Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I 16 § böra näst efter: ”stängselskifva” tilläggas orden: ”lösa ångrör, ” såsom i merberörde reservation är föreslaget, Början af 27 § bör omredigeras i öfverensstämmelse med Ståndets, i detta protokoll först omnämnde beslut, och efter slutet af denna § i Utskottens förslag tilläggas ett moment af den lydelse, som i oftaberörde reservation sid. 23, förekommer: ”då någon å om den är delad i fyra o. s. v.” Bih. till B. St. I 33 § böra i 2 mom. orden med kursiv stil förändras till lydelsen af nu gällande Kongl, förordning sålunda: ”befinnes någon nyttja en eller flera bränvispannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver m. m.” I 2 mom. af 66 § skulle den ändring ske, att tiden, då det nya förslaget till författning skulle träda i verkställighet, bestämdes till början af nästkommande år. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-utskottets utlåtande N:o 206, deisi anledning af Rikets Ständers år 1847 församlade revisorers berättelse angående samma år verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 och 1845, dels rörande åtskillige, vid behandlingen af 1845 års revisorers afgifna enahanda berättelse, jemlikt Utskottens utlåtande N:o 30, uppskjutna frågor, fattade Ståndet i afseende härpå beslut, som följer: Utskottets vid 3 § sid. 24 af utlåtandet samt vid 11 § sid. 28 gjorda tillstyrkanden af underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t afslogoSj hvaremot utlåtandet i öfriga delar af Ståndet godkändes. Från Vällofl. Borgare-ståndet.
Vtdr. d. 32 Dec. 1828. 301 5:0 Nils Perssons frän Södermanlands Län Motion, om vedergällning af Statsverket till den, sorn griper förrymda brottslingar. 6;o Anders Anderssons frän Skaraborgs oell Peter personi fran Jönköpings Län Motioner, om anslag till fullbordande af Vetevinaire-Inrättningen i Hufvudstaden. 7:0 Peter Jönssons fran Jönköpings Län Motion, om förökaclt anslag till Institutet för Blinda och Döfstumma, 8:0 Casper Wijhnans frän Upsala Län Motion, om skyndsam verkställighet af skattläggningarne pä de af Bruken emot Recognitions-afgift innehafvande Kronoskogar. g:o Anders Danielssons fran Elfsborgs Län Motion, att tiden, då Kronofogdar skola afgifva summariska redogörelsen, ina förflyttas till den 24 Maji. 10:0 Börje Börjessons från Hallands och Eric Perssons samt Lurs Larssons fran Gefleborgs Län Motion, rörande förökade Löner eller Boställen åt Häradshöfdingar m. 111. Illo Carl Hindricsson Bergmans och Lars Unesson* fean Gefleborgs Län Motioner, 992 VrotXJtdr, d. ti JJee. igit - om inrättande af Ångbåt eller Trampfartyg emellan Stockholm och de Norr ut belägne Städerne för transport af Båtsmän, m. m. lilo Anders Johanssons från Bohus Län Memorial, om ersättning till Assessoren Hellberg för liden skada på inropad leverance af ett större antal Artilleri-hästar år I808. 13"° lamuel Jönssons och Per Jonssons från Calmare Län Memorial, om befrielse från Skatt för Allmännings - marken på Oland. tågAllmänna Besvärsoch Oeconomiesamt, Bcvilluings.Utsh>tten ; Trettiotvå serskilda Motioner, rörande Bränvins-bränning och Minutering samt ansvar för fylleri, m. m. Allm-änna Besvärs» och Oeconomie-.
Jemte det fråga väcktes om konstitutionelt ansvar för en sådan disposition, beslöto Rikets Ständer, att de besparingar, hvilka intill nästderpåföljande riksmöte kunde uppkomma, fortfarande finge af Kongl. Maj:t användas till sådana af Rikets Ständer ej förut pröfvade utgifter, hvilka derefter kunde finnas för rikets styrelse af oundvikligt behof påkallade, för samma ändamål, som med hvarje hufvudtitels anslag afsåges, och hvilka utgifter alltid skulle vara tillfälliga och icke af permanent egenskap; att besparingarne sålunda icke i något fall finge komma i fråga att begagnas till bestridande af årliga löner och arvoden, hvilka borde rätta sig efter den statsreglering, som af Rikets Ständer blifvit godkänd, samt att vid denna Bilagan Litt. H. till 1865 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 11. Tillgångar: O ebet. Utgifter: 2:dra hufvudtiteln: Ersättning till Civil-statens pensionsinrättning för förlorad inkomst till följd af vakans-, liggetidsoch begrafningshjelps-besparingarnes upphörande 1,743: Hyra för Kongl. Krigs-hofrättens embetslokal 1,200: — Arvoden till tjenstemän och vaktbetjening i Kansli-rätten 400: — Ersättning till åtskillige tjenstemän för minskning i inkomsterna af passlösen 6,252: — Aflöning åt adjungerade ledamöter uti Kongl. Svea och Göta hofrätt 4,122: 53. 4:de hufvudtiteln: Ersättning till Civil-statens pensionsinrättning och Arméens pensionskassa för förlorad inkomst genom vakans-, liggetidsoch begrafningshjelpsbesparingarnes upphörande Arvoden Tjenstgöringsersättning Löneskillnad Gratifikationer Beklädnadsersättning Möteskostnader Ack ordsränta ••••■ Observation sprocent Reseoch traktamentsersättningar Ersättning till åtskilliga regementen för indragna räntor, tillhörande chefslönen’ vid f. d. Adelsfane-regementet, Till inköp af
Jag förstår således ej, huru Herr Santesson kunnat så tyda meningen af 7 §, Discont-Reglementet, att Disconten skulle till obestämdt belopp, och utan afseende på Varande Discontvinst eller ej, af om handen hafvande Medel försträcka Canal-Arbetet med, penningar.. Jag tror icke att det bör låta göra sig att längre förvilla Allmänheten med ett ensidigt hänvisande till en enda §, i Discont-Reg. lementet, eller till den 7:de §. sorn i min tänka ej kan hafva afseende på annat än DiscontDirectionens skyldighet, att, i den mohn några. Medel utaf Discont vinsten vöre att tillgå, dem CaM-Aj;betet tUlb,3ndabä!la. Då Bolaget ic - Dm i April, 73 ke å några andra medel ägde anspråk, är det svårt att på så sätt förstå Reglementet, att Banqueus och enskiltes mot 3 proCent insatte penningar skulle få till arbetet användas. il:te §. som bestämdt uttrycker Discontrörelsens oafbrutna underhållande, som enda föremål för upptagandet af Lån utaf enskilte, och af publique Cassör, måtte väl uti Reglementet äga ett lika betydande rum, som den 7 §:n, och torde lemna någon anledning att fråga på hvad grund den kunnat lemnäs utan afseende, vid de tillfällen då CanakDirectionens Penninge-Reqvisittoner öfverstigit beloppet af Discont-vinsten eller inbetalte Actie-Capitaler. Jag har vist hört företes att Riksens Ständer vid 1817 års Riksdag lemnat oanmärkt den då redan existerande Canal-Verkets skuld till Disconteo, men jag kan derföre icke tro att de godkänt förvaltnings-grunderne, hvarigenom den .uppkommit, och detta så mycket mindre, som samma Ständer ålagt Bolaget, att minska denna sin skuld till Disconten med en xo:del årligen.
Föredrogs å nyo Lagoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, ]NT:o 4 *> öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 20, i anledning af Kongl, Majtts Nådiga Proposition, angående det vid sista Riksdag framställda förslag till en ny Stängsel-Förordning, i sammanhang hvarmed äfven Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 29 dennes, med tilikännagifvande af dess beslut i frågan, samt inbjudning till MedStånden att samma beslut biträda, nu kom under öfverläggning. PresteStåndet fattade härvid följande beslut: 1:0 afslogs den af Utskotten tillstyrkta ändring af 5 §. i Kongl. Fröt. Vt dr. d. 2 Fehr. 1835. 2:0 antogs det stadgande, alt, i afseende på stängsel kring u 1 fjell eller utjord, både innehafvare och granne skall ega vitsord; 3:o i öfrigt bifölls Utlåtandet N;o 41. S. D. Föredrogos och lades lill handlingarne Lagoch OeconomieUtskottens Memorial: ,N;o 44. 1 anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 24, angående lindring för Allmogen i den så kallade hyggnadshjelpens utgörande; N:o 45» i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 37, om utfärdande af ett allmänt stadgande, angående val till Organist; !N:o 46, i anledning af återremiss å Betänkandet, N;o 38, angående upplifvande af 2 Gap. 8 §. i Kongl. Fiskcri-Stadgan den 14 Nov. 1766. S. D. Föredrogs a nyo Bevillnings-Vtskottets Utlåtande. N:o 52, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Memorialet N:o 49> med förslag till sammanjemkning af lliks-Ståndens olika beslut, angående Stora Sjötulls-Bevillningen; gillades. S. D.
Den kommitté, sorn sedermera nedsaltes för undervisningsverkens öfverseende, fästade ock uti sitt den 20 December 1828 till Kongl. Majit algi fna betänkande uppmärksamheten på de missförhållanden, sorn uppstått genom brist på samband emellan de medicinska läroanstalterna-, och i anledning deraf anbefalldes Sundhels-kollegium att, efter hörande af institutets professorer, inkomma med förslag till nödiga ändringar i detgällande reglementet. Ett sådant fullständigt förslag afgafs den 6 Mars i83y, beledsagadt dels afen underdånig skrifvelse från Sundhels-kollegium» med serskildt anförande till dess protokoll af en ledamot Friherre Jakob Berzelius, samt dels af en Allm. Besvärsoch Ekonomi-Plskollcls Belovkamle, B:o 90. skrifvelse från institutets professorer lill berörda kollegium, och remitterades den 23 April i838 till akademiernes kansler, med nådigt uppdrag alt, sedan medicinska fakulteterna och consistoria academica deröfver hörda blifvit, med deras yttranden och eget utlåtande i ämnet inkomma. Dessa utlåtanden afgåfvos under loppet af påföljande året. Af samtlige desse handlingar har Utskottet hufvudsakligen inhemta! följande: Carolinska institutets professorer hafva uttalat sin öfvertygelse vara, att, så länge rättigheten tor universiteterna qvarstode att icke allenast meddela medicinse-doclors-graden, utan äfven all, med uteslutande af institutet, examinera dem, som sig dertill anmäla, institutet omöjligen kunde uppfylla sin bestämmelse att vara en fullständig, hela den medicinska undervisningen omfattande, läro-anstalt, emedan de studel ande ,som derstädes förvärfva! sig fö inskrifna kunskapsmått, och derå aflagt prof för erhållande af doktorsgraden, likväl måste underkasta sig tvånget af samma profs undergående å* nyo vid universiteterne, hvaraf åter klefve en gifven följd, alt medicinae studiosi heldre valde att der börja oeh fortsätta den medicinska lärokursen, för alt sedermera vid institutet endast aflägga den sista eller operations-examen.
Mörner, C. G. D., angående inrättande af agrikulturkemiska försöks-anstalter vid Ultuna och Alnarps Landtbruks-Institut: I. 577, R. 577. (se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel). — d:o angående åtgärder till fårafvelns upphjelpande: I. 581, R. 577- (se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel). — d:o om förhöjning af pensionen åt Landtbruks-Akademiens Sekreterare J. Th. Nathorst: I. 585, R. 577. (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — Hr Nordenfelt, L., om utfärdande af en ny förordning rörande uppdämning i vattendrag: I. 371, R. 373; B. XI. 249, 256, A. 256.
Jag har för öfrigt ej ingått i något yttrande om Constit.Utsk:s motiv, utan endast talat om följderna af förslaget och dervid funnit besynnerligt, att Utsk. både i detta betänk, och andra, hvilkas innehåll jag har mig väl bekant, kommit till sådana resultater, som i sjelfva verket leda till magtutvidgning för Regeringen; och då inan här framställt mina enskilda förhållanden i egenskap af något annat än riksdagsman, tror jag mig icke träda grannlagenheten för nära, om jag öppet förklarar, att Constit.Utsk:s ordförande ofta för mig enskildt beklagat sig öfver Ulsk:s förfarande, och att jag således icke väntat, att han nu så hett antagit sig TJlsk:s försvar. Hvad åter Hr v. Troils anmärkningar beträffar, är det visserligen icke min mening att hindra Regeringen att rådföra sig med folket; men jag önskar en garanti, att folket äfven får rådföra sig med Regeriogen, d. v. s. att någon ting annat än Regeringens förslag skall kunna förekomma vid våra riksdagar. Man kan ej känna framtiden; men jag föreställer mig, att detta förslag, i förening med rättigheten att upplösa Representationens sammanträden, skall kunna leda dertill, att man låter folket välja och välja om igen, till dess man utledsnat det i sina val. Hr v. Troil har väl hoppats, att folket icke skulle vara så svagt; men för min del hyser jeg icke samma hopp. Vi hafva under nuvar. förhållande sett hvilka farhågor hos Representatipnen uppstått för choleran, och en representant, som är succeptible för personlig farhåga, kan Den ii September e m. äfven i andra afseenden vilia från sin pligt. Slutligen får jag förnya min förklaring, alt jag anser likgiltigt, örn förslaget nu går igenom eller icke; men om det af JR, o. Ad. på f. m. fattade beslutet, att lagtima riksdagarna böra återkom-, ma hvart 3:dje år, går igenom, torde detta förslag med de inodilicationer, som bär blifvit gjorda af Gr.
Den store professorn hade sprungit upp och promenerade som ett lejon i bur på det korta trappsteget. När han kom i tagen, kunde han stanna, sakta slå ihop händerna och kröka sina knän till en nigning, under det han talade stilla förtvifladt: — De känna ju inte Amerika därhemma — de komma ju med de mest rosenrasande fantasier ... hemta sin visdom mest ur svensk-amerikanska prässen!! Jo det är en skön källa, det skall jag säga ... Och från små turistglopar, små själfgjorda intelligensprofeter, som inte se längre än näsan räcker ... Man gör väl för litet affär af dem härute, kan jag tro — och så är det ondt om punschen ... Men Herre du milde hvad man är belåten, sedan man krossat allt stort ... så att man själf kan få sitta på spillrorna och vara stor ... med sina gamla utslitna trasor, sina gamla uråldriga låtar ... Matilda blott log — verandan vidgade sig ju, luften vågade sig af sånger, och det var i grunden likgiltigt hvad det var för slags sånger. Pryhl menade för resten intet ondt i världen, han förstod hur ensam man kunde känna sig, utan honom hade man väl knappast härdat ut ... Solen sjönk bakom villan, folk gick sin vanliga aftonpromenad på trottoaren och hälsade in, men för hvar gång Pryhl afbröts, återknöt han energiskt sitt tal. Erik låg och såg upp på honom med godmodig satir i sina ljusa ögon, Ruth satt orörlig som en staty och själfva Atle höjde små indiantjut upp i det skäggiga ansiktet, som glödde så lätt i förgätenhet af allt ... Nu började unge herrn gnida sig i ögonen och kröka läpp och Matilda gick in för att lägga barnen. Men hennes själ var icke i barnkammaren. Inom henne jäste möjligheter till allt, hennes tankar ägde färg, det röda upprorets, den jordgrå hopplöshetens, den hvitblå trånadens. Ruth kom tassande fram med händerna på ryggen i sitt släpande hvita linne. — Onkel Pryhl är rysligt ful, sade hon eftertryckligt. — Kryp genast i säng.
också förbjuden frukt? Prof. Jaa surkart! Kand. Hvad menar ni? Prof. Se der !Kand. “ Giftas “, tolf äktenskapshistorier af August Strindberg. Och der ligger den så förstucket, dold af trådnystan, synålsbréf och andra sedesamma och husmoderliga emblemer ... Haha! Det kunde fresta mig att hålla en liten filosofisk oration öfver ijviimans natur. Prof. Göm på den till en annan gång, och låt oss i stället språka litet om “ Giftas “. En klunk cacao först. Skål! Kand. Nåå, ni tycker om boken? Prof Neej! Jag kan inte med den, tvärt om! Kand. Såå? På grund af angreppen mot Ibsen då! För jag vet, att jag kan räkna er till de konstförståndiga, sjelfständiga och moderna, inte till hela den kacklande hopen, som tanklöst snattrar om sina mäns käbbel. Prof. Tackar! Mycket smickrad af ert omdöme; men den här gången är jag icke med längre ... Ni vet sjelf, hur 4 oändligt mycket jag håller af “ Dockhemmet “ och Ibsen i allmänhet. Jag betraktar honom som nordens store sede-lärare ... prest får man naturligtvis inte kalla ’ n i sällskap med en sådan hedning som ni. Och det är icke ett arbete af Ibsens hand, som icke låtit mig känna mig friare, sjelf-ständigare, mera medveten om lifvet och mig sjelf, Och så öser Strindberg ut en hél ilod med sofismer och halfva osanningar öfver honom. Ah, hvad det är orättvist. Har han då inte sjelf gått och lärt i Ibsens skola? Kand. Hvad jag förstår er bra, fru professorska! Ni hade under hela er uppväxt längtat efter en kraftigare och nyare lifsåskådning. Så kommo Ibsens saker ut. Och ni blef så förtjust i dem, som man bara blir mot den, hvars tankar äro ens andliga “ bagage “. Och nu vill ni, att tiden skall stanna vid Ibsen eller skona honom mer än någon annan.- Är det inte så? Prof. Det kan ju vara! Kand. Joo!
R:dr uti den för Regements-läkaren C. A. Opphoff å allmänna indragnings-staten uppförda pension, hvarigenom denna pension från och med näst inträdande statsregleringsperiod kommer att utgå med 1,200 R:dr årligen. 53:o Genom särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har förslag blifvit väckt om förhöjning af den Läns-notarien i Upsala län, Lands-sekreteraren Olof Henrik Förberg tilldelade pension å 450 R:dr. Af härvid töretedda handlingar hafva Rikets Ständer inhemtat, att Förberg, som år 1829 inträdt i Statens tjenst, under omkring 20 års tid tjenstgjort såsom Länsnotarie i Upsala län och derunder i sammanräknadt 5 år bestridt Lands-Sekreteraretjensten, intilldess han genom öfveransträngning i tjensten ådragit sig en sjukdom i nervsystemet, hvilken anses obotlig, och hvarigenom Förberg, enligt meddeladt läka rebetyg, icke allenast för närvarande är, utan äfven för sin återstående lefnad blir oförmögen att genom eget arbete försörja sig; och hafva Rikets Ständer, med hänseende |till de härvid förekommande ömmande omständigheter, medgifvit, att den Lands-kamereraren Förberg tillagda pension, hvilken utgör ett honom personligen tillerkändt understöd, hvarå borgenärerne icke äga anspråk, må med början af nästa Statsreglerings-period från nuvarande beloppet, 450 R:dr, till 750 R:dr årligen förhöjas. 54:o
M. i nåder ansett, blifva spannmål och smör, samt att öfriga räntepersedlar, jemte dagsverken, till penningeränta må förvandlas. Om remiss härå lill StatsUtsk. anhålles vördsamt. Begärdes på bordet. Hr Wästfelt, Ollo, upläste en sålydande molion: Sedan uplyst blifvit att ovillkorlig tillämpning af de i kontraktet d. 5 December 1682 lagde grunder för det vissa knecktehållet skulle blifvit alltför betungande för Nyköpings län, medgaf K. M. i resolution d. 23 Januari 1683 sådan lindring, att på den af rotarne utg:de Knecktelönen finge afdragas värdet af En T:a Spannmål, hvilken Spannmål skulle af kronan utgifvas. Så barock skedt. Hvarje soldat vid Södermanlads Reg:le åtnjuter nu, såsom en del af årslönen, En T:a Kronotionde: men som denna Spannmål utgår med endast halfrågadt mål eller 301] fasta kappar på T:nan, samt detla, såsom lätt inses, medför och kommer alt medföra flerahanda väsendtliga olägenheter, så får jag föreslå, att den Soldalerne vid Södermanlads Reg:te på lön anslagna Spannmål hädanefter må få utgå i fullrågadt mål, heldst mer än tillgångar dertill finnas vid Reg:tet i öfverskotts-tionde, samt skäligt torde vara alt fästa något afseende på den försämring i de förut knappa vilkoren, som för Soldaten inträder, då han, hvad förmodligen snart inträffar, måste frånträda rättigheten, alt utfå lön-spannmålen in natura, och åtnöjas med lösen efter medelmarkegång. Begärdes på bordet. Hr Prytz, Lars Adolf, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: l:o.
Särskildt får jag nämna, att den Helvetiska republiken har icke mindre än tre sådana, och det som torde väcka förundran inom detta Hus, är, att kanske den största militärskola, som i verldén finnes , är de Förenade Staternes militärskola i slaten NevvYork , icke långt från staden af samma namn uti en fläck, kallad West Point, hvarest underhållas elever med en årlig omkostnad af i5o,ooo dollars. Skolan står linder öfverbefäl och ar försedd med 4° professorer. Den bar i alla fall visat sig otillräcklig för de Förenade Staternas annee; hvilket kommer sig deraf, att uti dessa stater eller i allmänhet i nya verlden, likasom det nu börjar blifva i den gamla, lönar sig privatundervisning och enskildta företag bättre än statens tjenst. Derigenom har blindt, att skicklige officerare, som utgått från denna skola, sedan de tjenat vid armeen ett eller annat år, tagit afsked och kastat sig in på den enskilda industrien. Den lid torde icke vara långt borta, då man skall varseblifva samma förhållande bos oss, ty Staten har icke att erbjuda en skicklig ung man samma inkomster, som den enskilda industrien, och som af mången privat fabriksoch verkstadsägare betalas. Utsk. säger vidare: ”Krigs-ncademien är således icke nödig, för att förse armeen med officerare; men skulle deremot, enligt Utskts tanke, kunna blifva en lika nyttig, sorn behöflig inrättning, om, med fästad t afseende på den förändring, som förestår i organisationen af apologistskolorna, och å de allmänna föreskrifter, som af K. M. blifvit utfärdade, beträffande officersexamina, denna academi förvandlades till en tillämpningssköla för dem bland armeens yngre befäl , hvilka, på grund af deras vid universiteten ådagalagda lärdomsprof i de humanistiska vettenskaperna, blifvit antagne såsom expectanter vid förestående befordran inom den första officers-graden. ” Utsk. synes här antaga, att K. M:s nåd. föreskrifter om offieers-examina skulle kunna göra krigs-academieu öfverflödig.
Man kan icke ostraffadt förlägga den trafiken uti en olämplig riktning. Att för denna förbindelse göra en så stor krok, som öfver Upsala och Sala, skulle endast kosta mycket penningar och tid, samt allt för mycket hämma trafiken för nyssnämnde provinser. Hvad som hämmar rörelsen, kostar penningar och tid, de vigtigaste faktorerna uti beräkningen. Man måste således söka att på en väg komma så direkt som möjligt till bergslagen och på en annan väg gå rakt på Upsala, centralorten för en af våra rikaste nejder. Dessa resultat vinnas genom antagande af Hr Adelskölds förslag. Man erhåller nemi. derigenom jernvägar uti direkt riktning både öster och vester ut. Men, frågar man, eger staten verkligen råd att bekosta båda dessa banor? Uti berörde hänseende inhemtar man utaf Hr Adelskölds förslag att kostnaden icke uti väsendtligare mån Den 11 Maj f. m. 215 öfverstiger den, hvilken utaf antagandet af K. M:s Propos. i denna del skulle blifva en följd. Min öfvertygelse är, att den hufvudsakligaste vigten icke ligger uppå mängden af jernvägar, för hvilka medel vid hvarje riksdag anslås, utan deruppå, att de anslagne medlen användas på det för ändamålet lämpligaste sätt. Anser man sig således nu icke ega råd att bygga båda dessa banor, är, efter mitt förmenande, mycket bättre att man till en kommande riksdag uppskjuter denna fråga, än att man, genom tillämpning af en oriktig plan, förstör hela jernbanssystemet. Genom beviljande af anslag till Stockholm—Upsala-banans fullbordande samt till påbörjande af en vestlig bana har man, för den händelse beslut i denna fråga nu fattas, handlat uti öfverensstämmelse med den af mig förordade åsigt. Genom redan fattade jernvägsbeslut äro 125,000,000 rdr beviljade för det södra och mellersta Sverige. Vid sådant förhållande torde såväl billighet och rättvisa, som statens välförstådda intresse, fordra att den nu ifrågaställa anläggningen norr om Stockholm bringas till verkställighet.