Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd sig förena, att förfalla, hvilket förhållande Herr Munck af Rosenschöld äfven anmärkt; men sådant synes mig likväl icke hindra, att ju Ridderskapet och Adeln kan såsom ett uttryck af dess vilja, äfven för sin del, besluta en dylik hemställan ehuru densamma uti frågans närvarande skick icke möjligen kunde medföra den dermed åsyftade verkan. Undertecknad uppläste härefter följande, i enlighet med Friherre Cederströms och Herr Munck af Rosenschölds meningar, författade ConlraProposition. Vinner Nej förfaller Utskottets Betänkande och kommer underdånig hemställan att göras hos Kongl. Maj:t, det Bränvinsbränningen må, intill nästa öppet vatten inträffar, varda inställd uti de Provincer, hvarest hungersnöd, enligt vederbörande Embetsmäns och härvarande Riksdagsmäns från samma Orter sammanstämmande Intyganden, kan vara att befara. Ropades Ja och Nej. * Grefve Mörner: Om den nu föreslagne Conlraproposition skulle antagas, får jag hemställa, huruvida det kan anses lämpeligt föreskrifva Kongl. Maj:t, att inhämta vissa Auctoriteters och Riksdagsmäns tankar i ämnet, innan Kongl. Maj:ts beslut fattas. För min del får jag föreslå, att i stället för detta uttryck, endast måtte nyttjas orden: enligt tillförlitlige underrättelser. Den 24 Januarii. 323 Friherre Drufva, Thure: Om några Provincer erhålla tillåtelse, alt idka Bränvinsbränning, men andra icke, så skall derigenom endast beredas en uppmuntran för de förra, att uppbränna all deras Spannmål, hvaraf åter den följd ovillkorligen måste inträffa, att de sednare i stället för Säd endast skola bekomma Bränvin. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Contrapropositionen endast kunde innefatta, att Utskottets Betänkande borde förfalla; hvilket bifölls. Härefter upplästes, godkändes och anslogs följande Voteringsproposition:
Län sig förenat, har Lag-Utskottet tagit i öfvervägande; men emedan ett uttryckligt stadgande, hvad beräknandet af stämningslösen vidkommer, redan är meddeladt uti Kongl. Brefvet den 8 Januarii 174G, sorn innehåller, att ”Häradshöfdingarne må med dem, som i hvarje socken eller district utses till stämningars utfärdande, sjelfva öfverenskomma om hvad de skola hafva för deras besvär, dock att af de rättsökande ej må fordras mera än taxan medgifver,” och följaktligen, i händelse någorstädes förfares på det sätt Motionairen anfört, att nemligen dubbel stämningslösen parterne affordras, sådant är en uppenbar lag-öfverträdelse, som medför ansvar, då den i laga ordning åtalas, finner Utskottet någon vidare föreskrift i detta hänseende icke erforderlig, och anser Utskottet det böra, hädanefter såsom hittills, ankomma på Domhafvanden, att, der så behöfves, utse tjenlige personer, att, i hans ställe, stämningar utfärda; hvadan Utskottet vördsamt hemställer, det ofvanberörde förslag ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 10 Julii i834* STOCKHOLM, Kongl. Ordems-Boktryckeriet, i834 ZLag-UtskotUts Memorial N-o *04. i N:o 104. Antom till Exp.-Utsk. den 21 Julli. Memorial. Enligt till Lag-Utskottet ankommet Protocolls-utdrag från Högvöridige Presie-Ståndet, för den 14 innevarande månad, har Ståndet beslutat, att Utskottets Betänkande!!
Bifölls» lien 2 5 September é. ni. 309' Hvarefter Herr Grefven och LaudtMärskal« ken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att de öfrige RiksStanden skulle inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridder* skåpet och Adeln sig förena» Ropades Ja. Föredrogs ä nyo och gillades Stats* och BancoUtskottens den 10 Kdennes under N Föredrogs å nyo Eagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 6 dennes under N:o 179 afgifne, samt den 16 derpå följde eftermiddagen på bordel lagde, Be* tankande, i anledning af vackt fråga om upp^ häfvande af Landshofdingarnes Domsrätt i Enskiftes mål. Herr Dankwardt, Magnus Georg, anhöll atf Rågoch Oeconomie* Utskottens förevarande Betänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum. Den 25 September e. rn. Friherre Cederström, Jacob, förenade sig med Herr Danckwardt. Herr Grefven och JiandtMarskalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorda begäran, att Lagoch OeconnmieUtskottens förevarande Betänkande måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum, icke kunde, en* ligt 49 §. Riksdagsordningen, förvägras. Föredrogs å nyo Herr Hjertås, Gustaf deri 13 dennes eftermiddagen på bordet lagde motion angående en assignerings fond för Hy» pothekseller FastighetsBanker. Herr Berghman, Ambrosius Magnus, hade inlemnat ett så. lydande Memorial: (Se Bilagan N
- Slttmdttna l)ar, meD en tillökning mot fifta ©tatöregleringen af 9c:Dr 68,760; 16., blifwit beflämD till ♦ 317,040: 16. — ©uttima 53:co 9c:Dr 10,742,880: i6 gör 1842 od) följanbe åt, intill befi np 0tatöreglertng wtbtager, f)afroa be farjdilba 3!)ufn>ub>tit(arne, enligt ben ripa förbelning betaf, <2öt, meb an(eb« ning af 0tatö Q3:co £K:bt 719,700: 2lubl*rt «§ufttW&:«£ttdtt (SufUtie departementet) till 689,570: (lltrifeö departementet) till 225,650: (£anbtförfmarö>departementet) till 4,106,510: Srernte *£>»fumb:£itdn (0jöförfn>ar&depattementet) tia 1,331,430: — —- Niette ^iiftmibiTttclit (©pil-departementet) tia 845,700: 0jmtbe töufum&dttcln (ginanö<depattementet) till 1,380,770; Slttottfce <£mftuu& ImlUmeDel 2,990,000; ©almaccis 11,000: ^ojbntcDcl . 500,000; (Eljart® ©tgillatae>meDel 420,OOO: 33ränroinS*afgift ♦ 750,ooo: .— 4,671,000; —• — fommanbe Det erforDerliga återflåenbe beloppet, eliev
Hr Akerman: § 13 innehåller blott ett förbud mot att stifta nya filial-banker, och icke något memento mori. Vill man uttala ett sådant, så måste man göra det i denna punkt, och bör bifalla § 14. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall t il och dels afslag å Utsk:ts ifrågavarande hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall lill densamma, hvarvid svarades flere ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren likaledes utlöllo med blandade ja och nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 446 Den 22 Maj f. m. Gr. Liljencrants begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Ranko-Utsk:ts i 14:de punkten af Betänk:t N:o 35 gjorda hemställan, att filial-banker, oktrojerade 1858 och följande ären, icke må, efter oktrojtidens utgång, hafva att påräkna försträckning från Riksbanken, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:ts ifrågavarande hemtällan.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 38. Nej — 18. 15:de—-20:de punkterna. Biföllos. 21:sta punkten. Usta mom:t. Hr Akerman: De förslag, som här äro framställda, grunda sig på R. St:rs redan fattade beslut, att lästighetsbelåningen skall öfverflyttas från Riksbanken till Hypotheksbanken. Men, så vidt jag kunnat fatta, har man icke gifvit fullm:ge några stadganden till efterrättelse, för det fall, att fullrmge icke lyckas göra upp med hypotheksbanken någon öfverenskommelse härom.
Domaren må försöka med svårare fängelse alt få sanningen i ljuset, der bindande liknelser och omständigheter finnas emot den som är anklagad, dock att dermed bör varsamt igen förfaras, men meningen med detta stadgande hade endast varit, att då, genom ett föregående moment i nyssnämnde , det blifvit Domare och Konungens Befallningshafvande förbudet, att emot anklagad begagna tortur, ett lindrigare tvångsmedel likväl skulle vara att tillgå, för att under påstående ransakning åstadkomma bekännelse, innan dom ännu fallit; men ingalunda att utsträcka detta tvångsmedel till ett inspärrande å fästning, möjligtvis för den tilltalades hela lifstid, sedan ransakning redan blifvit fulländad och i flere instantier dömdt. Brotlmålsannalerne voro ej utan exempel, alt personer sålunda blifvit hällne i fängelse tio år och deröfver, skiljda från all sysselsättning, och betagna allt umgänge med andra än fångpredikanten, som tidtals besökte dem för att uppmana till den bekännelse, man väntade erhålla, och fångvaktaren, som medförde födan. Medlet, så användt, urartade till åläggande af en extra-ordinarie bestraffning och innefattade en inqvisitorisk behandling, båda lika främmande för Svenska Lagstiftningens anda. Betrakladt åter endast såsom tvångsmedel, stod denna behandling ej väl tillsammans med den varsamhet, som blifvit Domaren anbefalld, eller med den grundsats, som öfverallt i Lagen gjort sig gällande, alt hvarken hårdare eller lindrigare tortur må under något sken unvändas; — och har med Herr von Stahl förenat sig Herr IV. F. Dalman. Detta tillika med hvad Herr A. L. von Strussenfelt emot förslaget i dess helhet, samt Herr Friherre Ludv. Boije emot den del deraf, som angår frågan om insättande på bekännelse, anmärkt, har Ulskoltet i öfvervägande tagit, och får i anledning deraf afgifva följande omdöme. Det moment i i8o3 års Bref, hvars upphäfvande blifvit föreslaget, angår Irenne serskilda fall, i hvilka Öfverdomstol skulle ega hos Kongl.
Fröt. N:o 7. S. Den 3 Juni. med respectiva Prestoch Borgare-Stånden i föievarande ämne till Höglofl. StatsUtskottet. Friherre Cederström, Jaeob'. Då en värd Ledamot, Herr Adlerhtim, väckte motion i detta ämne, anmärkte jag, att sorn det icke är möjligt för en enskildt man att känna verkliga förhållandet, så ansåg jag Riesens Ständer böra alvakta Hans Maj;t Konungens proposition derom, öfvertygad att Hans Maj:t, som äger den bland Regenter så sällsynta lycka, att hafva Nationens förtroende, med full tillförsigt kan vända sig till dess Representanter, samt att Hans Maj.ts kända tillgifvenhet för Svenska Folket å andra sidan försäkrar dem, att Konungen endast till hvad som oundgängligen behöfves föreslår ökade skatter, och slutligen, att om anslagssummorna äro otillräckliga för en, lära de vara det för alla de Kongl, personerna. Jag finner af hvad som förevarit icke skäl, som kunna verka förändring i min yttrade öfvertygelse, och får derföre afstyrka Höglofl. Ridderskapet och Adeln från att instämma i Högvördiga Prestoch Vällofl. Borgare-Ståndens beslut. Pierr von Schulzenheim: Jag finner det vara under en Konungs värdighet, att hos sina undersåtare anhålla (jag må ej nyttja ett mer blesserande uttryckj om ett nödigt understöd för sin höga Person, så väl som för sin egen och öfriga Kongl. Högheters Hofstat; helst uppå sådant slags Kongl, proposition veterligen allsintet exempel finnes. Jag anhåller ock, att Den 3 Juni. hvad nu i målet för och emot ventiieradt blifvit, må genom Pro OloIIs - Utdrag Höglofl. StatsUtskoitet meddelas. Herr Landt Mar‘kalken propo^erade bifall till instämmande med frest samt Borgare-Stånden i deras remiss af detta ämne till StatsUtskottet. Ropades gfa och Nej. Friherre Cederström: Jag underställer Herr Grefven och Landt Marskalken samt Höglofl.
ringa erfarenhet man annu eger om saken i dess helhet, beslöt styrelsen att åtminstone för närvarande ej utarbeta någon ny modell, utan genom en artikel i » Dagny, gifva anvisning p i en dragt i närmaste öfverensstämmelse med föreningens modell till skoldrägt, med den förändring, att den delade kjolen förses med bred knäpplinning nedtill, hvilken vid behof kan stoppas in i stöflettskaften och att sjömanskragen utbytes mot en krage, som kan fallas upp kring halsen. Vidare liar en modell till sportdrägt förelagts styrelsen, hvilken ej annu antagits. Annons om vara modeller har under senare delen af arbetsaret en gång i månaden influtit i veckotidningen ~ I d u n a. Styrelsen har under det gångna året egt följande sammanstittning: A. af Fredrika-Bremer-Förbundet valda Fru Bol~~ncin. Fru Besy. n Lindel .. Jolin. Fröken Silou;. n B. af styrelsen enligt bemyndigande p&amp; extra allmänna sammanträdet den 26 april 1 8 9 0 valda: Fru Scholancler. ,,, Boklund. Ceclerscl~iöld. Fru Asvedson. Fröken Bergman. n Eckerman. HumBle. Palme. .Eu&amp;~. Fröken Palnlyztist. Revisionsberättelse: Undertecknade, af Dragtreformföreningen utsedda revisorer, hafva vid företagen gransk.ning af räkenskaperna frHn 1: sta jan. samma år befunnit dessa i fullgodt skick, behörigen verificerade och med utmiirkt ordning förda, Iivarföre vi tillstyrka att full ansvarfrihet m&amp; beviljas kassaförvaltaren. Af böckerna frzrngå, att följande konti under året lemnat vinst: Nedlemsafgiftskonto .. kronor 231: 3 0 Intresse konto 7: O2 Mönsters konto . 31: 0 4 Frivilliga gåfvors konto ... 150: - Summa kronor 419: 36 följande konti förlust: Modellers konto kronor 400: 6 5 Allm.
Åkerhjelms anmärkningar får jag upplysningsvis nämna, att jag, genom det tillägg jag begärt, icke afsett att lätta införandet af lurendrejeri-varor, utan allenast åsyftat den händelse, då en visitation på kroppen hålles, och intet förbrutet dervid anträffas. Vid ,ett sådant förhållande anser jag Visitatorn höra vara underkastad ett strängt straff. Skulle Ridderskapet och Adeln i detta hänseende anse den enskildles rättmätiga anspråk tillräckligt bevarade genom Friherre Åkerhjelms förslag, skall jag visserligen icke motsätta mig det; men anser blott, att något correclif i detta afseende jbör finnas, Herr Hjerta, Gustaf: Jag erkänner det yara med ledsnad jag yttrar mig i detta ämne, som jag alltid så ogerna vidrör. Sedan 1809 års Ständer beslutit, att Landltullarne borde afskaffas, samt endast Sjötullar bibehållas, och sedan Svenska Folket derefter börjat hoppas, att det en gång skulle k I 20 Den 22 Januari i e. m. blifva sint på förnyade controller öfver en Sjötullsbevakning, som aldrig gjort sin skyldighet; trodde jag, alt man skulle slippa luilbommarne, och alt individerne skulle vara fredade från visitation af personer, som ej skiljas från vanliga stråtröfvare genom annat än ett tjenstetecken, hvilket ej innebär någon säkerhet för innehafvarens qvalitet och befattning. Jag afstyrker derföre alla desse nu åter föreslagna controller, som inleda oss i ett system af Tullbevakning, hvilket för vårt land är alldeles obehöflig!. Yisitationen må inskränkas endast till lullställen; i öfrigt må den alldeles upphöra. Sådan är min åsigt, och jag yrkar i följd deraf förkastande af hela det ifrågavarande förslaget. Herr von Hartmansdorff, August: Först har en del Ledamöter ifrigt yrkat, att ej några varor må till införsel förbjudas, men väl beläggas med hög tull för införandet deraf, och Tullbevakningen derjemte skärpas, för att vinna säkerhet om tullens rigtiga erläggande. Nu vilja dessa Herrar ej eller hafva Tullbevakningen qvar. Följden skulle då blifva, att TullCassan blef tom och landet öfversvämmades af utländska varor.
Hufvudsak är endast att de mot klingande mynt inlösas vid påfordran och sålunda behålla sig i rörelsen. Men deröfver mäste Bankerna sjelfva vaka för alt vinna kredit. När man emedlertid velat förskaffa oss den lyckan af ett enda sedelmynt, huru då förklara, att de nya Filial-afdeln:ge utfärda assignationer af olika valörer på RiksBankeu? Flere filial-afdeln:s assignationer af olika valörer synas väl vara motsvarigt med PrivalBankernas assignationer, eller huru? Vi äro nu i ordningen vid en ej mindre vigtig omständighet, som länge undfallit den allmänna discussionen i delta ämne. Denna är den väsentliga frågan om PrivatBankernas vexlings-kassor böra bestå i silfver — i klingande mynt — eller såsom nu i RiksBaukssedlar. I visst hänseende är det en verklig vinst för både Riksoch PrivatBanker, att vexelkassan består af RiksBankssedlar; men om RiksBanken skulle blifva underkastad någon oblid konjunktur, om någon krisis skulle stoppa silfverutvexlingen i Banken, månne icke PrivatBankerna derigenom skulle äfven sättas i betänklig ställning, som icke kunde ifrågakomma, ifall PrivatBankerna stödja bankorörelsen pä metallisk valuta i st. f. Riksbankssedlar. PrivatBanks-syslemel i vårt land har ännu icke nått den utveckling rörelsen skäligen fordrar och dess anhängare hafva till stor del. sig sjelfva att tacka för det förbiseende systemet i opinionen lidit. Gemensamt med LåneBanken drifver PrivatBankerne hnfvudsakligast en, för industrien och den enskilda krediten, ruinerande låne-rörelse med disconteringar på namn, hvartill i RiksBanken, såsom i PrivatBankerna största fonderna äro mislagne.
Då jag förklarat mig mot enskildas assigneringsrätt på Banken, måste jag ock yrka uteslutande af hvad, sorn i denna §. derom förekommer. Vid §. 14. bar jag intet att anmärka. §. 15. I stället för att Bankens sedlar böra lyda på bestämda summor, bör det heta: å vissa förut bestämda valörer, hvilkas högsta och lägsta belopp <Stc. §.'r6 och §. 17 beledsagas med den erinran, att plantsar böra kunna erhållas äfven emot sedlar och ej blott i utbyte mot silfverin ynt. Att tro sig kunna hindra större silfverposters uttagande ur Banken medelst ett dylikt palliativ, synes mig icke vara långt tänkt. I §. 17 talas äfven om ett creditiv å utrikes ort, hvars upprinnelse man ej känner och hvarom bestämmelserna synas böra blifva föremål för en särskild §., deri likväl Konungens delaktighet i beslutet öfver creditivet ej bchöfver omförmälas. §. 18 lemnäs utan anmärkning. §. 19 ogillas af mig, enligt de i mitt allmänna anförande om myntregleringen angifna grunder. Vid §. 20 vill jag ej uppehålla mig. Hvad angår 21 §., afstyrker jag lånerörelsens öfverflyttning till Riksg.Cont., emedan jag tror det vara bättre att äga en stor mängd enskilda fordringshandlingar, än Statens skuldobligationcr, och emedan jag ej vill inleda oss i frestelse för statsskuldssystemet. Detta måste således föranleda ett helt nytt capitel om discontlånerörelsen, i hvilket afseende jag hänvisar till mitt anförande den 17 sisth Febr. En slik hänvisning äger ock rum i afseende å 22 §. Vid 23 §. är intet att säga. 24 och i5 §§. torde oskadligt kunna qvarstå. ao8 Den i3 Mars f. ta. Vid 26 §. tillåter jag mig den anmärkning, att hela 3 cap. af lagen, eller hvad som angår det reglementariska för Bankens lånerörelse, ej hörer under Konungens lagstiftningsrätt i vidsträcktare målto, än att Konungen skall äga att vid hvarje Riksdag, gemensamt med R.
Derest ett och samma colly innehåller -särskilda sockerslag, underkastade olika tullafgifter, tillämpas den högre tullsatsen för hela innehållet. Soda eller kolsyradt Natron, äfven kaustik Fri Soja och Såser 1 skålp. — 16 Solfjädrar 1 skålp. — 50 Solijadcrspappcr; hänföres till Papper, andra slag. Spadar; hänföras till Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade. Spaiimål: alla slag, omalen eller malen Fri Spanska flugor; hänföras under Apoteksvaror. Spanskgröna; hänföres under Färger och Färgningsämnen, andra slag, ej specificerade. Speglar och Laiupetter 1 skålp. 10 Speldosor; se Instrumenter, musikaliska. Spermaceti; se Hvalraf. Sperniaccti-olja; se Oljor, feta. Spetsar, Uddar och Blonder: silkesoch linne-, med eller utan blandning af annat ämne 1 skålp. 2 — 1 50 andra slag 1 skålp. 1 — Spetsglans; se Antimonium. Spiauter; se Zink. Spillning; se Affall. Spiritus Vini och annan Sprit; se Bränvin. Sprutor, brand-, med tillbehör Ina Span; se Affall. Span för bokbindning, tillverkning af värjslidor m. m.; hänföras till fanérskifvor under art. Trävaror. Späck; se Tran. 68 Qvantitet för 1867. 1868. Tu 11 be räkInförselsInförselsningen. tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. 1 R:dr. öre. R:dr. öre. Spännhalsdukar äfvensom andra på valk sydda halsdukar: 1 skålp. af heleller halfsiden 2 1 50 af andra tyger 1 skålp. — 75 af läder; tullbehandlas såsom Läderoch Skinnarbeten, ej specificerade. Stanniol; se Folier.
Förnuftsväsendet måste för att kunna sätta sig såsom fritt och friheten såsom sitt absoluta ändamål differentiera sig i subjektivt och objektivt jag, sätta det förra såsom fritt i förhållande till det senare med afseende å beslutandets akt och därför sätta sedlighetens idé såsom bjudande det subjektiva jaget att öfverhufvud besluta ehuruväl icke att fatta ett visst bestämdt beslut. — Emellertid går Hegel vidare. I det den enskilda viljan enligt sitt ändamål sätter ett objekt såsom sitt, ingår den i något för densamma yttre och främmande, objektiviteten. Men objektiviteten är såsom satt utom subjektet, ej blott för detta yttre utan äfven för sig själf yttre, och då viljan ingår i objektiviteten, blifver den därmed äfven för sig själf yttre, d. v. s. bortstöter sig ifrån sig, träder i förhållande till en annan vilja och är därigenom en särskild vilja. I förhållande till dessa särskilda viljor är den allmänna i och för sig fria viljan eller rätten i sig något gemensamt af de samma godtyckligt satt. Därigenom har å ena sidan den särskilda viljan själfständighet gentemot rätten i sig och har därigenom en särskild rätt, men å andra sidan är denna rätt, emedan den särskilda viljan har särskilda naturbestämda intressen, icke tillmätt rätten i sig och är därför såsom själfständig rätt ett blott sken. Utvecklingen består däri, att detta sken sättes såsom sken, det negativa såsom negativt, hvarigenom det uppgår i sitt väsen rätten i sig, som därigenom erhåller i sig reflekterad tillvaro i den särskilda viljan92. — Det är tydligt, att Hegel härmed har ur den i och för sig fria viljans idé deducerat, hvad som icke för Fichte var möjligt att konsekvent genomföra, nämligen den formella subjektiva friheten såsom viljans makt att själfständigt uppkasta ett på den gifna objektiviteten gående ändamålsbegrepp. För Hegel blifver nämligen den i objektiviteten försänkta viljan — det af det objektiva jaget med afseende på sitt bestämda beslut beroende subjektiva jaget — just därigenom för sig själf yttre och söndrar sig därmed från sitt väsen den i och för sig fria viljan.
Vid regementet användas vanligen under exercistiden minst 260 hästar. Men att vid denna tid på året till en af Stockholms mest befolkade och i starkaste tillvext varande stadsdelar förlägga en eller flera stallar med sådant utrymme, som här erfordras. kan naturligtvis vålla en accumulation af spillning och orenlighet, som lätteligen blefve af menligt inflytande på helsotiliståndet inom de närmast liggande stadsdelarne. Lägger man härtill de ohelsosamma inverkningar af tätt sammanträngda byggnader, förlagda å ett litet område och med ett inskränkt utrymme inom sig, så måste jag, både för hufvudstadens bästa och för regementets skull, anse högst önskvärdt, att till denna så vigtiga och under nuvarande förhållanden ytterst nödvändiga kasernbyggnad, en från den tätare befolkade delen af staden mera afskild plats måtte utses. Dessutom torde det vara lämpligare att trupp i allmänhet och artilleri isynnerhet icke inqvarteras aflägse från den plats, som begagnas för dess exercisöfningar, på det man nemligen må undvika såväl att trötta manskapet med onödiga marscher, som ock att genom de dagliga uppställningarnef inoch utryckningarne, m. m., lägga hinder i vägen för trafiken ä hufvudstadens gator. Af dessa skäl får jag, såsom en i min tanke ändamålet fullt motsvarande plats för en artillerikasern, föreslå den höjdsträcka, som är belägen ofvanför och emellan Svea Lifgardes och Lifgardets till häst kaserner, och hvilken å bifogade planritning närmare angifves. Denna plats förenar med ett vackert samt särdeles friskt och tillräckligt afskildt läge, förmånen af att ligga nära intill exercisplatsen, samt medgifver dessutom den militäriskt vigtiga fördelen, att artilleriet, förlägges nära intill de öfriga vapnen. Denna plats lemnar dessutom fullt utrymme icke allenast åt alla de lo. kaler, sorn för det närvarande erfordras, utan kan derjemte tillfredsställa alla de anspråk pä utvidgning, som till och med i en aflägsen framtid möjligen skulle kunna uppkomma. Ritningar med beskrifning och kostnadsförslag till en kasern för Kongl.