Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes rättrådighet och hennes godhet uppreste sig deremot, och hon kunde knappt vänta på sin mans återkomst — han var just då frånvarande — för att ställa honom till räkenskap. Hon hade väntat att se honom ångerfull och förkrossad, men hon fick se någonting helt annat. Hans första uttryck var vrede öfver att hon, att omständigheterna, att folks häntydningar hade gifvit anledning till att denna likgiltiga sak blifvit bragt i dagen. Hvad gjorde det henne? Led hon något af detta? Och för öfrigt hvad rättighet hade hon, hon, som aldrig hade funnit sig i sina äktenskapliga skyldigheter, att beklaga sig, om han sökte sin tröst hos andra? Han gick fram och tillbaka och skakade sitt tjocka, gråa hår, drog ögonbrynen djupt ned öfver ögonen och var alldeles hvit i ansigtet. Nina hade icke väntat sig något sådant. Hon satt stum af häpnad och kall af harm och såg på honom. »Får jag då bara fråga dig om en sak», sade hon till sist. »Hvarför gifte du dig icke med henne, — dina barns mor?» »Mina barns mor», upprepade han i en hånande ton. »Det låter något, det! — Jo, jag skall säga dig hvarför jag inte gjorde det, — derför att det var omöjligt.» »Omöjligt?» frågade Nina. »Ja, just omöjligt. Tror du, att jag i mitt hus ville ha till värdinna en simpel menniska, som hvarken kan klä sig eller föra sig som en dam. — Och om du kände henne!» — Han lyfte ögonen med de stora påsarna under mot ljuskronan. — »Om du kände henne! — En arg köksa! En riktig hexa att ha att göra med! Hon kan göra den spakaste menniska rasande!» »Visste du inte det förut?» frågade Nina. Hennes man gick alltjemt upp och ned i rummet med händerna på ryggen och det stora hufvudet nedsänkt mot bröstet. »Jo», svarade han, »jag har tyvärr vetat det i många år. Men hvad hjelpte det mig? Hon var ju i alla fall, som du nyss sjelf sade, ’mina barns moder’. »Nå, men barnen då?» frågade Nina. »Skulle du inte helst vilja uppfostra dem sjelf och befria dem från det dåliga inflytande, som förmodligen en sådan mor har på dem?»
Frih. von Sallzas motion, omförmäld i Utskts betänk., pag. 12, antyder nogsamt förhållandet med Östergöthland, fastän ej Utsk. derpå fästat tillbörligt afseende. Efter undersökning om tillkomsten af ifrågavar. minimi-taiiff, har jag inhemtat, att den första gången antogs vid 1817—18 års riksdag, i afsigt att förhindra befarad obehörig nedsättning i hemmansvärdet, såsom det dittills mångenstädes ägt rum. Någon särskild granskning af förra årens uppskattade hemmansvärden , eller någon värde-jemkning länen emellan, lärer likväl ej då hafva föregått tariffens antagande, utan bestämdes den, på sätt 1818 års hevilla.förordn. antyder, helt enkelt af värdes-uppskattningarna vid i8i3, 1814* i8i5 och 1816 årens taxeringar, sådana dessa varit, riktiga elier oriktiga, men med tio millioners förminskning pro rala parle. Denna, sålunda på osäkra grunder tillkomna minimi-lariff har sedermera oförändrad bibehållits, deraf följderna synbarligen varit, att uppskattade hemmansvärdet, afsedt i medeltal för hvarje län, lärer icke någorstädes hafva uppgått högre än till -§:delar och allmännast föga öfverstigit hälften, samt på något ställe understigit hälften af hemmanens rätta och verkliga medelvärde; hvadan, vid tillämpningen, det stadgade bevillningsbeloppet, efter två per mille, aldrig utgått, utan afgiften i stället förblifvit vid i£, och en per mille, eller kanske något derunder. Jag anser mig böra härå fästa H. Bevilln.Ulskts uppmärksamhet; och föreslår jag nu vördsamt, att, vid en nödig revision af minimi-tariffen, -§:delar af veikliga hemmansvärdet, efter medelberäkning, måtte tagas till allmän måttstock för en blifvande ny tariff, hvilken lärer böra så in 1 ältas, alt Rikets samtlige hemmansägare och innehafvare komma att, efter möjligheten, betala lika hevilla.afgift efter hemmansvärdet.
Befallningshafvandes i Nerikes län och utsedde kommitterades för anläggning af kanal och slussar mellan Nora och Fåsjöarne underdåniga ansökning, att Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om anslag till berörde båtleds åvägabringande samt dels en, till aktie-teckning för nämnde anläggning aflåten skriftlig inbjudning, hvarå aktier blifvit af uppgifne personer tecknade för ett sammanräknadt belopp af 26,300 R:dr Riksmynt, jemväl skulle till Stats-Utskottet öfverlemnas, för att, vid pröfning af motionen, hvaröfver utlåtande ännu icke inkommit, tagas i öfvervägande. Prot.-Utdrag den 22 Augusti 1857. 499 S. D. Sedan Bonde-Ståndet den 5 innevarande månad bifallit Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 27, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning, rörande hemmansklyfning och jord-afsöndring med undantag för den del af Betänkandet, hvarigenom väckt yrkande om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1855 och Kongl. Kungörelsen den 20 Juli 1855, så vidt dessa författningar afse hemmansklyfning, blifvit af Utskottet afstyrkta, hvilken hemställan Ståndet afslagit och i stället antagit hvad Herr Hasselrot, C., uti sin Betänkandet vidfogade reservation, föreslagit, samt Bonde-Ståndet derjemte inbjudit Med-Stånden att i detta beslut sig förena; så föredragas nu, i ett sammanhang, de protokolls-utdrag, innefattande Med-Ståndens beslut, så väl öfver Utskottets Betänkande som i anledning af inbjudningen, hvilka kommit Bonde-Ståndet tillhanda.
Endast under ett sådant creditsystcm, som tvingar till ordning i affärer, kan en inre vexelrörelse uppstå, och sådaue papper blifva industriens naturliga, och i män af behofvet sjelfskapade rörelsemedel. Så länge capitalen brista, fordras derjemte att i orterna spridda låneanstqlter lösrycka sina tillgångar från länga löneterminer, för att under hastig omsättning alltid hålla dem till hands för ögonblickliga lån pa vexlar, och sålunda återställa liqvidernas ordning, när en tillfällig rubbning inträffat. Främmande för det juridiska yrket, har jag bort stanna vid antydandet af de principer, hvarpå credillagslifluiugen bör grundas; men dä ännu vid motionstidens slut de insigtsfullare mcdlemmarne af II. Ståndet i detta ämne iakttagit tystnad, tillåter mig sakens vigt att öfver principens tillämpning yttra några ord. l:o Af alla förslag lill åstadkommande af mera ordning i affärer, som redan inom andre lliksSt. blifvit väckte, finnér jag intet mera verksamt än det om borttagandet af den bevisningskraft, som i Rälleg.b.-us 17 cap. 2 § blifvit tillerkänd handlandes böcker. Man har föreslagit att, i utbyte eller till motvigt mot rättigheten att med egen bok bevisa sin fordran, skulle gäldcnären tillåtas att med edgång fria sig från krafvel. Afser man endast rättvisan och controll emot misstag eller felaktig bokföring, så torde denna modifikation möjligtvis vara antaglig, men Den 24 Augusti e. m. 425 men ur statsekonomisk synpunkt är den på långt när icke tillfredsställande. Det länga utborgniugssystemet medför för säljaren förluster i räntor, osäkerhet, en ständig missräkning på sin egen ställning och förmögenhet, som omärkligen inleder honom uti obestånd, och för köparen underhålles derigenom den farliga frestelse till stigande skuldsättning, som undergräfver oberoendet och den moraliska kraften till förvärf.
Stora Kopparbergs dito 1. 10. Stockholms /Pembrokeshire — 5. Kalmar jAyrshire^ 1. - (Voigtländer 2. — Nyköpings (Ayrshire 3. — : Voigtländer 1. — Wermlands Ayrshire 1. — Westerbottens dito 1. — Jönköpings dito 1. Gefleborgs dito 1. Balans till år 1864: Kredit, Balans från år 1862: Utgifter: Silfverjettoner 798: — Frakter och omkostnader för införskrifne maskiner 75: 28. Balans till år 1864: Kontant behållning ••• 1,686: 96. ( Fastigheters och inventariers värden 210,471: 58. Summa 499,728: 94. * b) Redogörelsen öfrer schäferi-medlen. Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Kredit. Utgifter: För inköp af en Southdownsbagge Balans till år 1864: Revisorerne, som icke baft något att erinra vid Landtbruks-akademiens räkenskaper, hafva under granskningen af den särskildt afgifva redogörelsen för anslaget till Akademiens experimentalfält funnit densamma icke vara förd med vederbörlig omsorg och noggrannhet. Sålunda finnas, exempelvis, uti kassaräkningen afförde 223 R:dr 75 öre för uppköpte 27 tunnor hafra, ä 5 R:dr 75 öre, ehuru värdet af 27 tunnor, efter nämnde pris, rätteligen utgör 155 R:dr 25 öre, och enligt en af A. G. Martin den 23 November 1863 afgifven räkning hade för 20 dagars målarearbete, å 1 R:dr 50 öre per dag, blifvit utbetalte 50 R:dr, fastän beloppet, riktigt beräknadt, endast utgör 30 R:dr. Oaktadt flera dylika felaktigheter i räkenskaperna blifvit uppmärksammade, hafva Revisorerne likväl icke velat i detalj redogöra för hvad som förefallit dem anmärkningsvärdt, emedan samma förhållanden blifvit i Kongl. Kammar-rättens
Dembundra 1u8en llikaclaler, att till Iäne-under8töd för nämnde procluetion använclaa, pä det aätt, att 3 procenta ränta beräknaa ä Oreditivet, oeb 4 procent ä bvad deraf utlänaa, i iikbet med bvad för Uanulaetur-Oiaeonten redan eger rum, dä omkoatningar oeb tillfälliga lorlu8ter kunna ak ränteakillnaden betäckaa, oeb bvarvid i öfrigt utläningen akulls verkatällaa pä de genom nu gällande keglemente beatämda vilkor, endaat med det tillägg, att län i Illl-Oiaeonten mä beviljaa älven ät bandlands, aom i förening med ull-8ortering8-ansta It göra uppköp oeb loraäljning ak ull, bevialigen inom lliket producerad. dall närmare upplåning om de lärbällanden, 80m ligga till grund lör Aongl. Napts nu gjorde framatälining, vill Xongl. lVIaj:t till det lliketa 8tänder8 Idtakott, dit denna lXadiga Dropoaition varder remitterad, läta öfverlemna den till Xongl. Naj:t lör näatlidet är akgikne underdäniga berättelae om ätgärderne för ull-eulturena oell kär-akvelna befrämjande, deruti »mtormälde körbällanden iinnaa fullständigt utvecklade. Longl. Naj:t körblilver lliketa 8tänder med all ^ongl. lVäd oeb snusat städae välbevågen. Datum ut aupra. 8. pro/io^rNo/r^ ^.-o ^7- 15 /7e^L!A a/ ^o^oeo//et ö/uer oe/r ^>?an^-^/-e?n/6?r ^ ?E/et r>r/ö> //a,^ Mr/:t LonttrrAM utr ^ ö'toc^/ro/mr 8/o^r c/e,r 2 Mr^ /§//(-. lVä r var3ncle:
\r pant, derå lån sökes, besvärad med inteckning, egande forell ädesrätt framför det sökta lånet, afdrages beloppet af samma inteckning från den del af taxerings-värdet, hvarutöfver lån icke får meddelas.” . Hvad dernäst vidkommer motionärens förslag om nedsättning al räntan och en längre utsträckt tid för lånets återbetalning; får Utskottet i afseende å den förra delen, hänvisa till Utskottets under N:o 82, afgifne Betänkande i anledning af Riksdags-Fullmägtigen G. B. Jppelqvists motion, angående nedsättning af räntan för alla lån, som från Banken utgifvas, och beträffande den senare delen förklara, att, då återbetalningen af de Ian, sorn mot pant af fastighet nu meddelas, är utsträckt till en tid al 2o a 29 ai, Utskottet linner sådane fördelar i denna väg redan vara Bankens ifrågavarande gäldenärer förunnade, att Utskottet icke kan tillstyrka bifall till denna del af motionärens förslag. Som ULskottet uti Utlåtandet N:o 69, tillstyrkt den förändring för framgå. till R. St. BancoUtskottets Utlåtande t N. o 83, tiden, att räntan å fastighetslån endast en gång om året måtte till betalning förfalla, lärer något serskildt yttrande öfver motionärens förslag i detta hänseende icke erfordras. I afseende slutligen å motionärens framställning, att Bankens låntagare måtte i Landt-Ränlerien få erlägga belöpande ränteoch capital-afbetalning, får Utskottet hänvisa till dess under N:o 8 afgifne oell af Rikets Ständer bifallna Betänkande, deruti Utskottet till en lika beskaffad anhållan afstyrkt bifall. Stockholm den 14 September 1840. Reservationer.
Det kan lika väl hända för den, som blifvit antagen till rekryt vid indelta arméen, att lian icke kan eller behöfver inträda uti krigstjensten, förrän 10 eller 11 månader efter den tid, då han blifvit dertill antagen. Det är dock just denna omständighet, som man åberopar såsom skäl derför, att båtsmansrekryten icke skulle få upbära sin lön, då nemi. Kronan under tiden skulle vara uti afsaknad af karlen, ifall han tjenar ut sitt år i den enskildtes tjenst. Då den lagstadde drängen i November eller December månad efter flyttningstiden blifvit antagen till rekryt vid indelta arméen, så har reg:tet icke någon rättighet att kommendera honom till någon tjenstgöring, icke ens ali göra rekrytmöte, lort' än efter flyttningstiden året derpå om hösten. Likväl kan han icke förnekas att genast, då han antages till rekryt, tillträda sin lön och sitt boställe. Vid sådant förhållande kan jag icke finna, hvarföre icke rekryt, tillhörande det andra vapnet, äfven skulle få samma rättighet. Man kan icke förundra sig deröfver, att detta förhållande, sora icke stöder sig på några jemlikhetsgrunder, ådragit sig upmärksamhet och framkallat en motion i ämnet, hvilken föranledt det förslag, som blifvit af Utsk:t framlagdt. Då jag finner detta förslag i alla als:den billigt och rättvist, tillstyrker jag, att li. o. Ad. måtte bifalla detsamma. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: Ehuruväl jag anser, aft denna frågas utgång icke är af någon stor betydenhet, så kan jag likväl icke undertrycka den åsigt, att förslaget är billigt och rättvist, emedan Utsk:t endast velat bereda båtsmannen en fördel, till hvilken denne är lika berättigad som öfrigt manskap af indelta arméen. Anställer man nemi. en jemförelse mellan omsättning af båtsmän och soldater af indelta infanteriet, så kommer man till en bestämd visshet derom, att båtsmans'-rekryteringen inträffar ojemförligt oftare än soldat-rekryteringen.
Och som det ej syntes billigt, att i*ä 1- denärs pension användes till gäldens betalning såsom annan hans tillgång; så har Motionairen föreslagit, att orden: ”som på annan grund inrättade och med serskilde privilegier eller förbehåll försedde eller gifue äro,’[ md ur berör^de jj. utgå. I denna fråga delar Utskottet i så måtto Tvlotionairens mening , att Utskottet allder ordalagen 1 paragrafens senare period sfi Lagutskottets Betänkande N:o 62. vara mindre tydlige, hvaraf skiljaktighet i tolkning och domslut blifvit en följd; men deremot har Utskotiet ej kunnat finna, hvarföre pensioner och benådningar böra, mer än förläning eller lön, vara fritagne från borgenärers anspråk. Utskottet får derföre endast, till den anmärkta otydlighetens undanröd* jande , föreslå j 3tt §:n må erhålla följande lydelse ; Har Gäldenär någon förläning, gånge den, såsom alla hans öfriga tillgångar, till gäldens betalning; 27len d sädane pensioner eller benådningar, sorn äro gifne med vilkor, att ej få för innehafvarens gäld tillgripas, egen Borgenärer/te icke att anspråk göra. 4 Gap. i ocli 2 §§, A.f Herr Montan är anfördt , att den förra af dessa §§., hvilken ålägger gäldenär, sorn sin egendom afträdt, att hålla sig inköra sitt hus, och hvarmed Lagstiftaren å - JjUgUtskottets Betänkande Nto 62. 27 syftar, att gäldenären skulle ständigt vara tillhands, för att meddela upplysningar j afseende på concursmassans utredning, sällan skall efterlefvas, eller, om det någon gång sker, endast för en korrt tid, till dess första ifyern hos borgenqrerne afsvalnat.
Utdrag af saköreslängden, icke funnes i Borås eller derifrån uttagit prestbevis eller pass, måtte varda allmänneligen efterlyst; hade Konungens Befallningshafvande i Lands-Kontoret, utan att infordra det Utslag, hvarigenom Friman blifvit till ansvar fälld, eller fästa uppmärksamhet derå, att i saköreslängden vore antingen bötesbeloppet oriktigt utfördt, eller förvandlingen felaktigt uträknad, samt att af samma saköreslängd, sådan den kommit Konungens Befallningshafvande tillhanda, icke kunde urskiljas i hvad mån förvandlingen af böterna varit mot Lag stridande, genom ifrågavarande kungörelse, icke allenast förordnat om Frimans efterspanande och böternas uttagande, utan äfven meddelat föreskrift, att, om tillgång hos honom saknades, det i kungörelsen utsatta förvandlingsstraffet af sexton dagars fängelse vid vatten och bröd samt åtta dagars enkelt häkte skulle verkställas; likväl och som af Lagens stadgande i 1 Kap. 2 §. Utsökningsbalken icke finge dragas den följd, att Konungens Befallningshafvande ålåge, att granska till dess verkställighet öfverlemnade, af Domstolar meddelade beslut, och Konungens Befallningshafvande således, äfven med iakttagande af en annan mera noggran behandling af detta ärende, kunnat förbise det felaktiga uti förvandlingen af de Friman ådömda böter, utan att sådant ovilkorligen bordt medföra ansvar; pröfvade ofvanbemälde Herrar JustitieRåd, för deras del, rättvist, att fastställa det slut, hvaruti HofRätten stannat. Af handlingar, hvilka genom Konungens Befallningshafvande i Malmöhus Län mig tillliandakommit, hade jag inhämtat, huruledes KämnersRätten i Lund, efter föregången ransakning, medelst Utslag den 22 Juli Rik. till R. St. St. Just.
Revisorerne hafva besett Stora Barnhuset, dess lyshållning och kokinrättning, äfvensom granskat säkerhetshandlingarne, hvarvid allt befunnits i god ordning. Civil-Statens Pens iöns-Inrätt ning. Dess Räkenskaper hafva för åren 1838 och 1839 granskats af Delägarnes egna Revisorer, och utvisa följande förhållande; Debet. Balans från föregående året Behållningar Inkomster'. Statsanslag Årlig afgift ; Befordringsdito Retroaktivdito . Expektansdito . Balans till följande året: Skulder: Balans från föregående året: Innestående uppbörd * . Förskotter emot redovisning Summa 3,540,90 3: 3o. 11. 1,601,653: 8.10. Revisorerne, sorn inventerat Kassans säkerhelshandlingar, få vittsorda att desamma befunnits i god ordning. Bland dessa lånehandlingar befunnos äfven 9 st. Barthelemyfondens, af Kabinetts-Kassan garanterade, Obligationer å 2,5oo Rdr Hamb. B:co hvardera, löpande med 6 procents ränta. Vid Räkenskaperna har någon anmärkning icke förekommit. Angående förvaltningen af Statsbidragen till denna Kassa för pensioneringen utaf afskedade, pensionsberätiigade militäre och civile Embetsoell Tjenstemän från Armeen, hafva Revisorerne, genom af Direktionen öfver Armeens Pensions-K assa meddelade Utdrag af Hufvudböckerna för de begge revisionsåren, inhämtat, att Inkomsterna utgjort: år 11838. år 1839. 3y5:delar al Wadstena Krigsmanshuss äldre inkomster . 51,258: 4- 7- Vakansoch liggetids-besparing . , 13,678: 8. 8. 12,68 j: 28.
Grefve Carl, Augustas Bror, väntas hit med familj till Jul. Vid underrättelsen derom, skiftade Augusta färg. Jag trodde att någon aning om Stockholmsresans uteblifvande uppstått hos henne, men fick snart veta orsaken till hennes märkbara rörelse. Hon hade aldrig kunnat hålla af sin bror, sade hon – och alltid haft ledsamt, när han var hos Föräldrarne. Likvisst skulle hon måhända nu mindre bry sig om att han kom, sedan jag blifvit hennes Bonne Amie. Häraf drog jag mina slutsatser, och efter hvad jag annars hört, måste Grefve Carl och hans hustru, född Grefvinna**, vara ypperliga menniskor. Winäs Nyårsdagen 1816. Hvad kan jag i dag säga min goda Mamma, min Hedda? Gud välsigne Eder – oss alla, det är det första, det sista, det enda jag förmår att yttra. Huru gerna hade jag ej firat Julen med Eder! Åtskilliga större samqväm utom hus har Augusta för Doktor S. ej fått bevista, och dermed har jag varit mycket nöjd, ty stora sällskap äro henne för det närvarande, i intet afseende nyttiga. Hon tyckes ej hafva saknat dem, utan roar sig hemma uppriktigt och barnsligt med sina Brorsbarn, tvenne älskvärda varelser, en gosse af omkring fyra och en flicka af två år. Aldrig förrän nu, har hon funnit nöje i att leka med barn, säger hon sjelf och påstår sig nu vara lika rädd för Broderns afresa, som hon fordom varit det för hans ankomst. – Det är endast misstag att menniskorna blifva onda – detta blir allt klarare för mig och med detsamma växer min kärlek till Eder, mina goda Föräldrar, som så ömt och upplyst vårdat min barndom. Hafven tack – i evighet tack derför. – Grefve Carl och Grefvinnan Emilie bedrogo ej min väntan. Numera, sedan jag lefvat med dem, begriper jag hvad Adel skulle betyda, och en annan gång vill jag söka att förklara det ordet för Hedda, hos hvilken jag tyckt mig finna böjelse för Jakobinism allt se’n den märkvärdiga dag, då Matilda Br. slog sönder hennes stora docka, och sade sig ej behöfva bedja om förlåtelse, eftersom hon var Fröken och Hedda bara Mamsell.
Kammarens pröfning underställda, antingen af Riksdagsman, med stöd af Kallagen eller denna Regeringsforms 4-8 §j eller af annan person, enligt Vallagens 3g §. Saknar Kammaren nödige upplysningar, äge den infordra sådana och äfven, der så nödigt finnes, äska undersökning vid laga Domstol, der ock alla frågor om fällande till något i Vallagen utsatt ansvar böra upptagas. Den, som Riks dags manna full magt uppvisat, utöfve derpå grundadt uppdrag, oaktadt gjorda anmärkningar, till dess den Kammare, han tillhörer, om hans rätt ändtligt beslut fattat. § 62. Sedan ledamöterne af Riksförsamlingens båda Ny §. Kamrar låtit undersöka sina fullmagter, på sätt nästföregående § stadgar, sammanträde hvar Kammare för sig. 1 den första föres då ordet af den äldsta ledamoten från Upsala län; i den Andra, af den till lefnadsåren äldsta ledamoten. Sedan Högsta Domstolens i nästföregående § nämnde ledamot till Andra Kammaren vid detta sammanträde anmält, om någon eller någre af Kammarens ledamöter efter sist hållna Pdksdags slut, i den ordning 48 § föreskrifver, afsagt sig sitt uppdrag, och sedan de till Högsta Domstolen ingifne afsägelse-skrif terne blifvit aflcmnade, gifve Andra Kammaren Medkomma ren tillkänna, om och i hvad män sådant val, som 48 § omförmäler, må erfordras. § 63. Riksförsamlingens båda Kamrar äge, hvar för Ny §. sig och inom sig, för månad välja sin Talman och vice Talman. § 64. Sedan de i nästföregående § omtalade val vid R. 0. § 26. Riksdagen första gången blifvit verkställda, och, om i Andra Kammaren vid Riksdagens början ledigheter funnits, val till dessas fyllande försiggått, öppne Konungen, eller, om Han regeringen icke förer, Hans förmyndare eller den Interims Bih. till lt. St. Fl. O § 29. inom. 2. Styrelse, sorn i denna Grundlag omtalas, Riksdagen, då Riksförsamlingen, sedan den. Gudstjenst bivistat, uppträder å Rikssalen. Der före Konungen, eller, dä
Den ena millionen efter den andra har blifvit nedgräfd, under förebärande, att om man icke finge allt mera och mera, så voro de föregångna milli0— lierne rakt bortkastade. Jag tycker likväl, att det nu kan vara slut, och jag tror, att Nationen må likså gerna taga den första förlusten, som den sista; ty bättre är, att 18 h. 4 Den 26 Mars f. in. en gång för alla hafva förlorat omkring Sex (6) millioner R:dr, än att förlora en så stor summa till. —I 14 ^rs tid har CanalDirectionens lösen nästan vid hvarje Riksdag varit: Penningarmera Penningar; och samma lösen kommer säkert att under ännu många Riksdagar låta höra sig, i fall man äfven nu lyssnar till Directionens declamationer och sätter tro till dess förslager. Då Götha Canal vid 1809 års Riksdag projecterades till anläggning, var jag en hland dem, som voro emot företaget, såsom håde för tidigt och för stort, att i Rikets, genom ett olyckligt krig, då utblottade tillstånd, påbörjas; men som freden, fastän med förlust af Finland och Åland, likväl var återställd och andra vidtutseende planer utslagit efter önskan, samt en godtrogen och menlös Regeringsform var hastigt författad och ännu hastigare antagen, begagnade man tillfället och genomdref äfven förslaget om Götha Canal, såsom varande ett det aldra dråpligaste förelag, hvars många beprisade fördelar för landet visades i pcrspectiv, och gjordes åskådliga i speculaticyiens Laterna Magica. Privilegier utfärdades; Adier tecknades; Discönträttighet beviljades, och arbets-commenderingar af Indelta Armeen lemnades till CanalBolagets disposition. Man vågade lofva, ja till och med försöka, att planmässigt öfvertyga Nationens Representanter, Den 26 Mars f. m. 5i att Bolaget skulle af egne medel utföra det patriotiska företaget; och Nationen omfattade projectet med så utmärkt välvilja och förtroende, att man nödsakades afbryta actieleckningen, för att förekomma den förmodade stora vinstens delande emellan för mångå personer. — Redan år i8i5 måste likväl