Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillstyrker i afseende på den föreslagna skrifvelsen, att R. o. Ad., med afslag å det i Utsk. framställda förslag, ville hos Konungen i underd. anhålla om meddelandet af en sådan plan, som nu är i fråga, under tillkännagifvande af sin beredvillighet att anslå de medel, som finnas erforderliga för att densamma verkställa. Med Frill. Cederström kail jag ej instämma i den åsigt, ntt Ständerne skulle på förhand förklara sig villige att bevilja de medel, som fordras för verkställighet af den plan till Rikets försvar, som Konungen kan för R. St. framlägga. Jag anser nemi. icke Ständerna vid denna riksdag berättigade föreskrifva några beslut för kommande Ständer, utan må det ankomma på dem och de förslag Konungen kan till dem framställa. Emot den redaction till skrifvelse, som Hr Rosenblad föreslagit, har jag så mycket mindre något att anmärka, som den hvilar på hvad Utsk. sjelf som grund för densamma framställt, medgifvande, att jag äfven fäslar en ganska stor vigt dervid, att en vidsträcktare öfning för bevärtn måtte äga rum; ty jag betraktar denna åtgärd af bevärings upprättande som en af de vigtigaste förändringar för att kunna fullkomna vårt försvarsverk, ehuru jag tillika bör tillkännagifva, att jag icke anser möjligt att åstadkomma en fullständigare utsträckning af bevär:s-systemet, ulan såvida det kan sättas i sammanhang med en nedsättning i de rostandes skyldigheter. Då roteringsskyldigheten åtogs under Konung Carl XI, så skedde det mot försäkran att ingen utskrifning af manskap skulle äga rum, och då man ej lärer kunna bestrida, att jordbruket af den nuvar. voteringen är nog tyngdt förut, torde man ej finna någon billighetsgrund för att kunna ålägga allmogens söner en utsträcktare bevärts-exercis, hvarigenom än mera arbetskraft än nu skulle jordbruket beröfvas, utan en deremot något svarande ersättning på annan väg. Således anser jag dessa frågor stå i sammanhang med hvarandra, och har ingenting emot Hr Rosenblads förslag.
Den 26 Maj e. m. äfven hör att biträda statssecreterarne i deras föredragfling, när så beliöfves, för denna föredragning, och således för det de göra sin tjenst, fått ett särskildt arfvode af 200 r:dr för deni hvardera utöfver lönell, sorn dessutom är lika med revisionssecreterarnes. Jemnför man vidare dessa sednare med kammarrevisionsråden, en jemnförelse, som sannerligen förr aldrig gjordes, så finner man, att kammarrättsrådens löner uppgå till 2000 r:dr, under det revisionssecreterarnes uro upptagna till blott 1600 r:dr. — Andra tider, andra begrepp; och jag Ur skyldig att hylla dem. Emedlertid må det tillåtas en gubbe att påminna om fordna tider, dock utan afsigt att på något satt nedsätta värdet af expedtssecreterarnes tjenster eller förminska de fördelar, sorn dessa embetsman kunna vinna. Sanning är likväl, att fordom, då embetena värderades efter vigten och mödosamheten af de göromål, som dermed voro förenade, hade revisionssecreterarne, efter gamla staten, 600 r:drs lön, då expedtssecreterarne hade 4°° r:dr; hvaremot nu, då antingen tiderna vändt om begreppen, eller exped:ssecreterarne haft den lyckan att äga, om icke tilltagsnare, åtminstone lyckligare chefer, förhållandet blifvit så omvändt, att expedlssecré terar ne skulle få 200 r:dr mera än revisionssecreterarne. — Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar, vid återremissen, som jag förmodar att R. o. Ad. beviljar, få åtfölja till Utsk., af hvars rättvisa jag väntar rättelse i det begångna misstaget, hvilket jag likväl icke lägger Utsk. till last, emedan jag vet, att Utsk:s flesta ledamöter icke kunnat känna förhållandet. Hr af Billbergh, Joli. Peter, uppläste följande:
Det skulle medföra den oform - Den 5 O c tobe r f. tn. 83 ligliet, att en besparing på 3 Hufvudtitteln skulle användas lill den /f.de. Detta är alldeles i strid mot Grundlagen. Jag anser således, att den delen bör afslås. Sedan blir det frågan, huruvida Ridderskapet och Adeln vill instämma i hvad Herr Munck af Rosenschöld yrkat, eller helt enkelt, såsom Friherre Anckarswärd påstått, öfverlemna besparingarne till Kongl. Majrts disposition, hvilket jag tror vara det rättaste. På Ridderskapet och Adeln ankommer visserligen, att vid beviljandet af anslaget till KrigsAkademien fästa det vilkor, att besparingarne skola användas till förbättring af Sundhetstillståndet derstädes, och i den saken öfverlcmnar jag lill Ridderskapet och Adeln alt pröfva, hvad som är bäst; men att Utskottets yttrande ej är af den natur, alt det kan antagas, tror jag vara klart, ty besparingar på en Titel kunna ej användas på en annan. Herr von Hartmansdorff\ August'. Den väsendtligaste anmärkning, som blifvit gjord emot Utskottets Utlåtande, innehåller, att en oformlighet innefattades i tillstyrkandet, att möjligen uppkommande besparingar å anslaget till KrigsAkademiens Stat, hörande under 3:dje Hufvudtiteln, skulle blifva en tillökning i anslagen åt Undervisningsverken i allmänhet, hörande under en annan titel, nemligen den 4-'de. Likväl erin 44 H. 6* 84 D e n 5 O c l o b o r f. m. rar jag mig att, ela fråga var om anslag åt Läroverken i allmänhet, yrkades af flere Ledamöter att man borde bestämdt utsätta, att en del deraf skulle komma KrigsAkademien till godo, följakteligen att medel skulle gå från 4;de till 3:dje Hufvudtiteln. Kunna således medel, utan oformlighet, utgå från 4:de lill 3:dje Hufvudtiteln, så böra de lika väl kunna gå från den 3:dje till den 4-'de.
Den frän de olika Stånden uttalade önskan, alt få denna vigtiga fråga biagi till en lycklig lösning, har nödvändigt skolat framkalla allvarliga öfverläggningar inom Utsk. Det må likväl ursägtas mig, om jag finner de af Utsk. angifne och af dess ledamöter än vidare utvecklade skäl icke i allo öfvervägande. Man må visserligen göra koncessioner för att förlika de olika meningarna, men man måste då äfven göra sig reda, hvarthän dessa koncessioner leda. Man mäste se till, att man fattar sådana beslut,' hvilkas utförande ligga inora möjlighetens gränsor, och som icke leda derhän, alt man, genom all företaga sig för myckel på en gång, icke ^någonsin kommer till slut med något. Till denna ytterlighet skall man måhända komma genom företagande på en gång af 2me så stora företag, som de här ifrågasatta. Jag vill visserligen icke, och det har jag, dä jag förra gången yttrade mig, äfven uttalat, på något sätt underkänna södra Sveriges anspråk, att med görligaste första komma i åtnjutande af de fördelar ett lätt transportmedel medför, men jag vågar påslå, att denna fråga befinnes i ett allt för outredt skick, för att böra leda till eli sådant beslut som det ifrågasatta. Då ärendet förra gången behandlades, yttrades hufvudsakligen, att föreslagna banan emellan Jönköping och Malmö blifvit undersökt och fullständiga kostnadsförslag npgjorda. Emellertid, om man jemför behandlingen af denna fräsa, vid innevar:de riksdag, med den af den så mycket klandrade Örebro-Hultsbanan, då frågan derom först väcktes, måste jag bekänna, att fördelen utfaller lill den sednare frågan. Då hon väcktes, fanns nemi. bär i Slockholm en byrå, hvarest en hvar hade tillfälle att taga kännedom om kartor, afvägningar, kostnadsförslag m. m., för att öfvertyga sig om beräkningarnas riglighet och förslagets utförbarhet. Om nu äu dylika förslag och beräkningar för banan emelian Jönköping och Malmö blifvit upgjorda, hafva de likväl, såvidt jag känner, icke varit för allmäuheten tillgänglige. Möjligen hafva de blifvit Utsk:s ledamöter meddelade, men åtminstone icke K. M. eller Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen.
Den a3 Januari e. m. sättande vårtiden af säl skilda omständigheter kan möta hinder, annan lid dertill, etter häradsboernes liöruride, bestämpia. ” Utsk:n hufva begått ett misstag, då de säga att anledningarne till klagan öfver tiden tor vägarnes grusning icke må sökas i författningarna, utan i deras tillämpande. Förhållandet är likväl alldeles tvertom. Felet ligger verkligen i författningarna, sorn, i stället för att föreskrifva grusningen om hösten, inskränka sig lill att tillåta öfverenskommelsens träffande derom att gnistringe!) må ske om hösten, men föreskrifva blott att den skall ske vårtiden. Det är likväl kändt att vid grusning, företagen (len årstid, då vårsolen och derpå sommarvärmen verkar, det pålagda gruset förtorkas alltför hastigt, icke blandar sig med jordmånen och förflyger genom blåsten. Hva'd derefter qvarblifver är iner småsten ängnis, och som vanligen icke har annan nytta med sig än att upprifva det fasta af vägarna, så att ändadnmålet verkligen till en stor del förfelas, till de vaghållningsskyIdiges stora skada. Det är deremot ett factum, att grusning om lidsten, i anseende lill väderlekens fuktighet, tiar den påföld, att det påfyllda ämnet lätt qvarblifver och blandar sig med jordmånen, hvarefter vanligen frost inträffar och slutligen snö. I detta skick ligger således det påfyllda gruset hela vintern igenom, utan att rubbas, och liar verkligen, då våren intiäffar, antagit en så fast form, att del icke kan uppbrytas af (orkan eiler den värme, som då infaller. De skador, för hvilka på så sätt underhållna vägar äro utsatta under vårtiden, beslå egentligen af utskärningar å backar eller sluttningar, härrörande af vårfloden. Utsktn säga väl att Konungens Bef:h:de äga att träffa öfverenskommelse med vederbör, väghållningsskvIdige om lämpligaste tiden för vägarnes grusning.
Tages teskedvis flere gånger dagligen. Thielemanns droppar (Mixtura Thielemanni) se Diarrhédroppar. Vaselin. Till ingnidning på sprickig, ömtålig hud, o. s. v. Öfvermangansyradt kali. En för tillfället beredd svagt ljusröd eller violett lösning (c:a 1: 5,000) lämplig till munvatten (elak andedräkt), till sköljningar vid difteri o. s. v. Utmärkt medel för rengöring af sår (isynnerhet illaluktande), då något starkare lösning (1: 2 0 0 — 5 0 0) användes. Häftplåster (helst utbredt amerikanskt). Bomull (ren, fettfri, från apotek) till förband på sår o. d., fuktad med någon af de ofvan nämnda antiseptiska medlen (t. ex. borsyra). Gasbindor (c:a 8 centimeter breda) till förband. 1 sköljkanna med ansatsrör dels för lavemang (bättre än lavemangspruta) och dels för underlifssköljningar. 1 större och 1 mindre sårspruta. Våg med gramvigler. 1 eller flere droppflaskor (för drypning af droppar). Husapoteket bör förvaras helst i särskildt skåp eller åtminstone i en särskild afdelning i annat skåp (t. ex. linneskåp) på ett ej allt för varmt ställe. A l l a flaskor och burkar böra vara försedda med tydlig etikett, å hvilken finnes påskrifvet med tydlig stil invärtes eller utvärtes, samt, om det ej fås utan läkares recept, gift; vidare medlets namn och användning, samt nederst huru mycket af medlet kan och bör gifvas. Bäst är, att en af familjens medlemmar har hand om husapoteket, och, så vidt sig göra låter, lemnar ut medicinen i hvarje fall. Alltid är att ihågkomma, att husapoteket är en hjälp blott i lättare fall eller i första hand, tills man får hjälp af läkare, som då ock ur ett någorlunda fullständigt husapotek har möjlighet att utvälja lämplig medicin, tills den af honom föreskrift.a hinner anskaffas. D:r — d. Tr7c.esoch studiistipendier för kvinnor.
Utskottet, som redan vid sistlidne Urtima Riksdag uti svar till enskild man, i anledning af i detta ämne väckt fråga, yttrat samma tanka, grundar denna sin öfvertygelse deruppå, att ehuru i Regerings-Formen är utsatt den värdighet, Stats-Råden såsom sådane innehafva, gifves likväl ingen föreskrift, som hindrar Konungen att personligen benåda hvar och en utaf dem med en högre, som kunde Memorial N:o 14. 489 sätta den Han behagar öfver alla andra Embetsmän och således undanrödja svårigheterne vid det inseende öfver någon förvaltningsgren, som Konungen skulle finna för godt åt något StatsRåd uppdraga; att enär gränsen för Stats-Rådets Ledamöters befattning eller göromål icke är utstakad, äfvensom icke heller den för Stats-Secreterarnes åtgärder vid deras Embets-Förvaltning beror det af Konungen hädanefter som hittills att i dessa afseenden lemna de uppdrag eller fastställa de Instructioner, han finner nödige; och att enär Collegierne endast under denna benämning, såsom tillvarande, icke med bestämda rättigheter eller befattningar, i Constitution förekomma, beror det äfvenledes af Konungen att för deras verkningskrets och subordination bestämma den gräns eller omfattning, Han skulle finna tjenlig; samt att ändteligen sådan måtte hafva varit Riksens Ständers afsigt, enär de vid 1809 års Riksdag yttrade den önskan, att en Committée skulle sättas med uppdrag att föreslå en enklare och redigare organisation af allmänna Ärendernes förvaltning. I anseende till det nog allmänt erkända behofvet af en Krigs-Minister för denna vigtiga gren af Ärender har Utskottet ännu ytterligare blifvit styrkt i sitt begrepp om möjligheten af en sådan Émbetsmans snara tillsättande igenom det i 15 § Regerings-Formen förekommande uttryck angående den Embetsman, hvilken Konungen i Commandomål allmän befattning dermed uppdragit.
Det är således denna skilnad som här åsyftas, och denna fördel som häraf vinnes; hvilket jag anser ej vara ringa. Gr. Gyldenstolpe: Då jag förra gången yttrade mig, hade jag ej nu gällande bankoreglemente till hands: men nu torde jag få derutur uppläsa definitionen på kassa-kreditiv, sådan den gällt i Deli 17 Juni. 137 alla tider; och jag anhåller alt de Hrr, som hafva BankoUlsk:s förevar. utlåt, till hands, måtte jemföra ordalagen. De äro ordagrant desamma: ”Med kassa-kreditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af banken undfå låneunderstöd för tillfälligt begagnande, pä sådant säll: alt ränta påföres för hvad af detmedgifna beloppet tid efter annan lyftes, men enahanda ränta åter godtgöres kreditiv-hafvaren för derå efter hand skeende återbetalningar”. Hvad jag yttrat, att, om de omtvistade orden borttagas, man äfven då skulle kunna draga en annan tolkning deraf, skulle visserligen ej för mig vara ett skäl alt sä göra; men lör dem som hålla sig strängt till orden, eller hvad man kallar ”rida på ord”, för deni skulle en sådan tolkning väl vara möjlig, ehuru jag ej tror att det kominer i fråga. Hr Printzensköld: Orsaken, hvarföre någon tvekan om rätta tillämpningen af det stadgande i nu gällande bankoreglemente, som rörer kassa-kreditiv, ej hittills egt rum, bör man i min tanke söka deruti, att kassa-kreditiv aldrig varit beviljade till andra, än dels privatbankerna, dels embetsverk, och dels enskilda men dock ganska betydliga korporationer; och deruti att kreditiven ej inskränkt sig till 10,000 ndr, som nu blir fallet, utan varit utsträckta till mindst 50,000 r:dr för åtskilliga, och för somliga ända lill en million. Nu äter, dä kassa-kreditiv komma att beviljas enskilda personer, så kunna dessas penningerörelse lätteligen försätta dem i nödvändighet att uttaga hela beloppet utan alt dela det i flera poster.
Den 17 Martti, e. m. 1,100,000 R:dr och dermed sammanhängande åtgärder, som Utskottens Betänkand n föreslå, äfvensom utur denna synpunct jag på intet sätt hade att invända mot Discont-räftens öfverlemnande till Staten för motsvarande ersätta ning j men lycklig nog att hafva sett Svenska Friheten återställd, skulle jag ej vara lugn, om med tystnad jag kunde se grundvalen för all frihet, noggrant iakttagande af Lagarnes föreskrifter och förbindelsers helgd, skakas; och må det tillåtas mig fråga.* om vi ej sjelfva vörda denna grundval, kunna vi ens vänta, mindre fordra, att andra skola hålla den helig? Det, som i dag göres mot en del af Samhället, kan i morgon med samma rätt göras emot en annan, mot det hela; Då träder våldet i Lagens ställe. Och nar hafva lagligen, högtidligen för: Värfvad® rättigheter kunnat förloras utan efter laga Domstols skiftande parterne emellan? Hafva ej äfven Sveriges Envålds-Konungar befallt sina Domstolar döma efter Svensk lag och rätt, mellan sig och dejras undersåtare? Det är efter dessa frågor jag i full känsla af min pligt, som medlem af Sveriges Lagstiftning, yrkar Svensk manna rätt, ära och tro, aktning och lydnad för Lagar och förbindelser, sådane vi ärft dessa känslor af Förfädren, sådana vi, obesmittade af tidens villor och öfverfarande irrbloss) böra lemna dem åt Elter* Kommande. Den 17 Mairtii, e. in. 163 1 följd häraf, får jag hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla Om Proposition på Återremiss af Utskottets Betänkande, och att dessa nuna Anmärkningar mätte lå åtfölja. Grefve von Platen ånförde vidare skrifteligen :
Äfwensom, att samma närings, utan ett dylikt understöd, befarade wanmagt, kommo bäde för Bergslagen i synnerhet, och jämwal för Riket i gemen att blifwa högst bekymmersam: wid öfwerwagande emedlertid, af hwad pä Banquens sida, i berörde afseende, nu kunde bewiljas, finner Banco-Utskottet, att den sökte Disconteringsrattigheten pä kopparsedlar, kan under 88 Den 4 November. förut faststäldte willor, utan-Banguens olägenhet ökas ifrån 1520 till Tretusende Skeppund. Hvilket likwäl, genom Utdrag af Protocoiler, kill de Rcs-cc-tive Standens gunstvenägiin ompröfning Ivördsammeligen hemställas skulle. Är och dag som förr strifwit star. Ester Befallning !vl> IlolsinZius. Begärdes pä bordet. Upplästes följande: Utdrag af Prokocollet hällit hos Riksens Höglosliga Ständers Vanco-Utstott den ig Oclober 1829. S. D. Uti 4 § af 1822 ärs Riksdags Beslut, war det Banco Fnllmäglige uppdragit, att i Mar'ii manad hwarje är, med Fnllmagkige i Riksens Ständers Riksgälds-Cvntoir, sammanträda, til! genomseende af föregående ärels afflntade RiksSka ; htvarefler en berättelse om Statswerkets befundna tillstånd i afseende pä gulden, jkutle författas, att under försegling ligga förwarad, sör att, tvid Rikens Ständers nästa sammankomst, kännas af de: Utstött, för hwilkst Kongl. Maj:t, enligt 52 § Regeringsformen, Staten L Näder lät uppwisa. En sä beskaffad bägge werlen» Fnllmäglige åliggande befattning, har. uppå Kongl.
Sig vilja, uppå Ecdesiastik-Expeditionens föredragning, taga i Nådigt öfvervägande, huruvida någon del af de på Tionde IIufvud-Titeln till .Universitetens och Tillampnings-Scholomas fullkomnande anslagna 10,000 R:dr må användas till undei visningsanstalter för Coopvrerdie-Skeppare i förening med de redan organiserade Navigationsoch Styrmans-Scholpi-na. .lBylO Med anmälan, att .någon anmärkning ej förekommit vid granskningen af Charlae-Sigillatas-Werkets Hufvudbok för år 1826. Anmäld d. 7 April s. å. och lagd ad acta. ,l38:0 Angående beräkningen af Stats-Werkets inkomster för år i83o och påföljande åren intill nästa Riksdag. Anmäld d. 7 April s. å. Kongl. Majrt täcktes i anledning häraf förordna : att hvad Rikets Ständer anfört i afseende på Mantalspenningarnes fortfarande tills vidare, utan förändring för det närvarande, ej kunde föranleda till annan åtgärd, än att vederbörande må derom till efterrättelse förståndigas; att Öfver-Stålhållare-Embetet och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Götheborg borde, efter inhemtade fullständiga upplysningar, afgifva utlåtande i anledning af Rikets Ständers begäran om undersökning angående orsakerna till den af Städerna Stockholm och Götheborg åtnjutna befrielse från Sterbhus-afgift; att hvad Rikets Ständer i afseende på Lagmans,och Häradshöfdingejäntan, Tiugsgästningspenningarne och Tingsföringskostnaderne anmält, skulle Stats-Contoret till iakttagande meddelas; att, likaledes med anledning af Rikets Ständers beslut
Hoppas afsänd remissa ordentligt kommit er till hända. Erilca. Edert vackra poem användes med nöje. FÖr långt och för lokalt. M — r. Vårt alltid strängt anlitade utrymme hindrar oss intaga lokala resebref. — o —. En alltför bedröflig historia. Mana. Formen god, idén för obetydlig. Låt ej första motgång afskräcka er. Ej lämpligt. Ester. ' Gerda. H. N — w. G~t. O. Den redan förut allt för rikliga tillgången på manuskript af denna art tvingar oss afböja. Denna almanacksreform har ock intresserat oss. Skulle Ni ej behaga uppgifva adress för personlig brefvexling. O. B — m. Vi hoppas, att Ni hädanefter ofta vill taga till ordet i Idun. Eva. Om ungefär samma tema ha ett par andra uppsatser, vi just nu meddelat, rört sig. Längre fram skola vi gärna bereda er plats. A. K. Tack och hjärtligt välkommen åter! Utlofvade porträttet motses med tacksamhet. Honorar öfversändes, då * artikeln blifvit uppsatt. FRII % ÖSTENSON. Dikten antages, om den får invänta lämplig årstid. Selo. Den insända uppsatsen skall enligt önskan öfverlemnas till täflingskomitén. » 23 », Lugnas, p. r. Insänd ytterligare resterande 60 öre, införes annonsen. Linköping, p. r. Insänd resterande 75 öre, införes annonsen. Bed. herrkostymer m. m. — Naturligtvis bör ni lära huslmllsgöromdlen i ett privat hus såsom ojämförligt både treliigare och af större nytta än å ett hotell; att derefter i ett par veckor ä ett hotell hem ta idéer om servering och matens garnering vore ju ganska bra. Majo. Om C — de uppger sin adress, skall en god handbok i akvarellmålning sändas ä 1 kr., tillika med anvisning hvar färgutensilier köpas. Majo. En manlig prenumerant. Hvad som kan göras mot detta, finner Ni angifvet i svaret till Ella i n:r 3. MAGDALENA. Vi råda Eder att söka inträde på något sjukhus. Om något kan göras för eder döfhet, beror pä orsaken till densamma.
K M. i underdånighet anmäla, hvad sålunda anmärkningsvärd! förekommit, och tillika underdånigst anhålla, att E. K. M. täcktes i Nåder låta öfverse och granska Seglations-Ordningen af den 28 November 1835 samt deruti låta införa de förändringar och rättelser, som, till förekommande af ofvan antydde missbruk och till befremjande af nödige controller öfver tull-inkomsternes ordentliga utgörande i öfrigt, äro af nöden samt med största möjliga lättnad för handeln kunna beredas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Juni 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juni i84l. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse s angående åtskilliga aj Kongl. Maj:t äskade extra Stats-anslag för försvarsverket till lands. (Stats-Utsk. Uti. StatsUtsk. Mern. N:o 506.) S. A. K. Uti den af E. K. M. vid innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition, angående Stals-verkets tillstånd och behof, hafva, oberäknadt de till befästnings-arbeten begärde Extra Stats-anslag till ett sammam äknadt belopp af 1,000,000 R:dr, i afseende å hvilka anslag Rikets Ständer redan uti serskild underdånig Skrifvelse af den 19 sistlidne Maj deras beslut meddelat, följande extra anslag blifvit i Nåder äskade till föremål, som med Försvarsverket till lands ega gemenskap, nemligen: l:o Till complettering af redskaps-, rid-, anspannsoch stall-persedlar för 10 batterier af nya fält-artilleriet, för en gång, i rund summa 48,000 Expe.dilions-Utskotlets Förslag till und.
Magistraterne i städerne och K:s Befhmle på landet, att göra undantag härifrån och bestämma andra tider, då utskänkningen finge ega rum. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. täcktes, med vidblifvande af sitt beslut, afslå Ulsk:s förslag lill förändring i denna del. Frih. Raab: I denna § förekomma 3:ne morn., såsom förut är anmärkt. Emot Esta mom. deraf har Hr Cederschiöld gjort en anmärkn. Jag får för det första förklara, att jag äfven i min mohn har protesterat emot den tolkning af Riksd.Ordnm, som här gjort sig gällande, nemi. att här skulle vara förbjudet att göra jemkningar uti förut fatlade beslut, då ärendet återkommer till R. St:r, med mindre än denna jemkning af Utsk. föreslås. I denna del instämmer jag med Hr Cederschiöld; men hvad åter beträffar Hr Cederschiölds anmärkn. emot Usta morn., så ber jag att få uplysa Hr Cederschiöld derom, att då man icke vill betaga möjligheten för en handlande, att kunna på sitt kontor besvara ett affärsbref, ang:de en bränvinshandel, och således äfven göra köpslag om en sådan vara på en söndag, så har man här . ställt förbudet icke emot köpslutet, utan emot utlemnande af varan. Hvad som 1111 är stadgadt om köpare, så kan väl lagen icke vara så uttänjelig, att man skulle kunna frikalla den ifrån ansvar, hvilken lemnar ut varan till en köpares ombud, derföre att han icke lemnat den till köparen sjelf. Jag hoppas således, att R. 0. Ad. ville vidblifva sitt beslut i afseende på Usta mom. Hvad beträffar 2:dra morn., så ber jag att få upläsa ett förslag till förändrad redaktion deraf, öfverlemnande det sedermera till Hr Frilun 0. Ordfiden. Det lyder sålunda: ”1 stad eger veder - 126 Den 7 Oktoljer f. m. börlig myndighet att bestämma om utskänkning då får ske och i sådant fall på hvilken tid den må vara tillåten”.