Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser, att man i detta afseende hittills iakttagit en, efter nuvarande förhållanden afpassad medelväg, att det icke är nödigt eller lämpligt att öfvergå till ytterligheter, i fråga om detta system; att denna måtta icke nu torde kunna öfverskridas, utan på bekostnad af folkets trefnad i fred; och slutligen att, om än heväringsskyldigheten skulle kunna utsträckas, så måste i alla fall en National-beväring, för att kunna uppfylla hvad man af densamma har att vänta, icke sakna en så kallad Stam af inöfvad stående trupp, hvartill den indelta armeen torde vara den enda ändamålsenliga, som under nuvarande förhållanden kan åstadkommas, och derföre, i stället för att afskaffas, lärer böra till behöflig styrka bibehållas och till tjenstbarhet fullkomnas, intill dess samma ändamål framdeles, i följd af Conscriplions-systemets utbildning och i öfverensstämmelse dermed, må kunna på annat sätt vinnas och tillvägabrjngas. Med tillämpning häraf till Motionairens förslag, att beväringsmanskapet skulle införlifvas med indelta Armeen, sorn i mon af inträffande vacancer borde reduceras, förekommer vidare, att en sådan förening, under krigstid, väl blifvit genom Beväringslagen föreskrifven, men att denna lag ingalunda inedgifver, att, under freden, på sätt Motionairen yrkar, en till den vacanta roten hörande Beväringsyngling skulle kunna insättas i Numer på 5 år, utan lega, lön, torp eller hemkall, hvaremot Roten skulle till Staten erlägga en lämplig vacance-afgift i penningar eller Spanmål; äfvensom Utskottet tror sig med visshet kunna förutse, att ett Allm. Besv. och Oecon, Utsk.
Då Utskottets förslag lill straffbestämmelse för falsk bekännelse förra gången var under öfverläggning, tog jag mig fribeten göra åtskilliga anmärkningar emot detsamma; och ehuru jag harden tillfredsställelse, att i Utskottets sednare Utlåtande , finna den högre grad af billighet iagltagen, alt man icke ansett lifsstraff eller högsta kroppsstraff lämpligt för den ifrågavarande förbrytelsen, kan jag likväl icke ens godkänna detta sednare Utlåtande, Jag utber mig, att härvid få fästa uppmärksamheten på den väsendtliga omständighet, att, genom bifall till detta Utlåtande, skulle afsigten och uppsåtet lill brottet straffas mer än brottet sjelf. Ty hvad är det man här söker straffa? Jo, afsigten hos den falska hekännaren, att bereda sig tillfälle till rymning. Men då vår Lag icke förmår belägga sjelfva rymningsförsöket med straff, emedan man måst antaga det vara hvarje raen40 H. 22* 3^0 Den ?.3 Oe lobei' e. m. niskas rättighet alt söka sin frihet, och vårdarens sak, alt förekomma den fängslades flykt, tror jag alt Lagstiftningen med varsamhet måste gå lill väga vid bestämmandet af straff för ifrågavarande fall. nöthår jag äfven den invändning emot Utskottets förslag, att straffet blifvit utsatt till fängelse vid vatten och bröd, hvilket efter mitt tanka är det oformligaste af alla straff. Ty om det ännu icke bland tankarne är så bestämdt afgjordt, huruvida samhället äger rätt att aflifva någon medlem, mäste det vara så mycket mer afgjordt, att samhället ej äger någon rättighet att, genom ohyggliga straff, förderfva en menniskas hälsa. Då vi uti vår Lagstiftning ännu icke varit nog lycklige, att utfinna lämpligare straff, tror jag det vara så mycket nödvändigare, att med ytlersta försigtighet tillämpa dem vi äga; och jag hemställer på dessa skäl, om icke afslag å Utskottets Utlåtande vore det rätta. Jag tror, att man, genom förbättrad rältegångs-ordning, men icke, genom hårdare straff, bör förekomma olägenhelerne af sådane händelser, som man sökt förebygga, och hvilkas obehagliga följder jag gerna medgifver. Herr Munck af Rosenschöld:
En» skildes rätt, ej anse sig tillständigt, att i underdånig, het begära Nådigt utfärdande af ett förbud a SpannemalS införsel fran utrikes orter, fä Riksens Ständer, till det äsyftade ändamälekS tvinnande, hos Eder Kongl. Majtt i underdånighet anhalla, det täcktes Eder Kongl. Maj:k i Räder stadga den principe af Tullför» höjning, som kan pröfwas nödwändig, att nu, om ej hindra, likwäl minska en sä öfwerdrifwen införsel af Spanncmäl frän de Länder, som deraf äga öfwerflöd, att derigenom wanpris pä egen säd, till Landtbrukarenförlust kunde upkomma. Riksens Ständer fä dock härwid foga den un» derdäniga önskan, att undantag i Tullförhöjningen mätte göras för de Norr om Gefle belägne Orter, hwilka genom kriget blifwit Utblottade och lidande. Riksens Ständer framhärda ern Up - -2 Den r December. UpkLstes eli as Expeditions Utssottet inlämnadt sä lydande» Wördsamt Memorial' Expeditions Utssottet har emvttagit förklarandet af Högloft. Ridderffaptt och Adelns mitzi,eje deröfIver, att uti sö,floget lill en Expedition rörande Kongl. Hos» och Hos Skall Stakerne bijswit i flurmeningen tillagde orden: Sa wjL»L möjlig: är, ehuru detzg ord ej funnits i Riksens Ständers Beslut. Med skyle Lig aktning ffyndar Utssottet att beswara denna Re« Witz, sä mycket mer owäniad, ssm be öfrige Respektive Riks Sländcn utan anmärkning gillat dcn klandrade expeditionen och, oaktadt Högloft. Riddcrssapet och Welns upmaning, wid deras förm farrade Bcsiur fökhliswit.
Öfver denna klagoskrift har Konungens Befallningshafvande i Kronobergs län den 15 April 1844 afgifvit utlåtande, deri bland annat aufördes, att Kongl. Maj:ts åberopade nådiga Bref den 4 Dec. 1830 bifvit af Konungens Befallningshafvande den 20 i samma månad kungjordt till allmänhetens efterrättelse, och befallning derjemte gifven Kronofogdarna i länets fögderier att inkomma med uppgift på de dagar, posterne af dem på brefbäringen expedierades; att då, enligt de från Kronofogdarna härom sedermera inkomna, i afskrift bifogade rapporter, daterade i December 1830 samt Januari och Februari 1831, brefbäi ingsskyldigheten blifvit ordnad på ett sätt, sorn så vidt möjligt varit gjorde densamma i minsta mån för vederbörande betungande, oell någon klagan sedermera icke försports, Konungens Befallningshafvande låtit bero vid den af Kronofogdarna bestämda ordning för brefbäringens utgörande, och att derest förment lagstridigt förhållande medelst missbruk vid brefbäringen blifvit hos Konungens Befallningshafvande anmält, rättelse deruti skulle hafva meddelats, utan behof af den förda klagan, hvilken, såsom obestämd, fordrade närmare ut vickling, när, hvar och af hvem det öfverklagade missbruket blifvit begånget. Sedan klaganderne häremot inkommit med en ytterligare skrift, innefattande anmärkningar vid Konungens Befallningshafvandes utlåtande, med förnyadt 177 förnyadt yrkande om ansvar och ersättning för den underlåtenhet, som Konungens Befallningshafvande låtit komma sig till last; så har, vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och enär af handlingarna inhämtades, att Konungens Befallningshafvande till följd af Kongl. Brefvet den 4 Dec. 1830 uti en den 20 i samma månad utfärdad kungörelse icke blolt meddelat allmänheten underrättelse om Kongl.
Wi hafwa sedan ärhundranden amagil att äfwen, desse Samhällets tjenare stola bidraga till Statens Castor, i mohn af det stydd de af Staten njuta. Jag wägar likwäl till Högwälborne Herr Grefwen och LandtMarstalkens samt Högloft. Ridderstapet och Adelns upplysta ompröfwande underställa, om man har rättighet att ålägga Rikets Embetsmanna Corps en sä dryg börda > till afhjelpande af Statens trängande behof, som denna Corps, genom det projecterade Nädärct för StatsWerket af alla ledigblifwande Embeten flnlle fä widkannas. Dest löningswilkor arv redan i allmänhet sällan swarande mot dest uödwändigasie behof. Är det dä enligt med den rattwisa som alltid bör utgöra första grunden för Rikets Lagstiftares stadganden, att pä ett är betaga en Embetsman den lön, hwarpä han, genom sine ljensier, har fullt anspråk, eller att dä han genom sitt och möda, samt noga uppfyllande af sina förbindelser, gjort sig förtjent af, och erhållit en befordran, han dä mäste ett är sakna belöningen för sitt arbete. Dä detta innehällande af första årets Lön, man mä gifwa det namn af besparing eller hwad annat namn som häldst, ändock i sjelfwa werket ej er aiu ' ' ' nät 714 Den -4 November. nar än en indircck beskattning af Embetsmanna Corp» sen och denna Corps i likhet nied andra Statens medlemmar betalar, hwad man kallar Bevillning; sä följer deraf att denna för Samhället nyttiga Clast betungas med en dubbel beskattning emot samhällets öfriga Näster. Huruwida härtill kan utsinnas någon pä billighet och rattwisa sia stödjande grund, och hwad jag öfwerlämnar till Högwälborne Herr Grefwen och LandlM.rrstalkens santt Högloft.
Nås 221 och 222. 20:o Medwurst. R. o. Ad. godkände jemväl den härom föreslagna voter:spropos. N:o 223. 21:o Mjöl af vegetabilier. R. o. Ad. godkände såväl Utsk:s yttrande ang:de ifrågasatt tillägg i denna artikels rubrik, som den i fråga om införselstullen derå föreslagna voter:s-propos. Afven den i afseende på denna artikel föreslagna voter:spropos. N:o 225, blef af R. o. Ad. godkänd. 23:o Musköt. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvet, att Ulsk:s i fråga om denna artikel till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning blifvit af sistnämnde Stånd antagen, fann R. o. Ad. för godt att med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut antaga Utsk:s rör:de insaltad muskot framstäldta förslag, och ansågs voter:sproposm Nås 226, till följd häraf hafva förfallit, 24:o Nålar och Oliver. R. o. Ad. godkände de i fråga om dessa artiklar föreslagna voter:s-propos:r N:o 227 och 228. 25:o Oljekakor. Hr von Hartmansdorff: Det påstås vara ett misstag, att utförseltull blifvit lagd på denna vara. Jag hemställer följaktligen att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt beslut. Häruti instämde Hr Printzensköld. R. o. Ad. fann för godt att, med vidblifvande af sitt förut i afseende på artikeln oljekakor fattade beslut godkänna den i ämnet föreslagna voter:s-propos. N:o 229. 26:o Oljor. R. o. Ad. godkände den härom föreslagna voler:s-propos. Den 15 Juli e. m. 117 27:0 Ost.
Vidare har Utskottet öfversett samtlige Departhmenter inom Riksgälds-Contoiret, samt dervid, efter speciella Instructionernes föranledan. de, inhämtat en practisk kännedom så väl af controllerne vid CrCdit-Sedel-utgifningen, som fastställde arbets-methoden. Efter allt hvad Utskottet så val under dessa besök uti Departementen, som vid granskningen af Protocollen, kunnat utröna, skötas och behandlas goromålen med ordning, drift och skyndsamhet. — I sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra låta komma till Rikets Högh Ständers kännedom en förvaltningsåtgärd, som, i Utskottets tanka, bör lända Styrelsen till serskild förtjenst. Vid sistledne Urtima Riksdag fastställdes af Rikets Höglo!). Ständer en ordentlig Aflönings Stat för Riksgälds Contoiret. — Genom sedermera inträffade dödsfall hafva 3:ne på denne Stat uppförde Tjenster, för hvilka samfälta aflöningen bestiger sig till 2,025 Rtdr blifvit ledige. 124,8 Ståts-Utskottets Betänk and en'. Efter föregången undersökning vid hvarje: yppad ledighet, huruvida Personalen kunde minskas, hafva förenämnde 3.’ne Tjenstår, ehuru på Stat uppförde, icke blifvit återbesatte, utan alldeles indragne, hvarigenom en årlig besparing uti aflöningen af 2,025 R:dr vunnits; Börandes Utskottet härvid tillika anmärka, att den afskrifning uti Riksgälds - Contoirets Räkenskaper af Utrikes Galdea, som, i följd af 1815 års Riksdags-Beslut, ägt rum, icke verkat någon tädan förminskning uti Tjenstemännens göromål, 60m ens skulle kunna förtjena att nämnas, e~ när alltsedan år 1810 Uiqviderne af denne Gäld i det närmaste varit alldeles iittställde» Hvaremot arbetet blifvit ökadt med de nya Credit-Sedlar af större valeurer , hvilka, enligt Rikets Höglofl. Ständers
Diverse urgisrer, som pä nyfinämnde Stal specificeras, och förut warit stälve lill indragning, utgörande tillhopa 844 4 — Mörnerske Husar RegementetEfter 1778 ärs Stat, bestod detta Regemente af ZOo M>.n, och efter Kongl. Breswek af den 15 December 1792 öktes del med ivo Man, samt ester Kongl. Breswct den 9 April 1806 med ännu ytterligare 200 Man, sä art det nu utgör dubbel siyrka emot 1778 eller 6oo Man Husarer med lika anta! hästar. 1809 ärs Ordinarie a Rdr 2,644 Courant Z7,597 42 — Rdr 60,241 Wid reglerandet af denna Stat har i öfwerwagande kommit , hurnwida närwarandc omstäiid-gheker kunna medgifwa, arr cwersöra Regemcuket t.Il dest styrka, enligt 1778 ärs S^at; men Stats Urfiokret har för sin del ansett någon minffcung, i anseende till Man stapel icke kunna äga rum , men wäl hwad häsie-antalet angar; U:skottek har trott att de 200 Hastar, joni är 1806 lillöktes, ffulle kunna under fredlig tid stä vacante för Kronans räkning, af samma skäl, som här framjöre wid LstGardet till Häst äro anförde, och således har Utskottet uti den projecterade Staten endast beräknat utfodrings-kostnad och Pflevolance m. m. för 400 Hästar. Genom denna förändring haftva ock nägra Betjente wid S'aben ansetts öfwerflödige, som med sine löner blifwit flyktade pa Allmänna Jndragni-gsStaten till indragning och besparing w'.d deras afgång. — Sadelmonderingarne och HH cqnipaget för de 20O hastar, som komma akt fia vasante, iörblifwa under Esqnadrons-Chefs ward och answar.
Svensk medborgare-rätt må kunna vinnas af Norrsk eller utländsk man, som Lo uppnått 21 års ålder, 2:o eger god frejd, 3:o åtnjuter; Norrsk medborgare-rätt eiler varit med vederbörligt tillstånd i Sverige boende i 3 års tidt och 4:o har utväg att sig försörja”. Elter öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget, finner äfven Utskottet att åtskillnad uti ifrägaställde hänseende bör göras emellan Norrsk undersåte och utländsk man. Redan i ett föregående betänkande bär Utskottet yttrat den åsigt, att den förre icke här i riket kan betraktas såsom utländsk man i egentlig mening. Visserligen äro Sverige och Norrig tvä länder med egna institutioner, men med den politiska förening, sorn La g-Utskotta is Betänkande N:o 54. 5 sorn sammanbundit dessa länder, sorn gjort folken till samina Konungs nndersåter, inträdde en gemensamhet i intressen som ej medgifver att samma folk i hvarandra se utländske män. Att hvarje steg, som gör föreningen innerligare, är af vigt, erkännes ock; men detta närmande torde böra vara ömsesidigt; och då förekommer, med afseende å förevarande ämne, att, då fråga är om förvärfvande, af medborgare-rätt i Norrige, någon skillnad ännu icke genom lag göres emellan Svensk undersåte och utländsk man. Af sådan anledning synes det Utskottet som kunde för det närvarande några större rättigheter ej böra medgifvas Norrmän, än de nu ega. Hittills har det berott på Konungen att förunna Norrsk man Svensk medborgare-rätt. De särskilda garantier, som man i afseende på utländske män funnit nödiga, anser Utskottet emellertid här ej lämpliga, utan är det. efter Utskottets omdöme, tillräckligt att det öfverlemnas åt Konungens "■odtfinnande, att, såsom hittills, förordna om Norrsk mans upplagande lill Svensk undersåte, derest han önskar en sådan förman. I följd af hvad Utskottet sålunda anfört, får Utskottet vördsamligen tillstyrka: det mätte Rikets Ständer för sin del besluta en las «/ fejande innehall:
Jag tror också, att Utsk. i sitt förslag till detta förtydligande sagt jemnt så mycket, som borde sägas, då Utsk. nyttjat orden statsverkets utgifter, hvarmed aldrig kan menas annat än de i stat fastställda utgifterna. Ett ytterligare förtydligande, att bestämda, af R. St. fastställda anslag icke få öfyerskridas, skulle blott vara ett upprepande af grundlagens bud, som i detta afseende icke behöfver förtydligas, allraminst genom reglementet för Riksg.- cont. Öfverträdas de fastställda anslagen, så blifver följden naturligtvis den, att frågan öfverlemnas till Constit.Utsk., der man således har controllen, men icke hos Riksg.cont.; ty om man hus Regeringen förutsätter en håg att öfverskrida anslagen, så kunde ju i allt fall ingenting hindra den att låta Statscont. inkomma till Riksg.cont. med oriktig uppgift om den brist, som inträffat, hvilket vore ett vida lättare sätt att åtkomma medlen. Då det således är gifvet, att här ej kan menas annat än i stat fastställda utgifter, så framt man ej med mycket besvär vill uttvinga en annan mening, kan jag ej inse, att Utsk:s förslag är förenadt med någon fara för misstag, samt skulle altså tillstyrka bifall till betänk., helst jag anser förtydligandet icke böra vara i orden vidlyftigare, än behofvet påkallar. Jag instämmer likväl i begäran om återremiss, på det Utsk. må komma i tillfälle att visa halten af de gjorda anmärkntna. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Om R. St. kunde på siffran bestämma alla utgifter, och om i grundlagen ej funnos controllör mot fastställda anslags öfverskridande å Styrelsens sida, så skulle jag anse den nu ifrågavar, 5 böra ur reglementet helt och hållet utgå; men då det finnes sådana controller och på samma gång sådana anslag, som R. St. icke på ett pär hundra tusen r:dr nära kunna på förhand bestämma, anser jag det vara Riksg.cont;s skyldighet att tillse, det statsmachinen ej måtte stadna genom uppkommande brister i R. St:s beräkna-, hvilket, efter min tanka, skulle medföra vida större vådor, än denna § någonsin kan åstadkomma.
På Nämnden ankommer, huvuvida sockneslämma bör höras, innan sådane yttranden meddelas, som, enligt 26 §., blifva påkallade; i hvilket fall Nämnden föranstaltar om socknestämma och dervid framställer ärendet, jemte sitt utlåtande derom; och iagttages för öfrigt, att i ärende, som tillhörer Nämnden, må intet beslut af socknestämma fattas, innan Nämnden derom blifvit hörd och yttrat sig. 28 §. Sockne-Nämnden sammanträder i Sacristian, Socken-stugan eller på annat öfverenskommet ställe, på vissa, efter iattadt beslut, bestämda tider, samt i öfrigt, då Ordförande finner sådant nödigt, eller flertalet af Nämndens Ledamöter det hos Ordföranden påkallar. 29 §. Medlem af Sockne-Nämnden, som, utan lagligt förfall, uteblifver från Nämn - Expeditions-UIskottets Förslag till und. Skrifvelse., N.-o 4oo. g85 Nämndens sammanträde, erlägger för hvar gång en af Nämnden vid hvarje års höljan utsatt pligt till fattigvårdens cassa. 30 §. Ej må något mål företagas, derest icke Ordförande eller vice Ordförande och minst hälflen af Nämndens öfrige Ledamöter äro tillstädes. Beslut fattas genom röst-pluralitet, och när rösterna äro lika delade, gäller den mening, sorn Ordföranden biträder. 31 §. Uti mål, som angå enskild persons rätt, åligger Nämnden att sitt beslut för den det rörer afkunna, då parten, om han det askar, skall, utan lösen, erhålla ett utskrifvet exemplar deraf. 32 §. Böter och vitén, som af Sockne-Nämnd ådömas, skola, då den pligtfällde saknar tillgång dertill, aftjenas med arbete för samhällets behof, dervid dagsverke beräknas efter ortens markegångspris, om den arbetande sjelf bekostar sitt uppehälle; men i annat fall skall han under arbetstiden af samhället förses med kost, såsom tjenstehjon, då dagsverke beräknas endast till en tredjedel af markegångspriset. 33 §.
J a n u a r i 1 f. m. att man framdeles åberopade, mot förändring af detta rum i allmänna lagen, att det finnes anfördt i Tryckfrihetslagen, och att det således icke finge ändras, annorlunda än grundlag. Att dessa försigtighetsmått behöfvas, intygas bäst af händelsen'med LagUtskottets förslag rörande domstolarnas organisation, att RådhusRätlen i Stockholm skulle i Tryckfrihetsmål kallas Kämnersrätt, emedan TryckfrihetsFörordningen hindrade dens upphäfvande jemte andra dylika. Herr Hjerta, Lars: Erinrad om min förbindelse, att vid min anhållan om remiss lill Utskottet bifoga ett bestämdt redaclionsförslag till grund för Ridderskapet och Adelns gemensamma tanka, får jag, då min mening visserligen icke varit att förminska straffet för hvad som straff värdt är, blott föreslå det tillägg, efter ordet förlustig: Så vidt lian icke kan visa, att sådant skett utan hans vettskap eller förvållande. Hvad beträffar Herr Cedersclijölds erinran om nödvändigheten att tillhålla Hrr Boktryckare att icke lägga sig till för stor rörelse, så innefattar den visserligen en örn omvårdnad om deras egen hushållning, och en tjenlig utväg att städse låta dem dväljas i ett patriarkaliskt sällskap med sina lärgossar; men Herr Cederschjöld må förlåta mig, i fall jag vågar anse sattsen, såsom Statsekonomisk, lika skråaktig, som om man ville förbjuda den värde Talaren alla sådanc Den 29 Ja n u a r i i f. m. göromål, hvilka kunde hindra honom ifrån elt egenhändigt utöfvande af sin egenteliga vetenskap. Hade en sådan föreskrift gällt i andra länder, hade man aldrig sett sådane verk, som en Didots i Paris eller en Brockhaus’s i Leipzig, hvilka, genom sina stora företag, på det högsta gagnat icke blott sig sjelfva, utan äfven upplysning och vitterhet uti deras land. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Jag för min del kan ingalunda instämma i det af Herr Hjerta, Lars, framställda redactionsförslag.
Under tiden hade mycken oro upkommit och en stor del af Ridderstapet och Adeln hade öfwergiswit sina bankar och sramgätl i flranket. Under bullret hördes Grefwe ve la 6sräie yttra, att praxis wore att hwar och en flulle wara pä sin bänk och derifrän yttra sina rankar; hwarpä Grefwe levenheim swarade, att det ej wore owanligt alt sadant stedt bade pä och utom bän» karne. Sedan något kugn war älerwunnit, yttrade Herr ... Den 2i Zebruari;. 1023 Herr Norrls nllolpe, ^nöers. Ester de säkra uplysningar jag bekommit, mätte wifterligen den wärda Ledamotens Herr Grefwe törners upgift wara ett wilsetag af honom, att ifrägawarande 10,000 R:d. ffulle wara en Fond til! pensioner är Civile Embetsman. Det förhäller sig helt annorlunda, emedan denna af Stats - Utskottet föreflagne Summa ärligen skulle af Siaren utgöras! hwarföre jag för min del icke finner uti Rikets nuwarande swära belägenhet möjligt och icke eller sial att bewilja förutnämnde Summa, utan 'nnser Civil - Ständet redan längt för detta bordt genom insättning wid befordringar och afdrag pä sine löner formerat sig en PensionsCaffa lika. sä wäl»som Militairen betta har gjort. Friherre ak VVettorlleät, Qullak, önskade att öfwerläggningen i detta ämne mätte föras med den köld, som endast kunde swara mot Ridderstapets och Adelns wärdighet. Han hade hörr att efter den uplysning Herr Grefwe körner lemnat, en proposition blifwir gjord af Herr Grefwen och Landtmarsialken, som med ett starkt Ja och nägra Nej blifwik beswarad. Deruppä har en ordwexling upkommit, svin föranledde Friherren alt nu hemställa huruwida srägan wore afgjord eller icke? Ropades starka Ja med nagra fä Nej.
Ledamöter inom Stånden har dessutom blifvit yrkadt: att, i händelse den tysta förmonsrälten för de omyndige borttoges, det i stället måtte stadgas såsom åliggande för förmyndare, hvilken eger fastighet, alt, vid föi myndareskapets åtagande, låta inteckna sin egendom till pupillens säkerhet; — alt förmyndare, då han dertill förordnas, borde af öfverförmyndaren åläggas att insätta myndlingens rörliga tillgån gar uti Statens Verk, såsom förhållandet vore i England; — att de medel, som till fattiges understöd äro samlade, syntes genom sitt ändamål, Lag-Utskoilets Utlåtande iV.o t to. 3 böra vara berättigade till förmonsrält framför öfrige i den af Utskottet föreslagna 10 § i 17 Cap. Handels-Bulken nämnde cassör, penningeverk och inrättningar, och att dernäst borde komma fordringar för de medel, hvilka Embetsoch Tjenstemän i och för Embete eller Tjenst emottagit; — alt det äldre förmynderskapel syntes böra ega företräde framför det yngre, på lika sätt som en äldre inteckning har företräde framför en. yngre, och att denna anmärkning gällde äfven Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om nedflyttning af de omyndiges tysta förmonsrätt; — samt alt, till förekommande af bedrägerier, borde från den förmonsrätt för omyndiges fordran, som kommer att ega rum, undantagas hvad den omyndige, under båda föräldrarnes lifstid, kunnat erhålla i testamente eller gåfva, eller sjelf sig förvärfva, i hvilket afseende blifvit föreslaget följande stadgande: "För medel, sorn genom gåfva eller testamente tillfallit omyndig under det fader eller moder båda ännu lefva, äfvensom "för hvad denne sjelf kunnat sig förvärfva, eger ej hos dem förmons"rätt rum, så vida icke anmälan derom hos Domstolen skett, och den"ne förordnat, att medlen under förmyndare-ansvar emottagas må/’ För öfrigt har det blifvit anmärkt, såsom en felaktighet och inconsequence, alt Utskottet förklarat sig anse den Kongl.