Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapets och Adelns Llenum den 7 dennes, erhällit underrättelse, om det antal Ledamöter Högloft Ridderstapet och Adeln besiutrt, at til Utstoten wäija, besiöo Ständer enhälligt: i:mo At til det Hemliga Utstottet Z:ne Ledamöter af Präste-Ständet borde utses. 2:do AL til et Lag-Utstott 6 Ledamöter stul le wäljas. ^.tio At et Befwärsoch Oeconomie Utstött skulle sammansättas af 9 Ledamöter ifrän Präste-Ständet, och 4:to AL Stats-Utstottet, hwilket, enligt den nya Regeringsformen, äfwen bör öfwerfe Riksgäldswerkets styrelse och förwaltning, bör med s:ne Ledamöter ifrän Präste-Ständet förökas. Hwilket genom Utdrag af?rotocoliet stulle de öfrige resxective Ständen wördsamt och wänligen meddelas, lie suxrs. In kllem k» 1^. Almgvist. Ut - Dm 9 Junit. 627 Utdrag af ?rotocollel, hällit i Högwördige Präste-Ständets stenum den 6 Jun ii 1809. S. D. Sedan HögloftRidderstapet och Adeln genom en Deputation meddelat PrästeStändet desi denna dag widtagna beflut, at til Hans Kongl. Höghet Hertigen'och Riksföreståndaren i underdånighet öfwerlemna den nya Regeringsformen, under erbjudande, at H. Kongl. Höghet mätte täckas pä en gäng emottaga Swensta Kronan och denna Grundlag, här PrästeSländet, som cwid betragtande ej mindre af Hans Kongl.
Dessa medel i svårare fall, eljes beväpnar jag mig m e d tålamod o c h söker genom samtal förmå de små att inse, bekänna o c h bedja o m förlåtelse för sin förseelse. » Fredskyssens åt m a m m a o c h bror, och så är allt godt igen. E e n t hålls o c k hela barnet bäst, Om det i tvättyg klädes mest. Blårandig kolt för liten sven Ä r treflig n o g på hvardagen. Till s ö n d a g ståtar han kanske I klädning hvit — lull, lull! Se, s e! Men gör ej ungen fåfäng, m o r! Det går, tyvärr, förrän du tror. Intet får hindra vår dagliga promenad, knappast vädret; o c h så hafva vi redan hunnit till middagstiden kl. half fyra. Vill du vara m e d vid bordet; jag vågar inbjuda dig, ty bordsskick är en af våra regler utan undantag liksom höflighet m o t tjänarna. Nu är jag rädd, att detta redan blifvit för långt, därför måste jag göra ett litet språng o c h ber dig titta in till oss kl. sju, den ordinarie läggtiden. D e två äldsta klädas i sina långa nattskjortor o c h en liten ylletröja utanpå samt läggas o c h somna utan vidare. H a n hai ' tagit sig vanan att både vyssjas o c h sjungas till s ö m n s. Jag varnar dig att införa en sådan sed i ditt hus, ty den är både tröttande o c h tidspillande. Följ » Mirrans » grundsats i det fallet. Och frågorna bli fler o c h fler. De rägna, störta, hvirfla ner. Vill till minnsann, om m a m m a har Snart mera svar på lager kvar. Ja, nu sofva de alla så sött, sedan de först befallt sig i Guds hand; o c h nu återstår för mig af dagen en hvilans o c h vederkvickelsens stund, under hvilken jag får hämta krafter till den k o m m a n d e dagens arbete o c h omsorger. Till slut ett tack till » Mirran » för allt det goda och sunda h o n hade att meddela oss i frågan; mycket däraf skall jag tillägna m i g. Lilla mor. P. S.
T i on de-t ack jern e t. Frih. Palmstjerna: Jag hemställer, om icke R. o. Ad. skulle vilja fatta definitivt beslut öfver de ämnen, bilagorna innefatta, i den ordning dessa föredragas. Dessa bilagor inne - 35o Den 28 April f. m. hålla särskilda mål, oeh intet hinder möter mot deras afgörande hvar för sig, utan afseende å blifvande återremiss af utlåt. Detta sednare och de förra äro helt och hållet skiljda från hvarandra. Jag anhåller altså om propos. till bifall å utlåt. Lit. A. I anledn. häraf föredrogs ånyo StatsUtsk:s såsom bilaga till IJtskrs utlåt. N:o 54 afgifna särskilda utlåt. Lit. A., ang:de sökt lindring eller nedsättning uti tiondeafgifteu för tackjernstillverkningarna inom åtskilliga bergslag. Detta utlåt. Lit. A. blef af R. o. Ad. bifallet. g:o 2 mom. Harn m ar ska tts-, stångoch ämnesjern e t. I sammanhang härmed föredrogs StatsUlsk. såsom bilaga till utlåt. N:o 54 afgifna särskilda utlåt. Lit. B., i anleda, af väckt fråga om ny hammarskattstaxering af jernbruket» inom Småland. Gr. Spens, Carl Gust.: Att Utsk. icke tillstyrkt bifall å den väckta motionen anser jag, på grund af de anförda skälen, för ej alldeles oriktigt; men då Utsk., oaktadt det förklarat sig anse möjligt vara, att enahanda förhållande, som det öfverklagade, äger rum vid många andra bruk, likväl icke tillstyrkt R. St. att hos K. M. i und. begära uudersökn. i ämnet och således ny taxering af jernbruken, hvilken synes af både billighet och behof påkallad, på det ej den ena medborgaren må undandraga sig att, lika med den andra, bidraga till statens behof; så anser jag ett sådant Utsk:s uraktlåtande oriktigt, oeh yrkar derföre återremiss af betänkandet. Frih. Palmstjerna:
Lee och dermed förenade vattendrag samt af Wenern och Götha Elf. Tillverkningen för hand af ylle-, linneoch bomullsväfnader antingen af hemspunnet eller inköpt-garn är inom södra delen af Länet, förnämligast Marks, Kinds och Alis härader, en högst vigtig näringsgren, deraf den talrika befolkningen uti dessa merendels sterila trakter i ganska hufvudsaklig mån hemtar medel för uppehälle och bestånd. Det tillverkningsbelopp härifrån, som årligen utom Länet afsättes genom gårdfarihandel uppgår till emellan 1| och 2 millioner alnar af aila slag, förutan band, strumpor, tröjor, vantar, täcken och ryor; och den afsättning utaf sålunda tillverkade vile-, linneoch bomullsväfnader, som särskildt eger rum genom resehandlande från Borås och Ulricehamn samt genom personer i dessa städer eller på landsbyggden, hvilka dermed drifva handel i parti på andra inlänske städer oell orter samt på Norrige, är än mera betydlig, uppgående vanligen till dubbelt eller emellan 3 och 4 millioner alnar, oberäknad! hvad på begge dessa sätt föryllras af i Halland tillverkade välhadsarliklar. Efter approximatif beräkning kan förläggares och tillverkares vinst af ifrågavarande väfnadsindustri uti Länet anses utgöra i medeltal 400,000 å 450,000 R:dr om året; och förtjena!’ härvid anmärkas, alt, oaktadt tiiiverkningsbeloppet vid Rydboholms konst v äfverifabrik årligen blifvit ökadt, synes sådant under nu ifrågavarande qvinqvennium icke hafva menligt inverkat på lmsväfnadsslöjden, hvilken tv er tom finnes hafva samtidigt varit i tilltagande jemte afsältningen på lillverkningarne, och detta i synnerhet sedan 1838. För öfrigt tillverkas husväfnader af ull, lin och bomull inom alla delar af Länet, oberäknad! den södra, något deraf äfven lill försäljning åt städernes invånare, men i allmänhet för eget husbehof; och synes händighet i väfnadsyrket alltmer utbreda sig.
Beservanterne utaf PresteStåndet i Lag-Utsk:t hafva visserligen yttrat, att ”stiftets domkapitel, hvilket egde och kunde erhålla vida fullständigare och tillförlitligare underrättelser om verkliga förhållandet, än dem Just.- Kansleren genom sina underordnade kunde inhemta, och som härvid måste betrakta frågan ur eu högre synpunkt än endast den borgerliga ordningens vidmakthållande, skulle, såsom ock erfarenheten under de sednare åren nogsamt bestyrker, anse anställande af åtal vara obehöfligt och skadligt verkande, samt att andra medel, såsom undervisning och förmaning m. m., vore de rättaste och tillfyllestgörande.” Men samme reservanter hafva likväl derjemte uppgifvit ett annat skäl för bibehållandet af ordalvsen i den K. Propos:n, då de emot ITtskits förslag yttra: ”Man vill förneka kyrkan tillfälle att söka lagens skydd emot obehörigt inträng inom dess fridlysta onmide, såvida icke hos Konungens Just.-Kansler benägenhet förefinnes att det lemna.” Häraf synes, att reservanterne jemväl haft andra skäl för bibehållandet af denna §, än det, att derigenom för domkapitlet bereda en möjlighet att tillintetgöra åtal. Äfven jag för min del tror visserligen att domkapitlen skola begagna denna makt, isynnerhet för att förhindra åtal, men jag anser den 330 Den 19 Maj e. m. dock alltför vådlig och förhatlig, för att jag skulle vilja öfverlemna den till kyrkans målsmän. Jag får alltså föreslå att §:n måtte få följande lydelse: »För villfarande lärosatsers utspridande, efter thy i l:sta §:n sägs, må ej åtal ega rum, med mindre, sedan domkapitlet i orten, efter erhållen underrättelse och inhemtad närmare kännedom om saken och dess sammanhang, yttrande deröfver afgifvit, och Konungens Just.-Kansler förordnat allmän åklagare att åtal i laga ordning utföra.” H. Exc. Hr Frih. De Geer: För min del tror jag icke det ligger så stor vigt på skilnaden mellan M. M:ts förslag och Lag-Utsk:ts Bet:de i denna §, som man här synes vilja dervid fästa.
I den fråga, som nu är väckt, finner jag visserligen, att det hade varit ändamålsenligast af Frih. Alströmer, oaktadt han yrkade propos. på det amendement, han framställde, att icke försumma det tillfälle, då Hr Gr. o. Landtm, skulle framställa propos. emedan han då hade kunnat få det framstäldt såsom kontrapropos. Detta hade varit öfverensstämmande med antagen praxis. Då Hr Frih:n emellertid icke gick till väga på detta sätt, så blottställde han sig för det äfventyr han sjelf nämnt, nemi. att om Utslcs förslag blifvit antaget, hade det icke kunnat blifva fråga om hans eget. Men då Utsk:s förslag icke blifvit antaget, utan R. o. Ad. endast beslutat att förkasta detsamma, utan att antaga något an nat, samt då Betänk, i sin helhet icke blifvit afslaget, utan det tvertom beslutats, att detsamma skulle fortsättas, och frågan sålunda så mycket mer kunde anses öppen, som man äfven hörde det vara fråga om att efter fattandet af nämnde beslut, taga i särskildt öfvervägande. huruvida Domprosten Brings förslag skulle komma under öfverläggning; så tror jag för min del, att Frih. Alströmer har kunnat haft fog att önska och nu efteråt erhålla propos. å sitt förslag, hvilken min mening jag anhåller att få till prot. antecknad. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag ber att få fästa upmärksamhelen derpå, att en sådan tanke så mycket mindre har kunnat upsla hos Frih. Alströmer den dag, då ärendet förevar, som Hr Frih:n då icke hade underlåtit alt, före slutad vote ring, yrka propos. å sitt förslag. I stället åtnöjde han sig med att reservera sig i likhet med andra talare: och då Frih. Åkerhjelm, som fungerade såsom Ordfide, tillkännagaf, att man skulle öfvergå till frågan, huruvida en underd. skrifvelse borde aflåtas, men hemställde, om icke Ståndet dessförinnan ville afgöra om Frih.
Rege - aa Stats-" samt Oec,- Utsi, Uti, N:o 84. rings-Formen, under Rikets Ständers och deras Utskotts pröfning icke må, uti något annat fall, eller på annat sätt, än Grundlagen bokstafligen föreskrifver, komma frågor om verkställigheten af någon inrättning; att blott Rikets Ständers Constitutions-Utskott, enligt 105 §. Regeringsformen, eger tillgång till Stats-Rådets Protocoll, likväl med undantag af dem, som blifvit förda i Ministeriela ärenden och Commando• inål, hvilka endast i det, som rörer allmänt kända och af Utskottet uppgifna händelser, må kunna fordras; att Tryckfrihets-Förordningens a , som bestämmer, att Handlingar i allmänhet må af en or' hvar kunna erhållas, för att genom trycf JttentliggÖras, likväl i dess 4 mom, derifrån. iland andra, uttryckligen undantager Protoco.l, hållna i Ministeriela ärenden och Commandomål jemte Stats-Råds Protocoll och Handlingar; att 3 §. 10 mom. lika uttryckligen förbjuder allt kungörande i tryck af hvad, som rorer Statens å färda varande underhandlingar med främmande Magter, eller etjest af Konungen, i sammanhang med dem, tillernade beslut och ajsigter, samt Dess Ministrars, Ruds och Sändebuds värf, om det ej sker med Regeringens tillstånd eller med officiel tillåtelse; samt att, i fall sådant kungörande sker af den, sorn Konungens och Statens hemligheter betrodde äro, brottet då straffas , enligt 4 Cap. 5 §. Missgärnings-Balken. Dessa äro de Grundlags-Stadgauden, hvilka Statssamt Oec.-Utsk. Uti. N:o 84. *3 kunna anföras såsom mer eller mindre bevisande för och emot den af Motionairen yrkade sattsj; men intet af dem alägger eller berättigar Utskotten att af Styrelsen fordra ett offentligt meddelande af planerne för Rikets försvars-anstalter, intet af dem förbinder Konungen att sa beskaffade upplysningar meddela. Grundlagens
Ehuru det redan en gång blifvit återremitteradfj har Utsk:n icke gjort afseende derpå. Alt nu här improvisera ett förslag, torde man ieke vara i stånd till, hvarföre jag anser bättre vara alt afslå betänk. Det beror ulan tvifvel på K. 51, att i alla fall komma med en nådig propos. i ämnet; men R. St. böra undvika att till Konungen ingifva oriktiga förslag. 540 Den 15 Maj. Fril). Cederström, Jacob: Denna framställning, att genom reglementen ändra allmän lag, lärer icke kunna godkännas emot 87 § Reg.F. Hade Ulsk:n ansett någon förändring i 26 cap. Byggn.b:n erforderlig, så bade Ekon.Utsk. bort a f v i 11 ras och LagUtsk. ensamt föreslå denna förändring. Dä hade saken haft form och kunnat i grundlagsenlig väg behandlas och bifallas, men i dess nuvarande skick kan jag icke annat än tillstyrka afslag å betänk. Dcå nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. A. biföll LagUtsk:s utlåt. Ropades ja och nej. Propos. å afslag blef härefter framställd och äfvenledes med blandade ja och nej besvarad. I anledn. häraf blefvo dessa propos:r i samma ordning förnyade och åter besvarade med blandade ja och nej, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det varit ganska svårt att bedömma svaren R dessa propositioner, men att han, i öfverensstämmelse med hvad äfven undertecknad Ridd.secret. trott sig finna, ansåg den sednast å afslag framställda propos. hafva blifvit med öfvervägande ja besvarad. Anmäldes till bordläggning StatsUlsk:s mern. N:o 316, i anledn. af RiksSt:s skiljaktiga beslut, rör:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Att Konungens Befallningshafvande®, hemställan om tillämpning i åvérkansmål af Da-, gens stadgande i 52 Cap. 2 §. Missgerning®-Bal-' leen synes desto häldre öfverflödig, sorn sista mot mentet af 6^ §. i Skogsordningen på ett tydlig, och mera utvidgadt sätt redan tillåter den här med åsyftade undersöknings anställande. 3:0 Att något särskildt förordnande, på sätt Konungens, Befallningshafvande begärt, derom, att då skog funnes hos någon i förvar, sådan sorn. målsäganden förlorat, innehafvaren bör vara för-, bunden bevisa hvarifrån han den bekommit, likaledes efter Hans Excellences tanka icke erfordras eller ovilkorligt bör äga rum, emedan om de anmärkte träden äro af samma skog, som blifvit åverkad, och finnes vid jemförelse passande med de afhuggna stubbarna, detta utgör tillräckligt skäl för Domaren att efter redan gälland© Dagar och praxis ålägga Innehafvaren, att, såsom’ då tjufsaker anhållas, sin lagliga åtkomst bevisa» hvartill Domaren äger ny anledning af ofvan äheropade §. i Skogs - Ordningen, som tillåter att i kringliggande Byar efterspana de af våldsverkaren tagna träd eller lernningar deraf, hvaremot om ej några anledningar yppas att de fundne träden äro desamma, sorn genom åverkan blifvit borttagne, det skulle vara emot säkerhet och äganderatt stridande, att förpligta innehafvaren ingå i bevisning 0111 redogörelse för sin åtkomst} gamt andeligen 4:* ,746 Den i 9 Junii 4:0 Att om, å ena sidan det visserligen är för Lagstiftaren ett vigtigt föremål att freda enskildtas eller det allmännas rätt äfven i afseende på skogarna, bör likväl å andra sidan med granlagenhet tillses, att de Författningar, som till vinnande deraf (agas, icke gifva anledning dertill att en oskyldig person pä ett eller annat saft
Man bar sagt, alt det icke vore lämpligt att låta detta vedermäle beslå uti Riddarhusets stora medalj och jag är äfven af denna mening. Jag anser denna medalj ej vara ämnad att belöna andra förtjenster än sådana, som förvärfvas genom ett materiell arbetes skickliga utförande eller en deröfver häfd tillsyn. Om äfven medaljen en gång blifvit för ett dylikt ändamål begagnad, bör, enl. min åsigt, ett sådant användande deraf icke Den 4 Mars. 95 för andra gången ega runi, helst medaljens värde icke upväger det arbete, som i förevande fall blifvit nedlagdt. Denna fråga är af ganska grannlaga beskaffenhet och så grannlaga, att jag skulle önska, det R. o. Ad. tilläte, att hela saken till Utsk. återförvisades, för att der undergå förnyad behandling, samt möjligen föranleda till föreslående af en äreskänk i silfver eller guld, såsom ett lämpligt uttryck af R. o. Ad:s välbehag öfver det sätt, hvarpå Frih. Bennet vårdat sig om R. o. Ad:s gemensamma egendom. Hr Björnstjerna: Det arbete, som Frih. Bennet nedlagt pä ordnandet af Riddarlius-salen, har varit af sä vidsträckt beskaffenhet, att den, som icke känner förhållandet, icke kan derom göra sig begrepp. Detta arbete har fortvarat under flera år. Alla vapenplåtarne hafva blifvit nedtagna och renoverade, många af dem helt och hållet ommålade. Om man lill detta arbete användt handtverkare, hade den af Hr von Hartmansdorff föreslagna summan icke pä långt när betäckt omkostnaden, och arbetet hade enl. all sannolikhet icke blifvit sådant, som det nu är. Jag anser att R. o.
Handeln har uttagit allt. mer och mer och stadens invånare ägde sistnämnda år ej mer än 3:ne större och 2 mindre fartyg; men anledning är dock att förmoda, att genom uppmuddring af stadens hamn, sjöfarten bör få ett ökadt lif. Den handel, sorn drilves med kringliggande landsbygd, synnerligast Dahlsland, är stadens förnämsta inkomst-källa, och denna rörelse är ganska betydlig. Handtverkerierne befinna sig i mindre fördelaktigt läge. Den uppodlade delen af stadens jord är lill det mesta af god beskaffenhet och gifver vanligen afkastning öfver medelmåttan, och under de sednare åren har äfven mera omsorg än tillförene blifvit använd vid bebrukningen. Bland nya inrättningar bör nämnas den år 1839 organiserade Drätsel-kommissionen. Tulluppbörden har under de 3:ne sista åren, eller 1839, 1840 och 1841, uppgått till ett medelbelopp af 23,640 R:dr 5 sk. Banko. Från skeppsvarfvet har ett större skepp utgått och blifvit försåldt till Norrige, och ett sådant är åter under byggnad - 14 Kongelf. I denna stad liar någon Folkökning af betydenhet icke ägt rum; dess invånare utgjorde vid 1841 års slut 813 personer, deraf 484 mantalsskrifne. Staden idkar icke någon sjöfart, och det enda fartyg, som funnits, är försåldt. Anledningen till sjöfartens upphörande är det hinder, som möter genom uppgrunclningar i Nordre grenen af Götha Elf, till hvilkas undanrödjande staden för närvarande saknar egne medel och icke kunnat erhålla främmande bidrag. Tulluppbörden har under de 5 åren och i medelia! utgjort endast 986 R:dr 19 sk. 4 r:st Banko, till största delen tillkommen genom skedda förtullningar af andre städers handlande och skep J)are lill besparing af de drygare stadsumgälderne å andra ställen. Stadens Örnämligaste inkomster härleda sig af handeln med kringliggande landsbyggd, hvilken rörelse under de sednare åren ökat sig, och jordbruket bar vunnit förkofran, så att denna näringsgren betydligen bidragit till invånarnas bergning.
Det synes billigt, att proportionerna blifva jemkade till något större likhet. 2) Christianstads stads läge. Enligt Utsk:s förslag skulle emellan Lund och Carlskrona, en sträcka af 20 mil, intet högre Elementar läroverk för allmän bildning finnas. Deremot skulle uti Carlskrona och Kalmar, belägna i glesare befolkade trakter, sådana finnas på blott 8 mils afstånd från hvarandra, uti begge dessa städer och Wexiö på 11 å 12 mils, i Wexiö och Jönköping på dito o s. v. ända till i Lund och Malmö på 1-|- mils afstånd. Läroverk, der ungdomen handledes uti klassiska studier, skulle uti Malmö län vara hvarandra så närbelägna som Ystad, Malmö, Lund, Landskrona, Helsingborg, och uti Blekinge sorn Carlskrona, Ronneby, Carlshamn, Sölfvesborg; men uti hela Christianstads vidsträckta och folkrika län skulle ingenstädes sådan undervisning kunna erhållas, åtminstone icke utöfver de allraförsta grunderna. Missförhållandet torde vara i ögonen fällande. Christianstad är beläget i en ganska folkrik ort, hvars yngre innevånare ganska talrikt begagna undervisningsverken och söka sig in på embetsmannabanan. (Christianstads afdelning inom Skånska studerande nationen vid Lunds Akademi bar hittills alltid till antal stått i jemnbredd med de öfriga afdelningarne.) I orten finnes liksom i staden, i öfverensstämmelse med vanliga förhållandet, både förmögenhet och medellöshet. För dem uti sednare kategorien skulle genom Elementar-läroverkets i Christianstad förvandling till en Realskola göras omöjligt alt arbeta sig fram till inträde uti PresteSt:t, Läkarekorpsen o. s. v. De lyckligare lottade föräldrarne skulle i samma händelse den förmånen beröfvas, som synes vara deras likar i andra landsorter tillernad, att få sina studerande söner ej allt för långt utom deras egen synkrets upfostrade. Christianstad är icke och blir näppeligen någon egentlig fabriksstad såsom t. ex. Norrköping. Näringarne i orten kunna till följd af naturförhållanden icke blifva synnerligen mångartade. Anstalter för realbildningen synas således icke kunna der vara de enda eller ens företrädesvis af behofvet påkallade.
För min del instämmer jag h. o. h. med Hr von Ehrenheim. Jag tror att K. M:s Befh:de har tillräcklig magt att förekomma oordningar, derest sådana befaras, utan att behöfva gå till en sådan ytterlighet, som att rent af förbjuda öl-försäljningen. Jag yrkar således afslag på Utskits framställning. Frih. Alströmer, Oscar: Meningen inom Utsk:t var i allmänhet den, att öl-försäljningen borde vara en h. o. h. fri handtering, men att man borde genom något kraftigt medel söka förekomma oordningar vid ölstugorna, och att dessa icke komme att läggas på otjenliga ställen, t. ex. nära kyrkan. Då man dessutom vet, att öl, äfven oblandadt, kan gifva ett försvarligt rus, så måste detta bli ännu starkare, då ölet, som ofta sker, uppblandas med bränvin. Något korrektiv bör finnas mot missbruk af den rättighet, som ingen vill bestrida, och det mäste, enligt min tanka, göras genom ett stadgande i den rigtning, som blifvit föreslagen. Sedan vi nu fått kommunal-författning, beror det på kommnnal-stämman att. uppgöra förslag till ordningsstadga för kommunen, men det synes mig bättre och rigtigare, att för detta särskilda läll det finnes en generel ordningsstadga, utfärdad af K. M. och gällande för alla kommuner. Någon fara kan jag icke se bör uppkomma, då man har rättighet att klaga i alla instanser, och icke lärer väl heller den kommunala myndigheten i allmänhet utan skäl tillstänga och förbjuda en ölstuga. Då för öfrigt stadganden i detta afseende redan nu äro olika för olika orter, anhåller jag om bifall till Utsk:ts framställning, på det att saken måtte regleras och enhet vinnas. Hr Mannerskantz, Carl Axel: För min del kan jag icke tro annat, än att öl-försäljningen för närv.de är en alldeles fri handtering. Jag anser också, alt hvarje sak bör gälla hvad den kan; och om oordningar uppstå vid en ölstuga, så bör väl straffet icke drabba den, som eger densamma, utan dem, som anstiftat oordningarne och sig brottsligt förhållit, och de böra väl då straffas efteråt enligt lag. Några preventiva åtgär - 42#
Då jag dessutom nu finner Utskottet sjelf i detta Betänkande erkänna, att de i första Betänkandet utaf Riksgälds-Contoiret lofvade 3oo,ooo R:dr, möjligen behöfva underhjelpas af Bevillningen: en tanka, som alltid varit min, af det skäl, att Riksgälds-Contoiret, såsom namnet bevisar, är ett gäldbundet Verk, som af Skattdragande uppehälles: tror jag, att rättaste medlet till att förena Stånden, vore att företa ett sätt, att så bestrida kostnaden, att bidragen dertill blifva billigare fördelte, än ske kan genom en Fond, hvartill en stor del förmögenhet i Landet intet bidragit, såsom till exempel Stockholms Stats-Ut skottets Betänkatiden. x007 Stad, med en andel, svarande mot 4 Hemman; och derföre vågar jag tillstyrka: ”att Summan må genom RiksgäldsContoir et, af den erhållande Bevill ningen utgå; Saltpciter-Fondens Försträckning 300,000 R.dr efter hand godtgoras i mån, som medel infyta; samt, åt Bevillnings-Utskottet ufverlemnas, att fördela denna Bevillning på z:dra Bevillnings-Artikeln.” Riksdags-Fullmägtigen Anders fansson från Vestmanlands