Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En reservant inom Utsk., med hvilken en stor del af Utsk:s ledamöter instämt, har äfven vidrört den frågan, alt man icke hör så ensidigt tolka den 90 §, alt derigenom afskäres R. St. den i 89 § Reg.F. och 34 § Riksd.-Ordn. bevarade rättighet. Jag vill alltså nu ingå i sjelfva frågan. Jag gör det visserligen med någon tacksamhet, icke blott derföre att, på sätt jag nyss haft äran nämna, den af Utsk. ådagalagda belänksamheten är så yllerst aktningsvärd, utan äfven derföre, all jag måhända icke har lillräcklig kännedom i ämnet, men jag anser det vara riksdagsmannens rält, all, der han icke af egen erfarenhet äger erforderlig kännedom om förhällanderne, söka förskaffa sig den af sakkunnige personer, hvilket jag äfven sökt göra. Pä grund af en sådan, genom enskilda underrättelser för värfvad kännedom, tror jag. att de nu pågående pressjäst-beredningarne åstadkomma bränvin i sådan skala, att det rättvisligen väckt R. St. upmärksamhet. Ulsk. har äfven så till vida hilrädt motionen, att det föreslagit utfärdande af ett sådant tillägg i Kung. af den 1 dennes, som bifogades det under sistl. år utfärdade bränvinsbränningsförbudet, eller att den vid pressjäst bered ni ogen eljest tillåtna bränvinsbränningen äfven under förbudet inbegripes. Således synes, att Utsk. verkligen funnit formenlig! och riktigt, att omfatta motionen så långt som den, efter lTlsk:s upfatlning af dess laglighet, borde framställas; med livad skall resultatet af Utskis framställnings godkännande blifva, om icke del, att pressjästberedningen skall komma att fortgå under den tid, då bränvinsbränning eljest är förbjuden? Den närvaride pressjästberedningen är en serskild näring, och den dermed förenade bränvinsbränningen upgifves vara blott en bisak, men i sjelfva verket torde den urarta lill en hufvudsak för tillverkaren, och hvarpå han skördar egentliga vinsten.
Finska melodier, som han hört sjungas på den ort handlingen framställes. Alla de verser, som äro utmärkte med en stjerna vid början, äro författade efter sådane melodier, och röja sig merändels sjelfve genom versslagets ovanliga art. Som stycket saknar tonsättning, så har något erbjudande åt Teatern af detsamma icke kunnat komma i fråga, och mindre uppmärksamhet på scenens möjligheter att framställa, har jemväl deraf blifvit en följd. Författaren har med afsigt sökt använda så många idéer ur Finska sånger som förekommit honom lämpeliga till sin uppställning; och han erkänner ett lån från Fransyskan af Ducis, som låter Abufar säga om könet: Fait pour aimer, pour plaire, et prompt à s'attendrir Il nous engage à vivre, et nous aide à mourir. Personerne: WÄINÄMÖINEN, kallad den Gamle, föreställd såsom en Finsk Furste, förjagad då Finland eröfrades af Svenske Konungen Eric den Helige.1 SOINI, eller PATER ANTON, Wäinämöinens Son, ung Munk, Sanct Henrics Lärjunge. EMOINA, Wäinämöinens Dotter. JOUKAVAINEN, kallad den Unge, Finsk Anförare från den öfre Skogstrakten. TURILAS, Finsk Eremit, Vårdare af Gudabilder. RUHO, Finsk Anförare under Wäinämöinen. RIDDAR CARL, Svensk Höfding öfver Satakunda Härader, eller det så kallade Björneborgs Län. BIRGER, Svensk Officer. FINSKE KRIGARE. TUISKO, en ansedd Finsk Bonde. FINSK ALLMOGE af alla åldrar och af båda könen. EN LAPPSK BÅLMAN. LAPPAR. DRÖMMAR, föreställande SJÖFRUN, jemte SJÖ-RÅN, SKOGS-GUDEN TAPIO, jemte SKOGS-RÅN, BERGS-KUNGEN, jemte BERGS-TOMTER, VÅLNADEN af Soina, Wäinämöinens afledna maka.
93 het att föra befäl å ångfartyg numera finge vid de navigations-skolor, der undervisning i ångmachinlära meddelas, tagas af en hvar dertill i öfrigt behörig person, vare sig att han åtnjutit undervisning i navigationsskola eller icke, och äfven vid annan tid, än den, som i Kongl. Brefvet af den 9 November 1852 blifvit för de årliga examina i läran om ångmachiners konstruktion och behandling bestämd, samt de åligganden, som tillhöra lärarne i detta ämne vid de navigationsskolor, hvarest undervisning deri meddelas, nemligen Stockholms, Götheborgs, Gefle och Carlshamns, till följd af nämnde stadganden blifvit i väsentlig mån utsträckta, det syntes, äfven oberoende af en allmän löneförhöjning för navigationsskolornas lärarepersonal, med rättvisa öfverensstämmande, att arfvodet för undervisnings meddelande i ångmachiners konstruktion och behandling vid nämnde skolor blefve förhöjdt med ett belopp, som kunde ansesmotsvara lärarnes i detta ämne ökade uppoffring af tid och möda. b) Kommerse-kollegii underdåniga skrifvelse af den 30 nästlidne månad, hvarmedelst Kollegium öfverlemnat en samma dag från Direktionen för Navigationsskolan i Götheborg till Kollegium inkommen skrift, deruti, med anledning af såväl ordinarie lärarens som underlärarens vid berörde skola hos Direktionen gjorda framställning om beredande af förbättring i deras nu egande löneförmåner, Direktionen, enär den till bemälde lärare utgående aflöning, icke motsvarade den numera och särdeles i Götheborg betydligt stegrade lefnadskostnaden eller kunde anses lemna tillräcklig godtgörelse för de ökade göromål, lärarne vid ifrågavarande skola (inge vidkännas till följd af skolans allt mer och mer utvidgade verksamhet, hos Kollegium begärt, att Kollegium måtte hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om allåtande tili Kikets nästsammanträdande
Const.Utsk. måste derföre så förstå ett förkastande af dess förslag N:o 85, att det anser detsamma blott innehålla en uppmaning att med ett nytt antagligare förslag till RiksSttn inkomma. Men om R. o. Ad. afven så tyder meningen med den förkastelsedom, den R. o. Ad. nu tyckes vara på väg alt vilja uttala, hvarföre då icke öppet och såsom grundlagen det bjuder uttryckligen förklara, på grund af hvilka anmärkntr emot detsamma, och i hvilken eller hvilka delar R. o. Ad. icke godkänner närvar, betänk. Icke kan det förnekas, att ju R. o. Ad. äger rättighet att icke antaga närvar, förslag sådant som det är; hvad som yrkas är blott, att, när R. o. Ad. denna rättighet begagnar, R. o. Ad. då måtte bestämdt, i form af gemensamma tankar, uttala i hvilka delar och på hvad sätt R. o. Ad. är af skiljaktig mening emot Utsk. Sker detta, förklarar R. o. Ad. uttryckligen hvad R. o. Ad. vill och önskar; då får ämnet den grundlagsenliga behandling, sota det tvifvelsutan i motsatt fall kommer att sakna. Till detta sednare resultat vill jag åtminstone ej med min röst hafva bidragit. Till följe af hvad jag nu yttrat, har jag ådagalagt min öfvertygelse vara att det i frågans närvar, stadium ålegat hvarje för reformen nitälskande representant, som ej i allo kan gilla Const.Utskrs närvar, betänk., att dervid göra alla de anmärknrr, hvartill olika åsigter om ämnets särskilda delar kunna föranleda. Jag hade för min del förmodat att lill - D e ii ig April f. in. i65 N:o 85 blifvit resultatet. Jag måste här öppet bekänna, att jag anser Const.Utsk. icke i detta betänk, hafva så jemkut emellan Ståndens stridiga åsigter, som i min tanke det hade varit dess pligt att göra.
I anledning af dessa framställningar få Utskotten, som, till bestämmande af sitt omdöme, jemväl inhemta! sakkunnige personers yttrande, härigenom det utlåtande i ämnet meddela, att Utskotten väl funnit de af motionärerne anförde exempel icke egentligen gifva stöd åt de gjorda anmärkningarne emot Landtmäteri-taxan, enär betalningen icke är bestämd för hvarje egofigur, utan för hvarje tunnland, det må innehålla flere eller färre egofigurer, och arfvodet af 1 R:dr B:co för 1000 alnar innefattar icke allenast mätning af vägar och hägnader, utan äfven deras taxering och delning, sammanträden med delegare och protocollers författande i concept, samt anses, oaktadt dertill bör erläggas 8 sk. B:co för hvarje delegare, lemna så ringa förtjenst åt Landtmätaren, då delegarne äro många, att desse sjelfmant tillskjutit gratificalioner, för att någorlunda ersätta hans besvär; men då obestridligt är, att en allmän obelåtenhet med denna taxa eger rum, och att densamma är för jordegarne tungt tryckande, mindre måhända genom att vara i allmänhet för hög i sina bestämmelser, än genom ofullständighet och tvetydighet i grunderna för beräknandet af kostnaderne, anse Utskotten angeläget, att anledningarne till missnöjet undanrödjas genom taxans öfverseende, så mycket mera som den tryckande kostnaden vid Landtmäteri-förrältningar är ett hinder för skiftesverkets framgång.
Stat, äro mindre än deras vederlikars vid andra Verk, och utgöra för Secreterare!! endast 34o R:dr, med 37 Tunnor Spannmål och för Cancellisten io5 R:dr med 11 Tunnor Spannmål; och har Öfver-Intendenten, uti dess underdåniga skrifvelser, som blifvit till Utskottet öfverlemnad, andragit, att dessa Löner icke svarade, hvarken emot Tjensternes egenskap, när de med dylika vid andre Ämbetsverk jemnföras, ej eller emot de Löner, som åt andra Tjenstemän vid Öfver-Intendets Ämbetet äro bestådde, samt derföre, med afseende dels på en erkänd likhet uti tjenstegrader, dels på göromålens egenskap och mängd, anhållit att Secreterarens Lön måtte ökas lill Ooo R:dr, med 66 Tunnor Spannmål, och Cancellist-Lönen till 226K:dr 3a sk. och a5 Tunnor Spannmål. Stats - Stats-Utskoltets Betänkandeh. i3a3 Siats-Utskottet har väl icke kunnat erkänna rigtigheten af den jemförelse, ÖfverIntendenten gjort, emellan dess Secreterare och Secreterarne uti Rikets Collegier, samt Cancellisten med Cancellister i Collegierne; men då göromålen hos Öfver-Intendents-Ämhetet i senare åren blifvit betydligt ökade, dels genom den år 1816 vidtagne förändrade reglering med anslaget till Byggnader oell Reparationer å Kronans Hus och Byggnader i Landsorterne, dels ock derigenom, att detta Ämbete, efter förra Slotts-ByggnadsDirectionens upplösning, fått öfvertaga de ärender, som hemälde Direction förut tillhörde, har Utskottet likväl trodt sig finna, att Secreterarens ochCancellistens innehafvande
Det närvarande är hos oss icke utan likheter med det trumpna tidehvarf, som i England aflöste Shakespeares och Elisabets.1 I stället för att arbeta på smakens höjande sänker sig mången tidning under publikens nivå och vidmakthåller det groll mot den inhemska konsten, hvilket egentligen först frammanades under åttiotalets tvister, men hvilket långt efter dessas bortdöende fortlefver som en vana. Vill någon för närvarande kasta sig öfver ett konstverk med de orimligaste beskyllningar, kan han alltid räkna på ett tacksamt följe. Att vetenskapen står jämförelsevis skyddad, om också på långt när ej efter förtjänst uppskattad, beror uteslutande på dess mer ämbetsmannamässiga ställning. Visserligen har Svenska Akademien genom minnespenningar och grafstenar och genom hela sin ställning gifvit litteraturen en oundgänglig statslig bekräftelse och i det hänseendet varit till ett verkligt, erkännansvärdt gagn, som vittnar om stiftarens blick för svenskt lynne. Samma bekräftelse har konstakademien förlänat de bildande konsterna. Lika fullt röjer sig mot alla estetiska skapelser ett skadegladt hat, hvilket urartar till pöbelaktig likgiltighet för allt djupare själslif. Polemiska diktare ha beständigt mött motstånd i alla land. Garborg utropar midt i det vittra Norge, att han icke kan lefva annat än i en fjällhydda uppe vid snögränsen, och Kristiania målas af skriftställarne i färger, som icke väcka reslust. Björnson och Ibsen ha nödgats att tillbringa långa tider af sitt lif i fjärran land. Shelley, Byron och Heine dogo i landsflykt. En allvarligare inblick i det germanska och anglosachsiska sinnets hemligheter kan till och med skönja vissa sympatiska grunder för denna jungfruliga och till skuggrädsla stegrade ovilja mot våldsammare konst. Men allt detta räcker icke att förklara de närvarande förhållandena i Sverige. En sådan obeläsenhet, en sådan förkärlek för det medelmåttiga som hos våra bildade klasser återfinner man på sin höjd i det stora kulturlandet Tyskland – våra författares Kongo. Kanske återfinner man också något liknande inom många kretsar i de andra stora kulturlanden, men säkert icke hos något af våra grannfolk, och den plebejiska enfalden pryder icke förädlade germaner.
Tab. N:o 2. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Bönor. Potatis. Rofvor. Morötter. Vicker. Raps. Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter. Svin. Areal vid Afverkningsbelopp utfördt i Särskilde slag af skogar m. m. periodens slut. Qvantitet. Penningevärde. Ar. Tunni. o. kappl. Kubikfot. R:dr R:mt. Kongl. Maj:t och Kronan tillhörige och till Dess disposition indragna: Finnas icke. Se texten. Häradsallmänningar: Sockneallmänningar: Ekeplanteringar: Finnas icke. Mull bärsplanteringar: Andra skogsplanteringar: Christianstads län. labb. DÖDADE ROFDJUR. i. Är. 3. G. 7. Mårdar, I Hillrar Vargar, i Hafvar, j oell | Hermeliner. Uttrar. Far. Svin. Gäss. Ankor. Skadan beräknad i penningevärde. R:dr R:mt. Bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar. Ä landsbygden. Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. td Öfver 15 års ålder. Under 15 års ålder. v Mästare, arbetare Och £are‘ , biträden af alla slag. Öfver 15 o : års ålder. Handtverkerier. Ä landsbygden. Dera biträden af c p CD P-i I städerna. g Tabb. K o s t n a ler för > ^3 gL Antal utgångne hästar af hvarje slag af motstående vägar rn "L w g P ^ Hj Pj e-tCD ° Sa P SVj CO Ms £3 P g: CO Ma rauanaaae nya vägar förbättrade vägar CO ^ S.aq o P: Pj CO ndelade, skjutsDner före vägar Ma tJ ä.vS ^ CR ö Qj p P ST ^ S" ^ ® CO amlagde betydligt )ättrade ragar P Ma CO P e+- CO P p CO P M Ma CO t** 03 o B | p
Ur notisboken. Handarbetets vänners vårutställniug har i början af denna vecka pågått i föreningens lokal vid Brunkebergs torg. Bland det rika urval af sevärdheter, utställningen haft att bjuda, märktes ett stort fönsterarangemang m e d motiv från drottning Kristinas tronhimmel i statens historiska museum. Vidare salsstolar m e d gobelinväfnader, mönster m e d blomstermotiv, k o m p o n e r a d e af fröken Sjöström, portiére i orientaliskt mönster, komponeradt af fru Olason m. m. A f synnerligt intresse var en utställd gobelinväfstol, på hvilken tre af föreningens skickliga gobelinväfverskor arbetade under titställningsdagarne m e d att väfva på en stor gobelintapet, beställd af grefve Hallwyl till hans nya hus v i d Hamngatan. Samtliga de mönster och modeller till arbeten, s o m tillkommit sedan senaste utställningen, v o r o utställda, liksom en rik samling af spetsar, så väl utländska s o m svenska från olika landskap. Föreningen har haft att glädja sig åt flere beställningar, däribland äfven af konungen. En rådig kvinna. Till föreståndaren för telegrafverkets telegrafo c h telefonstation i Mariestad, Ingeborg Granqvist, hvilken v i d den eldsvå- da, s o m den 6 december 1895 ödelade en betydlig del af nämnda stad, ådagalagt ett synneligt nit o c h intresse uti att omhändertaga telegrafverkets tillhörigheter samt skaffa hjälp till afvändande af eldfaran, har regeringen bemyndigat telegrafstyrelsen att utbetala en gratifikation af 500 kronor. Fosforförgiftningarna. Första kammaren har nubeslutit att — icke biträda Andra kammarens beslut o m skrifvelse till K. M:t i syfte att få ett förbud m o t fosfortändstickors införsel o c h salubjudande. Denna fråga är härigenom fallen • — åtminstone för i år. Ett vilseledande tryckfel rättas härmed. I vår notis i n:r 14 o m sjuksköterskornas pensionsfond uppgafs s o m villkor för erhållande af pension bland annat att delägare skulle ha till kassan inbetalat minst 5000 kronor.
Af Paul Andersson från Jemtlands län, örn anslag lill upprättande af eli stuteri i Jemtlands län för uppdragande af arbetshästar. Då det med hvarje år och i mån af landlbrukets framåtskridande blifvit eli behof alt framskaffa passande arbetshästar, men tillgången på sådana inom landet icke står i förhållande till den ständigt ökade efterfrågan, har man på sednare åren nödgats införskrifva arbetshästar från utrikes ort. Härigenom hafva stora summor gått ur landet för en vara, som^i godhet står vida efter hvad vi förut ega af delta slag. Hil hafva importerats en mängd Percheron, Clevelands, Clydesdalcs m. fl., ehuru inom Jemtland finnes en arbetshäst, sorn, åtminstone för våra förhållanden, är bättre än någon af de dyrköpta utländska racerna — jag menar de ståtliga ”Bryggarehästarne”, som vi dagligen se på Stockholms galor. Jemtlandshäslen förenar styrka med snabbhet och härdighet, som gör honom användbar lill alla de olika brak, hvartill vi behöfva vår arbetshäst. Han är en utmärkt ploghäst, ty, jemte styrka och härdighet, eger han den storlek och ”tyngd i sadlen”, som för arbetshästen erfordras; han har ett fromt och sedigt lynne och öiveranstränger derföre icke sina krafter, eller faller i sken lör ett ovanligt ljud eller dylikt; han är en utmärkt god trafvare och egnar sig derföre lika väl för skjutskärran, hvartill jordbrukaren tyvärr äfven måste använda sin arbetshäst, som för ridbudet eller kappsläden; han bibe håller godt hull på en föga kostbar höutfodring, och är genom sin grofva hud och tjocka hårbeklädning härdig både emot yttre och inre sjukdomar och torde knappast af någon häst-raee öfverträffas i förmåga att slita ondt. Ehuru detta utmärkta djur väl förtjenar att taga vara på, arbetas likväl årligen på dess utrotning eller förvandling til! ridoch lyx-hästar, och om icke en mängd föl af denna race årligen aniades och uppföddes i Jemtland, så skulle den s. k. Jemtlandshäslen numera vara ganska sällsynt.
[2118] äro fyra och deras ålder mellan 8 och 3 år. Ö blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Biffstekssås. F TAYÅRDARINNA familj boende i Luleå. M Ättika med fotografi, torde insändas till » A. A. », i Halland, adr. Halmstad, fin. plats f en 9 — 10 års flicka att jemte egen dotter åtnjuta undervisning i vanl. skolämnen, språk och musik. Moderlig omvårdnad. Afgift 250 kr. för läsår. [2159J SÅSOM S på flaskor for utspädning. plats ledig till hösten för en hållerska med godt lynne. N Y D A L A U Försöken Th. Winborff &amp; Cäs i Stockholm tillverknngar af Concentrerad en större egendom i Småland finskicklig, Å H So j a, på finnes ledig i medio af augusti hos en N:R I I 7. Mögelfläckar borttagas bäst med sur mjölk, men man måste flere gånger blota och sakta gnida linnet däri, samt låta det ligga på blekning i stark sol däremellan; på 14 dar äro fläckarna borta, om detta upprepas dagligen. Elin. Anne tillrådes att uti en bokhandel köpa sig: Vinberedning utan drufvor. Att af frukter, bär, potatis och spanmål tillaga öfver 70 slags viner samt andra helsosamma, billiga drycker, hvaribland engelsk porter; äfven i de minsta kvantiteter. A f M. Chevalier. (Allmännyttigt handbibliotek n:r 33). Hvad beredningen af Rabarbervin angår sändes en beskrifning, som stod i en tidning för omkring ett år sedan, men som insändaren af detta svar ej själf profvat. Rabarbervin. I maj och juni, då stjälkarne äro mest saftiga och friska, lämpa de sig bäst till vinberedning, men vill man använda försommarens skörd till krämer och kompotter m. m., så låter rabarbern äfven under eftersommaren mycket väl begagna sig till vinberedning.
Det förra eller Tionde-Tack jernet y vid sista Stats-regleringen beräknadt till 16,000 Skepp., med ett ulfördt värde,efter 5 R:dr 24 sk. per Skepp, af 88,000 Transp. B:co R;dr 3,478,170. Expeditions-Utskottets Forslag till und. Skrifvelsej N.-o 388. Transp. B:co R:dr 3,478,170. R;dr hafva Rikets Ständer, då Tionde-tackjernet under åren 1833 till 1837 per medium utgjort 17,500 Skepp., ansett, oagtadt den nedsättning, som blefve en Följd, derest Rikets Ständers, uti underdånig Skrifvelse den 18 Nov. sistlidet år, anmälda beslut, angående tillökning uti skaltefrihets-dygneu vid Masugnar, vinner E. K. M:s Nådiga bifall, kunna, i öfverensstämmelse med E. K. M:s Nådiga Proposition, upptagas till 17,000 Skepp, a 6 R:dr per Skepp, eller lPdr 102 OX). Hammarskatts-jernet åter, som vid sistlidne Riksdag beräknades till 4,500 Skeppund, med ett värde af 70,500 R:dr, hafva Rikets Ständer ansett böra uppföras till 6,000 Skeppund, med ett, efter 15 R:dr 32 sk. per Skeppund, beiäknadt värde al ... 04,000. 196,000. 10:o Alun-Tionden, vid senaste Stats-regleringen upptagen till 3 0)0 R:dr, har, i enlighet med E. K. M:s Nådiga Proposition, blifvit uppförd till . 1,000. ll:o Svafvelbruks-Tionden, med derunder inbegripne
Petersson, Lagmannen, Friherre Leyonhufvud föredrog i underdånighet Justitis-Cantzlers-Embetets Memorial af den 7 i denna månad, innehållande: att sedan till dess kunskap kommit, att det stundom skall brukas, att vid penninge-försträckningar , låta Låntagaren utfästa, jemte laglig ränta, särskilte vitén, derest icke lånet å utsatt tid återbetaltes , hvilka vitén vid lag-sökningar blifvit icke allenast fasställde, utan ock tilJagde lika betalningsrätt med sjelfva lånbeloppet, ehuru förskrifningen varit af löpande egenskap och i innehafvarens hand executiv, hade Justitias - Canzlers - Embetet öfver grunderna för en dylik pröfning begärt utlåtande af den executor, hvilken afdönrt dylika lagsökningsmål 5 gom derpå svarat: att de utsatte vitén icke ansetts kunna Den i Juli. kunna komma under namn af olaglig ökning i renta: att yttets försittande berodde på Gäldenären sjelf aft förekomma och, der det ändock inträffade, endast utgjorde ett skadeslöshållande för långifvarens opåräknade mistning af sina utgifna penningar: att dylika Öfverenskommelse!-, af fullmyndiga personer ingångne, icke vore i lag förbudne: och att i de fall som vore i fråga, de fleste
Hr Reisenauers konsert, som var bestämd att gifvas i tisdags, måste till följd af trafikhinder uppskjutas tills i onsdags, hvadan vi ej heller hinna omnämna densamma förrän i nästa nummer. En lärarinnas roman. EN SVENSK kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg. (Forts.) FJÄRDE KAPITLET. Ofta k u n d e h a n gifva frågor o c h svar, som gjorde Kerstin stum af förvåning. M e n j a g ville inte tala om det, s å d e andra barnen hörde det. A h, j a g har s å ondt. Stackars liten! D å Petter fortfor att klaga öfver s i n höft, klädde Kerstin af h o n o m för att se, h u r det v a r fatt. Vintern h a d e nämligen inträdt. Kerstin knackade, utan att få något svar. S å steg h o n in. I ett annat hörn sutto fyra andra, alla m i n d r e ä n Petter. Kerstin antog, att det v a r fadern. » Karlen slog till ett hånskratt, blef ett ögonblick stående orörlig. Kerstin rörde sig e j. » Dra å t. Hustrun såg först efter den bortgående m a n n e n, sedan p å Kerstin, s o m rest sig o c h borstade af sig. Petter hade krupit tillbaka till sitt hörn. » Ja, kära fröken, sådan är h a n. Det v a r bara till mellanlägg i böckerna. » barnen. Dra åt f a n d e r s! » Hvad den lille s å g lycklig u t! » Det var lögn! Petter! » » Skulle d u vilja frågade Kerstin. » Då skall du få det, Petter. » Jaså, du vill spela i d a g? N å en liten stund får det bli då. » » Jo, j a g narrades i dag, när fröken frågade, o m jag fallit omkull o c h slagit m i g. » » Jaså, har du inte d e t? fram. Kerstin kände, h u r h o n bleknade. Gråten stockade sig i halsen p å h e n n e. S å föll det första, tunga slaget af d e n grofva handen.