Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
' Dä alla mtwägar dertill blifwit upptagne, äterstodo i afseende pä i fragg warande lönc-förhöjning inga andra alternativer än att hos Kongl. Majtt anhälla om Pommerffa Regementernäs flyttning frän Allmanna Jndragnings-statcn, hwarigencm en tillräcklig besparing till detta ändamål uppkmr.me, eller ock att föka en ny tillgäng, genom förhöjning uti Bcwillningen. Hwad sjelfwa löne-förhöjnings-procentcn angjnge, hade densamma af Riksens Ständer under sistledne Riksdag blifwit fiperad till ZZoch en tredjedels procent af lönerne; men tiden, när förhöjningen borde inträffa, 'skulle ankomma pä successivt skeende indragningar. Sedan sistledne Riksdag hade werkeligcn indraaningar pä Allmänna Jndragningsstaten inträffat till nagra och 30,000 Riksdaler och säledes till en ganska ansenlig del utaf den summa af ungefär 60.000 Riksdaler som utgjorde anslaget till löne-förhojningen. Differencen i den erfordeliga summan hade således ej blifwit mycket sivär att fylla igenom affö ring - ZZO Den 4 Oetobsr. ring af blott någon del af Pommcrffa Staterna, men deremot hade under denna Riksdag tillkommit behofwet af en förhöjd Stat för Kron-Prinsen: och dä Riksens Ständer utan twifwel torde finna att detta anflag framför de andra framför de öfriga borde utgå, och således kom me att upptaga mera än hwad redan af Allmänna Jndragnings-Staten kunnat afföras, sä insage Höglosiige Ridderskapet och Adeln att utwägen med Psmmersta Regementernas flyttande ä Pommerff Stat warit den enda StatsMstottet haft att påtänka om henninge-löntagarne stulle genast kunna fä tillträda förmänen af förhöjde löner. Grefwe körner, Ellvik 6örsn:
Contoir aflelnnat sin förbindelse att de stadgade vilkoren antaga och fullgöra; hvadan, och då, för berörde intecknings erhållande, utgifterne, uppgående endast för stämpladt Papper till något öfver 2000 Rdr, icke blifvit tagne i beräkning vid Canal-Byggnads-anslagets beviljande, hafva R, St. funnit länspligt att härigenom hos E. K. Mit i underdånighet anhålla, det Stats-Contoiret måtte undfå Nådig befallning att låta, utaf det i Chartas-Sigillatae-Confoiret varande förråd af stämpladt Papper, till Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, efter reqvisition och emot qvitto, utan någon betalning, utlefnnä det stämplade Papper, soisi till chartering af Götha Canal-Bolags ifrågavarande förbindelse erfordras, Bikets Ständer framhärda etc, Exp. Vt sk. Förslag till tind. Skrifv. N:o 4°3- 275 N:o 4°3- Uppl. o, godk. hos Ridd. och Adeln d. 26 Febr. i83o. Preste-Ståndet d, 1 Mars — Borgare-Ståndet d. 1 — -— Bonde-Ståndet d. I Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till Majoren Friherre C. G. Koskull för förlorade Löningsförpioner. S. A. Kr Hos E. K, M. har Majoren Friherre C■ G■ Koskull, som, enligt Nådig Fullmagt, varit Major och Bataillons-Chef vid f. d.
Men den menniska, som först genom beständigt arbete kan eröfra glädje och lugn, skall vara i bra hög grad sjukligt öfverretad eller olycklig. Detta anade äfven hon, och derför frossade hennes öga i all den lata, tanklösa nakenhet som här mötte det på kajer och torg. Hon mätte italienaren efter romantikens måttstock. Bedömd efter den skall han alltid väcka sympati. För artisten som mindre bekymrar sig om hans duglighet än om hur han bär sin slokhatt, skall han alltid bli en pittoresk modell. Poeten skall alltid intagas af hans språk, hans hjertlighet och liflighet, äfven om han blott undantagsvis skall påträffa den estetiserande själfullhet, hvilken omgaf Corinna i Roms salonger som en atmosfer mättad med vällukter från rökelsefat. Nyttans man deremot skall mäta italienaren efter den måttstock, som denna nu mer tydligen börjar önska att mätas efter, nämligen de moderna kulturfolkens. Hur domen då måste utfalla veta vi alla, så framt italienaren icke utvecklar sig ända till oigenkännelighet. Ändtligen närma vi oss nu skildringen af sjelfva jordbäfningen liksom en efterlängtad oas midt bland de torra reflexionernas flygsand. Men det hör sedan gammalt till den italienska reselitteraturens stil att tala om likt och olikt. Mandolinen skall ha fyra, högst åtta strängar, men resenärens italienska lyra väl dussinet fullt. Just som han fört läsaren ut i naturen eller in på en piazza, skall han plötsligt öfvergifva honom och fördjupa sig i känslor eller betraktelser utom ämnet. Hvad som nu flygtigt berättats är i det mesta redan en banalitet och äfven beskrifningen öfver jordbäfningen 1887 kommer så här långt efteråt att smaka gammalt nytt, men just härigenom erhåller skildringen ännu ett syskondrag gemensamt med all reselitteratur från landet söder om S:t Gotthard. Jordbäfningen. Natten till den 23 februari 1887 var framför årets alla öfriga nätter helgad åt nöjet, ty den var karnevalens sista. På Rivieran fans icke en stad eller by, huru liten den också var, som ej åtminstone bestod sig några raketer och en offentlig bal.
Transport 2 WarderingSmän L 16. r Dito r Vice Dito L Waktmästare » 26: 8. 6 Diro L Kammar-Drängar L 41' 32' i Dito A Dito r Husdräng Auclions - Mäklaren njuter i arfwode 6 r:st för hwarje stag Auctions-Utringaren Summa pensions - Staten. Major ttöker Enka Kamererarm VVeitLin Ofwer-Commistarlen LeiZmans Enka Dito - Enka Summa Gamla Staten Nya eller nu warande Staten 4894 21 12150 I166 32 L 125: 225 I — IA0 —. TiSökte «f»cr i8sz. Dit» iK>6. Diw ,808- Litt. Ä. Calcul sorn utwisar förhållandet af General Äsiistance-Lontoirets nu tvärande ÄW nirlg och hwad för framtiden projecteras. Nu >varände Stat Ny Stat Jlvrag ning 3 ä»fwer-Commi§arier L b 866: zsr — Loos — 2000 -— /Af dctze niuter en personel tillökning 18Z R d. 16H. ärl. ^ Menför franiti/den förefläS ät dr» förste ä>swc>-CemLmiKärien, i8z. 16. och ät dcn ändrx nzz: 16 och ät den Z:je 16: wid hwarje ars stut, dä ärcts Ävancc sae ^dant kan medgifwä. t Secreterare hoS Directiorien ^ t8Z l6 — /llpföres pä Penssons-Staten enligt Riksens Höglo-. Ständers bestut 1809. t Ombudsman » IttlänlttAett.
Det är således ett ganska välbetänkt förslag att söka öka kavalleristyrkan; men för min del kan jag icke gilla det sätt, hvarpå regeringen föreslagit att denna förändring skulle ske, eller att låta ett dugligt kavalleri-reg:te afsitta och ett godt infanteri sitta upp. Det är visserligen sannt, att regeringens förslag går ut på, att Smålands Hussar-reg:te icke skall afsitta förr än en bataljon af Westgöta reg:te hunnit sitta upp; men jag frågar eder, Mine Hrr! om vi nu besluta Smålands Hussar-reg:tes afsittande, kunna vi då begära, att befälet vid detta reg:te skall med verkligt intresse vinnlägga sig om rekrytering, remontering o. s. v.? Jag tror icke att den, hvars dödsdom är fälld, kan arbeta med lika ifver, som den, hvilken har en lång lefnadsbana för sig och derigenom kan hoppas uppnå det mål, hvartill han sträfvar. Jag skulle dock icke för min del så bestämdt ogilla regeringens förslag, om vi, efter menskligt sätt att se, hade för oss en lång följd af fredliga år; men nu, då man icke vet hvilket ögonblick krigets låga kan tändas, så tyckes mig ett bifall till ett sådant förslag vara, minst sagdt, oförsvarligt. Vid detta tillfälle kan jag icke undertrycka den anmärkningen, att vid denna riksdag, som infallit under en tid, som är den brydsammaste i och för vårt framtida lugns bibehållande, Krigs-Ministern gjort mindre än någon annan för att betrygga vår framtid och vår sjelfständighet. K. M. har i sin Propos. sagt att Sverige behöfver uppsätta minst 500 man kavalleri. Delta är icke uttaladt en, utan många gånger; således kan man antaga, att denna tillökning är alldeles oundgänglig och ingalunda tillfredsställer hela behofvet.
Då Utskottet i öfrigt sammansatt af aktningsvärde, upplyste och Patriotiskt tänkande Män, såväl vid detta yttrande, som vid betänkandets uppsättande, tillåtit en snillrik penna alt, på ett förvillande sätt framställa felaktige uppgifter och oriktiga slutsatser, byggde på icke alltid användbare liberale Principer, och då att nyttja hans egit uttryck, klingande ord och ljudande fraser föranledt en benägenhet till ett blindt förtroende till Betänkandets hela innehåll; blir det en så mycken störrenödvändighetattupplysa det, likväl, deruti några betydliga misstag finnes. Då Sverige äger 64,000 Mantal, då jag 283 Ben 24 Januarii. vill antaga att hälften deraf ännu icke börjat tillverka Bränvin, och att den öfrige hälften, eller 3a,ooo Mantal, öfverhufvud tagit icke åverka mera än en enda T:a Säd i hvarje vecka och detta således, oberäknat Städerne, i hvarje vecka medtager 32,oöo T:r Säd eller andra födoämnen; då hemställer jag till Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, huruvida, äfven med antagande att vid Bränvinsförbud alla smärre Lönnbrännerier icke kunna utrotas, det öfverensstämmer med vanlig och rimlig slutkonst att Sädesbrist icke skall afhjelpas, med inställande af alla stora Sädesförstörande BränvinsFabriquer. Och då man åberopar att under fordna Bränvinsförbud Sädespriserne icke fallit, utan tvertom stigit, saknar detta lika all rimlighet, då hvar och en måste finna att ökad förstörelse skulle förorsakat ännu vida högre ökade priser, och torde hända total brist. Jag borde väl icke längre uppehålla Högloflig® Ridderskapets och Adelns tålamod med ytterligare vederläggning af Utskottets märkvärdiga Betänkande, men då en 2o-årig erfarenhet som Jordbrukare och sjelfberättigad Bränvinsbrännare, med en icke obetydligPannerymd, bör gifva någon trovärdighet åt mina uppgifter, är det, både som andras väl vårdande Embetsman och som en bland Nationens Representanter, min pligt, att söka upplysa villomeningar.
— N:o 40. i anledning af vackt motion, om upphörande af fö reskrifven kontroll, i afseende å sallad lax och smör, som sjöledes föres från hamn i Norrbottens och Westerbottens Län till annan inrikes ort. — N:o 41. i anledning af väckt motion, om inrättande af ett Post-kontor vid Säthälla gästgifvaregård i Jönköpings Län. IV. B. 117, 125. A. 375. — N:o 42, i anledning af väckt motion om tilldelandet af fri och obegränsad Smidesoch Vågfötingsrätt åt alla inom Bergslag privilegierade Smidesverksläder. — N:o 43. i anledning af väckt motion, om upphörande af Mätarepenningar för Stenkol, som till Riket införas. VII. U. 134. VIII. A. 32. E. 153. — N:o 44. i anledning af väckta motioner, dels om förändradt aflöningssätt för Ordinarie Preslerskapet i allmänhet, dels om förhöjning i Komministrarnes aflöning och dels om ändring i sältet för uppbörden af Kyrkoherdarnes inkomster. IV. B. 117, 125, 380. A. 383. V. U. 162. A. 222. — N:o 45. i anledning af väckt motion, om rättighet för hvarje Socken, som kan aflöna egen Prest, att varda med en sådan försedd. V. E. 3. — N:o 46. i anledning af väckta motioner, dels om åtgärders vidtagande för beredande af tryggad åborätt till Stomhemman samt Annexoch Mensalhemman, och dels om föreskrifters meddelande i afseende pä borlstädjande af sistnämnde slags hemman. V. E. 3. ( 8 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. — N:o 47. i anledning at väckt fråga om indragning af KrigsAkademien på Carlberg. — N:o 48. i anledning af väckt motion om Löfsta och Sältra hemmans skiljande från Färentuna hårad samt det förras förening med Sollentuna och det sednares med Svartlösa härad.
M:ts nyssbemälte Befhrde, jemte den af Landshöfdingen och R. af K. N. O. Axel Adlersparre, såsom ägare till Ölands Alunverk, i detta ämne afgifne underdåniga förklaring, till K. M:t inkommit, har K. M:t, under den 5 Julii 1826, i nåder förklarat, att då, genom den redan hällne undersökningen, utredt vore, att hamnen vid lastageplatsen Degerhamn, hvilken för Lovers Alunverk är af särdeles vigt och äfven i öfrigt af Ölands Alunverk, åtskillige Ölands innevånare samt för Kronans räkning, till stens afhämtning till Carlskrona, begagnas, blifvit betydligen uppgrundad genom under de senare åren, utan sökandernes förvållande of hafsvågorne dit infördt grus och sten från hafsbottnen saint så kallade Kallfyrar eller utbränd Alunskiffer från Ölands Alunvei'k, till hvilket senare nämnde Alunverks ägare icke kunde anses vållande, så att något ansvar eller ersättning af dem derföre kunde komma i fråga; Altså och då nödigt vore, att denna hamn blefve i brukbart stånd återförsatt, hvilket, efter hvad uppgifvit blifvit, med Betänkan den. i3 mycken kostnad skulle vara förenadt, men hvarken beloppet af denna kostnad genom något specifikt och tillförlitligt förslag funnes styrkt, ej eller sättet, på hvilket verkställigheten lämpligast må utföras, uppgifvet; så hade K. M:t i nåder godtfunnit anbefalla tillförordnade Befälhtde Amiralen i Carlskrona, att, genom en beordrad skicklig Officer vid K. Mits Flotta förrätta en noggran och fullständig undersökning om ifrågavarande hamn, uppgifva det tjenligaste sältet för dess begagnande och iståndsäl.tande, samt öfver kostnaden dertill ordentligt förslag upprätta, hvilken undersökning Befälhrde Amiralen sedermera ägde att till K. M:t insända; och hade K. M:t derjemte i nåder tillåtit att Alunverksägarne emedlertid och intilldess K. M:t, i anledning af berörde undersökning, hufvudsakligen
Skrifvelse N:o 82. som härigenom uppkomme emellan bolaget och de vid kanalens ändpunkter bosatte faktorer, otvifvelaktig! skulle orsaka nedsättning i de trafikerandes omkostnader och dymedelst bidraga till ökande af rörelsen å kanalen samt göra farleden mera gagnelig för det ändamål, som med densammas förbättring och ombyggnad vore afsedt; dels ock att erinringar emot den ifrågaställda upplåtelsen blifvit gjorda af Köpings stads Magistrat och Borgerskaps Äldste, hvilka hufvudsakligen anfört att behof af ytterligare lastage-plats icke förefunnes, enär å en år 1788 åt släderne Westerås och Köping Nådigst upplåten plats fiän Strömsholms Kungsladugårds egor vid Borgås udde redan länge varit inrättade faktorier, våg och magasiner, till upplag för vidare transport af de varor, som å kanalen for t ska flas, utan att någon klagan hitintills af de trafikerande försports öfver otillräckligheten af denna plats, samt att, om en ytterligare lastageplats framdeles skulle, i följd af ökad trafik, erfordras, Ijenligt utrymme derför funnes utmed stränderne af sjön Freden och Hammarviken. Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och, då upplyst blifvit, att den af bolaget begärda jordrymd är för ändamålet lämpligare än den hittills begagnade upplagsplatsen, samt det för öfrigt, på sätt Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader jemväl erinrat, måste lända den allmänna rörelsen till fördel, att kanal-bolaget, utan att göras beroende af de vilkor, som vid en öfverenskommelse med släderne kunna ifrågaställas, sättes i tillfälle att tillhandahålla de trafikerande upplagsplatser och magasiner, hafva Rikets Ständer funnit skäligt, för sin del, medgifva, alt merberörda jordrymd, femton och fyra tiondedels kappland af Strömsholms kungsgårds samt fvra tunnland nio och sex liondedels kappland af länsmansbostället, Horns egor, må åt Strömsholms kanal-verk till inrättande af upplagsplats, magasiner och bostäder, upplåtas, emot de vilkor, E. K. Majit kan lhina lämpligt i Nåder bestämma.
Uti andra lögderiet har den tilltagit, så att derifrån ett medeltal af minst 26,000 tunnor årligen utskeppats. Inom Lappmarken, der ymnig tillgång på ämnen finnes, har tillverkningen betydligen ökats, sedan flottningen i elfvarne börjat, och kommer säkert att än mera uppdrifvas, när vidare rensning verkställes samt nödige vägar upptagas till tjärans forslande förbi de ofarbara forssarne och redan anlagde vägarne fullkomligen iståndsättas. Femars-Berättelse fr. Westerbottens Län. ^ 10 Saltpeter-ti]Iverkningenj en för orten passande och nyttig näring, som idkas allmänt, äfven till en stor del inom Lappmarken, hade otvifvelaktig!; varit ännu mera utvidgad, om icke Kronans lösningspris blifvit nedsatt. Af 1838 års tillverkning levererades till Kronan 10,143 IM. och derpåföljande året 11,618 Lti. 12 U.. För ifrågavarande fem år utgjorde hela beloppet 45,652 LU. 13 H. godkänd Saltpeter. Pottaske-beredning, en i sednare tider införd , af Länets Hushållningssällskap genom premier uppmuntrad samt af enskilde befordrad och understödd näring, hvilken numera allmänt idkas och arsa mycket förmånligare, som mindre arbetsföre personer dermed kunna sysselsättas och varans forsling för afsättning, jemförelsevis till värdet och andra skogseffekter, icke fordrar betydlig kostnad, äfven från de aflägsnaste trakter. Linne-, Ylleoch Bomulls-väfnader stå i tilltagande g-enom skicklighet och ökad upmärksamhet hos qvinnorna, som ensamt bedrifva denna handtering. Tillverkningen tätiar ofia i finlek och godhet med utländska tyger, men afsättningen utom orten har dock varit obetydlig.
Bomullsvahror äro till införsel i Riket förbudne, skulle Underlätta ändamålet med detta förbud och förekomma öfverträda! ser, anser Utskottet för det närvarahde betänkligt att tillstyrka någon mindre Xiåneandel för Bomullsväfverierne än för de öfrige Fabrikerne i allmänhet eller någon annan förändring uti ofvanberörde Bomullsförädlingen medgifne förmåner, än att Catturtstryckeriernes Uåtie-andel j hvilken, då den rätta grunden för dess beräknande , nemligen appreterings och tryckningskostnaden svårligen lärer kunna med säkerhet bestämmas, utan såsom hi 11 il s Vahratis hela värde torde dertill få tagas till grund, blifver i förhållande dertill nedsatt och minskad; Dock tror Utskottet sig, i afseende på Bomullsväfverierne, äga anledning hemställa, om icke Riksens Ständer skulle finna lämpligt, att* med underdånig framställning, om hvad å ena och andra sidan hos dem i ämnet förekommit, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att i afseende på desse Väfveriers lånerätt, vidtaga de åtgärder och meddela de förordnanden* hvartill omständigheterne kunna föranleda och Rikets bästa kräfver.
Prop. M 1, om Statsverket 1859. 9 Transport 26,550: — motsvarande löner vid landets beväring, löntillökning måtte, för ändamålets vinnande, anslås: för 2 Kaptener, å 400 R:dr 800: — » 2 Löjtnanter å 325 R:dr 650: — » 3 Under-Löjtnanter, å 240 R:dr 720: — tillhopa R:dr 28,720: — Jemte det jag i underdånighet anhåller om Nådig framställning till Rikets Ständer om beviljande af detta anslag, hemställer jag, det Eders Kongl. Majit täcktes begära Rikets Ständers medgifvande, att, derest Eders Kongl. Majit skulle, efter frågans ytterligare utredning finna Militär-Befälhafvarens förslag om öfverflyttning af det i Wisby förlagda Depöt-kompani af Svea Artilleri-regemente från Artilleriets till Gottlands National-Bevärings Stat vara ändamålsenligt och utan behof af vidare anslag kunna verkställas, Eders Kongl. Majit måtte vara oförhindrad att vidtaga en sådan åtgärd. I motsats till ofvanstående, af mig begärda anslag eller anslags-förhöjningar, finner jag mig kunna i underdånighet föreslå en icke obetydlig nedsättning uti anslaget till Salpeter-uppköp. Kommitteen för Salpeter-ärendena har. jemte meddelande att den årliga salpeter-tillverkningen nu uppginge till omkring 15,000 Ltt, för sin del föreslagit, att nuvarande anslaget till salpeter-uppköp 270,000 R:dr skulle minskas till 200,000 R:dr, med vilkor att Salpeter-fondens förräntade tillgångar förblifva orubbade och att räntan deraf får användas, dels i händelse den inhemska ärliga tillverkningen skulle framdeles komma att uppgå till högre belopp än 15,000
Hon var ej mer ett barn, som på en gång önskade att ständigt omhuldas och ändå icke visste huru hon skulle bete sig för att komma ur sin egen barndom: hon hade med ens blifvit en fullvuxen mogen qvinna, som långt mera gaf än mottog skydd; och hennes barn, hennes gamle fader, hennes svärmor, hvilken under dessa tre år åldrats mer än på tio, fastän ingen klagan gick öfver läpparna, alla dessa egnade hon en oafbruten omsorg, men i hennes bemödanden fanns ingenting värmande, ingenting upplyftande: det var så liten känsla, men så mycken pligt i allt. Denna senare sträckte sig nu äfven åt sådana saker, som hennes tankar fordom alltid afskytt, nemligen de särskilta detaljerna inom ekonomien. Med verklig ifver studerade hon sig in i de egenskaper, hvilka tillkommo henne såsom sin sons blifvande förmyndare och kanske snart enda disponenten af Byborg, ty hennes dyre gamle fader var så fattad af hennes stumma sorg, hennes förändring, att hon väl kunde märka det hans vandring på jorden snart skulle nå målet. Vid tanken på denna tid, då den fridfulle gamle skulle sofva under den fridfulla torfvan, kände hon hvarken någon häftig ångest eller någon tärande oro: det var ju ett värf fullbordadt; och skulle Gud vilja hemkalla äfven hennes barn, hade hon sjelf ingenting här mera att bestyra – och då alla jordens band brustit för att fastare tillknytas i himlen, kunde hennes längtan ha rättighet att blifva så stark att den snart förde henne efter. Såg hon deremot lifvets band olösta för många år, så vore äfven det bra: hon behöfde troligen denna beredelsetid, som hon icke egde rättighet att förspilla. Det var en dag i början af januari. Juanna befann sig i faderns rum, der han, tillbakalutad mot länstolens ryggstöd, syntes utomordentligt åldrad. Hon hade just slutat ordna hans hufvudkudde och ställt i ordning pallen, på hvilken den försvagade foten hvilade. ”Aldrig, min Juanna”, sade herr Tönne med en halfqväfd suck, ”aldrig får väl mitt öga mera se dig sådan du var i den fordna lyckliga tiden.”
Uti det gynnande tidehvarf för svenska vitterheten, som efter fulländad revolution i regeringssättet af Gustaf den tredje uppdagades, kunde jag anses berättigad till någon uppmärksamhet såsom då varande den enda namnkunnige svenske skald, Drottning Lovisa var likväl den första, som, med beständigt minne af »Världsföraktaren», erinrade sig äfven dess författare. I den af henne återlifvade vitterhetsakademi116 kallades jag med de mest gynnande loford till ledamot och blef äfven med en ännu mera smickrande kallelse inlåten i hennes privata sällskap. Konungen under besök hos enkedrottningen blef mig därstädes en afton varse under läsningen af ett börjadt arbete, täcktes begära dess repetition, den han med yttrad förnöjelse afhörde. Samma afton i det han bortgick, tillsade han mig med de lifligaste vänskapsbetygelser att nästa afton mig hos honom infinna. En gång deltagare i hans litterära supéer, förblef jag det under flera års förlopp, åtföljde honom på alla spektakler, på alla kungsgårdar, där han sig ofta flera veckor uppehöll, och lefde med honom närmast intill dem, som egde hans intima förtroende, hvartill jag hvarken var danad eller angelägen att erhålla. Denna tid, då, delad mellan uppvaktning i två vittra hof, hela min varelse var intagen af de mest förtjusande tidsfördrif, denna tid är nu mera lik en flyktig dröm, återkallad i minnet, och det beror på framtidens omdöme, huruvida frukten af denna tid kan anses af högre värde. Det är vädret af beröm, som uppdrifver skaldelågan och således ej underligt, om någon gnista af mitt snille efter flera års dvala åter upplifvades, när detta väder från de högsta ställen sig förenade att därtill bidraga. Föröfrigt var den rådande smaken i dessa hof icke densamma. Skilnaden kan igenkännas i de arbeten, jag särskildt i dem båda författat. Vitterhetsakademi(en) bibehöll vid dess återupplifvande sina första rättigheter, sitt inseende öfver alla grenar af svenska vitterheten, hvilka i senare tider mellan denna och svenska akademien blifvit fördelade. För det närvarande var vitterhetsakademien den enda vittra domstol. Drottning