Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förbigår undersökningen af de orsaker sorn hämmat penninge-circujationen eller afledt den från sin naturliga, gång, som hafva alstrat osäkerhet och misstroende man och man i*j mellan samt ocker ock vingleri i följd deraf, Jag Den a o Juni Jag förbigår äfven (lern, huruvida de lättare Jjåne-utvägarna, sorn för några är ägt ruin, utan att vara égenteligerf fonderade pä Circnlgtionen af det i förhållande tili productionen redan i eru skilta rörelsen befintliga Afyntet, rnen tvärtom genom uto.mordetneUga biträden blifvu underst cicile, och hvilka i verkställigheten med stora disproportioner för Rörelserna utfalht, i alla sina verkningar vard nyttiga, dä de tillkommit i en annan ordning, än sorn Näringarnas untlerhjelpande deni framkallat, och mera på beräkningen af vinst på sjelfva operationen; mpn derföre kunde det vara ännu skadligare att hastigt afbryta detri, sedan de en gang blifvit inledda. Jag har sagt, att jag anser det närvarande tillståndet icke kunna medgifva annat, än provisoriska rättelser, och att ett'annat förhållande skulle, för möjliga fördelar i framtiden, uppoffra många Medborgares närvarande existence, likasom ett för ytterligt afseende på ögonblickets förlägenhet skufle med ett hastigt men ofullständigt biträde icke förmå mera an för 311 ganska korrt tid hjelpa det mest fö flagna, men derefter ytterligare ruinera både dem och andra. Till befordrande af circulationen anser jag således, att Staten under en viss Controlf bör öppna nya tillfällen för Rörelse-Capitalets spridande till Näringarna; och i detta afseende är det jag ville pråräkna ett biträde af Banken, derest de medel man derförutan ägde att använda, icke åstadkomma en tillfyliestgörande verkan. Mitt förslag i detta afseende är, att Rikets Discontrö xelse - Den 2 o
— I anledning hwaraf; och dä Riksgälds-Contviret icke synes böra uppoffra den winst, som med billighet genom General-Assistance,Contviret mä kunna hämtas frän utlåningen mot pant af andre, än nedannämnde Utländske Fabriks-Rudimatei ier, har SkatsUlskottet welat tillstyrka, att, med undantag ak inbämske sä kallade Fabriks - waror, samt Utländsk Ull, jemte Bomull och Silke, hwilka waror pä manligt sätt fa belänas, för alla öfrige till införsel lofoifne Utländske Rudimaterier, hwilka uti GcneralAssistance-Contviret komma att belänas, bör erläggas lika mycket, som för de egentliga Lombard-känen, nemnligen för Län ifrän och med 1220 R:dlr till 2020 R:dlr Sju och En half procent em äret samt för Län pä 2020 R:dlr och deröfwer Sju procent om äret, och för Län, hwilka icke uppgä till loos R:dlr, hwad den fastställde Tariffen för Lombard, Länen utsätter, sä att med desie Län pä Utländske sä kallade Rudimaterier i alla afseenden kominer att förhällas pä lika sätt, som angående Lem, bard-Länen, uti 1808 ärs Instruktion är stadgadt. — Och, i händelse 'Riksens Höglvfiige Ständer härtill skulle'bifalla, fär Stats-Utssottet föresiä en förändrad Redackion af »r Mom. 2 §. 2 Artuti K28» Dcn i Augusti. Jnstructisncn för General-Assistance-Contoiret och desi Betjening af den 9 Ma> >8»^; och hwilket Moment koiumec alt 'yta salunda: "lich Pä alla Inhämike sa kallade Fabriks, waror sann lftländjk Ui!, j-uure Bomull och Silke meddelas
Ecklesiastikdepartementet för handläggning af folkskolefrågor det belopp, som dertill kunde anses nödigt. inom I3onde*Ståndet: af Jonas Andersson från Östergötlands län, hvilken (i motion N:o 508) efter alt hafva i korthet redogjort för de åtgärder, som, enligt haus tanke, borde vidtagas till folkundervisningens befrämjande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Herr Ekman uttalade, här ofvan omförmälda åsigter föreslagit: att hela den personliga skyddsafgiften måtte anslås åt församlingarne på samma sätt och under samma vilkor, som förut egt rum, lili folkskolornas reorganisation och vidare utveckling; alt de nuvarande 15 folkskolelärare-seminarierna malle indragas och i dessas ställe inråttas Irenne så beskaffade, att de kunde bibringa folkskoleläraren ali för hans kall erforderlig bildning, till hvilket ändamål det nuvarande anslaget, 45,000 It:dr, borde bibehållas; alt till stipendier åt seminarii-elever anvisades ett belopp af 50,000 ll:dr; att till anskaffande af undervisningsmateriel åt folkskolorna måtte anvisas 50,000 R:dr; samt att lill lön och resekoslnads-ersättning åt folkskolc-inspektörerne och åt en öfver-inspektör, hvilken borde ordna desses verksamhet efter en bestämd plan och genom resor till folkskolorna kontrollera inspeklörernes åtgöranden, måtte beviljas likaledes 50,000 R:dr. af Sven Rosenberg från Christianstads län, som (i motion N:o 12 7) anfört, att hufvudsakliga hindret för att folkskolan icke uppfyllde sill ändamål borde sökas i den brist på princip, som alltjemt vidlådade skolfrågornas behandling. Hade man fortgått på den bana, som 1842 års skolstadga utstakat, hade vårt skolväsende i närvarande tid varit så godt och haft så stor utsträckning, alt troligen intet annat land kunnat mäta sig med vårt i detta afseende. Staten borde taga mera vård om folkskolan än hittills, erkänna såsom sin skyldighet att bestrida hälften af hennes Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 139.
Län, der gäldenären bor, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig skrifvelse den 23 September sistlidet år, uppå anförde grunder, i underdånighet anhållit, att till allmän efterrättelse måtte stadgas följande: ”Vill borgenär utsöka fordran hos gäldenär, som har sitt hemvist utom det Län, ”der borgenär bor, äge han att till Konungens Befallningshafvande i samma Län ingifva sin till Konungens Befallningshafvande i det Län, der gäldenären vistas, ”ställde ansökning med dertill hörande handlingar; och åligge Konungens Befallningshafvande i förstberörde
Skulle i framtiden någon gång inträffa, att ett yttrande af ConstitutionsUtskottet, som till Riksens Ständers slutliga ovilkorliga antagande eller förkastande framstäldes, naturligen kunde skiljas i tvänne eller flera delar, som med hvarandra icke ägde ett nödvändigt sammanhang, bör det visserligen stå Riksens Ständer fritt att dessa frågor hvar för sig jakande eller nekande behandla, så att icke en för Ständerna förhatlig sak någon tid må finna en lättad ingång derigenom, att den sammanfogas med ett annat ämne, åt hvilket de finna angeläget gifva sitt bifall. Emot dem, som påstå att genom ofvan föreslagne sätt till Grundlagsfrågors behandlande alltför mycken magt inrymmes åt Constitutions-Utskottet, torde det vara nog att erinra, det en ännu mycket större och till äfven - 444 Riksdagen 1812. tyrs vådligare arbitrage redan förut i sjelfva Grundlagen är åt samma Utskott förbehållen, nemligen den att bestämma, huruvida hvar och en väckt Grundlagsfråga ens till öfverläggning må upptagas eller icke. De personer, som af Ständerna sjelfva utväljas för att utöfva en så' grannlaga domsrätt, böra väl icke heller rimligen misstros i afseende på förmågan och viljan att väl och till folkets bästa utarbeta sjelfva de gillade förslagen. Herr Lagmannen Landberg: Dä Regerings-Formens föreskrifter uti 56 §, jemförde med de stadganden, som finnas dels uti Regerings-Formens 81 och 82 §§ och dels uti 44 § af Riksdags-Ordningen, äro tillräcklige både för Grundlagsfrågors väckande uti Riksens Ständers Plena och då Kongl. Majit i Nåder föreslår någon ändring i Grundlagarne, såsom ock för desse frågors behandling och afgörande, och med Grundlagens esprit äfven väl instämmer, att densamma icke bör förändras, utan att en ovilkorlig nödvändighet sådant påkallar, hvartill i detta fall icke någon anledning sig företett; tillstyrker jag för min del, att Högloft.
Vidkommande serskildt de till indragning emot statsanslag nu ifrågavarande inkomster, har Utskottet erhållit den upplysning, att, med undantag af de boställen, som för Jägareoch skogs-betjeningen borde framgent bibehållas, blifvit genom Kongl, cirkuläret den 4 Maj 1833 till skogsplanteringskassan anslagne såsom tillgång för nämnde betjenings aflönande, alla för allmänningarnes vårdande disponerade hemman och lägenheter samt indelte och oindelta löner, så snart desamma, med bibehållande af dåvarande innehafvares rätt, kunde till kassan indragas; hvarefter uti Kongl. Brefvet den 19 Mars 1836, i sammanhang med reglering af Skogsoch Jägeri-staten, stadgades, att, så snart den dertill hörande, utaf Kronan aflönta personal blifvit med lämpliga boställen och bohemman försedd, skulle alla till nyssnämnde personal förut anslagne indelningar, boställsräntorne undantagne, jemte arrendena för alla vid regleringen icke disponerade boställen och bohemman, till Skogsplanterings-kassan ingå. 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o SI, Litt. A. Enligt en från Kongl. Stats-kontoret Utskottet meddelad utredning, grundad ])å de från Konungens Befallningshafvande sednast aflemnade uppgifter, hade vid nästiidet års slut af de å 7:de hufvudlitelns anslag för Jägeristaten upptagne indelda räntor, blifvit till Skogsplanterings-kassan indraget ett sammanlagdt belopp af 1,067 R:dr 20 sk. 3 rst. i kronovärde och 7,535 R:dr 42 sk. efter markegång på förslag, så att de indelda räntor, som af förra Jägeristaten då hibehöllos, uppgingo till endast 244 R:dr 28 sk. 9 rst. i kronovärde och 1646 R:dr 38 sk. efter markegångsvärde. Ehuruväl den ytterligare reglering af Skogsoch Jägeri-staten, som, enligt hvad Kongl.
ALMA (sakta till Isabella). Han är här! ISABELLA (likaså). Hvilken? ALMA (likaså). Min vackra löjtnant! ISABELLA. Ah! (ser oförmärkt åt det håll der herrarne stå) Och min lilla kadett också! Hvad sa' flickorna för slag? Nå, Isabella! ALMA (hastigt). Jag förhörde Isabella hennes historia tills i morgon. ISABELLA (förlägen). Jo... Jag... ALMA (sakta). Tyst! 23 M:LLE PALMÉN. Jaså ... Nå Lotten! skall man sitta så der och se sur ut ... hvad har du att vara ledsen öfver! LOTTEN (försagd). Ingenting ... snälla tante jag bara tänkte på hur det är der hemma! M:LLE PALMÉN. Tänk på dina lektioner, det är bättre! (till Erika, som sprungit upp och börjat hoppa) Erika kommer hit och är still! Det passar sig inte ... du kommer genast hit! ERIKA (trotsigt). Nej, det gör jag inte ... för pappa har sagt att jag får leka ... och får jag inte leka, så skrifver jag till pappa. ERIKA. Åh, snälla ma bonne! får jag hoppa litet! Du är en liten yrhätta ... lek då, kära barn! Gå nu och lek med, Elise lilla! (afsides) Den der flickungen tar lifvet af mig Men hvar kan Dogmér hålla hus ... han lofvade att komma! (högt) Nå Clara, har du hvilat dig ännu? CLARA. Ack nej ... låt oss sitta litet till! Här är så skönt och svalt ... (afsides) Hvem kan hon vänta uppå? ERIKA Ja, men Elise skall leka med! Trettonde Scenen. DOGMÉR (helsar på Puddelkrans). Mjukaste tjenare, min bästa bror! DE FÖRRE. DOGMÉR (från höger.) PUDDELKRANS. Åh, se bror Dogmér! Nå det var roligt! Hur står det till? Tillåt mig att presentera. (presenterar tyst de andra.)
Jemf. § 89 „ mom. 4. T vänne eller flera gånger till Direktionen afgifva en i korthet affattad berättelse, deruti lån förekommit. ket i Stockholm angår, af någondera utaf de i Direktionen deltagande Kommissarier, samt beträffande Låne-kontoren, af vederbörande Banko-ombud. Börande om denna föreskrift upplysning meddelas uti de qvittenser, sorn af Ombudsmannen afgifvas. Vid granskning af Ombudsmännens levererings-listor tillses, att de deruti upptagna afoch slut-betalningar till tid och belopp öfverensstämma med den bok, som föres öfver den verkställda annotationen. 24:o. Tvänne eller flere gånger om året skola två af Direktionens Ledamöter verkställa inventering af de bos Ombudsmännen befintliga säkerbets-handlingar samt tillse, huru de Ombudsmännen tillhörande löpande ärenden handhafvas. Egande dessutom Fullmäktige, om och när så nödigt anses, att åt någon af Direktionens Ledamöter med juridiska kunskaper, eller annan i juridiska värf erfaren person, uppdraga att, emot särskild, efter uppdragets vigt och omfattning lämpad ersättning, med noggrannhet genomgå och granska Ombudsmännens åtgärder samt om förloppet af den verkställda granskningen till Direktionen afgifva berättelse, deruti jemväl, vid hvarje tillfälle, upptages, hvilka af de under lagsökning då varande lån sy - 32 Banko-Utskottets Memorial, N;o 66. Jemf. § 90j morn. 1. Se ofvan. Anm. Jemlikt 64 punkten af Betänkandet N:o 34, hafva föreskrifterne uti § 90, mom. 2, 3 och 4 blifvit förflyttade till Reglementets 6 art. 4 afd. Jemf. § 92. Fullmäktige ega att vidtaga sådane rättelser och reglementariska föreskrifter, som de finna behöfliga — förordna. nas böra antingen såsom osäkra inom linien föras eller ock till afskrifning anmälas, med fullständiga upplysningar, rörande de omständigheter, som i afseende på så beskaffade lån förekommit. 25:o. Till upplysning för vederbörande låntagare hos
I anledn. häraf förklarades ånyo hvilande såväl det nu föredragna utlåt. Nro 166 från LagUtsk., som nedannämnda äfven d. 8 dennes på bordet lagda utlåtrn och memor. från samma Utsk., nemi.: Nro 167. öfver gjorda anmärknrr vid Utsk:s betänk. Nro 121 i anledn. af väckta motioner om meddelande af vissa föreskrifter, rör:de lagfart; Nro 168. öfver gjorda anmärknrr vid Utsk:s betänk. Nro 122 i anledn. af väckta motioner, ang:de förändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, m, m. Nro 169. öfver gjorda anmärknrr vid TJtskts betänk. Nro 123, i anledn. af väckta motioner om utsträckande af testamentsfriheten och af rättigheten att genom gåfva upplåta fast egendom, samt om ändring i hvad nu stadgadt är, dels rör:de grunden för bestämmande af vederlag för afhänd arfvejord, dels ock angrde bördsrätt och lösningsrätt i stad, m. m. Wto 170. öfver gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk. N:o 126 i anledn. af Riksd.fullm. Joli. Erikssons från Stora Kopparbergs län motion om förtydligande af eller tillagg till 2 § i 16 cap. Ärfdabrn; W:o 171. öfver gjorda anmärknrr •emot Utskrs betänk. Nro i33, i anledn. af väckt motion om inskränkning i allm. åklagares rätt att anställa åtal å vissa brott; Wto 172. med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskrs utlåt. Nro l34, i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk. Nro 42, rörrde ändring i nu gällande Jag angrde behandlingen af frågor om oenighet makar emellan; Nro 173. i anledn. af erhållen återremiss af Utskrs betänk.
Jag gör mig ej sådana begrepp om rättvisans skipande medborgarne emellan, att för det man en gång frånträdt denna rättvisa, man dermed allt jemnt skall fort - 314 Den 5 Juli f. m. fara, utan föreställer mig tvertom såsom en helig pligt, alt icke förnya det fel man en gång begått. Jag gör mig icke sådana begrepp om hvad som är rätt mot den enskilde medborgaren, att jag, för det en orättvisa blifvit föröfvad, allt jemt dermed skall fortfara. Således långt ifrån att, enl. hvad Frih. Palmstjerna yttrat, ändringen skulle leda till någon förbättring, tror jag att den öpnar väg för, möjligheten att orättvist betunga andra skattdragande medborgare likasom den, i sin mån skall bidraga dertill, alt de tillgångar hvaröfver K. M. eger dispositionsrätt, utan att i något hänseende vara beroende af Ständerna, jemväl blifva förminskade. Jag fortfar således uti mitt tillstyrkande att denna punkt måtte till StatsUtsk. varda återremitterad. Hr von Troil: Den siste värde (alaren har förklarat, att det vore kärleken lill fäderneslandet och Konungamakten, som föranledde honom att bestrida de grundsatser hvilka StatsUtsk. framlagt. Det händer ofta att man från samma premisser kommer till olika slutsatser och sådant är äfven nu förhållandet. Jag för min del kommer utaf samma skäl som han anfört, nemi. af den kärlek jag hyser för mitt fädernesland och för Konungamakten till det motsatta resultatet af att yrka bifall till hvad StatsUtsk. föreslagit, derföre att jag finner att detsamma npfyller de billiga fordringar på rättvisa och jemkningar, som man länge och med så mycket skäl framkastat, och derföre att det leder till enkelhet i upbördsväsendet. Samma talare har förklarat, att jag gjort honom orätt, då jag ansett honom höra till deras antal, hvilka i detta afseende icke önska någon förändring, och såsom bevis derför har han åberopat det förslag han framställt om alt småpersedlarne skulle komma att utgå i penningar men efter ett för 20 års tid i sender dem åsatt värde.
Sorn, enli?t den af Riksens Ständer för Deras Revisorer öfver StatsBanco och Riksgälds-Verken fastställde Instruction, denna Tabell bör utvisa Stats - Verkets Inkomster till deras förändrade beskaffenhet, det vill så»a, huruvida de verkeiigen uppgått till det belopp i Riks-Staten år påräknadt, eller om de detsamma öfverstigit: Men sådant, då icke alla Inkomsterne inflyta directe .ill Kongl. Stats-Contoirtbt, utan en betydlig del deraf, efter fastställde Stater och dispositioner, användes inom Länen, icke kunnat utrönas eiler uppgifvas af Kongl. Stats - Contoirets Räkenskaper, hvilka endast upptaga och redovisa hvad dit contant imlvter: Samt då icke eller Riks - Hufvudhoken, hvaraf denne upplysning egenteligen skulle hämtas, ännu för r.å?ot år kunnat aislutas, i anseende till utevarande Landt - Räkenskaper, hvarpå den bör grundas; Så har närvarande Revision måst inskränka tig dervid, att, till jemnföring emot Riks-Staten, hår tillika upptaga Inkomsterne sådane, som de »ti de insände General - Stats-Förslagen funnits beräknade, såsom det enda för närvarande möjliga sätt, att kunna uppfylla lnstructionens föreskrift och gå allmänhetens väntan till mötes; blifvandes det först nästkommande Revision, som, med ledning af ett nu saknadt men då Fullbordadt Riks - Hufvud - Bokslut, kommer i tillfälle, att kunna meddela allmänheten en mera bestämd uppgift i detta ämne. I öfrigt hafva Revisorerne trott sig skyldige, att lemna Allmänheten den upplysning, att så val de, enligt General - Stats-Förslagen, påräknade öfverskott å Inkomsterne, som de, efter skedde liqvider, verkehren blifvande Besparingar å Utgifterne för dett« är igio, äro till redovisning upptagne, dels i iglt och dels i 1812 arens Riks-Stater.
Herr von Hartmansdorff: För min del tror jag icke, att man hittills haft svårighet att komma ifrån hvarandra med det närvarande skiljemyntet. Men om raan i i76 Den 2i Octobere. m. silfver skulle utmynta 4 det nya slaget, blefve hvarje stycke icke större än det jag nu håller i handen, och hvilket är så litet, att jag förmodar de flesta af Rid» derskapets och Adelns Ledamöter med svårighet kunna se det. Jag fortfar derföre att afstyrka dess utmyntning. Herr Cederschjöld: När man vill bestämma myntsorterne, måste man fästa afseende icke blott på Stockholms, ulan äfven på Landsorternes behof. I Stockholm sätter man icke värde på utbetalning af i eller ett par skilling mer eller mindre, då man icke får vexla; och man har dessutom här lätt tillgång att få vexladt, och att erhålla tillräckligt löspengar, men helt annat är förhållandet i Landsorterne. Der sätter man mera värde på i sk., än att man vill ge den till öfverlopps; och der är ofta omöjligt, att få vexla sig till löspengar, så att man för utgifvandet af i sk. stundom kanske skulle nödgas gifva 8 sk. Jag kan således ej annat än tillstyrka bibehållandet af 4‘sk:sstycket, såsom Utskotten föreslagit. Hans Excellence Herr Grefven och JLandtMar skalken gjorde proposition till bifall af Utskottens förslag, i afseende å myntets Underafdelningar. Ropades Ja och Nej. Hans Den 21 O c t o b e r e. ni. 177 Hans Excellence förnyade samma proposition, med tillägg, att mynt å ^ R:dr äfven mätte präglas. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Anckarswärd_, August'. Jag anhåller, att propositionen å ett mynt af R:dr måtte afslås. Säkraste beviset emot en sådan myntsort är, att man hjelpt sig så länge den förutan. Jag anser myntningskostnaden för ett så litet silfvermynt blifva för stor. Herr von Hartmansdorff'.
För det fall åter, att hemmansräntornas allmänna förvandling kommer att af Rikets Ständer beslutas, lärer jemväl frågan om enahanda förändrings vidtagande med den s. k. dränge-spanmålen, i hvilken fråga, på sätt nämndt är, två Riksstånd slädnät emot två, böra till förstärkta Stats-utskottets afgörande hänskjutas, i hvilket afseende föreslås följande proposition: 6:0. Den, som, lika med Borgareoch Bonde-stånden, godkänner Utskottets förslag, att den i Färentuna härad af Stockholms län, på grund af åtnjutande roteringsfrihet, utgående sä kallade dränge-spanmål, utgörande två tunnor spanmål för hvarje helt hemman, må i sammanhang med hemmanräntorna förvandlas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer dränge-spanmålens ifrågaställa förvandling icke att ega rum. Uti 12:te punkten hade Utskottet hemställt, att, om än några indelda hemmansräntor skulle komma att af löntagare bibehållas, sådant ej borde hindra räntornas förvandling, utan att likväl rubba räntegifvarnes skyldighet att gamla räntan till indelningshafvarne utgöra, så länge de sednares rätt till dess åtnjutande fortfore, äfvensom att, så länge detta förhållande egde rum, borde uti räkenskaperna under behörig anordningstitel afföras så stor del af nya räntan, som under nämnde tid icke till kronan erlades och således motsvarade indelningen. Berörde hemställan är af Borgareoch Bonde-stånden bifallen. Ridderskapet och Adeln har ansett punkten förfalla i följd af Ståndets beslut i afseende på 3:dje punkten; och har Preste-ståndet afslagit 12:te punkten, såsom egande sammanhang med den 3:dje. Då Utskottets tillstyrkande i förevarande 12:te punkt eger oskiljaktigt samband med det i 3:dje punkten framställda förslag om en allmän förvandling af de ordinarie räntorna, torde Rikets Ständer finna, att frågan, huruvida 12:te punkten må godkännas eller förfalla, bör anses beroende af antagandet eller förkastandet utaf den i 3:dje punkten föreslagna allmänna ränteförvandling.
Genom 34 §. af ofvan åberopade Lag för Inrikes Vexlar, föreskrifves nemligen, att Vexelinnehafvare, som underlåter att iagttaga, hvad honom uti 20 §. ålägges, förlorat allt anspråk emot ej allenast öfverlåtare utan äfven utgifvare af vexel. Häraf måste följa, att Biscont-Directionerne, för bevarandet af den ökade säkerheten uti betalnings-rättigheten emot så väl vexelutgifvaren som acceptanten, hvilken, enligt Banco-Reglementet, vid medgifvandet af vexelbrefs pantsättning i Ilandels-Disconten är förutsatt, nödsakas att, ritan afbidan af det emot vexell) upptagne Discont-låns förfallotid, och innan sig visat, huruvida detta i behörig ordning återbetalas, foga anstalt, att, när vexelbrefvet är till betalning förfallet, anställandet af kraf mot acceptanten, eller, i fall penningar ej genast derefter erhållas, protest må kunna med den skyndsamhet, som 20 §. bestämmer, för sig gå. Redan i de fall, då acceptanten är boende inom samma stad der Discont-Verket är beläget, möter således den olägenhet, att hypolheket måste på förband utlemnas, till incassering eller bevakning, innan lånet, för hvilket det blifvit pantsatt såsom säkerhet, ännu är förfallet; men då acceptanten har sitt hemvist å en mera aflägsen ort, blifver denna olägenhet ännu större, alldenstund det åligger Directionen att, förr än betalningen för lånet blifvit erlagd, utlemna hypotbeket till Embets-myndigheter eller personer helt och hållet utom