Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lefnadsbana är tecknad och prydd med den rikaste mångfalld af medborgerliga dygder och lärda förljenster. Likväl har af allt detta ingenting kommit tiil verkställighet, om miin ej vill anse de lid efter annan i Länen inrättade H n s hå 11 ni u gs-,s ä lis k a pen såsom derigenom föranledde. I sig sjelfva kunna Socken-Säilskaper ej betraktas annorlunda, än såsom fortsättningar af de förra, och dem subordinerande, eller såsom deras integrerande delar. — ålen de äro derföre icke af mindre vigt. — Hvad hafva icke Municipial-Inrättningarne i andra Länder uträttat och huru samvetsgrant begagnas de icke? Den till vext som Landh ushållningeu i liela Briltanien vunnit genom Ekonomiska Societeler, och i synnerhet genom det af Konung och Parlamentet constituterade Board of Agri culin re bör med skäl väcka ailä Nationers förundran och efterföljd. —■ Också är redan ett vigtigt steg till Municipal-Inrättniugar långt för detta gjordt hos oss, i det sätt Stats-Utskottets Betänkanden. 835 hvarpå Taxeringarne celi Mai*.kegangssä tt11 ingarne verkställas. För deras vidare organisation inom vårt Fädernesland genom Sockcn-Sällskaper gifvas dessutom skäl som icke ega rum på de flesta andra ställen. Landels vidsträcklhet medförer en naturlig olikhet i climal, jordmån, husliållningssätt, som genast ådagalägger olämplighelen af allmänna llushållsFörfatlliingar ooh onndgängeiigen fordrar att föreskriflerne blifva svarande emot hvarje orts särskilda beskaffenhet. När härtill kommer, att Sverige lill den egentligen Åkerbrukande Klassen räknar ett Bondestånd, som i upplysning och sjelfständighet är öfver ali jemnförelse med hvarje sådant i andra Länder, synes inrättandet af ifrågavarande Sällskaper icke möta oöfvervinneliga hinder i verkställigheten.
M:t ingå med underd. framställning», och får jag hos llr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å detta mitt förslag. Hr Ramsay, Anders Henrik: Genom den af Utskd föreslagna redaktion af § 21, är ingalunda R. o. Adms rättighet att till K. M:t ingå med petitioner eller med framställningar betagen. Med §:n afses endast att bestämma de ämnen, som kunna blifva föremål för öfverläggning och beslut; och rättighet att derom väcka motioner, är ju i §:n medgifven. Det af Gr. Björnstjerna föreslagna tillägg till nu föredragna mom. är ganska oskyldigt, emedan R. o. Ad:n enligt den af IJtskd föreslagna ordalydelse af ifrågavide mom. redan har den rättighet, sorn Gr. Björnstjerna åsyftat. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Ehuru jag icke har någon förhoppning om att vinna bifall till min anhållan om afslag å det af Gr. Björnstjerna föreslagna tillägg till det nu föredragna mom. af § 21, kan jag dock icke underlåta att yttra några ord om detsammas olämplighet. Sä vidt jag kunde fatta syftningen af Hr Gr:us förslag, afser det, att R. o. Ad:n skulle till K. M:t ingå med underd. framställningar i allmänna angelägenheter. Jag upprepar hvad jag förut sagt, att R. o. Ad:n enligt grundlagen icke eger rätt att befatta sig med allmänna angelägenheter, utan endast med sina enskilda, ty behandlingen af allmänna angelägenheter, vare sig de röra riket eller kommunen, tillkommer särskildt bestämda korporationer. Hå jag anser det vara stridande mot grundlagens anda och mening, att R. o. Ad:n skulle ega befogenhet att befatta sig med andra angelägenheter än i 37 §:n R. F. stadgas, får jag hemställa, att mom:t måtte antagas, sådant som det är af Utsk:t föreslaget. Frih. Klinckowström, Rudolf: Jag tror på de skäl, som Gr.
Herr Baron och Ordföranden tillkännagaf, att Hof Cantzlern Herr Friherre Wetterstedt, jemte till Herr Baron och Ordföranden aflåten Skrifvelse, som uplästes, till Constitutions Utskottets granskning öfversänt de sedan sista Riksdag hällne Stats-Råds och Berednings-Protocoll; Och voro härå förteckningar bifogade, enligt hvilka dessa Protocoll bestodo af: 1 :o Stats Råds Protocoll öfver Handelsoch Finance Ärender ifrån och med den 1. April 1812. till och med1 2:0 Allmänna Ärendernes Berednings Protocoller öfver Handelsoch Finance Ärender från och med den 17. April 1812. till och med1 3 :o Ecclesiastique Expeditionens Protocoll hällne i Stats Rådet och Beredningen från och med den 1 1812. till och med 1 inbundne uti 5 st. Pergaments band. 4:o Stats Råds Protocoll öfver Krigs Ärender från och med den 4. April 1812. till och med d. (October) 20. December 1814. 5 :o Protocoll hällne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning öfver Krigs Ärender ifrån och med den 14. (Octoter) April 1812 till och med d: 7. Oct. 1814. 6:0 Krigs Beredningens Protocoll från och med den 6. Febr: 1813. till och med den 20. December 1814. 7:0 Stats Råds Protocoller öfver Kammar Ärender från den 22. April 1812. till och med d: 21. sistl. Febr: 8:0 Allmänna Beredningens Protocoll öfver Kammar Ärender från och med den 10. Mars 1812. till och med den 30. Och blef efter anställd Coltationering, å ena exemplaret af de rigtige befundne förteckningarne, Herr Barons och Ordförandens quitto tecknadt, för att Herr Hof-Cantzlern återställas.
J’och böra följaktligen kofferdiskeppare, sjökaptener och befälhafvare å ångfartyg, för den inkomst de i denna egenskap åtnjuta, taxeras endast uti den stad eller å den ort, dit fartyget hörer.” § 4a Till 48 §, i hvilken Utskottet icke ansett någon förändring böra göras, har inom Borgare-ståndet herr Billström föreslagit det tillägg, att ”mantalseller skatt-skrifvare i stad skall inom Januari månads slut årligen till magistraten aflemna ett i’enskrifvet exemplar af mantals-längden för löpande året”, enär för debitering för kommunal-afgiften, hvilken vanligen verkslälles vid årets början, nödigt vore, att mantals-längden funnes att tillgå, men i de städer, der mantals-skrifvaren icke är stads-tjensteman, nu icke sällan inträffade, alt, genom dröjsmål med inantals-längdernas tillhanda liål la nde, den nämnda debiteringen obehörigen blefve fördröjd; i hvilket afseende paragrafen återremitterats. Då, enligt den ifrågavarande paragrafen, som blifvit af tre stånd godkänd, skatt-skrifvaren redan har sig ålagdt,att minst tre veckor före taxerings - il Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande, N:o 14 kommittéens sammanträde till vederbörande pastors-embete aflemna mantalslängden, samt Utskottet icke anser behofvet af ett ovilkorligt förpligtande för skattskrifvare i stad att, inom Januari månads slut, tili, magistraten aflemna serskildt exemplar af densamma, vara genom det derom framställdaj yrkande så till fullo utredt och styrkt, att giltigt skäl för tillstyrkande af det föreslagna tillägget kunnat derutaf hemtas, så föranlåtes Utskottet hemställa, alt herr Billströms berörda framställning icke må till någon åtgärd föranleda. § 50.; pag 33 och 109. Rulderskapet och Adeln har återremitterat
Prop. N:n 1, om Statsverket 1865. holms fästning erhållit, bora dessa förstärkas, hvadan jag tillstyrker för detta ändamål äskandet af ett anslag för år 1867 af Utan att inloppet vid Oxdjupet kan försvaras, äro befästningarne vid Waxholm ofullständiga; hvarföre jag anser mig böra tillstyrka framställning om anslag till en skans derstädes, att under år 1867 utgå med För Carlskronas befästande tillstyrker jag, det följande anslag måtte begäras att utgå under år 1867, nemligen: till verket å Dynan » försänkningar i stora inloppet » skansen å Vestra Hästholmen » försänkningar derstädes Transport 500,000: — 90,000: 150,000: — 240,000: — Rdr »60,000 100,000 60,000 24,000 344,000: —- tillhopa Rdr 1,084,000: — Vidkommande slutligen Ordförandens i Komitén för Stockholms befästande gjorda framställning i detta ämne; så enär förslaget i sin helhet nu icke kunnat framläggas, anhåller jag i underdånighet att, sedan Komitén afslutat sina arbeten, få dess förslag i underdånighet anmäla, då Eders Kongl. Maj:t torde täckas taga i Nådigt öfvervägande, huruvida till Rikets Ständer bör ega rum framställning om anvisande af större eller mindre del af de medel, som erfordras för Stockholms befästning. 3:o Beklddnadsbeho/. Enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den »7 Oktober 1863 och dervid bilagda tabell (Litt.
Hvad jag med motionen åsyftar, har K. M. redan 1817 medgifvit för Skellefteå församling och trakten deromkring; 1819 medgafs detsamma för Piteå sockneboer, och detta utan att af pastor i Skellefteå församling, hvilken är representant vid innev:de Riksdag, blifvit anfördt något exempel på oordning, som deraf upstått. När detta nu under 40 år har praktiserats inom vissa församlingar, utan olägenhet, så synes det mig icke vara för mycket begärdt, att alla prester må tillförbindas att förfara på sådant sätt. Att Utsk., hellre än att föreslå Ständerna att för deras del antaga en lag, på hvilken i alla fall erfordras K. M:s sanktion, tillstyrkt en underd. skrifvelse, i hvilken Ständerna anhålla hos K. M. om utfärdande af en författning, i det syfte, som jag vid denna och vid nästföreg:de Riksdag föreslagit, har jag visserligen ingenting emot. Hufvudsaken är, att den närv:de anledmn till klagan öfver Kyrkans hårdhet mot en del, måhända mindre uplysta, men redliga, allvarliga och samvetsgranna medlemmar, må uphöra. Henna klagan gäller för öfrigt icke blott det anbefallda bruket af nva handboken, utan äfven nya psalmboken och katechesen, med afs:de hvarå Utsk. ingenting föreslagit. Dess arbete synes mig derföre otillfredsställande, och jag betviflar, att de s. k. gammal läsarne och många andra mera nogräknade, om sträng renlärighet angelägna Svenska lutheraner blifva belåtna, äfven om K. M. skulle behaga utfärda en sådan författning, hvarom, enl. Utsk;s Förslag, underd. anhållan skulle göras. Gr. Liljencrantz: Till en början får jag erinra den siste värde talaren, att Utsk:s framställning endast afser en anderd, skrifvelse till K. M., så att, om det skulle pröfvas nödigt att vidtaga de af den siste värde talaren föreslagna förändringar, så kan det mycketl väl ,låta sig göra vid utfärdandet af författningen, emedan K.
I följd häraf och enär Konungens befallningshafvandes ofta nämnda utslag endast lemnade det besked, att erforderliga exemplar deraf skulle öfversändas till kronofogden, för alt emot lösen tillställas de socknar eller enskilda hemmansägare, af hvilka å ena eller andra sidan olika påståenden voro utförda, samt det af landssekreteraren, i dess sednare utlåtande uppgjorda förslag, huruledes utslaget skulle kunna med vederbörande kommuniceras, hvarken öfverensstämde med lagligen gifna föreskrifter eller förmådde undanrödja deras för embetsmyndigheler bindande kraft, borde jag äfven fortfarande emot icke blott landssekreteraren, utan derjemte landskamereraren, hvilka hegge, i egenskap af Konungens befallningshafvande, afgjort målet., anmärka samt derföre till laga åtal anmäla den emot tydligt lagbud begångna och således ansvariga felaktighet, att utslaget icke meddelat de omständliga föreskrifter i afseende på dess kungörande, hvilka föriåberopade cirkulär af år 1823 gåfve vid handen, hvarigenom ifrågavarande väg och brodelnings verkställighet utan tvifvel redan blifvit och tilläfventyrs än ytterligare blefve obehörigen fördröjd. Beträffande derefter den emot landssekreteraren särskildt riktade klagan och hvad i denna del blifvit af mig anmärkt; så ehuru trovärdigheten af landssekreterarens, i dess utlåtande öfver första klagoskriften, gjorda uppgift, att Konungens befallningshafvandes utslag i målet skall varit uppsatt långt förrän den 6 Juni 1810, då nämnde klagoskrift till mig inkom, i märklig mån förringades genom flera sedermera inlupna omständigheter, ville jag likväl nu, likasom tillförne, antaga denna uppgift såsom med verkliga förhållandet enlig samt inskränkte mig följaktligen till hvad i öfrigt förekommit.
Enligt Vilkinasaga anvisar Mimer Sigurd, huru han skall komma i besittning af Grane, och i Völundarkvida talas om »Granes väg», då Mimer-Nidad frågar Valand, hvarifrån han fått allt det guld han har i Ulfdalarne. Vilkinasaga vill äfven veta, att Sigurd i sin ungdom smidde hos Mimer, och en närmare undersökning visar, att den äldre Elberich är identisk med Mimer själf. Allt detta hänvisar på, att myten om Grane stått i förbindelse med myten om urtidssmederna. Greip, jättinna, Gjalps syster, dotter af Geirraud. 49, 51. Grepp, jättenamn, buret af tre bröder, tillhörande Beles stam eller uppehållande sig bland denna stams jättar, då Fröj och Fröja voro i deras våld. De tre Grepparne voro bland desse jättar ansedda som skalder. 107–109. Grer (Grerr), en af Brisingamens fyra smeder. Grid, jättinna, asaguden Vidars moder. 28. Grim (Grímr), binamn till Oden. Grimner (Grímnir), binamn till Oden. Griotunagard (stengård), jätten Rungners hem. 62, 65, 66. Gudhorm (Gudhormr), Halfdans och Groas son, Od-Svipdags och Haddings halfbroder. Densamme som Jormunrek, Ermenrich. Gudmund, i senare sagor binamn till Mimer. Gullenborste, Fröjs galt, åkerbrukssymbol. Kallas äfven Slidrugtanne och Hildesvin. 59, 60. Gullenkamme, tupp i världsträdet, som väcker einheriarne i Asgard. 13, 126, 127. Gullentanne, (»han med gyllne tänder»), binamn till den rena eldens gud, Heimdall. Gullfaxe, jätten Rungners häst, som efter hans död kom i asarnes ego och af Tor skänktes till hans son Magne. 61, 62. Gullner, jätte, densamme som Gymer.
Jag medgifver också att genom den nya konkurslagen ett brutet förhållande uppstått; men då jag icke kan inse att någon olägenhet för det allmänna kan uppstå af denna af R. o. Ad. sedan uråldriga tider tillbaka åtnjutna frihet, och då jag äfven anser att det kan blifva tid nog att afgöra denna fråga, sedan vid nästa riksdag det visat sig, om R. o. Ad. skall upphöra att vara en politisk korporation eller icke, får jag yrka afslag å detta Betänk. Jag vill slutligen tillägga att jag finner tiden för denna frågas afgörande mindre lämplig, då, vid riksdagens slut, R. o. Adis medlemmar äro ganska få. Frih. Armfelt, Magnust I motsats till den siste talaren, anhåller jag om bifall till ifrågavtde förändring, dels emedan konseqvensen synes fordra att då såväl Rr St:r som K. M. vid förra riksdagen beslöto upphörandet af R. o. Ad:s forum privilegiatum i fråga om konkurs, samma förhållande äfven gör sig gällande i afseende å testamentsoch andra tvister, dels ock emedan denna fråga icke blott vidrörer R. o. Ad:s, utan äfven många andra intressen, som förtjena komma i betraktande. Slutligen har jag ett skäl, som för mig gäller mycket och som jag hoppas att de här nämde ledamöter af R. o. Ad. behagade taga i noggrannt öfvervägande. Jag anser nemi., att om man vill kraftigt använda sitt nej i stora frågor, så är nödigt att icke hafva uttömt sin kraft genom användande af detta nej i frågor af mindre vigt, stundom sådana, som, i likhet med denna, röra blott en formsak och dertill en sak, hvars bibehållande icke för R. o. Ad. innefattar något gagn, men för många dess medlemmar och många icke till detta Stånd hörande kan vara till både besvär och förlust. Annu en gång anhåller jag om bifall till förslaget. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Jag ber att få helt och hållet förena mig med Frih. Armfelt.
En dag, kort före midsommar, inträffade en angenäm uppståndelse. En nyhet hade spridt sig, snart bekräftad, att flottans kavaljerer skulle anställa en bal på södra Långön. O, himmel, hvilken brådska för alla fingrar, som kunde sy! Hvem ville ej vara bland de elegantaste vid denna fest, om hvilken de intressantaste och färgrikaste rykten redan voro i omlopp! Vid närvarande tidpunkt närmade jag mig med snabba steg mina sju år och fann denna ålder vara tillräcklig för att rättfärdiga det oafvisliga begäret att få se om än aldrig så litet af festen på Långön. Flera barn skulle lyckliggöras genom att medfölja föräldrar eller syskon, och huru jag erhöll denna omätliga gunst mins jag ej, nog – med en känsla af bäfvande hänryckning förnam jag att jag på ett par timmar torde få se ståten, men derefter vända tillbaka med någon, gud vet hvem, som vid den tiden skulle vara i staden. Emellertid har denna lysande tilldragelse icke qvarlemnat något annat tydligt intryck än ett hvimmel af båtar, derpå ett hvimmel af tält och slutligen ett alldeles omätligt hvimmel af granna uniformer på granna herrar och ståtliga baldrägter på granna damer, hvilkas uppfästade släp ständigt under dansen intrasslade sig i de svängande officersskärpen. Öfver allt detta bullrade musiken, hvars toner ändå måste bortdö vid salutskottens dunder. Om jag mins rätt, var jag så trött att jag utan bedröfvelse hörde nämnas om mitt uppbrott till staden och vet ej om jag med egna eller blott med andras ögon sett det ståtliga fyrverkeriet. Emellertid har jag af en slägting i Strömstad, närvarande vid denna poetiska och pompösa bal, inhemtat några närmare detaljer. Danssalen utgjordes af ett 50 alnar långt korstält, belagdt med brädgolf och invändigt prydt med alla nationers flaggor. Orkestern, bestående af icke mindre än tre regementens musikkårer, hade plats vid ena långsidan, men icke inuti salongen. Ena smalväggen bestod af en kolossal portik med 3 ingångar, en bred, i midten, och en smal, på hvardera sidan.
In ventarier, Instrument m. rn.; så har hos Riksens Ständer fråga blifvit väckt om meranäaindo Chartts-Verks in - TJntlerdaniga Skrif pelser. lösande för Kronans räkning och öfverlemnande till General-Landtmäteri-Contoiret; i hvilket afseende Riksens Ständer jemväl fått emottaga ett af Geographiska Inrättningens Aetie-egare gjordt anbud, att till Staten öfverlåta Chartse-Verket i det skick, det, enligt äfgifven förteckning, nu befinnes, emot en Summa af is>,ooo R:dr Banco, som antingen på en gång eller under 4 år, med en fjerdedel om året, skulle liquideras, eller ock emot försäkran om 4 procent årlig ränta per actie, belöpande till 680 R:dr årligen, samt i bägge fallen med förbehåll, att Chartae-Verket varder fortsatt. Riksens Ständer, som inhemtat, att det Geographiska Inrättningen tillhöriga Charta3-Verk, vid anställd besigtning, funnits så beskaffadt, som uti den företedda förteckningen deröfver uppgifvits, hafva ansett Verkets fortsättning vara för Fäderneslandet vigtig och angelägen ; men då det, i Riksens Ständers tanka, med billighet icke öfverensstämrner, att ett sådant företag varder genom enskildes ytterligare uppoffringar’ bedrifvet, kunna Riksens Ständer ej eller undgå medgifva Statens förbindelse att öfvertaga Chartse-Verkets fortsättning, hvilken med minsta kostnad synes kunna åstadkommas, om, på sätt föreslaget blifvit, befattningen dermed varder åt General -Landtmäteri-Contoiret uppdragen. På dessa grunder och med den öfvertygelse, att det för Staten blifver mera fördelaktigt, att på en gang inlösa Geographiska Inrättningens tillhörigheter, än att ikläda sig förbindelsen, att genom årligt Stats-bidrag godtgöra Actie-egarne räntan till uppgifvet belopp, få Rik - 33* ZJnJerdaniga Skrifvelser. sens Ständer alitsa i underdånighet anhålla, att E. K
» 199. » Svinhufvud i Westergötland, Carl Axel Christian, Bruksegare. » 212. » Lind af Hageby, Carl Magnns Georg Ludvig, Ryttmästare. »215. » Ramsay, Anders Henrik, Hofrätts-Assessor. » 220. » Fitinghoff, Conrad Bleckert, Bruksegare. » 223. » Stråle af Sjöared, fullra. Grefve Hamilton, Adolf Gustaf Wathier, Possessionat. » 226. » Jägerhorn af Storby, fullm. Friherre Wrangel von Brehmer, Tönnes Wilhelm, Löjtnant. » 233. » Stårck, fullm. Herr Lagerbjelke, Bror Johan Sy rach, Lands-Kamererare. » Anrep, Frans Gustaf, Civil-Ingeniör. » 24 0. » Gyllensvärd, Gustaf Harald, vice Häradshöfding. » 242. » Philp, Oscar Magnus Wilhelm, Under-Löjtnant. » 254. » Lilliecrona, fullm. Herr Tornerhielm, Rudolf Vic tor, Förste Hofjägmästare. » Svenske, fullm. Friherre Cederström, Rudolf, Kam marherre. » 263. » Planting Gyllenbåga, Erik Wilhelm Casimir, vice Häradshöfding. » 264. » Silfverlood, fullm. Herr Drakenberg, Carl Wilhelm, Tull-Fiskal. » 273. » Lilliebielcke, fullm. Friherre Fleetwood, Gustaf Ja cob Svante, Bruksegare. » 279. » Giös, fullm. Herr Wijnbladh, Herman, Kammar skrifvare. » 282. » Schildt, Bengt Axel Robert Ludvig, Ryttmästare. » 286. » Hästesko till Fortuna, Gustaf Henrik Albert, Upp bördsskrifvare. » 291. » De Geer, fullm. Grefve von Schwerin, Fritz Bo gislaus, Kapten. » 292. » Stålhane, Hjalmar Edvard Eugéne, Löjtnant. » 302. » Hjulhammar, fullm.
Dykeri, med mindre den innehöll så likgiltigt gods , som det anförda; så har jag af farhåga för det ringaste öfverträdande af lagen, inskränkt dessa anmärkningar vida inom den gräns jag tror varit den rätta, men det har skedt under hoppet att någon skickligare än jag, matte till de constitutionella inrättningarnes befästande och utbildning, kunna till hela sin vidd begagna de medel lagen erbjuder, utan att dervid öfverskrida ded gräns som är utstakad. iM.O jji Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus* Det är från förra tiders händelser, som jag hämtat anledning till yttrandet af de tankar, hvilka hos mig väcktes, då jag hördé den berättelse för Ridderskapet och Adeln uppläsas, sorn af Herr Justitieombudsmannen blifvit in^ lemnad. CönstitutionsUtskoftet, hvars åliggande det är, att till plena afgifva förslag å de ändringar och förbättringar i Rikets Grundlagar, sorn synas det samma af tiderna påkallade, af* gat vid 1815 års Riksdag ett förslag, ägande afseende på granskningen af den allmänna redogörelse för förvaltningen af sitt embete, som det åligger Riksens Ständers Justitieombudsman, enligt 14 af den för honom ut - 484 Den 18 Fcbnucrii. färdade instruction, att vid hvarje Riksdag tili Riksens Ständer afgifva. ConstitutionsUtskottet hade ofelbart bemärkt att nationens representanter icke fästade nog uppmärksamhet vid dessa Embets-berättelser, och, ofelbart i afsigt att uppehålla begreppet om Embetets vigt och värdighet, föreg slog det sådane ändringar i Regeringsformens 53 och 96, samt i Riksdagsordningens 29 och 63 §. i följe hvaraf det skulle bli ConstitutionsUtskottets pligt att granska Ombudsmannens diarier och registratur, hvarjemte det föreslogs att nytt val icke skulle få företagas, förrän ConstituuonsUtskottets yttrande öfver den afgåendes Embets-förvaltning inkommit.
Jag tviflar visserligen ej, att ju för de af Utskottens Ledamöter, söm åro hår närvarande, det år onödigt att mera formeligen tillkännagifva denna önskan, men jag tror, att då, vi icke hafva annan utväg, för att förmå de andra Stånden att häruti deltaga, ån ätt genom ProtocollsUtdrag uppmana dem dertill, detta ej kan anses stötande, och det vore blott en ledning för dein till den öfvertygelse, att man önskar ett sammanhängande arbete , i afseende på hvad som kan görsS , i afseende på hvad som kan gifvas; men delta hör ej hindra Utskotten att inkomma med Utlåtanden öfver andra ämnen, hvilka med Het ifrågavarande ej äga sammanhang. Jag troe Således, att om Fx iherre BjÖrnst jern as yttrande, såsom grund för det sorni skall besvaras, öfverlemnades till Utskotten, nied den tillagde ön. stan, att Riddersknpiet och Adeln så vida derati lör ett ar sig, att Stataoch BancoUtskotten 5^5 Den 25 Martil, « till Riksens Stånder skyndesamt måtte inkomma med förslag till grunderna ’för den nyttigaste Finance-plan ; så vore åndamålet derigenom vunnet. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Lagerhielm: I anledning af Herr Rosenblads yttrande om nyttan och nödvändigheten deraf, att frågan om Bankens publicitet, snart afgöres, får jag upplysa, att samma fråga i går i Finance-beredningen förevar och lades på bordet, hvilket torde bevisa, att Utskotten icke försummat att, så fort möjligt varit, taga den i öfvervägande. 4 Friherre Björnstjerna: Med fullt förtro-! ende till Utskottens nit för saken, och då flere personer af Utskotten åro hår närvarande, hvilka hört Ridderskapets och Adelns önskan; år jag öfvertygad att Utskotten, utan att någotProtocollsUtdrag behöfver utfärdas, gå Ridderskapets och Adelns önskningar till mötes, hvarföre jag till Friherre Boije hemställer, em han ej skulle viU ja återtaga sitt yrkande i detta afseende. Herr Tham, Wollrath:
R:dr 2.250,000: — efter afdrag af dito dito » 70,863: 18. 2,179 136- 82 Köpeskillingen för den vid Regeringsgatan här i hufvudstaden belägna och af Kronan försålda s. k. hof bageri-egendomen 25,000: — 25,000: — 2,267,735: 17. 2,273,246: 12. För det begagnade beloppet af kreditivet å 225,000 R:dr till Ulldiskont-fondens förstärkande, emot 3 procents årlig ränta, 77,460: — 62,340: — » utbekommet belopp utaf kreditivet för Arméens be fäls och tjenstemäns pensionering, i öfverensstämmelse med sednast fastställda, förhöjda pensions-stat, 50,000: — 50,000: — » dito af kreditivet för Flottans embeteoch tjenste mannapersonals dito, dito, 20,000: — 20,000: Särskilda fordringar: