Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
'Sora ifrågavarande brobyggnad icke är af den beskaffenhet, att den må kunna utgöra föremål för understöd ifrån Statens sida, och Stats-Yer kels redan förut knappa tillgångar i allt fall måste användas till mera vigtiga behof, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka bifall å denna motion. Stockholm den 23 April 1884. Antom till Exp.-Utst. den 24 April kl. r 1 f. m. Utlåtande, i anledning af Herr Gustaf Zanders motion} om förändring i vilkorerij emot hvilka ett byggnads-låne-bi - träcle vid sistlidne Riksdag blifvit beviljadt staden Norr - (RG:s A.) Uti ett hos Borgare-Ståndet afgifvet memorial, bar Riksdags-fullmägtigen för staden Norrköping, Zander, anfört, hurusom, vid sistlidne Riksdag, Rikets Ständer, för återuppbyggande af den del af nämnde stad, som genom 1827 års eldsvåda blifvit förstörd, beviljat staden ett lån af 100,000 R:dr, mot 5 procents årlig ränta och flere serskilde i öfrigt bestämde återbetalnings-vilkor; och hvaribland äfven är föreskrifvet, att hvad af lånet icke vore lyftadt inom 1834 års slut icke finge från RiksgäldsContoret utgifvas; men att Norrköpings stads invånare, som ännu till största delen saknat tillfälle bebygga de 1827 albrände tomterne, likväl ickt Vih till R. St. Fröt. 1834. 4 Sami. 1 AJd. a ry.de 6 StalSrUtskotlels Utlåtande N;0 77. vägat anmäla sig till låns undfående utaf den bestämda summan, enär de af Rikets Höglofl. Ständer fastställde vilkoren vore så betungande, att lånen, på dessa vilkor begagnade, långt ifrån att utgöra någon, troligen åsyftad lindring i den af betydliga, tätt på hvarandra följande eldsvådor hemsökte stadens olyckliga belägenhet, sannolikt skolat öka den iråkade förlägenheten.
Då, efter hvad man med säkerhet hitintills inhämtat, strömrensningsmedlen för mycket sparsamt tilldelts de norra provinserne, anser jag såsom ett vilkor sine qua non, alt de norra provinserne tillslås en tredjedel af den nu föreslagne summan. — På det Utskotten må komma i tillfälle att föreslå denna fördelning, anhåller jag om återremiss af Utlåtandet. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag anhåller alt närmare få utveckla den reservation jag låtit åtfölja Utlåtandet. Föremålet för anslaget år 1818 var synbarligen alt sätta de norra provinserne i en närmare förening med kärnan af landet, och med de södra. Den dryga del af Sverige, som nu beklagligen är gränsland i flere afseenden, både till sin kust och lill sin landtgräns i norr, slår till folkmängd, till industri, och således lill försvarskraft i ett oförmånligt förhållande lill de öfriga de - Den S Ja n u a r i i f. m. i95 larne af Staten. Dess relationer med lijertat af Riket äro högst ofullkomliga; man vet likväl, att handelsrelationerne och industrien också bidraga tillden gemensamma försvarskraften. Sjelfva anslaget hade till föremål, att utgöra förberedande biträden. Det man kallar fria och öppna vattencommunicationer är en senare åtgärd. Strörnmarnes första tyglande är ett grofarbete, som bör föregå, och först senare uppstår fråga om än mera lättade vattencommunicationer. Det nu ifrågavarande arbetet är af samma natur,' som afvittringen, hvars ändamål är de stora utmarkernes delning, och bostäders inrättande i ödelrakler. Sådant måste föregå, innan dessa provinser kunna bringas till samma lif, som de provinser, hvilka omgifva insjöarne. Allt della synes mig mer och mer aflägsnadt derigenom, att man bestämt valtencommunicationer såsom egentliga föremålet för anslaget, och derigenom att man nästan uteslutande tänkt på den vattenlinie, som går från Götheborg till Söderköping. Jag har derföre önskat, att åtminstone en del af anslaget malte reserveras till användande enligt med den riktning man gaf åt hela anslaget år 1818.
Det i förevarande motion åberopade, af Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen C■ Adelsköld, under sistlidet år, upprättade och jemte åtföljande kartor samt planritningar, till Utskottet aflemnade kostnadsförslag, för anläggningen af en jernväg med enkelt spår från Christinehamn till Köping-Hult-jernvägen vid Sjöhammarns bruk, beläget 1% mil från nyssnämnde stad, upptager för denna jernväg, jemte stations-byggnader, rörelse-materiel och elektrisk telegraf, ett sammanräknadt kostnadsbelopp af 523,000 R:dr. Oaktadt Köping-Hult-jernvägens utgrening eller utsträckning till Christinehamn, och sålunda skeende förening med det kommunikalions-system, som der för närvarande bar sin ändpunkt, synes komma att medföra väsendtliga fördelar ej allenast för sistnämnde stad och deromkring belägna landsbygd, utan äfven för rörelsen inom en betydlig del af riket, anser sig Utskottet likväl, innan de nu föreslagna undersökningar och utredningar i afseende på stambanornas riktningar och anläggningssätt m. m., blifvit verkställda, icke kunna tillstyrka företagandet, på Statens bekostnad, af den utaf Köping-Hult^jernbanans fullbordande beroende jernvägs-anläggning, Herr Wahlund förordat, och hvilken, på sätt han jemväl yttrat, lärer komma att utgöra eo del utaf den i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition uppgifna nordvestra slamlinien; hvarföre och i öfverensstämmelse med Utskottets i likartade frågor förut uttalade 16 Stats-Utskottels Utlåtande, JM 27-1. åsigt, att Rikets Ständer icke böra bevilja särskilda Statsbidrag för de till stambanor hörande jernvägars utförande genom enskild försorg, Utskottet får hemställa, att Rikets Ständer icke må bifalla hvarken det ena eller det andra af de alternativa förslag, merbemälde motionär, med hänsigt till den af honom föreslagna jernvägs-anläggning, framställt. F) Angående låne-understöd för anläggningen af jernväg mellan KöpingHult-banan och Lindesbergs bergslag inom örebro län.
Hade något öga I • • ' \: JA J-t. IDUN kunnat tränga in i hvad som försiggick under den tjocka ylleschalen, skulle det ha förnummit, att äfven hennes tankar gingo samma vägar. Till sist sade hon, nästan hviskande, som hade hon fruktat lyssnare: » Jakob, vet du, hvar det finns någon syskongran? » Jakob spratt till som en gammal knekt vid lystringsordet. » Det är inte så fritt, att jag spekelerat ' ut en riktigt vacker en i år också. Man ska någon julefröjd ha, » menade han. Snart stodo de båda gamla vid Jakobs gran. Han var uppspelt som en orre af detta ovanliga nöje, den gode gårdsdrängen, och sjöng och hojtade, när yxan gick, så att mamsell Ulrika måste tysta på honom. Ett grått morgonljus började sila in mellan trä- den. » Måtte vi nu bara få in den i flygeln, så att inte baron får se ' n », sade Ulrika, när Jakob väl hade trädet på ryggen. » För inte ett knyst får någon veta om detta mer än vi, så mycket du hör det, Jakob! » » Nog kanmamsell lita på mig, » försäkrade han. Och det visste hon, att hon kunde. * tiiixri; mnyr I den stora, gammalmodiga salen en trappa upp stod mamsell Ulrika och stirrade ut genom en af de svarta rutorna. Det var julkväll. Nere på gårdsplanen skar ljuset från den ena flygelns låga fönster i långa strimmor genom mörkret; gårdens folk firade där inne i all tysthet sin helg med litet extra förplägning och stillsamma lekar. T y tyst och stilla måste det försiggå, att intet uppseende och buller gjordes, som kunde störa den dystre mannen, baron Knut, som enligt sin vana stängt sig inne i sitt arbetsrum åt trädgårdssidan, ensam med sina tankar och minnen. Gamla Ulrika hade nyss helt obemärkt smugit sig ifrån det församlade gårdsfolket. Tyst, tyst hade hon kommit uppför trappan och förbi baronens dörr. I mörkret bakom sig hade hon den vackra syskongranen, hemligen smyckad med mångfaldiga ljus, med röda vinteräpplen och glittrande julgranskram, undangömdt och glömdt sedan så många år. Huru hennes hjärta klappade!
Då får han se nio valkyrjor rida uppe öfver sig. Den yppersta af dem, Sväva, ropar ned till grubblaren på högen: Sent skall du, Helge, härlige kämpe, råda för röda ringarnes gull; sent varda leende länder dina, sitter du mulen och modlös blott! Örnungar skria arla i bo ' t! Därefter visar hon honom, hvar han skall finna ett ypperligt svärd, med hvilket han kan utföra bragder, » bland sköldklyfvare det bästa, skimrande af guld ». Hon beskrifver det så: Ring finns i hjaltet, djärfbet i klingan, skräck för ägarn i udden bor: blodröd en orm längs eggen sig ringlar; stjärten kring fästet skimrar skarpt. Med detta vapen utför Helge » fräjdade mannadäd »; och i alla hans strider skänker val kyrjan Sväva honom sitt osynliga skydd. Det framgår tydligt, att hon strax fattat tycke för den tystlåtne furstesonen, som hon sålunda eggat till mannadåd. Då han en gång dräpt en ulfjätte Hate, får han af dennes dotter veta, att hon natten förut sökt ute på en fjärd att få med trolldom hans skepp i sank, men då hade en rikt smyckad mö frälst hans flotta; och ifrigt frågar Helge med tydlig tanke på den valkyija, som visat honom sin gunst: Var det en, som frälste furstens skepp, eller foro de flera i följe? O m sköldmör och Yalktjrjor. U. Bååth. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) Mwl) enna valkyrjemyt, sådan fornsångerna v s s ^ i forma den för oas, har sedan gifvit upphof till den så poetiska framställtiiogen af ett nytt slag nordiska valkyrjor, hvilkas öden på jorden länka sig till mänskliga hjältars — hjältar, som för dem äro kära. Deras väsen synes öfver hufvud likna de omtalade sköldmörnas. Ja, de äro i grunden ej annat än sådana sköldmör, som diktarens fantasi försett med valkyrjornas yttre drag.
Då jag, lika med motionären, kan intyga att så tillgår, att arrenden af boställen och andra kronolägenheter ofta betalas alltför högt, hvarigenom det inträffar, såsom motionären anfört, att icke allenast kro i3 H. 82 G5o Den a6 September. nohemraanen blifva ruinerade och utsugna, utan ufven nrrendalorerne få gå samma väg, och icke endast arrendatorerne, utan jemväl borgensmännen få vidkännas ganska stora förluster; så anser jag detta ärende icke vara af den ringa vigt, som man skulle förmoda. Harmens motion skiljer sig härifrån deruti, att han helt enkelt begärt att förlängning af arrenden må få äga rum efter det pris, hvarmed de förut varit betalta; och det finnes en väsendtlig skilnad deruti, att en stor städjepenning skulle betalas. Detta tror jag är ett ganska godt sätt alt förekomma det onda. Mu händer det ganska ofta, att sådane personer blifva arrendatorer, som icke hafva särdeles tillgångar, ehuru de kunna genom slägt och vänner få borgensmän; men om hvar och en, innan han tillträder arrendet, förmår betala en betydlig städjepenning, så går det väl an att betala ett måttligt arrende, hvaremot det är värre att slå sig ut för den, som ofta utan betänkande och tillgångar ingår förbindelse att betala ett stort arrende. Jag anser derföre denna motion i väsendtlig mån vara olika med Marme'ns, och önskade alt R. o. Ad. måtte derpå fästa mera uppmärksamhet, än jag tveker mig finna att den ännu erhållit. Vid besinnande af dessa omständigheter, kan jag icke annat än önska, att betänk, måtte blifva återremitteradt, och ett annat utlåt, i detta ämne af Utsk:n afgifvet. Gr. Mörner, Carl Göran: Det är i anledn. af den siste värde talarens yttrande jag begärt ordet. Jag har ej af hans framställning kunnat finna annat skäl, hvarföre R. o. Ad. eller R. St., genom en förnyad behandling af denna fråga, skulle upphäfva sig till ett slags förmyndare för dem, som vilja arrendera kronolägenheter, än att desse ej sjelfve kunna beräkna sina fördelar, eller de villkor de kunna gå ut med, och att R.
Då, såsom i författningen finnes omnämndt och erkändt, allt fattigunderstöd är en nödhjelp af kristeligt deltagande, synes väl kristendomens förnämsta vårdare inom kommunen hafva bort tillkomma, icke blott ett vilkorligt inflytande på kommunens fattigförsörjnings-angelägenheter, hvilket nu är händelsen, utan såsom en skyldighet få sig ålagdt att härutinnan på ett mera verksamt sätt deltaga. Den händelse vore icke otänkbar, att en fattigvårdsstyrelse lemnade pastor helt och hållet i okunnighet om dess sammanträden, om sättet för dess behandling af de fattigas sak. samt om den mer eller mindre rättrådiga utdelningen af hvad de behöfvande tillkomme, intilldess det antingen blefve för sent att deri erhålla nödig rättelse, eller ock denna icke kunde, utan långa omvägar och många obehag, verkställas. Härtill komme äfven, att på många ställen, hvarest, till följd af församlingarnes folkrikhet, fattighjonens antal och mängden af dem, som från andra fattigvårdssamhällen årligen inflytta, det ifrågavarande stadgandet vore snart sagdt overkställbar!, ty huru skulle inom en sådan församling, hvars medlemmar måhända utgjordes endast af allmoge, deribland få voro kunnige i skrifkonsten, en vidlöftig brefvexling, bokföring med flere bestyr, hvilka enligt förordningen ledamöterne i fattigvårds-styrelsen åligga, kunna behörigen handhafvas.
Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som remiss af den utaf Herr Treffenberg framställde anledning till anmärkning icke kunde, enligt 2g § Riksdagsordningen, förvägras, komrne ProtocolIsUtdrag derom , att, jemte anmärkningen, till ConstitutionsUtskottet expedieras, 652 Den gi Februarii, Herr af Lehnberg, Magnus, upplåste följande ; \ (Se Bilagan N:o 7.) / Åtskilige yttrade härtill deras bifalla v • * Lades på bordet» Herr Gripensvärd, Fredric Adolph, hade tnlemnat ett Memorial, som upplåstes så lydande; „ ' (Se Bilagan N:o 8.) Lades på bordet* Grefve Cronstedt, Claes, anförde skrifteligen; (Se Bilagan N:o g.) Grefve Cronstedt anhöll, att dess anförande måtte få åtfölja Friherre Skjöldebrand» Memorial till vederbörligt Utskott, samt med de Öfrige RiksStånden communiceras. Lades på bordel. Den 21 Februarii, 633 Herr af Borneman, Johan Aron, hade inlemnat följande, som upplåstes; ‘v (Se Bilagan N:o 10.) Lades på bordet. Herr Gripenstedt, Jacob, upplåste följande (Se Bilagan N;o 11.) Lades på bordet. Herr von Hartmansdorff, August, anförde ekrifteligen; (Se Bilagan N;o 13.) Lades på bordet. Herr von Hartmansdorff, August, upplåste ytterligare följande; (Se Bilagan N:o 10.) Lades på bordet. Herr von Francken, August, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o i4.) Lades på bordet. Herr Bruncrona, Nils, upplåste följande' (Se Bilagan N:o i5.) Herr Bruncrona anhöll, att dess Memorial måtte till Bevillningsutskottet remitteras och med de öfrige RiksStånden communiceras. Lades på bordet.
Äfven för Staten medför ifrågavarande disposition af hemmansräntorna högst väsendtliga olägenheter. Derigenom blifver nemligen hela Uppbördsoch Redogörelse-verket betydligen inveckladt och försvåradt, enär dels berörde räntor måste icke allenast uti samtelige KronoUppbördsRäkenskaperne beräknas och afforas efter de olika titlar, hvarunder de äro anslagne, utan derjemte ytterligare förekomma till närmare redovisning uti en mängd serskilda redogörelser, dels ock flere olika personer måste besörja uppbörden, i stället att den annars, utan serdeles tillökning i besväret, kunde i ett sammanhang med allmänna kronouppbörden verkställas; hvarförutan allt sådant i betydlig mån okar göromålen för de autoriteter, som skola controllera alla dessa uppbördsoch förvaltnings-bestyr samt deraf härflytande räkenskaper. Såsom ett af de många exemplen härpå må anföras förhållandet med Indelta Arméens aflöning, för hvars besörjande erfordras icke blott de vid hvarje 80 Regemente anstälde Regementsoch Mönster-skrifvare, hvilkas mesta göromål äro deraf föranledda, utan äfven serskilda Löningsoch Boställs-Direktioner, samt upprättandet af en mängd vidlyftiga och invecklade förslag och redogörelser, med deraf följande göromål för vederbörande Embetsverk, hvilket till största delen kunde undvikas, derest allöningen utginge i contant, då endast en enkel uträkning hvarje qvartal, likasom för andra Stater, erfordrades. Om på dylikt sätt tagas i betraktande alla de serskilda förvaltningsbestyr och olika redogörelser, som föranledas af nu ifrågavarande method, att till vissa löner och andra behof disponera räntor och tionde, är det lätt funnet, huru mycket sådant, uti alla rigtningar, bidrager till förökning af göromålen samt följaktligen äfven Tjenstemännens antal och lörvaltningskostnaderne.
Svar på återremiss ,,,,, \Debetsede/slösen, om afskaffaude deraf , , , , 13 N;o 24 13 (21 u B_ v > n t; cå 1 — o ;r >-5 t» Utlåtande, Betänkande Riks-Stundens Beslut. N:o Sid. Kidd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. y 40 å. y 40 å. Debet'sedlarom utfärdande och öfverlemnande al desamma inom viss kort tid, efter det taxeringarne blifvit verkställde , , , , , , , > » * > Dechargej för Fullmägtige i Riksgäids-Contoiret , , se Protocoll, haline i Stats-Rådet. D ecimal-räkning * se Mått, mål och vigt. Degeberga Landtbruks-1nstitut; se Hufvud - Titel 9:de, Anslag 46. Deijefors om sluss-anläggning derstädes; se Anslag för en gång, g) Departements - Chefemes aflöning; se löne-reglering. Departements-Expeditionernej om gemensam local för dem; se Löne-reglering.
Förslaget att åklagaren icke skall få hälften af böterna vid mantalsoch skattskrifningar skulle, om det antoges, utan tvifvel göra, att anmärkningar i detta fall uteblefve och med detsamma äfven den ordning de medföra. Sådant skulle också bidraga dertill, att man finge än flera obekanta personer, som icke omtalas vid mantalsskrifningarna, men deremot förekomma i verkligheten , när de stjäla, eller behöfva fattigvård eller sjukvård. Det vanliga förhållandet är ofta nog ändå, att skaltskrifvaren ej gör så många anmärkningar, som vederbör, dels derföre att landshln sällan är vid mantalsskrifningen tillstädes, dels emedan Landsh.embetet ofta nog underlåter att understödja mantalsskrifvaren, när anmärknin kommer under pröfning, hvadan oordningen är det enda , som står qvar. Under min korta utöfning af Landsh.embetet har det handt mig att få just denna anmärka. till svar, då jag påyrkade större stränghet vid mantalsskrifningen. I fråga om Beredn.comite'ernas borttagande och ersättande genom Taxer.comite'er allena, instämmer jag med dem, som trott att en föreningslänk bör finnas emellan I3eredn.coinite'en för local-kännedomen inom hvarje pastorat, och Pröfn.comite'en, för ojemnheternas rättelse inom hela länet. Med detsamma som denna länk går förlorad med Taxer.coiniteVrna, så måste mycken ojemnhet, d ä. mycken orättvisa, drabba orterna. Jag har sett exempel , hurusom i det ena fögderiet qvarnar, hvilka lemont en i sjelfva verket temmeligen lika inkomst, varit taxerade, jag minnes ej rätt, om det var till 10,000 eller i5,ooo r:dr, och i det andra lill 5ooo r:dr.
5 Utdrag af Protokollet öfver Lan dt för svar s-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 4 December i85o. Närvarande: Hans Excellens, Justitise-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre Stierneld, Stats-Råden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Till följd af Kongl. Maj:ts, i beslut af den 21 December 1849 samt 1 och 15 Februari, 18 Juli och 7 Oktober innevarande år derom meddelta Nådiga befallning, bade Chefen för Landförsvars-departementet Stats-rådet von Hohenhausen, uppsatt underdåniga förslag till Nådiga propositioner till Rikets Ständer, angående: l:o utbyte af kapellans bostället Wiskeryd, N:o 2, emot trumpetare-bostäHet vid f. d. Östgötha Kavalleri-regemente Bjärstad Storegården, N:o 1; hvilka underdåniga förslag nu till justering npplästes, hvarefter uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, Kongl. Maj:t behagade samma förslag i Nåder gilla, och befallde att, i enlighet dermed, Nådiga propositioner, sådana de linnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo, J. Ax. Torenstedt. 6 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, N:o 29. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Jan. 1851, kl. 10 f. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om afsöndring af jord från f. d. Löjtnants-bostället vid West göt hadals Regemente, Stommen N:o 1, till utvidgande af Jerns Församlings Kyrkogård inom Elfsborgs Län; Gifven Stockholms Slott den 4 December 1850.
Detta har sedan än mer blifvit bevisadt och kan ännu dagligen bevisas, då 18 man. på en gång. nu kunna fortskaffa Gelian med en sjömils hastighet-, i timmen; och troligt är att troppar, på en niondedel af den tid, som nu vanligen fordras att mareherat. ex. emellan Norrköping.och Stockholm, land vägen, skulle genom tramp-, ning och segel sjövägen framkomma.; hvarigenom kronoskjuts och inqvartering i Iandet skulle mycket besparas, utom så betydligt i tidens vinnande och klädernas slitning m. m. utan att Staten för sådana transporter behöfde att bestå några dyra, och för e?i bestämd framkomst. alltid osäkra Ångfartyg. I anledning af allt detta, och då Ali» manna Tidningarne lemnat oss den underrättelse, alt ÖfverDirektören Schwartz af Regeringen fått sig beviljad en belöning af 10,000 E:dr Banco för sin uppfinning af en slags kolugnar, och att Snickaren Lilius för uppfundna rullgardiner af träd erhållit icke allenast lika lång patent-tid, som Assessor Juringius, utan dessutom 5ao R:dr Banco i belöning, sä finner jag mig befogad, ehuru litet böjd jag annars är. för uppoffrju - Den 12 December e. hi. gar af Statens mcdél, att hos Ridderskäpét och Adeln ödmjukast föreslå en summa åf Tiotusende R:dr Banco i belöning åt Herr Assessor Juringius för dess trampinrättning, hvars mångfaldiga användbarhet och nytta redan är ådagalagd; och jag är öfvertyga!! ätt han genom eh sådan belöning ej fullt blir ersatt för den tid och de kostnader, lian under nära 7 år användt, för ätt i mekaniskt hänseende gagna sitt Fädernesland, hvarmed lian då likväl kan blifva uppmuntrad att fortfara. Om remiss häraf till behörigt
Och så hade han mina fötter afklädt och med snö baddat och gnidit, och vaknade jag en gång af att mina händer och fötter hiskeligen svedo, men somnade godt straxt igen. Och när jag efter flere timmars sömn vaknade, befann jag mig inne i stugan och temmeligen rask. Värre var det med en ung officer, som jag stötte på liggande döende i min väg, der jag på juldagen åkande kom. Jag hade då ej ännu sett så mycket elände och så många dö, utan steg jag ur min släda och lyfte honom deri, och körde jag honom sen, i vexling med den der samme soldaten, sålunda, att vi ledde hästen och hjelpte hvad vi kunde. Många gånger hade hästen redan stupat af trötthet, och slutligen måste vi ändå lemna kavaljeren på elfven, i skydd af en hög strand. Men på vår begäran, genast vid ankomsten till gården, hade en af gårdsfolket farit för att hemta honom, och var han nu äfven här, men var allt fortfarande utan sans. Sedan vi länge bjudit till att med honom förfara, som vi bäst förstodo, började han dock litet att komma sig, ehuru han hade feber och yrade; men skall han nu ock ha blifvit frisk och rest från gården, hörde jag af folk, som sednare derifrån kommit. Här ligga vi nu, den lilla återstoden af finska krigsfolket, i några byar. Hvad af oss vidare blir, vet jag ej än. Men har jag i alla faror och vedervärdigheter, näst bön till Gud, alltid haft min Margaretha i sinnet, och hade Konungen fått lefva, nog hade väl allt gått bra. Fred måste väl dock engång bli, att jag får komma till Finland igen; men drar det mycket länge ut dermed, så kan jag ej motstå, utan då kommer jag öfver, för att få se dig, mitt hjertas älskade, om än värre vore. En af de våra, bland dem som fått afsked, emedan de efter färden öfver fjellarne äro till krigstjenst odugliga, och som här ingenting har hvaraf kan kunde lefva, och dessutom längtar hem, ernar försöka att norra botten omkringvandra; och som väl synes att han är en krympling, ehuru ej af kulor och svärd förderfvad, så tror jag nog att han slipper fram, så godt han orkar.