Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer skulle komma att anslå erforderliga summor lör fullbordandet af nordvestra stambanan emellan Christinehamn och Norska gränsen under de närmast följande åren, kunde af det dertill erforderliga anslag ett belopp af 2,250,000 Riksdaler, utöfver hvad som beräknades för sjelfva arbetet, under nästa år ställas till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att af Trafik styrelsen användas till anskaffande af den bristande materielen, hvaremot samma belopp borde af blifvande trafiköfverskott återgäldas på det sätt, att Trafikstyrelsen, i den mån nordvestra stambanan emellan Christinehamn och Norska gränsen för trafik öppnades, uppsatte den dertill i kostnadsförslaget beräknade rörliga materiel för 1,280,000 Riksdaler och dessutom under loppet af åren 1867, 1868 och 1869, eller förr, kontant till Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader eller till Rikets Ständers Riksgälds-kontor inbetalte återstoden 970,000 Riksdaler. Deu tillvext i trafik, som ständigt varit för handen, har icke allenast förorsakats af det vexande behofvet af varuomsättning, den har utan tvifvel till väsendtlig del påskyndats genom de efter hand redan medgifna nedsättningarne i trafikafgifter. Hvilka af dessa orsaker hittills varit mest verkande, torde vara svårt att afgöra; det vissa är, att rörelsen nu visar de osvikligaste tecken till en hastigare än tillförene stigande liflighet och alt Statens jernvägstrafik för närvarande befinner sig i ett stadium, då kraftiga åtgärder måste vidtagas, så framt transportförmågan skall kunna gå i jemnbredd med anspråken derpå. Desto fullständigare de vexande anspråken nu uppmärksammas och tillgodoses, desto hastigare skall rörelsens utveckling försiggå och desto förr skall den tid inträffa, då trafiköfverskotten äfven räcka till afbetalning af ränta och amortering af anläggningskapitalet. Styrelsen föreställer sig, 8tt, då icke mindre än 62,250.000
Det af Utskottet, i Utlåtandet N:o 193, utöfver det gamla anslaget, föreslagna löne-belopp, bifölls att utgå, på sätt Utskottet föreslagit, men med det tillägg, alt de embetsoch tjenstemän, som lagligen finnas berättigade att undfå afsked med lönernas bibehållande, må ega alt å Indragnings-stat njuta hela beloppet af den aflöning, de i följd af detta beslut åtnjuta. 9:de punkten. Stats-Conloiret. Litt. a) Hvad Kongl. Majjt, i Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, föreslagit, i afseende på den fråga, som är föremål för detta moment, blef af Ridderskapet osli Adeln bifallet. Litt. b j Cj dj e och f b iföl los. 10:de punkten. Kongl. Kammar-Rätten, Det af Utskottet i Utlåtandet N:o 193, utöfver det gamla anslaget, föreslagna löne-belopp bifölls att utgå på samma sätt och lill alla delar under samma vilkor, som det för Kongl. Kammar-Collegium här ofvan blifvit beslutade. Urte punkten. Kongl. Sundhets-Collegium. Litt. a bifölls. Litt b. Anslag beviljades för 8 nya extra Provincial-läkare, och lönebeloppet för samtlige extra Provincial-läkare bestämdes till 450 R:dr Banco hvardera, under vilkor, att de icke tillika få innehafva andra tjenster. Litt c. Den af Utskottet utöfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagna löne-förhöjningen af 400
Så bestäldt, vandrade hon upp till gården, men sparfvarne flögo gladeligen sina färde. Som hon nu kom inför sin matmoder och bar sållet fullt med vatten, blef käringen öfvermåttan förundrad, och sporde: »hvem har lärt dig det? Aldrig trodde jag du kunde så mycket.» Men den lilla sade ingenting, utan teg; ty hon ville inte röja sina små vänner. Någon tid derefter lät käringen åter kalla ladugårds-pigan inför sig, och sade: »jag vill nu föresätta dig ett annat prof. Här har du tvänne garn, det ena hvitt, det andra svart. Nu skall du gå till elfven, och tvätta det hvita garnet tills det blir svart och det svarta garnet tills det blir hvitt; men allt skall vara färdigt i afton när sol rinner ned.» Ja, flickan hade ingen annan råd än att lyda, utan tog garnen, gick till elf-stranden, och begynte tvätta så fliteligen; men huru hon tvättade och tvättade, blef det hvita garnet hvitt och det svarta svart, alldeles som förut. När hon nu såg att hon inte kunde fullgöra sin matmoders uppdrag, vardt hon högeligen bedröfvad, och satte sig på stranden och grät. Då kom hela fogel-svärmen åter flygande som en sky, och slog ned i björkarne vid elfven; och alla små sparfvarne till att qvittra och skrika, hvar ifrån sin qvist, den ene gällare än den andre: »Tag det svarta, Håll dig åt öster! Tag det svarta, Håll dig åt öster!» Nu kunde flickan väl förstå, att foglarne åter ville hjelpa henne. Hon gjorde fördenskull efter deras råd, tog det svarta garnet, gaf sig öster uppåt elfven och begynte tvätta, och se, nu hade hon icke så snart doppat garnet, som det på en gång blef hvitare än den hvitaste snö. När så det var gjordt, tog hon det hvita garnet och skulle till att tvätta. Då sjöngo foglarne åter igen: »Håll dig åt vester! Håll dig åt vester!»
Sistnämnde föreskrifter äro af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bondestånden godkända; och torde således böra anses vara af Rikets Ständer antagna. I fråga om beloppet af tull-restitutionen hafva Presteoch Bonde-stånden jemväl bifallit Utskottets förslag; hvaremot Ridderskapet och Adeln vidtagit den förändring härutinnan, att, då införsels-tullen å råsocker blifvit af samma Stånd förhöjd Irån 8 till 9 öre skålpundet, tull-restitutionen vid utförsel af raffinad-socker också förhöjts från 10 till 11 öre per skålpund. Då införsels-afgifterna ej mindre å råsocker, än å tobak, ofärgadt bomullsgarn samt oberedda hudar och skinn, eller alla de råämnen, efter hvilkas förädling härstädes tull-restitution torde ifrågakomma, ännu icke äro af Rikets Ständer slutligen bestämda, utan torde blifva föremål för omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott, finner Utskottet sig'föranlåtet hemställa, att det må tillåtas Utskottet att uppskjuta afgifvandet af slutligt yttrande öfver beloppet af tull-restitutionerna enligt ifrågavarande §, intill dess införsels-afgifterna å omförmälda råämnen blifvit af Rikets Ständer bestämda. Stockholm den 9 Oktober 1857. STOCKHOLM, tryckt hos E Westrell, 1857. Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. 1 N:o 27. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Okt. 1857, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående tullbevillningen.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Företog Högloft. Ridderskapet och Adeln val af fullmäktige i Rikets Sländers Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, kapiten, R. S. O.; Hr von Hartmansdorff, August, president, C. N. O. m. St. K.; och Hr Skogman, Carl David, president, C. N. O. m. St. K.; S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af frenne suppleanter lill Ridderskapet och Adelns fullmäktige i Rikets Ständers Bank; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Hr Nordensvan, Otto, kapiten; Friherre af Ugglas, Curt Gustaf, vice häradshöfding; och Friherre Stjernstedt, Jacob Theodor, kapiten, R. S. O. S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Lagerbjelke, Gustaf; Hr Printzenskjöld, Carl, protokolls-sekreterare; Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, professor, R. N. O. S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af trenne suppleanter till fullmägtige uti Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Hr Lagerhjelm, Pehr, assessor, R. N. O.; Hr Reenstjerna, Abraham Alexander, kammarherre; Grefve Wirsén, Axel Emil, major. S. D. Företog Höglofl. Ridderskapet och Adeln val af direktörer och suppleanter vid Låne-kontoren uti Götheborg och Malmö; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till:
Men emot Rikets Ständer,' som i denna fråga hafva ensamt afgöranderätt, återstår intet correctif för det de ovilkorligen föreskrifva sädens uppköp i orätt lid. Jag yrkar derföre återremiss, i det svaga hopp att, genom inbjudning til! de andra Stånden, de måtte förmås frångå sina förra beslut. Grefve von Rosens Axel: I anledning af det förslag, som bär blifvit framställdt till en sort förändrad Magazins-Direction, tar jag mig friheten yttra, att 5 års erfa» Den 5 Fe b i lia r i i f. m. renhet, sedan den förra upphörde, ännu är alltför liten för alt deraf draga säkra slutsatser. huruvida någon ersättning för densamma i ungefär lika form hör äga rum. Jag håller mig endast vid Konungens Proposition, utgående från den synpunkt, att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att hafva några medel till spanmålsuppköp i missväxtår. I synnerhet i första punkten kan jag icke instämma med Utskolten. Ju mindre man kan göra detaljerade reglor, och i det stället öfverlemna det administrativa åt Konungen, ju bättre hör den föreslagna åtgärden lyckas. Att sedan Läns-slyrelserna uppgifvet Spanrnålsbehofvet, låta Kungörelse derom i allmänna tidningarna utgå, skulle säkert uppväcka oro i landet, opinionen om en spannemålsbrist stiga samt i följe deraf prisen onödigt betydligen höjas. Deremot, om hvarje Läns-Styrelse i tysthet får lemna underrättelse om denna omständighet, skall saken utan tvifvel gå mycket bättre. Jag har mycken erfarenhet i detta afseende, då jag varit Landshöfding både i 'Wermlands och Götheborgs Län. Hvad som duger på det ena stället, går icke an på det andra. Jag har vid ett tillfälle erfarit, att autorilelerna uppgifvit behofvet till 5 å 6*,ooo T:r, då jag sedermera funnit, att bristen kunnat afhjelpas med 155 Tunnor. Detta ger mig anledning att 42 De n 5 F c1) i ii a r i i 1. m. conformera mig med Grefve von Schwein ns resei vallon. Herr Skogmans Carl David:
– Bekännen, hade han sagt, – inför domstolen! Kraften af denna bekännelse skall kunna upphäfvas genom en af mig uppsatt, af er undertecknad skriftlig förklaring, att bekännelsen är falsk och aftvingad genom hotelse om tortyr. Ingrid och Ellen hade likväl ej af Eriks ord kunnat förmås att medelst denna utväg rädda sig från tortyren. Men då de åter befunno sig i bödelns händer, och Ingrid såg sin späda, dödsbleka dotter fastgjord vid chordan, färdig att upphissas, då öfvergaf henne modet ... Erik stod vid hennes sida och förnyade sin uppmaning ... och hon lofvade att bekänna, om Ellen blefve förskonad från plågorna. Ellen nedhissades ... Ingrid förklarade sig skyldig, men den ton, hvaruti det skedde, var den kalla förtviflans, den stolta bitterhets, hvarmed en blödande hjeltesjäl förklarar sig besegrad af Ödet. Denna förklaring gällde dock endast henne sjelf, icke hennes dotter. Men då inqvisitorerna ånyo vände sig till denna sednare, beqvämde sig Ellen, som fruktade att blifva skiljd från sin mor, till den sväfvande bekännelse, att, om modren begått något brott, så vore äfven hon i detsamma delaktig. Vi vilja ej skildra den strid, som härunder egde rum mellan mor och dotter, en strid, hvars mål var att ömsesidigt söka rädda eller ock omkomma med hvarandra. De flesta bland de anklagade följde Ingrids exempel och aflade den tvungna bekännelsen. Endast tvenne hade mod att undergå tortyren, men ingendera uthärdade. Sedan de blifvit lembrutna i chordan och ytterligare hotats med träblacken och kilen, erkände de sig vara hexor och Blåkullafarerskor. Sålunda kunde den följande dagens ransakning sluta dermed, att alla de anklagade „fritt och öppet“, såsom det i protokollerna hette, bekände sina brott. Efter några timmars öfverläggning mellan domaren och nämnden förkunnades domen för „de öfverbevisade“. Alla de anklagade, som ursprungligen stodo på pastor Suenonii lista, dömdes för sina afgudiska missgerningar att halshuggas och å båle brännas.
Sutthoffs et C:ie konkursmassa blifvit förklarad förlustig all fordringsrätt hos Handlanden Ihre; och då denna dom, hvilken vunnit laga kraft, blifvit af fastighetsägaren, som sökte inteckningens dödande, hos Häradsrätten företedd; hade jag således ansett Härads - — 86 — rätten hvarken hafva ägt något slags anledning att till hörande öfver denna ansökning föreskrifva kallelse å Dan. Sutthoffs et C:ie konkursmassa, eller skulle, då denna ej varit att anse såsom ägande fordran hos Ihre eller inteckning för sådan fordran uti den för Ihres borgenärers räkning sålda i fråga varande fastigheten, lagligen kunnat, i händelse någon sig på kallelsen anmält, till pröfning upptaga en af denne förd, på fordringsrätt syltande talan. Då i Hofrätten det inkast uppkommit, att af Hofrättens dom i konkursen icke ens med någon visshet kunde inhämtas, att den afsåg den fordran, hvarför inteckningen beviljats; kunde jag ej härleda detta inkast från annat än en föreställning om möjligheten deraf, att den fordringssumma, som i domen omtalas och för hvilken krafvel blifvit ogilladt, icke utgjort I). Sutthoffs et C:ie konkursmassas hela bevakningssumma i Handlanden Ihres konkurs, utan någon fordran derutöfver återstått, som kunnat vara godkänd och möjligtvis just den i fråga varande intecknade. Men denna föreställning farin jag vara undanröjd genom kän nedom af domens verkliga lydelse, hvaraf visade sig, hvad också Dombafvanden genom domens företeende hos Häradsrätten erfarit och derföre jemväl i sin förklaring erkänt, nemligen att Sutthoffs et C:ie konkursmassa var fråndömd all betalning för dess i Handlanden Ihres konkurs anmälta fordran, hvaraf de omtvistade i Thors hemman intecknade 1000 R:dr utgjort en del; att nemligen Hofrättens meranämnde dom är gifven uppå fullföljd vadetalan i samma konkurs, och att fordran är ogillad i följd af bristande bevakning, så att ej någon fordringsrätt i denna konkurs kunde för Sutthoffska konkursmassan återstå.
Af sådana tillsatser, af slika ett oskickligt konsllandes alster, är till en del Reg.F., är snart sagdt hela Riksd.- Ordu. uppfylld. Der är det rätta, men försummade fältet för nödiga, nyttiga, snart och utan våda verkställbara förbättringar. En af de oundgängligaste nödiga är förbättringen af sjelfva methoden till förbättringars åstadkommande. Bristerne i den method, som i 56 och 81 §§ Reg.F. utstakas, äro alltför påtagliga; känslan deraf oss allt för bittert påtrugad af erfarenheten; de tarfva, för att inses, hvarken förklaring eller bevis. Coust.Utsk. har sökt att afhjelpa dessa brister genom stadgandernes förtydligande, åtminstone lill en del deruti lyckats. Jag afbryter mig här, för alt vördsamt anhålla, att, i fall officiel kännedom är ankommen om de öfriga Ståndens beslut idella ämne, densamma mätte blifva Stånden meddelad. I anledn. häraf tillkännagaf undert.
I de officielle Copieböger li a det 16:de og 17:de Aai Inmdrede, som angaae Skaane og Halland, meri deere nu deels Sverrig og deels Hänmark tilhörende Provindser, sorn för va res i det Kongelige Danske Geheime-Archiv, findes, efter mit Skjönnende, ikke andre Oplysningev örn den ovenomhandlede Gjenstand, end saadanne, som bekiaefte den berömde Lovkyndige og Lovhistorikers, Herr Eslatsraad og Professor Rosenvinges utvivlsomme Förklaring: at de Danske Konger, paa den Tid (indlil de lörstnsevnte Lande korn under Sverrig:) lörsaavidt de ejede Kirkerne og udo vede Kalds-retten, saavei i Skaane som i Halland, overdroge til Lehnsmanden Rettigheden til at bortfaeste disse Kirkers Gaarde (stredselsret til hemman). De öviige af Eslaatsraaden ovenfor meddeelte Oplysninger svare og lil det, hvad deraf hine gamle Copieböger er fa res, saavei som og til de hertilhörende samtidige Underretninger, som haves i det agtede Skrift af Arent Berntsen: Dan marck is och IN orges fruetbare Her lighed - *) Maaske skal der laesesvtillagt: tijlagt til Kirkens Capital. Stats-Ulskottels Utlåtande, N:o. 185., 49 lished. Bette Kiöbenhavn, den 5:te Martz 1840. Finn Magnusen. Estatsraad, Professor og Geheime-Archivarius.
O m bara tanken på, hvad s o m förestår, pinar er så, hur skall ni då stå ut m e d allt på vägen uppför ärans branter I » Elsa gaf h o n o m en lång forskande blick, s o m ville h o n utgrunda, hur m y c k e t af hans visade intresse var verkligt, o c h nöjd m e d den vänlighet, s o m lyste ur hans vackra ö g o n, svarade h o n stilla: » Jag har ingen i hela världen att trygga m i g till u t o m min snälla tant här, och h o n har redan gjort m e r för mig, än jag är värd. Nu måste jag sköta mig själf, o c h s o m musiken är m i n första o c h största kärlek, så skall den ge m i g hus o c h h e m. Den har aldrig förr svikit, den har gett mig vänner, lycka o c h arbetsglädje, hvarför skulle d e n svika n u? Kära tant, » o c h hon lutade sitt hufvud m o t den gamlas skuldra, » du tror ju, att det skall gå, g ö r du inte d e t? Den gamla for smekande m e d sin h a n d öfver Elsas lockiga hår o c h sade l e e n d e: » Vet du af, att det är tredje gången i dag, s o m du frågar m i g o m samma sak? » » Ja, är det inte förfärligt,: sade Elsa rodnande, » att jag aldrig kan tänka på eller tala o m annatl Främlingar bruka ändå slippa undan mina jeremiader, m e n när m a n k o m m e r som Lothario, får m a n också dela Mignons sorger. » D o k t o r B j ö r k kände sig helt varm o m hjärtat och besvarade Elsas lilla nick m e d en så varm blick, att fröken Ståhl, s o m uppfångade den i förbifarten, började yrka på uppbrott.
Vid förnyad föredragning af Stats» Utskottest den 9 dennes under N-o 289 afgifne, samtden 15 derpå följdé förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjor» de anmärkningar vid Utskottets den 3 sist» lidne April meddeldté Betänkande öfver vackt Motion örn ökadt anslag å Stat för Kongl. Bi» bliotlieketfann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med förkastande af (Jtskottets Utlåtande, instämma i BorgareStåndets den 22 denhes fattade beslut, att, utom de redan å Stat anviste 1000 Riksdaler, ytterligare 2000 Riksdaler må anslås, hvarigenom liela årliga an» slags-summan för Kongl. Bibliotheket kommer att blifva 3000 Riksdaler Banco. Ut Supra, S. D. Vid förnyad föredragning af Ali» manna Besvärsoch OeconomieUtskottets ej mindre den 31 sistlidne Maji under N:o 101 meddeldte , och den 11 derpå följde Junii eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande of* ver föreslagne ändringar uti författningarne rörande Husbehofa brännvins-bränningen och 125» Dcrt sg Jutii e, m. dermed gemenskap-ägande ämnen, än ock den 18 dennes under N:o 14g afgifne, saint den S2 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar; fann Bidderskapet och Adelö för godt , ätt, med godkännande af de i sjette och trettonde Momeuterne uppt3g* ne tvänne senare Alternaiver, Utskottets sist. nämde Utlåtande i allt öfrigt gilla. Ut Supra* S. D. Vid förnyad föredragning af Lag1* Utskottets den 8 dennes under N-o 118 afgifne, samt den t 5 derpå följde förmiddagen på bordet laggde , Utlåtande, i anledning af gjorde an* märkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Aprit meddeldte Betänkande, angående ändring i 3a Cap.
Lifvet är ej mera lif – menniskan har öfverlefvat sig sjelf.’ Vid ett litet hörnbord satt Josefina Carlmark och arbetade på en varm vinterväst åt gamle löjtnanten. En svart silkesduk, fastknuten under hennes haka, antydde tandvärk, öronstyng eller någon likartad plåga. Josefina var nästan blekare än förr. Den friska sjöluften tycktes ej hafva inverkat på hennes helsa; ögonen hade ej lifligare glans än fordom, och kroppsställningen var, som vanligt, lutande. En lätt suck från hennes slutna läppar väckte fru Kathrinas uppmärksamhet. ”Huru är det med tänderna, barn?” frågade hon deltagande. ”Jag har nu Gud ske lof icke hört dig sucka på lång tid, så att de elaka tänderna måste vara alldeles öfverhändiga.” ”Ja, de äro visst svåra; men jag suckade icke öfver dem, utan för det jag kom att tänka på att det i dag var salig mammas födelsedag. Gud ske lof att hon nu är i ro; och om hon från himlen, som jag hoppas, kan se ned till mig, så vet jag huru det skall fröjda henne att jag funnit en annan mor; ty det enda, som gjorde henne döden bitter, var bekymret att lemna mig värnlös.” ”Gud är alltid de faderoch moderlösas hägn,” inföll fru Kathrina med tröstrik ton. ”Bara Josefina en gång kom sig riktigt före att lefva!” ”Att lefva?” sade Josefina och såg frågande upp från sin söm. ”Jaha, just att lefva. Jag kallar icke det för lif, att man framsläpar sin varelse liksom hvar dag vore en ny börda. Du, Josefina, blir aldrig glad och tillfreds.” ”Detta säger min goda mor så ofta,” yttrade Josefina med stilla missnöje; ”och likväl har jag många gånger försäkrat att jag är så tillfreds och så glad, som det är mig möjligt. Jag rår ju icke för att mitt lynne af naturen och genom tidiga sorger blifvit nedtryckt! Gud vet att jag gerna ville arbeta mig till en lättare och bättre sinnesstämning; men det bär alltid emot, ehuru jag är så lugn och nöjd jag någonsin kan bli det.”
Stän« ders Bcwillningö-Utstotts Prvtvcvlls-Utdrag af den 2z denncs, beflöt Pteste-Ständet, att de för b ernälte Utstötts b.hof till Skrifmaterialier och Ljus m. m. bestridde utgifter, hwarä 128 R:d. 16 fl. 8 rist. resterade, borde af det till Niksdags-Utgifterna gjorde anslag godtgöra?; hwarom underdänig anmälan hos Kongl. Maj:t igenom Herr Gref. w.n och Landtmarstalren samt de öfrig» Talemännen göraö flulle. >-lt supis. §x Urotocollo, K. 17. ^.Irn^nistl Utdrag af Protocollet, hältet ho§ Högwördige Prcste-Stä:. det den 1 Maj egla. G D. Till slutlig öfverläggning företogs Riksens .högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Leeonomic-Utskotts den i; nastlidne April vä bordet lagdc förnyade ut. läkande; angående rättighet, för Allmogen, att ywar som hälst pä egna ägor, dcr lägenhet dertill finnes, sä inrätta Mäter och Watten.Qwaroar samt Sägar, för att dem till eget behof gagna, utan att derföre erlägga statt; och blef detsamma af Preste - Ständet bifallet, vt suxis. klx Urotoooll», 7- ^lmcsnist. Utdrag af Protocollet, hället bos Högwördige Preste - Ståndet den s Maj rZiv. S. D. I anledning af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs» och Oeeonomic-Utstotts Protocolls-Utdrag af den r dennes rörande ersättning för de Nittio fem (g5) R:d.
Derefter hade Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers äfven Uttryckta önskan, förordnat, att för utrönande af lämpligheten utaf de föreslagne 12 Slals-Utskotlels Ullålande JM 42. förändringarne i sammansättningen af Hof-Rätternes Ijenstemanna-personal, del nya organisations-förslaget borde, så vidt ske kunde, vid början af nästlidne år sältas i verkställighet, samt tillika, med hänseende dertill, att utfärdande af en ny arbets ordning för Hof-Rätterne blefve, till följd af den nya organisationen, af behofvet påkallad, nedsatt en kommittée, bestående af de tre Hof-Rätternes Presidenter och en ledamot i hvardera Hof-Rätten, för utarbetande af en sådan arbetsordning; och kommitlerade, som jemväl undfingo befallning att uppgöra förslag till definitiv stat för Hof-Rätternes tjenstemän och betjening, öfverlemnade sedermera, under den 18 April förlidet år, till Kongl. Maj:ts Nådiga granskning upprättade förslag så väl till ny arbetsordning, grundad på den lills vidare anbefallda organisationen, sorn till ny lönestat för tjenslemännen och betjeningen. I afseende å de uti kommitterades underdåniga skrifvelse anförde, uti Statsråds—protokollet intagne, hufvudsakliga grunder för den föreslagna löneregleringen, får Utskottet, till undvikande af vidlyftighet, hänvisa till hvad nämnde protokoll derom innehåller och här endast anföra, att kommitterade, i följd af den efter nästlidne Riksdag inträffade allmänna prisstegring och derigenom ökade lefnadskostnad, funnit sig böra, utöfver den vid nyssnämnda Riksdag tjenstemännen för innevarande statsreglerings-period beviljade förhöjning af lönebeloppen, föreslå för dem en ytterligare löneförbättring. Såsom af Statsråds—protokollet vidare inhemtas, bade ändamålsenligheten af de vid sistförflulne