Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att inkomst för borgerlig rörelse, som sammanräknadt icke öfversliger 200 R:dr b:ko befrias från bevillning, samt alt således den s. k. Minimi-afgiften för denna rörelse uphörer. 5:o. Arliga medelbeloppet af bevillningen för all slags borgerlig rörelse inom hvarje stad under de sisla tio åren, för hvilka Juslitie-Statsministerns upgifter äro tryckta, bestämmes, med tillägg för Stockholm af 30 proc., för Götheborg af 25 proc., för Norrköping, Malmö, Gefle, Ystad, Landskrona, Helsingborg, Carlshamn och Sundsvall af 10 proc. och bildar eli minimibelopp, som denna bevillning inom hvarje stad, ej må understiga, men väl öfverstiga. 6:o. Bevillningen å embelsmäns löner m. m. efter 1851 års BevillmsFörordn. nedsättes till hälften af deras deri stadgade belopp eller proc. 7:0. Att i händelse omständigheterna skulle tillåta nedsättning af den i sednaste BevillmsFörordn. påräknade inkomst efter 2:dra art. nedsältningen må ungefär i samma förhållande tillgodokomma alla efter denna art. skattdragande. Jag erkänner att en fullkomlig billig bevillning endast kan vinnas genom en med mycken omsorg upgjord inkomsttaxa, och att denna icke kan improviseras af något Bevilln.-sUtsk. och än mindre af en enskild Riksdagsman. Men de största och mest i ögonen fallande obilligheterna af den nämnde bevillningen, skola dock afhjelpas af hvad jag här föreslagit; ty ingen lärer kunna neka alt i flera af Rikets län Bevillnings-taxeringsvärdet å fastigheter sällan upgår lill en sjettedel af det vanliga försäljningsvärdet under det att i andra län, särdeles kring hufvudstaden, det upgår till hälften och deröfver. Då bevillningen noggrannt bestämmes efter taxeringsvärdet finner man obilligheten häraf, som ytterligare ökas derigenom alt den lägre taxeringen tillgodokommer de län, som äga fördelen alt betala de ordinarie hemmansräntorna efter ett lågt kronovärdie, och der särskilda omständigheter i vida högre grad än i de andra länen ökat fastigheternas försäljningsvärde.
Säte och Stämma på Riddarhuset. Ut supra. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden: Från StatsUtskottet; Af dm 23 dennes: 1) Angående verkställd granskning af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper och Förvaltning, jemte förslag till grunder för denna Inrättnings organisation. 2) Angående Frösäds Magazins inrättande i Gefleborgs Län. 3) Angående ett SpannmålsMagazins anläggande i Staden Fahlköping. 684 Den 30 Mafti 4) Angående ett SpannmålsMagazins an-s läggande 1 Staden Borås. Af dm 26 dennes: 5) Angående lagmannen Grefve Gyllenborgs anmärkningar vid StatsUfskottets Utlå* tande om medel till Cassern åt Kongl. Andra Gardes Regementet. 6) Öfver gjorde anmärkningar vid Statsutskottets Betänkande, angående Båtsmansln-; delningen i Blekinge. Af den 2 8 dennes: 7) Angående RiksStåndens Protocoller samt Bihanget dertill. 8) I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående en årlig anslags-summa till underhållande af byggnaderne vid Rosersbergs Kungsgård. Från EancoUt skottet: Ai den 28 dennes: 1) Memorial med det yttrande Bankens utsedde Revisor, vid nyligen förrättad Revision öfver Götha CanalVerk, i stöd af särskilt anställd undersökning, enligt derom erhållit uppdrag, till Herrar BancoFullmägtige afgifvit,' såsom grund och vägledning för bedömmande Den 30 Majli <58 5 af den fråga: Huruvida dtt återstående arbetet ▼id berörde Verk kan utföras vied de medel, som dertill blifvit beräknade. 2) Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, såväl i anledning af RikJ sens Ständers Revisorers afgifne Berättelse, som den af Utskottet verkställde granskning, rörande B3DcoVerkets Styrelse och Förvaltning efter sednaste Riksdag. Från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet i Af den 22 dennes: 1)
Derpå följande missväxtår frenne efter hvaran, och behofvet för den redan utblottade att skuldsätta sig ytterligare för sin lifsbergning, samt derefter ymniga år som i anseende till handelns aftynande försämrade produciionerna till ett nästan oerhördt vanvärde, utan att någon ting vidtogs till förhjelpande genom Rikets Ständer häraf, och utan att man kanske ännu vill inse en nödvändigt följande penningeförlägenhet, så för den rikaste som fattigaste skulle blifva en naturlig följd deraf. — Penningetillgångarnes concentrerande inom Hufvudstaden, lockade således be - *36 Den I Martil. höfvande från alia håll dit, för att skatta $tf detta ensidiga iinancesystem (nu allt sedan år 1812); hälften af sin behållna ärfda eller förvårfda egendom Det vore rågan af ali olyc ka, jag kan äfven såga det vöre rysligt veta örn denna mening nemligen, att obehörige speculationer och yingierier såsom hufvudprsa.ken. till detta Rikets aftynande tillstånd, skulle äfven hafva medverkande inflytelse dertill och vållat en för långe uraktlåten omtanka af lagstiftande magten, till ringaste underiåttnad för denna i sig sjelf bland Statens rikaste och högst skattdragande provinser. Matte likväl de otroligt många oskyldige så vål uti yingierier sorn speculationer af alfa slag, hvilka ifrån välstånd nu finnas lidande, och sorn. med alf rättvisa, och så mångå skål uti detta system, des* upphof och fortgång fördöma alla verkningar deraf, icke åga anledning göra detsamma öfver dem, som icke vågat deråt lemna offentlig vederläggning. Njo t 3, Herr von Becker, Carl: Vid Hans Excellenre Herr Grefve Öderström» nu omnämnde Memorial, anhåller jag vördsamt, att få göra någon erinran, Herr Grefven har deruti bemödat sig att jäfva riktigheten af den, teckning öfver Landets oeconomiska ställning, hvilken blifvit framståld Den i Martii. pf flera virfla Ledamöter, och äfven af mig inom detta Hus.
Maj:ts Nådiga pröfning, efter inhemtad fullständig kännedom af förhållandet i hvarje fall, må bero, huruvida ytterligare åtgärder med de balancerade posterne böra ega rum eller desamma få afskrifvas. Rikets Ständer framhärda etc. JV:o 21g. Memorial, angående ifrägaställd förändring i Expedibions-TJtslcottets Memorial N:o 219- 527 formen för Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser. Genom Protocolls-Utdrag af den a3 nästlidne October liar Högloft. Ridderskapet och Adelil till Expeditions-Utskottet remitterat Grefve Gjldenstolpes , Anton Gabriel, motion att, i afseende å Utskottets förslag till Rikets Höglofl. Ständers underdåniga Skrifvelser till K. M., desamma matte, till behörig garanti, det de Öfverensstämma med Utskottets, på grund af Rikets Ständers beslut, uppgjorda Concept-förslag, hädanefter, med iakttagande af samma form, som vid de öfriga Utskottens skrifna Betänkanden och Förslag följes, varda utaf en Ledamot af hvarje RiksStånd undertecknade. Då den form för ifrågavarande förslag, hvilken hittills under innevarande Riksdag varit följd, under flera förutgångna, på hvarandra följda Piiksmöten blifvit iakttagen, och alltså lärer ansetts vara för ändamålet tillfyllestgörande, har Expeditions-Utskottet icke funnit sig ega anledning att derutinnan iakttaga eller hos R. H. St. föreslå någon förändring; men då motion nu derom blifvit väckt; så, och dåden föreslagna förändringen i formen för Utskottets afgifvande förslag till Rikets Ständers underdåga Skrifvelser, jemte det att åstadkomma en närmare garanti af förslagens öfverensstämmelse med de respeetive RiksStåndens heslut, visserligen är i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad 72 §. Riksdagsordningen stadgar om hvad 528 Exp. UtsL Förslag till uncl. Skrif.
Intressant skulle vara att veta t. ex. hur stor procent ungefär af ogifta kvinnor i Sverige mellan, låt oss säga, 18 o c h 40 år, som ej haft någon » verklig » friare, eller som en eller flere gånger varit » ringfövlofvad », eller som g e n o m dödsfall, sorg, sjukdom, olyckshändelse måst afstå från äktenskap. Af ej mindre intresse skulle vara att veta, hur pass stor procent af svenska kvinnor mellan 18 och 50 år, s o m ägna sig åt något bestämdt yrke eller arbete, o c h hur många göra detta af lust eller af nöd, eller kanske, rättare sagdt, att få veta hvad man ägnar sig åt och hvad man helst skulle vilja ägna sig åt. Gärna torde väl hvarje kvinna, som kan bestå sig ett brefmärke, anon y m t besvara några sådana samvetsfrågor, o c h så finge Idun låta oss veta hur det är. * faster J3eaie~Julies marknadsminnen^ • En kulturbild från det gamla Vermland. Det var nästan som o m hela provinsen hade stämt m ö t e där. — ja, j a g kan tro det. Först var det •) Under rubriken » Våra damers klädpenningar » i detta nummer hoppas vi, att den ärade insändarinnan skall finna ett uppslag i den riktning, hon förordar. Redaktionen. s. v. (Det var nu, förstås, inte i Karlstad, utan i Upsala.) (Slut i nästa nummer.) En högra folkskola för flickor. Sällskapet for folkundervisningens befrämjande beslöt på sin årssammankomst i Stockholm i slutet af förra veckan att dess. hittills varande bildningsanstalt för blifvande lärarinnor i förening med småskola skall omorganiseras till en » högre flickskola », livars mål är att åt flickor, som genomgått folkskolan, meddela dels en fortsatt undervisning, dels en fullständig utbildning för kvinnliga praktiska uppgifter. För inträde i skolan fordras att äga det högsta kunskapsmått, som meddelas i folkskolan, o c h att vara väl vitsordad för uppförande o c h flit. Skolan skall bestå af två ettåriga klasser, i hvilka tillsammans 40 lärjungar undervisas. V i d hvarje hösttermins början intagas omkring 20 nya lärjungar. Undantagsvis kan en lärjunge direkt intagas i andra klassen.
Det torde tillåtas mig att säga några ord mot hvad reservantcrne anfört, ingalunda derföre alt någon påföljd deraf kan uppkomma, men på det att deras påståenden icke må anses medgifna derföre att man tiger. Det har blifvit yttradt, att ansvaret för de oberäkneliga följderna af R. o. Adis beslut skulle komma öfver Ståndet. Jag skulle tro att om ansvar kommer öfver någon, så är det öfver StatsUtsk., hvilket begått både i sak och form misstag, som föranledt andra inom Stånden. Stats - Den 19 September f. ra. Utsk. liar tillåtit sig framställningar, som icke äro lagliga. Just genom dem är det vi kommit till sådana frågors afgörande, som dem, hvaröfver reservanterne klagat. 11. o. Ad. är, såsom en högre myndighet, naturligtvis förpligtadt, att mera än något Utsk. akta lagen. Endast derför bar Ståndet icke inlåtit sig i StalsUtsk;s öfver lagen sträckta framställning. Man liar sagt, att intet praejudicat (innes för ett sådant förhållande. Lyckligtvis är det så; ty jag tror ej alt något SlalsUtsk. tillförne gjort sådana försök som det närvarande. Man har påstått, det R. o. Ad. velat tvinga de öfriga Stånden från deras beslut. Alldeles icke! R. o. Ad. liar endast velat försvara sin egen frihet, d. v. s. af StatsUtsk. icke låta tvinga sig lill åtgärder, dem Ståndet ansett olagliga, och det måtte vara Ståndets rättighet. Att pröfva de öfriga Ståndens beslut, har R. o. Ad. icke befattat sig med; och följaktligen icke t i 11 vä I la t oss någon sådan rättighet. Beskyllning för motsatsen kan hvarken bevisas eller erkännas. Det har äfven blifvit sagdt, att R. o. Ad:s fåtalighet, då besluten fattades, borde tagas till grund, för att icke anse dem uttrycka flertalets önskan inom Ståndet. Så länge grundlagen icke bestämmer huru stort R. o.
Uppå Landshöfdingarnes uti Jönkopings, Kronobergs, Götheborgs och Bohus, Elfsborgs, Nerikes och Gefleborgs Län härefter hos Kongl. Majit gjorda underdåniga hemställanden om LandsContoirens och RedogÖrarnes fritagande från omförmäldte arbeten, som, utan försummande af deras öfriga göromål , ej skulle kunna af dem förrättas, täcktes Kongl. Majit, enligt Nådig Skrif* velse den 27 Marlit detta år, med bifall härtill, anbefalla Dess och Rikets KammarCollegium, att för berörde sex Län låta ifrågavarande RakenskapsOmslut verkställa. Revisorerne hafva, i anledning häraf samt till vinnande af ytterligare upplysning i hvad skick detta ämne nu kunde befinnas, hört Herr StatsCormnissai ien och RiddarenWidegren, som dervid tillkännagifva, att från följande Ellofva Uän, nemligen Stockholms, Södermanlands, Östergöthlands, Gottlands, Blekinge. Christianstads, Malmöhus, Vermelands VesterNorrlands Jemt. lands och Norrbottens Län , hafva Omsluten inkommit för år 18 to, och äfven från några af dessa Län för en del af de öfriga ifrågavarande åren; men att deremot hvarken för de sex Län, för hvilka Kongl. KammarCollegium skulle ombesörja desse arbeten , ej heller för de återstående sju Länen, nemligen Skaraborgs, Upsala, Calmare, Hallands, Vestmanlands, Kopparbergs och Vesterbottens Län, Omslut ännu för något år erhållits, i anseende hvartill Herr Stats-' Commissarien ej varit i tillfälle, att RiksHufvudbok för något år upprätta. Herr StatsCom-j Riks. St. Revisorers
Jag har blott begärt ordet för att anmärka, att jag sjelf begått en irring, genom förvexling af de tvänne serskildte förslagen, så att hvad jag nyss ytt - 1 oo Den 26 Februari i f. m. rade, rörer redactionsförslaget pag. 25, men icke den nu ifrågavarande redactionen pag, i4- Här är blott fråga, huruvida de från Universiteten valde Riksdagsmännen ovilkorligen böra tillhöra de verldslige Faculteterne; och detta tror jag är ganska nyttigt, för att åstadkomma inom PresteSfcåndet en upblandning med annat, än blott Theologer. Jag roedgifver väl, att ändamålet ofullkomligt vinnes genom det ifrågavarande stadgandet, emedan inom de verldsliga Faculteterne äfven finnes Professorer, som äro Prester, och således ändock kunna väljas. Men intensionen bör åtminstone uttalas, och jag tillstyrker derföre att bibehålla den gamla redactionen. Friherre Cederström: Lika med dem, som afstyrkt antagandet af den förändring i i3 §. Riksdagsordningen, att valbarheten skulle utsträckas till alla ordinarie Professorer, tror äfven jag det vara nyttigt, att Universitetens representanter ej äro Prester, och tillstyrker derföre för min del afslag å den 1111 förevarande nya redactionen. Om redactionsförändringen pag. 25 nu äfven skall afgöras, tillstyrker jag likaledes afslag derå, emedan jag tror med PresteStåndet, att ordet äge här bör tillämpas i betydelse af skall. Herr <von Hartmansdorff: Vid genomläsning af ConslitutionsUlskoltets vid sista Den 16 Februari! f. m. aoi Riksdagen i ämnet afgifne Utlåtanden, finner jag Friherre Ebr-enborghs och Grefve Gyldenstolpes åsigt riktig, att nemligen de tvänne redactionerne innehålla tvänne af hvarandra oberoende förslag, hvilka bordt åtskiljas.
Men äfven hos makarna Browning förnyades – när deras dikt nådde högst – konstens eviga under: att ordet blir kött, medan den mattade ingifvelsen alltid röjer sig därigenom att af ord blir endast – flera ord! Browning, hvilken redan i sin ungdom vände sig från de utslitna uttrycken och ville skapa nya tankesymboler, ord med nya valörer, ord genom hvilka han som Almqvist ville återgifva färger, former, dofter, gifva intryck åt alla sinnen och icke blott åt örat – han slutade med att i många af sina dikter ej ens gifva något åt örat och än mindre åt känslan, ja ej ens åt tanken, så förlorade han sig i ordskrammel i stället för ordmusik, i begreppsakrobatism i stället för diktarflykt. Tack vare människonaturens aplikhet har det blifvit just det skedet i hans diktning, hvilket – liksom det motsvarande i Ibsens produktion – af blinda beundrare framför allt uttolkas med en ifver, hvilken karakteriseras genom Brownings eget dyrbara svar till en person, som frågade honom ifall han menat detta eller detta med en viss dikt: »Det har jag ingen aning om – men fråga Browning society24: den kan alldeles säkert ge er besked!» Inom Brownings senare diktning finnas tvenne verkligt betydelsefulla, dramatiska poem. Det ena är Fifine at the fair, en skildring af den sida i kvinnans väsen, hvars tjusning Browning äfven förstod, den animaliska men själlösa fullkomlighetens. Den andra är The Inn album, ett förhärligande af den stora, hänsynslösa kärlekslidelsen. För öfrigt kan man bland de lyriska dikterna finna några tiotal af verklig skönhet, icke minst bland de sista, efter hans död utkomna, och mycket märklig är äfven den längre dikten La Saisiaz, där Browning ger odödlighetstanken ett stort dikteriskt uttryck. Men återstoden af Brownings senare produktion kan man med lätthet umbära och stundom endast med stor möda komma igenom –25 Då Brownings far 1866 dog – efter ett lif af obruten hälsa och utan en dags sjukdom – flyttade Brownings syster, Sarianna, till honom och följde honom äfven ofta på hans resor. Dessa företogos vanligen inom Italien, Frankrike, Schweiz och några gånger på Medelhafvet.
– Huru, tänkte hon, i det hon lade papperet tillbaka, är det väl möjligt att den fadde, egenkäre Vadell skulle hafva skrifvit dessa på en gång blyga och dock glödande verser ... Han, hvars tal vanligen består af utslitna, intetsägande fraser, skulle hafva funnit dessa ord, så tjenliga att röra en qvinnas hjerta? Hon kastade i detsamma sina blickar på den stol, hvilken Vadell nyss hade lemnat. På golfvet helt nära foten af den låg ett papper, hopviket och skrynkladt. Med all nyfikenhetens häftighet sprang Elise upp och fann ett bref till Vadell och ett annat deri liggande papper, der med en vacker, men för Elise obekant handstil samma verser funnos skrifna som hon nyss läst. Brefvet till Vadell var af följande lydelse: »Kära bror! Härmed skickar jag dig de begärda verserna. Jag hoppas att den, till hvilken du ärnar dem, skall blifva nöjd med dem, ehuru de, i anseende till de sparsamma upplysningar, du gaf mig om föremålet, måhända äro något sväfvande och obestämda. Jag kan ju omöjligen känna din flammas lynne, och det hade dock varit nödvändigt för att lyckas fullkomligt. Men nog derom. Om du kan, så låna mig 50 rdr bko! Jag fruktar oupphörligt ett utslag på denna summa. Au revoir! Vännen Sylvén.» – Sylvén? upprepade fru Elise, såsom det tycktes föga förvånad öfver detta bref, hvilket den olycklige Vadell troligtvis tappat och sålunda gifvit förklaringen till huru han kunnat framlemna poemet såsom sitt verk. – Sylvén, upprepade hon tankfullt ännu en gång, skulle det väl vara min kusin ... det är ej otroligt ... Jag får taga reda på det ... Det är oförsvarligt af mig att så der totalt ha glömt bort honom ... Han tycks vara fattig. Under dessa fragmentariska reflexioner hade den unga enkan dragit ut en låda ur bordet och letade der ifrigt bland ett helt kaos af visitkort. Slutligen fann hon hvad hon sökte. Det var ett litet enkelt kort, på hvilket poeten egenhändigt tecknat sitt namn. Han hade ej haft råd att låta gravera det.
: ot försnillning af Tull-Uppbörden samt till föl s hti tnde* af otillåtne varors införande och förbrukning , använda en mera vidsträckt tillsyn, 5"-.f;3Ö . sorn är möjlig vid Kusterne och Riksv ;ngeo; ticli Riksens Ständer finna ir detta llän. , seende nogsamt, att, da Norrige» Handelsoch Hr ..håll ..ings-Författiiingar ic/ 3 öfverensstämma nied Sveriges, utan i förra Riket eger rum en fri handel och "upplag af Utländska vare .:, äfven sådane, sora här till införsel’äro förbudne, blir eck, sä länge och intill dess närmare likhet kan vinnas emellan desse Rikens Handels-förhållanden och Författningar, en Gränsbevakning nödig, som i möjligaste män försvårar och hindrar ett sådant varors insmygande, hvarigenom antingen Tullinkomsterne försnillas, eller Författningarne emot Öfverflods-Artiklars förbrukning här i Riket öfverträdas: Men, hvad serskildt angår tfen allmänna .^bevakningen vid Eand-Tullarne i det inre af Riket, äro Riksens Ständer öfvertygade, att, om, med iakttagande tills vidare af Gränstillsynen emot Norrige, Sjö-Tulloch Kust-bevakningen organiseras på ett efter lagen och öfriga förhållanden mera lämpadt sätt, om den sednare efter behofvet ökas med tillräcklig Personal , och om den redan tillvarande Resbevakningem, som oförsedt trallar lagbrytaren utan att förbereda honom på nödiga försigtighetsmått, inrättas efter ändamålet och med nödig omsorg, skall afsigten med Land-Tullbevakningen lika säkert, om ej säkrare , vinnas utan bibehållande af en anstalt , sorn ifrån äldre tider tillbaka varit i strid med Allmänna Opinionen och ett föremål För dess ovilja. Enär härvid dessutom tages 1 betraktande Underdåniga Skrivelser.
April i vittnens närvaro utfärdad och den 6 Juli förnyad fullmakt för innehafvaren att hos Rådstugurätten anmäla, det Nilsson afstode från fullföljden af ofvanberörde bördestalan, samt alt återtaga och qvittera den af Nilsson hos Rådstufvurälten nedsatte bördeskillingen, å hvilken fullmakt Per Adamsson och Erik Andersson den 22 September samma år jemväl i vittnens närvaro tecknat uppdrag åt innehafvaren att, enär bördestvisten då mera blifvit fotlikt, å deras vägnar befordra det i fullmakten uppgifue ändamål, hos Rådstugurätten anmält, att bördestvisten vore parterna emellan fotlikt, och att Nilsson från bördesanspråket afstode, i följd hvaraf Anders Andersson anhållit, att bördeskillingen måtte, på grund af fullmakten, till honom emot qvitto utlemnas; och har Rådstugurätten samma dag genom afkunnadt beslut förklarat, att med afseende dels derå, att Nilsson den 19 Juni sistnämnde år, och således senare, än hans af Anders Andersson företedde fullmakt vore utfärdad, på sätt ofvan är nämdt, förnyat sitt anspråk på dom i saken, dels ock hufvudsakligen derå, att fullmakten vore ställd till innehafvaren, Rådslufvurätten ansåge betänkligt ali afskrifva målet och bördeskillingen utlemna, utan i stället, förelagt Anders Andersson alt icke blott för Handlanden Nilsson tillkännagifva, det han ägde sjelf eller genom i fullmakt namngifvet ombud den 16 derpå följde Oktobergöra anmälan om lyftning af bördeskillingen, utan äfven om beslutet underrätta Per Adamsson och Erik Andersson, på del de måtte komma i tillfälle I B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcråttelse Jör år 1848. 11 att då tillslädesvara och deras rätt bevaka; emot hvilka Rådstufvurättens åtgärder och beslut Nilsson framställt anmärkningar; hvaröfver Borgmästaren Salomon Rubin och vice Rådmännen Anders Behm samt J. E. Boström, i egenskap af ordförande och ledamöter uti Rådstugurätten, till Justitiä-Ombudsmannen ingifvit förklaring.
Föredrogos å n vo oeh biföl lös Slats samt Allmänna Besvär stoch Oeconomie-Ut kottens deri 1 dennes på bordet lagde Utlåtanden: b:o 36, angående 1 oleringsjemkningen vid Westerbottens Regemente; N:o 37, i anledning af vackt fråga, att ett Rotehållarne vid Westerbottens Regemente å förra Riksdagen beviljadt anslag, mätte få begagnas lill qvittning och afräkning å Passevolance-afgifler; Nro 4r> i anledning af väck® motion, om lindring i staden Söderteljes besvär genom inqvartering af tågande trupper; N:o 4.2, i anledning af väckt motion, om rättighet för skogsinnehafvare, som ej tillika disponera betet å marken, att, för skogsväxtens be fri rnj nide, vexelvis uppfreda och inhägna minst en tiondedel a£ skogsmarkens liela vidd, S, D. Lad s till hand Hogarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-bt skottens den 1 dennes på bordet lagde Utlåtanden; !M:o 38, i anledning af återremiss å Betänkandet, N;o 35, i fråga 0111 Passebo» lance-afgiften; N:o> 3g, i anledning, af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 33, i fråga om rättighet för vissa bemmans-egare i Jemtland, att få till skatte inlösa Kronojord, sorn med så kallad fyllnadsjprd blifvit in»- blandad m. m ; Rto 4°> rörande dels upphörande af Postföriugs-skyidighelen , dels lin ring i samma onus. S. D. Lades till bandlingarne Banco Vt kottets den 1 dennes på bordet lagde Memorial, r^o 64, i anledning, af 3:ne Riks-Stånds beslut, angående åtgärders vidtagande till Riksdagens snara afslutande.