Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
a. § 27 uppställda regel, och detta så mycket mindre, som omförmälta bestämmelse väl i de flesta fall torde vara öfverflödig, eftersom vederbörande bränvinsbrännare, om de underlåta att försegla apparaten t. ex. under ett pär dagar, då den ej kan begagnas, emedan mäsken ej hunnit blifva mogen till afbränning, slippa med att betala afgift för dessa dagar, samt för den tid, som derefter åtgår till mäskens afbränning. Deremot tror departementet, att den tid, under hvilken bränneriet skall oafbrutet vara i gång, bör utsättas något kortare, än kommissionen föreslagit. Såsom förut under beskattningen är anfördt, har kommissionen ansett, att ett fabriksmässigt bedrifvande bör kunna uppnås, om apparaten måste vara i oafbruten verksamhet under 8—10 dagar efter hvarje gång den blifvit upplåten till begagnande, men att denna tid för mäskoch produktbeskattniningens skuld blifvit bestämd till 15 dagar. Då nu departemententet icke anser att en så stor förökning af tid, som de 5 dagarno under hvilka apparaten skall vara i oafbruten gång, kan erfordras till ernående af det uppgifna ändamålet, tänker departementet i underd. föreslå, att afgiften beräknas som om bränneriet under 12 dagar varit i oafbruten gång. Då dessa tidsbestämmelser i sig sjelfva åro vilkorliga, och ett par dagar mer eller mindre icke kunna vara af något synnerligt inflytande, tror departementet derjemte, att, i händelse af pannbeskattning, samma tid bör bestämmas, hvarigenom man får ett stadgande, som gäller lika för både produktoch pannbeskattning. Slutligen får departementet anmärka, att man i det här omförmälta stadgande rättast torde begagna ordet »dygn« i stället för »dagar«, dels emedan begreppet då blir mera bestämdt, -och dels emedan det förra uttrycket synes leda till ett mera rimligt resultat. Med hänseende till hvad här nu blifvit anfördt, tillåter sig departementet att i underd. föreslå, att s adgandet i 2:dra mom. $ 27, litt. a. uti kommissionens förslag får utgå.
Flickan där näst intill är 20 år; hon ser mycket bedröfvad och orolig ut, och detta ej utan skäl. Hon har haft plats en tid på en s. k. matservering, rnen blef en dag trakterad med hugg och slag af sin husbonde, så att h o n icke längre vå- gade stanna på sin plats. Hennes oro kunna vi lätt fatta, den rör sig kring tvänne frågor: Skall hon snart lyckas få en annan tjänst, och skall hon där röna ett bättre bemötande? Denna flicka med det lilla näpna ansiktet är 18 år o c h har måst lemna sin tjänst, emedan hon lider af värk i ett ben. Hon skall söka sig in på Sabbatsbergs sjukhus. Denna, omkring 28 år, ser mycket beskedlig och mycket slarfvig ut. Hon har tjänat 4 år på landet i en bondgård o c h kom förliden höst till staden, emedan » hon blygdes att stanna kvar, där alla kände henne, nu sedan h o n gjort så illa ». Hon vet ej så noga, hvar hennes fästman är, m e n: » Snälla fröken, till våren skickar han mig pengar så säkert; det har han lofvab j! kunnen I vara trötta. » m e n n e * n u * * Härbergets första lokal utgjordes af ett par små rum vid Grefgatan. Med möbleringen och husgerådet var det i början klent nog. Men härberget växte och vann förtroende. Dess lokaler utvidgades år från år, och där hemmet nu inrymmes — Klara östra kyrkogata 7 — kunna 30 fullständiga sängar bäddas, då vid flyttningstiden tillströmningen af tjänstflickor är störst. Huru vidtomfattande och välsignelsebringande härbergets verksamhet varit, synes bäst däraf, att genom det sammas bemedling under åren 1883 — 1888 öfver 1,000 tjänstflickor erhöllo platser. Under de senare åren ha tjänarinnor från härberget varit mer eftersökta än någonsin, och tillgången har ej på långt när motsvarat efterfrågan. Trots denna möjlighet att skaffa platser åt flickorna, sökte fröken Nordwall att, så vidt möjligt var, hindra tjänstsökande från landsorten att strömma till städerna, väl vetande, för hvilka faror de ofta där voro utsatta.
Anslaget af i5,ooo R:dr åter kan så mycket mindre vara någon ersättning för Centonal, som PensionsInrättningen aldrig egt någon andel deri, utan är detta anslag ett Inrättningen heviIjarit årligt penninge-understöd, hvilket icke utgår utaf någon viss uppbörd, utan är, lika med andra StatsUtgifter, i RiksStaten uppförd t. Utom andra nyttiga ändamål, som med PensionsInrättningen åsyftats, har säkerligen, såsom hufvudsakligt, äfven ingått i beräkning, att, genom en sådan stiftelse, StatsFörvaltningen skulle, emot ett årligt bidrag, kunna i en framtid befrias från allt bestyr med sådane Statens Embetsoch Tjenstemaus pensionering, hvilka, enligt gällande Författningar, kunde göra anspråk på understöd utaf allmänna medel, när de, för ålderdom och sjukdom, blefvo oförmögne lill tjenstgöring. — Och då ett sådant understöd aldrig kunnat komma i fråga, att Städernes Embetsoch Tjenstemän tilldelas, så visar det sig ganska klart, att Inrättningen icke blifvit stiftad för andre, än Statens B e t ä n k a n d e n , N:o 289. 413 egne Embetsoch Tjenstemän, hvilka utaf Allmänna medel uppbära sine Löner. De uti InterimsDirectionens underd. Utlåtande framställda åsigter, i afseende på svårigheterne af flera slag, hvilka skulle möta Städernes Embetsoch Tjenstemäns intagande såsom Delägare uti Pensionslnrättningen, har Utskottet också för sin del icke kunnat annat, än, såsom välgrundade, gilla och godkänna. Och som, på de af InterirnsDirectionen utvecklade skäl, Utskottet fullkomligen delar Directionens yttrade öfvertygelse derom, att en utsträckning i antalet af Delägare skulle snarare leda till skada, än till förmån för Inrättningen och dess redan varande Delägare; så anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka bifall å Hr Arosenii motion. Reservation: Af Hr CommerceRådet Santesson: Emot detta StatsUtskottets Betänkande nödgas jag anmäla min Reservation.
[1594] XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX) X X R e g e n e r a t e u r ' n, LUNDBERGS RIKSBEKANTA HÅRMEDEL, af tusentals personer numera användt, för den finare toaletten, flottar ej! Klibbar e j! Skyddar mot mjäll och hårets afiallande. Finnes i Stockholm uti Fanny Gelins renommerade Parfymbutik, Malmtorgsgatan n:r 5, vis-ä-vis hotell Kung Karl; i Göteborg hos fru Olivia Pihlström, Haglunds hotell; i Malmö hos hr Wöhlecke; i Norrköping hos fröken Helena Hartzell; i Upsala hos fröken Alma Högstedt samt i öfriga Sveriges städer hos bokoch pappershandlare. (G. Allm. [1723] STBC&amp;^OF-M Kufwud&amp;vntoz. Ägg. [1469] Öfverthuns omtyckta Hönsgårds A g g, fina Löskokningso. Matägg. Äggaffären Gallina, Mästersamuelsg. Allm. Telef. Frågor. Vill någon af lättas läsarinnor gifva mig ett trefligt korsstygnsmonogram: M. I. Svea Mineralvattenfabrik Prenumerant. N:r 495- Med anledning af föregående uppsats i Idun af en tysk professor angående lättheten för fruntimmer att i England förijäna något genom utkast till gratulationskort, illustrationer m. m. frågas hvart man skall i Sverige vända sig för att få dylika afsatta, hvad därför betalas, om anstalt för sådana finnes i Sverige eller om någon känner en utländsk anstalt, som mottager dylika skisser? Frågan omfattar så väl utkast till gratulationskort, matsedlar o. d., som illustrationer i tidskrifter, tidningar och. andra tryckverk. Om benäget svar beder vänligen N:r 496. 1) Till hvein bör man vända sig för att få en 14 års gosse med på skeppsgossebriggen » Abraham Rydbergs till sommaren? 2) Skola kläder medfölja? 3) Hvad hörer i öfrigt därtill? R — r. På hvad sätt skola Jaegerskjortor tvättas för att blifva bäst bevarade och ej fördärfvas?
eller afskrifva täta, eller, om derwid betydande hinder more, i bewittnad aftkrift emot »vederbörlig lösen u'bekomma alla flags Handlingar i hwad amne som hälst. Wid Den *9 Hebruarri. 771 Wid föregående tillätelse stola följande undantag och wilker owägerligen iakttagas. Att Protocoll, hällne hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commando-mal, elier Staks-Rädets Protocoll och Handlingar, eller Riks Ständens eller Hemliga Utskottets, eller Constitukions-Ucstolters rörande Stats-Rädet eiler Bankooch Riksgälds Werkens, eller Bancooch Srats-Urstottens, eller Revisorers öfwer Bancooch Niksgälds-Werken, rörande samma Wer^s hemliga ärenden icke kunna till tryckning fordras er, uran wcderbörandes killständ, utbekommas. S^ane Handlingars utgifwande af trycket, utan wederbörvndes killständ, belägges med Elhundrade Riksdalers böter. Ware och wid lika wike, jemte det answar, Allmänna Lagen i 4 Eap. Z §. Mitzgernings Balken utsätter, Embetsman sörbudit, att, genom tryck läka altmänt göra något som, i öfwerensstämmelfe med/enligt Regerings Formen, gällande Lagar och Författningar, dem äligger alt lönnt och hemligt hälla. Att ej nägra Ministeriella Handlingar eller di, plomatiste personers enskilda anteckningar eller berättelser öfwer Ministeriella ärenden, hwilka höra till ett sednare tidhwarf än för minst femtio är tillbaka, kunna, utan Regeringens tillstånd, ej eller enskilt» Bref, sä wida de ej till något Rättegängsmäl nödwändigt höra, ej eller ät publik wärd anförtrodda Deposita af skrifter och Handlingar, utan deras tillständ, som samma Bref eller Deposita angä eller tillhöra, kunna utgilwas eller utbekommas; den häremot bryter böke Femtio Riksdaler.
Ilr Strussenfelt, Adolph Ludv.: Jag anhåller att få anmäla min reservation emot R. o. Ad:s nu fattade beslut, som jag för min del icke finner öfverensstämmande ined grundlagen, då llögv. PresteSt. icke fått uttrycka sin 2r>4 Den 20 M a j c. ra. mening i denna fråga, och dessutom en af berörde Stånd godkänd redaction saknas. Gr. Horn: Jag vågar vördsamt föreslå, att II. o. Ad. behagade inbjuda de öfriga RiksSt:n att sig med R. o. Ad. förena i den nu afgjorda frågan. Det blefve då tillfälle för PresteSt. att äfven gifva sin opinon tillkänna, och Exped.- Utsk. skulle åtminstone då icke vägra att hörsamma, hvad måhända alla 4 Stånden kom me att besluta. Frih. Rantzou, Joh. Al b, och Hr Hjerta, Lars Joli., förenade sig med Gr. Horn. Gr. Snoilsky, Nils, begärde frågan om inbjudningen på bordet. Hr Rosenblad: Jag anhåller, att den af Gr. Horn föreslagna inbjudn. må blifva hvilanda på bordet. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller äfvenledes att få reservera mig emot Ståndets nu fattade beslut. Dermed har man i en fråga, som tyvärr vid denna riksdag blifvit ett slags ambitionseller partifråga, gått in på en grundsats af den betänkliga beskaffenhet, att troligen de ledamöter, som nu glädja sig öfver utgången, skola en annan gång beklaga sig deröfver, i fall man följer prejudicatet, hvilket jag önskar att Ståndet icke måtte göra; ty Ståndet har nu afgjort, att utan 4 Stånds sammanstämmande beslut och utan förstärkt Constit.Utsk:s omröstning skall, till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, på bordet lägga, en fråga, hvarom blott 3:ne Stånd beslutat. Hr Hjärne: Sedan den af Gr. Horn väckta fråga om inbjudn. blifvit af Gr.
Mig synes det ostridigt, att allt af vexelstadgan, sorn förer execution, ansvarspåföljd &c., är af civillags natur; ty att i ett lagbundet samhälle person eller egendom ej kunna tillgripas, utan till följd af verklig lag, det är alldeles gifvet, Men utom nyssnämnda förhållanden finnas uti vexelstadgan sådana, i afseende å hvilka det vöre verkligen svårt att bestämma, otn de tillhörde den oeconomiska eller civila lagstiftningen. Förbudet t. ex. att från annat rike draga vexel på mer än 3 dagars sigt m, fl. Bättre vöre i min tanka, att ej heller detta skulle anses sorn ttconomiskt och kunna när som helst aa H. 210 Den 18 Maj. förändras; men här lärer ej vara fråga om hvad som borde vara, utan om hvad som är grundlag, och om man jemnfor nyssnämnde förbud med förhud för brännvinsbränning, inoch utförsel af varor m. fl., hvilka alla tillhöra den mconomiska lagstiftningen, så kan man icke neka, att mycken analogi finnes emellan samtliga dessa frågor. Jag kan icke föreställa mig, alt K. M:s mening varit någon annan, än att de vidtagande förändringarna endast komma alt sträcka sig till de delar af vexelförfattningarna, som tillhöra denna kategori. Beträffande t. ex. det nyssnämnda förbudet, så hade det, i händelse Ständernas förslag blifvit antaget, kommit att försvinna; men nu önskar jag, att Konungen, på grund af sin oeconoiniska lagstiftningsrätt, måtte upphäfva detsamma. Skulle Konungeu deremot företaga sig att utfärda nya lagar i de executiva delarna af frågan, så kan jag icke ifrågasätta, det något så beskedligt Coustit.Utsk. skulle kunna sammansättas, att det icke ställde contrasignanten af ett sådant Konungens beslut under Riksrätt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag har vid tvenne föregående tillfällen yttrat den opinion, att utrikes vexelstadgan hufvudsakligen är af civillag* natur. Jag skulle altså hafva önskat, att Konungen för sitt afslag å R.
Öfverensstämmer det med eder vilja och edra sympathier, att man skickat en ambassad tili Petersburg, att öfvervara aftäckandet af monumentet öfver Alwander, Finlands eröfrare? Svaret skall ljuda såsom ett enda echo, om icke här, dock från nationens hjerta, från våra skogar och berg: ”Finlands eröfrare!” Fråga Europa, huru vi iakttagit vår värdighet, och — det skall le åt oss. Vi kunna sjelfve fälla en lår vid tanken på Narva och på Svensksund, på Leipzig och — upphöra att begråta Pultava. f den sistnämnda reservationen — Hr Foenanders — slår det upptaget ännu tvänne dylika poster: 1:0 condole nncen i Petersburg 8,3oo r:dr, 2:0 resan lill Ryska högqvarlerel 7,733 r:dr 16 sk. Dessa fyra göra tillhopa, efter den beräkning, hvartill ambassaden till Moscau i nyssnämnda reservation upptogs, 181,867 r:dr 36 sk. b:co. Nationen, underrättad härom, skall anse sig hafva erhållit verkliga Jobsposter; ty hvad kan liknas vid Romerska kejsaredömeuas Tokaybeskickningar om icke de ofvannämnde? Till hvad grad dessa utgifter kunna anses gjorda för sådant, som kati påräkna nationens sympathier, känner en hvar, sorn känner, att han är Svensk, och lill livad grad man derigenom upprätthållit nationens värdighet, kan man finna, när man ser på följderna. Hvilka blefvo följderna af dessa aktningsbetygelse!'? Att vi lingö ett besök af en, att jag må så säga, hög skyddsherre, ifall Sverige nu har kommit till det stadium, att det liksom Moldau och Wallachiel med sina Hospodarer nödgas påräkna en sådan; och att man fick se uti utländska tidningar, att detta besök hade för ändamål att garantera Svenska thronföljden, det vill säga såsom en öfverauclorilet sanctionera den af Sveriges Konung och folk besvurna successionsordningen.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om försäljning af Kronan tillhöriga oanvändbara persedlar och effecter. Från Vällofl. Borgare-Ståndet har till Utskottet remitterats en motion al Herr C. G. Gustafsson, hvaruti han föreslagit, att för Kronan icke mera användbara persedlar och efFecter, hvaraf, enligt hvad utaf räkenskaperna skall synas, ett betydligt antal i Kronans förrådshus finnes, måtte ju förr desto heldre försäljas samt de derför inflytande medlen till förmon för Staten användas, såsom, exempelvis anfördt, till uppbyggande af boställshus, hvarigenom någon del af de Statsverket betungande inqvarterings-afgifterne kunde besparas. Utskottet får, i anledning häraf, vördsamt upplysa: att de Kronans effecter och persedlar, som tillhöra Landtförsvaret, årligen i föreskrifvem ordning besigtigas vid inventeringar och mönstringar, då öfver desamma ■pprättas förteckningar och inventerings-instrument, hvilka, behörigen styrkta, insändas till Kongl. Maj:ts och Rikets Kiigs-Collegium, som der - Allm. Bes».- och Ehon.-UIskot tels Betänkande, N:o 99. 5 efter ombesörjer de casserade och för Kronan öarivändbare persedlarnes försäljning på allmän auction, enligt Kongl, Reglementet af den 20 December 1820; samt att Instruclionen för Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena af den 18 Januari j84>. 6 §. 13 morn., meddelar den föreskrift, i afseende på förfarandet med de under dess vård varande casserade persedlar: ”att den må ombesörja försäljning af för Flottan oanvändbara eller cassera”de fartyg samt till deras armering och inventarium hörande persedlar, ”sedan Kongl. Maj:t, uppå Förvaltningens underdåniga, i laglig ordning framställda, anmälan, dertill lemnat Nådigt tillstånd; men casserade förråds”effecter får Förvaltningen på för Kronan förmonligaste sätt afyttra, när ”deras ungefärliga värde ej öfverstiger jooo Riksdaler.”
Företog Högloflige Ridderskapet och Adeln val af 8 Suppleanter i Förstärkta StatsUtskoltet, hvilka skulle äga, att, sedan de af Ridderskapet och Adeln redan utsedde sex Suppleanter uti Förstärkta StalsUlskottet ingått, derefter, i nion af behofvet, hvar för sig, efter antalet af de fleste rösterne,. uti nämnde Utskott inträda; och befunnos, igo Den 17 Augusti f. m. efter valförrättningens slut klockan ett quart till 12 förmiddagen, följande Herrar, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 35o. Friherre von Schulzenheim, Conrad, Theodor, 87 röster. — 1925. Herr Ehrengranat; Full mägtig Herr Blomstedt, Christian Jacob, 87 2013. B. Herr Rosenblad, Bern hard, 87 2299, Herr von Beskow, Bern hard, 87 —■ —• 176. Hern Schulman; Fullmägtig Herr Mörner, Christer, 8ö i543. Herr Hederstjerna, Er land, 86 2181. HerrafSegerström;Full mägtig Herr Lagerheim, Eric Julius, . • 86 —i ■— 2203. Herr von Lindecreutz, Justus Christopher, , 86 —* Föredrogs ånyo Banco-och LagUtskottens den 25 sistlidne Julii under N:o 69 afgifne, och den 10 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande , angående upphörande af Bankens rättighet alt med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga domstolar. Den 17 Augusti f. ra. Friherre Cederström , Jacob: Lika med dem, hvilka reserverat sig emot BancoTJtskoltets beslut, anhåller jag om afslag å detta Betänkande. Det vore visserligen att medföra någon inkomst för Domstolarne i orterne, orri Banken der skulle kära, men ofta kunde det hända, att utslag, fälde i första instantien, kunde genom commissionairers försummelse vinna lag3 kraft, och onödigtvis ådraga Banken förluster.
Men molionen åsyftar bestämmandet såsom skyldighet för domaren a11 utsätta målen till fortsättning å annan dag under samma ting. Om t. ex. en rättegångsdag i veckan höljes och målen på stället utarbetades, skulle troligen mångå uppskof till ett påföljande ting undvikas. Oaktadt jag med nöje funnit mina åsigter delade, samt jag vågar hoppas, att R. o. Ad. icke (einnar erfarenhetens vitsord i denna del utan allt afseende, afstår jag likväl från återremiss, enär betänk, af de öfriga Stånden är bifallet. Hr Strussenfelt: Hvad Frih. Raab önskat har motionären icke begärt; ty motionen innefattar ej, att domaren skall åläggas, utan att domaren må äga, om så ske kan, &c. &c. Då delta icke är honom i lag förbindradt, vet jag ej, hvarföre man då skall behöfva der uttryckligen införa en så beskaffad tillåtelse för domaren. Hr Tham har beskyIlat Utsk. att gynna domaren på parternas bekostnad. Jag tror, att denna beskyllning saknar ali grund; likasom hvar och en torde inse, att den väckta motionen icke kunnat gifva anledning till ett så beskaffadt förslag, som Frih. Raab och Hr Tham önskat. Frill. Ehrenborgh: Discussionen synes mig visst öfverflödig, sedan 3 Stånd afgjort frågan; men jag vill blott till Frih. Raab och Hr Tham hemställa, om, på sätt de påstått och jag icke vill bestrida, olagligheter i deras ort kun - na äga rum, det icke vore bättre att remittera frågan härom till vederbörande advocatfiscalsembetes åtgärd, än till LagUtskottet. Frih. Raab: Jag begärde endast ordet för att anhålla om propos. till afslag i stället för till återremiss. LagUtskts betänk. N:o 8g blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk.
”Jag vet icke,” sade han mycket vänligt, ”om balsaminer kunna blifva så gamla; men troligt är att den person, som nu hyrer huset, vårdar dem för det att din mor älskade och uppdrog dessa blommor. Din mor var en präktig qvinna; hon var känd som ett mönster af ordning inom sitt lilla hus.” Det gjorde mig så godt i själen och glad i hjertat att höra min älskade mor berömmas, att jag alldeles glömde bort att fråga efter hvilken som hyrde huset; men nu vet jag det, och i sinom tid skall det omtalas och fägna mor, det är jag säker om. ”Se, här stiga vi in, min kära Arve,” sade tullförvaltaren och steg uppför fem breda trappor till ett stort vackert hus. ”Nu skall jag visa dig min hustru och min yngste son, om han redan är kommen ur skolan – de andra af förra giftet äro redan borta, hvar på sitt håll.” Vi gingo öfver förstugan och kommo in i ett rum så grannt, att jag hade all möda att hålla min förvåning inom munnen. ”Sätt dig här så länge; jag kommer straxt!” Tullförvaltaren öppnade dörren; men i detsamma kom någon, som ville tala med honom. ”Då får du presentera dig sjelf,” sade han åt mig, nickade och försvann med den stora herrn, hvilken jag tyckte kom pockern så olägligt. Jag började nu närmare se mig omkring; men att jag ej satte mig, kom mindre af blyghet, än af ovana att sitta så der, liksom på nålar och glödande kol. Annorlunda var det hemma, att vid återkomsten från fisket eller skäljagten få kasta mig svettig och varm, som jag var, på den blåmålade soffan, med svarta skinnmadrassen, som mor alltid höll blank och ren som en spegel. Ja, då var det hjertans lust att hvila; men här stod en soffa, med förgyllda lejon till fötter, och fina stolar med röda öfverdrag. Jag hade mina bästa kläder på mig; men jag hade ändå ingen lust att sitta så.
F R U N T I M M E R S B R Y G G A N » kallas på skämt en af de många bryggor, som anlöpas af ångfartygen » Lidingön » och » Kyrkviken », och namnet är nog inte så oäfvet, ty snart sagdt vid hvar enda tur är där församlad en klunga fruntimmer af alla möjliga åldrar. Det är inackorderingarna vid K. F. U. K:s » sommarhem », som äro nere för att välkomna några nyanlända eller » vifta af » några afresande medlemmar. I senare fallet kan till och med hända, att passagerarna till sin öfverraskning få höra de unga flickorna uppstämma en sång till den bortdragandes ära. Strax uppe i backen syns den tornprydda villan, så vackert belägen mellan mörka tallar och ljusa löfträd, omsusad af saltsjö vågor och saltsjövindar samt fri och öppen utsikt öfver stora segelleden. Här är en hviloplats, ett verkligt hem, beredt för trötta, arbetande kvinnor af alla åldrar och olika samhällsklasser, men äfven äldre gifta damer m e d sina döttrar mottagas. Ett i visst afseende litet demokratiskt samhälle, där bankfröknar och fabriksflickor, sömmerskor och telefonister, trikå- stickerskor, fina familjeflickor och butiksflickor från både små och stora etablissement vistas IDUN 1899. tillsamman, och alla komma i åtnjutande af samma goda förmåner, samma älskliga bemötande af de båda varmhjärtade, uppoffrande kvinnor, som fö- restå K. F. U. K:s sommarhem, och af hvilka den ena, frö- ken Anna Roos, som är ordförande i direktionen, sörjer mera uteslutande för de andliga behofven genom hållande af religiösa föredrag, samtal o. s. v., under det fröken Agnes Jakobson så- som hemmets egentliga husmoder dessutom och i första TEGNÉRLUNDEN. sätt, att det hela, trots enkelheten, gör ett behagligt och hemtrefligt intryck. Dock — ett torde man likväl, enligt mitt förmenande, varit väl slösande med, det är de många bibelsprå- ken och gudliga citaten, som finnas anbragta på väggarna. Att K. F. U.