l u f t ", hvars namnsedel inneslöt ett likaledes för vår läsekrets kändt namn, fru L A U R A FITINGHOFF, Stoekholm. Inom den andra gruppen — den bästa novell om ungefär fyrtio / dunsspalter — har det utsatta priset: Femhundra (500) kronor tillerkänts novellen: Vid den " D e n r ä t t a ". namnsedelns brytande framgick, att prisbelönade skriftens författarinna är fru F. M. CHRYSANDER, Stockholm. Inom denna grupp ha emellertid flere skrifter, som ej kunnat ernå det utfästa priset, d o c k af prisnämnden ansetts förtjäna erkännande, hvarför den med hedersamt omnämnande beslöt framhålla följande tre: " F a m i l j e n p å A n n e d a l " af märket " Ragnar Nord ", " I d e a l e r n a ", utan uppgifven författare, o c h " S t o r a b a r n ", af fru Ebba Larsson, Lund, hvilka skrifter Redaktionen förbehåller sig rätt att, efter närmare af tal med de resp. författarne, för Idun använda. Inom den tredje gruppen — den bästa utredning af frågan: " f / uru skall kvinnan bäst kunna bidraga till höjande af familjens ekonomi? " — ha tvänne bland de täflande skrifterna ansetts framstå med hvar för sig så stora förtjänster, att på nytt en delning af priset blifvit nödvändig, sä mycket mer som de tvänne uppsatserna i flere punkter komplettera hvarandra.
Inträd och den dermed gemenskap egande ifrågastälde utgiftens belopp: hvarjemte, derest Riksens Ständer bifalla hvad Utskottet i ofvanberörde omständigheter sig utlåtit och vördsamt hemställes till bepröfvande, underdånig anmälan derom jemväl lärer i ett sammanhang göras. Stockholm den 19 Aug. l8a3. Ankom den 31 Octt, 1833, .Memorial, i anledning af Kongl* Maj:ts Nådiga skrifvelse, Stats-Utskottets Betäknanden. 627 angående Intraderne från ön Sst Barthelemy. Under den 8:de i denne Månad tiar Kongl. Maj:t i Nåder behagat lill Riksens Ständers Stats-Utskott aflåta följande Nådiga skrifvelse, angående förvaltningen af Inkomsterlie från Colonien S:t Barthelemy: ”Kongl. Maj:t har, i Nådig skrifvelse af den 22 December ig1?» meddelt Rikets då församlade Ständers Statsutskott underrättelse om Svenska Yestindiska Colonien S:t Barthelemys tillstånd och om förhållandet med de derifrån inflytande, under Kongl. Maj:ts disposition ställde, medel. De orsaker, som vid nämnde tidpunkt anfördes, såsom verkande en betydande minskning i Coloniens handelsrörelse, och de deraf beroende inkomster, hafva ej allenast sedermera oafbrutet fortfarit, utan en ytterligare anledning till handelns dragande från denna Ö, är ännu förlidet år gifven, genom Engelska Regeringens beslut, att öpna sine Vestindiske Coloniers hamnar till handel för Norra Amerikanska förente Staternes Fartyg med en mängd Artiklar, som, förut endast, i en af frihamnarne i granskapet, plägade omsättas. Äfven den i Yestindiska får - 628 Stats-U t skottets B et änkan de nj vattnen redande osäkerheten för kapare och sjöröfvare har bidragit att betydligen försvåra rörelsen, och för de handlande samhällena i denna verldsdel måst mediöra menliga följder.
Fredrik I, som transporterat sin rätt till egendomen, och denna bestod i endast besittningsrätt, så hemställer jag till de lagkunniga, om den meddelade fastan kan äga bestånd. Jag känner icke, huruvida en olaglig handel kan blifva beståndande derföre, att köparen derå erhållit s. k. fasta. Hr Tham, Wollrath: Betänk, innehåller, att Grossliandlanden Seton har laga köpeoch fastebref å Ekolsund. Denna fasta kunna Ständerna icke bryta, utan är det endast Konungen, som kan återställa försuten tid för laga klanders anställande i vanlig domstols väg. Jag yrkar altså bifall å betänkandet. Frih. Boye, Ludv.: För min del yrkar jag återremiss af betänk., och utan att äfventyra något rykte såsom jurist förklarar jag bestämdt, att ingen fasta kan äga laga kraft för en handel, deri non dominus sålt. Här är icke stället att afgöra denna fråga; det tillhör en. helt annan auetoritet. Jag får dock såsom min enskilda mening yttra, att den författning, som utfäster en tid af 20 år, inom hvilken klander å fastighetsköp skall äga rum, icke synes vara till förevar, casus lämplig; ty då det är gifvet, att K. Gustaf III öfverlöt en rätt, som han icke ägde, följer deraf, att den meddelade fastan icke kan ligga i vägen för den verklige ägarens anspråk, i fall inga andra hinder kunna förefinnas emot utkräfvande af dessa anspråk. Alt den betalda köpeskillingen för det första komtne att återgäldas är klart. För frågans närmare utredande önskar jag emedlertid återremiss. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag yrkar bifall å betänk. Utsk. har trott sig i denna fråga icke böra utgå hvarken från någon slatsreconomisk eller juridisk synpunkt, Utan endast från de enklaste rättsprinciper.