Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och revi’ derade, da öfverskotten alltid blifva till Kongl. Stats-Contoirets disposition, på Kongl. Rehte - Kammarens Räkning uti Riksens Ständers Bank insatte; att' 1813 års slut.liqvid ännu Icke kunnat hufvudsakligen uppgöras, emedan Revisionen öfver samma års Tull Räkenskaper ännu icke blifvit slutad, så att Revisorernas Berättelse derom kunnat Kongl. Maj:t i underdånighet föredragas: samt slutligen att alla öfvetskotter och Besparingar för år t Sfs» utöfver de 100,000 R:d, som äro anslagne för Jordbrukets, Handelns och näringarnas befrämjande, äro, enligt Riksens Höglofl. Ständers Beslut, Vid 1812 års Riksdag, ställde under Kongl. Maj:ts Höga disposition till militaire Be - 8o Den 3 Augusti Behof och försvars-anstallterna, och hvarföre blifver på lika sätt, -som för Statens öfriga medel, af vederbörande redovisadt. Detta allt underställes Riksens Högloft: Ständer vördsammeligen. Stockholm den i Augusti 1815. På Högloft. Ridd, oell Adelns Ledamöters vagnar Carl De Géer, På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg• På Högvörd. PrestStåndets Ledamöters vägnar C, v. Rosensteini På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon jonssoni C. TuneliuSi Uppläst hos samtliga ftiks-StSndcn d. 2 Augusth Vördsamt Memorial!, ill Bancö-tltskottet är från Hedervärda Eoft-' de-Ståndet under den 16 sistlidne Maj remitteradt ett Memorial af Riksdags FullmägtigéU från Stora Kopparbergs Län Eric Johansson, hvaruti framställes nödvändigheten för Gagnefs Socken, af ett
Uti ofvanberörde nådiga proposition af den 20 December 1847 yttrade Kongl. Maj:l den åsigt, att ehuru det af serskilde kommitterade framställde förslag, rörande indragning till Statsverket, emot bestämda ersättningsbelopp i penningar, af de indelda löneanslag, som direkte äro för vissa tjenster anvisade eller afsedde, vore ändamålsenligt för beredande af bättre ordning och större enkelhet i afseende å uppbörd och räkenskap; så förekomma likväl häremot den betänklighet, att lönerne, hvilka, serdeles inom m i I i lies ta ten, redan förut voro för de flesta tjenstemän otillräckliga, skulle, om den del deraf, hvars belopp hittills varit beroende af varuvärdet, bestämdes till en viss penningesumma, och varuvärdena sedermera stego, blifva än mer otillräckliga för lefnadsbehofven, äfvensom den vigtiga omständighet ej borde förbises, att statens tillgångar svårligen medgåfvo anvisande af den betydliga summa, som skulle erfordras för utbetalning förskottsvis hvarje år, på sätt kommitterade hemställt, af lösen för de till embetsoch tjenstemannastaterna anslagna löningsräntor och tionde, ett förskott, hvartill Rikets Ständer, då de vid 1844 och 1845 årens riksdag beslölo indelningarnes indragning emot ersättning efter en för fem år i sender bestämd medelmarkegång, ej eller anvisat nödiga medel; och var Kongl. Maj:t fördenskull af den tanke, att, med undantag af landtoch skolstaterne, hvilkas löner voro föreslagna till omreglering, annan förändring i hittills gällande stadganden i afseende å löneindelningarne då icke borde komma i fråga, än att desamma skulle vederbörande lillgodokomma efter enahanda grund, som för kronans behållna räntor och tionde uti omförmälda nådiga proposition föreslogs, med serskild godtgörelse af staten för forsellön, samt att först i den mån omreglering af lönerna vid sislberörde stater, likasom vid landtoch skolstaterne, kunde komma att ske, det borde ankomma på pröfning i hvarje serskildt fall, om, vid verkställighet af sådan reglering, förändring skulle ega rum, så att löneanslagen en gång för alla bestämdes till visst belopp i penningar enligt de af kommitterade i detta afseende uppgifna grunder; äfvensom Kongl. Maj:t ansåg lämpligast, att, intilldess dessa ränteoch tiondeanslag sålunda kunde, i mån af skeende löneregleringar, varda emot visst belopp i penningar utbytte, med uppbörden af samma anslag komme att på dittills vanligt sätt förhållas, så att löneinnehafyarne skulle ega att hvad dem,
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de mindre lämpeliga ordalag, Utskotten begagnat uti dess nu uppläste Betänkande. Jag vet icke om orsaken härtill skall ensamt sökas hos Expeditionens Författare, eller onj uppställningen, sådan den nu är, skett på Utskottens befallning. Emedlertid kan utlåtandet snarare anses för en emot mig enskildt rigtad skrift, än ett Rikets Ständers Utskott värdigt svar på den återremisg Höglofl. Ridderskapet och Adeln beslutat; och det synes mig, som skulle Utskotten högeligen moquérat sig deröfver , att jag varit nog förmäten att våga göra erinringar vid de förslag, Utskottenuti deras vishet till Riksens Ständer framställt. Utan att med Utskotten vilja dela detta anspråk på ofelbarhet, vågar jag likväl fortsätta den förmätenheten att tro, det Utskotten på ett min:lretilUred6ställande sätt behandlat denna fråga, och öfverlemnar med full tillförsigt åt den opartiske och mer upplyste granskaren att bedöma, hvilkendera, antingen Utskotten eller jag, som har rätt. Hvarje uppmärksam läsare af 2 §. i Kongl. Förordningen den 22 Julii 1803 skall säkert. Den 25 September f. m, 18* lika med mig, inse det Lagstiftaren omsorgsfullt sökt bibehålla jemlikhet uti rättigheter och skyldigheter Räntegifvare och Räntetagare emellan, då han stadgadt: i 1 Mom. att, i händelse tionde eller afrad fordras in natura eller Räntegifvare åstunda den samma på detta sätt lefverera, derom bör tillsägas vid, eller, såsom Utskotten rätteligen föreslagit, före Thomä dag: i 2 Mom. att, deräst Räntetagaren utom Häradet är boende, Räntegifvaren må fritt stå, att hos Kronofogden i orten eller Regementeskrifvaren en sådan uppsägelse inom den föreskrifne tiden anmäla , och sluteligen i 3 Morn. att, om hvarken å Räntegifvarens eller Räntetagarens sida någon tillsägelse vid Thoma dag skett, deraf bör ostridigt följa, att lösen efter Markegång bör af Räntegifvaren erläggas och att Käntetagaren dermed bör åtnöjas.
Sig finna dessa framställningar så i ena som andra afseendet ändamålsenliga, på sätt en i ämnet till Rikets Ständer vid innevarande Riksdag afgifven Nådig Proposition, N:o 31, innehåller; vid hvilket förhållande och då Rikets Ständer redan, i anledning af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 21 och Utlåtande N:o Statssamt Alim. Be sv,- och Ekon.-U tskottens Utlåtande, N'.o 179. 11 30 antagit denna Nådiga Proposition, i hvad densamma angick bestämmandet af en stadigvarande spanmålstull, Utskotten anse sig bora tillstyrka Rikets Ständer att äfvenledes lenina bifall till det ifrägaställda, bär ofvan omförinälda, användande af den för inkommande utländsk span mål inflytande tullintägt. Hvad dernäst beträffar behållningen å 1830 års spanmåls-creditiv, uppgående, enligt den beräkning deraf, sorn i den Nådiga Propositionen innefattas, till en summa af omkring 595,000 R:dr, som dock af uppgifna orsaker ansetts komma att minskas med icke mindre än 300,000 R:dr, och hvilken behållning Kongl. Maj:t likaledes äskat för ifrågavarande ändamål, så anse Utskotten sig böra, uppå de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition uppgifna skäl , tillstyrka Rikets Ständer att äfven härutinnan lemna bifall tiil hvad sålunda blifvit föreslaget och äskadt. Hvad slutligen vidkommer frågan om anvisande af ett serskildt creditiv, som, i händelse af inträffande behof, må kunna förskottsvis och mot ersättning från de först inflytande tullafgifterne för spanmål vara för undsättning till behöfvande i missväxtår att tillgå, så hafva Utskotten nogsamligen insett vigten af de skäl, som i den Nådiga Propositionen blifvit för nödvändigheten häraf anförda, och få Utskotten derföre hemställa, att Rikets Ständer ville, med bifall till Kongl.
Der såg hon, då och då, två männer, af hvilka den ene är der, och den andre, som nu mera är mitt medvittne, är för det närvarande på egen begäran i samma grafkammare, hvarifrån jag i natt, genom en lycklig tillfällighet, räddade grefvinnan Henning. I fjorton år har baronen hållit henne fången der, endast för att tillfredsställa en djefvulsk, onaturlig hämndlystnad. Hvad skall jag tala mera derom; tungan häftade vid min gom, om jag sökte att säga allt hvad jag tror och vet. Här sen j henne nu, den dyrbara och älskade ... hon lefver, men sen, huru baronen der skälfver ... Grefve Henning hade med sin maka tvenne barn. Sjelf var han länge borta, ty han hade råkat i slafveri; makan var emellertid inspärrad på ett dårhus. Baronen företog sig en resa med sin myndling, den lille Henrik. Der utsatte han honom på en öde ö. Men detta barn blef räddadt, uppfostradt såsom eget barn af en hederlig familj och han lefver ännu. Dottren, hvilken efter fadrens verkliga och modrens förmenta död blef en myndling under farbrodren, var det äfven hans mening att rödja ur vägen; men hans handtlangare, rörd af medlidande, bortbytte henne emot ett dödt barn, det han under baronens frånvaro lät begrafva. Äfven detta barn lefver ännu, oaktadt de mest underbara öden och faror; j kännen alla henne väl ... det är Stella. Sen denna likhet emellan modren och dottren och tviflen icke Hvad sonen beträffar, han hvars minnessten j kunnen se der i parken, så lefver, såsom jag redan sagt det, äfven han; han lefver, så framt den lefver, som nu talar till eder. Ja, jag är Henrik Henning ... denna är min moder och Stella min syster Inför verldslig domstol skall jag förfäkta våra rättigheter; de anklagelser jag gjort emot denne, skall jag äfven förfäkta. Må han ega klyftighet, må han bjuda till att göra sanningar till blotta sannolikheter; Gud skall skänka mig skarpsinnighet att beslå lögnen.
Det är detta, som gör, att stora skalder hafva kunnat hämta anledningar till komisk lek äfven från de vördnadsvärdaste företeelser ur det Skönas, Högas, Heligas område, utan att dervid tänka det ringaste ondt, eller åsyfta något annat än ett oskyldigt skämt. Lånar då skämtet från en sådan hög skepnad antingen det allmänna af dess form och ton, eller ock blott vissa särskilda egenheter, för att genom öfverförandet häraf på låga eller triviala föremål, och på förhållanden ur en nyare tid, åstadkomma en komisk contrastering af särdeles liflig verkan: så yttrar sig contrasten såsom en travesterande, eller hvad vi kalla parodi. Ju mera högtidlig den lånade formen är, desto mera parodisk blir effekten; särdeles, om – såsom i den äldre Fransyska Tragedien – formen är så uteslutande anlagd på högtidlighet, att innehållet näppligen kan öfverallt uppbära den; vid slika tillfällen kommer den halfvägs, och liksom sjelfmant, hvarje parodierande åtgärd till mötes 115. Tyvärr! utom den poetiska parodien, som aldrig menar illa, gifves dock äfven en gemen; en brottsligt och fräckt begrinande. Det bör måhända ursäktas, om gränsen emellan dem ofta är för mängden af läsare hårfin eller gömd. Onekligt är i alla fall, att dylik lek har mindre betänkliga sidor, när den åtnöjer sig t. ex. med Homerus, med Virgilius, med Racine, än när den sträcker sig ända till Bibeln. Hvar man vet, att jemväl detta slags frihet har Bellmans poesi dristat taga sig; och det ingalunda sällan.
Utredning af factiska förhållanden , med hänsigt lill Wenersborgs stads ekonomiska belägenhet efter eldsvådan i October 1834- Staden afbrann totalt på den korta tiden af 8 timmar med undantag af 18 lill 20 små hus eller kojor i yttersta omkretsen. Nedbrända hus och gårdar voro 200, för hvilka, till så vidt de hade blifvit försäkrade, försäkringsbeloppet motsvarade omkring 200,000 r:dr. Efter branden uppgifna förluster i oförsäkrade hus, lös egendom och varulager, utgjorde dessutom 244>2oo r:dr, eller, jemte de brandförsäkrade husens högre värde än försäkringen, 55,800 r:dr, tillhopa 3oo,ooo r:dr, således i det hela ungefärligen 5oo,000 r:dr b:co. Denna staden öfvergångna olyckshändelse väckte den tiden ömt och verksamt deltagande hos den välgörande Svenska allmänheten, som skyndade att bispringa med frivilliga gåfvor, hvilkas belopp, med inberäkning af spanmål och andra födoämnen samt några byggnadsmaterialier, kan antagas hafva utgjort omkring 85,000 r:dr. Uppå af mig i und. gjord framställning 0111 samhällets betryckta och äfven - 3;j Den 29 Ma j. tvrliga belägenhet, sami om behofvet af allmänt låneunderstöd för stadens återuppbyggande, täcktes K. M. år 1835 föreslå, och behagade Rikets då församlade
Nådiga förordning om soekenstämmor i riket, att den som eger hemman och derjemte befinner sig i något af de särskilda förhållanden, sora i öfrigt medföra rösträtt i sockenstämma, må beräkna sin rösträtt så väl efter hemmantalet, som efter den bevillning, honom på annan grund, enligt 2 Art. i Bevillniugsförordningen påföres, samt att, såsom en följd häraf, jemväl fattigvårds-bidraget må efter sådan beräkning utgå. En motion af enahanda syftning, som den ifrågavarande, blef äfven under sednaste riksdag inom hedervärda Bonde-ståndet väckt af riksdagsmannen Tobias Lind, i anledning af hvilken motion då varande Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet uti 4:de punkten af sitt Betänkande N:o 69 yttrade, att Utskottet, som ansåge, dels att sockenstämmo-förordningen, i afseende å rösträtt i sockenstämma vore tydlig, och dels att den äskade förklaringen, enär den ansåges behöflig, rättast kunde vinnas på besvärsväg, af sådane skäl funne motionen icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Utskottets hemställanden jemte förslagen litt. g och h (genom tryckfel litt. h och g) af slogos 19:de punkten (sid 26). Utskottets hemställan bifölls. 23:dje punkten (sid. 31). Utskottets hemställan jemte förslaget litt. Utskottets hcmställanden biföllos. 29:de punkten (sid. 36). Utskottets hemställan jemte förslaget litt. m afslogs. 30:de punkten (sid. 37). Utskottets hemställan bifölls. 31:sta punkten (sid. 38). Utskottets yttrande, i anledning af Grefve Wachtmeisters motion, lades till handlingarne. Utskottets i slutet af Betänkandet under punkterna l:o, 2:do och 3:o afgifna förslag. Ridderskapet och Adeln återremitterade punkten l:o, afslog punkten 2:o och biföll punkteu 3:o jemte 27:de punkten inne i Betänkandet med den förändring, Prot.-Utdrag den 10, 11 och 13 Juni 1863. 415 att i stället för ordet »elementarläroverken» infördes orden: »universiteten, elementarläroverken och folkskolornaa. Från Högv. Preste-Ständet. S.S. D.D. Föredrogs ånyo allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 118, i anledning af väckta motioner rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen.
Staten för Fång-vaktmästare, för en indragen Vaktmästare i Götheborg 12 , „ Gottlands Läns Lands-stat för en till Indragnings-staten förflyttad Tjäru-skurare 7 „ „ Norrbottens Läns Lands-stat, för en till Allmänna Indragnings-staten förflyttad Lappfogdelön ig „ ä 3\djo Uufvud-titeln: „ Krigs-Academiens Stat, odisponcrade .. r)6 , „ Indelta Arméens dito dito .. 7,702 , Summa 7,918 tunnor. 6 Stals-Utsholtets Utlåtande, Nio 4a8. Oell då det icke är lämpligt, att nämnde spanmåls-qyantiteter, vid sådant förhållande, å Riss-stalen qvarstå, serdeles då motsvarande contant anslag skulle utan ändamål uppföras, hemställer Utskottet, alt berörde spanmåls-poster mätte från Riks-Staten uteslutas och motsvarande contant ersättning således derföre icke beräknas; dock att enär, i händelse någre al indelda Armeens btläl ännu skulle qvarstå vid sådane löner, hvarmed före nya löneregleringen följde spanmåls-beräkning, i följd hvaraf de äro berättigade att, så länge dvlik lön bibehålies, ersättning lör spanmåls-föi höjning åtnjuta, så beskaffad ersättning, elter de vid denna Riksdag stadgade, här ofvan omförmälde, grunder, bör af allmänna Indragnings-staten utbetalas, för hvilket ändamål likväl något serskildt anslag å samma Stat icke symes behöfligt, enär en så beskaffad ersättning endast för högst få personer lärer kunna ifrågakomma. Stockholm den 5 Februari i8/ji. Riks-Statens Första Hufvud-Titel. Kongl. Hofoch Slotls-Stalerne. Kongl. HofStaterne. Kongl. Maj:ts Ilof-hållning. H. K. H. Kron-Prinsens dito. H. K. H. Kron-Prinsessans handpenningar. Möblers underhållande å Kongl. Slotten. Kongl. Hof-slallels utfodring. Kongl. Slottets Police-, Lysoch Renhållning. Rosersbergs Slolt.
Jag för mia del twr ej, at tre Ständs bestut kan anföras såsom stil wid frägan om en Beskattning. De» enda fräga har kan upstä, ar hwad Ridderflapet och Adeln sjelfwe behaga be» sluta. En del önsta bifall pä hela Betänkandet, en des will assia detsamma, och en annan del ästundar för - 694 ändring med Lonrsut-Sedlarna. Wid sä stora ffilljaktigheter yrkar jag för nan del en sadan Loorrs.- proposition, at om Nej winner företages Betancander punktewis. Harwid ropades kroposition, Nej, Ja. Friherre vs 6 ser, e»rl, jamie stera conkorlnoracis sig med Herr 8teät. Hans LxcsIIsncs Herr Grefven och Landc - Marskalken upsatte derpå VotsrinZ» proposition och upläste densamma Nl jpttorinZ, sa lydande : Den som bifaller Hemliga U.Eo^eks Betänkande, rörande KeslllLtions-Pianen i hela p.n wsoo, fkriswer Ja. Den det cj will, ffrifwer Nej. Winner Nej, föresiäs as Hnnliga Utsiottet et nytt LrojoQ, til lika hastig rsaiilation nian LsncoLourant. Hrrtil ropadeS häftigt Ja och Nej. Herr Grefwen och Landt mars? ilken före. flög derefter följande (.omra - proposition : winner Nej, föresiäs nya grunder til Lonrant-Sedlarna-L utgörande. Ropades Ja och Nej. Herr ^ölerkpkrre, -^xel, anhöll, at HanS^ LxesU-ocs Herr Grefwen och Landt - Marskalken mätte i ,in proposition, angående Onance - Planen, noga urMsia det,' sorn rör Bewillningen. Friherre I-I jerl-, k>e6ric.
Den 20 December f. Föredrogs å nyo och gillades Serskildta Utskottets den 19 dennes under N:o 6 afgifne, och samma dag på hordet lagde, Betänkande, angående aflemnande af de genom Utskottets försorg tryckte skrifter. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Som Riddarhus -Directionen under förflutne Riksdagar alltid varit upplöst, samt RiddarhusUtskottet i stället under påstående Riksdag förvaltat alla Riddarhusets angelägenheter, hafva af sådan anledning, Ridderskapets och Adelns under Riksdagen fattade Beslut, hvilka horde komma till Riddarhus-Directionens kännedom, blifvit genom Protocolls-Utdrag från Riddarhus-Utskottet Riddarhus-Directionen meddelade. Nu åter, då Riddarhus-Directionen, till följe af Riddarhus-ordningens föreskrift, äfven under Riksdag fortfar med förvaltningen af alla Riddarhusets angelägenheter, samt Riddarlius-Utskottet endast är att anse såsom en granskande auctoritet, i likhet med Statsoch Banco-Utskotten, ställd emellan Ridderskapet och Adeln samt Riddarhus-Directionen, har derigenom ett annat förhållande uppkommit. Fråga har, i anledning häraf, uppstått inom Riddarhus-Utskottet, huruvida Riddarhus-Directionen horde personligen inför RiddarhusUtskottet erhålla del af Ridderskapets och Adelns vid denna Riksdag, i afseende å mångfaldige ämnen, som tillhöra Riddarhus-Directionens verkställighet, fattade Beslut, på lika Den so December f. mi salt sorn Riksens Ständers Beslut lära utaf Statsoch Banco-Utskotten Herrar Fullmägtige iBanken och Riksgälds-Contoiret communiceras, eller om Ridderskapets och Adelns nyss berörde Beslut liorde, såsom förut varit vanligt, endast genom Protocolls-Utdrag Riddarhus-Directionen meddelas. Såsom Ledamot af Riddarhus-Utskottet vågar jag således utbedja mig Hoglofl. Ridderskapets och Adelns föreskrift, huru Utskottet i detta fall bör vid Riksdagens slut sig förhålla. Lades på bordet.
Cronstedt hafva uti denna reservation sig förenat Herr Doktor Sandberg samt Riksdagsfullmäktige Måns Månsson från Kalmar och Lars Olsson från Kopparbergs län; och skulle derjemte antecknas, att Herr Doktor Forssell reserverat sig emot 6:te och 8:de §§ i berättelsen angående bemälte embetsverk. — 283 — 5:o. vid berättelsen angående Elektriska telegrafverket. af Herr Syhander: »Då, vid granskningen af Elektriska telegrafverkets räkenskaper, det visar sig, att denna inrättning under en följd af år fortgått med betydlig förlust, till följd af de många stationer, der inkomsterna icke betacka utgifterna för den der förlagda tjenstepersonalens aflöning, och att följaktligen statsverket tår vidkännas omkostnader för underhållet af en dylik station, som endast kommer kommunen på stället till godo, så vore det ej mer än billigt och skäligt att hvarje kommun, der en dylik brist i inkomsterna för telegrafverkets bedrifvande ä platsen uppstode, ersatte statsverket denna brist, så vida samma kommun ville fortfarande begagna sig af förmånen att äga telegrafstation; i annat fall indroges stationen. Denna ersättning, ehuru i sig sjelf högst billig, då kommunenuteslutande har gagnet af stationens underhåll på stället, kan icke i någon mån bli betungande för städerna, då Riksens Ständer öfverlemnat åt städerna den högst betydliga inkomsten af utskänkningsoch utminuterings-rättiglieten, hvilken inkomst uppgår flerestädes till dubbla beloppet af stadens förra inkomster och egentligen bort tillfalla statsverket, men bortskänktes till städerna för befrämjandet af kommunens bästa, och hvilka nya inkomsters årligen stigande belopp vida öfverskjuter den ersättning, samma städer borde tillförsäkra statsverket för telegrafstationens fortfarande underhåll åt kommunen.
Derjemte hade Kongl. Majits Befallningshafvande i förenämnde Län låtit k utlyste sockenstämmor höra räntegifvarne, huruvida de,'. utan anspråk på eganderätt i större eller mindre mån till samma magasin, skulle finnas beredvillige att bidraga till dess ' uppförande med en del lriaterialier och dagsverken, i värde uppskattade till 2/äidelar af den beräknade kostnaden, men räntegifvarne yttrade dervid den mening, att kostnaden för magasinet, hvilket komme att uteslutande blifva en statsverkets tillhörighet, ock borde af staten bestridas, helst byggnaden möjligen i en framtid kunde blifva till främmande ändamål använd. Några vidare åtgärder i detta ärende voro icke, motionären veterligen, sedermera vidtagne, hvarföre han af sina kominittenter, som högligen ledo af det närvarande levereringssättet, blifvit uppmanad att ånyo bringa frågan å bane och hos Rikets Ständer anhålla om ett anslag i ett för allt af 6,000 Ridr till uppförande af ifrågavarande kronomagasin; åberopande motionären, såsom skäl för denna anhållan, dels att räntegifvarne nu måste leverera riintespanmålen å Kalmar kronomagasin vid en årstid, då det vore förenadt med betydlig tidsuppoffring samt fara för lif, helsa och e-gendom att passera sundet emellan Öland och fasta landet, till undvikande hvaraf de ofta nödsakades lösa spånlinden med penningar efter en hög markegång och det samtidigt med betalningen af öfrige hemmans-onera samt, till medlens anskaffande, åt uppköpare på ön sälja sädén till underpris, dels ock att anläggningen vore af nytta för staten derigenom att mycken säd kunde från magasinet utlemnas till andra orter inom riket, under sådane år, då missvext å dessa orter inträffade, utom det att den föreslagne platsen hade särdeles passande läge för ett spanraålsnederlag, i händelse Kronan skulle komma i behof att uppköpa spanmål för flottans i Carlskrona räkning eller något annat allmänt ändamål. Stats-Utskottets Utlåtande, -V.o 24.