Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna velat, PwSt:s penningeverk skulle få granskas, var man viss, att andra ledamöter skulle fordra jemväl granskning af Statsrådets prot.; och ett ytterligare skäl för uteslutande af både det ena och andra var den omständigheten, att då ingen bestämd tid utsattes för urtima riksdagars längd, skulle det kunna hända, att granskningen af Statsrådsprot:n eller Bankens och Riksg:scont:s räkenskaper ej bann fullbordas, innan det ärende, som utgjorde egentliga föremålet för R. St:s sammankallande, redan vore afgjord. Orsaken åter, hvarföre Utsk. ej öfvergått på Hr v. Troils mening, har varit, att i andan af vår grundlag finnes nedlagd en senfärdighet i antagandet af grundlagsförändringar, Den it Sej) t emi) er c. m. hvilken Utsk. ej ansett välbetänkt att rubba. Beträffande deremot Frih. Palmstjernas anmärkning, att frågan om riksdagskostnaden bort särskildt omnämnas, har Utsk. trott, att det tillkomme Konungen att framställa, af hvilka fonder dessa kostnader böra bestridas, och att således frågan ändock aldrig kunde undgå R. St:s uppmärksamhet, så framt man ej ville förutsätta en glömska i detta afseende å Regeringens sida. Men Frih. Palmstjernas anmärkning om uteslutande af ordet sjelf, som influtit i Utskrs redactionsförslag, gillar jag fullkomligt. Jag erkänner, att uttrycket innefattar ett misstag, tillkommet genom oaktsamhet, ehuru till Utskls urskuldande kan anföras, att Konungen här står i motsats mot R. St. I öfrigt vill jag angående hela detta förslag blott tillägga, att jag finner meningarna så stridiga, att det skulle vara förgäfves att vidare uppträda till försvar för Utskrs åsigt. Jag måste dock förklara, att jag för min del anser förslaget välbetänkt och af beskaffenhet att sällan eller aldrig leda till något ondt, men, om det riktigt användes, till mycket godt i afseende på riksdagarnas förkortande, hvarpå Hr v. Troils nyss citerade exempel, hemtadt från denna riksdag, kan tjena såsom upplysande bevis; ty säkert hade innevar. riksdag fått en helt annan karakter och utgång, om R.
Hysteri lämnar större utsikt att kunna fullständigt botas, ehuru här mången gång fordras ett otroligt tålamod. D e t är en sjukdom, snart sagdt omöjlig att definiera, vissa typer kunna nog uppställas, som dock öfvergå i hvarandra o c h som uppträda m e d ett antal symptomer, nästan lika stort som det finnes sjuka individer. D e t gäller ej så m y c k e t att bortsuggerera det eller det symptomet, hvilket j u rätt ofta lyckas, som fastmer att stärka den psykiska motståndsförmågan o c h återställa jämnvikten i själslifvet. T y hysterien är en själssjukdom, o c h det är tydligt att psykiska medel framförallt måste användas, för att man skall kunna komma till målet. Psykoterapien är den enda metod, som här kan uträtta något, emedan den vänder sig m o t sjukdomen förmedels den sjukes själ; suggestionen, öfningen o c h uppfostran äro dess medel. E n väsentlig sak är alltid att vinna den sjukes förtroende, att med sympati komma h o n o m till mötes o c h att med deltagande lyssna till hans berättelser. Neurasteni, den nu så moderna sjukdomen, är också tacksam att behandla. D å de sjuka, som lida häraf, stundom ha en dålig sömn, måste de först lära sig sofva. Man får dock icke tro, att de fall, där sömnen m e d lätthet kan framkallas, därför äro lätta att bota. I alla gäller det att stödja, att uppehålla det sviktande modet, att vara för den sjuke en ledare, en vän, till hvilken han kan trygga sig. H o s flere neurasteniska o c h äfven hos hysteriska kunna en mängd symptomer förek o m m a, som så träda i förgrunden, att de utgöra nästan hela sjukdomen, ehuru de uppträda isolerade o c h täcka så att säga de vanliga symptomerna. D i t höra de olika formerna af tvångsföreställningar, hvad franska läkare kalla » folie du doute » och » délire du t o u c h e r », torgskräck, alla möjliga former af sjuklig fruktan, t. e x.
Skillnaden emellan dessa tillgöranden och dem, hvarigenom Staten åbringas skuldförbindelser, är derföre så uppenbar, att begreppen derom ej lära förvillas hos någon, som vill och kan derå fästa uppmärksamhet. För den händelse, att bristande tillgång för detta ändamål å extra utgiftsmedlen uppstode, lärer Regeringen emedlertid ej underlåta, att, i hvad på Henne kan ankomma, af andra tillgångar än Statsmedel understödja regleringen af Kongl. Theaterns skuld, för hvars betäckande långifvaren i öfrigt kan påräkna säkerhet i Theaterns materiel och afkastning för dess lokal. Hvad serskildt beträffar frågan, huruvida Regeringen varit berättigad att å extra utgiftsmedlen anvisa ifrågavarande bidrag, så lärer bedömandet häraf ingalunda bero af den serskilda förklaring, Hr Justitieombudsmannen 315 ansett sig befogad gifva öfver ändamålet med dessa medel. Lagligen meddelade föreskrifter tjena i detta fall ensamt till rättesnöre, och då dessa icke förbjuda anvisningar för Theatern, hvilken dessutom vid den tid, då omförmälda bidrag beviljades, egde serskildt anslag på Stat och således icke var främmande för dispositioner å en för extra Statsutgifter bestämd tillgång, så lärer rådgifvande åtgärden i denna del så mycket mindre kunna anses hafva utgjort ett uppsåtligt afvikande från tydlig lag, som, utom att någon sådan i detta hänseende ej finnes, har härigenom intet annat skett, än hvad föregående Ständer godkänt. I afseende på Hr JustitieOmbudsmannens yrkande af ansvar för öfverträdelse af 64 § Regeringsformen, åberopa svaranderne hvad de om slikt yrkande anfört. Påminnelserna i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Stjerneld. Löwenhielm. Åkerhjelm. Lagerbjelke. von Schulzenheim. Gyllenhaal. Ihre. Skogman. Munthe. Memorialet Lii. G., angående utbyte af första Majorsboställe! vid Westmanlands Regemente Öster Bennebeck emot egendomen WestTerna.
Klas har varnat dem, han har belönat de socknar som förhållit sig stilla, med att ge dem eftergift i skatterna, han har tillskrifvit och varnat allmogen, och förmanat dem att icke på detta blodiga sätt söka skaffa sig rätt. Men uppviglarne tros mera af de uppretade bönderne, och allt större har det onda vuxit. Det kan ej hjelpas, stränghet måste dock nu slutligen användas, om ej hela landet skall ges till spillo". "Ja, herre gud", suckade fru Metta. "Hvad är det annat än ohyggligheter som stunda. Talas det ej om hur både bröd och annan mat blifvit förvänd i klara bloden. Och talte icke fru Regissa om huru de berättat om, att en gammal ek burit ollon som sett ut som turkhufvun, med spetsiga mössor på nacken, och sådana, att ingen trädsnidare kunnat skära dem bättre. Och när de sen brötos opp, voro de fulla med blod. Ja, ja, herre gu! Hvad blir det väl annat än blodiga och ohyggeliga händelser, när christna menniskor fara fram som turkar och hedningar. Ja, ja, sådant spås före, och värre än sker". Påföljande morgon red en ryttare in på gården och frågade efter herr Erik Liljeholm. Han framlemnade ett bref från ståthållaren, deri denne skref, att han nu rastade med krigsfolket endast få mil ifrån Tannila, att nästa nattqvarter skulle tagas i en by blott en fjerndels mil derifrån, och att han inbjöd sig sjelf, jemte några följeslagare, till gäst hos herr Erik, väl vetande att fru Mettas spisekamrar icke fruktade att anfallas. Herr Eriks min ljusnade klarligen, och han gick för att åt fru Metta meddela nyheten om den käre och aktade gästens ankomst som blifvit förebådad, och att fröjda sig öfver den heder som skulle ske hans hus. I hans håg föll ingen tanke på att i det nyss plundrade huset någon svårighet kunde uppstå vid att emottaga den höge gästen. Han blef derföre öfveraskad att till svar på sitt meddelande se fru Metta slå ihop händerna, under det hon utropade: "Åh herre min skapare, och det sägen J så lugnt, herr Erik!"
Att Rcgistratoren i JustitieRevisionen och Rcgistratoren i Hof - Rätten bjifwit lika ansedde mäste hafwa stedt för TitclnS stull, ty deras inkomster äro mycket olika äfwen som -eras värdighet, Om jag ej irrar mig, har Utskottet räknat Sex Lagmän för mycket säsom innchafwande Boställen. Det lärer blott wara Lagmännen i Upland och Södermanland som fä vidkännas hedren att betala ZZ R:d. 16 h. Att de öfrige Lagmännen som allmänneligen endast hafva 2c>c> R:d. lön, stola betala iO.R;d. torde ej wara stäk, dä deras sportler merendels ätgä vid tjenstens utöfning. Uti Stockholm äro Fyra KämncrS - Rätter och i hvardera en Primarie Kämner. Det är säledes ei; mitzräkning, dä blott en blifwi^ uppförd i Tabellen tili den emot inkomst sannerligen för högt beräknade afgift 4076 Den 10 Gctober. algift iv Rld. I följd af nyssnämnde missräkning fL de öfrige Kämnerernes antal nedsättas till Ätta. Mätte deras Bewillning äfwen kunna minskas. Auscultanter och Extraordinaricr wid publiqur Werk, äro ansedde till Cn R:d. 24 ss., ehuru större delen af dessa icke äga nägot, och med yttersta möda kunna skaffa sig lisSbärgning. I allmänhet är wid den sä kallade Minimi - Tabellen, som stundom kan fö>wandla§ till M.ximum, anmärkningSwärdt, akt Tftnstewän ej till gobo njuta samma rättighet som en» fkildta personer, att frän ben ärliga inkomsten göra afdrag för räntan ö ben skuld de möjeligen kunna , hofwa, samt mäste säkedcs för det de göra Staten? tjenst och derföre hafwa dälig lön, betala för den förmögenhet de ej äga.
Det förefaller mig, i fall detta ej yttrats af den utmärkte mannen, som vore det de obotfärdiges förhinder, som lage i vägen för framgången af sådane förslag. Frih. Palmstjerna har sagt att Hypotheks-föreningarnes utlemnade lån visat sina verkningar, dels deri, att höja egendomspriserna, dels att betala gjorda skulder, dels också att skaffa tillgångar för dem, som begagna penniugar till njutande af öfverflöd — dessa upgifter vågar jag förklara vara något missledande. Om vi betrakta hvartill i allmänhet den skuldsättning blifvit använd i hvilken landet, under loppet af de sednare decennierne, råkat, mäste man väl dock erkänna att den hufvudsakligen åtgått lill produktiva ändamål. Må det tagas i betraktande, hvilka förlager jordbruket behöft för åstadkommande af den ökade produktion, som frambragts, hvad som blifvit användt till handelns och sjöfartens uphjelpande, enär handelsflottan ökats med 20,000 å 30,000 läster på de senare åren, hvad som blifvit åtgjord! för fabrikernes och näringarnes i allmänhet lyftande, och man kan då ej undgå att erkänna, hvilka stora kapitaler, som erfordrats och i alla grenar af industrien blifvit nedlagda under den tid, som den ökade skuldsättningen egt rum; men samhället har genom Den 12 April f. m. 329 den ökade skuldsättningen ej blifvit fattigare, ty med Staten måste det vara samma förhållande, som med enskilda bolag, att förmögenheten är lika med saldo, mellan skuld och tillgång.
torde adresseras till Allmänna TidLager af alla sorters utmärkt goda ningskontoret, Gefie. (G. 321 x 1) Parfymer, Eau de Cologne, Tvål, flere [112] sorter, Bläck, Blanksmörja, SkrifmatePlats s o m sällskapsdam rialier, Gratulationskort m. m., m. m. sökes af en 21-årig flicka med god upp[93J fostran, godt, jemnt lynne. V i d ett vänligt bemötande fästes största afseTill salu finnes: endet. Svar till Iduns Redaktion, f. Hos Looström &amp; komp. och de flesta v. b. till » I. [no] öfriga bokhandlare, häftad 9 kr., bunden 10 kr. : E n 1 9 å r s flicka T r e d j e betydligt tillökade upplagan utaf med god uppfostran söker sig plats PLATSSÖKANDE. i familj gå frun barn, dem sik. (helst på landet) för att till hända. är hon villig att den B J U R S T R O M S Lampmagasin o c h Drottninggatan 51 I O sökande bar r d b o Lyiartiöar och Allt Konstföremål i alla möjliga branscher och [39] former ett priser. 8 8 » torde godhetsfullt lemå denna tidnings Byrå, SturePlatina-Lailipa y ä 40 t t ö r e p r Absolut ren! Skånska mn i k a! å k a n n a! Stark! Klar! Ättikfabrikens förseglade å 1 hos alla I Drottninggatan glasflaskor parti endast nadsgatan i v Stockholm. 19. genom agenter, Skånska Malmskil-, 46, Stockholm. Billiga priser. A T » n t Tvätt utföres äfven af härvarande ordentliga tvätterskor, U U vS » I hemtas och hemsändes, då adress uppgifves pr telefon 43 90 eller pr post. Obs. Såsom mest spridd af alla tidningar 7 i vestra Östergötland, egnar sig denna tidning bäst för all annonsering från ser. Vadstena i dec.
Detta måtte således höra till Statens reglerande, och deraf vara en följd, att frågan bör af Förstärkt Statsutskott afgöras. Friherre Cederström: Med Grefve af Ugglas förenar jag inig fullkomligt, att om frågan vore om en pension, borde den af Förstärkt Statsutskott afgöras. Men då i Yoteringspropositionen frågan är om ett arfvodej påstår jag, att detta ord måtte utbytas emot ordet pension. Är frågan om en lön, så kan den icke bifallas ens af alla fyra Stånden, ty den är då en olaglighet. Herr Hjerta: Då Friherre Cederström så mycket fäster sig vid ordet arfvode, skulle jag tro att rätta vägen för honom varit, att i ConstilntionsUtskottet beklaga sig deröfver, att ett sådant blifvit tilldeladt ett i tjenst varande StatsRåd. Jag ber dessutom få fästa uppmärksamheten på det oskyldiga i misstaget af ord härstädes, emedan frågan verkligen är om ett arfvode, som H. E. Herr Grefve Rosenblad förut åtnjutit på TullStaten, och hvilket icke lärer kunna anses annorlunda än som ett slags pension, ehuru det icke blifvit så benämdt, måhända för att icke synas1 gifva pension åt en i tjenst varande Embetsman. Herr von Hartmansdorff: Då Friherre Cederström gör en så bestämd åtskillnad emel - Den 3 November e. m. Ian orden pension och arfvode, önskar jag, att han äfven ville vara så god, och läsa upp det ställe i Grundlagen, hvarest denna skillnad finnes utsatt, på det man måtte få något säkrare att rätta sig efter, än hans hlotta utsago. Herr Skogman yttrade, att han vore förekommen af Herr Hjerta, och förenade sig med honom. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Det är allenast i afseende på redactionen afVoteringspropositionen, jag her få erindra,att, såsom det föreföll mig, Nej-propositionen icke innehåller en så bestämd motsatts till Ja-propositionen, att det ju skulle kunna hända, att i fall Nej-propositionen vinner, pensionen ändock på annat sätt kan komma att fortfara.
Till Topografiska arbeten, å Kongl. Krigs-Kollegii Fortifikations-Af delnings Stat uppförda, 12,000: 12,000: — Af Anslaget till Oförutsedda utgiltei: Arfvode för en utländsk Kartegravör 1,000: 166: 32. Balans från föregående året: — -— Utgift: Löner och Alf voden 516: 3g. •—• i2,38i: * Inqvarterings-penningar 1,878: 26. — Astronomiska observationer, Rekogno% sceringar, Kartegravyr m. m. samt Expenser, iog74:4^,I,‘ «o 4 5 f: a 4 • 1 * * S;r 23,491: 36. 11. 24,711: 2. 1 lv Leverering: Till Kongl. Krigs-Kollegium, i afräkning å ett år i83g derifrån erhållet förskott, , ... Balans till påföljande året: Till arfvode för en vid Topografiska Corpsen anställd utländsk Kartegravör, hvars åliggande varit att såväl gravera det Corpsen till utgifvande anbefallda nya Karteverk , som ock att inöfva Elever, är, såsom förut i denna Berättelse omförmäles, enligt Kongl. Brefvet — 213 — den i Februari i836, anvisad en summa af 1,000 R:dr årligen, att, utaf 3:dje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda utgifter, utgå under 5 års tid, räknadt från och med Mars månad berörde år. Detta arfvode har likväl med Februari månad 184* upphört. Enligt Revisorernes tanka, sakna räkenskaperna, i vissa fall, nödig fullständighet. Exempelvis må anföras, att Corpsens skuld till Kongl.KrigsKollegium, 4>ooo R:dr, för hvars gäldande 2,000 R:dr under hvarje af revisions-åren afförts, under titel: ”Ersättning”, icke blifvit i räkenskaperna balanserad.
Beredningen vore en permanent sittande authoritet, inför hvilken den ena StatsSecreteraren och ExpeditionsSecreteraren efter den andra inträdde och föredrog; men det är ej möjligt, att desse personer skulle kunna fullgöra detta i förening med rättigheten att förvalta andra embeten. Jag hamställer, om det är nyttigt, att hafva en institution, som förutsätter beredandet af alla ärender, men som aldrig kunnat fullgöra denna skyldighet. Likväl har under alla de förflutne Piiksdagarne ingen anmärkning emot någon af StatsSecreterarne för ett sådant förhållande kunnat äga rum, emedan intet ConslitutionsUtskott kunnat förbise omöjligheten för StatsSecreterarne att fullgöra detta åliggande. Herr Rothliebj Carl Fredrik: Om 5 och 6 §§. af den nya redactionen hade blifvit bifallne, till hvilka jag, vid voteringen lagt Ja, så hade helt naturligt följt, att äfven io §. blifvit bifallen. Men då dessa föregående 5 och 6 §§. blifvit afslagne, kan, enligt min tanka, ej eller den nya redactionen af io §. bifallas. Jag vill medgifva och torde äga närmare kännedom derom, då jag såsom ProtocollsSecreterare länge varit Protococllsförande i Beredningen, oeh slutligen äfven tjenstgjort såsom ExpeditionsSecreterare, att icke denna Anställt Den 23 Februarii e. m. 9> fyller sitt ändamål, men som den synes vara och är en integrerande och ovilkorlig del af den nuvarande StyrelseFormen, är min öfvertygelse, att den bör bibehållas. En annan sak bade varit, om StatsRådet nu, såsom Rådet i fordna tider, hade varit fördeladt på a:ne divisioner, hvaraf den ena afgjort rättsfrågor, och den andra ekonomiska mål. Om vi hade ett sådant Råd, vore Allmänna Beredningen öfverflödig. Men nu, och intill dess en förändring af StatsRådet inträffar, anser jag nödvändigt, att bibehålla den. Jag får således, lika med Herr Tham och de, som förut yttrat sig i samma mening, hemställa, att io §. måtte bibehållas sådan den är, och det nya redactionsförslaget afslås. Friherre Boijej Ludvig:
Räkenskaperna öfver Statens jernvägs-byggnader, som utgöras af särskilda hufvudböcker för vestra och södra stambanan, jemte tillhörande journaler och verifikationer, hafva ännu ej undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten. Uti dessa hufvudböcker inbalanseras vid årets början summan af föregående års så väl inkomster som utgifter för jernvägs-arbetena, i följd hvaraf årets räkenskap således lemnar upplysning om totalbeloppet af de från arbetets början dertill utanordnade medel äfvensom af de under hela byggnads-tiden bestridda kostnader. / Under revisions-året äro för detta ändamål, på grund af Kongl, brefven den 10 November 1855 samt den 8 September, 5 och 19 December 1856, af de utaf Rikets Ständer härtill anvisade medel anordnade tillsammans 3,383,333 R:dr 16 sk., hvilken summa Chefen för Statens jernvägs-byggnader, med fästadt afseende å de för hvardera stambanan af Rikets Ständer beviljade anslagens belopp, fördelat med 2,768,333 R:dr 16 sk. till den vestra och 615,000 R:dr till den södra banan. Då härtill läggas de under år 1855 för vestra stambanan anordnade 1,145,000 R:dr och för södra stambanan anvisade 205,000 R:dr, eller tillsammans 1,350,000 R:dr, uppgår summan af de intill 1856 års slut för Statens jernvägs-byggnader af Kongl. Stats-kontoret utbetalde medel till 4,733,333 R:dr 16 sk., hvaraf 3,913,333 R:dr 16 sk. för den vestra och 820,000iR:dr för den södra stambanan. Af den berättelse angående dessa arbeten, sorn från Chefen för jernvägs-byggnaderna blifvit Revisorerne under deras gransknings-förrättning tillställd, inhemtas bland annat, att under revisions-året, likasom nästföregående år, vid jernvägs-byggnaderne användts endast Svenska Ingeniörer och arbetare.
En ledamot, Hr Rosenblad, Bernhard, har behagat benämna den emot hans egen stridande åsiglen Den 31 0 c I o b er e. m. 4.1. för advocatorisk. Jag skulle likväl lro, alt innan nian så benämner en åsigt, borde man hafva gjort sig något närmare reda för frågan, än denne värde ledamot synes hafva. R. o. Ad. liar visserligen i ett föregide plenum beslulat, att del icke skall vara alla valkretsar tillåtet att välja utom sina egna medlemmar, men man behöfver väl icke vara synnerligen väl bevandrad hvarken i språk eiler i logik, för alt finna, alt detta icke är detsamma som ett beslut alt det skall vara hvarje valkrets förmenadt att välja utom sig. Det ligger ett temmeligen betydligt mellanrum mellan dessa begge meningar, oell hvad som innefattas i den förändring af Hr von HarlmansdorfTs förslag, hvilken så väl jag, sorn Frih. Hamilton och Hr Mannerskantz begärt, är intet annat, än att det icke skall vara hvarje valkrets ovillkorligen ålagdt att välja inom sina egna medlemmar. Denna sak är i sanning till den grad enkel, att det förundrar mig att någon kunnat misstaga sig derom, och det måste hafva skett af förhastande. I öfrigt begärde jag ordet, derföre att, då jag för en stund sedan lillkännagaf, att jag ville rösta för det framställda förslaget under vissa villkor, jag nu velat utbedja in i g alt få förklara, alt, sedan dessa villkor ej blifvit af Hr von Hartmansdorff medgifna, jag anser mig på det högsta berättigad alt säga nej lill förslaget. Här är nemi. icke fråga om mindre, än om man skall få en representation med dugliga ledamöter eller icke. Detta har jag förut sökt bevisa och andre ledamöter hafva gjort det bättre än jag. Deremot hafva de 2:ne ledamöter, som äro af den motsatta åsigten, under denna discussion resumerat sina skäl derför, och jag tror att dessa resumeer äro af den beskaffenhet, alt de tydligare böra tala emot förslaget, än alla de skäl, som för den motsatta åsigten kunna anföras.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 Eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den i5 Junii 1829. Plenum klockan 6 Eftermiddagen. Justerades Elfva ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plena den 12 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut. Den i5 Ju nii e. m. Herr RibenCarl Wilhelm: Ridderskapet och Adeln har i ett föregående plenum beslutat, att RiddarhusUtskottets förnyade förslag till Riddarhusordning skall serskilt tryckas, och bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter utdelas. Till åtlydnad af detta beslut har RiddarhusUtskottet äfven gått i författning om tryckningen, och jag tror, att Utskottets nyssnämnde förslag kan nästa Måndag utdelas. Men jag anser min skyldighet vara, att inför Ridderskapet och Adeln anmäla, att ändamålet eller en fullständig granskning af ämnet ej vinnes, om icke Utskottet anmodas att på enahanda sätt låta trycka och utdela äfven dess förra den 7 sistsidue Mars afgifne Memorial och Förslag till ny Riddarhusordning. Detta skulle blott omkring tre dagar fördröja utdelningen af senare förslaget, och tillökningen i tryckningskostnaden blef ganska ringa. Jag får derföre anhålla, om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall härå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, i anledning af Herr Ribens nyss gjorde framställning, anmoda RiddarhusUtskottet, att låta, under form af Bilaga till Ridderskapets och Adelns Protocoll för den <) sistlidne Mars e. m., sorn innefattade RiddarhusUtskottets den 7
Ad. åtskiljdes kl. | 10 på aftonen. In fidem protocolli. Albert Munck. lördagen den 20 December 1856. Plenum kl. 10 f. m. Just. 11 prot:s-utdrag för gårdagens plenum. Föredrogs Hr Ribbings, Arvid, d. 19 dennes på bordet lagda motion, att, på sätt Just.Ombudsmm föreslagit, Landsh:gelnstrukt:n måtte i vissa delar upbäfvas eller förklaras, m. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, i afseende på denna motion, finge fästa R. och Ad:s upmärksamhet derpå, att då LagUtsk:s Utlåt, öfver Just.Ombudsm:ns berättelse i går föredrogs, detta skett af Utlåt, i dess helhet, så att discussionen omfattat så Väl den föregående punkten, ang:de aflöningen för Just.Ombudsmm och hans Kansli, som den sednare punkten, deri Utsk. yttrat sig om Just.Ombudsmms embetsförvaltning. Endast den förra punkten hade blifvit af R. och Ad. återremitterad; men som öfverläggningen omfattat Utlåt, i dess helhet, hade deraf blifvit en följd, att alla under discussionen afgifna yttranden måste åtfölja den beslutade återremissen till Utsk. Såsom yttrande öfver LagUtsk:s Utlåt, om Just.Ombudsmms berättelse, hade Hr Ribbings anförande således redan, enl. R. och Ad:s beslut, blifvit meddeladt LagUtsk, och någon propos. om remiss af detsamma till LagUtsk. kunde således ej vidare framställas, enär, om en sådan besvarades med Nej, det skulle innefatta ett uphäfvande af det beslut, R. och Ad. redan fattat.