Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers SeatS-Utskotts ten 27 dennes pä bordet lagde Memorial af den 26 i denne Mänad, angäende Inrikes Läns uptagande, blcf hos Presie-Ständet ä nyo föredragit och tilt alla delar bifallet; hwilket skulle de öfrige Respective Ständen samt Stats-Utflottet wördsamt och wänligen meddelas. II t supra. S. D. Äterremitterabes Riksens Högloss. Ständers Allmänna Beswärs och Oeconomic-UtffottS Betänkande, angäende Bytesbrister, samt förslag till ny byggnads-och HufespnSordning, till bemäidte Utffott» som af de härwid gjorda anmärkningarne skulle erhälla del; hwarom de Respective Medständen skulle wördsamt och wänligen underrättas. Ht supra. S. D. Hwad Riksens Högloss. Ständers Allmän» Beswärs och Leconomic.Utstött uri Prstocolls-Utdrag af den 8 dennes anfört till asstyrkande af ätffilliga föreslagna ändringar uri gällande Författningar an» gäenge Marknader, blcf af Prcste-S ändet till alla delar bifallit. Hwilket skulle de Respective Med-Ständen samt bemälte Utskott wördsamt och wänligen tillkännagifwas. IIt supra. Ux Uratocollo. ll. II. ^!m<lvist-' Utdrag Den 17 April. 609 Utdrag af Protocollct hället hos Högwördige Prestc-Ständet den S Febr. 1810. S. D. Kongl. Mains Nådiga Propositioner til! Riksens Ständer, angående: l:mo. Förändring i Allmänna Lagens Stadgande uti 6 §.
Men då utländske skådespelare eller sådane, sorn visa konstridning, Jindansning m. m., ofta samla betydliga penningesummor, hvilka de medföra utur landet, så anser Utskottet det ej vara obilligt, att desse för sine representationer åläggas större afgifter, än inländske personer, helst ett sådant förhållande lärer ega rum å de fleste utrikes orter, i afseende å personer från annat land, samt reciprocitet i detta fall torde böra ega rum; otti likväl sådane afgifter dem påläggas, anser Utskottet dock, af redan anförde skäl, detta ingalunda böra ega rum till nämnde Pensions-Cassors fördel, utan fast hellre, att dessa afgifter böra utgå till bidrag för befordrande af ett allmänt nyttigt ändamål, hvartill Utskottet vill föreslå den allmänna folkbildningen, som utgör ett af de vigtigaste ärenden, hvilka äro föremål för nationens önskningar. Utskottet får derföre tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, det utländske skådespelare, lindansare m. fl. måtte för deras representationer äfven hädanefter åläggas enahanda afgifter, som hittills äro bestämde att utgå till Kongl. Theaterns och Kongl. Hof-Capellets Pensious-Cassor, men att desse afgifter må användas till allmänna folkundervisnin gens befrämjande, enligt det sätt, Kongl. Maj:t kan läckas bestämma. Slockholm den 7 Juli 1840. B/h. till B. St. Prot. tS/fo. ö Sami. lil Haft. 3 18 Allm, Besv,- och Ekon,-Ut skot tets Utlåtande, N:o 84. Anis. till Exp. Utsi», den 29 Juli, M. 9 f. u» Utlåtande, i anledning af väckte motioner om afskaffande af Helfrihetsbref och förändring, i följd deraf, i vissa delar af Kongl. Förordningen den 22 April 1829, angående passhandlingar för fartyg, hvilka segla till utrikes ort. Från Vällofl.
Arborelius och hemmansegaren Didrik Veström, i Banko-diskonten upptaget lån å 800 r:dr och dels af handlanden E. G. Arborelius om eftergift af upplupna öfverräntor å ej mindre förenämnda lån, än äfven å de af sistbemälde sökande upptagna, nemligen i Banko-diskonten ett å 1,600 r:dr och ett å 500 r:dr, för hvilka, jemte prosten Arborelius, såsom löftesmän häfta bruksidkaren F. Göthe för det å 1,600 r:dr och hemmansegaren Didrik Veström för det å 500 r:dr, samt i Handelsoch Närings-diskonten ett å 2,600 r:dr, till säkerhet hvarför blifvit hypothiserad prosten Arbor elii skuldsedel å enahanda summa, med borgen af hemmansegaren Didrik Veström; varande till stöd för berörde ansökningar anfördt, af prosten Arbo - BankoUtskottets Utlåtande, N:o 18. relins, att af de i hans konkurs bevakade fordringar endast Diskontverkets blifvit till kapitalet godtgjord; att hans öfrige borgenärer afsagd sig deras r;intefordringar samt att det med dem träffade ackord medtoge så stor del af hans löneinkomster, att han nu, vid 63 års ålder, med hustru och fem minderåriga barn, af hvilka det yngsta endast frenne månader gammalt, knappast kunde uppehålla sig och de sina; samt af handlanden Arborelius, att dä han, med yttersta ansträngning och efter medgifvande af öfrige fordringsegare, i första rummet godtgjort sä väl Banko-diskontens som Handelsoch Närings-diskontens kapitalfordringar, utkräfvandet af de derå upplupna räntor skulle betaga honom möjligheten att fortsätta sin verksamhet, äfvensom hoppet att i en framtid kunna, om än i ringa man, godtgöra de större förluster, sorn hans, utan eget förvållande, iråkade obestånd tillskyndat hans öfrige borgenärer.
Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad; Hans gärningar vare emot allt åtal fredade. 1809: Konungen äger at allena styra Riket på det sätt denna Regerings-Form föreskrifwer: Tage dock underrättelser och råd i de fall, här nedanföre stadgas, af et Stats-Råd. Stadgandet om att bryta dom åter och att återställa laga tid, som försuten är, flyttades med 1949 års grundlagsändring från § 18 till § 19. Stadgandet om lagförklaring genom högsta domstolen flyttades med 1949 års grundlagsändring från § 19 till § 20, då stadgandet om krigsdomstolarna upphävdes. 1809: Uti fredstider skola de mål, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta Domstolen företagas och afgöras. Twänne Militaire Ledamöter af Stats-Rådet, hwilka Konungen härtil utser och förordnar, böra sådana mål i Högsta Domstolen öfwerwara och deröfwer rösta, dock må Domarenas antal icke öfwerstiga Åtta. Då Konung dör och Tronföljaren ännu omyndig är, utfärde Statsrådet kallelse å Riksdagen, hvilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i allmänna tidningarna kungöras. Städernas Borgerskap och öfrige till deltagande i Riksdagsmannawal inom Borgare-Ståndet berättigade innewånare äge att till Borgmästare-tjenster föreslå trenne behörige Män, då Konungen en af dem utnämne.
Med slöd af föreskrifterne i 54> 55 och 56 §§. af Banko-reglementet, hafva åtskillige tjenstemän och vaktbeljente blifvit förflyttade på Bankens pensionsstat, med dem tillagd pensionsrätt för deras återstående lifstid; hvarförutan Fullmäglige, med begagnande af den i 5^ §. 1 inom. af Reglementet dem medgifna rättighet, på förenämnde stat förflyttat Notarien vid Understyrelsens expedition, Advokat-fiskalen G. E. Trana. §' 12‘ Sedan Fullmäglige, på grund af stadgandet uti 6 mom. af 89 §. i Banko-reglementet, från Direktionerne öfver Banko-Diskontverket samt Lånekontoren i Götheborg och Malmö infordrat yttrande och förslag, beträffande de ytterligare förvaltningsföreskrifter, sorn kunde anses erforderliga, i anledning af Rikets Högh Ständers uti åberopade §. intagna beslut, rörande kontroll å Ombudsmännens vid Diskontverken redovisning och göromål, hafva Fullmäglige den 20 December nasti, år, med fastställande af formulär för så väl
Denna $. blifver lika med J 5 §• i nu gällande Förordning. 50 Bil• till LagUtskottets Betänkande N-o 95. Åtskilliga Ledamöters serskilda meningar bifogas. Stockholm den a September 182g. Reservationer: l.-o Af Herr Contracts-Prosten Nordini Välgrundadt synes mig förslaget om urbota straff för ij:de och 5tte gången fylleri; men jag hade önskat, att urbota straff äfven blifvit för de 3 första gångerne fylleri föreslagne. Och till urbota straff har jag i min motion räknat allvarsamma varningar, af Prester skåpet får forsta gången fylleri; — af Pre. ster skåpet och t vänne Kyrko. Rådets Ledamöter får andra gången fylleri, och af KyrkoRådet Jor tredje gången fylleri. Dessa varningar, nitiskt och kraftigt tillämpade, svida värre, än penninge-böter: De träffa rätter man, då penninge-böterne orättvist ta-j gas från barn och maka, som äro oskyldige. Mig synes underligt, att, fastän man allmänt erkänner, hvad ock erfarenheten bevisat, nemligen att penningeböter för fylleri-brott äro på en gång både orättvisa och kraftlösa, man ändå vill bibehålla dem. Nykterheten , så väl som alla andra dygder, uppkommer ur religionens grund. Penninge-böter lära väl Bil. till LagVlskottets Betänkande N.n g5< si sällan eller aldrig förbättrat någon storsupareMan invänder, att, då pennige böter i vira brottmals - lagar finnas bibehållne för andra förbrytelser, dessa böter, för likhets skull, böra bibehållas äfven för fylleri-brott. Jag svarar: om penninge-böter bibehållas der de verka godt; så följer ej deraf, att de böra bibehållas äfven då, när de äro både orättvisa och kraftlösaFylleriet är dessutom en serskild sjukdom, som var mindre känd den tid våra brottmåls-lagar uppkommo, men sorn nu blifvit en allmän farsot, och behöfver derföre en serskild behandling.
Man säger äfven, att myntrepresentativernas värde bör genom en stigande productton förbättras; men, utom det, att productionén först då kan betydligt stiganär Credit och liflig Penninge-rörelse blifvit xterställde, anser jag att den enda rättvisa grund* satsen för alla mynt-operationer vara, att bibehålla hvar och en vid det egendotns-värde, det må bestå uti Fastighet, Varor eller Penningar, som han vid operationens företagande innehar. All afvikelse ifrån denna grundsats är en orättvisa, Statsoch Banlto-Utslionens Betänkanden. 505’ visa, som rubbar enskiltas ägande rätt. Denna orättvisa har Staten genom de åren 180g oell 1810 vidtagne Finance - operationer begått. Att åter godtgöra dem, hvilka förlorat på Banko-Sed-1 Jarnes fallna värde, är omöjligt, utan att ruinera ett vida större antal och deribland ofta desamma, hvilka genom förstnämnde operation redan en gång inistat större eller mindre del af sin förmögenhet. Mera svår att på étt tillfredsställande Satt besvara, är den frågatl, om och när Realisationen kan företagas. Härvid bör först anmärkas, ätt, örn g6 sk. antages, såsom svarande emot En Riksdaler i Silfver, Bankens reela fond, i förhållande till Sedelstocken, är förmånligare, ätt Vid den 1800 beslutade och I803 verkställde Realisation *), Efterfrågan på Ranketls Sedlar öch behöfvet deraf för circulationen är större nu, än 1803 och. Häst derpå följande åren; vår hufvudsäkligaste Export-vara, Jernet, är för det närvarande i högt pris, Och behöfvet af Utländsk spanmål, som förr Utgjorde den största import artikeln, minskas årligen, samt bör snart helt och hållet försvinna* Den Utländska Skuld, som vi hade under nysnämnda år, ät betald, så att räntor ellet Silfver till räntebetalning för densamma ifcke érfotBihang till Riks-St. Fröt. 18*9—iSi8. 6:te Sami, 65, 66. *) De utgifter, Som närmare uttéclä
Specie-runstycket, det enda som i Sverge fans före r:gsscdlarncs kurserande, öfverensstämmer tein ligen nära med en Fransk centime och motsvarar en tredjedels skilling r:gs. Enligt första alternativet skulle derföre den föreslagna författningens 3:dje puukt fä följande lydelse: Riksdalern indelas i 48 skillingar, och shillingen i 4 styfver ; kommande således en r:dr att motsvara ig2 styfver, och en species att motsvara ig2 sk., eller 36S styfver. Någon annan förändring med kopparmynlvalourerne synes ej erforderlig, än att banco-skillingen alldeles afskalfas, hvilket har sä mycket mera skäl för sig, som kopparmynten böra till storleken vara så skiljaktiga, att blotta känseln, utan biträde af läsning, genast kati dem urskilja. Att pregeln skulle ändras i öfverensstämmelse med författningen, förstås af sig sjelf: men hvad som redan finnes i rörelsen af de valeurer, som skulle bibehållas, kan utan olägenhet fortfarande begagnas. Enligt decimalsystcmet skulle visserligen första underafdelningen vara tiondedelen. Erfarenheten har dock, i dc länder, der detta system blifvit infördt, visat, att man i tal och skrift alldeles ej begagnar sig deraf, utan räknar i enheter och hundradelar. Det kan således vara öfverflödigt att göra sig hufvudbry med påfinnande af en tjenlig benämning för tiondedelen. Deremot saknar det ej sin betydliga vigt, ali hundradelen erhåller ett namn, som för den enfaldigaste hvarken är främmande eller svårt att ihågkomma och derjemte, så noggrant sig göra låter, uttrycker det nyas värde i det gamla. E11 hvar vet, hvad en tvåstyfversslant vill säga; jag föreslår, alt hundradelen måtte benämnas en tvåstyfver.
Deremot skall till och med den till universitetet afgående gymnasisten af allmänna historien ej känna mera än gamla tidens historia, men af medeltidens och nyare tidens historia blott hufvudepokerna (1 Sect. Cap. 6 §. 4) emedan, som Uppfostrings-Committéens skarpsinnighet uttryckt sig, ”berättelsen om medeltidens villor samt sednare tiders invecklade Cabinettshistoria ej förr än vid en till mogenhet närmare ålder kunna redigt uppfattas. I grundlighet kan ett sådant stadgande visserligen endast anses jemförbart med det, att vid gymnasium skall föredragas ”ett slags philosophia definitiva, som gifver begrepp om äldre och nyare tiders i philosophien brukade terminologi, ”liksom det vöre möjligt att förvärfva redigt och klart begrepp om philosophiens termer utan ett fullständigt studium af vettenskapens hela djup. Med afseende på ämnets vigt, måste jag för fullständighetens skull utbedja mig lof att ännu trötta Riddergkapets och Adelns uppmärksamhet med några strödda anmärkningar. Så till prof på den visa noggranhet, med hvil-; 640 Den 24 Februarii, ken lårjungarnes färdigheter blifvit afmätt*; må nämnas, huru af den gosse, för hvars flyttning till högre dass kännedom af Euclides första bok och färdighet att öfversätta Fransysk och Tysk prosa angifvcs såsom ovilkorligt, bestämmer tillika fordran, att han derjemte må kunna tydligt läsa skrifven handstil (1 Sect. Cap. 6 §. 2.) I afseehde på disciplinen förunnas så väl Lärare som Rector att använda antingen lindrigare eller strängare aga, men ritan uppgift af hvari denna aga egentligen skall bestå, ännu mindre de gradationer som tillkännagifva hvad under benämningen lindrigare eller strängare skall förstås. Vidare påbjudes att om flere skolepiltar sammanrota sig att visa vanvördnad mot sina lärare, skola de straffas enligt allmän lag (1 Sect. Cap. 10 §. 5.) Då naturligtvis till ett sådant brott, intet annat lagrum än det om myteri kan vara tillämpligt, måste man ju medgifva, att det där stadgade straff är förträffligen användbart i afseende på gossar af 10 a 12 års ålder.
Majit äskade tillökningen i de nuvarande anslagen till seminarierna „ 15,000: — „ stipendier „ 15,000: — „ arfvoden och resekostnader för skolinspektörer „ 10,000: — „ högre folkskolor „ 10,000: — eller ett sammanlagdt belopp af R:dr 70,000: — samt slutligen af Riksdag8fullmägtigen Hans Hagermarck från Gefleborgs lån, som (i motion N:o 316) föreslagit, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att den personliga skyddsafgiften finge till hela det belopp, som den för hvarje kommun utgör, på enahanda sätt, som den nu utgående folkskoleafgiften, uppbäras och, i enlighet med församlingarnes beslut, till deras skolväsende användas, samt att i stället för det af Kongl Maj:t till folkskoleväsendets utveckling och förbättring äskade anslag, 100,000 R:dr, måtte å ordinarie stat uppföras 10,000 R:dr, att efter de grunder, Rikets Ständer kunde linna skäligt bestämma, utgå till sådana mindre lyckligt lottade församlingar, som ansåges för sitt skolväsendes behöriga ordnande vara i behof af bidrag utaf allmänna medel. Sedan vid 1844—1845 årens riksdag Rikets Ständer, i sammanhang med den personliga skyddsafgiftens nedsättning till hälften, beslutade att ett, den andra hälften af nämnda afgift motsvarande belopp skulle till folkundervisningens befrämjande direkte till församlingarne utgå, hafva vid flera af de följande riksmötena framställningar inom de särskilda Riks-Stånden blifvit gjorda om anvisande af jemväl den återstående skyddsafgiften för berörda ändamål. Dessa framställningar hafva hittills icke vunnit Rikets Ständers bifall och skälet dertill torde hufvudsakligen vara att söka i den åsigt, att på vederbörande kommuner visserligen borde ankomma att med egna medel tillvägabringa en tidsenlig utveckling af folkskolorna, men att angeläget vore det
M:ts bepröfvande, att vidtaga den indragning uti Bergs-kollegii tjenstemannapersonal, som i följd af nu beslutade nedsättning i anslagssumman kan blifva nöd - Expeditions-UtskoUets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 171. 411 vändig och ulan olägenhet låter sig verkställas, dels anhålla, att E. K. M:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om den förändrade reglering af bergslagstaterne, som af omständigheterna kan påkallas. Öfvers täthållarc-Embetct. 2:o. Vid pröfning af Öfverståthållare-embetets, i underdånig skrifvelse den 9 Juli uästlidne år, gjorda framställningar om behofvet af en förbättrad lönereglering för bemälde embetes kansli, har E. K. M., enligt hvad Dess nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof innehåller, väl erkänt billigheten af samtliga ifrågasatta löneförhöjningar, men dock funnit sig nu endast böra förnya sin vid sednaste riksdag gjorda hemställan alt å staten måtte för ätskillige tjenstemän och betjente vid Öfverståthållare-embetets kansli uppföras nya löner och lönetillökningar till ett sammanlagdt belopp af 1,047 R:dr 16 sk. Enär det åligger städerna i allmänhet att bestrida de kostnader, som med exsekutionsväsendet derstädes äro förknippadej men det oaktadt Stockholms stad af statsverket åtnjuter betydliga bidrag till detta föremål, anse Rikets Ständer sig icke böra bifalla någon tillökning häruti.
Sedan Regementets styrka blifvit betydligen nedsatt och priserne å Ved, Lysliingsämnen, Arbeten m. m. stigit, har brist uti den influtne Inqvarteringen uppstått, så att Compagnie-Chefer måst göra årliga tillskott , utan att likväl det ringaste af de oundviklige större reparationer ens kunnat påtänkas, hvarföre Regementet begärt fördubbling af den inqvartering det, enligt Contract af år 1811, utaf Stockholms Stad uppbär; men då Inqvarteringsgifvarne förklarat sig ej vilja öka afgiften med mera än a5 Procent och detta vore alldeles otillräckligt till bestridande af alla med Inqvarteringen förenade kostnader bar Regementet anhållit att medel måtte anslås till Cassernens reparation och utvidgande, samt Kongl. Maj:t derjemte i Nåder förordna, att yttre underhållet af husen, må 12 186 Stats-Utskottets / i likhet med Lif-Gardcts till Häst celi Andra Lif-Gardets Casserner, bestridas af den fond, som till Allmänna Byggnader anslås; utgörande, enligt upprättadt förslag, den nu ex’- forderlige kostnaden till reparation , så väl af Slottet och Flyglaime, som öfrige till Regementets disposition öfverlemnade lius , tillsammans 25,228 R:d. 43 hvilken summa möjligen, genom Entreprenad-Auction, skulle kunna nedsättas till 20,000 R:d. Banco. Enligt Kongl. Majrts Nådiga Bref, af den 3 November 1802, öfverlemnades Fredricshofs Slott med tillhörande Byggnader i dess befintliga skick, till Kongl. Svea Lif-Gardet för att till Cassern begagnas, under Regementets åtagne skyldighet, att ej allenast vidkännas de kostnader, som för Byggnadernes apterande till detta användande kunde erfordras , utan äfven att, utan någon Stats-Verkets kostnad, dem framgent underhålla. Regementets uppgift, att Staten skulle åligga, underhålla så väl Lif-Gardets till Häst, som andra Lif-Gardets Casserner, instämmer icke med verkliga förhållandet.
För honom var det blott en del af ett stort helt, ett rättesnöre för en allmän förbättring i de menskliga vilkoren. Vid föreningens första möte påyrkade Cobden att en petition till parlamentet skulle inlemnas i dess namn; han påpekade deruti de bedröfliga resultaten af de gällande la-garne samt lade kammaren på hjertat att i den fullständigaste utsträckning befordra frihandelns sanna och fredstif-tande grundsatser. Påföljande januari förklarade sig föreningen besluten att agitera för en penningesubskription. Cobden fålde då ett af dessa uttryck som äro egnade att gripa menniskors sinnen i de ögonblick då de äro mogna för handling. “ Låt oss “, sade han, “ insätta en del af vår egendom för att rädda återstoden från konfiskering. " Inom en månad voro 6,000 p. st. tecknade, förelöpare till många tusental. Filialer af föreningen upprättades i hvarje han-delsstad i riket, och af dem valdes sedan ombud till att öfverlemna saken åt parlamentet. När de först,talade härom med en framstående medlem af aristokratien och meddelade honom att de kommo för att begära ett omedelbart och fullständigt upphäfvande af spanmålslagarne, svarade han: “ ni kan snarare vända upp och ned på konungariket, än genomdrifva detta. “ Men de delegerade, bland dem Cobden, voro icke män som läto skrämma sig. De förde sin talan inför ledande medlemmar af kammaren och när kammaren vägrade att höra dem, sade Cobden på ett offentligt möte: “ De delegerade hafva erbjudit sig att upplysa kammaren; kammaren har vägrat att emottaga upplysning. Men kammaren måste bli upplyst, och det giltigaste och kraftigaste medlet är att upplysa nationen. " Ytterligare insamlades penningar af föreningen och inom kort utgafs i Manchester första numret af Anti-Corn-Law Circular, som i egenskap af organ för rörelsen hastigt erhöll en spridning af 15,000 exemplar. Förutom denna publikation, som utkom hvarje vecka, sprid-des talrika småskrifter i tio tusentals ex. Och eftersom många antogos vara villiga att lyssna, hvilka icke kunde förutsättas bry sig om att läsa, beslöts det att inverka på dem genom föredrag, hållna i alla delar af riket.
För öfrigt instämmer jag fullkomligen i den sista anmärkningen Herr Friherren gjort, att nemligen det ej går an, alt bereda den ena klassen medborgare förmåner framför den andra, aldraminst när man ej vill vidkännas solidarisk ansvarighet. Friherre Anckarswärd: I anledning af den siste värde Talarens anmärkning får jag blott åter upprepa, att jag tror^att ali den säkerhet, som erfordras, ligger i Ständernes garanti. Jag hade trott, att Rikets Ständers garanti, åtföljd af ett creditiv, vore tillräckligt, och lika verksamt, som de ifrågavarande Obligationerne. Jag kan ej fatta, hvarföre lån, upptagne af Banken under Rikets Ständers garanti, skulle vara mindre säkre, än då de upptagas af RiksgäldsContoret; och det är af så många Talare erkändt, att Banken ej, för att börja sin rörelse, är i behof af dessa medel, utan att de erfordras blott såsom säkerhet emot *66 Den g Juli i e, m, eventuella händelser. Det är då jag tror att det vore väl, om man kunde undvika att för detta ögonblick i och för Bankens Utredande göra lån, Herr Tham: Man har klandrat Stats* och BancoUlskottens förslag, att förvandla Statens skuld till Banken sedan år 1808, uti Obligationer, som skulle till Banken öfverlemnas. Man har sagt, att det ej be* höfdes, emedan Ständernes garanti vore nog. Andra hafva påstått, alt kommande Ständer kunna upphäfva hvad de föregående Beslutit; deraf har man haft erfarenhet uti ett pär hundrade år. Då frågar jag hvad Ständernes garanti betyder. Visserligen är det anfördtafen Talare, att Banken skulle förstärkas genom ett Creditif, för att göra utländska lån; men då man hehöfver det, vet jag ej, hvarföre man har farhåga att lemna förskrifningar på Statens skuld lill Banken, såsom Creditif.