Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag för min del anser anmärkn:s-rätten inom RiksStm och dessas afgöranderätt deröfver af vida större constitutionel vigt, än den under hemlighetens slöja af Const.Utsk. förrättade prot:s-granskningen, då nemi. det förra är den enda och sä - D e n i Julie. m ira controllen att, med publicitetens tillhjelp, intet anmärkningsvärd! af vigt undgår en offentlig discussion inom Representationen; så har jag ej stillatigande kunnat antaga Const.TJtskrs i fråga var. åsigt, den jag tvertom hoppas att Utsk. i sitt förnyade betänk, på det sätt förändrar, att Utsk. särskildt besvarar de anledntr lill anmärkntr, sorn blifvit från RiksSttn till Utsk. remitterade och icke utgjort föremål för TJtskrs anmärkn. i det nu föredragna betänk., om hvars återremitterande jag förnyar min vördsamma anhållan. Hr Dalman tilläde derefter muntligen: Medan jag har ordet, anhåller jag att få upptaga några af de anmärkn:r, sorn på f. m. blifvit framställda. En bland dem, som de fleste talare sökt göra gällande, går derpå ut, att Const.Utsk. icke skulle äga rättighet att, med anledn. af 107 §:n Reg.F:n, anmärka något mot de rådgifvare, hvilka redan afgålt ur Statsrådet. Jag anser för min del det icke vara nödigt att nu afgöra, huruvida Ständerne kunna till Konungen ingå med begäran om dessa rådgifvares entledigande; derom är icke heller nu fråga, och Const.Utsk. har icke framställt en sådan till Ständernes bedömmande , men Const.Utsk. har haft både rättighet och pligt att hos Ständerna anmäla allt hvad Utsk. under granskningen af Statsrådsprot:n funnit anmärkningsvärd!, oansedt att dessa anmärkntr gällde under tiden afgångna rådgifvare , de må nu vara lefvande eller döde. En annan sak är den påföljd, hvartill efi sådan anmälan kan föranleda
För år xSi 3 hafva Bankens försträckningat till Stats-Verket åcke Ut4 gjort mera an 6o,ooö K:dr , sorn Siats Contolret i afräkning på de, vid 18 la åts slut,! Banken innestående 176,520 R:dr j 7 sk. t t. äf de, till Invisningars inlösen för krigs-skulder, af Rikets Ständer beviljade medel, ifrån Banken uttagit till Hqviderande af sådana krigs-sk.Uldér * som efter hand blifva af Eders Kongl. Majit pröfvade och till betalning fastställde 4:0 Af Riksgälds - Gontoiret hat detta åtf blifvit levereradt: Till Renta och Capitalafbétalnidg på Stats-Verkets Banéo-skuld - 750,000: ~ ■—» Transport 750,0001 — ”-®1 Den 14 Juli. Transport 750,000: —•—- Deraf Banken undfått 750.866 R:dr 20 sk. 4 r. samt de återsrående 29.133 R:dr2 7sk. 8 r. blifvit återlevererade till Riksgälds-Contoiret, i ytterligare afräkning på dess försträckningar till Stats-Verket samt I afräkning pä den af Rikets Stander, vid 1812 ars Urtima Riksdag , beviljade Tond till Rikets Törsvar 1,330,006:3g. 2,. ' »■ ’ — . n ■■■—■ Summa 2,080,006: 39- äi 5:0 Krigsfonds - Medel: levererade af f. d. Krigs Comitéen for indrifna Balancer och Anmärkningar, 4 7)39! R Il r:
– Föröfrigt äro de alla, i likhet med sin store medbroder, ”lustiga bröder”: män, som lefva, och sjunga, för dagen; obekymrade om efterverlden behagar påminna sig dem, men också belåtne, i fall sådant händelsevis skulle inträffa. Sjelfve Schröderheim var, i detta ”lefvande för dagen”, långt mera deras like, än på hans plats såsom Statsman var behörigt och nyttigt. Samtligen äro de mera treflige, än beundransvärde. Till det sednare var måhända Wallenberg utrustad; man ser åtminstone, att han syftade åt ett ”majora canere” och på slutet åt en allvarlig konstnärsbildning; men hans banas tidiga afbrott gör vår förmodan oviss. Hallman. Denne mans märkvärdighet är i alla fall icke liten; om än större genom hvad han möjligen hade kunnat blifva, än genom hvad han verkligen blef. Född i Stockholm den 31 December 1732, hade Carl Israel Hallman till fader Kyrkoherden i Stockholms Ladugårdslands-församling, Doktor Johan Gustaf Hallman; som sjelf var bland sina samtida en poet af anseende. Man träffar skaldestycken af honom både i Carlesons och Sahlstedts samlingar. Följande rader, ur ett hans brölloppsqväde, måla en hjertlig och värdig kärlek till Skaldernes konst: ”Ack ädla Poesi, du himlens egna skänk! Du är en gyllend’ vagn, i hvilken vishet prålar; En hand, som dygdens glans med äkta färgor målar, Så täck, som skönsta brud på rödan sammetsbänk; Ett nöje, ogement för hvart ett ädelt sinne; En evig runa för de stora hjeltars minne.” Med en originellare skaldegåfva var dock sonen utrustad: ty det ser ut, som hade Naturen tillämnat i honom en sammansmältning af Bellman och Holberg; ehuru visserligen ock stannat vid ett ganska ofulländadt utkast. Om hans lefnadsöden känna vi ej mycket. Såsom tjensteman var han anställd i Bergs-Collegium; men utan att der vinna någon befordran. Knappt behöfver man dertill söka någon annan orsak, än hans egen sorglöshet. Sluteligen lär han dock haft titel af Assessor.
4a3 personal, hvilken, såsom ganska riktigt blifvit anmärkt, är ilen enda pålitliga styrka för R. o. Ad:s representation. Skulle, såsom jag uppriktigt önskar, en ingripande representationsförändring någonsin komma i fråga, medan min röst ännu kan höras; skulle en sådan förändring, som Nationens önskningar påkalla, utan att Nationen ännu bestämdt vet, huru den bäst skall kunna representeras, så skulle jag vara den förste, som, till följd af min öfvertygelse om förändringens ändamålsenlighet, ville afträda min plats på Riddarhuset; men derförinnan bestrider jag ali sådan inskränkning, som nu kommit i fråga. Universiteten hafva till PresteSt., och bruksidkarne hafva till BorgareSt. lemnat flera upplysta ledamöter, och några upplysta män mera torde komma att inträda i BondeSt. till följd af den frälsehemmansägare nu tillagda representationsrätt. Enligt samma princip tror jag, att det vore nyttigt, om ofrälse jordägare kunde vinna inträde bland R. o. Ad., oaktadt detta Stånd redan är ganska talrikt, och om sådant nu vore i fråga, skulle jag icke hafva något emot att lemna dem plats; men med min röst anser jag mig böra afslå denna redactionsförändring, som åsyftar förminskning i Ståndets personal. Hr von Hartmansdorff: Frih. Boye har redan riktigt anmärkt, att discussionen, i stället för att hvälfva sig derom, huruvida R. o. Ad. bör bifalla en §., hvarigenom dess nu gällande representationssätt intages i grundlagen och derigenom försäkras mot sådana öfverraskningar, som vid sista riksdagen koramo i fråga, rörer ett ämne, som icke hörer till saken, eller blifvit lill öfverläggning framstäldt, nemi. frågan, huru Adelns representation framdeles borde blifva beskaffad. Jag anhåller fa fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att hvad mening man derom må hysa, torde likväl en genomgripande förändring i representationen svårligen komma i fråga för ett Stånd allena, utan att tillika utsträckas till de öfriga Stånden.
Jag hemställer då till Ridderskåpets och Adelns pröfning, om något vidare tillägg behöfves i afseende å den händelsen , att främmande nationer genom proemier skulle påföra oss fabricater. Att det stod i förra betänkandet var ganska riktigt , men här tror jag det icke behöfvss , då här står, att Konungen må kunna vidtaga alla de mätt och steg som i afseende på handelsförhållanden med andra nationer kunna finnas nödigeSåledes finner jag ej någon fara vid att antaga Betänkandet. Hvad Herr von Hohenhausen för öfrigt anfört , finner jag ej stå i ssm - Den 14 Ju gusti e, m. 483 manhang med denna fråga, hvarföre jag ej nu vill uppehålla Ridderskapet och Adeln med dess besvarande. Herr Cederschjöld: jag kan för min del ej annat än tillstyrka bifall till den nu ifräga-. varande punkten af Utskottets Betänkande} helst jag icke anser nyttigt att lämna styrelsen magt att kunna efter godtycke förändra Tullbevillningens belopp, eller att, såsom hittills, låta förbud och tillåtelse utan trängande skäl flera gånger omväxla. Det bör derföre såsom Utskottet föreslagit bestämdt utsättas, i hvilka fall och på hvad sätt Tullta-: riffen må af Styrelsen kunna jämkas och förändras. Herr von Qvanten , Carl: Jag är till en del förekommen af Herr Tham ; det var för att besvara Herr von Hohenhausens anförande, som jag anmälte mig. I 60 §. Regeringsformen är Bevillnings-Utskottet ålagdt, att uppgöra en tulltariff, och det är det , som Utskottet gjort , men Utskottet har äfven funnit nödvändigt, att åt Regeringen i vissa fall öfverlemna , att i reciprocitetsväg höja eller sänka tullen. Således är det alldeles ingen fara vid att antaga 2 punkten.
Leijonhufvud: ”Jag får anmäla Reservation emot Utskottens beslut i följande Moment: 1:0 att inskränka sammanräknade kannei rymden af aine eller flera pannor, som begagnas vid konstbrännerier, till det maximum af kannerymd, hvarmed bränningen med enkel panna får verkställas efter nu gällande författning; a io att ytterligare utvidga den i Utskottens förra förslag, a Art. '6 och 7 §§., medgifna rättighet för Landtman och Städernes invånare, att inrätta gemensamma brännvins-brännerier; och Bit.t.Bevl-,Lag-s./lllm.Besv.o.Oee.-Utsk.Bet,N.iG. 37 3:0 att åter antaga den bevillning af jordi värdet, som varit föreskrifven i 2 Art. g och 10 §§. af 1824 års författning. I dessa tre ämnen vill jag för min del bibehålla de stadganden, som Utskottens förra Betänkande osli Förslag innehålla.’’ Herr Friherre J. Cederström förklarade sig icke kunna instämma i förslaget om vupphöran« det af Kongl. Majtts Befallningshafvandes Domsrätt i mål, som röra brännvinsförsäljning, hviU ket, i Herr Friherrens tanka, skulle komma att medföra många oordningar och olägenheter. Herr Grefve E. G. Oxenstjerna'. ”Emot alla af Bevillningsoch Oeconomie-Utskotlen uti förevarande ämne nu fattade beslut, som innebära ändring i Utskottens förr afgifna Betänkande Nio 6, föranlåtes jag reservera mig,' endast med undantag af den i Tariffen för Bevillning å enkla pannor beslutna förhöjning, hvilken jag dock anser hafva bordt vidtaga från och med 17 kannors pannerymd. Speciell får jag i afseende på följande punkter anmärka: lista Punkten:
2 Artikeln re,dion granfkat alla behär ofvan innnhåller, tygen, nummereras de och anordnas och utbetalas» införas l Colnmnen pä förteckningen, Jamt utföres Summan, För dem forn Prejlbevis felas, antecknas det i qvittenceColumnen, utan att penfonsfnmman utföres, lika forn det annot er as får dem. forn äga afräkning ä Skuld; fedan uppfmnntering och anordning fett, beförjer Kamereraren utbetalningen emot qvitto i Columnen af de närvarande, och annotation till folio för de frånvarande forn infändt löja qvit-, tencer. För deni af Penfonair er ne, forn efter den förejkrifne tiden infändtfna betyg utfärdas pä famina fält anordning i f litet af December famt fedefmera hvarje qvartal å deras dem tillkommande Penfonér, enligt Kamer er arens uppgift• 4? Den 19 Julii e. m. 22 §. Upphandling af det bestämda qvantum af Ved, Ljus och skrifmaterialier som för Riddarhuset årligen bör verkställas, sker genom anmälan till D,irection af Kamereraren när medeltillgången det medgifver, med iakttagande af möjligaste bästa pris. 23 §■ Räkningen nied Riksens Ständers Bank bör vissa tider af året, eller enär nödigt aktas, collationeras af Kamereraren, som hos Direktion uppgifver förhållandet. 24 §• Öfver de medel som inlånas förer Kamereraren en serskildt bok och Räkning, hvilken med N.'o innehåller en ca kort anteckning af 21 §• Upphandling af det bestämda qvantum Ved, Ljus och Skrifmaterialier som för Riddarhuset årligen erfordras, sker efter anmälan till Direction af Kamereraren, när tillgången det medgifver, och det för möjligaste bästa pris kan erhållas. 22 §. Öfver de medel sorn utlånas, förer Kamereraren en serskildt bok, hvilken med N:o innehåller en kort anteckning ai Låntaga - Den 19 Jul ti c m.
Men emot det alt de förlora rättigheten att gifva ut smärre sedlar, få de den, att Banken betalar dem i första baud, oell få således en ganska stor fördel sig tillförsäkrad i st. f. den förlust, sorn de pä andra bäll göra. Jag erkänner, att, på det siilt Frill. Raab föreslagit, eller nied eli creditiv, som går lipp ända till teckningssuniman, blefve det en så betydande fördel de cr höl lo emot hvad förut varit händelsen, sä alt jag är säker, att hvarje privalbanksägare derpå skall med största glädje ingå; men jag tror äfven, alt efter del. förslag, som Hr Hjerta afgifvil, skulle en fördel erhållas, sorn fullt motsvarade förlusten alt icke få röra sig med små sedlar. Jag får säga, att jag för min del icke kunde hafva något emot alt ingå på en sådan sak, såvida som jag vore öfvertygad, alt det förslag, som dels PrcsleSt. oell dels Frih Raab uppgjort, vore fullt nlförbart och genomtänkt samt stöde i fult conseqveus, den ena § med den andra, sä alt jag kunde vara viss uppå, alt del kunde leda lill sådane följder, sora grundsatsen, riktigt tillämpad kan åsia koni ma; meri dertill fordras mera, än att man i ett RiksSlis plenum uppgör en sådan sak; man kan icke komma sä hastigt till ett sådant resultat. Hade således detta förslag varit väckt i början af riksdagen, eller då frågan förra gången här var före, sä att den kunnat komma lill Utskis behandling och Ulsk., på grund af satserna, kunnat utarbeta eli fullständigt förslag, dä hade det varit en möjlighet alt antaga det. Alt. nu giira del, tror jag vore ganska vådligt; ty det heror på de villkors mer eller mindre stränghet, det still, hvarpå grundsatsen tillämpas, hurudan följden blir, och detta låter icke förutse sig. Dernäst uther jag mig alt få bemöta en fråga, som Hr Hjerta gjorde, om orsaken hvarför associationer af 50 personer, sorn begära af Banken fastighetslån (sora lie Hjerta kallat del) skulle få ett sådant sig beviljadl, företrädesvis framför enskilde personer.
Slutligen, och innan Utskottet öfvergå!' till annat ämne, bör Utskottet upplysningsvis meddela, att den fixa tull å Spannmål, som i pröjectet till ny tull-taxa blifvit införd, på den grund icke blifvit i Tableauen upptagen, att någon införsel af nämnde vara med denna lull, i vanliga år, icke är att beräkna, och att det i alla fall beror af Kongl. Majrt, alt antaga eller förändra detta tull-system för Spannmålen. Herr af Wingård bar, genom väckt motion, gjort förslag till grunden för Spannmåls-förtullningen, hvilket, i anseende lill det förljenstfulla i uppställningen och tillämpningen för vårt land, derest tillvarande undantagslagar för det närvarande skulle hafva gjort detta förslag användbart, fordrat ett serskildt omständligare Utlåtande, som under denna dag till Rikets Ständer afgifves; och då Utskottet icke tviflar, att ju Rikets Ständer lemna all den uppmärksamhet åt detta ämne, som dess vigtiga inflytande 85 Eevillnings-Utskottets Betänkande N.o 27. på landets egentliga modernäring fordrar, liar Utskottet ansett sig här böra vördsamt hänvisa tillsamma Utlåtande, hvilket jemväl omförmäler orsaken till den i taxan föreslagna, bestämda Tull, samt föreslår den af Rikets Ständer med denna fråga vidtagande åtgärd. Tableäuen N:o i5 , utvisande minskningen och t ull förhöj ningen ä utgående varor. Då Utskottet, i öfverenstämmelse med hvad Kongl. Maj:t uti högstberörde Dess Nådiga Skrifvelse täckts förklara, ansett någon hufvudsaklig förändring uti utförselstullen icke vara lämplig, förekomma här få artiklar, som förtjena serskild bemärkelse. Ibland dem, för hvilka UtförselsTullen blifvit minskad, förtjenar endast nedsättningen af Tullen å Kalk att motiveras.
Remist till Stats-Utskottet af 2.ne Konungens Nädiga Propositioner; den ena angäende betalning af nägra Hamburgffa Banquierers fordringar, den andra angående förwaltningen af Kungsoch Kungs-LadugärdarNe^ Ytterligare Protocolls - Utdrag af den 16 September, tillkännagifwande: Preste-Ständets instämmande i Ridderffapets och Adelns Remist till Stats-Utstottet af Friherre P>c»b (^ecierströins Dictamen, angående Stat för den utkorade Thronföljarns Son. Bifall till Bewillnings-Utskottets utlätande öfwer Herr lvjLUanllersMemorial, omSkyddsafgiftens och Brännwins-Bewillningens bestämmande för mindre hemmansdelar i CarlstadsLän. Upplästes ett Memorial frän Banco-Utskottet af den 10 September, i anledning af hos Borgare-Ständet, af Banco-Utskottets yttrande den 29 Augusti, rörande Fullmägtigskapet i Banquen, föranledda anmärkningar, i afseende pä det antal Fullmägtige, som wid besluts fattande böra wara tillstädes; tillkännagifwandes Utskottet, att den tilläggning uti Bans Dcn 11 September. 159 Banco - Reglementets stadgande rörande detta antal, blifwit bifogad, att, i händelse nägot Ständs Futtmägtige ffulle af oförmodadt Laga förfall hindras, att sig wid sammanträdet infinna, sädane mål, som ej tala uppskof, icke . dest mindre, kunna af ätta närvarande Fullmägtige afgöras. Detta Memorial fann Ridderffapet och Adeln wara acl notniLm meddeldt.
Min mening har icke kunnat vara att genom ett ökadt antal Apothek, den ena Apothekaren skulle undersälja den andra. Jag kan icke föreställa mig att det vore någon fördel för allmänheten eller för botandet af sjukdomar. Genom inrättandet af flera Apothek, skulle täflan upstå deruti, att lemna goda medikamenter, hvarigenom den som lemnade de hästa medikamenterna fick allmänhetens förtroende. Hr von Hartmansdorff plägar ofta framställa en sats, som enl. min tanka är ganska riktig, den nemi., att hvad beslut de öfriga Stånden än fattat, så bör R. o. Ad. dock fatta det rättaste beslutet. Så är också min mening i delta afseende, nemi. att oansedt hvad de öfriga Stånden beslutat, R. o. Ad. måtte utan afseende derpå fatta det beslut, som Adeln anser nyttigast, och om det är alt en skrifvelse bör afgå till K. M., så hemställer jag och yrkar derpå, att R. o. Ad. icke måste fästa sig ensamt vid de grunder, som General-direktör Ekströmer upgifvit, hvilka enl. min tanka icke äro så riktiga, att de böra tjena till grund för de föreskrifter, som i delta afseende kunna utfärdas. Ändamålet vinnes i alla fall äfven af dem som önska alt de af General-direktör Ekströmer upgifna grunder måtte antagas, om en skrifvelse afgår, och jag har ingenting att deremot erinra, ehuru jag anser den öfverflödig. Hr Bråkenhjelm: Denna fråga har varit mycket vidlyftigt och fullständigt afhandlad inom Ulsk. Utsk. har tagit kännedom af hvad Sundhets-colhm samt Apothekare-societeten inför K. M. andragit. Många förslag hafva der försökt göra sig gällande, och icke mindre än 3, om jag rätt minnes, hafva utgått från Sundhets-colhii ledamöter samt elt från Apothekare-societeten; men intet af alla dessa förslag hafva befunnits praktiskt möjliga, General-direktör Ekströmers inberäknadt. Jag vill nu t. ex. nämna ett af dem. Det förutsätter amortering af de nuvar.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte remitteras till Stats-Utskottet, för att behandlas i sammanhang med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet. Stockholm den 26 November 1862. Oscar von Knorring. Motioner hos Riddershapet och Adeln 1862. Al’ Herr ftjttiliierstierilfl; Adolf; angående pension åt Fäitkamre raren Olof Gustaf Ahlborg. Fältkamreraren Ahlborg, som är född den 10 Augusi 1791, och varit i Statens tjenst sedan den 30 April 1814, då han erhöll fullmagt att vara ordinarie Kanslist i Westmanlands län, befordrades den 1 November 1816 till Mönsterskrifvare vid Kongl. Lifregements-brigadens Grenadier-korps, den 9 Augusti 1817 till Läns-notarie i Westmanland, och den 8 December 1824 till Regementsskrifvare vid Kongl. Lifregements-brigaden, då bestående af Kongl. Dragon-, Hussaroch Grenadier-korpserna, och blef, i följd af sjuklighet, ådragen genom öfveransträngning i tjensten, på begäran den 8 Juni 1843 från sistnämnda befattning entledigad, samt dervid tillagd en årlig pension från Arméens Pensionskassa, till belopp af 430 Riksdaler Riksmynt. Som Fältkamreraren Ahlborg, vid nu uppnådde 71 års ålder, lider af ålderdomssvaghet och ytterst svag synförmåga, så att han icke kan med något slags göromål sig befatta, samt tillika befinner sig i mycket knappa omständigheter, och den pension han nu åtnjuter, ehuru han innehaft 3:ne nu särskilda Regementsskrifvarebeställningar icke är större än den, hvartill en hvar af de för nämnde korpser, efter Ahlborgs afgång, antagne 3;ne Regementsskrifvare äro författningsenligt berättigade, får jag vördsamt föreslå: att Fältkamreraren Ahlborg måtte, under hans lifstid, af Statsverket beviljas en årlig pension till belopp af 900 Riksdaler Riksmynt.
M. ang-.de åtalets fullföljd skall ske, ehvad förbrytelsen skett genom tal, tryck eller skrift. Då R. o. Ad. fattat ett sådant beslut vid denna riksdag, vore det en alltför stor inconseqvens, om R. o. Ad. icke antog lill grundlagsenlig behandling det förslag, som Const.Utsk. framställt. Jag kan icke heller finna annat, än att det vore en förmån för Konungen alt erhålla kännedom om ett sådant ålals anställande, innan detsamma fortgår. Måhända invänder man, att innan ett så beskaffad! åtal fullföljes, får Konungen, ehuru icke i officiel väg, kunskap derom; men tnan mäste erinra sig att allmänna åklagaremakten icke har rättighet att underlåta åtal af ett brott utaf den grofva beskaffenhet, som det ifrågavarande. Det beror nemi. icke på åklagaremaktens godtycke att nedlägga åtalet mot den ena och anställa eller fullfölja det mot den andra; utan sådana brott mäste alltid ådalas, derest icke Konungen äger och begagnar rättigheten att förklara åtalet icke böra fullföljas. Af dessa skal förnyar jag min hemställan att förslaget måtte antagas lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Gr. Horn, Claes Fredr.: Min uppmärksamhet har ingalunda undgått den förflutna sednare tidens tvekan örn rätta förståndet i ordalydelsen af 1777 års K. bref; och jag har i anledn. deraf sökt att göra mig reda för meningen af detta lagstadgande och lämpligheten af dess tillämpning på Tryckfr.lagen. Jag har dervid slutligen stannat i den öfvertygelse, att detta lagstadgande, som bar för afsigt att undanrödja svåra straffpåföljder för lättsinnigt tal af personer, som i fullkomligt medvetslöst tillstånd utsätta sig för det högsta ansv .r lagen kan ålägga en förbrytare, icke kan vara tillämplig! för ett brott, som vore begånget med fullt begrundande och öfverläggning.
Jag tror tvärtom, att hvarje realisation med föibud mot silfverexport, är orimlig. Det är helt visst mycket bättre, att silfver, i brist på andra varor, föres ut, än att man skuldsätter sig hos utlänningen. Tvenne andra Talare hafva emot myntbestämningen uppträdt såsom ett slags Representanter af de mest motsatta meningar; den ena för den mening, att myntet borde förbättras, sä att Riksdaler kunde vexlas mot Riksdaler; och den andra för den mening, att Realisationen skulle i så måtto vara en strypning, att hopp förlorades om sedelstockens godtyckliga förökning 3 och myntets deraf följande ytterligare försämring. I stället för alt vederlägga dem, ber jag blott, att de måtte taga i öfvervägande det råd jag gaf redan år 1818, att öfvergifva alla speculationer på myntets förbättring eller försämring; utan gå halfva vägen hvar, och nöjas med att få säkerhet för hvad de nu äga. Jag gillar således helt och hållit den plan, som Utskotten uppgifvit i en tvehogsenhet i afseende på uttrycket myntbestämning, i första Utlåtandet. Jag bekänner nemligen, att jag hittills godtroget ansett detta uttryck af samma betydelse som realisation; men sedan en värd Talare nu sagt, att en myntbestämning kan göras utan realisation, och att myntet endast genom Konungs och Ständers gemensamma beslut kan Den 6 J u 1 i i e. m. 207 bestämmas; så liar jag blifvit något skygg för den orimligheten, att det första Utlåtandet kunde bifallas, och de öfriga tilläfventyrs afslås. Jag ger likväl mitt bifall till det första Utlåtandet, i hopp att sam* ma pluralitet, som antager detsamma, måtte inse omöjligheten, att stadga mynt med trycksvärta. Ingenting annat, än silfver i Banco-luckan, kan ge verklighet åt ett sådant beslut. ' Här har också blifvit både sagdt och bestridt, att behof vet af Kongl. Maf:ts sanction vore stridande mot 72 Regeringsformen.