Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mea som 72 §. RegeringsFormeti uttryckligen bjuder: att ”Riksens Ständers Bank ostörd må förvaltas, efter de ordningar, stadgat och reglementen, hvilka redan gjorde äro eller vidare af Riksens Ständer göras kunna;" och jag ej har mig bekan t, att Riksens Ständer någonting förordnat öm Piastrars uttagande ur Banken\ så får jag anhålla, att BancoUtskottet täcktes Upplysa: af hvem och till hvad ändamål dessa Piastrar blifvit uttagne; samt, framför allt, hvem som berättigat Herrar BancoFullmägtige att dem utlemna? N:o å. Herr Tham, Wollrathi Ägande det lugna medvetandet, äft mina Riksdagsmanna-åtgärder hvarken varit eller 68 Den 4 April e. m. blifva ledda af andra*afsigter ån ett varmt nit för Fäderneslandets väl, emottager jag med tacksamhet alla upplysningar, som röra detta ändamåls ernående äfven då de innehålla rättelser af egna misstag. Med fägnad finner jag derföre af Herr Bruncronas anförande, att min fruktan det något mindre lämpeligt förbud för Finska öppna Båtar, att här intaga retourladdningar lärer varit ogrundad; jag önskade af de skäl han anfört för Finska handelns oskadlighet, i det skick den nu är, äfven vara öfvertygad, men då jag har genom dem blifvit än mer i den tankan styrkt att denna handel, sådan den nu drifves, är för landet högst skadlig, anhåller jag att vid Herr Bruncronas anförande få göra några anmärkningar.
195 innehafves, eller genom öfverlåtelse af åborätt till kronoeller annat publikt hemman, då må, innan klyfningen, enl. hvad här nedan sägs, godkänd blifvit, det köp, skifte eller gåfva icke lagföljas, eller kungörelse om det ifrågakomne åbo-ombytet utfärdas” etc., har Utskm hemställt, att detsamma, jemte det 10:de morn., söm står i sammanhang dermed, måtte uphäfvas.. Således har man velat bibehålla det stadgande i 1853 års författn., som förbjuder alt hemman icke må i oändlighet klyfvas, men deremot önskat uphäfva den föreskrift att lagfart icke må ega rum, då obehörig klyfning blifvit verkställd. Den fråga, som således utgör föremål för öfverläggning — och jag vill icke yttra mig öfver någonting annat — är den, huruvida, fastän det är förbjudet att klyfva hemman uti mindre delar, än som i lagen finnes stadgadt, lagfart dock må medgifvas på en sådan lagstridig klyfning. Om man går in på en sådan lagstiftning, samt > om man borttager förbudet å lagfart för den olagliga klyfningen, skulle en sådan åtgärd i min tanke just föranleda till trassel och krångel både uti lagskipningen och för den enskilde. Jag kan icke godkänna ett sådant sätt att gå tillväga. — Deremot finnes här af Utsk:n föreslaget ett tillägg i författnm, som, enl. min tanka, har skäl för sig och som jag skulle vilja bifalla. Det innefattar icke något förslag till uphäfvande af 1853 års författn., utan utgör blott ett tillägg lill det 8:de morn., som är af följande lydelse: ”har nämnden tillstyrkt klyfningen, då skall dervid förblifva, utan så är att delegare i samma hemmans nummer, som klyfvas skall, vill lösnjngsanspråk väcka.”
Att emedlertid härigenom insmögs ett i städernes lagstiftning förut obekant begrepp, eller om skillnad emellan ärfd och förvärfd stadsfastighet, är oförnekligt; men om än sådant skott med afsigt, sä har dock en dylik skillnad ej vidare kunnat göra sig gällande i lagstiftningen, hvilket bekräftas ej allenast deraf, att giftorätt fortfarande eger rum i såväl ärfd som allad fastighet i stad, utan ock af den omständighet, att de försök, sorn vid föregående riksdagar blifvit gjorda alt bringa testamentsrätten efter Bil», till B. St. 7 Sami. I Afd. 13 Häft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 23. stadsrätt lill likhet med den efter landsrätt, städse mötts med ogillande, enär begreppet arfvejord ej kunde på stadsfastighet öfverflyttas utan rubbning i antagnå och såsom välgörande erkända grundsatser. Deraf följer ock, att testamentslagarnes ändring i den syftning herr Gustafsson föreslagit ej lärer komma i fråga. Men så vidt han med sitt förslag, lika med herr Dalman, åsyftar en friare testamentsrätt efter stadsrätt, anser Utskottet samma förslag böra tagas i öfvervägande. De drag, som ofvan blifvit tecknade, rörande utbildningen af teslamentsläran efter stads-rätt, vittna om ett jemt tilltagande behof af utvidgad frihet i omförmäite hänseende. Det ligger ock uti det lif, sorn röres inom städerna, dessa centralpunkter för det industriella och närings-lifvets verksamhet. [ samma mån delta lif utvecklas, i samma mån växer behofvet af frihet öfver egendom, af befrielse från sådana band, som verka hämmande på företagsandan och störande på den för industrien och handeln oundgängliga och mäktiga häfstången — krediten. Ett sådant hämmande inflytande kan emedlertid testaments-lagen efter stads-rätt utöfva. Då en industri-idkare eller affärsman förlorar sin hustru och de hafva barn, blir han nemligen, efter samma lag, vanligen nödsakad att till dessa utbetala nära nog hälften af hvad, som utgör boets behållning.
Det är af dessa skäl jag ifrån Utskottet vördsamt vädjar till Rikets Högloft. Ständer om bifall å den Kongl. propositionen till förmån för univeisitelernas bibliotheker.” Häruti instämde Friherre von Kreutner och Prosten Berlin. Vid 15 punkten angående anslag för nya professioner vid universiteten: af Professor H. G. Lindgren: ”Mot Högloft. Stats-utskottets beslut, så vida det afser ett af tvänne motionärer äskadt stats-anslag till inrättande af en ny profession vid livartdera af rikets universiteter i pharmaeeutisk kemi, anser jag mig skyldig att anmäla följande reservationer: Å de båda universiteternas vägnar, hafva dessas representanter till Rikets Ständers behjertande hemställt behofvet af stats-anslag till tvänne nya professioner vid bvartdera universitetet, och deruti med hvarandra sammanträffat, att de båda förordat en ny profession i pharmaeeutisk kemi. Att det icke kan vara ett nytt, förut vid universiteterna ej föredraget, läroämne, de dymedelst åsyftat att införa, behöfver icke sagås, då en och hvar väl vet, hvilken vigtig beståndsdel ifrågavarande kunskapsart utgör i en fullständig läkarebildning, och tillika kändt är, att ett betydligt antal examinerade läkare årligen från universiteterna utgår. Detta läroämne ha således icke hitintills legat nere, emedan, i sådant fall, ingen läkarebildning skulle vid universiteterna varit möjlig, men det har i Upsala till år 1836, och i Lund till de sista åren af aflidne professor Engeströms lifstid, ingått såsom en afdelning i den, i anseende till den kemiska vetenskapens under de sislförflutna decennierne oerhörda utvidgning, öfverlastade kemiska professionen.
S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, Nto 51, i anledning af de från Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden erhållna återremisser af Utskottens, under N:o 26, afgifna Utlåtande, angående fortfarande anslag till strömrensningar och lättade vattencommunicationers befrämjande, biföll Ståndet Utlåtandena Nio 26 och 51 med den förändring, att det årliga anslaget till strömrensningar och lättade vaiten-communicationers befrämjande må intill nästa Statsreglering utgöra 100,000 R:dr Banco, och med förklarande, att beloppet ina, derest annan tillgång saknas, tagas af medel, hvilka Riks - 222 Prot,-Utdrag den 22 Februarii 1830. gälds-Contoiret blifvit berättigadt att i låneväg anskaffa ; i och hvarmed Ståndet ansåg det, vid afgörandet af 2:a punkten uti Statsoch Banco-Utskottens, under N:o 47, angående den extra Statsregleringen, afgifna Utlåtande, uppskjutna beslut om närmare disposition af de i nämnde punkt omförmalde 124,666 Riksdaler icke erfordras.
Den blir i sådant fall ett brott, och straffas med rättvis stränghet, i stället att den krones med lagrar, när flen, ledd af rättsinnigheten,-«ppoffrar sig för det allmänna bästa. Bör det väl annorlunda förhålla sig med närings -fliten ? Den väsendtligaste delen af en Stats-förvaltning, är den, som har afseende på de allmänna financerne. Om Finarice-systemet är felaktigt, hafva alla Styrelsens grenar känning deraf. Arendenas gång hindras, oordning uppkommer öfverallt, handeln tillintetgöres, och lemnar rum åt vexel-spekulationer, lika förstörande för den allmänna, sorn den enskilda förmögenheten; fabrikerne aftyna, och sjelfva jordbruket, denna första grund till Statens styrka, lider af det Representativa myntets hastiga förändring. Det är då af den högsta vigt, att skapa ett Finance-system, öfverensstämmande nied våra behof och tillgångar - Konungens Nöd. Propositioner. Man fäster sig med för mycken ifver vid rättelsen af enskildta missbruk, i stallet att häfva sjeifva grunden och anledningen till det onda. Att uppdraga denna grundorsak till de olägenheter man vill afhjelpa, är den hufvudfråga, sorn mäste upplösas, innan rnan kan uppgifva medlen till verkställandet af en nyttig reform. Sverige har väl ej delta öfverflöd af varor och förnödenhets-artiklar, sorn, i Länder, mera gynnade af naturen, bidraga till lifvets hr q vämlighet och luxens njutningar; men det äger inom sitt sköte allt det sorn är nödvändigt för dess invånares underhåll, och till och med ert mängd produkter, som mart skulle kunna kalla ofverflödiga, om vi ej hade den olyckliga vanart att mäta våra behof, ej efter våra tillgångar, utan efter andra Nationers. Sverige har slutligen exportvaror af ett verkligt värde, sorn skulle kunna betala de lux-artiklar, dem vi hämta från Utlänningen, om man bemödade sig, å ena sidan, att gifva våra alster det värde de böra äga, och, å den andra, att ej gå utom den krets naturen tyckes hafva föreskrifvit oss.
Och så föll en; och så drog den en annan efter sig; och så gick det vidare; ty vi hängde ju alla samman. – Men är det inte för galet, att det skall finnas sådana menniskor till,» ifylde fader Per, och förtrytelsen stod att läsa på hela hans bottenärliga anlete. De båda männen suto en stund tysta midt emot hvarandra. Derpå fattade fader Per sitt glas och sade, innan han drack: «De gå allasamman och lappa på och lappa på och tro, att det ska hålla. Men det kan inte hålla. Hela byn kommer att göra bankrutt. Och så är det förresten inte bara i vår by; det är snart öfverallt så. Men jag tyckte som så: hellre sjelf dra sig ur spelet och frivilligt gå ifrån rubb och stubb, innan man tvingas till det. Nu kan hvar och en, som har fordringar hos mig eller som gått i borgen för mig, få ut sitt; och och – det blir väl ändå en liten smula till öfvers för en sjelf att lefva af. Ja, skål med dig!» Fader Per tog en duktig klunk, hemtade andan och fortfor helt upprymd: «Ack, det är ju inte så fasligt heller. Det kunde ju ha händt mycket värre saker. Herregud, man har det ju godt, som man har det, – man har det ju godt.» Och fader Per lagade sig en ny toddy. Klockan slog elfva. Truls bröt upp. Fader Per följde honom ut. Det var bälmörkt. De togo afsked, der öppningen i häcken förde direkt från den enes trädgård in i den andres. Truls trefvade sig med besvär fram i den kolsvarta gången mellan de våta buskarne. Han stod ännu en stund på trädgårdstrappan och lyssnade ut i den stilla natten, der dropparna öfverallt föllo från grenarne. Han hörde ännu fader Per låsa sin dörr, och gick så sjelf in till sitt. Vintern led. Ensamheten växte ikring honom; han visste icke, hvart han begaf sig hän, men han lade allt större afstånd mellan sig och den verld, han lemnade. Emellanåt kunde en plötslig rädsla komma öfver honom, liksom öfver en vandringsman, hvilken ser sig om och märker, att han icke mera vet hvar han är, och intet skönjer utom oändliga horisonter och intet hör utom stillheten.
Herr C. H. Lewton, med hvilken Herrar Cronius och Westman sig förenat , ali han till alla delar instämde med Herr Langenberg deruti, ati Städernes samtlige husegare, med undantag af Stockholms, borde förenas till utgörande af ett gemensamt Brandförsäkrings . Bolag ; an hållandes Herr Lewton alt vidare få framlägga de grunder, han anser böra uppfattas vid regleringen a£ eri vidsträcktare Brandförsäkrings-anstalt. 3:o. Herr J. j. Kleman: att äfven han instämde uti Motionen, så vidt den åsyftade en allmän Brandstods-förening samtlige Rikets Städer emellan: alt, i hans tanka, enda och egentliga hindret mot Föreningens allin ännlighet läge i saknaden af Lag-bestämmelse om Städernes skyldighet att gifva Brandstod, men att tiden för afhjelpandgt af detta hinder nu vore inne* 4:o, Herr M. E. Richert-, att han ingenting hade emot Herr Langenbergs Motion att anmärka, örn blott den samma kunde förenäs sned helgden af egande-rätt. 5:0. Herr Montan, med hvilken Herr Cron sig förenat, att han, som med Herr Langenberg delade öfvertygelsen, att en allmän Brandstods-förening Städerne emellan vore det enda medlet att gifva ett verkligt k Lag-samt Allm.Beiv. «.Oic. Utsi. Ull.N;o 16. värde åt stadsegendomar, understödde den väckta Motionen; hemställandes han, ait det föreslagna BrandstodsBolaget emellan alla Rikets Städer måtte, på uppgifna grunder och vilkor, upprättas. 6:0. Herr A.
Det är i sanning anmärkningsvärd! och bedröfligt, att, i en tid som skryter med upplysning och ifrar för reformer, landets försvarsverk skall ensamt lemnäs i sitt föråldrade och ofullständiga skick , och att hvad som fordras för dess vederbörliga ordnande till tryggande af landets säkerhet skall företrädesvis möta motstånd, klander och ogenhet. Är sådant conseqvent, välbetänkt och försigtigt ? — Jag tror det icke , och vädjar derföre förtroendefullt lill Utskts omdöme och fosterlandskänsla. Slutligen kan jag icke underlåta göra anmärka, mot StalsUtskts förslag att bestämma anslagen blott på fine år. Såsom ägande närmaste befattning med och ansvar för ledningen af arbetena vid Rikets fästningar, anser jag mig pligtig här anmäla den stora misshushållning och olägenhet, sorn må'te blifva en gifven följd af en sa beskaffad anordning af medlen, sorn betager förvaltningen alla utvägar att med förutseende omtanka ordna och bedrifva arbetena. Detta sätt att reglera staten har inom Utsk. uppkallat flera reservationer, så väl mot sjelfva saken , som mot det särdeles märkvärdiga skäl, som reservanterne upplysa dertill hafva föranledt. Hr Peyron, Gust. Abraham , anförde till prot. följande : Emot StatsUlsk:s nu under föredragning varande utlåt. N:o 354 anser äfven jag mig föranlåten att uppträda med anmärkutr; anhållande jag att, efter de upplysningar jag 1111 går alt meddela, berörde utlåt, mätte till XJysk.återremitteras. Beträffande artillerioch fortifications-behofven förenar jag mig fullkomligen och till alla delar uti hvad så viii Falttygmäslaren sorn Chefen för Ingenieur-corpsen i detta afseende nyss yttrat. Likväl, och hvad angår gevärsfabrikationen, får jag vördsammast erinra Disk. om hvad jag i samma ämne, den 20 sisth Mars, på detta rum yttrat. Konungen har både bort, och, i händelse K. M. sådant funnit för godt, enl. mitt förmenande, kunnat förordna om en större gevärsfabrikalion än hittills ägt rum.
Den högsta 15 riksdaler och den lägsta 3 1 / 3 riksdaler. 7820 personer finns i livet och är berättigade till pensioner, vars årliga underhållsbidrag uppgår till 31.572 1 / 3 riksdaler. Stockholm den 18 september 1810. JOH, AUGUST SANDELS. Kungörelse angående föreningar om prästrättigheter. Örebro slott den 21 september 1810. I cirkulär av den 17 maj innevarande år har vi anbefallt samtliga landshövdingar och konsistorier att påskynda och befrämja billiga överenskommelser mellan pastorerna och församlingarna angående tiondeersättningar. Vi har erfarit att denna omsorg på åtskilliga ställen antingen inte blivit rätt förstådd eller saknat verkställighet. På vissa orter har Vårt förordnande fattats så att alla gamla författningar och stadganden rörande tionden och övriga avgifter till prästerskapet skulle vara upphävda och att det berodde av åhörarnas egen prövning vad prästerna skulle ha i avlöning. Med anledning härav vill Vi förklara att de gamla överenskommelser mellan lärare och åhörare inte är upphävda eller överlämnade till församlingarna att godtyckligt tolkas. Vår avsikt har endast varit att befrämja billiga och frivilliga överenskommelser. Inga förändringar får ske under nådår eller vakans, då den ännu inte utsedda prästen kan bevaka sin rätt. Örebro slott den 21 september 1810. CARL Successionsordning, varefter den högborne furstens, Svea Rikes utkorade kronprins, Hans Kongl Höghets, prins Johan Baptist Julii av Ponte Corvo manliga bröstarvingar skola äga rätt till den Kungl Svenska Tronen, samt att Svea Rikets Styrelse tillträda; Örebro den 26 september 1810. Ständerna har antagit och fastställt den successionsordning efter vilken prins Johan Baptist Julii manliga bröstarvingar skall äga rätt till Svenska Tronen. Sedan kronprins Carl August avlidet utan bröstarvingar har Vi under den 21 augusti 1810 upprättade förening och valakt utkorat prins Johan Baptist Julius av Ponte Corvo till Svea Rikets kronprins. Detta enligt den valakt och av fursten given försäkran att han och hans äkta manliga bröstarvingar efter Carl XIII: des död skall styra Svea rike med dess underlydande länder. Successionsordningen upprättas och fastställes efter de villkor, som här nedan stadgas.
Le/r/anl/e srnnek r/rän a/tt /ör nrangn cäononrrs^a o,»sovgcr^ satte t/enske,nannen / tt'///a//e^ att egna a// s/n ära/t oc/r »/>/,»ar/.sa,»/,l-r at l/e /^cr^ l/er c/e -voro ansttrttc/e/ att L. 8t:rs OiseontVerk voro dessutom i beiagenket, att, med billigt afseende pä bekofvet, anständigt aflöna sine tjenstemän; ock att lVIotionären, för sin del, ansäg billigt, att ^klöningsstaten vid K.ZneOontoren i Orovinserne mätte undergå förköjning till »edanstäende belopp, nemligen: (kontoret i Oötkeborg. LancoOmbudet ärligen Ii:dr 2000. Kamererare» ock Ombudsmannen, kvardsra „ 1200.
F lemnar närmare upplysning, visat sig vara af den ringa vigt, att de skäligen kunna medgifvas en slik förmån, nemligen: agat, oarbetad; alabaster, oarbetad, äfvensom i sammanhang dermed kalksten, pimpsten, smergel samt de under den allmänna rubriken sten förekommande artiklarne eldfast sten, som hittills endast med Kommerskollegii tillstånd kunnat tullfritt införas, qvarnstenar och all annan ej särskilt specificerad sten, oarbetad eller i block; aloe, som nu tullbehandlas såsom gummi, men hvilken artikel, jemte bäfvergäll, mos, enbärsoch fläder-, samt mullbärssaft, nicht eller tutia, persikokärnor, rabarber och violrot, såsom endast eller hufvudsakligen af medicinsk användning, torde böra medgifvas enahanda tullfrihet, som äger rum för ej specificerade apoteksvaror; ambra; angelika; bark, ekoch andra ej specificerade slag; bast och bastrep; ben, elfen-, 20 Kongl. Maj:ls Nåd.
Åled förmälan att Hr Oldevig, Hans Predrik, som varit suppleant i Bevilln.-Utsk:t, blifvit vald till ledamot i samma Utsk., att Frih. Raab, Hugo, som varit suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, blifvit utsedd till ledamot i samma Utsk., samt att Hr Mörner, Hampus Gabriel, hvilken varit suppleant i Riddarh.-Utsk:t, blifvit vald till ledamot i samma Utsk., anmodade Hr Gr. och Landtm. R. o. Ad:ns Hrr Ekektorer att utse en ny suppleant i hvartdera af nämnde Utsk. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Konst.-Utsk:ts d. 5 och 7 dennes på bordet lagda Alem. N:o 15, i ani. af Riks-Ståndens beslut rörande det i Konst.- Utsk:ts Alem. iS :o 13 framställda förslag till ändring i åtskilliga delar af Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier. 134 Den 8 Maj. lista punkten. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag får anhålla, att K. o. Ad. måtte vidblifva sitt i frågan förut fattade beslut och således afslå Konst.-Utsk:ts före vide inbjudning. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., vidblef R. o. Ad. sitt förut i frågan fattade beslut och lade inbjudningen till handlingarne. Vo te rings-p rop os: n godkändes. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagda Betänk. Nio 1, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. ' Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Stats-Utskits den 2 och 5 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 74, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens 9:de Hufvudtitel. lista punkten. Utskits hemställan bifölls. 2:dra punkten. Gr.
Kronan som äger bäve Säd och Jord mä ock till brönning begagna sina i Stockholm, Götheborg och Furusund inrättade Bränneriet, pä det den i Magazincrne förwarade Sädén, innan den blir för gammal, eller ock om den blifwit skämd, mä kunner förwandlas i Bränwin, och ny Säd i Magazincrne äler anskaffas. Dock böra dehc Bränneriet af Kro, van sjelf förwaltas och icke bortarrcndrraS. 5:te Regeln. Alla?örbrytelser emot denna Författning kunna äkäras af en hwar. Den brottsliga förlorar redskap och wara; Krögaren pkiktar derutom z R:dr första gängen; ware sedan sin Nöring förlustig. Tik flut mäste jag yttra mig nägot om Krono - Maga;!» nerne och deras styrsel. De hafwa ofta biträdt i nödstadde Landsorter med Säd eller Penningar, men nästan alltid med för knapp hand, och för mycken merkantil warsamhet. Orsaken härtill torde wäl egenteligen igenfinnas i de knappa tillgängar.Oirectionen haft att disponera, sedan ben af Riksens Ständer 1788 dertill anflagna bctydeliga summa annorlunda ak Den 14 September. 437 af högsta magtcn anwändes. Frägan blir likwäl, om. ej dcn Säd, som lemnaks ben fattiga kill understöd, blir för dyr för honom, för Kronan, igenom dc löner, som erfordras för Magajins - Oirectionen och betz Betjening, flere Krono-Jnspcctorer, nied deras lindcrhafwande, Oammkappcn, underhäll af Magazins - byggnader, Spannemäls - frakter, Assurance eller förluster, samt andre afbränningar. Jag kan sälcdcs ej tillstyrka bibchällanbet af nu warandc Reglering, ännu mindre en np och till, ökad vcrcetipn, utan tror att altsammanS kan sim» plifieras.
F.c/e //il/iet. 1 2 ^.'0 /F. ^äende bibsdaZ til! materialiers ansbatfande för iliaZavarande vattenledninA bevil^de änslä^, oeb det uti bvLtnadsiörsläAet till 8äwma bebof uppförde belopp; till 8vur bvarä biliets ätander, uti underd. sbrifvelse den ii 8eptember sistnämnde ar, pä anlöide simi, lorllaiäde siZ iebe bunna dä bevilja ^tterliAure anslag till vatteuledninAen vid Larlsbrona. ^l bvad Ilibets 8tänder säsoin Arund tor afslaA ä dell KadiAa l?i opositionen anfort, vill det libväl smilas, som sbulle lliliets 8tänder ä sus sidun biAt noA m^eben vi^t pä de sbäl, som ansetts förebomma tor inställande gf meranämnde, sedan längre tid för n^tilAt oell nödigt änsedda, företäA, eller för dess uppsiljutaillie ätiilillstone till en atläAsen framtid, mell deiemot ä andia siduil ieko tillräebliAt rplpsbattat de omständiAbeter, som burvid otvunget framställa si», för att lbllbomliAt bäfva de af blibets 8tänder yttrade betäubliAileter. 8älunda bade det blifvit antäAet, ätt om arbetet vicl vattenledninAens anläAAande sbulle verbställas af blottans personal, oell nödige instrumentalier m. m. liim blottans lörräd tillsläppas, eliev pä dess velbstäder förlärdiAas, varfsal betena bomma att belt oell bället eftersättas oell blottans material, tillsb^ndas en sbada, allt för 8tor ätt med de af vattenledninAen förväntade förmoner bunna uppväAas.