Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ex. i fråga om löner för embetsoch tjenstemän, utan endast få påräknas och användas för bestridande af utgifter, hvilka, vid Statsregleringen ej förutsedda, under tiden mellan Riksdagarne finnas af nöden, såsom brister i förslagsanslag samt tillfälliga arfvoden och traktamenten. Behörigheten af detta förfogande å Rikets Ständers sida motsäges ingalunda, utan synes fastmera bekräftad af 64 §:s innehåll, att Statsmedlen skola tili de af Rikets Ständer prof vade behof och efter den upprättade Statenj anordnas, helst den tolkning deraf, att med ordalagen: den upprättade Staten skulle förstås RiksStaten för hufvudtitlarnes slutsummor, icke utesluter, utan tvertom innefattar det begrepp, att dervid likaså bör afses de egentliga grunderna för dessa slutsummor, eller Staterna för specialutgijterna hvilka Rikets Ständer, i anledning af Konungens Proposition, pröfva och bestämma. Antager man ovilkorligen ett annat förhållande, eller att Konungen, utan afseende å Rikets Ständers bestämmelser af specialutgifterna för hvarje Stat och oaktadt Deras uttryckliga förordnande om besparingarnas disposition, skulle ega att förhöja en eller flera af dessa Stater, genom anslag ifrån uppkommande öfverskott å andra, torde det svårligen kunna motsägas, att Konungens förslag om tillökningar i serskilda Staters utgifter för uppgifna behof af nya eller större löner vore en föga nödvändig formalité, och att Rikets Ständers beslut deröfver, om de utföllo vägrande, blefvo utan all kraft och verkan, endast så vida de hufvudtitlar, hvartill Staterna hörde, kunde sägas hafva verkliga eller förmodade besparingar, för att dermed fylla de uppgifna, men af Rikets Ständer icke godkända behofven. Härigenom skulle Statsregleringens slutliga pröfning i vigtig del öfvergå ifrån den egentligen lagstiftande
Fulimägtige uppdrages att låta utarbeta och till Rikets nästsammanträdande Ständers pröfning och fastställande öfverlemna fullständigt förslag till en ny organisation af Banco-Verket, enligt följande, af Rikets Ständer, vid innevarande Riksdag, antagne och bestämde hufvudgrunder: I. Vexel-Banken, Låne-Banken, Special-Cassorne samt Småsedelsoch Afräknings-Contoret, efter den nuvarande organisationen, komma att motsvaras af följande 4 Hufvud-Afdelningar: a) En C assa-Af delning, dit allt skall hänföras, som angår behållningar i ädla Metaller och Sedlar, äfvensom contant utgift och contant inkomst; b) Eit Sedel-Contor, dit allt skall hänföras, som angår Sedlars tillverkning och inlösen; c) En Depositions-Afdelning, som af den nuvarande Vexel-Bankens flerfalldiga functioner skall behålla endast redovisningen för allmänna Verks och enskildes deponerade pen ningar samt, såsom en följd deraf, Assignationsrörelsen; d) En Låne-Ajdelning, sorn, med frånskiljande af cassa-redovisning och hvad i öfrigt är fördess föremål fremmande, skall hafva att besörja och redovisa Bankens utlåningar, beräkna och uppbära räntorne, deraf bestrida förvaltnings-kostnaderne och eljest anbefallda utgifter, samt utreda hvad, på hvarje rörelsegren, vid något tillfälle, förlorats, eller, på det hela, vunnits för hvarje år. De granskande, controlerande, afslutande och biträdande Afdelningarne och Contoren inom Banco-Verket blifva: a) Ett Läne-Cancellie, motsvarande nuvarande Cancellie-Departexnentet; b) En Cöntroloch Revisions-Af delning, som skall dels besörja alf, rander årets lopp behöflig control och moträkning, samt under denna Bih. tiil R. St.
Efter en omständlig, på handlingarne grundad, framställning om detta anslag och till dess redovisning vidtagna åtgärder, derom meddelade domslut samt örn hvad derunder emot den aflemnade redogörelsen och förklaringarne deröfver förekommit, yttra Revisorerne, såsom slutsats: att, genom Kammar-rättens af Eders Kongl. Maj:t fastställda, beslut, förevarande fråga om redovisning för de af bolaget för slussanläggning vid Deijefors och Forshaga uppburna allmänna medel blifvit så till vida afgjord, att f. d. bolags-direktionen är frikänd från ansva - 288 — righet inför Eders Kongl. Maj:t och Kronan för de af densamma, i afseende på berörde arbetsföretag, vidtagna åtgärder; men att då, till följd deraf, att Kammar-rättens Advokat-fiskalsembete, som haft att i detta mål utföra Kronans talan, riktat sina påståenden endast emot bemälte direktion, och Kammar-rättens utslag ej heller afsett annat än direktions-lédamöternes ersättningsskyldighet, frågan huruvida bolaget sjelft kan lagligen tillförbindas till Kronan återbära större eller mindre del af de emottagna, ännu icke redovisade, medlen, är att anse såsom oafgjord, derpå Revisorerne ansett sig desto hellre böra fästa uppmärksamheten, som af Revisorernes ofvan omförmälda framställning af hvad i frågan förekommit, antydes, att någon del af den fasta egendom, som uppgifvits vara för slussaniäggningen inköpt, ännu måste tillhöra bolaget och genom rättegångs anställande torde kunna utrönas huruvida äfven af den öfriga delen, hvarmed förhållandet synes vara mera tvifvelaktigt, någon tillgång till ersättande af det allmännas förlust må kunna beredas. På sätt Revisorerne i sin åberopade framställning sjelfve vitsordat, har Kammar-rättens Advokat-fiskal under åtalet inför Ivammar-rätten uppgifvit de skäl, hvarföre han ansett detsamma ej kunna vändas mot f. d. bolaget.
Declsmöders unäevclsniAS dillst^rlisnäe, till sils clelsr i l^äcler ^ills oc^ dikslls, Irvscl sk Döreclrs^sncle 8dgds-kscled ssluncls i unclerclsni^ed ^ddrscld oel^ tillsd^rlid lilikvid; lrvsrekder DoreclrsASncle 8dst8-kiälled u^^Issde dill jusderinA edd n^pssdd uncieräsniAd förslsZ dill LonZI. Nsj:ds l^säi^s Droposidion i smned dill Dilieds 8dsncler» lrvillied törslsA, ssäsnd äed tinnes cledds Drodoeoll viclko^sctd, XonZI. IVlsjrd i lXscler Aillsäe, mecl lreksllninA, sdd I^scli^ Dro^iosidion skulls i ökverenssdsmmelse clermecl, dill llilceds 8dsncler ex^ectierss. kix proloeollo. /. /i. 8K)ckII0H k08 6. Nettzen, 1841. ^.'o Ii2.
JY.-ö [f*, berörde Dess Nådiga Skrifvelse d. ri Julii 1780, uttryckligen antydt, att Båtsmans*- hållet är på Stadsjordarne grundadt, detta onus jemväl bör af jorden företrädesvis och i första rummet bäras ; men enär af de uppgifter' öfver Städernas jord, som af Collegierne blifvit meddelade, icke upplyses, huru mycket deraf är till Kyrkor, fromma Stiftelser eller Tjenstemäns aflöning dispo** neradt, och följaktligen bör från ordinarie rotering undantagas, samt då, hvad det uppgifna hemmantalet vidkommer, sannolikt sig visar, att högst skiljaktiga, om icke rent af felaktiga, grunder blifvit vid skattläggningen följde, det vid sådana förhållanden, och innan undersökning i dessa omständigheter förutgått, icke är möjligt att med full tillförlitlighet uträkna och bestämma, huru många Båtsmän hvarje Stad bör, i förhållande till jordens areal och godhet , underhålla , hafva R. St. skolat underdånigst anhålla om E. K. M:s Nådiga befallning till Dess och Rikets Kammaroch Commerce-Collegier: att, genom vederbörande E. K. M:s Befallningshafvandes och Magistraternas försorg, ofördröjligen och innan slutet af nästkommande år 1831', låta uppmäta , gradera och i hemmantal efter hvarje orts skattläggnings-method indela all Städerna 'fillhörig åker, äng, betesmark och Éxp.-Ulsk.
Totalutdelningssumman har således utgått i 23 lotter, hvartill komma 7 lotter i sigillpenningarna, eller tillsammans 3o lotter. 3io I Usta och 3idje Prov.contoren delas lösen emellan kammarförvandten och 3me kammarskrifvare till lika andel för hvardera. I Advocatfiscalscont. delas lösen emellan kammarskrifvaren och copisten till hälften hvardera. Den större sportelinkoinst, som tillfallit kamereraren och tjenstemännen i 2idra cont., har inträffat genom ökade skatteköp, sedan de i Halland dervid brukade skattevärderingarna upphört, men kommer att ännu hastigare försvinna, i den mån hemmanen derstädes hunnit till skatte lösas. Tillhör ii. o. Ad. Prof. i834, 7 H. pag. 170, Den a6 Maj f. m. Lit. B. K. KammarCollegii embetsoch tjenstemannapersonal utgjorde år 1821: 1 President, 1 Vice President, 7 Råder, 1 Secreterare, 1 Referendarie eller aldre Seeret., a Actuarier, a Registratorer, 4 Notarier, 4 Cancellister, 3 Copister, 1 Advocatfiscal, 1 Vice Advocatfiscal, 7 Kamererare, 1 Kammar Archivi-Inspector, 5 Kammarförvandter, a Bokhållare, ao Ordin. Kammarskrifvare. tills. 63 personer. Enligt nu föreslagna organisationer utgör K. Pen 26 Maj f‘ m. Lik G. Förteckning uppå K. KammarCollegii gamla och nu föreslagna personal. 1 "56 President Kammarråd Secreterare Referendarie , . Notarier , Actuarie Registratorer . Cancellister Copister , , Advocatfiscal Vice Advocatfiscal Kammarskrifvare i Adv.fisc.cont Copist i d:o Cancellist i d:o Kamererare i Provinscontoren Inspector i Archivicontoret Kamererare i d:o Kammarförvandter i Provinscontoren D:o i Archivicont Kammarskrifvare i Provinscontoren . D:o i Archivicontoret . V aktbetjente: Vaktmästare . Kammardrängar
Remitterades till Lag-Utskottet Rike ts Ständers Justitiae-Ombudsmans Embets-Berättelse för åren 1834, 1835, 1836 och 1837, hvilken, genom de af trycket utgifna 2:ne B-inden af Bihanget till samtlige Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, Ståndet meddelad blifvit. S. D. Föredrogs och upplästes Kongl. Maj ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständers Stals-Utskott, angående Stats-Yerkets tillstånd och behof; gifven Stockholms Slott den 27 Januari 1840. Då högstberörde Nådiga Proposition vore till Stat-Utskottet ställd, och genom detsamma Riks-Stånden meddelad, fann Ståndet densamma, för närvarande, icke annan åtgärd fordra, än att till handlingarna lägga. Från V ä 11 o f 1. Borgare-Ståndft. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades vice Talmannen, Herr HalUngs motioner: l:o Angående stämplade pappers-afgiften; uti hvilket ämne ett yttrande äfven är afgifvet af Herr Ekholm; 20 Fröt Utdr. d. 8 Februari 1840. och 2:o angående postmedlen och denna bevillnings användande; uti hvilket ämne ett yttrande är lemnadt äfven af Herr Waern. S. D. Till Conslitulions-Utskottet blef en af Herr Thore Petré ernet Konungens Rådgifvare anmäld anmärkning -anledning remitterad. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr Brincks motion, angående förändrade grunder för de Correctionella förfa tillingarne, uti hvilket ämne flere Ståndets Ledamöter afgifvit yttranden, som remissen åtfölja. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades ett af Herr Westman denna dag ingifvet anförande, i anledning af Herr Ekholms förut till samma Utskott remitterade motion, angående förändringar uti författningarne om hållskjutsen.
Mea först och sist tager jag mig friheten fästa Utskts uppmärksamhet derpå, att derest man genom en ändamålsenligare författning vill förekomma så val bränvinets öfvert lagade mängd, sorn det deraf sig härledande fylleriet, tillvägabringes detta icke ensamt genom lidens inskränkande och skattens förhöjande i allmänhet, utan i ovillkorligt samband med en rättvisare beskattningsgrund bränvinsredskapen emellan; hvarigenom så väl de nuvar. minsta pannor, som egentligen orsaka fylleriet oell sedeförderfvet, skulle försvinna, som ock det ej må förblifva en hvar tillerkändt, att, sorn fallet nu är, utan afseende på hemmansvärde få gagna redskapen i högre classer. Att förhöja afgiften för bränvinsminutering i allmänhet, tjenar föga till att förekomma fylleriet, så länge den mindre husbehofsbränningen existerar, enär fylleriet i stugan, bredvid pannan, skadar vida mera, samt bedrifves i större scala än å de privilegierade näringsställena, hvilka i någon mån controllera sig sjelfva, då deremot smygkrogarne äro nära nog omöjliga att åtkomma. Den som bor på landet, bar mycket folk och beröring med flera, får af denna sanning en daglig bedröflig erfarenhet. Hr von Knorring, Carl Henr.: Ehuru jag inser, att tiden är dyrbar, anser jag mig dock böra redogöra för mina åsigter uti denna måhända den vigtigaste delen af vår ekonomiska lagstiftning, då den ingriper djupt uti våra både ekonomiska och moraliska förhållanden. I många delar är jag förekommen af Hr von Rosen uti dess verkligen vackra och sakrika anförande; men äfven der torde vara något att anmärka, och jag får nu fästa Ståndets uppmärksamhet derpå. Hr von Knorring uppläste derefter följande: Då jag under förb Onsdags f. m:s plenum anmälte mig, var det i afsigt att väcka en ny motion om förändrade stadganden för bränvinsbränningen. Kort efter denna min anmälan ankom K.
Detta vill jag icke bestrida; men deremot påstår jag, att det vore ganska inconseqvent handiadt af detta Stånd, om det antoge Hr Grefvens framställning. Gr. Hamilton har yttrat, att Utsk. dels tagit ett steg för långt och dels ett för kort. Allt detta utgår å hans sida från hyllning af det samma jemkniugsförsiag, som jag bestrider, och hvarom Grefven till och med sjelf medgifvit, att det icke väl kunde antagas, om jag rätt förstod honom, men att det likväl hade hort af Utsk. försökas. Jag vet då icke, hvartill ett sådant Utsk:sarhete skulle hafva tjenat, annat än till tidspillan både för Utsk. sjelft och för R. St. Grefven har äfvenledes talat derom, att R. o. Ad. ej skulle genom återremiss utsätta sig för misstankan att icke vilja någon representationsförbättring, då Gr. Frölich åter påstått, att återremissen skulle verka motsatsen. Jag har väl icke så noga uppfattat dessa Herrars skäl för deras stridiga åsigter, men dock hört Gr. Frölich förklara, att Hr Lagerhjelm, Frih. Hermelin och Hr Akerman vore män, upphöjda öfver alla misstankar i afseende pä deras vilja att få en representationsförändring. Ehuru olika mina åsigter äro emot deras, så erkänner jag mig dock frestad att af ett skäl, som jag strax skall nämna, låta deras mening denna gången få råda, så vidt det på mig beror. Både vid förra riksdagen och äfven vid denna, då jag framlemnat bestämda förslag till representationsförändring, så hafva mina motståndare likväl alltid förklarat mig misstänkt för att icke vilja hafva någon representationsförändring. Om jag nu, i stället att vidhålla min egen mening, skulle förena mig med dem, som äro upphöjda öfver all misstanks, så kunde jag måhända äfven blifva delaktig af deras upphöjelse. Misslyckas det mig ändock, så torde jag få anse min ställning oförbätterlig. Försöket torde vara temmeligen oskadligt; ty det står icke så illa till med tiden, som Gr. Hamilton fruktat.
Att ett maximum för hvarje gren af Bankens lånerörelse bestämmes, det anser jag vara riktigt; men att från den rörelsen, hvars maximum icke är upphunnet, någon öfverllyttning af medel skulle förcskrifvas alt i allmänhet böra ske till en annan länerörelsegren, det anser jag icke vara riktigt; ty då skulle merendels bända, att när den förstnämnde rörelsen åter kräfde sitt maximum, så vore det på annat ställe så fästadt, att det ej kunde derifrån lossas, förr än efter cn längre tids förlopp. Hvad 13 punkten angår, att minimibeloppet för lån emot pant af guld och silfver må bestämmas till 10 r:dr b:co, så instämmer jag deruti helt och hållet. Detta yttrande kunde visserligen anses vara öfverflödigt; men då jag förnummit, att denna punkt inom Utsk. varit föremål för mycken discussion, och sålunda måhända äfven kunde föranleda någon sådan inom det II. Ståndet; så anhåller jag få förklara, det jag anser Utsk:s förslag i denna del vara välgrundad!. Den 14 punkten åter, som hänvisar till ett annat ställe i Ulsk:s utlåt., der det säges, att lån på guld och silfver skall vara inskränkt till ett visst belopp, kan jag för min del icke biträda. Detta belopp är utsatt till 400,000 r:dr. Jag anser dock, att lån på pant af guld och silfver kunna utgifvas till hvilka belopp som helst, emedan pant af guld och silfver är lika godt, som guld och 494 Den 18 December e. m. silfver. Likväl tror jag en’ olägenhet vara derutinnan, att den tid af ett år, som är medgifven för dessa låns återbetalning, är för lång. Enligt min tanka, borde den inskränkas till 6 månader.
Jag kan således icke annat än önska, att R. o. Ad. måtte bifalla ifrågavar. betänk., på det att man åtminstone ej af brist på penningar måtte hindras att för af mig nämnda förseelser straffa den indelta soldaten som vederbör. Jag röstar för bifall af betänk. Hr Åkerman, Fredr.: Då jag äfven i dag finner mig föranlåten att uppträda i strid med åsigter, som jag vet delas af många inom huset, skall jag måhända blottställas för enahanda oväntade förfarande, som under sista Lördagens plenum ägde rum, eller alt blifva erinrad derom, att jag har min plats på denna församlings sista bänk. För sådan händelse bör jag på förhand förklara, att en dylik erinran är alldeles ändamålslös; ty lika litet som jag anser den heder, som vederfors mig genom milt insättande i detta hus, minskad derigenom alt R. o. Ad:s öfrige ledamöter hafva deras platser framför mig, lika litet skall jag, af min plats på sista bänken, anse mig förhindrad att, så långt min ringa förmåga räcker, hädanefter som hitintills sträfva för hvad jag anser rätt och för fäderneslandet nyttigt. I afseende på det anförande, som vid början af detta plenum afgifvits, är redan af flere föreg:de talare hänvisadt derpå, att hvarken i den K. propos:n eller uti StatsUtsk:s utlåt, några andra än länsfängelser afses i vidsträcktare måtto, än hvad som är en följd af R. St:s beslut vid 1840—41 årens riksdag. Dä anslogs som kändt är 300,000 r:dr till stadsfängelser samt 100,000 r:dr till häradsfängelser. I följd af R. St:s förut vid denna riksdag fattade beslut är det åt Regeringen medgifvet, att återstoden af förut beviljade anslag finge utan afseende på den till 1840 — 41 års riksdag bestämda fördelningen avändas till fullbordande eller fortsättning af redan påbörjade läns-fängelser.
Instämmande i den af 1819 års Revisorer uttalade åsigt om nödvändigheten att, genom särskilt anvisade medel, bereda ifrågavarande fond det för dess fortfarande bestånd erforderliga understöd, hafva Revisorerne likväl, med anledning af den i sådant. afseende för sistlidet år till fonden i nåder anordnade nyss omförmälda ersättning af de under Kommerskollegii förvaltning ställda andelar af tulloch heslagsmedlen, icke kunnat underlåta att yttra den öfvertygelse, att, — i betraktande af de inhemska manufakturerna särdeles gagnande föremål, för hvilka de till sistnämnde fond inflytande tillfälliga inkomster äro afsedda, och då, på sätt af här bilagdt utdrag af räkenskaperna rörande dessa medel inhemtas, det visat sig, att under de är, denna revision omfattar, berörde inkomster icke varit tillräckliga för bestridandet af de utgifter, sorn blifvit anvisade å fonden, — dennas tillgångar icke lämpligen böra anlitas till det för densamma främmande ändamålet af gamla ulldiskontfondens understödjande. Deremot och då det, enligt Revisorernes tanke, med bestämmelsen af de till landtmannanäringarnes understödjande anvisade allmänna medel icke är oförenligt att deraf godtgöras de å gamla ulldiskontfonden för inhemska fårafvelns och ullproduktionens befrämjande anordnade kostnader, för hvilkas betäckande tillgång af fondens inkomster saknas, hemställa Revisorerne huruvida icke för framtiden ersättning till gamla ulldiskontfonden för det belopp, hvarmed årets utgifter å fonden kan hafva öfverstigit inkomsterna, må af sjette hufvudtitelns anslag till "jordbruk, handel och näringar" anvisas. Revisorerne, sorn tagit kännedom om de utaf Direktören L. Hofman Bang, i afseende å bans befattning att med råd och upplysningar tillhandagå inhemska schäferiägare, till Kongl. Kommerskollegium afgifna berättelser, hafva deraf, bland annat, inhemtat, att antalet af de utaf honom sistlidet år besökta schäferier utgjort 59, belägna i Dalarne, Upland, Södermanland, Nerike, Westergöthland, Östergöthland, Smaland, Blekinge, Skåne samt på Gottland, och att vid dessa schäferier befunnits tillsammans 26,001 far af diverse slag.
Ständer bifalla Utskottets, i Betänkandet N:o 45 framställda, förslag, det är ganska ovisst om och när någon förändring i Bankens verksamhet deraf kan blifva en följd, far Utskottet vördsamt tillstyrka, 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 48. att, i stället för öfvanberörde 29 § i Banko-reglementet, följande föreskrift må i blifvande reglemente intagas: Fullmägtige berättigas att ät trenne personer uppdraga utarbetandet af förslag till en så beskaffad organisation af Banko-verket samt reglering af dess tjenstemanna-personal, att, jemte åstadkommande af större enkelhet i förvaltningen och räkenskaperne, all möjlig besparing i verkets förvaltningskostnader på det hela samt ökad beqvämlighet för allmänheten må, utan åsidosättande af nödiga kontroller, kunna beredas; börande förslaget i fullständigt skick till Fullmägtige allemnas före slutet af år 1852, hvar efter detsamma, i händelse af Fullmägtiges godkännande, får tills vidare bringas till verkställighet, under vilkor likväl, att Bankens nuvarande aflöningsstat icke må öfverskridas; och ega Fullmäktige, att låta, på Bankens bekostnad, besörja tjenstgöringen för de personer, som till förslagets upprättande utses, under den tid de dermed äro sysselsatta, samt att i och för detsamma tilldela dem något lämpligt arfvode. Stockholm den 13 Juni 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851. Banko-Utskottets Utlåtande, N.-o 49. 1 N:o 49. Ank. til! Exp. Utsk. d. 18 Juni 1851, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af förre gårdegaren C. M. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta a diskontlån.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 och 16 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 38, i anledning af väckt motion, om kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 15 och 16 dennes på bordet lagde betänkanden: N:o 39, i anledning af väckta motioner, om bestämmelser i afseende å tillsättning af klockare-lägenheterna i Skäne, Halland, Blekinge samt Bobus län; N:o 40, i anledning af väckt motion, om meddelande af föreskrift att kassa-inventeringar årligen skola hos Hospitals-sysslomän verkställas; N:o 41, i anledning af väckt motion, att garnisons-tjenstgöringen å Långholmen måtte af garnisons-regementena i Stockholm bestridas; N:o 42, i anledning af väckt motion, om indragning af Kommers-kollegium; N:o 43, i anledning af väckt motion, om indragning af Ivrigs-akademien vid Carlberg; N:o 44, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande för beredande af lättnad i Båtsmans-roterings-besväret; samt N:o 45, i anledning af väckt förslag, att Universiteterne i Upsala och Lund måtte indragas och Universitetet i stället uti Stockholm inrättas. Bih. till B. St. S. D. Vid föredragning af Siats-Utskottets den 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 27, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den sedan början af 1850 och 1851 års riksdag förflutna tid biföll Ridderskapet och Adeln 1, 2, 3, 4, 5,9, 11, 12 och 13 punkterna af detta Utlåtande och ladén öfriga deri förekommande punkter till handlingarne.