Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brottet skall straffas med ioo Rtdrs. böter och skriften confiscerade. 7:0 Tydlig »»maning kill myteri eller upror. Brottet skall straffas efter 6 Cap. Mifigernings Balken och skriften confisceras. 8:« Den i December. 69 8 0 Smädliga uttryck om Riket» Embet»- och Tjenstemän i och för Embetet. Brottet stall straffa» ester allmän Lag. 9:0 Smädeliga, förklenliga och osämja med främ» mande magter »ideligen äsysmnde omdömen och yttranden om samtida Nationer och Stater, med hwilka Riket är i fredligt förhållande, om deras w wande Ofwechek, Regering och Regeringssätt, höga Embetsman och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag och underhandlingar. Förbrytelsen stall umgällas med 50 R:drs. böter eller uköswer till och med roo och stristen confisceras. Är stristen ej smädlig eller förklenlig, men genom densamma missförstånd med Utlänst magt sig yppar mä den kunna confisceras. io:o Oberättigadt kungörande i tryck af hwad i anseende till Statens ä särde warande underhandlingar med främmande magter eller eljest af Konungens i sammanhang med dem tillernade beslut och afsigter samt desi Ministrars, RädS och Sändebuds wärf utrönt är eller sörmodadt wara kan. Skristen confisceras. Sker sädanl kungörande as den, som Konungens och Statens hemligheter betrodde äro, straffes brottet esler 4 Cap. 5 §. Missgerning!) Balken och stristen confisceras. n:o Angripelser emot enstilld man, hwilke ä tea gä eller för dess borgerliga namn och rykte för» klenliga äro. Brotten straff,» ester 60 Cap Mitzger» vings Balken och warde dessutom stristen confiscerad. 12:0 Lögnaktige upgifter och wrängde framställningar till Allmänheten» sörwillande och förledande. Brot - 72 Den i December.
Under en tilltagande jordens odling och folkstockens förökande skulle efter hand fråga mer och iner förekomma om säteriers och frälse-hemmans sönderdelande, hvarpå Skåne företedde exempel och der på vissa ställen klyfning af frälse-hemman gått nog långt; och då det i allmänhet ansetts nödigt att bestämma vissa gränser mot en för vida sträckt hemmansklyfning, samt säterier, men i synnerhet frälsehemman, vid de numera förändrade förhållanden i afseende å dessa hemman, vidlåda betydliga allmänna skyldigheter och besvär, deraf det syntes lika nödigt, att sådana hemman icke öfver höfvan sönderdelades, så borde ock förhållandet i denna del, hvad nämnde hemman anginge, äfven under de i allmänhet meddelade föreskrifter inbegripas. Genom de allmänna besvär, sorn dessa hemman i sednare tider måst vidkännas kunde de i vissa fall jemföras med skattskyldig jord, och om de för jordafsöndring för andra hemman i 1827 års förordning stadgade grunder äfven på dessa hemman blefvo tillämpade, endast med den utsträckning, att, under skäligt afseende å deras vanligen innehalvande större egorymd samt ringare utskyhler och allmänna onera, ända till en femtedel af hemmanens hela jordrymd linge derifrån skiljas, ansåg Kongl. Majit all skälig och nyttig frihet härutinnan vara beredd.
SBefattningöpafmanöe t länen, jemte egna ut* berna, (åtanben, titt Äongl. 3Jfaj:t öfmertemnat be, på nåbig befattning, af Slagiftraterne i rifetö ftäber afgifna förflag titt be orbningöftabgar för ftäberne, font funbe anfeö bepöfliga att, i ftäffet för be af bemätbe mpn* bigpeter utfärbabe, af Äongl. 9Jlaj:t faftflättaö, äfwenfont titt fåbana jemfmitgar i be af Äongt. 3Jlaj:t röranbe ftäbernaö efononti* ocp polte* mål mebbetabe reglementarijfa ftabganben, font i anfeenbe titt föränbrabe förpåttanben funbe ftnnaö af bepofmet påfattabe, par Äongl. SDlaj:t t ftt;relfe fig tillbragit febatt fifta Oiifébag. 45 »aber uppbragit åt e» fomité att, efter tage» fännebom af panblingarne i »tåtet, afgifva fnttftänbigt förflag i ätmtet. ©eban Äongt. SJlajtt åt e» af ©inenffe od) 9iorrffe (ebainöter farns i»a»fatt fomité t »åbcr »ppbragit att infomma »teb unberbånigt ntlå SDtajit afgiftoet od) fommer att, »är $ongl. Siorrjfa regeringen beröfioer ftg ptts rat, utgöra föremåt för $ougt. 9JJaj:tö nåbiga pröfning. SJteb pänftgt titt be frigéoroligpeter, font toåreu 4 854 »tbröto »telsgötftatig^ ta» (Suropaé betpbtigafte fjötnafter, fann $ongt.
E n svartsjuk är aldrig särdeles vänlig mot sin rival, utan önskar honom helst dit pepparn växer. Svartsjukan i D 1894 U drifver t. o. m. alla s. k. vänskapsbaciller på flykten. Två rivaler, som varit de mest förtroliga vänner, hysa icke minsta samvetsbetänkligheter vid att använda diplomatiens arga list samt kunna I värsta fall genoai krig I smått skicka några gram bly I kroppen på hvarandra. Det är rätt intressant att iakttaga ett par svartsjuka medtäflare, hvilka utbyta blickar som ett par ilskna t u p p a r, men nöjet reduceras betydligt, ifall man själf bor I enderas dräkt. Det värsta beträffande kärlekssjukan är, att hon i hög grad äger förmåga att smitta andra, hvilket särskildt visar sig vid s. k. förlofningsepidemier, som efter längre eller kortare mellantider stundtals utbryta. Så snart någon blifvit angripen af kärleksbacillen, får han eller hon I regel ingen rast eller ro, förrän smittämnet befordrats till annan person af motsatt kön. Och härvid är valet af moitié ingalunda likgiltigt. Det är alltid någon särskild — blott en tillika —, som man får en syndig lust att bringa I samma olycka. Man antager att det härvid förhåller sig på samma sätt som mellan positiv och negativ elektricitet, d. v. s. att hos olika kön finnas skilda slags kärleksbaciller, som sträfva efter närmande. Erfarenheten visar, att ytterligheterna oftast uppsöka hvarandra, så att helt olika k a r a k t ä r e r förenas och kompletteras genom kärleken. (Forts. o. slut i nästa n: r) F r å n Iduns läsekrets. Hushållsinköp. 1 frågan: Parti eller minut? Den gamla sägnen bland husmödrar, att det är en stor besparing att göra sina uppköp i parti, är ännu alltid ny, hvilket undertecknad med några ord vill vidröra, förutskickande den upplysning, att hon hör till dem, som hafva rymliga skafferier, dito källare och vind, så att ej utrymmet hindrar för partiaffärer.
Såvida man önskar alt det egentliga bufvudvapnel inom vår annee skall sättas i tillräckligen tjenstbail tillstånd, jag vill ej säga fullkomligen men tillräckligen, så mycket som möjligt relativt till våra tillgångar och öfriga förhållanden, så skulle jag tro alt få anslag kunde nyttigare och bättre användas än det hvarom nu är båga. Den som blott några år tjenslgjorl vid Svenska infanteriet och med någon uppmärksamhet följt vapnet, torde finna huru den öfning är otillräcklig, som nu äger rum för vapnets utbildande. Vi böra icke betrakta infanteriet enstaka, utan i sammanhang med beväringssystetnel. Det tyckes vid denna riksdag, som den åsigt skulle hafva gjort sig gällande, att detta systeme borde en gång fulländas oell utvecklas lill all den kraft, sorn deråt kan gifvas. Huru är detta möjligt, om man icke bildar stammen för beväringen sådan alt den kan upptaga beväringsmanskapet bredvid och omkring sig? Med 17 dygns öfning om året, med en rekrytskola, som ej räcker mer än i3 dygn, hemställer jag, huruvida nationen kan begära af arme ens befäl att det skall kunna bilda denna stam till hvad den bort vara. Hr Lebon har rätteligen nämnt hvad en ökad öfning för cavalleriet kunnat åstadkomma genom exercis-sqvadroners inrättande. Äfven jag har tjent vid cavalleriet då exercis-sqvadroner icke voro inrättade, och fortsatte denna tjenstgöring efter införandet af dessa anstalter, och kan således tryggt instämma i allt hvad som blifvit yttrad t örn den nytta och högst förmånliga verkan för Svenska cavalleriet, sorn de medfört, och man skall väl förmoda, alt då en motsvarande inrättning göres för infanteriet, så skall den för detta vapen medföra samma nytta sorn exercisscjvadronerna för cavallerivapnet. Då Konungen icke begär mer än 31,000 r:dr, och man kan med denna summa köpa sig detta vapen sådant sorn man det rimligtvis kun önska sig för denna summa, då frågar jag, 0111 ej det lönar mödan att för detta ändamål använda denna kostnad.
”Omsider blef, emot erläggande af de bland våra jordeboksränlor ”annu bekanta sk jutsfai dspenningarne , alla fi ia sk julsfärder och gäslningar ”afskafFade och upphäfne, så för Konungen sjelf, som för Dess Betjente, ”undantagandes det, som bestås vid Ki igsmanskapets afoch antågande , ”Regementsoch Faenike-taIs, hvarom Besluten af 1642 och i64<)> äfvensom i64y års Försäkran och ytterligare Gnslgifveri-sladganderne af 1649, ” 1651 samt 16G4 omständligen handla; och är det ifrån denna tidpunkt, ”den ordnade gästgifveri-skjulsen egentligen utgår. ”De författningar, som ofta efter denna liden utkommit och efter ”hvilka Gaslgifveri-inrältningarne ännu styras, äro allmänneligen kände. ”Inseendet öfver dem åligger isynnei het Landshöfdingarne, hvilka, i kraft ”af deras Inslruction, ega, att med tillämpning af allmänna Lagen, iy^4 ”års Gastgifvei i-förordning, samt 176G års Förklaring, såsom hufvudsak”liga, jemte några Kongl. Bref och Påbud rörande mindre betydande 0111- Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande> N:o 26. ”ständigheter, derom efter hvarje orts serskilda förhållanden samt efter ”menighetens hörande, att i samråd ”med dem vid Härads-Rälterna för *> i »» ordna. Häraf visar det sig uppenbart, att skjulsningsbesväret, såsom ett med jordbruket fäsladl åliggande, har sitt första upphof i godtycket och den starkares maglulöfning emot den svagare.
Olof skulle vilja ha ett minne af mig; du har sytt hans krage; får jag ge honom detta handkläde? Kära barn, det får du! Tack mor, tack för det! MODREN. CHRISTINA. MODREN. CHRISTINA. MODREN. Ingen orsak, barn! Tyst! Nu kommer Olof! Hör du! Det är hans steg! Jag känner dem bland tusen. (Christina rättar på sin halskrage.) Scen IV. DE FÖRRA, OLOF. Guds fred, son! MODREN. OLOF. God dag, mor! Det var vänligt att du kom! God dag, Christina! 32 MODREN. Gud välsigne dig, sonen min, På din hedersdag, som så länge jag väntat! Nog har jag sett hur du läst och prentat, Tills du blef mager och blek om din kind; Aldrig ändock du bekymmer mig gjorde, Ty jag visste för säkert och sant, Att en dag dig skulle så grant Löna din möda så väl, som sig borde Och glädja den gamla, som för sina söner Aldrig tröttnat med sina böner! Se här, min Olof, tag detta lilla! Den är icke vacker! Hvar skulle jag få Nog vackert åt dig! Men det lider på Och mina ögon de se så illa! Nu skulle far ha lefvat och sett dig! Men han är borta Han var dig ej blid, Hans lynne, som ditt, ej älskade frid! Christina har också något att ge dig: Det grannaste handkläd af flandriskt tyg, Så fint och mjukt som det raraste siden. Se så, mitt barn, var icke blyg! I voren ju fästefolk förr i tiden, Men nu I fästat den brudgum och brud Som aldrig svika! Så gen hvarandra En fridskyss, den sista, att se'n för Gud I evigt skilj da mån troget vandra! (Sätter kragen på Olof.) Nu säg mig, son, hvad texten heter, Som i dag du ämnar att tala om! OLOF. Jag menar något säga om de falska profeter! MODREN. Det är rätt, min son! Så välsignadt du kom! (Olof och Christina kyssas under häftig rörelse.) 33 Just nu då de döpare och Lutherister Draga och rifva, en hit, en dit! Säg dem sanningen!
Hvad Stats-Kådet sålunda föreslagit och tillstyrkt behagade Kongl. Maj:t till alla delar gilla; och föroninade Kongl. Maj:t att utdrag af Protokollet skulle Finans-Departementets Expedition meddelas, till behörigt iakttagande vid upprättandet af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer om Statsverkets tillstånd och behof; uti hvilken proposition borde gifvas Rikets Ständer tillkänna, alt Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader general-förslag rörande understöd för ifrågasatta allmänna arbetsföretag komme att meddelas Rikets Ständers Statsutskott, äfvensom att de kartor, kostnadsförslag och öfrige handlingar, hvilka för vidare upplysning i dessa ämnen kunde varda för Rikets Ständer erforderliga, blefve hos bemälde Styrelse att tillgå. Ex protocollo Alfred Grandinson. .§AÄ\ teÄ-Wttiirt? no X »iVv .qmOt XihT. >.v.\otft Ahltoft Uii ?• <v.71 Aift -msJJyrhöi agninai/iabno r inab mo Ggfhl Idoiiv Is b[!öl i ,moe ,llB!enBoi6l nob lolla 000,5 nagihe .bmBlaad OjsM .Igno/T Is abin/ efmosi JajbayoiiilnallinB nfttli, ab jiaiBbadifl icvbmöUsÄ *wtö’m ?n\-YviYl io\ ioV> ii^mosB^ «to* , "t arv »b aasbitaqiH lii) Imf,a ; TslebediH 000,5 nagibié aabrdsdil ,?.awå saaab lie ,8ål««nöl alnon iabni;l2 ^lailifl aod JIb géanii Jabåfl-alsi? almajie/d -laodanoiJdaqaoi .iGgnindöarjbnu [lil Bbnmcnmo nevlo ilid lob moasiii!
Då, efter hvad i hithörande Statsråds-protokoll upplyses, Öfverste-löjtnanten Nordencreutzs nu ifrågavarande dotter, hvilken är född 1808, till följd af ofärdighet och försvagad synförmåga blott i ringa mån kan bidraga till sitt lifsuppehälle, får Utskottet hemställa, det hennes nuvarande pension, 60 R:dr, måtte till 120 R:dr R:mt förhöjas. 26:o. Enär Sekreteraren i Krigs-hofrätten, Expeditions sekreteraren C. G. Barholtz, som i lifstiden tjenstgjort vid nämnde Hof-rätt i mer än 40 år och vid sitt frånfälle, efter förordnande, innehaft Krigs-hofrättsråds-embetet, i sådan egenskap icke kunnat, såsom endast vikarierande, bereda sina efterlefvande pensions-rätt, har Kongl. Maj:t föreslagit, att hans enka Charlotta Barholtz, med afseende på hennes och en oförsörjd dotters torftiga omständigheter, måtte på allmänna indragnings-staten tillerkännas skillnaden mellan det pensions-belopp, hon nu uppbär från Civil-statens enskilda Enkeoch Pupill-fond, och det hon såsom enka efter Krigs-hofrättsråd skulle erhållit, eller 225 R:dr R:mt i årlig pension. Vid det uppgifna förhållandet, anser sig Utskottet ega skäl tillstyrka Rikets Ständers bifall å Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning. 27:0.
Grader af detta brott kunna väl finnas, menf alla äro af den art, att Lagstiftaren bör med ut i stakade straff, efter deras beskaffenhet, deni ut rota, och i synnerhet anser jag nu tidpuncten vara inne, att ej längre tillåta Åverkaren nästan utan allt ansvar förnärma mig i min ä ganderätt. Viss att Lagutskottet sett ämnet utur samma synpunct, ehuru dess förut under Riksmötet fattade principe att i möjligaste måtto spara Lagförändringar, under hopp alij i den förväntade nya Lagen få dem alla på enj gåi?g föreslagne och bestämde, vågar jag as Den 7 Martil. 191 detta ämne begära Återremiss till Utskottet, mtd den önskan, att Utskottet, så framt det ej skall anses vara organiseradt blott för att undanrödja föreslagna nyttiga Lagförändringar, intill dess nya Lagen hinner utarbetas, ville grundligare öfverväga ämnet och derefter meddela sitt utlåtande. Ehuru jag ej kan vara af Friherre Wrangels mening, att Ägaren till Skog, där åverkan sker, sjelf må få bestämma ansvaret för brottet, vill jag likväl föreslå, att da annan laglig utväg ej finnes, det må vara Ägaren sjelf förbehållit att mäta den skada han genom åverkan anser 6ig hafva liditj ty det sanna prtetium på min egendom bör enskilt tillhöra mig att bestämma Andra är det ej möjligt att rätt bedömma hvad förlust jag gjordt eller ej, hellst om jag i ett kull fäldt tråd af min Skog har ett prcetiu/n ajfectionis, sorn Värderingsmännen eller Åverkaren ej kun. na eller vilja tillegna mig. — Jag föreslår så-' dan förändring af det i Lagen bestämda ansvaret för åverkan, att, om den för första gången ej kan hänföras till stöld, bör åverkan, efter dess mer och mindre betydenhet, som Domaren endast äger rätt pröfva , beläggas med Böter från och med 5 R:dr till och med 33 R:dr 16 Skill, utom ersättning till Ägaren för skadan.
P å hvarje man k o m m a ungefär 3 bad om året o c h på hvarje kvinna 0,88 bad, eller m e d andra ord af trenne kvinnor få två 1 bad hvardera under årets 9 kalla månader, den tredje går lottlös. Frånräkna vi nu bastubaden, ställer sig resultatet något bättre. Curman anger antalet för t. e x. år 1890 till 27 % kvinnliga bad vid Sturegatan o c h 26 % vid Malmtorgsgatan; om man endast betraktar karbaden, så äro af l:sta o. 2:dra klassens varma karbad 45 % kvinnliga o c h i 3:dje klassen äro af 100 bad 50 kvinnliga. Men låtom oss lämna statistikens något ofruktbara mark, dess siffror tala dock manande för kvinnokönet i allmänhet, i det de gifva cn välbehöflig vink att äfven på detta område söka täfla m e d männen. Dessa ofvan omtalade bad hafva äfven bety delse ur kurativ synpunkt, de begagnas m e d stor fördel i en mängd reumatiska lidanden, vid periferiska nervlidanden t. e x. ischias, vid kroniska njurlidanden, gikt m. m. D e böra med stor försiktighet begagnas, när man lider af blodvallning åt hufvudet, svindel, konvulsioncr eller fallandesot eller af ryggmärgslidanden samt af rådas vid svårare hj ärtlidanden o c h lungsot. H e l t nära dessa ofvan anförda badformer stå varmluftskåp, ångskåp samt spritbadet. Här förblifver hufvudet fritt o c h respirationen ostörd, då blodet fortfarande kan afkylas i lungornas blodnät. D o äro i hög grad svettdrifvande, i ångskåpet bör ej temperaturen uppdrifvas öfver 40° samt badet ej räcka öfver en half timme. B a d i s. k. varmluftskåp äro mindre pressande än uti ångskåp, där alltid den insläppta ångan retar huden o c h de inre organen rätt betydligt. Hufvudet b ö r alltid betäckas med en fuktig handduk.
Rid»darhus-Direktionen under följande vilkor, som ej under någon slags »förevändning får rubbas, nemligen att det förblifver ett oförryckt »kapital, för hvilket Riddarhus-kassan ansvarar, hvaraf räntan» o. s. v. Medelst testamente af den 12 December 1812 anslår HofRätts-Rådet Zacharias Stjerncreutz en viss del af sin förmögenhet till »den fond som framlidne Riddarhus-Sekreteraren C. G. Bun»gencrona i sitt testamente af den 26 November 1794 anslagit till »pensioner för fattiga Enkor af Adel», likväl med förändring i afseende på tiden för pensionernas åtnjutande. Majoren Fredric Wulfcrona testamenterar och förordnar den 28 September 17 97 sin förmögenhet »till en oförryckt fond och »capital, af hvars räntor fattiga Officerares Enkor och deras omyn»diga barn, af frälse ståndet, skola njuta pension och understöd,» samt anmodas executores testamenti att, sedan boet blifvit förvandladt i penningar, desamma »till Höglofl. Riddarhus-Direetionen öfverlemna, under följande vilkor, som ej under någon slags förevänd»ning får rubbas, nemligen att det förblifver ett oförryckt capi»tal», o. s. v. Uti testamentarisk! förordnande af den 16 Augusti 1800 transporterar Kammarherren Carl Jac. von Ulock en intecknad fordran å 8,333 R:dr 16 sk. uppå Höglofl. Riddarhus-Direetionen under uppgifna vilkor, hvilka endast afse pensionernas storlek och competence dertill. Uti Hof-Junkaren J. O. Bcrgcnstiernas testamente af den 29 Juni 1818 förordnas: Ridd arhns-Utskottets Utlåtande N:o 14. § 1. Att 37,000 R:dr B:co skall öfverlemnas till Riddarhus-Directionen att förvalta på sätt som af testator vidare stadgas. § 9.
Stat åtnjuter årlig lön eller arfvode till 1200 R:drs belopp, må tillåtas bekläda mer än en enda tjenst, och således icke på 2, 3 u 4 ställen uppbära löner 3i6 Den i5 December e. m. till flere tusende R:drs belopp. Om Remiss anhålles ödmjukligen. Lades på bordet. Herr Grönhagen Gustafhade inlemnat ett så lydande Memorial: Sedan jag af JustitieOmbudsmannens till Rikets Ständer afgifne Em betsberättelser för de senare fem åren inhemtat, att Justitieombudsmannen icke varit så overksam, som opinionen trott, bar jag likväl förväntat, att vida flere och kraftfullare åtgärder af denna Embetsman skulle på en så lång tid hafva blifvit vidtagne. Embetsberättelserne visa väl, att åtskillige klagomål hafva bos Justitieombudsmannen varit anmälde och liscaliska åtal af honom förordnade; men hvarken innefatta Berättelserne hvarje bos Justitieombudsmannen förd klagan, och huru, samt uppå hvad sätt den blifvit afhulpen, icke eller huru hvarenda förordnad action blifvit slutad och hvad påföljden deraf varit. Jag anser mig derföre böra ödmjukligen föreslå, att Instructionen för Rikets Ständers Justitieombudsman må varda förändrad sålunda, att denne Embetsman ålägges till laglig beifran upptaga hvart enda klagomålj sorn bos honom anmäles, utan rättighet för Justitieombudsmannen att detsamma nedlägga eller vägra undersökning; Den i5 December e. m. blifvande det den klagandes ensak, att försvara sin angifvelse, i händelse den af Domstol finnes hafva varit obefogad; äfvensom JustitioeOmbudsmannen uti sin till Ständerne afgifvande Embetsberättelse bör icke allenast noga och fullständigt intaga hvarje hos honom anmäldt klagomål, utan äfven lika fullständigt upplysa hvad åtgärd blifvit vidtagen och hvad slut hvarje sak fått. Sker icke detta och blifva Embetsberättelserne icke så fullständige och upplysande; så inser jag icke hvartill JuslitiaeOmbudsmansEmbetet tjenar, och hvarföre
Fem procent utaf kapitalbeloppet af de obligationer, hvaruti lägre ränta än 4* procent är föreskrifveu. För ifrågavarande lån skall, utan afseende å de belånade obligationernes räntefot, lill Riksgälds-Contoret erläggas Fem procents årlig ränta. För öfrigt ankommer på Fullmägtige att, med hänsigt till förevarande förhållanden, bestämma, ej mindre lånetiderne, än lånebeloppen. §. 20. (Lika lydande med 125 §. i 1341 ars Reglemente.') För liqviderandet af Stalsfyllnadssumman och för bestridandet af öfriga Riksgälds-Contoret åliggande utgifter, eger detta Verk att, från den t September det ena året till den sista Juni det nästföljande, begagna ett räntefritt ('reiativ å Rikets Ständers Bank till ett belopp af högst En Million (1,000,000) R:dr; börande alltid de å detta Creditiv lyftade medel ovilkorligen sistnämnde dag vara Banken godtgjorda. Då Bankens ställning del fordrar, må berörde Creditiv af Banco-Fullmägtige uppsägas, dock ej förr, än i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade. Sådan uppsägning leder till den påföljd, att Creiilivet månadlligen, lill den sista derpåföljande Juni, indrages till så stor andel, sorn lior till Stats-Utskottets Memorial, N:o 315. 1 motsvarar antalet af dö för crediliv-rättighetens begagnande till samma dag återstående fulla månader. §. 21» (Likalydande med 125 §. i 1841 ars Reglemente och det af Rikets Ständer genom bifallandet af Stats-L) tskotlels Memorial, ]\j:o 309, redan beslutade reglementarisk^ stadgande.?)
Jag föreställer mig ett annat bättre, bcstäcndr deri, att af den blifwande Bewillningen sä stor del anfläs ät Banken, som man finner fullt motswara hwad han bör fä, t. ex. om Bewillnings-Summan bör bliswa 2,522,222 R:dr, och Banken bör fä 420,002 R:dr, sä anflär man deraf, d> ä. <22,002 R:dr, som för Bankens räkning af wederbörande Uppbördsmän ä manliga OepositionS-ställen insättcs, hmarifrän det till Banken inlemnas: hwar och en som betalar Dcwillning und, fär sin Debetsedel af det innehäll, att ^ deraf är för Bankens ersättning, eller ock, om Bewillningen möjligen skulle blifwa stadgad, pä det sätt, att han i en enda Hufwudartikel, efter wärderad ärlig inkomst, utbetalas; hwilkct jag hört wara föreslaget, och i min kanka är det enda rätta sätt för desi crtgörande, sä kunde af 2 särskilta > Kolumner förås i den ena hwad som kom att tillhöra Riksgälds-Kontoret, och i den andra hwad som more för Bankens rakning. Om sä, emot förmodan, skulle hända, att ej Bankens andel blef tillräcklig, skulle han äga rättighet att för den bristande Summan begagna hypotcket; men om äter, som troligare är, desi andel kemnade ett.öfwerskott,. skulle derom Riksgälds-KontoretS Fullmägtige underrättas, hwilka dä afkortade lika mycket pä de 322^222 R:dr som dcrifrän för realisationen ännu i 7 är böra till Banken aflemnas.