Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen om Landsting, beslutas, så att dessa i allmänhet komme att för jordbruksfastighet, ehvad den vore i mantal satt eller ej, utgå med dubbelt belopp emot för annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål, dels ock att, oberoende deraf, sådan jordbruksfastighet, för hvilken bevillning ej utgöres, i allt fall borde erlägga algifter till det belopp, som, derest bevillning för densamma enligt Art. II Bevillningsstadgan skulle utgå på grund af taxeringsvärdet, mot sådan bevillning svarade, hade Kongl. Majit låtit infordra Landstingens yttranden häröfver och, då af de från Landstingen inkomna underdåniga yttranden inhemtats, att det vida öfvervägande flertalet bland dem uttalat sig för nämnda förslag, i nådig Proposition af den 10 November sistlidet år föreslagit Rikets Ständer att antaga ofvanberörda för debitering af kommunalutskylder å landet gällande allmänna grund jemväl för utgöBih. till B. Besvoch Ekon.-Utslc. Utlåtande N:o 6. rande af de afgifter, som af Landstinget till uttaxering beslutas; hvarjemte, i sammanhang härmed och då den i 1 mom. sista punkten af förut åberopade § 47 i landstings-författningen medgifna rätt för Landstinget att, »med afseende å ett ifrågastäldt företags beskaffenhet, särskildt bestämma grunden för uttaxering af de medel, som för dess utförande erfordras,» synts mindre behöflig, om en billig allmän grund ‘för afgifternas utgörande laststäldes, Kongl. Maj:t tillika föreslagit Rikets Ständer, att, derest den ofvan framställda förändringen i landstings-förordningens stadganden uti ifrågavarande afseende blefve af Rikets Ständer antagen, då jemväl taga under särskildt öfvervägande, huruvida icke åberopade sista punkt i 1 mom. af nämnda § bör utgå samt §:en gifvas den förändrade lydelse, som af Rikets Ständers beslut i ena eller andra afseendet kunde föranledas.
Ständer må i underdånighet anhålla örn upphäfvande af eller åtmimtme rättelse uti en afgift, som nu erlägges till Commendanten å EUborgs fästning af alla till Gölheboig bloch utgående fartyg; 6:0 Herr Petrés, angående iståndsättande af en landcommunication ifrån Westerås till Fahlun, jeinnfördt med upphjelpandet af Strömsholms canal, äfvensom med förslag af åtgärder till förbättrande af vintervägarne i Riket; uti hvilket ämne flere yttranden ä:o i öfrigt afgifne; 7:o Herr Örströms, angående Corrections-anstalterna i Riket; i anledning af hvilken motion flere bland Ståndets öfrige Ledamöter sig yttrat; 8:0 Herr Hegardts, angående förändring uti Kongl. Stadgan den 28 November 1835, 0111 hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iagttagas bör, samt em inrikes tullförpassning och tullbevakning; och 9:o Herr Christiersons j angående förändringar tili Puslföi fa tillingarne. Trot. Utdr. d. 14- Mars 18jo.
Toge man tillika i betraktande, att ti afiken öfver Alinare-stäke uppfångar all den rörelse, som kommer håde ifrån norr öfver Sala och Örsundsbro samt från vester öfver Ekolsund, så insåges lätt, huru ringa den trafik mäste vara, som kan tillkomma emellan Örsundsbro och Almarestäke, i jemförelse med den öfver Rotebro. Då banans längd från Stockholm till Örsundsbro vore lika stor som från Stockholm till Upsala, men den förra linien oslridigt hade att påräkna mindre inkomster, måste häraf följa, att samma linie egde mindre utsigt att lemna behållning på rörelsen. Vidare bar Kommittén anmärkt, att, om banan framdrages öfver Upsala till Sala, skulle densamma upphemta icke allenast den större rörelse, som tillströmmar från norr och öster, utan äfven den trafik, som från Sala nu går direkte på Stockholm; hvaremot, om banan lades vester oin Sigtunafjärden i rakaste riglning från Sala, jernvägen endast kunde påräkna den mindre rörelsen från Sala, men skulle gå miste om deri hufvudsakliga från trakterna nordost om Upsala och från Stockholms län, hvilken icke kunde söka sig vesterut öfver Örsundsbro, för att komma till Stockholm. Ehuru således den raka linien från Sala öfver Örsundsbro till hufvudstaden vore mera än en mil kortare, än öfver Upsala, syntes det Kommittén likväl, på grund af hvad sålunda anförts och med afseende jemväl å hela landets daning norr om Stockholm, — der befolkningen mellan hafvet och segelleden till Upsala saknar andra kommunikationer än landsvägarne, men den i vester bosatta deremot till icke obetydlig del omgifves af vattenvägar, — vara satt utom allt tvifvel, att norra stambanan, anlagd öfver Upsala, skulle icke allenast i allmänhet blifva af större verkligt gagn, utan äfven bättre motsvara derpå nedlagda kostnader, än om den utlägges öfver Almarestäke och Örsundsbro.
Från Högloft. Ridderskapet och A deen. S. D. Vid förnyad föredragning af Conslitutions-Utskottets den 26 sistlidne Februari och 1 dennes på bordet lagde memorial, N:o 26, med förslag till national-representationens ombildning och deraf följande grundlagsförändringar, blefvo följande anmärkningar, hvilka Ridderskapet och Adeln förklarade utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-UIskottet hänvisade, nemligen: l:o, att de äldres kammare icke bör byggas på val af desamma valeollegier, som utnämna ledamöterne af de yngres; 2:o, att 114 § Regerings-Formen lemnäs oförändrad i sak; 3:o, att bestämdare gränslinea bör uppdragas emellan Bonde-Ståndet och den dass af 5 Ståndet, som utgöres af fastighetsegare på landet och alt qvarnegare af Bonde-Ståndet erhålla valrätt; att således § 21 får följande lydelse: ”Valrätt inom Bonde-Ståndet eger, efter hemmantalet, hvarje besuten hemmansegare eller kronohemmans-åbo, hvilken icke hört eller hörer till något, af de trenne förstnämnde Riks-Ständen eller ordinarie beställning i kronans tjenst eller Rikets Ständers Verk innehaft eller innehafver”. ”Qvarnegare af Bonde-Ståndet röste med hemmansegare såsom vid prestval.” 4;o, alt Konungamakten bör göras starkare än kamrarne i frågor, som röra Riksdags fortfarande; att således § 106 får i 1 mom. följande lydelse: ”Riksens Ständer må — behof. Vid åtskiljas, såvida icke Konungen minst 14 dagar förut förlängt Riksdagen, hvars fortfarande derefter af Konungen beror', 702 Prot.-Utdrag, den 10 och 11 Mars 1845. 5:o, att redaclionen bör ställas mera i öfverensstämmelse samt närmare tillses. Den 10 Mars. Från Hög v. Preste-Ståndet.
D. samt truppens underhåll, jemte underhållskostnad för Brvggequipagerna 28,749: 9. Lega m. m. för exercishästar 3,064: 6. Den första uppsättningskostnaden för kompaniet är af Chefen för IngenieurKorpsen beräknad till 31,890 Rdr 67 öre; men till undvikande af särskildt anslag härför, hemställer jag i underdånighet, att behöfliga medel af första årens aflöningsoch underhållsanslag må härtill kunna användas. KavalleriKavallerioch Artillerihästars remontering och skoning. I afseende å detta och Ar utteanslag har Krigs-Kollegiurn anfört, hurusom enligt den af Kongl Maj:t fastställda mnotering1 stat *°r utgifterna frän detta anslag vore för innevarande statsregleringsperiod och skonirg. upptaget ett årligt belopp af Rdr 58,634: 75. men alt, då det på Riks-Staten uppförda årliga anslag blott utgjorde » 55,761: 50. Kollegium ansåge, det skillnaden » 2,873: 25. borde föreslås såsom förhöjning i detta anslag och detsamma således för nästa statsregleringstid bestämmas till förstnämnda belopp, eller 58,634 Rdr 75 öre ärligen. Härvid torde få upplysas, att ifrågavarande utgifter, enligt äldre meddelade föreskrifter, utgöra : Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 51 för Lifgardet till hust, Rdr 19,644: — » Husarregementet Konung Carl XV, • » 16,512: 75. » Svea Artilleriregemente, » 7,897: 50. » Götha d:o, » 7,109: 50, » Wendes d:o, » 7,471: — tillhopa Rdr 58,634: 75. samt att Kongl.
N:o 58, af dess Stånd rättigheten att döma annorlunda om det 4‘de Ståndets eganderält, och med detsamma frikänna det från garantien för hvad det ej får sig till godo beräkna; och då den i x4 §• så Ömt bör vårdas och skyddas af alla Fyra Riks-Stånden, borde ej eller Rikets Ständers Bank, såsom Nationens egendom och dess ädlaste Privilegium, näst det af sin Constitution, så lösligen lemnäs åt godtycket, eller tolkningen af en Lag, som ej finnes, men som man för tillfället vill constituera. Med anledning häraf, och då flera Ledamöter af Högloflige Utskottet, som redan yttrat sig i ämnet, tyckas gilla den tolkning af Grundlagen, som skulle 3:ne Stånd ega att afgöra denna vigtiga fråga, äfven ulom den förstärkning af alla Fyra Stånden, sorn skulle utgöra en deras Nämnd, anser jarr mig äfven nu böra utbedja mig Utskottets bestämda förklarande om de vilkor, sorn BorgareochBonde-Stånden oåterkalleligen fästat vid sitt bifall till myntbestämmningen och realisationen, äfven kunna af Tre Stånd, utan förstärkning till Nämnd, eller på samma tolkning, som lemnäs åt Grundlagen i förevarande fall, afgöras; och anser jag detta förklarande så mycket nödvändigare att i förväg ellerjsammanhang meddelas, sorn dessa frågor stå med hvarandra i närmaste samband och ej kunna skiljas, helst man ej kan 22 Bil. till Constit.-Uts7(. Mern. N:o 58- förklara, att Tre Stånd bifallit myntbestämning och realisation förr, än man* afgjort eller bifallit vilkoren, som, för antagandet, af 2.’ne Stånd äro fästade.
Att då Skepp i Lotsmans farvatten af KronoLols blifvit salt på grund, ingen befattning med bärgningen af elt sådant Skepp eiler dess last 'må af Dykeriet få ulöfvas, derest dess hjelp ej ] lika lias ; Och tillstyrka Riksens Jlögloflige Ständer, alt hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i enlighet med desse grunder täcktes låta öfverse och ändra 1802 års Reglemente för Dykeri-Inrätlningen pä det ali detsamma, sålunda förändradt må vid nu gällande Octroys slut, läggas lill grund för de om Verkets ånyo upplåtande då bestämmande vilkor. Sluteligen och i afseende på sättet för Verkets öfverlemnande till Enskilde Stats-Utsltotets Betankanclen. /{Gi lufva Utskotten troff, sig böra tillstyrka 1 > i kels Ständer, ali framföra den underdåniga önskan, det Kongl. ISIajrl läcktes anbefalla vederbörande, alt sa tidigt låta kungöra den nu gällande Oelrovens slut saint Vrrkels Anvo upplätande till Privat Bolag ifrån och med den esle Januari! 1828, att tillfälle derigenom berudes den enskilda speculalionen, alt öfverväga oell uppgifva vilkoren för Inrättningens ölvertagaude, samt att bland de skeende anbuden, det må forell ädesvis antagas, som för Dykeri-Verkets vidmagi hällande samt eli noggrant uppfyllande af det blifvande Reglementets föreskrifter, utsätter de billigaste vilkoren oell minsta afgifleine.
Från 183o till och med 1840 års riksstat hafva eommendanterne å Dalarö fått lön på slottsslat 35o r:dr b:co Waxholm 45° „ , Carlsten 600 , „ Ny Elfsborg 5oo , , Slottsvaktmästaren å Dalarö har lön 160 „ „ således bar commendanten ej mer än 200 r:dr btcotneraän vaktmästaren. På grund häraf anhålles vördsamt, att de commendanter, som sålunda blifvit beröfvade större delen af sina inkomster och äro urståndsatte att lefva utan lönetillökning, måtte erbål la en slik ersättning, svarande emot hvad de nu förlorat. Uti Högv. PresteSt. har genom Hr Doctor Moren och uti Hederv. BondeSt. genom vice Talmannen Pehr Eriksson blifvit taladt för ersättning, då detta betänk .föredrogs, och uti dessa begge Stånd rönt mycken sympathi, såsom grundadt på billighet, och hafva flere talare sig derom förenat, att eommendanterne måtte erhålla ersättning för livad de förlorat. Med anledn. af Allm. Besvärs-och Ekon.Utskts nu föredragna utlåt. N:o 121, får jag härom väcka ny motion, med begäran om remiss till Statssamt Allm. Besvärs-och Ekon.- Utskotten. 2j6 D c 11 iS Ja n u a r i.
R:dr utom räntor* En summa, sorn jag för det närvarande endast approximativt kan nämna, emedan de uppgifne förlusterne dels icke alltid varit så uppstälde, att de kunnat till bestämda penningsummor sammanföras, dels också till någon del så beskaffade, att de, enligt min, på handlingarnes granskning grundade, öfvertygelse, äro underkastade nedsättning, då de närmare skärskådas. Frågan om förbättring af Författningarne af Militias-Boställens utarrenderande bar ett nära oskiljagtigt sammanhang med vissa delar af den till Rikets Ständer gjorde framställning om förändring i aflöningssättetför indelta Armeens Befäl, och derföre kommer den förra icke att företagas till slutlig pröfning, förrän den sednare är afgjord. - Ett lika förhållande inträffar äfven med ersättningsfrågan, i så måtto, sorn, derest det föreslagne aflöningssättet bifalles, de förhållanden upphöra, hvilka hitintills gifvit anledning till de förluster, som öfverklagas, till de ersättningsanspråk > som göras. Dessförinnan, eller så länge annu årligen enahanda slags förluster fortfara att uppkomma jemte det fortfarande förarrenderingssättet, kunde ersättningsfrågan endast ofullständigt utredas, och det hade valdt utan ändamål eller åtminstone ofullkom*o B. 16 Den 21 Januarii. ligt ledande till ändamålet, att företaga något afgörande i detta hänseende, innan man på en gång bestämt hände allt hvad som borde ersättas. Då nu emellertid sjelfva principen eller frågan om Statens skyldighet, alt, vid ofvanuppgifne förhållande, vidkännas godtgörelse ät de lidande, blifvit genom den ifrågavarande Motionen Rikets Ständers pröfning underkastad, kan jag ej annat, än på det högsta understödja Motionairens mening. Boställshafvarne blefvo redan, genom en år i8o5 vidtagen författning, utan deras hörande, skiljde ifrån all disposition med sine Boställen, hvilka sedermera upplåtits åt Arrendatorer genom föranstaltande af Krigsoch KammarCollegierne.
Om nits henne från för ringde aime, je att befria s n ö n föll fortfarande, blott fundem. permettrez » Ah, mademoiselle, vous m e de v o u s dire quelques m o t s pour au-revoir, » och han såg ut, att h o n ovillkorligen monsieur! » — så melankolisk svarade: Hvad » pourquoi skulle det väl göra? Ingeborg fönstren önskade uti slå s i g n e d v i d ett af stora balsalen, m e n fördes af italienaren in i det åter öfvergifna kabinettet. Ensam Som sin med honom i denna stund! ett b l y g t barn ville hon helst springa väg — men sjönk hon ned, visste icke hvad. stannade. väntande Han U t i en på fåtölj något, stod stum hon italienare, hans förälskade serade henne kunde ej borg. men hela gömd h o n blifva öfver sion. henne — och sedan ens förnuft des mademoiselle. att tänkt någonting fliekfantasier kanske kunde. Ingeborg står vaknar framför skolpojke som uppsatt, rycker ur en spegeln. och dröm, Håret är armarna upp där för hänga den ljusröda kamkoftan. Att han var vacker, det kunde hon En ögon. — blickar gömde försvann Sedan led. Italienaren närmapas, tår sin första Italien. Tiden Ingeborg mamma R o m, hvars m a k a för längesedan dött. se. svarta vid hennes Oupphörligt snärjde sig deras blickar kavaljerer, finger. var de intressanta, fastborrade hett och berusande. seende. resten och liksom i hvarann, och m a i takt, t y italienaren var särdeles öfverFör nedböjdt ögonen ett rendez-vous i pensionsreste böjning Men h e n n e, ovanligt lång o c h ståtlig för att vara Så där h a d e I n g e b o r g i c k e lärt sig d a n s a i Stockholm, men vudet Ingeborg stolt borg, m a r n a höll h a n korslagda öfver bröstet, hufMademioselle Durand, i svart siden, och de i personer arm i arm trädde de ut i Mademoiselles fade det.
Sedermera hofwa, i anledning af Kongl. Majrts Nädiga Bref den 79 Julii 1803, Kongl. Kammar och Bergs - ColLegierne genom Resolution af den 16 November 1804, transporterat berörde Arrende Cvntract uppå Bruks-Patronen O. 6. tteäberK, som uti Arrendet lil! hälften förut deltagit, emot det, att han förbundit sig, att i AtzcHor Lvabs ställe upfylla hwad Contracret förestriftver, och ari derföre ensam ansivara ifrän den lid Lvab gemensamt med Arrendet tillträdde — tteäberA har derefter genom Transport afhandling den i? Augusti »805, öfweriälit hälften i ofwanberörde Arrende af Ädelfors Guld-Werk med rillhörande lägenheter pä Oswer-Jägmäsiaren L. Xiklström och Brnks-Patronen Lamitr:; Warandes ^oäcorZ genom rufärdadt priwilegium af den 17 September 1805 som grundar sig pä Kongl. Brefwet, af den 19 Junii samma är, efterlätik, att wid Adelfortz ro74 Den 22 Zcbruarir - fä inrätta en Ämnes hammare med Härd och ZOS Skeppds. smide för drrfteoes »varande ManufackurWcrks behof, samt atk till detta änmessmide fä upköpa Tackjern frän Bergslagerne; hivarföruran han afwen sätt tillstånd, att till sanrma smides förädlan» de. u'om förrberörde Kniphammare, inrätta nödige Wer städer under kämma tak^ned ämnes Hammaren; Konmandes efter Arrende Areas förloov denna inrättning, att blifwa en Kronans tillhörighet wid Adelforsi, och det. i följe af Arrende Cmnractets innehåll, ucan särskild ärsättning
Det är, så vidt jag kan fatta, ett alldeles nytt förslag, som här väckes, nemi. om inträde för en Kongl. Prins i en tillförordnad Regering, hvilket hvarken förut står omnämndi, i grundlagen och ej heller blifvit af Constit.Utsk. föreslaget. Jag ser således ingen anledning att derom väcka fråga vid detta tillfälle. Tillåter man sig att göra sina anmärkningar vid Constit.Utsk:s för slag så vidsträckta, att man med förslaget förenar åtskilliga andra ämnen, som man kan finna tjenliga att inpassa, kan man icke förutse, huru omfattande dessa öfverläggningar kunna blifva, eller när de kunna komma till slut. Förslaget, att bestämdt förklara, det en K. Prins eller en Statsrådets ledamot eller en annan onämnd person skall inträda i Regeringen, är betänkligt. Om vi inlåta oss uti sådana ämnen, som hvarken finnas förut omtalade i grundlagen eller i Constit.Utsk:s memor., har Ståndet inträdt på en bana, som kan leda alltför långt från egentliga föremålet. Jag skulle derföre tro, att R. o. Ad. icke bör befatta sig med att ingå uti en dylik öfverläggning, utan på sin höjd sträcka sig till hvad Hr v. Troils första förslag innehåller, hvaruti icke nämnes, hvem som uti Regeringen skulle föra ordet; men i afseende på detta förslag kan jag icke rör:de departementschefer, som vore ledamöter af Regeringen, underlåta att underställa R. o. Ad., om det icke vore lämpligt, att departementschef, under den tid han är ledamot af Regeringen och deltager i regéringsärendernas afgörande, upphör att vara föredragande för sitt departement, för hvilket särskild föredragande kunde förordnas; och jag får till följd häraf underställa Ståndets bepröfvande, om icke vid slutet af §:n, i öfrigt så redigerad såsom Hr v. Troils första förslag innefattar, kunde tilläggas denna mening: ”Departementschef, som är ledamot af Regeringen, upphöre under tiden att vara föredragande.” Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: I anledn. af Hr v. Troils anmärkning vid denna § anser jag mig skyldig tillkännagifva, alt jag redan vid IÖ2Ö års riksdag väckt motion derom, att den nu var.
Men jag finner nu deremot ej annat än en mängd frågor inblandade, såsom om uppsägningen skaij blifva på en, två eller fyra månader, samt oin Obligationerne skola betalas å vista; och då man såsom vanligt alltid begär votering om sina sattser, ser jag ej något slut på denna sak. De, som nu afgöra räntan, måtte väl sedan kunna bestämma uppsägningstiderna. Jag tror mig hafva gjort tillräckligt, då jag sagt å vista, eller efter en månads uppsägning, allt efter de låneutvägar, som kunna finnas; ty om ingen vill utlåna på mindre än 5 å 6 månader, kan Banken ej upplåna å vista; men om handlande upplåna penningar på en månad, är ingen fara för Banken att göra detsamma, enär naturligtvis Bancosedeln under denna tid afbålles från cassan. Herr Rosenblad: Om commpntarier beliöfdes öfver det orediga behandlingssätt Utskottets Utlåtande erhållit, så finnes nu en ytterligare tillgång derpå uti det orimliga förslag, att bestämma räntan, innan man vet, under hvad vilkor lånen skola upptagas och utgifvas. Jag hemställer, om här finnas mera än två meningar, sedan jag förenat mig med Friherre af Nordin, och Grefve von Schwerin med Herr Hjerta, Om Friherre Cederström ej afstår, är visserligen hans mening den tredje; men iag Den 2 December e. m. 71 hemställer, om det icke i alla fall är hattie att hafva två voteringar, än alt votera öfver en råd i sender. Vi stå nu, i slutet af andra plenum, ännu vid första momentet af Utlåtandet. Jag anhåller, att Friherre af Nordins förslag må blifva Japroposition, och Herr Hjertås förslag Contra-proposition, samt får i förhand begära votering. Grefve Björnstjerna „ Magnus: Sedan jag med största uppmärksamhet afhört discussionen, och funnit, att nästan lika många nuancer i meningar blifvit yttrade, sorn det varit talare, tror jag dock, att det kunde lyckas att sammanjemka meningarne. Att Inskrifnings-räknirigen må blifva å vista med en, högst två procents ränta, dervid liar jag ej hört något invändas.
Ser hon inte hur tjockt det flyger af dem derute, så det är helt hvitt. Sotnäsan plockar fåglarne, innan han slagtar dem, derför far fjädrarne af dem så der. Hi hi hi. Är hon hungrig, vill hon ha palt; ugnen blir just färdig. Gå bara fram efter sotnäsan, nog finnes det blod nog att göra palt af, der han går fram.” ”Hvarföre förevitar ni mig Flemings dåd, icke rår jag för dem.” ”Aha, ni rår inte, nej, ni rår inte. Nej. Jaså ni vill ha nattqvarter här?” Gumman tog en sticka, tände eld på den och lyste på den nyss ankomna från hufvud till fot. Snön hade börjat smälta, och rann nu ifrån hennes väderhufva nedåt, utför pelsen och på golfvet. Hennes långa växt och raka hållning syntes dock tydligt, oaktadt drägten var våt och förderfvad. Ett par svarta ögon blixtrade fram under mössan, men vattnet rann henne utför ansigtet. ”Nå, hvem är ni då? Ansigtsdragena äro från Österbotten, pelsen med, bloddroppar sitter i mungiporna. Men hvem är ni?” Hastigt for fruntimret med handen åt munnen, och såg sedan på handen, men der syntes intet. ”Ånej, inte ser ni sjelf den bloden. Nå hvad ser ni på handen, Hans Fordeelskan?” ”Ha! – hvarför frågar ni, då ni vet. Dock, hvad mer om en ensam qvinna i vildmarken känner mig. Hvad vet ni af Hans Fordeel, mor?” ”Hans Fordeel, hi hi hi, han som täljt de flesta klubborna. Har hon sett hur han ska sta och dansa för Flemingen! Hå hå, har sotnäsan fått tag i henne med, efter hon är så vilsen nu. Ånej, han håller nog i klorna, hvem han får tag uti.” Den resande hade emellertid lagt af sig de våta kläderna och satt sig på en stockända, som stod framför ugnen. Hon strök nu undan sitt svarta hår ur ansigtet och svarade:
Nyttan af kännedomen om Regeringens tankar i detta hänseende är gifven, och otvifvelaktig! skulle Regeringens votum medföra stora fördelar vid hevillnms reglerande och uphäfvande af förut varande orättvisor. Jag är öfvertygad att örn Regeringen upgifvit grunderne för bevillningen, skulle våra Bevilln.-förordn:r icke varit sädane de nu äro. Men, säger man, genom ett sådant förfarande skall Regeringen ådraga sig missnöje af dem, hvilka i följd af en förändrad Bévilln.-förordn. möjligen få förökad bevilln. Det förundrar mig, att detta yttrande kunnat afgifvas af Hr von Hartmansdorff som är en man med praktisk blick och väl ser, att missnöjet härleder sig icke så mycket deraf, att bevilln. måste utgöras, som icke mera af felaktiga grunder för dess utgörande. Missnöjet blir lika stort, om till följd af beviljade anslag bevilln. förliöjes, och då blir förhållandet enahanda om den förökade bevilln. tillkommer genom Bevilln.Utsk:s förslag eller en K. Propos. Att det icke är så lätt att ordna bevilln. som Hr Adelborg tror, kan jag försäkra honom, likasom att Bevilln -Utsk. skulle vara serdeles tacksamt, om det till ledning vid sina förhandlingar haft någon genomtänkt, från Regeringen utgången Propos. På grund af dessa och af Gr. Lagerbjelke anförda skäl anhåller jag om bifall till förslaget. Frih. Tersmeden: Den talare, som öppnade discussionen i denna fråga, yttrade, att förevar:de förslag härleder sig från det vid 1848j.års Riksdag af Regeringen afgifna förslag. Om så är, visar detta, att ett förslag till grundlagsförändring medför något godt. Samma talare har begått ett misstag, då han påstod, att meningen med detta förslag vore, att hvarje förslag ifråga om förökade utgifter, som från Regeringen utgår, skulle jemväl uptaga sättet, hvarpå dessa afgifter skola utgöras. Delta är alldeles icke meningen och Gr.