Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Anrep är emellertid synbarligen böjd för att upptaga och i sina ättartaflor inflicka diverse saker, äfven om de sakna allt stöd af sannolikhet, på samma gång han uteslutit åtskilligt annat; och jag hemställer, om en person, som affättat sitt arbete på detta sätt, kan begära att man på grund af hans »auktoritet» skall utesluta ur vår krets en familj, som alltid väl häfda t sin rätt, och bevisat sin härstamning från den stamfader, som våra genealogiska tabeller i tydliga ord uppgifva. Jag anhåller således, att R. o. Ad. täcktes, vid öfvervägande af de mot Hr Anreps yrkande andragne förhållanden och skäl, jemte hvad härutinnan i öfrigt anfördt blifvit, finna angelägenheten deraf, att det vitsord, våra originalstamtaflor böra ega, varder dem oförkränkt fortfarande tillerkändt; och att R. o. Ad. alltså, med ogillande af det framställda påståendet, behagade gilla och godkänna Riddarh.-Utsk:ts Utlåt. Hr von Knorring, Oscar: Om man söker för sig redogöra hvad sjelfva hufvudfrågan här är, så består den deruti, att en motion blifvit väckt, som går ut på att af representanten för adliga ätten N:o 1 Lilliehöök af Fårdala återfordra poletten, emedan han icke skulle ega rätt att sitta för detta nummer. Det har då varit Riddarh.-Utsk:ts skyldighet att efterse i främsta rummet, huruvida Riddarh.-Direktionen rätteligen förfarit, då den utlämnat polett till nämnde riddersman. Direktionen har dervid icke kunnat rätta sig efter annat, än de i Riddarhuset förvarade genealogier. Då i dessa genealogier verkligen finnes under N:o 1 Lilliehöök af Fårdala uppförd den person, som nu sitter för ätten, har väl Utsk:t icke kunnat annat än godkänna befogenheten af Direktionens åtgärd. Anser man åter genealogierna oriktiga, måste man gå tillbaka med undersökningarna så långt, alt det klefve svårt, att definitivt afgöra hvad som vore det rätta.
Gustaf försökte sjelf att kasta «pannkaka», men de små stenarne kommo ej en aln ifrån honom, och alltid åt ett annat håll än han ämnat. Elin smålog deråt och plockade under tiden några stora förgät-mig-ej, som stodo alldeles i vattenbrynet. Hon betraktade dem länge tankfull och tyst, medan Gustaf lekte med stenarne. Slutligen kommo stora tårar i hennes ögon, utan att hon rätt visste hvarföre. Himlen, sjön, luften, tystnaden, den lilla blå blomman, hela naturen var så skön, så rik på behag, att det likasom blef för mycket. Anden ville svinga sig upp i högre rymder, sväfva från det ena älskeliga föremålet till det andra, och då den kände sin oförmåga, tårades ögat, och något smärtfullt pressade bröstet och bevisade, att menniskan behöfver mera än bara njutning för alla yttre sinnen. Men detta mera, huru olika ser det icke ut för hvar och en! För Elin tog det dock ingen annan form än Gunnar. Det var han som felades henne, det var han som allena varit mer än allt det sköna och herrliga som låg utbredt för Elins blickar, det var han för hvilken hon velat gifva hela den öfriga verlden, om val hade stått henne fritt. – Se der är han! – utropade lille Gustaf, just när Elin som allra lifligast i sina tankar qvarhöll bilden af Gunnar, hvilken hon funnit alldeles omöjlig att derifrån bannlysa. Hon rodnade och reste sig hastigt upp. – Falle! falle! – ropade gossen, ty Gunnar kom verkligen strandvägen från kyrkan, och hörsammande lille Gustafs kallelse, kom han äfven ned till sjöstranden. – Falle lille! kasta pannkaka! Käre falle, slå en pannkaka åt mig! – ropade Gustaf i ett, i ett. Men Gunnar tycktes icke höra detta. Han stod upprät, med hufvudet högt och blicken stadig fästad på Elin, som stod gent emot honom. Hans kind var blek som dödsengelns, och allt lif tycktes koncentrerat sig i ögat. – Huru mår du, Gunnar? – frågade slutligen Elin, som ej stod ut med hans skarpa, oafvända blick, och som bemärkte hans rysliga blekhet. – Jag mår bra – svarade Gunnar långsamt – och jag har något att bedja dig om, kära Elin.
De böra wid yppad skiljaktighet till protocollet afgifwa sina röster, hwilka per capita beräknas; i de fall da rösterin äro lika, åge Ordföranden afgörande röst. §. 67. ^ Ester orden: emellan Riksdagarne enligt, ttllägges; af Riksens Stander etc. §. 72. I tillagget wid denna § bör näst efter: ritwäl ja, . Den 4 November. 347 ja, i stället för ordet: Ständen, införas: Riksens Ständer standSwis och ej genom Electorer. §> 74- I stället för orden: bestattningsmäl undantagne, hwarom särskildt i Regeringsformens 69, ?o och 71 z T, införes: de mäl undantagne, hwarom i Regeringsformens 66, 69, 70, 71 och 72 Z §. etc. Om detta Beslut, samt att Ståndet ansett sig böra uppskjuta med slutelig pröfning af n, 12, iz, 15, 39 och 41 Z Z. till desi de af Resp. MedStän» den, som desie Z § egenteligast röra, sine yttranden deröfwer meddelt, äfwensom att Ständet i allt öfrigt. Högloft. ConstitutionsUtskottets förnyade förslag godkandt, skulle »vördsam och wänlig underrättelse lemnäs genom delta ProtocollsUtdrag. Ut supra. Lx krotocollo js. III. keterslon. Utdrag af Protocollet hällit uti BorgareStändets plenum wid Riksdagen i Slockholm d. 25 October 1829. S. D. Sedan i anledning af Högloft. ExpeditionsUlstottets Memorial, uppå förekomne omständigheter och till anmärkte ftiljaktigheters jemkning. Högloft. StatsUlskoltets Betänkande och förslag, röran.
Maj t afgifwa ett i likstämmighet med Reglementets föreskrift författadt Formulair för Kongl. Den 10 September. 375 Konal Stats. Ccrstoirets förskrifning, Herr Förste Archiatern för desi de! dera,ed gerna wille sig förena. Mm selan en skiljaktighet ewe an RcksdagS Beslutet och Banco Ulskottcls töre. skrift blifwit i fr "ga stä d; och Herr Friherre Cederström förklarat sig ej kunna åsidosätta det steg, desi Dicramen vmrörmiler, i fall Ma. jorilcbn af Banco-Fullmäktige blefwo af annan tanke, saust sirrdigheren uti omdömet in« om Banco-Fullmäktige, angäende werkställighe. ten af Banco-Iltffottets tydeliga föreffrifter, sku!ie. efter hwad med stät befaras kan, om Werkets förwaltning åstadkomma en mindre för. monlig opin-on; ansag Herr Förste Archiatern en siä beskaffad jeml i.g härwid kunna äga rum, att uti Projeclet stll Formulair för i fräga. warande förffrimi.-g, b!ott de hädanefter i förrffrifwen ordning utgäende förffott, till Ter. miner och Summor specifikt införes; men in. betalningarne ej annorlunda, än med äberopan. de i allmänhet af Riksens Ständers derom fattade Beslut: och hwartill Herr Förste Archiatern projecterade följande Formulair. ''Som till följe af Riksens Ständers Be. stut, Banken kommer, att, utom redan, med inberäkning af Creditiv Länet gjorde förffott, än widare i följande ordning biträda Stats. Werket; uti innewarande Junii mänad med R-dr. 1,456,500: 44- si8. rst., uti nästa September mänad med R dr. 504,701: 24. H-, och uti päföljande
För att undanrödja alla anledningar till tvister ora Brännvinspannors beskaffenhet och ej motverka en loflig industri, som genom förbättringar i redskapens sammansättning söker besparing af bränsle, tid eller arbetskostnad, skola hädanefter pannor eller kittlar och öfriga för brännvinsbränning nödiga redskap vara tillåtna, af hvad metall eller annat tjenligt äm - ne Bil. t. Exped.-Utskottets Memorial, N:o j;4. ' A ne och i hvad form som helst, med iakttagande af de vilkor ofvanföre stadgade blifvit, 27 §. Ej må Brännvinspanna förfärdigas af större rymd, än som i denna Författning blifvit tillåten; sker det och finnes sådan pannas innehåll öfverskrida berörde rymd med mera, än det tillåtna och i lista Art. 8 §. bestämda kokrummet, bote den, som henne tillverkat, första gången 20 Rdr, och, örn han oftare likaledes sig förbryter, hvarje gång 4° Rdr, samt blifve alltid den olofliga pannan förlustig. 28 $. Då Brännvinspannor göras af koppar, jern» bleck eller annat dylikt ämne, skall det, vid 20 Rdrs vite, vara tillverkarens skyldighet, ej mindre att förse dem med stämpel af sitt namn och hemvist, jemte årtalet då de tillverkats, än ock att besörja, det de varda uppmätta och stämplade af dertill förordnade Landtmätare och Justerare; äfvensom skeende förändringar, med pannor, genom nya bottnarsdnsättning eller annorledes, böra å Landet, vid enahanda vi» te för egaren, inom fjorton dagar, sedan han den ändrade pannan återfått, hos Krortobetjeningen anmälas, på det pannornas förändrade innehåll må kunna medelst ny stämpling och matning utrönas och iakttagas. Verkställes sådan ändring af handtverkare i Stad, vare han, vid ofvanutsatta vite, skyldig att föranstalta om ny mätning genom vederbörande LandtmäBiliong t. B.
Herr Öfverste Schönström med flere förenade sig med Herr Lagman Sandberg. Herr Grefven och Ordföranden: Bifaller Utskottet att 2 ellér 3 personer af hvarje Stånd uppdragas beredningen och granskningen af Tryckfrihets-Lagen, med allt hvad dermed äger sammanhang? Någre förklarade sig för 2, andra för 3. Bilaga C till Meni. N:o 3. 321 Herr Grefven och Ordföranden tilläde, det hvarje Stånd inom sig borde bestämma detta antal. Herr Doctor Wåhlin ansåg tjenligast, att hvarje Stånd valde sina medlemmar med slutna sedlar. Herr Doctor Agrell önskade, att Utskottet först måtte förena sig om det antal af hvarje Stånd, som i den ifrågavarande beredningen skulle deltaga. Herr Öfverste Schönström fortfor i sin, på förut anförde skäl, grundade tanka, det två af hvarje Stånd närmast skulle svara mot ändamålet; och tilläde, att den vid förfiutne Riksdag constituerade beredning för utarbetandet af de i Tryckfrihets-Förordningen föreslagne förändringar, som i Constitutions-Utskottets Betänkande äro sammanfattade, lärer bestått af 2 Ledamöter af hvarje Stånd. Herr Grefven och Ordföranden: Det är väl sant, att vid förra Riksdagen utsågs till ofta nämnde beredning 2 medlemmar af hvart Stånd, men förhållandet är i sådant afseende olika, att flere af Utskottet voro då af andra göromål hindrade; så att, då en fördelning oafbrutet var sysselsatt méd läsningen af Protocollen öfver Ecclesiastique Ärender, funnos ej flere personer för beredningen att tillgå, hvilket ej nu inträffar. Jag föreslår Utskottet således åter att med afseende härå förena sig om något visst antal för den nu beslutne beredningen. Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz önskade, att, i fall 2 Ledamöter af hvarje Stånd blefve valde, då en suppleant borde utses att, då någon af de vanlige Ledamöterne vore hindrad, intaga dess rum. Flere yttrade sig i sådant fall mera böjde att antaga 3 personer af bvartdera Ståndet för att ständigt utgöra denna beredning.
Jag anser det af mig nu anförda, tillräckligt hafva vederlagt de skäl, som af Gr. Posse blifvit framlagda, och hvilka han borde försökt hafva gjort gällande, då frågan första gången förevar. Ehuru de då icke blefvo framlagda, hafva de dock i Utsk. blifvit framställda, men Utsk. har icke funnit skäl, att på dem fästa afseende, emedan det ansåg, att Staten icke bör uplräda såsom en slags mäklare för de kommuner, hvilka fått understöd, och sedermera icke kunnat rangera sina affärer. Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte med vidblifvande af sitt förra beslut, bifalla Utsk:s Utlåt. Frih. Cederström, Rudolf: För min del är jag i denna fråga af olika tanka med Hr Bildt. Jag anser frågan nu ieke vara i samma skick, som då den första gången här förevar. Förändringen består deruti, att motionären, i st. f. sin förut gjorda anhållan, om ett lån af 100,000 Rtdr, nu nedsatt detta belopp till 458 Den 2S Juni. endast 20,000 R:dr, hvilken omständighet utgör en betydlig skillnad. R. St. kunna önska hjelpa kommunen med ett lämpligt understöd, utan att de derföre vilja bifalla ett sä betydligt, som det, hvilket i början äskades. Inom den afdeln., som afhandlade detta ärende, var jag af den tanken, att, då tre Stånd återremitterat ärendet, och dymedelst tillkäunagifvit det de icke gillade Utsk:s första Utlåt., så ägde Utsk., att ånyo taga ärendet i öfvervägande, samt tillse, om ieke det begärda understödet kunde beviljas, så vida sådan syntes vara de 3:ne RiksStins mening. Ett ytterligare stöd för dylikt förfarande, egde Utsk. uti den af mig nyss omnämnda omständighet, nemi. summans, af motionären ifrågasatta betydliga nedsättning. Icke desto mindre har Utsk. funnit sig böra vidblifva sin ursprungliga hemställan, under åberopande deraf, att icke några nya uplysningar blifvit lemnade.
Hennes köksoch prydnadsvtixter presentera sig i ett shdant skick, att resande, som besöka stället, oftast fr@a hvarifrCSim man fitt en s i ypperlig tr&amp;dgairdsm&amp;stare, ej anande att den glada, behagliga vardinnan med en sin jungfru och en tillfallig kvinlig hjälp utför allt tradg8rdsarbetet. Y I salongen fins en liten vril, som den skamtsamme herrn i huset kallar " min lilla gummas bögfardn. Der förvaras en ganska rikhaltig samling medaljer, vunna af den driftiga husfrun sid htskilliga landto bruksutställningar för smör, höns och rotsaker. D i mitt vardfolk oftast gro pA rörlig fot, sh sitter jag linga stunder och laser eller syr p i verandan, och befinner mig der liksom Kraka vid ett intressantare tillfalle, Eivarken ensam eller i n&amp;gon manniskas sallskap, men uppvaktas af tv&amp; storg val educerade hundar, som g&amp; s&amp; 1 h g t i siu artighet, att de sitta rakt upp pil hvar sin sida om mig p&amp; soffan, der jag har min plnts. Jag skulle önska, att lilla mor kunde se denna kontemplativa grupp, den enda pai hela @ ranhuIt som ej a r standigt i rörlig verksamhet. Du skulle se Hektor med sina kloks ögon fastade pb min bok som förstods han dess tankedigra innehi11 eller Liss snappa efter flugorna, som störa mitt arbete. Det vore ett motiv att fresta sjalfva Herr Liljefors9 ritstift. Gmittad ocksi jag i viss grad af det rörliga lifvet omkring mig har jag for sommaren &amp; tagit mig att sara hönspiga. Mina a r s t a besök i hönshuset, (som i förbighende sagdt Br ett mönster i sitt alag) framkallade ett &amp; dant hiskligt uppror och kackel bland dess befjädrade innevhare, att fru Torborg k o n nedspringande helt bestort i tanke att ribfven var der och ställde till blodbad.
D, I anledning af ert, ifrän Bewillyings - Utskottet ankommit, prokocylls-utdrag, rö» rande anwändandet af ett möjekigen pä bewillningen upkommande öfwerstott öfwer den fastställda bewillnings-summan, bestöt Höglofl. Ridderftapet och Adeln, att Riksens Ständers öfwer detta äm« ne fattade beslut i Riksdagsbestutet ftulle införas, och tillika Statsoch Banco - Utskotten anmodas, att i Reglementerne för Fullmägrige i Banguen och Riksgälds-Cdntoiret, berörde Fullmägtiges åtgärd, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, när tillfället till detta besluts werkställighe< inträffade, nyga, enligt Riksens Ständers beslut, bestämmaOt supra. Uplä, Den 15 Augusti. 7ZL Uplästes Constitutions-Utstottets memorial, af sörledne gärdag, innefattande »Mande öfwer Kon» Ungens Nädiga proposition af den 7 dennes, rörande förändring L ätskillige puncter af grundlagen, sä tväl som Utskottets wid memorialet fogade förslag. Zriherpe af lVetterlleätz Lustaf: Dä enilgt hwad 8r §. Regerings-formen stadgar, och pä sätt ConstitutioNs-Utskottet i desi Nu uolästa betar» tande afwen förestagit, de af Kongl. Majit framställde förändringar och jemkningar af wista §. §. L bemälte grundlag, böra i ett sammanhang hwila till nästa Riksdag, för att dä till pröfning och afgörande förekomma, Utan art i detta afseende nägon stillnav göres emellan de af CoNstitutions-Utskottet tillstyrkte och deni, Hwaruti detta Utskott haft en med Konungens nädiga proposition skiljaktig tanka; borde jag icke Uptaga Högloft. Ridderskåpet och Adelns tid med nägra enskildt» anmärkningar ä min sida.
Att inrätta ett philantropiskt sällskap i Slockholm, kunde kanske Ridd. o, Ad, Prot. 10 B. q. Afd. 51 i&2 Den ig November f. m. utan svårighet ske, men ett sådant i Wadstena skulle troligen ej vara motsvarande ändamålet. Jag förnyar således mia anhållan om ålerremiss. Herr Hjerta, Johan Gustaf; Då jag äfven vågar yttra min öfvertygelse_, att det är häst att bifalla Betänkandet, skall jag ej göra det fåfänga försöket att såsom skäl derföre anföra, alt ej medel finnas. Jag vet alltför val, alt denna satts aldrig låter göra sig gällande, blott den, att medel erfordras. Men andra skäl finnas, hvarföre jag anser denna inrättning först af nästkommande Ständer höra sållas i verket. Jag vill ej ingå uti något yttrande om den philanlropiska principen af brottmåls-lagstiftningen; men af åtskilliga uppgifter från de länder , der den gäller, vågar jag tro, alt den ej är så nyttig, sorn det omtalas. Jag skall blott nämna, alt man här icke ännu är färdig att låta den gälla, hvilket synes deraf, att den inrättning, som finnes i Wadstena, är oduglig. Den liknar mera en anstailt för arbets-compagnier än en corrections-anstallt. Hvad kostnaderne angår lill en correctionsinrättning, blifva de ej sä ringa, som jag här hört yttras. De blifva ganska betydande; och blifva det mera, än det uti något uppgjord t förslag kunnat beräknas. Man känner ännu altför litet, huru dessa inrättningar skola vara organiserade, och hurudnna byggnadcrne skola vara, för att kunna lita Den ig November f, wi på de uppgifne kostnads-försJagen. Beviset, liyru litet man känner det, ar just Comitlerades Betänkande, sorn innehåller, att det vore blott lörsta Classen af Correctionslijon, som beliöfver vara i enskilte rum.
men 0111 det nödvändigt efter 5 års förlopp skall hemställas till Ständernas bedömmande, så måste äfven jag hemställa, hvar tjenstemannens säkerhet finnes, hvar säkerhet för de kontrakters hälgd, som Bolaget eller dess ombud uppgöra , och sist, hvar Statens säkerhet finnes? Jo! den som jag sjelf kan erbjuda; ty jag har. afsatt det Capital, som mig angår, om Sländerne skulle finna det böra återbära*. Men hvilken annan af Bolagets Tjenstemän vore väl i belägenhet att göra ett sådant offer, om det gäller | Föjr öfrigt, och då jag nu sagt så 56 Den 17 November f. m. mycket om dessa 3:ne puncter, vill jag blott fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den Allmänna principen, hvartill det leder, om en Controllerande Aucloritet skall gå in i detailler, der dagligen sådane måste förekomma. Man blott förlamar det hela. För att visa detta tydligare, nödgas jag framställa en händelse, som väl ej utgör ett föremål för närvarande granskning, men hvilken om 5 år skulle kunna blifva underkastad en sådan, och hvilken ingen klok man kati våga äfvenlyret utaf. Sedan ar betet så långt framskridit, att man var bekant med alla omständigheterna dervid, ansågs ock nödvändigt, att anskaffa en hop mekaniska Inrättningar, hvilka erfordrades. Efter flere anställda försök Inom och Utom lands, fann man att detta ej kunde ske, ulan anläggande af en egen Verkstad. Denna har varit föremål för många och täta öf-> verläggningar. Flere tillbud gjordes, sorn likväl alla misslyckades, och man vet hvad det erfordras, att organisera en Inrättning af denna art och betydenhet. Ändlligen gjorde händelsen, alt, då jag för andra orsaker nödgades öfverresa lill England, det lyckades mig, att derifrån erhålla en pålitlig arbetare, för att uppställa Verkstaden, utan hvilken det hade varit omöjligt att göra Canalen färdig, såsom erfarenheten äfven sedermera bestyrkt. Derefter då mästaren korn till Sverige, och man redan hunnit försöka Don ^7 November f< m. försöka dyrheten af malerialiernes införskrifvande utifrån, skred man ändlligen lill inrättningens verkställighet.
Befolkningen utmed den östra linien vore ock talrikare, än invid den vestra, räknad till Örsundsbro; hvarjemte den förra linien skulle i rakaste sträckning framgå mellan de två städer, den är ämnad att förena, och genom don åkerbrukande del af området, som häst vore i behof af lättade kommunikationer. En sådan förbindelse mellan hufvudstaden, med mera än 100,000 innevånare, och Upsala, med nära 10,000, hvilka ömsesidigt hafva behof af en liflig kommunikation sinsemellan, kunde ej annat än åstadkomma den måhända största passagerare-trafik, som på någou lika lång jernväg i Sverige uppkommer; men härtill fordrades det vilkor, som ensamt den östra linien kunde uppfylla, nemligen minsta längd och, till följd deraf, billigaste afgift. Genom de många vägar, som från flera sidor leda till Upsala och äfven från den östra delen af Stockholms län träffa samma linie vid Rotebro och Norrsunda jemte flera ställen, måste denna trafik dessutom väsendtigen ökas i jemförelse med den, som tillstötte den vestra linien, hvilken på samma 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. väglängd icke förr än mot ändpunkten träffade de två der sammanfallande landsvägarne från Westerås oell Sala. Då sålunda, enligt komitéens tanke, alla förhållanden öfverensstämmande visade fördelarna att medelst jernväg öster om Sigtunafjärden förbinda Stockholm och Upsala, vöre det också naturligt, att för norra stambanans fortsättning borde sökas den kortaste linien till Sala, på sätt densamma blifvit af komitéen utstakad.
En anmärkning har blifvit framställd mot redaktionen af denna §, eller, rättare sagdt, mot de bestämmelser, som deri innefattas. I Bevillms-komitéen voro vi i beråd huruvida man borde antaga ett sådant stadgande, men några af ledamöterna, som voro förtrolige med bevillmsväsendet, ansågo det vara rättast att åtminstone i början låta det blifva sådant. Jag får anhålla om bifall till denna §. Gr. Anckarsvärd: Då It. St:r vid sednaste Riksdag begärde att till den nuvarande ett förslag till ny bevillningsstadga skulle utarbetas, stödde sig otvifvelaktigt denna anhållan på öfvertygelsen om ofullständigheten af hittills gällande grunder för bevillnings utgörande. Han var öfverens om behofvet af en noggrannare och rättvisare taxering på de skattskyldige. Dervid måste man söka att genom en noggrann taxering komma de verkliga värdena så nära som möjligt. För dessa noggrannare upplysningars vinnande här derföre Utsk:t föreslagit att allt för stora socknar skulle kunna delas i 2 eller flere beredningsdistrikter. Tvistefrågan i detta afs:de är huruvida man bör antaga det nya förslaget eller bibehålla det gamla. För min del är jag bland dem, som anse att en noggrannare beskattning är af nöden. Kunde denna ske med den noggrannhet inom hvarje socken, som det skulle påkalla, föreställer jag mig att man öfver vårt land utan någon kostnad skulle kunna få en ganska värderik statistik äfver förhållandena, och det är på denna grund jag sluter mig till dem, som yrka bifalla till ifrågavarande §. Maj f. m. 167 Gr. Lagerbjelke: Antingen den nuvarande Bevilln:s Fdrordningen bibehålies oförändrad eller den nya antages, är det lika angeläget att beredningar införas. Det har nemligen visat sig att taxer:s-komitéerna, såsom första instansen, äro odugliga. Detta är ganska naturligt, ty antalet personer i dessa komitéer är allt för talrikt, för att i första hand utarbeta ett förslag. Dessa personer böra, då förslaget är utarbetadt, pröfva och fastställa detsamma.
Författning kommer att utgå, samt de till Stats-Contoiret inflytande Bevillningsmedlen, Qvarn-Tullen af Stockholm, Götheborg och Carlscrona, samt SaluAccisen af Rikets Städer, Postmedlen, stämpla» de Pappersafgiften och Brännvinsbränningsmed» len; så få R. St. härjemte i underdånighet öfverlemna den af dem gjorda och samtyckta Författning om Bevillningens utgörande *) under nämnde tid: anhållande R. St. i underdånighet, att de serskilda åtgärder, sorn i och för verkställigheten af denna Författning kunna finnas erforderlige, måtte af E. K. M:t väfda i Nåder vidtagne. Rikets Ständer framhärda etc. *) afieiiinas serskildt såsorrt Bilagä, 256 Exp. Ut sk. Förslag till lind. Skrifv. N:o 4oo. N:o //°o. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 26 Febr. i83orf Preste-Ståndet d. i Mars — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 1 Rikets Slcinclers underdåniga Skrif velse, i anledning af R. Sl:s Revisorers, åren 182.5 och 182/, afgifna Berättelser om samma år verkställda granskningar af Stats-Verkets förvaltning åren 1822 med 1825. S. Å. K. Sedan R. St. till pröFning förehaft hvad deras till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorer i åtskilliga omständigheter anmärkt och hemställt, uti aFgiFna Berättelser om de åren 1825 och 1827 verkställde granskningar aF Stats-Verkets med dertill hörande allmänna Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1822, 1823, 1824 och 1825, hafva R. St. deröfver fattat följande beslut, som de hos E. K. M. nu härmed få i underdånighet anmäla: 1:0