Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana pjecer äro dock i förväg okända; men —se här det värre: mödrar, sorn föra sina döttrar på små-theatrarna utan all förut hafva läst pjecerna, ångra sig ofta och bitterligen. — Genom September-lagarna och Regeringens allvarsamma åtgärder har tillståndet visserligen blifvit väsendtligen förbättradt. Äfven har Theatre Francaise bemödat sig om reaction (men hon njuter ett anslag motsvar. 100,000 r:dr b:eo); sannt är ock, att Franska allmänheten visat en reactionär vämjelse vid det beskrifna oskicket. — En värd talare har nämnt Stenborgs theater. Stenborg var acteur vid operan, och för intet pris hade han velat misshaga sin Kung. En annan värd talare, Hr Dalman, tycktes anse att enskilda theatrar icke skulle uppföra osedligare pjecer, än de, som blifvit uppförda på K. theatern. Jag bestrider, alt sådana blifvit derstädes gifna. Väl är mig bekant, att Victorine blifvit af theaterrecensenter så bedömd, men denna Victorine är ett stveke af vacker, sedlig syftning och ganska sedligt utförd. Hr Hjerta anmärker riktigt emot bristande localisering af de pjecer, som denna medgifva, och publikens anspråk är rättmätigt i denna del. Men, må jag icke djupare inlåta mig i egentlig theatereslhetik. öfverskott har min styrelse af theatern icke förmått åstadkomma. År 1814 betalte H. K. H. Kronprinsen äldre och sednare skuld med 4ö00° r:dr b:co. Vid min afgång balancerades blott contant brist med materiella förråder, och beredelser, hvilka sednare, i anseende till inträffade motgångar, icke fullt kunde realiseras. Något, som enskilda theatrar omöjligen förmå, är 1) skolor; och 2) pensionsanstalter. Utan skola äges icke sådana sujetter, som jag nyss anförde. Att jag bland dessa icke nämnde den ypperst älskvärda actrisen M:IIe Högqvist, är 638 Deri i3 Maj e. ra. hvarken en glömska eller en orättvisa.
Utan serskild betalning skall Justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulaire, så väl öfver mätning som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den dass, hvartill redskapen hörer; och skall han jemväl af hvarje sådant betyg månadtligen lill Konungens Befallningshafvande lemna fullständig del. §• Ej må, under något vilkor, annan del af bränvinsredskapen än panna inmuras, hvarvid iakttages, att stämplingen alltid skall vara synlig, ej heller må panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. 20 §. Innehafvare af bränvinsredskap vare ifrån allt åtal, i afseende på dess beskaffenhet fri, derest den finnes i oförändrad enlighet med Justerarens betyg och i sådant skick icke öfverstiger den pannerymd till hvars begagnande innehafvaren är berättigad och sig vederbörligen anmält. Enär kannerymden i en bränvinsredskap befinnes större, än den uppgifvits, men öfverskottet ej öfverstiger en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare redskapen ej derföre underkastad beslag, utan må, vid derom yppad fråga, egaren debi - B ev.-, Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- Ut sils Utlåtande IY:o S. teras för det löpande året med den högre skatt, hvartill pannans ökade rymd föranleder och redskapen genom egarens försorg ånyo mätas och stämplas innan påföljande år, pu sätt och under det ansvar, som uti §. af denna Ari. utstakas. 21 §. Beträdes Justerare att hafva orätt stämpladt bränvinspanna', skall han, utom det ansvar, som, följande på ett behörigen verkställdt beslag, hort drabba egaren, om denne låtit förändra eller omgöra redan stämplad bränvinsredskap, utan att iakttaga hvad i/\ §. i sådan händelse föreskrifver, dömas tjensten förlustig eller på längre eller kortare tid ifrån utöfningen deraf skiljas, allt efter
En consumtions-afgift för begagnande af The, Caffe och Chocolad tror jag äfven nyttig, emedan för dessa artiklar högst betydliga summor årligen utgå ur Landet, och, till skada för andra nödvändigare utländska producter, betydligt tynga vår handelsvåg; helst sedan dessa artiklar allmänneligen förbrukas inom Landet. Jag skulle äfven hafva tillstyrkt en personel consumtionsafgift å för^ brukningen af alla sådane utländska producter, hvilka ensamt utgöra en näring för yppigheten eller, med andra ord, genom hvilkas förbrukning icke något nytt värde kan uppstå, det är: hvad hushållningsläran benärmner steril consumtion. Vi böra betänka, att under det vida största antalet af våra importer utgöres af årsproducter i främmande Länder, fordras en lång följd af år innan skogen hos oss mognar till nyttigt hygge och den uttömda malmen i våra grufvor ålerväxer ej, åtminstone hafva Geologerne ännu icke kunnat uträkna de tusental af år, som till danande af nya, genom öfyergångsperioder j mineralriket, dertill erfordras; men jag afstår ifrån försöket att afgifva ett förslag till consumtionsafgift i denna väg, emedan det ofta blefve en omöjlighet att urskilja en utländsk fabrikat från den inom Landet tillverkade, och vill icke lägga något band på den inhemska industrien, äfven om och i de delar den sysselsätter sig med produclion för yppigheten, som till en viss grad ej står att hämma, ty äfven en sådan production Bevillning sUtskottets Betänkande N:o 5. 23 gifver uppehälle åt en mängd personer, sorn skaffa andra Svenskar en behöflig afsättning å deras nyttigare producter och den rike eller förmögne får betala alltsammans. En serskild artikel kunde i Bevillnings-Förordningen intagas tinder rubrik: personel consumtions-afgift å öfverflödsvaror. 1 §. Afgift för bruk af Bränvin och inhemska spirituosa, afgiflen 12 sk.. 2 §. Utoch Inländska spirituosa samt Viner, i R:dr. 3 §• Spel om Pengar, i R:dr. 4 §.
ProPN:o t, om Statsverket ISSS. 75 Transport 119,855:11. minimum ma ökas till 2,000 R:dr, och att följaktligen lönerna för de Häradsskrifvare, hvilka i Stats-Kontorets lönestats-förslag icke finnes upptagne till minst detta belopp, måtte med skillnaden förhöjas, hvarigenom en förhöjning å stat uppkommer af 47,059: och föreslår Kongl. Majit tillika, att de 30 bland desse Häradsskrifvare, som ej äro med boställen försedde, matte förunnas särskildt vederlag å 150 R:dr belöpande till 4,500: Summa R:dr Runt 51,559: Aflönings-minimum för Länsmannen antogs vid sednaste lönereglering böra blifva 450 R:dr Runt. Ehuru Kongl. Majit icke linner Sig böra tillstyrka förhöjning af detta minimum i vidsträcktare mån än till 600 R:dr, erfordras dock härigenom för alla de Länsmän, som icke redan innehafva minst detta belopp, en tillökning å stat med 69.641: — Hemställande KongL Majit derjemte, att de 218 bland desse Länsmän, hvilka ej äro innehafvare af boställen, måtte hugnas med vederlag derför å 100 R:dr, utgörande tillsammans 21,800: — Summa R:dr Runt 91,441: — Till beredande af anslag lör bestridande till fullo af kostnaderna för de i länen utgående allmänna kungörelsers och påbuds tryckning, så att skillnaden emellan nu å stat anslagne 100 R:dr B:ko och den verkliga kostnaden icke må behöfva anskaffas genom bidrag af Lands-statens tjenstemän, tillstyrker Kongl. MapL att förenämnde årliga anslag må vid hvarje Länsstyrelse förhöjas till 300 R:dr Runt och följaktligen de sålunda i tillökning erforderliga 3,600 R:dr Riksmynt å stat uppföras. För åstadkommande af förenkling i uppbörd och redovisning föreslår Kongl.
^Landtegendomen och dess ägares af tiden iråkade förlägenhet, utan jemfört med Husegare i Städerne hvilka om de ej hafva sine Hus uthyrde utan obegagnade, ändock n aste erlägga egande rätts afgift, och som Fart ygs - afgiften äfven är egande rätts afgift och ej en afgift för nyttjande eller rörelse, så bör den, efter min tanka, äfven utgå om Fartyget begagnas eller ej.” Herr Uggla, Göran Gustaf, förenade sig med Herr von Franken. Herr Huldt aflerrinade till Protocollet ett så lydande — Vördsamt anförande: anledning af min reservation emot den höga Minimi - afgift af SkeppsRedare , som. Högloft. Utskottet den 18 dennes föreslagit skulle utgå, får jag nu skrifteligen anföra min tanke i ämnet. Det är allmänt' kändt, att Svenska Handeln och Sjöfarten på de senare åren betydeligen aftagit, och att de låga Frakterne knappast förslå till Skepps-cmgällder, samt att af sådane orsaker flere skepp ligga aftacklade i våra hamnar oell der nästan bortruttna. Jag anser derföre billigt, alt afgiften ber vara så lindrig som möjligt och icke öfverstiga 5, högst 6 sk. på hvarje Läst af CravelFartyg och 3, högst 4 sk, Banco på hvarje Läst för Klink-Fartyg samt utgå i lika beräkning för alla Städer, utan afseende på deras Classificatioa. * Hur - Bevillnings-Utskottets Baänkanden. 657 Häremot torde vä! invändas att afgiften dfi icke .uppgår till den påräknade summan; meri jag får erinra, att snarare skal! en större inkomst för Staten vinnas örn stadgadt blifver, att alla Fartyg oell ■öppna Båtar, utan undantag, från och med 5 Lästers storlek komma att betala ofvannärnde afgift. Hvad jag härom anfört, anhåller jag vördsamt ina genom ProtocollsUtdrag få åtfölja Hög. lod. Utskottets Betänkande till samiel ige RiksStånden. Höglofl. Utskottets
Nu gällande lag ålägger häradsskrifvare och kronofogdar alt debitera och uppbära braudstodsmedel för de häradsvis inrättade brandstodsbolagen; det åliggande, som nu är i fråga att pä desse tjenstemän öfverflyttas, är således icke något annat, än att de medel, som för närvar, af kronofogdarne uppbäras för att directe den brandskadade tillställas, skulle hädanefter af dem uppbäras för att tillställas brandstodsbolagens directioner. Slaten har redan ansett det vara en maktpåliggande sak, att den brandskadade måtte skyndsamt och ordentligt utfå sin ersättning, samt har för detta ändamål tagit honom under sitt beskydd; jag skulle derföre ieke tro det vara skäl att nu neka honom detsamma. Det är äfven sannolikt, alt besväret i det ifråga - Den 9 November e. m. 179 var. fallet bl i f ver vida lindrigare, da en ordentlig debiteringslängd för uppbördens verkställande från brandstodsbolaget medmeddelas, än dä debiteringen skall, efter beslut af särskilda häradsrätter, af häradsskrifvare och kronofogdar verkställas. Genom den nu föreslagna förändringen i afseende på brandstodsinrättningarnc är äfven teinligen gifvet, alt, uti de län, der länevis inrättade brandstodsbolag finnas, skall del blifva en ovillkorlig nödvändighet för landets innebyggare att i dessa bolag ingå, såvida de ej vilja utsätta sig för äfventyret alt, i händelse af brandskada, icke åtnjuta någon ersättning eller belt och hållet förtryckas. Om nemi. endast några få hemman inom ett härad qvarstå utanför det länsvis inrättade brandstodsbolaget oell skada trä Ilar något af dessa hemman, så blifva, enligt 1111 gällande lag, de andra få hemmanen skyldige, att till dem utgöra hela brandskadcersäftningsbeloppet. Detta kommer allmänheten säkerligen att inse, och i följd deraf, alf mangrant sluta sig till de länsvis inrättade brandstodsbolagen, i hvilket fall äfven den i allmänna lagen för kronofogden hittills gällande skyldigheten alt uppbära branJstodsmedlen hell och hållet skulle komma att upphöra.
Betänkanäen. rätten af all slags jord, bör äfven rättighéten att bränna brännvin vara ovillkorligen förenad; men han anser deremot den principen vara högst vådlig etablera, att endast jordbrukaren skulle få förädla säden, emedan deraf, vid nästa Riksdag, såsom en följd skulle kunna framställas, att äfven brödbak^ ning, såsom förädling af sädén* skulle jord* brukaren endast blifva förbehållen. Herr Ehinger, sorn i det hela bestrider den af Utskottet uppgifna grund för bränn* Vinsbränningen, nemligen egandet eller besittandet af jord; men, om Utskottet ické frångår denna grund* önskar han det stadgande, att hemmansegare på landet, söm icke villja sjelfva begagna Bin brännvinsbränning* måtte hafva frihet* att öfverlåta densamma till tiågön annan* sorn förut icke eger denna rättighet, vare sig Torpare på landet elier invånare i någon stad, så vida dessa inom samma fögderi, sorn hemmansbrukaren, äro boende. Herr Fornander, som i allo instämmer ined Herrar Winberg och Sancesson och påstår dessutom, att städernas invånare försörja ofta 100 arbete behöfvande, då landtmannen sysselsätter få; samt att den mat och brännvin, de måste skaffa åt sitt folk, väl måste vara dem tillåtet att åtkomma med möjligastephushållning. Herr Hagander, som med tillkännagif* yande, det han alltid trott, att brännvins - Besv. och Ekon. Vtsk. Bitankdnåen. bränningen borde vara rent af fri, finner det i synnerhet obilligt, att genom Utskottets förslag de större städerna blifvit derifrån utestängde i den man desse vanligen hafva mindre jord. Om Utskottet, enligt Väckt motion, utsträckt rättigheten lill bådö personal och jord, hade alla städers rätt och fordelar varit iakttagne och förenade. Herr Noraéus, sorti delat flera Ledsmöa ters tanka, att brännvinsbränningen heldst borde vara fri, men* då han fruktår» att en brytning ifrån nu varande band till en fullkomlig frihet
Samme talare har såsom en brist uti Utsk:ts Betänk, anfört, att det beröfvade de nya skjuts-stationerna den rättighet att kunna sätta skjutslega ri öfver det för entreprenörer i allmänhet stadgade belopp, som medgifves uti ett Kongl. Bref af 18(55. Dermed förhåller sig emedlertid så, att endast för den händelse de nya skjutsinrätlningarne icke kunde åstadkommas utan de gamla skjutslagens ytterligare betungande, Konungens Befh:de erhöll rättighet att efter entreprenad-auktion för en tid af högst två år öfverlemna skjutsningsskyldigheten till den, som erbjöd de billigaste vilkoren, samt att de resande vid dylika skjuts-stationer vore skyldiga erlägga den vid entreprenad-auktion bestämda skjutslega, äfven om denna lega öfverstege det belopp, som vid entreprenader i allmänhet finge uppbäras. Denna fördel har icke blifvit eller kunnat blifva af Utsk:t borttagen, ty den grundar sig på ett Kongl. Bref. Det hufvudsakligaste uti den förevarande frågan är åstadkommande af entreprenader, hvilket allt mer oell mer underlättas, i den mån skjutsbesväret minskas. Också har det under sednare åren visat sig, att lättheten att åstadkomma entreprenader ständigt ökats; och exempelvis ber jag alt få nämna, att inom Stockholms län ej finnes ett enda skjutshåll, der ej entreprenad blifvit inrättad. För min del tror jag, att Utsk:t gått en rigtig medelväg, då det nu anslagit 125,000 rdr till underlättande af ifrågavarande besvär för de skjutslag, som deraf äro mest betungade. Hvad beträffar de anmärkningar, som blifvit af den siste talaren framställde, så vill jag nu ej upptaga dem till besvarande, emedan de egentligen endast röra en sednare punkt; utan inskränker jag mig att yrka bifall till Utsk:ts förslag uti den nu föredragna punkten. Hr Mannerskantz: Den fråga, sorn nu utgör föremål lör B. o. Ad:s öfverläggning, är en af dem, som för jordbruket äro af alira största vigt, icke blott med afseende å den större 346
Likaledes tillstyrker utskottet, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, att bok-guld och bok-sillver, i stället att förtullas efter bok och bundt, må förtullas efter vigt; — att införseltullen å äkta bokguld må bestämmas tili 7 sk.; å oäkta bokguld till 2 sk.; samt å boksilfver utan skilnad för äkta och oäkta, till 2 sk. lodet; att för mussivguld och mussiv-silfver införseltullen, som nu utgör för det förra 20 sk. och för det sednare 14 sk., må nedsättas till 12 sk. per lod; samt att den i nu gällande taxa upptagna rubriken »gummi arabicum, dragant, senegal och kirsbärs-» må erhålla lydelsen »gummi, alla slag, ej specificerade. Enär nu mera i handeln förekommer ett förut okändt, men för (lera industrigrenar sannolikt högst vigtigt ämne, gutta percha kalladt, tillstyrker utskottet, att gutta percha må i taxan upptagas med tullvärde af 12 sk. och 6 rst. införseltull per skålpund. I öfverensstämmelse med Kongl. Majits förslag, tillstyrker utskottet:. att rubriken »gäss, insyltade och rökta» ur taxan utgår och artikeln hänvisas till lika tullbehandling med kött; att införseltullen å »hagel, alla slag» nedsättes från 3 till 2 sk. skålpundet; att införseltullen å diandskar, alla slag» nedsättes från 3 lill 2 r:dr per skålpund; att den för hattar, italienska och andra stråhattar, bu gjorda skilnad må upphöra och gemensam införseltull af alla slag stråhattar bestämmas till 1 r:dr stycket; Gryn. Guld Silfver. Gummi Arabicum. Gutta Percha. Gäss. Hagel. Handskar.
General-landlmäterikontorets arkiv med flera renovationsarbeten samt i allo skickligt och väl fullgjort sina Ijensteåligganden; till stöd för hvilken framställning bifogats, bland annat, ett af Provincialläkaren E. Tyselius i December månad sistlidet år ulfärdadt bevis af innehåll att Tolls helsa, som under flera år varit svag, de sednaste åren mycket försämrats, med betydlig slöhet i minnet och tankeförmåga, jemte deraf följande stor svårighet alt göra sig begriplig i såväl tal som skrift, samt alt numera intet hopp syntes återstå att Toll någonsin skulle kunna återvinna helsa och själskrafter, eller ens varda i någon mån förbättrad, äfvensom ett af vederbörande pastors-embete meddeiadt intyg, bestyrkande alt Toll vore utfattig och i saknad af alla medel till utkomst; förmälande Kongl. Majits befallningshafvande sig desto heldre tillstyrka nådigt bifall å berörda framställning, som Kommissions-landtmätaren Tolls iråkade nödställda belägenhet inträffat utan hans eget förvållande samt han under sin tjenstetid städse ådagalagt flit och redbarhet. Öfverdirektören vid Landtmäteriet hade uti häröfver afgifvet utlåtande, jemte vitsordande att Toll städse varit flitig och ordentlig, så att någon anmärkning i och för tjensten aldrig mot honom förekommit, i underdånighet anfört, att, då Toll icke Siats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Man har talat om det oformliga deri, att det vore nog att mot ett beslut endast yttra föreställningar utan al! vidare påföljd. Jag tror, det man ej kan gå längre, än att säga, "att om den oförmodade händelse inträffade, att Konungen fattade ett beslut, uppenbart stridande mot Rikets sannskyldiga nytta, vederbörande deremot skola göra kraftiga föreställningar;” jag tror ej, säger jag, att man kan gå längre, så framt man vill, att Konungen skall regera. En annan § säger: att statssecreteraren äger rätt vägra contrasignation, då Konungen beslutar något stridande mot allmän lag. I detta stadgande, som skall gälla hädanefter för alla departementschefer, ligger"det correctiv utlaladt, att Konungen ej kan få beslutet expedieradt, utan att afskeda den, som vägrar expedierandet deraf. Jag tror, att då 1809 års grundlagsstiftare satte statssecreterarne mot Konungen anda derhän, att dessa kunna vägra sin contrasignation, gingo de så långt som möjligt; och jag tror, att man fruktlöst skall söka större correctiver på papperet. Jag har visserligen icke granskat alla constitutionella staters chartor; men jag har hört af personer, som hafva sig sådant nogsamt bekant, att sådana stadganden icke finnas; och hvad jag positivt känner, är, att så ej är förhållandet i England, som man exempelvis åberopat. Om man vill söka cor - i6o Den 7 October. rectiver, mäste de sökas på annan väg; de böra sökas i en Representation, som ej gör andra anmärkningar än sådana, som förtjena att göras, oell då med den kraft, att dessa rådgifvare ej kunna sitta qvar på sina platser. Dessa uro mina tankar, och jag kan ej biträda Hr Dalmans förslag. Hr Cederschjöld: Jag deremot biträder Hr Dalman, emedan jag anser högst nödvändigt, att Konungen ej må kunna fatta ett beslut, utan att någon rådgifvare tillstyrkt detsamma. Detta anser jag nödvändigt för sjelfva den monarkiska principens skull, enligt hvilken Konungen aldrig får anses göra någonting orätt.
Då de nu i ett sammanhang blifvit framställda, böra de äfven i ett sammanhang besvaras; och det är af sådan orsak jag vördsammast anhåller att inför Nationens Representanter få framlägga några faeta som måhända kunna bidraga att i detta magtpåliggande ämne sprida något ljus. Såsom bevis på halten af de skäl man vanligen framdrager för att styrka hehofvet af indragningar på 3:e och 4:e Hufvud titlar ne må tillåtas mig anföra en värd Ledamots af Preste-Ståndet yttrande, att om 200 man af Kongl. Lif-Gardet till Häst indrogos y skulle derigenom, årligetp besparas en summa af 200,000 Rldr* eller pä jern år en million. Efter denna beräkning, sorn äfven pa Riddarhuset blifvit reproducerad, skulle 6 Alim. Besvärsoch O economie-Ut slottets Utlåtande JY:o i.fo. utgifterna för detta, /\oo raan starka Cavallerie-Regemente belöpa sig till ej mindre än 400>000 R;dr B:co om året. Nu är likväl förhållandet för år i834 sora följer: Beklädnad, remtyg, sadelmundering och tropheer B:co R:dr 50,219: i3. 4- Musikaliska Instrumenter 5oo: Ved och ljus för Chefs-Cancellie och Krigs-Rättsrum . Srj: 16. — Beväring ... 1,654: — Befäls och manskaps aflöning 67,331: 11. — Remontering och skoning . \ . i2,25i: 32. — Fourragering 4^5o: Bidrag till truppens mathållning 2,408: Eller summa Statsanslag för Lif-Gardet till Häst 180,073: 32. 4- Stockholms Stads inqvartenngsbidrag är i delta belopp ej inbegripet, emedan detsamma ej drabbar Statscassan, utan är en afgift från Borgerskapet till den tropp, som ombesörjer garnisons-tjensten inom hufvudstaden.
Med den localkänns dom jag äger, erkänner jag, att jag ej kan finna de 25,000 tunnorne nödvändiga för de södra orterne. Jag kan ej tänka mig, att i Småland och 'Westergöthland orter Jeunna finnas, sorn hafva, behof af säd, lika med de norra orterne, sedan communicaiionerne blifvit öppnade, och man lika lätt kommer ifrån Ystad till fdjo och Jonköping, som till S opkbolm. Men jag är lika öfvertygad, att prsuriptionstiden bör vara öppen till nästa Riksdag, ty det kunde hända, att man, genom fruktan att förlora tid, kasta.Se sig i:i i. spekulationer, sorn oj kunde var,a nyttiga. Jsg är lien 24 Oc lo lier f. m. 313 » l pck öfvertygad, att dessa inrättningar på mångå ställen kunna vara lika skadliga* som på andra nyttiga. Man bör ej forcera en sak, sorn kanske ej passar. Om deremot tiden bestämmes till nästa Riksdag, så är det ej farligt. Det är likgiltigt , om Riksdagen då inträffar om 2 eller 5 år, ty nästa Ständer kunna med erfarenhet derom, besluta. Jag anhåller således om proposition på Utskottens förslag utan fixerad lid, och att hvad som ej åtgår till DistrictMagaziner, matte öfverlemnss åt styrelsen. Grefve af Ugglas, Gustaf: Jag har blott velat anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes hafva den godheten, att dela propositionen å denna punkt i 2;re delar. Hvad de norra Länen angar, och de 60,000 tunnorne, har jag ej något att invända, ty jag tror det vara nödvändigt, att ett effectivt qvantum spannmål der finnes; men förhållandet är ej sådant med de södra Länen, emedan, om der missväxt inträffar, det alltid är tillfälle att få spannmål sjöledes, och ingen fara, att ju spannmålen går tilt såsom utsäde. Jag anhåller således om 2:rte serskildta propositioner, den ena för de norra, och dsn andra för de södra orterne, så att den förra kan bifallas, och den sednare afsläs.