Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har trott och tror, att påbörjad öfverläggning uti ett ämne icke kan uppskjutas längre än till påföljande plenum, och då måste fortsättas innan något annat ämne förekommer. Det gifves icke någon § i grundlagen, som t i I Istad jer att afbryta öfverläggoingen om ett til! slutligt afgörande utaf, en talman föredraget mål, för att emedlertid företaga ett annat ämne. Af sådan anledn., och då denna öfverläggning icke bort utgöra föremål för Ståndets sysselsättning, anhåller jag att vi skyndsamt mätte komma derifrån till de ämnen, som stå på listan, der den ganska vigtiga frågan om sockenstämmor och sockennämnder intager första rummet, och som är af beskaffenhet att till dess pröfning torde erfordras flera plenidagar, emedan TJtsk:ns förslag är sådant, att det omöjligen kan antagas. Jag förnyar min anhållan om propos. till afslag å Hr von HartmansdorfFs motion. Hr Munck af Rosenschöld: Då jag påstod, att Hr von HartmansdorfFs förslag var stridande emot 2:dra mom. i 4q §:n Riksd.Ordn., så var det icke derföre att jag befarade att mål icke skulle få bordläggas så ofta som grundlagen det tillåter, ty derom förmäler Hr von HartmansdorfFs förslag ingenting; utan emedan detsamma afser att pröfningen af ett mål skulle afbrylas för ett sednare inkommet ärende. Det är visserligen sannt hvad Hr von Hartmansdorff anfört, att PresteStts förslag var oriktigt. Jag yttrade mig icke derom, men deraf att PresteStts förslag var oriktigt, följer icke alt vi skola antaga Hr von HartmansdorfFs förslag derföre att det är mindre oriktigt.
— N:o 180. i fråga om beviljande af ytterligare anslag till fortsättning af National-musei-byggnaden: B. X. 218, 246, 250, * 254 _ S — A. 269; U. XI. 198, 253. A. 253, B. 347 368, A. 368, E. 377. Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden oell Utlåtanden: — N:o 181. i anledning af vackt motion angående förändrade föreskrifter i fråga om Kronogodsens framtida förvaltning och bort arrenderande: B. X. 160, 213. A. 215; E. XI. 3- — N:o 182. med voteriugs-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om förändrade grunder för mjöl och såg-qvarnars beskattning: B. X. 160, 215, 243, A. 244; B. XI. 4. 118, A. 118, E. 115. — N:o 183- med förslag till de stadganden angående Riksgälds Kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya Reglementet för detta verk: B. X. 218, 246. A. 247. — N:o 184. angående ersättning för sådana af Kongl. Stats Kontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka stats-anslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade: B. X. 247, 282, A. 282; E. XI. 115 — N:o 185- i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående dispositionen af medel, som influtit för skedd expropriering af jord från den Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län på lön anslagna Kungsgården Noret: B. X. 247, 282, A. 282; E. XI. 115.
Ty, ifall den gif ila allmosan icke. ghr till kroppsoch sj alskraf ter förstörande spritdrycker, livilket väl alltför ofta är händelsen, uta; verkligen användes till föda, sh liåller den dock tiggaren kvar i lians för saniIiallet och honom själf olyckliga drönarelif. Genom sin allmosa bidrager man till, att lian utan inöda och arbete far en lika stor, kanIiända större inkonkt om dagen än den ordentlige, flitige arbetaren, hvilkens förmhga att förtjäna sitt bröd kanske ej är störlae än tiggarens. Man icke allenast hindrar denne friin att komma i åtnjutande af arbetets välsignelse, - v %r gåfva förutan skulle lian nämligen af nöden drifvas tillbaka till arbetet, - utan man lockar äii flera in p i sainnia olyckliga stråt. Strafva i onödan vill ingen, 1na.n må därför ej förundra sig, att de tiggandes skaror ökas, och ej heller beklaga sig daröfrer, så länge man själf atan att rara besjälad af verkligt förbarniande fortsätter a t t ge för a t t slippa undan åsynen af nöden. J a, vi vore benägna att instämma i hvad en engelsman på tal om en stiang lag mot tiggeri en gång yttrat:, den som ger borde bli straffad, ej tiggaren !a » Nå », säger man, » lat vara att det # r dumt att ge tiggande karlar, att den slanten vanligen går till krogen, men ett stackars frysande, svältande barn f %r jag väl ändå ge, det kan d&amp; aldrig göra något ondt, isynnerhet om barnet ej får pengar, blott inat !^ Huru inhnga barn hafva ej gEtt under till följd af ett sadant resoiineinang! De föräldrar, anhöriga eller » vårdare n, soiii skicka ut ett litet barn att tigga, liafva naturligtvis i sitt intresse att göra det så uselt och medöirrkansvärdt som möjligt, desto mera far det af önihjärtade människor. För barnet själft blir resultatet af ghfvan blott ökadt elände.
Maj:t, uti den nådiga proposition, som, med anledning af Riket» Ständers den 8 September 1848 aflåtne underdåniga skrifvelse, framdeles torde vara att förvänta, täcktes, jemte meddelande af denna utredning, göra nådig framställning till Rikets Ständer om och med hvad vil0 7 0 “ " kor den förändring i mjöloch sågqvarnars beskattning må, utan förlust för Stats-verket kunna vidtagas, att likasom genom Kongl, kungörelserne den 29 April 1830 och den 13 Augusti 1835 för derefter anlagde mjölqvarnar i städerne och sågqvarnar i allmänhet är i nåder stadgadt samt Kongl. Maj:t jemväl uti nådiga propositioner af den 13 November 1828 i afseende å skattlagde sågqvarnar och den 20 December 1842f Slats-Vtskollets Utlåtande, N:o 203. 35 beträffande sådane mjölqvarnar som derefter blefve anlagda, behagat föreslå, alla för närvarande skattlagda eller skattläggning underkastade mjöloch sagqvarnar komina att, med befrielse från grundränta, framdeles endast efter bevillningsgruiider beskattas. f:o 208. Ank. tilt Exp-Utik. dea 26 Jani 1851, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphörande af Allmogens inom en del af Stora Kopparbergs län skyldighet, att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansräntaoeh mantalseller qvarntulls-kol samt af skaffande af de för uraktlåten sådan leverering af dessa kolskatier stadgade viteseller trcdsko-böter. (I. A.) Under åberopande af Kongl. Bergs-kommissionens underdåniga betänkande af deu 25 Juni 1844, Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer i nåder aflåtna proposition N:o 9 och Stats-utskottets vid sednaste riksmöte, under N:o 37. Litt.
Detta hörer likväl, som sagdt är, nu ej hit, då, efter Hr v. Troils förslag, de gemensamma öfverläggningarna skulle inskränkas till frågan om remisser och åtérrernisser, ianledn. af hvilka nu så mycket onödigtvis talas och skrifves hos hvarje Stånd för sig. jag hoppas således, att R. o. Ad. icke tager ad notam, hvad Hr v. HartmansdorfF förespeglat, att Ståndet skulle blifva Utkördt ur Riddarhussalen och dylikt, helst R. St, redan på Riddarholmen hafva ett annat hus, som för ändamålet torde kunna begagnas. Hr von Troil: Jag befarar, att jag ej har förmåga att nog klart kunna Uttrycka mig för att kunna blifva förstådd af Hr v. Hartmansdorff. Han har frågat, hvem som skulle bedöma, hvad som borde och icke borde Utskrifvas. Jag har aldrig talat om hvad som borde utskrifvas, utan tvärtom att ingenting behöfde Utskrifvas, utan hvar och en äga rättighet att till TJtsk. aflemna promemorier. Således har aldrig jag vackt fråga om någon UrskillningsDeputation. Vidare har han sagt, att jag numera börjar inse, att gemensam öfverläggning ej är lämplig, t. ex. vid statsregleringen. Jag har deremot sagt, att vid remiss af alla sådana betänktn, som alltid återremitteras, såsom betänk, om statsregleringen eller bevillningen och dylika, skulle gemensam öfverläggning äga rum; men att jag någonsin sagt, att sammanträden skola äga runi, då statsregleringen andra gången förekommer, bestrider jag, och Hr v. HartmansdorfF måtte sannerligen sakna förmåga att vederlägga, hvad jag sagt, då han städse framkommer med vederläggning af hvad jag icke sagt. Hvad åter beträffar frågan, huruvida Hr Gr. o. Landtm, skulle kunna göra propos. på mitt förslag derföre, att frågor om gemensamma öfverläggningar förut skall hafva förekommit i en föregående fråga, så har Hr Gr. o. Landtm, redan facliskt vederlagt denna invändning genom föredragningar af denna punkt; ty den skulle icke kunnat föredragas till öfverläggning, om beslut derom icke finge fattas.
Register: dre upptagit i RiksgaldL, Eontoircts asteMljade. saAmandrag, an man af cryättmgippgifttr fran Gene* ralLandt-Tulls-Dirretiotren funnit höra wara in? flutit, Mars 1074. l4lst. utlåtande i anledning af Kongl. Wants , nädiga proposition till Stats-Utstottet, angående' räntebetalniÄgaf-ä de> pa^ triotiste länen m. m.. Mars isgo. Apr». 94. 158,. 691. 787. 872. — med körstag till Reglemente, för Riksgälds - Epntojret, Mars 1092. " med uträtande i anledning af de anmärkningar, fenn wid Utskottets åtgärder af Ritsdagsmalinen k'. -tixolttmZ dlifwlt gjorde, Mars 1585. 2spr. 46. 157, 694. 788. Maji' rogz. — förkstrring r anledning Friherre.istiljonorsm»^ hemställan, att terminen ' till lans upptagande uppL Mksgälds-Coutoirets lQbligationcr, ställde pä sex är med feni prdcents ränta,ricke mätte instränlasfin.om den för Aunuitcts-länen förcstagne tid, Apr. 6. 1-24. 166. med hemställa» vin en gratificatigu till,Herr Sdats-Commistaricn >äicle§rvn för dest biträde wid Staternas upprättande och Riks-Statens författande rc. Apr. 7. 95. f6;. 692. 79;. Maj, 1074. ^ med öfverlemnande af Riks-Statcn jemte de i. enlighet dermed upprättade och under de fastsiäldc HufvudTitlarne upptagnePetsouctte StaterApr. 9. 697. 792. 87g. — m?d anmälan att twä
Enligt den upplysning jag nu mera, i Kongl. Kammar-och Commerce Collegierne mig försteaffadt, står det alltid fast, att sedan f. d. Konung Gustaf Adolph hade på 1790-talet, vidtagit allmän Författning att ingen Kungsgård finge utarrenderas annorledes, än på öppen Auction, till den mästbjudande, har på sidan om samma Författning, år 1801, ett undantag gjordt*, till fördel för Assessoren v. Steijern, som fått 30 års Arrende på Starby, derom Contractet, på hans begäran, blifvit för Sonen nu varande Arrén, datoren utfärdad. Konungens Bref till Karnmar-Col'egium, hvaraf ett vidimeradt: Utdrag här bilägges , Litt. A, som jag ödmjukast anhåller måtte få uppläsas och i Protocollet intagas*, uplyser, att innan f. d. Konungen tog detta beslut, har då varande Hant Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland varit hörd, sorn* i Memorial den 24 November 1800 reclame. 44 Den 18 April. rädt sin Gemåls rått till Starby, såsom Enke* Säte} och f. d. Konungen befallde också derföre, att förbehåll skulle'derom göras i Arrende-Contractet, hvilket jemväl äger en deri uttryckligen står, att, enär Hennes Kongl. Höghet biel Enks, skulle Arrendatoren äga tvänne Alternativer; det ena, att gifva hvad]någon annan kunde bjuda; hvilket ju också måtte förutsätta, att andras anbud ägde rum, som åter var ett bevis att Arrendatorens förra rätt, var dermed slutad, men det »nära, att, i fall hau ej ville gifva hvad någon annan kunde bjuda, afträda Egendomen; samt då njuta en ersättning, atro för Fabriquen, hvilken, såsom be.
Men ehuru det må vara för sent att bota de skador, som redan skett; vill jag dock icke föreställa mig, att utredandet af en rigtigare lagstiftningsgrund skall blifva utan allt gagn — det må sedan ankomma på en helt annan undersökning, — 16 — i hvilka fall och under hvilka förhållanden en bättre lagstiftning kan låta tillämpa sig. Enär skiftesverket alltjemt fortgår, lärer det väl ännu vara för tidigt att säga, det en förbättrad skiftesstadga skulle blifva utan all gagnelig påföljd. Och så snart ens det minsta gagn genom en god lag kan vinnas, lönar det väl alltid mödan att äga denna heldre, än en dålig. Länge har min tanke befattat sig med detta ämne; och jag har förvarat en uppsats, gjord af mig för mer än tjugu år tillbaka, vid hvars återläsande jag funnit mig icke kunna något bättre i ämnet åstadkomma. Jag har derföre kommit på den tanken, att låta det väsendtliga innehållet af denna uppsats här inflyta, för att åt lagstiftares behjertande öfverlemnas. Denna uppsats lyder, såsom följer: De hufvudpunkter, sorn i detta ämne förtjena att betraktas, lära således vara: a) det varande tillståndets fördelar, b) hvad en annan ägodelningslag i stället skulle kunnat uträtta, c) hvad de fördelar kostat, sorn finnas i det varande tillståndet, och d) om detta befrämjar eller försvårar öfvergången till det bättre, som tilläfventyrs kan återstå att önska. a) En bland de orsaker, som utestänga en framför allt önskvärd trygghet i jordäganderätten, hvars förenande med skiftesverket är af så stor vigt, ligger uti sjelfva lagstiftningssättet i ämnet. Det kan väl svårligen sättas i fråga, att ju en rent ekonomisk behandling deraf, och skiftesstadgars utfärdande utan Ständers medverkan ölverskrider den i Grundlagarne utstakade gräns för Konungamakten, och att föga någon ändring i nämnde stadgar kan vidtagas, utan att jordäganderätten, och följaktligen jordabalken i allmänna lagen, derigenom lida någon inverkan. Huru ogrundad den häraf uppkommande farhågan för förändringar ock må vara; så vore det dock alltid bättre, om den ej funnes och ej kunde finnas.
I öfverensstämmelse härmed har ock Helsingborgs Hamndirektion uti sin den S December sistlidet år till Riksgälds-kontoret utfärdade skuldförbindelse åtagit sig "att efter slu"tet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret utbekommits, och “under den tid, som, med beräkning af ränta efter fyra för hundra årligen utaf "det obetalda kapitalbeloppet, åtgår för det erhållna lånets fulla återbetalning, “före hvarje års slut erlägga till Riksgälds-kontoret eller ordres sex procent å hela “lånesumman med 13,800 Riksdaler Riksmynt.“ Dä sålunda icke allenast de af Rikets sednast församlade Ständer rörande ifrågavarande lån meddelade föreskrifter, utan ork den i öfverensstämmelse dermed utfärdade skuldförbindelse innehåller att inbetalningarne till Riksgälds-kontoret skola taga sin början först efter slutet af det år, hvarunder lånemedlen utbekommits, är motionärens uppgift derom, att staden Helsingborg, i händelse lånet rcqvirerats endast några få dagar sednare, än som skett, under hela det. nu löpande året varit befriad från räntebetalning, visserligen i så måtto rigtig, som staden, hvilken nu bör vid 1863 års slut verkställa första inbetalningen å lånet, i sådant fall icke behöft till Riksgälds-kontoret göra någon inbetalning förr än under år 1864. Men då skuldförbindelsen derjemte innehåller, att ränta skall beräknas efter fyra för hundra årligen utaf det obetalda kapitalbeloppet, är deraf klart att lånesumman i alla handels ar från lyftning sdagen löper med den förskrifna räntan ända tilldess inbetalning skor. Motionärens anhållan, att Rikets Ständer måtte medgifva, det amortering och ränta å ifrågavarande lån skall beräknas först från 1864 års början saknar sålunda allt stöd af de vid lånets beviljande meddelade och i skuldförbindelsen intagna föreskrifter; och Utskottet anser sig vid sådant förhållande böra hemställa, att ifrågavarande motion lemnäs utan afseende. Stockholm den 22 September 1863. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 156.
Bränvinsbränningen är, såsom J väl veten, Mine Hrr, icke en fri näring, hvilken lika med åkerbruk och andra handteringar får idkas ständigt hela året om, utan är, enl. nyssnämnde författning, inskränkt till 6 månader, hvilka ytterligare kunna till antalet förminskas; eller ock kan näringen alldeles inställas om högst vigtiga omständigheter dertill föranleda. Skälet till det sista inställandet var befarad brist på födoämnen, antydd genom ovanligt höga sädespriser, och en jemväl i andra länder hotande missvext. Genom 1853 års Kung., grundad på 1851 års Förordning, har Konungen icke skänkt bort Sin förbudsrätt, utan blott begagnat ordalag bifallande inskränkningen sådan som: ”vara medgifvet”, ”öppet lemnadt”, ”tillåtet” och dylikt. Ingen får af dessa uttryck draga vidsträcktare slutsatser än den allmänna författningen om bränvinsbränningen föranleder. Att Konungen i Sin Kung. af d. 13 Juli skolat uprepa förbehållet om de vigtiga omständigheterna behöfdes icke, enär detta redan stod i hufvudförfattningen af år 1851. 352 Den 4 Februari e, m. Som denna medgaf Honom att af de 6 tillåtna bränningsmånaderna indraga hvilka som helst, eller alla: så kunde den första indragningen af 2:ne, icke betaga Honom rättigheten alt ytterligare indraga den 3:dje. Utbytet af månader har man fästat sig vid såsom ett serskildt bevis derpå, att någon ytterligare inskränkning icke kunde ega rum. Men det är klart alt om Konungen icke kunde skänka bort Sin förbudsrätt, så kunde Han icke heller byta bort den fär någon månad, vare sig December eller April.
Som af de i äldre tider från Banken utgifna och den 1 November 1853 på lagsökning beroende odlingslån till ett antal af 14. blifvit, på grund af Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, afskrifne 11. så utgör återstoden af dylika lagsökta lån allenast 3. Nyssnämnde dag var af tillförene ågångna lagsökningar för indrifning af s. k. Skiftesoch Odlings-lån icke någon oafslutad; men sedermera äro lagsökningar anställda för 13 lån, deraf 4 blifvit indrifna, hvadan 9 så beskaffade lån bero på lagsökning. § 55. Säkerbetsbandlingarne för lån mot pant af fast egendom samt till Skiften och Odlingar äro af Revisorerne, utan anmärkning, inventerade. § 56. Det åt Riksgälds-Kontoret anvisade kreditiv af 1,000,000 R:dr, som får räntefritt begagnas från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästföljande, har, under de 2:ne år denna Berättelse omfattar, blifvit på de sålunda bestämde lider utanordnadt och åter inbetaldt. § 57. Kreditivet till Kongl. Kommerse-Kollegium, i och för fabrikernas och manufakturernas understöd, är begagnadt till det genom Banko-Reglementet bestämda belopp af 1,800,000 R:dr B:ko. I granskningen af räkenskaperna öfver Jern-Kontorets kreditivfond, Jem-Konto600, 000 R:dr B:ko, hafva Fullmäktige genom Ombud deltagit. rets kreditiv. § 59. Stora Kopparbergs Bergslag har, på grund af den Bergslaget medFahlu Bergsgifna kreditiveller lånerättighet å så kallade koppar-sedlar, från och med l^uighetA den 1 Juli 1853 till samma tid innevarande år, utbekommit 8 lån på tillkopparsedlar. sam mans B:ko R:dr 198,000: och inbetalt tillsammans 197,501: 17. 2. så att utlåningen på det hela ökats med 498: 30. 10.
Då man måste antaga, att, så vida icke de skjutsniugsskyldige skola få vidkännas allt för kännbara bidrag till entrepreneurer, den vinst, dessa böra få beräkna såsom ersättning för besvär och risk, endast är att hemta af den ökade skjutslega!!, och denna inkomst för ett inskränkt skjutsningsbestyr icke kan blifva lönande, om den icke kommer entrepreneuren till godo, vidare än för den skjutsning, som af honom bestrides, så skulle deraf följa, atl man föga kunde hoppas, det någon skulle åtaga sig entreprenader för delade skjutslag, och att således den åsyftade anstalten skulle uteblifva för alla de ställen, der skjutslagen icke enhälligt förena sig 0111 entreprenad-vilkoren. Derföre hafva Rikets Ständer ansett, att, lör ändamålets vinnande, ovilkorligen måste förutsättas, det inkomsten af den förökade legan för skjuts, som utgår från stationer, der entreprenad är aftalad, odelad kommer entrepreneuren till godo, ehvad han bestrider större eller mindre del af skjutsningen, såsom följd hvaraf skjutslegan för sådane stationer utan undantag skulle erläggas till det stegrade beloppet, samt, då den skjutsskyldige, som sjelf bestrider sin skjutsning, derför icke bör tillgodonjuta högre lega än hittills, öfverskoltet tillfalla entrepreneuren. — Genom ett sådant bestämmande bör entreprenaden i det närmaste blifva lika förmonlig, ehvad den omfattar ett mer eller mindre vidsträckt skjutsningsbestyr, och det hinder således anses håfvet, som annars vore att förutse uti svårigheten att tillvägabringa enhällig öfverenskommelse i110m hvarje skjutslag. Detta bestämmande är också en gifven följd af den grundsats, Rikets Ständer antagit, att skjutslegan bör förhöjas öfver allt, der detta medel erfordras för att framkalla frivilliga skjutsbeting, men att en sådan förhöjning icke annorstädes bör ega rum.
Ständer vid denna Riksdag stadgade grunder för förvaltningen af det från Ranken erhållne Credi» tiv, voro uppenbarligen öfverträdde , må Revi»orerne, i ett sådant oförmodadt fall, äga rätt att hos Banko - Fullmägtige inhibera utbetalningen, eller i vanlig väg påbjuda indrifningen af Creditivet till det belopp, att blott lialfparten deraf återstår, likväl med den modification, att beslutet härom skall vara genom omröstning bifallit af Två Tredjedelar bland Revisorerne, Stats-Utskottets Betänkånden. 1563 att ali dr ig mer än hälften af Creditivet skall vid sådant tillfälle kunna inhibeias eller indragas och att tiden för denna inhibitions verkställande må af Revisorerne bestämmas, på sätt de finna nödigt och lämpeligt, då någon våda af en sådan åtgärd icke synes vara att befara, samt sluteligen att Revisorern.e, om förhållandet bör hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan; Hvilket likväl jemte allt öfrigt Riksens Höglofl. Ständer vördsammeligen underställes. Stockholm den 23 Maji 1818- (Bilagan Litt, A. finnes serskildt tryckt och hit intecknad. ) Litt. B. Rubriker a de ämnen, som förekomma till utarbetning i fråga om en Instruction för Allmänna MagazinsInrättningen. -A-llmänna Magazins - Inrättningen har 2:ne ^erskilta och från hvarandra skiljda åligganden: 1:0 Verket såsom Nationel Handels-Inrättning betraktadt. 20 Verkets befattning med emottagning och utlefverering af Spannmål för Stats-Verkets räkning. Verkställigheten af det ena och andra synes lämpligast kunna uppfattas under 3:ne Hufr vudA fdel n in gar. Den Första om Upphandlingsoch Undsättrings-Verket med hvad dertill hörer. »5 6 4 Stats-Vtskottets Bettini anden. Den Andra om Inrättningens skyldighet att emottaga Stats-Verkets Sädes-intrader och deremot forse Värfvade Arméen och Flottorna m. m. med sine Spannrnåls-underhåll.
Ali Hr Grefven anser skyndsamhet i allmänhet böra iakttagas, derom tviflar jag alldeles icke, och hvad grundlagsförändringar beträffar, så har Hr Grefven under denna riksdag visat alltför många prof på sin skyndsamhet i det fallet. Jag skulle annars tro, alt uti en så vigtig fråga som den, rörlde ombildning af hela representationssättet, vore skäl, om någonsin, att afvakta frukterna af en långsamt mognande öfvertygelse. Const.Utsk. har vid denna riksdag sökt tillin tet göra och kullstörta våra nu bestående former. Det måste då vara af högsta vigt och nödvändighet, att den statsmakt, som ännu icke uttalat sin öfvertygelse i detta fall, må kunna få tillfälle att bilda en comité' af kloka och förståndiga män, för att utarbeta ett sådant förslag, som de kunna finna vara lämpligt, och sedermera framlägga resultatet af deras arbeten för att underlätta Ständernes granskning utaf representationsfrågan vid en kommande riksdag, genom den jemförelse, som Ständerne då komma i tillfälle alt göra emellan de begge förslagen. Hvad beträffar den inconseqvens, som här är så mycket omordad, äfvensom den parodi, hvilken R. St. skulle göra på sig sjelfva genom frambärandet af den ifrågavar. underd. anhållan till K. M., så må jag bekänna, att jag ingalunda kan finna att Ständerne derigenom skulle göra sig skyldige, hvarken till inconseqvens eller parodi; ty det är ju en känd sak, att 3 Stånd afslagit Coust,Utsk:s förslag. Om således beskyllningen för inconseqvens och parodi skulle träffa någon, så är det del förstärkta Const.Utsk., hvilket tvertemot 3 Stånds beslut antagit detta förslag. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Const.Utsk:s ordförande har med lågande harm tillbakavisat de beskyllningar, som blifvit gjorda emot honom och Coust.Ulskts öfriga ledamöter. Jag undrar icke derpå; men då lärer hvarken han eller Gr.