Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid voteringens slut befuunos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 44 Nej — 27. lG:de punkten, ang:dc § 3i. Denna punkt bifölls. 17:de punkten ang-.de § 33. Härvid förekom: l:o Utslcs hemställan rörande bevillningen för Enskilda Banker, som ega sedelulgifnings-räll. Gr. af Ugglas: R. o. Ad. torde minnas, att R. o. Ad. vid sista Riksdag beslöt det Enskilda Banker skulle beläggas med samma bevillning som den som drifver rörelse. Ståndet vidhöll äfven detta beslut, som först i förstärkt BevillmsUtsk. föll med 57 röster mot 20. Utsk. har såsom skäl för sitt förslag här anfört den förmånliga rörelse dessa banker bedrifva. Utsk. synes doek här hafva förbisett att frågan icke är om annat än att banken skall betala högre proc. af den inkomst den rätteligen får; så att, om bankrörelsen verkligen vore så förmånlig, att den lemnade 15 proc. på nedsatte penningar, så skola de äfven skatta för dessa 15 proc. Således förfaller detta skäl. Utsk. har som skäl mot den föreslagna nedsättningen äfven anfört den betydliga nedsättning, som vid sista Riksdagen egde rum, dd likväl vid den Riksdagen denna bevillning upsattes i förhållande till den som för andra stadgades, ty då denna sednare nedsattes från 5 proc. till så nedsattes den för bankrörelse från samma belopp eller 5 proc. blott till 3. Jag har vid denna Riksdag äfven inom Utsk. sökt förfäkta den åsigt jag vid de föregående framhållit, nemi. att jag icke kan finna någon rättsgrund, hvarföre högre bevillning skulle påläggas en rörelse än en annan. Vid denna riksdag har ett särskildt skäl härför sökt göra sig gällande, nemi. att dessa banker egde ett privilegium, som borde särskildt beskattas. Det finnes likväl andra rörelsegrenar, som äro privilegierade utan att vara derföre särskildt beskattade.
Bonde-ståndet har riksdagsfiillmägtigen Olaus Eriksson från Bohus län, uti rngifven och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad motion, föreslagit: l:o ”att landshöfdingesätet i Götheborg måtte förläggas till Uddevalla, 2:o att, för inköp af tomter i Uddevalla och till uppbyggande af residens-hus och länshäkte derstädes, nödiga medel måtte blifva anslagna,’* och såsom skäl härför åbei®pat: alt, då Götheborg är belä - 22 Allm. Besv.- och Ehon.-Ulskoltets Betänkande, IV.-o tor. get utom Bohuslän, 20 mil från dess nordligaste gräns, så äro de fleste af Bohusläns invånare, hvilka i ett eller annat fall behöfva communicera sig med landshöfdinge-embetet i Götheborg, nödsakade att färdas ända lill 18 å 19 mil, hvaremot, om Uddevalla blefve residensstad, nämnde olägenhet skulle till det mesta upphöra; äfvensom svårigheten under det nuvarande förhållandet för landshöfdingen, hvars tid vore betydligt upptagen af trägna göromål i och för Götheborgs stad, att med erforderlig drift sköta sitt vigtiga kall i alla delar af länet, bortfalla; hvaremot han, med residens i Uddevalla, skulle blifva i stånd att sjelf öfvervara sammanträdena med länets invånare och icke, som nu är händelsen, behöfva kalla allmogen ända från Norrska gränsen till Göthebo g för att sitta i pröfningskommitteer eller såsom deputerade vid markegångssättning; vidare skulle en i längden betydlig besparing för statskassan till vägabringas genom den föreslagna förändringen, enär brottslingar, som skola inforslas till länshäktet, och hvilka nu måste transporteras till och med 18 mil, ofta 3 å 4 gånger för ett och samma mål fram och åter, då icke komme att skjutsas öfver 6 mil, med undantag af dem, som skulle forslas från Wede häradsting, hvilket vanligen hålles i Strömstad, hvartill komme, att fångarne då sluppe vidkännas det svåra lidandet, att under sträng vinter färdas så lång väg.
Hans ena son har förfört min hustru – jag slog i hjel honom – det var min rätt – Ödet! bara ödet! Hans andra son har förfört min dotter – sin egen brorsdotter. Han har låtit piska sin egen bror! Återigen ödet! Ah! Förbannelse öfver de rika!« »Förbannelse!» eftersade Murre, »ty Eberhard skall gifta sig med Isabella. »Det skall inte ske, om du lånar mig lergöken.» »Kör för det!» sade Murre och en blixt af tillfredsställelse lyste i hans nattsvarta öga. Jakob tog lergöken och gick upp till baron Fixstjerna. »Usling,» sade han och ett djefvulskt leende hvilade på hans läppar. – »Jag är din son – se här bevis – lergöken som du gaf min mor. Lofva att Isabella blir gift med Murre, så skall jag ej komma åter. Jag skall förlåta dig. Baronen blef likblek. Han ryckte lergöken ur Jakobs hand och lät kasta ut Jakob. »Förbannelse öfver de rika» mumlade Jakob för sig sjelf, när han rullade ned för trapporna. ANDRA AFDELNINGEN. Dokumentet. Murre hade fått ett papper af sin mor, som nu var död. Han öppnade det. Det upplyste honom om, att han var son till grefve Carlavagn i ett senare gifte. O, Öde! bror till Eberhard – hans rival. – »Men jag ger fan millionerna och grefvetiteln. – Jag vill heta Murre rätt och slätt och vara fattig, hellre än att bära detta namn – namnet på min egen bror – som red öfver min mor, sin egen faders hustru, så hon dog på fläcken.» O! huru ädelt af Murre! Grottan. Isabella gick och promenerade i en grotta. Murre kom också händelsevis in i grottan. Deras ögon möttes en åttondels sekund. Denna blick, snabbare än ljungelden på himlahvalfvet, bar i sitt sköte tvenne heliga själars innersta gudarena kärleks gnistor. Bådas pulsar arbetade som lokomobiler. Det var den första kärlekens elektriska entusiasms högsta paroxsysm. »O, Gud!» suckade han, »du skall bli Eberhards maka.»
F. lill sitt skydd. Man får då se, att de, hvilka ifrigast talat emot andra Stånds privilegier, och förklarat 114 § vara till endast för att skydda Adels och Preslers rättigheter, icke destomindre finna sig behöfva söka värn bakom denne §, hvilken alltså är nödig för andra ån de 2 första Stånden. Frih. Raab, Adam Christian: Då ingen ledamot af delta Stånd yrkat bifall å ifrågavande betänk., anser jag mig på grund af de skål, såväl Hr Prof. Carlsson i dess angifna reservation, som Hr Silfverstolpe nu anfört, begära afslag å Utskrs förslag. Omkring 10 år sedan, jag är förvissad att flere ledamöter inom detta hus erinra sig det, väckte en ledamot af detta Stånd en motion, som åsyftade undersökningen om lagliga tillkomsten af hemmantalsräntan, och hvad dermed ägde sammanhang, hvilken motion dock ogillades, och jag tillhörde deras antal, hvilka åstadkommo detta beslut. Denna motion hade samma syfte, som Riksdagsfullmäktigen Slrindlunds ifrågavar:de motion, nemi. att vidröra 200:årisra förhållanden, eller all uphäfva 200:årig häfd. Ett likartadt syfte har, säger jag, sistnämnde motion och Utsk:s afgifna utlåt. Det synes mig tydligt, alt om R. St. för deras del bifalla Utsk:s Den 29 Mars f. m. 167 belånk., eller den föreslagna nedsättningen af en komité' för utrönande af lagliga tillkomsten af den inkomst, släderne upbära, och den rättighet, hvarmed de besitta jord, så skola genast motioner väckas i den syftning jag redan nämnt, eller alt undersökning måste anställas om lagliga tillkomsten af de rättigheter, det ena hemmanet kan äga framför det andra, i fråga om de jorden åliggande utskylder och besvär. Jag hemställer lill Eder Mine Hrr, om del är skäl att åt dylika företag offra penningar och lid samt omsorger. Man åstadkommer endast en olycklig split emellan de olika Stånden, genom sådana ömsesidiga försök, att inkränkta på området af de fördelar, desse Stånd äga.
Detta nådiga förslag i afseende pä dagblad och periodiska skrifter, har ConsiitutionsUtskottet redan ar i8'ro, pä flerfaldigt sätt förberedt, och med åtskilliga beims styrkt nödwändigheten af ett.forDättradt stadgande om sädana papper. Och som Utskottets förslag, ehuru mycket inskränkt, likwäl i Len killa del der del yrkar förbättring, har samma syftning,-som Kongl. Masts nådiga proposition, sä sar jag sa wäl i anledning deraf, som af alla de Lindande skäl, jag i detta memorial hast äran anföra, ödmjukeligen foresta bifall til alt Hwad propositionen i nsta puncten innefattar, sä wida Ifiksens Höglofl. Ständer skulle, til tryckfrihetsnnifibrukcnS afskaffandc, ej upfinna ännu fullständigare, och til alla delar lika sä kraftigt werkande medel, som de, Hwilka Kongl. Mast i näder proponerar. Beträffande propositionens andra punct, om hwars innehall iZio ars Constitutions-Utskott äfrven wäckt fräga, har jag trott mig finna allas tänkesätt sä öfwerensstämmande, likasom nödwändigheten af den föreflqgna ändringen fa solklar, att jag kror mig ej behöfwa anföra något enda motiv för Let bifall, jag til den puncrens hela innehåll ödmjukligen förestår, Sedan jag nu wördsamk fatt yttra mina tankar i detta wigkiga ämne, förrväntar jag tillika den Mrwisan, cm ingen förtyder dem. Det ar hwar ken - Den 26 Iumr. 763 ken min önskan etter mitt förslag, att Regeringens och embetsinäns åtgärder skola frikallas frän granskning och bedömning; men alt denna granskning skee pä ett anständigt sätt. Jag will ej, att fel och bri, ster skola lemnäs uran anmärkning; twerlom, ina bristerna yppas, mä förbättringar i alla grenar upsinnas och förestås, och ma de i synnerhet werkställas!
Mot detta begrepp svara Attester på exportabla Effecter, som i Banquen kunna belänas; Adier i räntegifvande Verk; de i Elbe och Oderländerna gångbara Pantbref uppå Egendomar, samt de i England och i andra Länder på Nationalinkomster hypoticerade National-Skuldebref. Alla dessa Papper gälla ömsom under och ömsom öfver den qvantitet Silfver, som de beteckna, under nemligen, när den ränta de bära är under den vanliga, eller när det är ondt örn Silfver; de gälla öfver, Den i5 April. 551 pär den ränta de bära är öfver den vanliga, eller ägaren af Silfret är angelägen alt snart få sitt Capital fruktbärande. 4:o ”Statspapper eller Skuldsedlar utmärka i anseende till utgifva ren gäld eller fattigdom; Statens verkliga tillstånd i den stund då operationen skedde.” Sid. Jag medger att upplåningar utmärka behof, men benämningen af fattigdom, rikedomens motsatts, synes mig kunna gifva ett origtigt begrepp om Statspapper. Af samma skäl som en Köpman, när lian ser en Speculation att göra, hellre upplånar nya Capitaler och skuldsätter sig, än att lian utur rörelsen drar sina redan anlagda Capitaler, kan ock en Stat finna bättre sin räkning dervid att genom Skuldsättning än genom skatter, lagda uppå Folket, uppbära den Summa penningar, som beliöfves. Engelska StatsSkuld-systemet skulle efter ofvan gifne definition, kunna liela ensior byggnad af fattigdom, hvilande på grundvalen af en stor rikedom. 5:o ”Med befrielse från monopoliska fjettrar, med vidgadt utrymme för den idoges kraft och arbetshåg, med vissheten om ostörd besittning för sig och efterkommande af det område, hvarpå denna kraft användes, och med skäliga, icke hårdt eller ojemt tryckande beskattningar, gå Jordbruk och Näringsföretag af alla slag, med vida säkrare steg lill en stigande förkofran, än den, som genom ulsträck - 552 Den i5 April. ta LåneSystemer på artificiel grand möjligeR vinnas kan.” Sid. 21.
Af årliga inkomsterna, som, utom intressen, bestå af Nådiga Gåfvor, samt af bestämda afgifter från Regementets Officers-Gorps, utgå circa i,o4o R:dr till 70 underhållstagare. c) Kongl. Andra Lif-Gardet: Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessan Josepliinas Pensions-Inrättning, hvars Pensions-fonder och Fattigcasssa uppgå till ett Capital af 12,897 R:dr 44 4 r*s1. Medelst ett årligt bidrag af 3oo R;dr från H. K. H. Kron-Prinsessan, samt öfriga intrader, bestridas utgifter af i,o3o R:dr till inalles 95 pensionärer och understödstagare, utom använd kostnad till Schol-undervisningens vidmakthållande. d) Kongl. Svea Artilleri-Regemente: Fattigcassan med en behållning af 111 R:dr och årlig inkomst af 65 R:dr, meddelar åt 36 personer tillsammans ett understöd af 26 R:dr 28 sk. e) Skeppsholms Församling: Af dess Fattigcassa med en Capital-fond af 3,8oo R:dr, åtnjuta 100 personer i understöd och pensioner 289 R:dr. Cassans inkomst utgör 276 R:dr. f) Kongl. Hof-Församlingen: Hof-Stntens Gratial-Cassa, deraf vanli* gen 5o personer njuta understöd till ett belopp af i,5oo R:dr, egde år i832 en Capital-fond af 22,718 R:dr 33 sk. 5 r:st. Inkomsterna voro 2,326 R:dr och utgifterna 1,610 R:dr. g) St. Nicolai Församling: För sin enskifta Fattigvård eger Församlingen i Capital-fond 22,718 R:dr 36 sk. Till 75 å 90 personer äro vanligen understöd och pensioner utdelade, uppgående år i832 till ett belopp af 1237 R:dr 2 sk. 2 r:st. h) Tyska Församlingen:
Under de många år jag haft lyckan räkna hemortsrätt i hufvudstaden har jag sett mig om i de bostäder, hvaribland det stora flertalet familjer har att söka ett hem, ej enbart tak öfver hufvudet, och därvid funnit huru mycket dessa större eller mindre våningar sakna i inredningen, oaktadt herrar husägares försäkringar om » nutidens alla bekvämligheter. ?. Jag skyndar säga, att jag äger förstånd nog att inse, i hvilken mån de » lokale forhold » göra sig gällande vid uppgörandet och planen till ritning och inredning af ett hus, liksom äfven, att de höga tomtpriserna tvinga byggherrarne göra snart sagdt hvarenda tum räntebringande. Uppställer jag detta tomtutrymme och penningefrågan såsom faktorer å ena sidan samt å den andra den hyrande allmänhetens klagorop öfver de höga hyror, lä- genheterna betinga redan sådana de äro, och har jag samtidigt i minne denna samma hyrande allmänhets begränsade tillgångar, som göra låga hyror till en bjudande nödvändighet, då ser det mörkt ut att få till stånd en inredning, som mera än nu skulle inkräkta på utrymmet, törhända till och med minska rumantalet, utan att en hyresstegring på samma gång skulle bli följden. Huruvida de husägandes ränteanspråk äro alltför uppdrifna eller ej, saknar jag tillräckliga förutsättningar att kunna bedöma. För en del år sedan åhörde jag ett samtal rörande olika lands kapitalisters fordringar i detta hänseende, och därunder yttrades, att den höga procent Stockholms husägare den tiden uppgåfvos uppbära på nedlagdt kapital, skulle komma, som man säger, det » att vattnas i munnen » på utländske kapitalister. Möjligt är j u att våra klimatiska förhållanden ock äro en faktor, som ej får utelämnas ur räkningen, att till följd af hårdare vintrar byggnadssättet hos oss fördyras, hvilket i sin mån återverkar på hyrorna. Ett » damernas pris » brukar utdelas vid kapplöpningar och idrottstäflingar, en sed från riddaretidens turneringar, då segraren mottog priset ur sin skönas hand. » Många bäckar små göra en stor å » är vår — associationens — tids lösen, följaktligen slå de sköna nu för tiden sig tillsamman om ett pris, i stället för att hvar för sig skänka lönen åt sin riddare.
Om han nu hade sagt, att så göra vanligtvis de fleste folk, och alt det ofta möter nästan oöfvcrvinnerliga hinder att förmå folken antaga nya grundsatser, enär hos flere generationer efter hvarandra begrepp blifvit inpreglade af den bestående lagen, hvilka utöfva sitt inflytande pä förmågan att föreställa sig möjligheten af andra grundsatser; då hade han onekcligen haft rätt, ty då hade lian blott hänvisat på naturen af de svårigheter man hade att mola för införande af bättre principer, i synnerhet när fråga var om del, sorn mest rörde de lägre och mera obildade samhällsclasserne; och då hade äfven ljus blifvit spridt öfver den nytta, som erfarenhet eller rättare experimenterande kunde medföra till att öfvertyga nämnde classer om det rätta; men dä satsen framställdes såsom en politisk skyldighet att utveckla gamla grundsatser, till hvilka conseqvenser leder den väl dä? Jo, att om ett folk olyckligtvis råkat ut för falska grundsatser vid deras äldre lagstiftning — och jag frågar hvilket folk väl kan skryta af alt hafva undvikit sådant i allo? — så skulle de ock i all evighet vara förpligtade bibehålla dem, ja utveckla dem, hvilket mätte vilja säga, att göra de falska grundsalsernes välde och inflytande ännu starkare och vidsträcktare. Sålunda när Chinesare, Hinduer och Turkar fått theosophiska principer till grundval för hela deras statsförfattning, äfvensom för civila och eriminella lagar, så bar det varit lyckligt och ratt att dessa principer fått en hög grad af utveckling? När Paraguay grundades af Jesuiter, naturligtvisicke under glömska af sektens hufvudsakligaste princip, nemi. af inbördes spioneri, så skulle denna infernaliska princip immerfort utvecklas till surrogat för alla andra reglor vid juridisk procedvr, såsom öppen angifvelse, opartiska vittnen, offentlig ransakning och laga dom.
Propos. bilagda StatsRåds prot. visserligen skiljt emellan hvad Presidenten i Bergs-Cofhm och de der föreslagna tjenstemännen samt de blifvande Bergslags-Staternas tjenstemän skulle komma att erhålla i löneförmåner samt att summan deraf är 28,400 R:dr; K. M. har i Sin Propos. sagt, att af det gamla anslaget skulle besparas 13 R:dr 43 sk. 4 rst., men undersöker man förhållandet närmare, så finner man att på samma gång, sora denna besparing framhålles, så äskar K. M. dock 1,600 R:dr till fyra stipendiater och 800 R:dr till pensioner för Bergsfogdar, som skulle indragas, hvarigenom åter Statsverket, i st. f. att få en besparing, skulle komma att vidkännas en förökad utgift. Betraktar man frågan om reorganisationen af Colhm, så förefaller mig verkligen, såsom detta Colhm borde kunna organiseras på annat sätt, såsom föreg:de R. St. yrkat, utan bibehållande af den collegiala formen. Chefen för Civil-Depart:t har äfven till StatsRåds-prot. anfört, att Bergs-Colhii göromål icke tåla jemförelse med dem, som åligga Rikets öfriga Colhr. Det synes mig derföre vara skäl äfven erkänna, alt, för bestridande af detta embetsverks göromål, icke erfordras så många tjenstemän, som den collegiala formen erfordrar. Det är naturligt, att när man vill bibehålla denna collegiala form, så erfordras flere Embetsman och tillika flera löner för dem och hvarigenom äfven upkommer det förhållande, alt den nya organisationsplanen för Colhm uptager ett sä betydligt befi h. i3 17» Den 19 April e. m. lopp sora 13,333 R:dr 16 sk. b:ko, i följd hvaraf den återstående delen af anslaget blifver otillräcklig för verkställande af den åsyftade organisationen af Bergslags-Staterna med dithörande stipendiater, hvarföre också K. M. gjort framställning om att få taga 1,600
Att sådant icke skulle hända med nya Cassör, som i framliden kunde tillkomma, är förebygdt, genom ordalydelsen i slutet af t)§.; men alla dessa omständigheter undvikas, genom bibehållandet af Grundlagens ord, utan närmare bestämmelser. Det medgifvande Kongl. Maj:t för närvarande gjort af en vidsträcktare granskningsrätt än tillförene., är icke heller så ovillkorligt, som Grundlagens stadgande. I den Kongl, skrifvelsen yttras: ”Den af Kongl. ”M<ij:t föreslagna Instruction är grundad ”derpå, att, under förbehåll af den dis”position srätt Kongl. Maj.t hittills utöf”vat, de Fonder och Cassör, som icke till” för ene blifvit af Rikets Ständers Stats”Utskott, eller deras Revisorer, utan en”dast i KammarRätten granskade, och om ”hvilkas revision först vid sednare Riks”dagar fråga uppstått, skola hädanefter ”granskas i sammanhang med Statsverkets Den 9 Februarii f. m. '9 "räkenskaper och förvaltning." —. Vidare heter det: "Kongl. Maj:t är i öfrigt betänkt, att till rättelse för sistnämnde Fon"ders och Cassors framtida förvaltning ut"färda Instructioner eller Reglementen, grundade på hvad, efter hvarje sådan Fonds ”eller Cassas särskilda beskaffenhet, enligt "nu gällande föreskrifter hittils varit iagt''taget'* Dessa förbehåll lära dock icke kunna af Rikets Ständer erkännas, utan såvida det hittills öfliga både uti disposition och förvaltning varit grundlagsenlig^ Derom veta Ständerna intet; emedan deras Statsutskott eller Revisorer ännu icke fått granska förhållandet; och för framtiden kan ingen inskränkning i, eller förklaring af, grundlagsstadgarne om granskningen göras, utan genom ConstitutionsUtskottet. Orsakerna till de farhågor, som dessa förbehåll uttrycka, kunna ej vara oss obekanta. Sedan Kongl.
Konserten ägde rum i tjänst, en sådan där obetydlig liten tjänst, vapnen afgöranderätt i mellanfolkliga tvistefrågor Musikaliska akademiens stora sal, som var fylld bara är som ett vänskapsbevis, — och tror på möjligheten af en utveckling, som gör till sista plats. Bland de närvarande märktes som lag och rätt till naturliga skiljedomare mellan konungen, prins Carl med gemål och hertiginnan nästan en gåfva — ack huru oförtjänt — g ä l staterna, liksom de blifvit det mellan individeraf Dalarne. och han, han hade gått sin väg eller rättare na. Genom att inom och utom Sverige söka vinEtt återupprepande af konserten skulle äga ramlat. na anhängare åt denna sin uppfattning vill förerum som i går torsdag. Ah, hvad hon var vacker! Alldeles som ningen främja en internationell folkopinion mot krig och för fredlig lösning af mellanfolkliga Par Brikolls konsert fredagen den 4 dennes uten blomma, en nyponros i knopp! Den märktes genom den mest intima och angenäma kom konflikter. öfver honom oförväntadt — tanken, Vid därefter föredraget styrelseval utsagos till stämning, beroende dels därpå, att hela den manliknelsen, han visste icke hvarifrån. Han ordförande fru Emilia Bromé, till kassaförvaltare liga delen af publiken liksom de uppträdande fröken Julia von Bahr, till sekreterare fröken själfva sins emellan voro vänner och bröder — hade aldrig sett det förr, som en uppenAnna Lindhagen samt fruarna Hanna Thorell och idel kraschanerade brikollister —, dels på det barelse från en högre värld trängde det in elektriserande, under direktör Åkerbergs ledning i hans medvetande. Hvilket mjukt glänFanny Pettersson. med ungdomlig eld utförda programmet. Randels * och Brendlers pompösa högtidskörer, hvilka insande hår! Sådana ögon! De fina små hänVåra damer hylla lösen. En Ibsenfest, ledde och afslutade konserten, senterades i sin derna, som hållit i garnet! Tänderna, som den första i raden af de många, med hvilka skaldityrambiska yra tvifvelsutan bäst af ordensbrö- lyste hvita, när hon log. dens sjuttio år komma att celebreras, firades rederna. Men Bellmanssångerna, synnerligast Bacchi Han satt så till sent om natten.
Hus tjenlige Rum, så väl till serskilde Klubbar för hvarje Riks-Stånd, som en större Sal eller ock minst 2!ne med hvarandra sammanhängande Rum, till gemensamt begagnande af alla fyra Riks-Ståndens Ledamöter; med iakttagande, att uti Hyres-Gontractet åt R. H. St:r förbehålles lämplig uppsägningstid, äfvensom beloppet af det skäliga skadestånd, som, i händelse af uppsägning, skall godtgöras, bestämmes och utsattes. Betänkande, i anledning af ett, af Herr LandtMarskalken samt Herrar Talmännen upprättadt och till Utskottet ingifvet Förslag till, så väl Herr LandtMarskalkens och Talmännens Representations-kostnad, som till utgifter för RiksStåndens Canzlier och Klubbar. LandtMarskalken och Herrar Talmännen upprättadt Förslag, så lydande: Sedan behörig öfverläggning mellan undertecknade, LandtMarskalk och Talmän, ägt rum, håfve vi funnit lämpligt, att till StatsUtskottet afgifva följande^ förslag till, så väl Talmännens Representationskostnad, som utgifter för deras RiksStåndens och deras Canzliers räkning, nemligen: Hos Hoglojlige Ridderskapet och Adeln. För de till RiddarhusSalen och båda förstugornas eclairering uppköpte lampor, eller så kallade Quinqueter, samt för det, till reparation af Bänkarne i RiddarhusSalen och SecretaUtskottsSalen erforderliga kläde, jemte mattor på gångarne i RiddarhusSalen, och de vid början af denne Riksdag för RiddarliusCanzliet erforderlige Inventarii-persedlar, enligt deröfver afgifvande räkningar. (Rgs-A.) Utskottet har blifvit öfverlemnadt ett, af Herr Betänkande n. 109 För hvad de såkallade LandtMarskaIks-Soire'erne kosta, jemväl enligt deröfver företeende räkningar. För Ridd. och Adelns klubb uti hyra R:dr Bro 80: i månaden, beräknadt från den 12 sisth November intill Riksdagens slut; samt för Ved och Ljus, å denna Klubb, enligt behörige räkningar.