Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en så beskaffad innovation icke i vårt land är verkställbar för vinnande af större beqvämlighet hvarken för correspondenter eller postförvaltare, inse R. o. Ad:s hrr ledamöter mer än väl; ty huru skall en å landet boende person veta, att han å postkontoret i staden har ett bref att utlösa, utan alt derom blifva serskildt underrättad. Meddelandet af en sådan underrättelse kostar både tid och penningar, likaså insändandet af den bestämda lösen för det ankomna brefvet rn. e. o. besvär, tidsutdrägt och förlust på allt sätt. Vederbör, auktoritefer hafva redan en gång blifvit hörde öfver projektet härom, hvars blotta framställande väckte allmän förvåning, och jag kan ej förmoda Sländernes afsigt vara alt genom Konungen få utredd hurudan följden skulle blifva af en så beskaffad förändring inom postverket, då det är aldeles öfverflödigt alt utveckla de svårigheter, som deraf skulle upkomma. Vidare åsyftas att stämplar skulle vara att tillgå för att asättas brefven och betalningen för dessas förskaffande sålunda erläggas. Postverkets chef har i det afseendet redan uplysl, alt derigenom ganska betydliga och kännbara utgifter skulle tillskyndas nämnde verk, och jag kan icke se att fördelarne af förändringen skulle blifva så stora, att Statsverket, i dess nuvarande ställning, kan göra några npoffringar, hvilka blefve än större, om falska stämplar begagnades. Det säges visserligen att förfalskning i detta hänseenda icke vore att befara i anseende tili de låga valörer, hvarpå dessa stämplar komme att lyda; men jag ber att, till vederläggande af ett slikt påstående, få erinra, att för icke längesedan förfalskning af stämpladt papper till lika låga valörer hvarom nu är fråga, egt rum.
Beträffande Taxeringskomitéerna i städerna, meddelades jemväl förändrade och med nu gällande bevillningsstadgas bestämmelser nära öfverensstämmande föreskrifter om antalet af de särskilda Ståndens ledamöter i dessa Komitéer. Kammarrätten förklarades vara öfverdomstol i alla frågor rörande bevillningsstadgans tillämpning, men finge endast till pröfning upptaga inkomna besvär af kronans ombud eller skattskyldig samt anmärkningar, hvilka blifvit framställda antingen i afseende på debitering, uppbörd och redovisning, eller emot fastigheternas värdering, i fall den uti minimitariffen utsatta värdesumman inom något län understigits, eller om värdet å hus i stad blifvit upptaget lägre, än det belopp, för hvilket samma hus hos allmänt inhemskt brandstodsbolag vore försäkradt. För öfrigt stadgades, att Pröfningskomitéerna ej finge besväras med afgifvandet af förklaringar i taxeringsmål, 1835 års bevillningsförordning. 1841 års bevillningsförordning. 60 utan borde Öfver anmärkningar och besvär yttranden meddelas af kronans ombud och förklaring afgifvas af den skattskyldige, hvars rätt vore i fråga. Efter 1830 års riksdag upphörde det förut stadgade åliggandet för Landskontoren alt (ifver allmänna bevillningen och Riksgäldskontoret öfriga fonder årligen upprätta och aflemna särskild landsbok. Utan beräkning af den till 39,000 rdr uppgående en-procents afgift, som i sammanhang med allmänna bevillningen skulle utgöras af alla löner, vid hvilkas utbetalning s. k. cenlonalafgift förut innehållits, fastställdes den årliga bevillningssumman vid 4854 och 4855 års riksdag till 2,301,690 rdr banko; och, utom en tillagd särskild artikel, angående den under denna riksdag föreskrifna bevillningen för karnktersfullmagter, är bevillningsförordningen aj den 44 Maj 4835 nästan ordagrant lika lydande med 1830 års bevillningsförordning.
Frö, rof och rapsat 1 t:a — 4 — 57 46 — andra slag, ej specific. 1 ® ■ — 2 — 71 50 — Bih. lill Jt. St. Färger och Färgningsämnen bresilja, raspad och malen cathechu . fernbock guloch ljusocker m. m. gurkmeja quercitron . sappan, malen schiittgelb . andra slag Färgmossa, alla slag . Galläpplen Garn, bomulls, hvitt under kamelfärgadt etc. Gipps Gippsarbeten ej specific. Glasgalla Glete eller glitt Granatäpplen Granatäpple skal Grijjlar af sten Hampa, ohäcklad Hattar: Italienska stråHorn, oarbetadt Hvalraf eller spermaceti Här: borst hareller kaninhästeller tagel . mennisko alla andra slag . Ister Förhöjning uti årliga tulluti årliga tulla qvantiteten inkomsten efter å qvantiteten inkomsten efter för tullberäkmedium af 1846 för tullberäkmedium af 1846 ningen —1847 arens ningen. —1847 årens import. import. Jern: gjutet: hällar öfver l*/2 tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 Sk® vigt stycket 1 Sk® St.v. - 21 ej imp or te rädt hällar af 1tums tjocklek och derunder 1 Sk® St.v. 2 — ej imp or te rädt smidt eller valsadt: Ankare 1 Sk® St.v. 1 201 2! _ Plåtar: oförtente under 3/8 tums tjocklek öfver 6 L® vigt stycket 1 Sk® St.v. — 24 — ej imp or te rädt Muskus 1 lod — 12 — 7 5 — Nicht eller Tutia l ® — 2 _ 1 46 Näfver 1L® 8 ej imp or te rad 12 Varubenämning samt qvantitet för tullberäkningen. Nedsättning Förhöjning å qvantiteten för tullberäkningen. uti årliga tullinkomsten efter medium af 11146 —1847 arens import. å qvantiteten för tullberäkningen. uti årliga tullinkomsten efter medium af 1846 —1847 årens import.
(Stytru brottntåtend betybliga tiltmäjrt imber ftfinämnöe tmå år fålebed tilt en bet l)ärrörer ifrån tittöfning uti be gröfre brotten, få fjär bet boet tynnertigaft marit öfmerträbelfer af efoitomi*, politi* odj bi{fiptinär*författningar, font målfat bet aitmärfta oförbelaftiga förl)ållanbet. 3 öfroerenéftämmelfe meb bejja ifrån 3ujtitte @traff Jillwarten eller minffningeit af betta antal beror i ljufwubfaftig mån på mängbett af be fångar, forn afgå, ecb bet är följafttigen ifrån en jemförelfe emellan antalet af be perfoner, t)wi(fa unber ferffilta tibéperiober, fåjont till ftraffarbete förfallne, anfoinmit till fångmårbSanftalterna, font upplysning l)äront är att l)cmta. 3 betta fjänjeenbe innehålla tnebbelabc uppgifter, att år 1855 bit anlänbe 55 lifstibsfångar; 295 |traff 28ib fammaiträfning af be perfotter, f)trilla ljörbe till fronosarbetds forpfen, unbergingo ftraffarbete på lifdtibett eller trifa år fantt för gröfre brott ljöltod infatte på befättnelfe, beftmted, att antalet beraf utgjort år 1833 3,236.
Att Utskottets Betänkande skriftligen inkommit, är en följd a£ samtlige Respective RiksStåudens under den I, 4, 7 och 8 föregående April meddeba föreskrifter om Expeditions-sättet af längre Memorialer; Och att, på sätt yrkadt blifvit, medgifva nedsättning af minst En fjerdedel i Bevillningen för Jordbruket, finner Utskottet oförenligt med Bevillnings Utsk. Betänkandtn. verkliga förhållandet deremellan och de öfrige NäringsGlasserne. 11 Art. i § t Mom. Den åtgärd, som BevillningsUtskottet, i afseende på inkomstens Beräkning af Boställen och på Lön anslagne Lägenheter, vidtagit , hat i synnerhet haft till föremål, att deråt gifva en bestämd tydning , till förekommande af den olikhet i tillämpningen , som på flera ställen inträffat; och dessutom ägt den grund, som Utskottet i dess Första Betänkande Uppgifvit, att nemligen Boställets inkomst, lagd till öfrige LöningsFormåner och med dem sanymanräknad , i intet fall medförer så stor Bevillning, som af enskilt ägare får vidkännas ; men, då anmärkning deremot inom Högvördige PresteStåndet skett, hvilken med flere Boställshafvares em skildte missnöje tyckes vara beledsagad, har Utskottet, i öfverensstämmelse med den af förra BevillningsUtskottet, i afseende på Fastigheter i allmänhet antagne beräkning, och äfven i betraktande af den ringa vinst som Staten af ett tillökning i denna afgift kun'e tillskyndas, trott sig äga anledning, till Riksens Höglofl. Ständers vidare bepröfvande vördsamligen hemställa , att Redactionen i detta moment måtte sålunda förändras: ”Bostaden och på Lön anslagne Lågenheter skola lika med andra Hemman till deras vården uppskattas, och den deraf till 4 Procent beräknade inkomst tilläggas Innehafvarens öfriga Lånings-formåner och Bevillning, efter redan stadgad grund, joaf år as, med iakttagande” &c. Bevillr.ings Ut sk, B dank anden.
Örn sådant af ingen sakkunnig kan motsägas, gifvas efter min tanka blott 2ne tillräckligen verksamma medel att vinna den åsyftade angelägna förbättringen, nämligen: i:o att man utsträcker skjutsningsskyldigheten till ali slags jord, som igenom dess belägenhet i granskapet af allmänna landsvägen bör vara lika påräknad till deltagande i detta allmänna onus, utan åtskillnad af dess annars till äfyentyrs olika natur, och derefter genom skjutslegans sammansättning, och o orby tesStationer ias omtänksamma inrättande, eftersträfvar den största möjliga jemlikhet vid skjutsbördans fördelning imellan Landets dertill, eiter min tanka, lika förbundna Jordbrukare; och 2:0 att man förmedelst Skjutslegans och öfriga vilkcrens förbättrande för de skjutsskyldige, sa vidt görligt är, efter hand söker förvandla den hittills odrägliga Skiutsningstungan till en åtminstone för den arbetande Besv. och Ekon. IJtsk. Betänkanden. 755 klassen af Landets Jordbrukare, någorlunda gagnelig binäring. Just derföre, att det slags privilegium, hvarigenom en del hemman och lägenheter för närvarande njuta lindring och befrielse från skjutsningsskyldigheten, efter nu gällande Regeringslagar, är fästädt vid sjelfva jordens olika Camera!-natur, och ej vid någon viss medborgare* C lass ibland dess innehafvare, synes mig depna, i sig sjelf orimliga olikhet desto lättare böra undanrödja», som intet serskildt Stånds interesse uppenbarligen kan motverka den för ändamålet vigtiga jemlikheten. Vi vete, att jordens olika natur urs prange! igen härrör från medeltidens feodal-inrättning, hvilken i så många andra, ännu vigtigara afseenden redan mäst gifva vika för sednare tiders upplysning 5 och, om samma olikhet ej kunnat emotstå och hindra en billigare fördelning af Rustningsoch Roteringsskyldiglieten, eller utestänga den privilegierade jorden från ett fullkomligen jemlikt deltagande i Landets allmänna bevillning efter föregången uppskattning af dess värde5 så ser jag icke, hvarföre den skulle vara mera hinderlig vid uppkommen fråga om nödvändig ändring och förbättring af skjutsyäsendet.
Jag vågar slutligen tillägga alt Sverige har dyrbara minnen att häfda och under fre dens lugn kunna vi icke göra del bättre än att söka genom industriens utveckling medelst erforderliga upoffringar bereda Staten full styrka och inhemsk kraft för att i framtiden äfven någon gång kunna skörda lika dyrbara minnen. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Jag har egentligen begärt ordet för att genmäla det yttrande Gr. v. Rosen afgifvit med anledn. af hvad jag, under f. m:s plenum, ronde denna fråga anfört. Men då bans anmårkn:r omfatta förhållanden rör:de främmande länder och vårt land, som gör det för mig nödvändigt att närmare belysa så väl främmande länders jeruvägsinrätlningar, som äfven de supponerade fördelarne deraf för Sverige, och då det kan vara af vigt, om icke för alt nu stadga opinionen, dock att för mig, som tillhörer antalet af de ledamöter af R. o. Ad., som byst en öfvertygelse, motsatt den hvilken tyckes tillhöra majoriteten af della Stånds medlemmar, få i prut. nedlägga orsakerna. hvarför jag kunnat yttra dessa, mot, både sorn jag förmodar, 4C2 Den 27 A ugust i e. m. majoritetens inom R. o. Ad. oell inom den stora allmänheten existerande opinioner om jernvbgarnes nylla och nödvändighet Tor vårt land, stridande tänkesätt, har jag sammanfattat dessa uplysningar och data samt grupperat dem i några punkter, som icke npiaga mer än några få spalter, oell anhåller nu få upläsa deni på det de mätte få i prot. intlyla. Promem m ia. Medelkostnad för jernväg s-a n lii g g ringar : Beräknad per Sv. mil utgör: I N.
St:r förklarat: »Upprättandet af tulltaxor åsyftar det dubbla föremål, att förskaffa staten en betydlig, lätt utgående inkomst, och att åt inhemska näringar bereda det skydd emot utländsk medtäflan, som de i större eller mindre mån behöfva.» Jag tog mig, i anledning af detta skyddssystemets program, ungefär det som Hr Akerman ännu vidhänger, den friheten att då yttra: »Det system, som nästan alla folkslag hittills följt, för att icke få sig tillförda utländska produkter, skulle, om länderna ännu voro styckade liksom under medeltiden, ovilkorligen föranleda detta systems försvarare att nu söka öfvertyga oss, det en fri handel mellan Languedoc och Provence, Mersien och Westsex, Upland och Westmanland, nödvändigt skulle förstöra de resp. herradömena, samt att narra deras små beherskare att, med en här af tullnärer, bevaka sina stater för den olyckan att deras invånare skulle få byta sig till af sina grannar hvad som frodats bättre på andra sidan om bommen, och de sjelfva i sin enfald inbillade sig behöfva.» »Man bör äfven vid tullbeskattningen ihågkomma, att uppbörden af dessa afgifter är den dyraste af alla, och att det icke finnes några samhällsinstitutioner, som skapa flera brott och hafva en större tendens att alstra förakt för lagbud, och sålunda de moralisera folket, hvilket aldrig skall lära sig att anse för straffvärdt i dag, hvad hela verlden ansåg tillåtet i går.» »Man bör ändtligen erinra sig, att hvarje ny tullbestämmelse medför en rubbning i eganderätten; att, så länge tullbestämmelser finnas, dessa komma att undergå förändringar; att, p& Den 30 Maj. 653 detta sätt, just sjelfva lagstiftningen, bland hvars hufvudsakliga föremål det är att trygga eganderätten, måhända blifver den som oftast kommer att störa denna grundval för menniskoslägtets trefnad och lycka.» »Må man öfverväga detta, när man åt staten vill förskaffa »betydliga, lätt utgående inkomster», och tillika, påminnande sig att älven dåliga näringslagar ej häftigt böra ändras, tillse om icke det skydd, man vill bereda inhemska näringar emot utländsk medtäflan, får återgäldas af alla de ömsesidigt skyddade och skyddande kontrahenterne med hufvudstol, ränta och ersättning för hela uppbördsoch försnillningsbesväret, och om icke samtlige de skyddade skulle finna sin räkning vid att afsluta sina affärer,
Om då ingen pension genom dödsfall genast blifver ledig, måste antingen afdrag ske på någon viss pension, eller proportionaliter på alla, eller ock skuld göras. Sorn de förra utvägnrne blefvo för vederbörande för hålda, torde man böra välja utvägen att låna, tills dödsfall inträffar, då man sedan kan utdela färre pensioner, och under tiden afbetala skulden. Adeliga Cadett,skole-fonden och Wennerstjernska fonden äro, med undantag af en slägtpension, anslagne lill stipendier för cadetter och studerande. Om uppsägningar inträffa på dessa fonder, fint 86 Den 3 Mars f. m. nes icke eller annan utväg än alt läna, intilldess någon ledighet inträffar, hvarigenom capital och ränteförlust kan godtgöras. Men icke nog härmed; man måste för framliden bestämma, antingen Cadettrum eller Stipendier böra indragas, ocb i sednare händelsen, hvilketdera af dessa. Att indraga något Cadettrum, vill jag ej tillstyrka, emedan de blott äro 3; ej eller att indraga något af de äldre stipendier, som utgå till studerande i allmänhet, emedan de äro så otillräckliga för ändamålet att man sett, då 2 rum varit lediga, 16 å 17 sökande dertill. Men enär vid denna Riksdag tvenne stipendier äro inrättade, hvilka ännu ej blifvit bortgifne, nemligen näringsstipendierne, tillstyrker jag, att det måtte blifva ett af dem, som i nödfall kommer att indragas. Jag anhåller om remiss af detta anförande till RiddarhusUtskottet, på det rättelse må kunna göras i Inslructionen och Lånereglementet. Herr Printzensköld Axel: Som detta är ett enskilt ärende, och Riksdagens slut är nära för handen, samt RiddarhusUtskottet, såsom jag tror, i morgon sammanträder, för att föreslå radactionen af Instruction och LåneReglemente, vågar jag hemställa, om icke den nu väckte frågan kunde genast remitteras utan bordläggning. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd
Hennes » salig pappa », som hon ofta talade om, hade antagligen uttömt alla sina tillgångar på uppbyggandet af det förenämnda lilla huset, ty hans dotter hade visst ej stort mera att lefva af än hvad hyran för undre våningen däraf inbragte henne. Kanske hade hon dock haft något mera, om hon ej för den afgudade halfbroderns skull afstått från sin andel i boet och i moderns lilla pension, som just för den » oförsörjda » dotterns skull hade tilldelats henne. Men nu var det, som det var, och » lilla Charlotta » måste genom arbete öka sina inkomster. Hon dels stickade strumpor, dels sydde linnesöm och var dessutom alltid med och hjälpte till, när ett täcke skulle stickas, rullgardiner och sofföfverdrag skulle tillklippas och sys med mera sådant. Men hennes mesta och största arbete var den lilla skola, hon höll, och som vanligen besöktes af fyra, fem småttingar. Egentligen var det icke någon skola, utan snarare en fri akademi, där studierna bedrefvos efter lärjungarnes fria val. Ämnena voro innanläsning, skrifning på griffeltafla, strumpstickning och fällning af näsdukar. Aritmetiken representerades af multiplikationstabellen, som inlärdes, därför att den stod i slutet på abc-boken. Hvartill den skulle tjäna, visste egentligen hvarken lärjungarne eller lärarinnan, men naturligtvis skulle man kunna den — • hvarför hade den eljes fått plats i läroboken? Eq vacker dag trippade pastorskan med en af sina små flickor vid hvardera handen uppför den knapphändiga trappan för att hos » lilla Charlotta » anhålla om hennes benägna medverkan till deras uppfostran. Tinnie var nu på åttonde året och kunde visserligen sticka rätt och slätt, men afvigmaskor, hoptagning och dylikt, det var blankt omöjligt att få i hennes hufvud. Och Mimmi, den yngre systern, var ett godt stycke på sjätte året och kunde ej läsa rent! Hvad skulle det blifva af de barnen! » Lilla Charlotta » ruskade pä sitt stora hufvud oeh fann saken mycket betänklig.
— N:o 92. i anledning af anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 52, angående föreslagen indragning af Tullkammaren vid Furusund. XI. B. i3o. XII. A. i4°» — N:o g3. i anledning af anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 43, angående förbud för Ijenstemännen vid Embetsverken att på en gång innehafva mer än en tjenst med lön på stat, XI. B. i3o. XII. A. 141• XIII. E. 67. — N:o g4- i anledning af väckt motion rörande skyldighet för Rikets stapelstäder att hålla upplag af salt. XII. B. 328. XIII. Å. 58. XXV. U. 29. A. 85. — N:o g5. angående bestämmande af sättet för kolmätning inom Bergslagen. XII. B. 328. XIII. Å. 63. XXV. U. 29. A. 85. E. g3. — N:o 96. i anledning af väckta motioner om inskränkning i den s. k. Landtmanna-seglalionen. XII. B. 328. XIII. A. 64. — N:o 97. i anledning af Utskottets betänkande N:o 22, öfver motion om inrättande af kurhus i Staden Carlshamn. XII. B. 328. XIII. A. 64. — N:o 98. i anledning af väckt motion om transitooch nederlagsrätt för Slitö hamn. XII. B. 328. XIII. 64. A. 202, 273. E. 6l2. — N:o gg. i anledning af väckta motioner, rörande förändrad reglering af Consuls-districten samt utfärdande af ny Consuls-stadga. XIII. B. 197, 296.1. 527. XIV. 346. XIX. U. 141. A. 408, XX. E. 758. XXI. A. 5.
— Andra Lifgardets Casiernbyggnad derstädes ö) Till Carraler och Strömrensningar. Till Götha Canal . — Södertelge Canal .. — Strömrensningar ni. in c) för Tillfälliga och Särskilda Utgifter. Redan anwisade pä Riksgälds-Contoiret . Behällning för blifwande dylika behof .. Summa Lfwerstmtande belMningar blifwa alltsä frän em till andra äret . Transprt 4^o,oou ningsbyggnaden wid Wanäs fullbordad, såsom Canalcrna böra wara. Afbrott under Riksdagsäret i de sta inilitaira arbeten, hwilka dock stola fortsättas, förwällar endast förlust af tid och penningar, och det onödigtwiS; ty om för i835 finge till ifragawarandc byggnader anwändas ett lika anslag, som under de föregående arén, eller . iZL,ooo ätcrstode dock till Zstksdagskosinadcr . 3o2,/j«o obcräknadt möjliga behållningar af öfwcrstott fran Stats-ContoirctFörgäfwcs inwändcr man, att om Ständerna samlas i början af är i835, ja kan Regeringen begära och crhälla anflagct före arbetstidens början. Men dä det är owistt, vin och när de lemna deras bifall, sä är denna owisthet tillräcklig för att hämma förberedelserna, och derigenom ästadkoinma förluster för Staten; emedan ingen Embetsman kan äfventyra anfwarct för anskaffningar eller commcndcringar, grundade blott pä förhoppning. Af Generalen, Herr Friherre 8^,-nie, V. krane:
Undertecknad, som varit bcbepröfvadt mesviirad af on miingd har del mot liktornar, genom anviindandet af vartor JCollAdinD vartor, hudhardnad f r h Ai,otekaren JIerr Ascl Litströni i Falun, blifvit f r i h dcin och nageltring. och h8llrt befrind; hvarföre Obs. alltid denna inholt JR^ omniimnda medel hos enhvar - registrerade etikett som till det biistn rekomnienderar. garanti för varans aktMot.clln, 9G Nykyrlte d. het. August Am %, Handlande. ' tal~ Siiljes Iios Parfymoch Bokhandlare i flsskor i 60 öre och l 7wona. Franko mot I b *. ?O &amp; e. F Ör kapitalister, särskildt fruntimmer, har det lange n r i t ett ÖnskningsmM a t t kunna öfverlämna vtcrden af sina värdepapper ocli skötseln af sina affarer ht någon person eller institutioii, so111 ined absolut säkerhet förenade piinktlighet och noggrannhet i iitförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensoin prisbillighet. E n sådan institution är Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning. (LgCla N y g a t a n 2 Y, expeditionstid 10-4), so111 linaer garanti af Stockholms Enskilda Bank åtager sig vkrcl och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. O m en person hos Notariatafdelilingen deponerar obligationer, inkasserar Notarintafdelningen vid förfallotiderna kiipoii ger och tillharidah~ller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen litlottningar af obligationer och underrättar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit iitl4tad, samt .l#n~nnr förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet.
Vår sorg var så mycket större, som vi redan varit gifta i fem år och icke blifvit välsignade med mera än detta enda barn, som kanske äfven skulle komma att bli vårt enda. Barn äro för fattigmannen en välsignelse och fast man kanske genom dem blir fattigare, tycker man sig ändå bli rikare. När således Gud tog bort ifrån oss vårt barn, så tyckte vi oss mista en stor skatt och en rikedom. Och derför sutto vi och greto i spisen. Ibland gingo vi till barnet, som allt ännu låg i sin vagga, ty ännu hade vi icke velat svepa det, ... dem man älskar vill man inte så snart föra till grafven, ja man hoppas nästan, att de ännu kunna börja lefva, att deras död är blott skenbar. Äfven lade jag och min gubbe, som nog sörjde så mycket som en far nånsin kan sörja, ty mor är ändå alltid mor ... det är hon som burit barnet under hjertat och hon skall väl sörja mera ... alltnog vi lade ofta våra händer på barnet för att känna, om det ändå inte blifvit varmare, och om stelheten inte började ge vika. Nej, det var fåfängt. Vi satte ett spegelglas för dess mun, för att se, om der blef ingen imma; nej. Vi kittlade det under fötterna, vi stucko det med synålen i fingerspetsarne, för att reta det skenbart flydda lifvet tillbaka. Far hade nyligen läst i en bok om huru man skall göra med skendöda, och derföre företogo vi oss sådana försök. Slutligen aflossade han tillochmed ett skott der i stugan, för att låta äfven skrämseln verka. Men der halp ingenting. Vi förstodo nu, att lifvet icke skenbart utan verkligen flytt och vi beslöto att icke mera göra illa åt stoftet af vårt barn; ja vi ångrade oss våra tomma försök att till lifvet återkalla en död; det var liksom detta barn sagt oss, att derest vi icke redan lemnade det i fred, skulle det anklaga oss hos Gud Ännu sutto vi en stund och greto vid spisen, men då lågan småningom begynte blifva mattare, började vi i sorgligt mod att svälja våra tårar och laga oss till sängs, för att njuta af den nödvändiga om ock oroliga sömnen ...