Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då såsom en hufvudsaklig fördel af jernbanans framdragande öfver NorumNilsby framhållits, hurusom dels östra Wermland, hvarest skogarne till följd af en under århundraden fortsatt afverkning äro mycket medtagne, skulle för dervarande bruks och masugnars behof kunna erhålla kol från skogarne i vestra och nordvestra delarne af provinsen, hvarigenom priset å denna förnödenhetsartikel, hvilket under sednare åren i bergslagen uppgått ända till 18 å 20 Riksdaler per storstig om 24 tunnor, under det att kolen i vestra Wermland gällt högst 7 å 8 Riksdaler stigen, komme att betydligt sänkas, dels ock genom lättheten att å jernbanan transportera malm och tackjern till koldistrikten, en väsendtligen förökad tillverkning af jerneffekter skulle derstädes uppkomma, har Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, för att erhålla närmare upplysning om förhållandena med skogstillgångarne i ofvanberörda delar af länet, låtit genom den i dessa trakter sedan Dera år tillbaka anställde och i skogstaxeringar erfarne extra Ofverjägaren T. Norrby verkställa utredning om nämnde tillgångar, genom hvilken utredning vunnits en nedslående bekräftelse pä den i sä väl Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes som Hushållnings-sällskapets berättelser länge förda klagan öfver skogarnes förminskning och bristen på åtgärder för befrämjande af deras återvext. Af den utaf bemälde Öfverjägare utarbetade och, jemte tillhörande karta samt tabellariska sammandrag, härhos bilagde beskrifning öfver skogsförhållandena inom Jösse, Gillbergs, Öfre och Nedre Fryksdals härad, samt Skillingsmarks, Jerneskogs och Karlanda socknar af Nordmarks härad, jemte den del af Kihls härad, som lig - 28 Kongl. Maj:ts Nåd.
Etsk. Uti., N:o 128. 5 med hvad Rikets Ständer i ämnet under den 15 Januari samma år i underdånighet förklarat och tillstyrkt; att genom denna Kongl. Kungörelse den lindring blifvit rotehällarne beredd, att de, hvilkas karlar under kriget afgått, erhålla restitution af erlagda beklädnads-afgifter för så många månader, som af den tid, för hvilken inbetalningen förskottsvis egt rum, vid krigets slut återstå; samt slutligen att en ytterligare lindring kommit rustoch rotehållare vid båtsmanshållet till godo, derigenom att staten, på sätt ofvan förmäldt är, öfvertagit underhållet af båtsmännens täcken och kojer. Vid dessa förhållanden och enär den i 1812 års Bevärings-Lag gifne föreskrifts att bevärings-manskapet skall, då det uppbådas till verklig tjenstgöring, af Kongl. Majt förses med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning, destomindre synes kunna verka till befrielse för rustoch rotehållare vid båtsmanshållet att, på grund af äldre åtaganden och förbindelser, under krig, tillhandahålla beklädnad och utredning för sina nummer, ehvad dessa under kriget blifva vacanta eller icke, som en dylik förmon icke tillkommer de rustande vid indeldle beridne och afsutne Cavalleri-Regementena, och den befrielse, rotehållarn e vid indeldta armeen i förevarande hänseende åtnjuta, har sin grund i knekfe-contracten, enligt hvilka soldatens lifmundering och öfriga fältutredning i allmänhet af Kongl. Maj:t och Kronan bekostas; så få Utskotten tillstyrka, att någon åtgärd i anledning af Lars Larssons ifrågavarande motion icke måtte å Rikets Ständer sida vidtagas.
Sol! Och inte en molntapp på himlen, som spänner sig ljusblå öfver husens tak, sedda i morgonbelysning. Hem till frukost! — Prat! Hvem kan gå hem och sätta sig i en instängd matsal ännu på länge? Nej, ut att drifva tills magen skriker, ut att drifva med händerna i paletotens fickor, bekymmerslös som blott en främling bland främmande menniskor. Lika godt hvart! Bort från de fashionabla qvarteren, in i den stad som är en verld för sig, – de fattigas och småfolkets stad. Bara man viker om hörnet från den stora stråkvägen slår skilnaden en till mötes. Blott vika om ett hörn, och borta äro de eleganta butikerna med sina stora spegelfönster, den myllrande mängden af brådskande vandrare i vårdade kläder, och borta spårvagnens rassel och klingande bjellror! Man möter dem väl också i bättre gator, dessa malätna figurer, naggade af nöden, stämplade af bristen, i frändskap med brottet och skojeriet; men der sticka de sig undan bland de andra, der hasta de framåt som om de ingen rätt hade att exponera sina trasor, der krympa de sig under polismannens blick och tyckas smalna in till skuggor, som tyst glida fram mellan verkliga menniskor, – folk: bättre folk. Här deremot äro de hemma hos sig, och det syns både på gång och hållning, slusken med fransar kring byxorna och hål på armbågen rätar upp sig och går så käckt som enhvar; syhästen i sin slitna kappa – för snäf att kunna räcka åt en turnyr – är här välklädd bland de andra, och barnen – barnen ha en fristad på gatan, der inte de äldres bannor kunna nå dem. Se på den lilla der, som slår kanor på rännstenen! Fötterna i ett par listskor, som tillhört en vuxen, hälarne nedkippade och listerna dragna ut i slamsor. Mol ensam, med orubbligt allvar fortsätter hon sina öfningar, och det är mer än ett konststycke, att hon inte ramlar omkull och slår trubbnosen flat emot isen, – den smutsiga isen på en uppsväld rännsten! Men den lilla sportsmenniskan har roligt, så roligt att hon af bara intresse inte har tid att le, utan ser helt allvarsam ut.
Vinden har varit högst complaisant och blåst stundom favorabelt fbr dem, som segla hit öfver sundet, stundom fbr dem, som komma hit ifrån Liffland; men efter nogaste utkik har ännu ingen seglare, n. b. främmande kunnat upptäckas. Okänd kunde ej prin-sarnes resa vara fbr regeringen, då officiel underrättelse derom hade ingått till hofchancellier-embetet och der ifrån hit, men man teg och lät intet derom transpirera ibland Stockholms allmänhet. Min Broder fbreger såsom skäl att icke kunna komma hit sin fbrmodan att kunna emottaga K. M. i Linköping. Jag tror ej, att man kan vänta det. Konungen kommer cirka den 14till Stralsund ooh lärer tyvärr vara ocoupatissimus der att sätta Pommern ooh den vackra ffcstningen i försvarsstånd emot en fiende i allt fall, hvarför ook flera k&amp;rer äro ditkommenderade, till ooh med hela husarregementet. Order skola ook kommit till Karlskrona om utredning af flottan. K. M. säges läta drottningen med större delen af hofstaten embarqaeras för Stockholm, men sjelf bli qvar. Skulle konangen göra ett ryck öfver för att här hos oss se de franska herrarne, s&amp; är all apparence att han ätergår till Pommern, men icke det minsta visst vet man härom, utom det enda att utländingarne visst debarqnera här, när det hinner ske. Den 24 sept. Nu ändtligen inkom rapport att den ena division franske prinsar i går under ovädret debarquerat på Oland. Som vinden bläst jemt ifrån Liffland i går och flera dagar, så måste det väl vara Louis XVIII, med sin svit, som är kommen, hvarom kanske mera rätt nu innan posten går. Huruvida man kan uppehålla dem med komplimanger på bron, vid uppstigandet utur slupen vet jag icke ännu. De ha slitit för mycket ondt att ej vara helt impatiente till att inträda i dem värdiga rum. I natt hafva de varit i Resmo, en bra prestgård, der de icke varit så illa. General Ankarsvärd reser nu ut att hemta dem och förmodligen komma de vid middagstiden till staden.
Ingen visshet! Och om hon också älskar Nionde scenen. VALBORG. GERTRUD. höger 1). GERTRUD (klädd i hatt, från har sagt, att ni är illamående. (Sätter sig). VALBORG. Det var roligt se er, fröken Valborg. Ivar alltsammans. Jag har er att tacka för en vacker gåfva, fröken Gertrud. Mig? GERTRUD. VALBORG. Jag har en plågsam hufvudvärk det är hand. En charmant bukett Bukett? GERTRUD. VALBORG. Ja, ehuru jag egentligen fått den i andra hon, som ni, tycks inte vara någon vän af rosor. Jag hatar dem! GERTRUD. VALBORG. Af rosor. Ni gaf den åt moster Lisen, men Det måtte ha blifvit helt nyligen. Kandidat Wide sade mig en gång, att rosor voro edra favoritblommor. GERTRUD. VALBORG (pekar på medaljongen). GERTRUD. Det var då... Nu föredrar ni juveler. hjelpa att jag är så förtjust i alla vackra saker, och att jag blir så glad öfver allt jag får VALBORG. först fast sedan bränner det mig som eld. Och hvarför? Nej, nej! Ja jag menar jag kan inte Det kan jag inte säga er (stiger upp). GERTRUD. Man tar gerna gåfvor af den man håller kär. Af den man håller kär, ja! GERTRUD. VALBORG (lätt forskande). Ni älskar således inte er fästman. GERTRUD. VALBORG (stiger upp). för god för mig. Det har jag inte sagt. Han är god, mycket honom, om er förlofning skulle komma att brytas sådant kan ju hända skulle ni då sörja mycket? GERTRUD (lifligt). Således om om ni skulle förlora VALBORG. göra mig ondt för en saks skull... Nej, natur Inte alls! (Hejdar sig). Jag menar det skulle ligtvis för flera. Men nu måste jag gå. Farväl. mer tillbaka. (Går i fonden). Måtte ni vara riktigt återstäld, till dess jag komVALBORG. bördan blef då åtminstone tagen ifrån mig. Gud ske pris! Hon älskar honom inte. Den
Du blef » värderad » och du blef » samhällsnyttig ». Men det kostade ditt l i f. Den sista glöden mörknade. Under falaskans gråhvita flagor blänkte dock ännu några kol, ett par heta, glimmande ögon, hvilka sporde: » Är väl människornas öde annorlunda? » Ellen (Illustratör: Jenny Nyström). Key. I D U N 430 tfn ii s I. 1 ou bodde med sin familj i en villa vid Djursholm, och hon hade nyss genom (Mi gudfaders död fått ett litet arf. Hon hade talat med en äldre släkting inne i staden om hur hon skulle placera de pengar, hon sä oväntadt hade erhållit, och när jungfrun just " nu lämnade henne posten, tidningar och två bref, såg hon, att det ena af dessa var från denne släkting. » Som jag gärna vill hjälpa dig att få din lilla affär rangerad, » skref han, » så skickar jag i morgon ut en person, som är den lämpligaste man gärna kan tänka sig att ordna sådana saker. Han är kamrer i en bank och har för öfrigt bekantskaper och resurser i alla möjliga ekonomiska och industriella bolag och inrättningar, en person som bokstafligen består af bara siffror. D u kan emellertid fullkomligt lita på hans råd, och jag hoppas, att ni skola bli ömsesidigt nöjda med hvarandra. Hjärtliga hälsningar till din man och dina gossar etc. » » Nå, det var då bra snällt af farbror Hans att så genast ställa om m e d det där, » sade hon för sig själf, under det hon beredde sig att bryta det andra brefvet. » Det var riktigt vänligt af honom. » Och så läste h o n: » Kära Maria! Jag måste uppfylla en smärtsam plikt, då j a g nu nödgas underrätta dig om, att min Gärtrud häftigt insjuknat i lunginflammation. Sjukdomen har uppträdt så våldsamt, att vi frukta det värsta. Doktorn hoppas visserligen ännu på, en kris, men hon är ytterst svag och har svåra plågor. Hon hälsar dig innerligt. Här uppe äro vi totalt insnöade. Jag inser därför, att du icke kan komma hit, men jag ville ändå låta dig veta, hur vi ha det. Om någon förändring inträffar i morgon, så telegraferar jag. Gärtrud talar mycket om dig. Men hon yrar mest.
Föredrogs ånyo utdrag af Högvördiga Preste-Ståndets Protokoll den 8 dennes, N:o 302, innefattande dels nämnda Riks-Stånds beslut, i anledning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 27, angående förändrad lagstiftning om hemmansklyfning och jord-afsöndring, dels inbjudning till Borgareoch Bonde-Stånden att instämma uti Preste-Ståndets beslut, rörande lydelsen af 5 § 2 mom. uti Kongl. Förordningen den 19 December 1827; hvilken inbjudning antogs. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 18, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående stämplade pappers-afgiften. 496 Prot.-Utdrag den 22 Augusti i85l. Med vidblifvande af fattade beslut, godkände Ståndet de föreslagna volerings-propositionerna; och hvad angår den vid slutet af Memorialet gjorda hemställan, rörande Bevillnings-förordningens § 11 mom. 12, lät Ståndet dervid bero. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsock EkonomiUtskottets Memorial N:o 107, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 98. Frän Hederv. Bonde-Ständet. S. D. Föredrogos och godkändes Expedilions-Utskottets Utlåtande N:o 7, med anmälan af åtskilliga utaf Rikets Ständer för innevarande år beviljade löne-tillökningar; samt Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser: N:o 97, angående anslag för gratifikationer åt under-officerare m. fl.; N:o 98, angående beviljadt anslag till beredande af tillfälle för officerare af arméen att ingå i utländsk krigstjenst; N:o 99, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående indragning till Kronan al den till s. k. krono-kalkugnen å Gottland anslagna ränte-ved; N:o i00, i anledning af Kongl.
Det vore en besynnerlig omständighet, och alldeles ensam i sitt slag för Gö - 18a Den i3 April. tha Canal, om ett arbete, på hvilket g a 10 millioner äro använde* ej skulle kunna fullbordas genom ett nytt Bolag, som, med tillgodonjutande af det redan färdiga arbetet, ej hade mera än 16,000 alnar att fullborda, och som kunde få sådana fördelar, att det är osvikligt att det skulle kunna uppkomma genom inhemska eller åtminstone genom utländska medel, då vi känna hvilka företag utomlands fullbordas, och då man der är i behof att finna tillfälle till placering för* och begagnande af, sine penningar. Jag tror* att innan Rikets Ständer vidtagit en sådan utväg att försöka få arbetet fullbordadt utan Svenska Folkets betungande, hafva de ej uppfyllt sin pligt. Jag tror, att Götha Canal skulle kunna bringas i fullbordan, på samma sätt som Stenkolsverket, genom ny Aktieteckning, Jag inser ej för min del, i hvilka förbindelser Rikets Ständer stå till Caiialen för att tvingas fortsätta sina uppoffringar. Jag kan ej inse det i något fall, ty jag kan aldrig öfverbevisas, att Rikets Ständer inledt Bolaget till detta företag, mera än man inleder andra Bolag, hvijka genom hopp om vinst göra sina Actieteckningar. Det är för mig obehagligt att finna såsom resourser för Canalen än ytterligare anvisas RiksgäldsContoirets Creditiv på Banken. Man har föga förhoppningar för FinanceRegleringen, då från sjelfva FinanceBeredningen kunna utgå sådane planer. Verkställigheten är för tidig; summan skall likväl gå ut, och den anvises på RiksgäldsContoiret. Detta har inga fonder; det har ej annat än sitt Creditif på Banken. Det blir då Banken, som skall utbetala medlen. Således, ur alla synpunkter, är det för tidigt att afgöra detta ämne, innan så många andra hufvudfrågor blifvit afgjorde. Jag förklarar, att mitt samvete förbjuder mig att tillstyrka något förskott till Götha Canal.
A i stadens andra rote, äfvensom den mark, hvilken nedanför berget är belägen emot Hästbacken och Kungsgatan, norr om den färglagda delen å kartan, och invid berget begränsas af en rak linea, åt öster och vester utdragen från södra sidan af den plats, som utgjort förenämnde Stcits-Utskottets Utlåtande, N:o 103, 5 tomt N:o 102 Litt. A., innan densamma med nyssberörda 2,603 qvadralalnar tillöktes ; 2:o Att staden emot erhållande af den till reparation af Götha Arlilleri-regimentes för närvarande inom förra bastionen Gustavus Magnus befintliga gymnastikbod anvisade summa 302 Rdr 4 sk. banko, flyttar denna bod till lilla Otterhälleberget och uppförer densamma der i fullständigt skick på den plats, chefen för nämnde regimente anvisar; 3:o Att kronans, till staden afträdda, område användes förnämligast till byggnader och anläggningar, som underlätta och befordra handelsoch sjöfartsrörelsen, samt dernäst till andra föremål, som äro för staden nödvändiga och gagnande; samt 4:o Att staden nu och framdeles, medelst inbetalning i Götheborgs Fortikations-kassa, ersätter vederbörande den afgäld, som enligt nu gällande kontrakt utgår för vallhö eller bete å de under ifrågavarande afträdelse inbegripna vallstycken. Derjemte har Utskottet, genom remiss från välloflige Borgare-Ståndet fått emottaga ett af Herr Warn, till upplysning om arealen af den kronans mark och utfyllning, som nu är i fråga att till staden Götheborg upplåtas, inlemnadt af t. f. Stads-ingenieuren i Götheborg, Kommissions-landtmätaren C. G.
Utlåtande N:o 8x korn under öfvervägande, hvarvid Ståndet lättade följande beslut: 1, 2 och 3 punkterne af Utlåtandet N:o 8a biföllos; Hela ilen summa af 35,oo0- Rdr., sorn KongL Majit äskat, såsom tillökning i det förut varande anslaget, till öfningar för Flottans bemanning, bifölls, enligt 4 punkten af Utlåtandet N:o 216, dock så, att det påföljande momentet, att i nämnde summa tillgång jemväl är af sedd får det Beväringsmanskapj sorn tjenstgör till sjös}. skulle utgå; 5 punkten at Utlåtandet J\:o 82 afslogs, och 6 punkten ansågs numera icke fordra någon åtgärd; S. Bi Föredrogs ånyo Stats Utskottets Utlåtande N:o 2-18j i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 84> angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel, i sammanhang; hvarmed äfven Utlåtandet N:o 84; kömi i öfvervägande, och stannade Pre* ste-Ståndet i följande beslut: 1, 3 och 5: punkterna biföllos, enligt Utlåtandet N:o 84; 3 och 4 punkterne biföllos, enligt Utlåtandet N:o 218; S. D. Föredrogs ånyo Stats Utskottets Utlåtande N;o 21g, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 8^> rörande regleringen af Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel; Preste-Ståndet,. som redan bifallit Utlåtandet N:o 86,. lade detta: tili handlingarna,. Prut.
När nu dessa hvartdera för sig beslutil att hafva suppleanter i Ulskm, och äfven, såsom vi af tidningarne sett, utvalt sådane, så är följden att hvarje annat Stånd hålles fulltaligt i Utskm, så vida något ögonblickligt förfall icke hindrar en eller annan ledamot att sig infinna. Skulle då R. o. Ad. ej hafva suppleanter för sig, så blefve dess medlemmar mindre fulltaliga. Det inflytande, som detta Stånd borde i Ulskm hafva på ärendenas afgörande, blefve följaktligen ringare än något annat Stånds. Skole vi låta dervid bero? Jag tror icke att det, mera vid denna än vid föreg:de riksdag, vore för riket gagneligt. Den andra frågan är den om lagligheten. Jag vill ej inlåta mig i den vidlyftiga utredning häraf, som vid förra riksdagen gjordes, utan blott erinra om den omständigheten, att dåvar. Landtm, icke fann någon anledn. att vägra propos. på förslaget. Det torde öfvertyga R. o. Ad. att med lagligheten icke är något fel. Om det vore olagligt för R. o. Ad. att hafva suppleanter, huru kunde det vara lagligt för de 3 öfriga Stånden? Våra rättigheter äro icke mindre än deras. Jag hoppas alt detta förhållande mätte vara tillräckligt att öfvertyga R. o. Ad. om ogiltigheten af Frih. Cederströms anmärkning. Jag hemställer vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, läcktes låta uppläsa det förslag, som Ridd.Utsk. förliden riksdag vid återremissens besvarande framställde, och hvilket då af R. o. Ad. bifölls: Om detta nu af Städet godkäunes, så är frågan dermed slutad, och Electorerne kunna genast få skrida till val af suppleanter, hvilka i närvar, ögonblick så mycket mera torde behöfvas, som den annalkande julen och Utsk:s-ledamöters deraf följande bortresa föranlåta Electorerne att i tid vara betänkte på att under helgen hålla Utskm fulltaliga.
Sedan jag nu yttrat mig i anledn. af Utsk:s afgifna förslag i detta lika angelägna, som mycket omtvistade ämne, ber jag att deruti få tillkännagifva den enskilda öfvertygelse, jag upphemtat af min visserligen ringa erfarenhet och forskning samt de resultater, som visat sig af redan vidtagna åtgärder i frågan. Mig förekommer det, som skjutsentreprenader och diligence-inrättningar, sådana de i andra länder finnas och böra vara, ännu icke i vårt Iand kunna i allmänhet tillvägabringas, utan en öfver höfvan förhöjd skjutslega, och jag räknar de förnämsta orsakerna dertill vara, att vägarna i följd af local och ''limat äro för svåra, att trafiken på många ställen ar för ringa, på andra för be 12 H. 19 Dtn iG Augusti e. m. tydlig, nch att, för sådana inrättningars uppehållande, duglige hästars inköp och underhåll kosta för mycket. Jag fruktar sålunda, att liden ännu icke är inne för en så beskalfad önskansvärd reform i våra skjutsinrättningar, och att derföre jorden för närvar, icke kan befrias från skjutsningsskyldigheten, utan denna ännu tyvärr vara dervid ohjelpligt lästad. Då jag i följd häraf betviflar framgången i närvar, tid af denna reform, ehuru jag i allt, hvad lämpligt är, skall för min del söka dertill bidraga, tror jag likväl angelägenheten och rättvisan for/lra att vidtaga nödiga utvägar, för att söka göra skjutsningsskyldigheten så litet skadlig och tryckande som möjligt. Sedan de föreskrifter i afseende på hållskjulsens indragning och förminskning redan äro meddelade, som lämpligen lära kunna utfärdas, emedan ett beslut om dess ovilkorliga upphörande allestädes tvifvelsutan icke kan vidlagas, återstår, som mig synes, att söka bereda de skjutsande ersättning för sitt skjutsningsbesvär, der de icke redan åtnjuta en sådan, och detta kan icke lämpligen ske utan genom en tillökt skjutslega.
Beslut att föreslå förändring uti Definitionen på Tryckfrihet, torde mig tilllåtas att föra Höglofl. Utskottets uppmärksamhet på några af de anmärkningar, som Högvörd. Preste-Ståndet vid sista Riksdag mot Tryckfrihets-Lagen anförde, och under hvilkas åberopande samma Lag af Ståndet antogs. Högvörd. Ståndet yrkade någon slags inseende vid Theologiska Skrifter, innan de till allmänheten utgifvas, somlige Ledamöter med vilkor af den vanlige Theologiska Censurens bibehållande, somlige med förbehåll af någon annan lämpelig granskning, begge gemensamt med förklarande, att den i Regerings-Formens 86 § influtne Definition på Tryckfrihet icke kunde betaga Riksens Höglofl. Ständer rättighet att vid sjelfva TryckfrihetsLagens bestämmande vidtaga nödige gränsor till vår - Bilaga D till Mern. N:o 7. 83 dande af allmänt lugn i förening med sann upplysnings utspridande. Deremot ansåg då Höglofl. Utskottet det i oftanämde Beskrifning af Tryckfrihet intagne uttryck, att den vore en rättighet att, utan något af den offentliga Magten i förväg lagdt hinder, trycka och utgifva Skrifter, vara af den beskaffenhet, att det innefattade ett bestämdt förbud emot ali både censur och granskning af alla slags afhandlingar, men medgaf, att frågan, om Läroböcker och Religions-Tal skulle före utgifvandet granskas, kunde vid nästa Riksdag komma under närmare pröfning. Högvörd. Ståndet förblef dock vid sin tanka och förklarade sin anmärkning, såsom vid förra Riksdagen väckt, för att vid nästa Lagtima Riksdag pröfvas och afgöras. Nu har Höglofl. Utskottet ansett nödigt att, till förekommande af de obehagliga följder, sorn kunna uppstå af ovarsamma och främmande Magter förnärmande uttryck i Dagblad och Veckoskrifter, föreslå förändring af Definitionen på Tryckfrihet. Då således denna grund ändras i nyssnämde afseende, har jag i egenskap af Ledamot i det Stånd, som så ofta och så högtidligen yrkat en föregående granskning af Theologiska Skrifter, trott min skyldighet vara att till Höglofl.