Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Än vidare eger veterinärinrättningen och ofvannämnda boställen ej obetydliga skogar, hvilka kunde förökas genom enskildes derintill liggande, sä att hela den sammanlagda skogsarealen uppginge till minst 600 tunland, belägne allesammans alldeles intill nyss omtalte åkerjord; och härmed öppnades ett fullt tillräckligt fält för instituts-elevernes undervisning i skogshushållning, oberäknadt'att bevarande för framtiden af dessa skogar skulle blifva till aldra största gagn för den kringliggande, genom nästan systematiskt skogsutrotande, mer och mer skogfattig blifna orten. Om, såsom jag ville yrka, institutets byggnader uppfördes helt nära veterinärinrättningen, å dess jord, vunnes för institutet den ytterligare fördel, att landtbrukseleverne, sädeles under vintrarna, dä landtbruksgöromälen ej äro så mänga, sattes i tillfälle att inhemta grundlig kunskap i veterinärvetenskapen, jemte det de finge i samma vetenskap någon praktisk öfning, hvartill vid bemäldc inrättning anledningar ofta gifvas; och skulle, i anseende till det nära sammanhanget mellan boskapsskötsel och landtbruk, ett landtbruksinstitut vid Skara i nyssnämnda afseende komma att ega ett bestämdt företräde framför rikets båda andra instituter. Ändtligen bör tilläggas, att alldeles intill veterinärinrättningen Skaraborgs läns trädplanterings-förenings betydliga trädgård är anlagd, i hvilken landtbrukseleverne också finge undervisning i trädgårdsskötsel. Härförutan bör ej lemnäs oanmärkt, att närbelägenheten af Skara, hvilken såsom stad är för liten för att kunna menligt inverka pä elevernes flit och ordning, helst om de vore förbundne att bo ä institutet, deremot blefve af en afgjord fördel i afseende på institutets allmännare gagn, alldenstund personer i och utom länet (hvad angår de sednare, tänker jag äfven pä södra Vermland), som önskade att då och då taga institutets arbeten m. m. i ögonsigte, just genom stadens närbelägenhet kunde, utan att behöfva gå grannlagen.» heten för när, genom att taga förestånd arens gästfrihet för mycket i anspråk, mer än en dag i sender vistas på stället, för att af institutet draga fördel.
BondeStåndet till LagUtskottets handläggning öfverlemna t ofvannämnde Memorial och förslag af Jon Jonsson, hvilka då de i anseende till deras vidlyftighet ej kunna här fullständigt intagas, åberopas sådane de finnas tryckte uti Bilagorne till Hederv. BondeStåndets Protocoll för den 6 och 11 sistlidne Junii; varande dessutom Jon Jonssons ifrågavarande Lagförslag särskildt tryckt och här bifogadt. RiksdagsFullmägtigen Johnn Jacob Ruth* berg från Norrbottens Län, har vid öfverläggning i detta ämne inom BondeStåndet yttrat, att ehuru Jon Jonson benämnt sitt förslag såsom dess enskilde anmärkningar vid LagUtskottets Betänkanden, lär detsamma, då det i sjelfva verket innefattar förslag till en helt och hållet ny Hypo» theksLag, vida utsträckt utöfver de gransö? nu gällande InleckningsLag eger, och ej LngUtskattets Betiltikanden.' 1197 inkommet före motionstidens slut, icke kunna komma under profning. Sedan Utskottet på sätt förut är nämndt, under den 9 sistlidne Maji, afgifvit Sex särskildte Betänkanden Öfver gjorde Motioner om ändringar eller tillägg uti Kongl. Förordningen om Inteckning, af den 18 Julii 1818, hafva utom andra anmärkningar emot innehållet af en del af desse Betänkanden hos Högloft, Ridderskapet och Adeln deremot i allmänhet blifvit anmärkt, att Utskottet på samma gång bordt utlåta sig öfver den af Herr Morath gjorde här ofvan upptagne motion, om ändring uti InteckningsFörfattningarne, och att Utskottet dess. Utom icke bordt partiel t såsom nu skedt, yttra sig öfver de gjorde Motionerna, utan medelst framställande af dem alla i ett helt, betragta dem utur en och samma Systematiska synpunct, och jemte det denna sistnämnde anmärkning blifvit äfvenledes hos. Hederv.
Nu hade den endast en viss dåsig inverkan; det kom som en tyngd öfver sinnet. Nej, ju mera ljus dess bättre! Han berättade om fru Lange, hur hon sprungit öfver [honom] och Edv. B. och hur de på allt sätt sökt vara henne nyttiga, ja hur den senare läst igenom hennes manuskript, hur varmt hon talat om sin beundran för dem och alltid sjelfmant kommit in på kapitlet om dem och deras arbete. Och så hade det händt, att hon i ett större sällskap, hvilket hon trodde bestå af idel högerfolk, hade gifvit sig till att ”rakke dem ned” det värsta hon orkade. Flera af Brandes ”nærmeste kvindelige Venner” hade funnits der utan att hon vetat något om det och de hade berättat det för honom. För att få klarhet hade han vändt sig till Ida Aalberg, som också varit till städes; hon hade bleknat först när han frågade henne, men så hade hon medgifvit att man berättat honom sanningen. Och nu vill han aldrig mer bry sig om fru Lange.74 Om Strindberg hade han dagen förut berättat den historia jag förut kände genom Lundegård; jag fick endast några nya detaljer. Flickan var 19 år, ful och hade rödt hår. När hon telegraferade till Brandes i Warschau om han ännu hade samma adress, emedan hon hade något ytterst vigtigt att meddela honom, blef han helt förskräckt. Hvad kunde ’”det Pigebarn” ha att meddela af sådan vigt att det behöfde telegraferas, om det icke skulle vara att hon blifvit förförd och ”frugtsommelig”. – Nordström var det som hjelpt till att kolportera ut det der om att hon stod i förhållande till fru Strindberg. När han hotade med gendarmer reste hon in i Grez, förut hade hon bott i någon af omgifningarne och derifrån fört den korrespondens, som Strindberg uppsnappat. Hon hade endast en gång – det hon kunde påminna sig – skrifvit något om honom, och det var att han borde ha ”gift sig med en Kokkepige”, emedan det mest skulle ha tillfredsstält hans kraf på en hustru.
Drängen på herrgåln sa', att det ska komme spelmän dit i år ock, fader Sven. Sven. Det var fanken så dråpligt. Åt dom ska vi sätte bänker här (^pekar på Orkestern^), så speler di nock opp en Halling eller en Jösshärspolske åt oss, om vi ber dom vackert. Men kom nu, Lisa, och låt oss ställe i ordning med mat och bränvin te i måra. (^Alla gå in i stugan.^) FEMTE SCENEN. ERIK (^kommer från skogen, och sjunger:^) Jag sjunger och dansar, så glad i mitt sinn'; Jag smög bort i skogen Till Anna-lill trogen, Och frågte så kärligt: "säj, vill du bli min?" Först såg hon åt öster, Så såg hon åt vester, Sist såg hon på mej, sa'n, och neg och sa': ja! Och derför är jag nu så gla', så gla'; Ja! Derför är jag nu så gla'. Se'n tog jag i famnen min vänaste mö, Och sporde den kära: "Vill du mej förära Till fästning en kyss nu så rosenderöd?" Då log hon, min tärna, Så blid som en stjerna, Och rodna' på kinden och neg och sa': ja! Och derför är jag nu så gla', så gla'; Ja! Derför är jag nu så gla'. Och, kära min Anna, nu frågar jag dej I glädjen och nöden, I lifvet och döden, Säj, vill du bli trogen och hulder mot mej? Med tår i sitt öga Hon såg mot det höga, Och räckte mej handen och neg och sa': ja! Och derför är jag nu så gla', så gla'; Ja! Derför är jag nu så gla'. (^Under sången ha Sven och Lisa tittat ut ur stugdörrn och lyssnat. Vid dess slut träda de fram till Erik.^) SJETTE SCENEN. SVEN. LISA. Den Förre. Sven. Det var nu rektigt nymodigt, te få höre dej sjunge nånting muntert, Erik. Dine viser bruker annars gå på en så satans sorglåtig ton. Erik. Ja, jag har också bra sällan något att vara rätt glad öfver. Sven.
Staten således sjelf finge draga försorg; och, i sitt deröfver aflåtna Betänkande, erinrade Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hurusom rustningen på det sätt tillkommit, att Kronan i fordna tider åt enskilda upplåtit de största hemmanen, mot vilkor, att innehafvarne deraf uppsatte häst och karl till Kronans tjenst, hvarefter en del af sålunda vordna rusthåll genom skatteköp blifvit Kronan afhände; hurusom det vilkor, med hvilket innehafvarne af dessa hemman emottagit desamma af Kronan, ej heller numera kunde anses tyngre än vid aftalets träffande, enär kostnaden vid rustningens uppehållande svårligen kunde antagas hafva stigit i jemnbredd med det nu så ansenligt ökade jordvärdet; samt huru om motionärerne ej utredt och visat, att de rustningsskyldige, hvilka deras motioner afsett, annorlunda än på här omförmälda kontraktmessiga sätt fått sig berörda besvär ålagdt, eller äro genom rustningsskyldigheten svårare betungade än med hemmanens bestånd öfverensstämmer; hvadan Utskottet afstyrkt all åtgärd i anledning af motionen; och blef detta Betänkande af Rikets Ständer gilladt. Visserligen vill det synas, som om Statens öfvertagande af beklädnads-, munderingsoch utrednings-persedlarnes underhåll ej skulle för de rustande, medföra någon förmån, med mindre desses bidrag blefve så lågt, att Statsverket komme att på öfverenskommelsen lida förlust.
Det dröjer icke mycket länge innan han etablerat ett samtal om spannmålsprisen och tullkrig med den ölstinne, och dagen drager sig fram under småförnuftiga men öfverlägsna anmärkningar, hvilka de sarkastiskt utbyta om regeringar, räntefot och spannmålstullar. Slutresultatet af alltihop blir att Europa skulle vara lyckligt och regeringarna öfverflödiga, om människorna endast ville lyssna till den vishet de två kasta halft skämtsamt till hvarandra från sofforna, där de dåsa och röka cigarrer. I ett anfall af välvilja trycka de hvarandras händer och dela därpå en flaska vin vid middagsstationen. Klercken är nästan stolt öfver att ha aflagt så lysande bevis på allmänmänskligt förnuft, den ölstinne smickrar honom med en anmärkning om att han måtte vara en skicklig affärsman, de bjuda hvarandra på cigarrer, nämna prisen på dem och öfverlämna sig åt ett hälsosamt och tillfredsställande ömsesidigt gillande af hvarandras personer och åsikter, till dess tåget är framme i Hamburg och de måste skiljas åt. Under resten af vägen till Köpenhamn har Klercken ej stort reda på sig, kloralen får göra tjänst, och han hämtar sig icke rätt ur det ruset innan han finner sig inne på ett ångbåtskontor i Stockholm, köpande sig biljett till Helsingfors med båten, som går i natt klockan tolf. Ombord på båten med den täcka kvinnliga betjäningen, med de kända finska tonfallen och de bekanta tidningarna liggande framme i rökhytten, vaknar Klercken fullständigt. När ångaren lägger ut från Skeppsbron i den ljusa vårnatten, stannar han kvar på däck, byter några skämtsamt höfliga fraser med kaptenen och drager sig sedan till en undanskymd plats akterut, där han förblir sittande långt frampå morgonen utan att kunna slita sig lös från de stämningar, som den oändligt välkända, ljusa nordiska natten väcker hos honom. Det är som om han återvände till sitt gamla barndomshem efter sin första, så godt som förspillda termin vid universitetet. Det är på en gång ljuft och bittert. Han blir sig själf igen ansikte mot ansikte med den tysta naturen, terminens halfårslånga rus med punsch och sång och entusiasm är förbi. Han har ingenting nyttigt uträttat, men han har vuxit sig säker i sin nya studentvärdighet och stadgat sin själfkänsla – han har blifvit man.
S. D. Föredrogos oell biföllos Ståts-Utskottets nedannämnde den 18 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 28, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, angående verkställd fördelning emellan särskilda embetsverk af den utaf Rikets Ständer anslagna summa till gratifikationer och ljuspenningar åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente; N:o 29, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande till förekommande af felaktigt silfvermynt; samt N:o 33, angående pension åt Krigs-rådet S. G. Ehrenstams enka, Charlotta Grijienstjerna, samt hennes dotter. ' S. D. Föredrogos och lades lill handlingarne Stats-Utskottets den 22 dennes f. m. på bordet lagda Memorial: N:o 34, i anledning af erhållen återremiss af en motion; och N:o 35, i anledning af erhållen återremiss af 3:ne motioner. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 22 dennes f. m. på bordet lagde Memorial: N:o 46, i anledning af återremiss af Retänkandet N;o 16, rörande väckt motion, att sökande till klockare-tjenst måtte befrias från undergående af examen inför kyrkoherden; och N:o 48, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 11. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 22 dennes f. m. på bordet lagda Betänkande, N:o 49, i anledning af väckt motion, om fördelning af Lysings härads allmänning i Östergöthlands län, emellan socknarne i samma härad. S. D. Föredrogs och bifölls Särskilda Utskottets den 22 dennes f. m. på bordet lagda Memorial, N:o 5, angående arfvode för en af Utskottet på obestämd kortare tid antagen kanslist. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D.
S. D. Wid lörnyad föredragning fann BondeStåndet lör godt, att til! alla delar bifalla Stats-, Lag samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens betankande N:o 444, angående dels belrielse fran skattläggning för Husbehofs Mjöl oell Sagqvarnar, dels ock rättighet att obehindradt, samt utan föregången syn [iä stället fä sådane Qvarnar samt andre Wattenveik. anlagga. S. D. Wid föredragning af StatsBevillnings samt Allmänna Besvärs och EkonomiUrskottens betänkande N:o J43 nm ytterligare understöd för Nybyggare i Norra Provinserna^ 899 Fröt. XJtdr. d. 9 Septemb. 1O25. fann BondeStåndet för godt, detsamma till alla delar bifalla. Från Högloft. Ridderskapct och Adeln. S. D. F. m. Wiel förnyad föredragning af Bevillning' samt Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottens, den 28 sistlidne Augusti under N:o 56 afgifne, samt den 2 denne' e. m. pä bordet lagde, betänkande i anledning af väckt motion om inskränkning i finska handeln, blef samma betänkande af Rid erskapet och Adeln bifallet. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och äterremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, StatsUt ottet' den 23 sistlidne Auguti under N:g 447 afgifne samt Fröt. Utdr, d. 9 Septemb. i823> 89? flen 2 flennes e. mpå bordet lagde Utlåtande öfver vackt fråga, angående revision af Läst afgiftsfondens förvaltning. S. D. e. m. Föredrogs å nyo och gillades Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottets den 23 sisilidne Augusti under i\ o 174 afgifne samt den 1 denues e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af väckt fråga, om medel till sedlighetens befordrande hos högre och lägre FolkClasserne. S. E. e. m.
Lysning, bestämmande af tid till hinders anmälande mot den. I. s. 9—12. Herr Ribbings särskilda mening derom. I. s. 12—.14. Ytterligare Utlåtande. I. s. 47 —'475- Särskilda meningar. I. s. 47^- Låntagare, angående äfventyret, som uppstår för Banken af möjligheten att få upplyst huruvida dess, äro frie från förmynderskap, m. m. II. s. 1188—• 1216. Särskilda meningar. II. s. 1216—1226. Ytterligare Utlåtande. III. Register. XV Löftesman, angående bestämdt Stadgande huruvida, bör erhålla särskild uppsägeise när Gäldenär förbehållit viss uppsägelse-tid etc. II. s. 694—'699. Ytterligare Utlåtande. III. Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen, om Lagförklaring rörande. Ytterligare Utlåtande. II. s. 835—838. Särskilda meningar. — —. befrielse från Bysättning, angående, så länge Gäldenär är inom Riket. I. s. 622, 623. Ytterligare Utlåtande. II. s. 1167. Makas, angående förrymd, rättighet att ingå nytt gifte. I. s. n4—116. Ytterligare Utlåtande. II. s. 842—>851. Särskilda meningar. Makars, som skola skiljas, pligt att inställa sig i DomCapitlet. I. s. 35—'37. Doct. Lilljewalldhs särskildta mening. I. s. 38—4°. Ytterligare Utlåtande. I. s. 572—577. Masteträd och Ekar, angående yrkad frihet till begagnande af. Se svedjande å Skattehemmansegor. Ytterligare Utlåtande. III. MissgermngsBalkens 5 Cap. 1 §. om ändring i. I. s. 179—187. Särskild mening. I. s. 187'—-190. — —.4° Cap. 5 §. om ändring i. I. s. D92—594. XVI Register. Ytterligare Utlåtande.
Numera, vid 63 års ålder, och i anseende till tilltagande sjuklighet, saknande äfven denna utväg till bergning, vågar hon anropa Rikets Ständers ädelmod om någon liten årlig pension för sina få återstående dagar, motsvarande ungefärligen den inkomst hvaraf hon för 32 år sedan gick miste genom indragning af det henne förunta ofvanberörda privilegium. Denna hennes vördsamma ansökning har jag ansett mig icke böra vägra att framföra, och tager mig således friheten föreslå: att aflidne Hofsekreteraren Carl Stenborgs dotter, Carolina Stenborg, måtte uppföras till pension å indragningstaten till belopp af 300 R:dr R:mt årligen så länge hon lefver. Jag anhåller att denna min motion måtte till Stats-LJtskottet remitteras. Stockholm dan 28 November 1862. W. F. Dalman. 352 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr Klirenhors;* Uicliitrd^ i fråga om Post förvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning. Den beskattning, som är pålagd tidningar förmedelst tidningbevillnings-stämplingen medför, såsom bekant är, den förmån, att de få portofritt försändas, så att en tidning, som afsändes under s. k. korsband med utsatt adress, fortskaffas utan afgift ifrån tryckningsorten till den första adressorten. Då likväl åtskilliga olägenheter vidlåda detta sätt att expediera tidningar, så är det vanligast att Postförvaltarne, emot ett särskildt arfvode utaf tidningsprenumeranten, ordentligt ombesörja såväl, att tidningen afsändes ifrån tryckningsorten, som ock till prenumeranten utlemnas å adressorten. Omförmälda postarfvode bestämdes genom Kongl. Brefvet den 17 December 1851 sålunda, att för tidningar, som utkomma 4 gånger i veckan eller oftare, erläggas 3 R:dr årligen för hvarje exemplar samt för dem, som utkomma 3 gånger i veckan eller mindre ofta, 1 R:dr 50 öre; att lika fördelas emellan Postförvaltarne å afsändningsoch utdelningsstället.
LandtbruksAcadernien, i anseende till de ämnen, som borde afhandlas, gaf rigtning åt HushållsSällskaperna, tror jag det icke vara ur vägen, åtminstone intill dess sådana Sällskaper, som jag äfven vid ett föregående tillfälle haft äran omnämna, till utbredande af nyttiga böcker, hunnit bilda sig hos oss; hvarom jag ej misströstar, i synnerhet sedan å nyo fråga blifvit väckt om en Paketpost-inrättning. Lades på bordet. Grefve Hamilton x John, uppläste följande: Alla inse vigten för vårt samhällsskick af en väl organiserad Municipal-Styrelse, Tnen de flesta studsa troligen vid svårigheten att göra den rätt ändamålsenlig, innan den högre Administrationen äfvensom liepresentationen undergått väsendtliga förändringar. Men böra vi ej, äfven under, närvarande sakernas ordning, söka att närma oss det önskade målet så mycket sorn möjligt. Jag tror det för min del; och då samhällsförbättringar ej kunna vinnas, utan så småningom och genom frukten af erfarenhetens och förnuftets 'gemensamma verkningar, skulle jag ej anse ur vägen, att v.i under närvarande samhällsformer vande oss Den i5 December f. m. 93 vid denna Landsfaderliga styrelse. Ur den«* na synpunkt går jag att framställa milt förslag i sin ofullkomlighet, under hopp att någon mera erfaren fyller luckorna. Mig synes, alt åtminstone något bättre skulle vinnas, om 2:ne besutne, upplyste och allmänt ansedde Adelsmän, 2:ne Ståndspersoner, 2:ne af Presterskapet, 2:ne af BorgareStåndet och 2:ne af BondeStåndet på öfligt sätt valdes, att vara Landshöfdingen behjelpiige vid utöfningen af den municipal-oeconomiska delen af LandshöfdingeEmbetsbefattningen, om jag så får uttrycka mig. Tillika valdes en Suppleant af hvarje Stånd för att vicariera, i händelse af någons af de valde Ledamöterne sjukdomsförfall. Adelsmännén och Ståndspersonerne valdes af alla besutne Adelsoch Ståndspersoner inom Länet. Ingen I tjenst varande Embetsman kunde dertill utses.
Knoch, att, sedan en af honom till Malmö Låne-Contor ingifven revers, undertecknad med Hemmansegaren Bengt Nilssons från Kyrkoköpinge namn, i egenskap af Låntagare, blifvit af Låne-Conloret belånad, men densamma sedermera falsk befunnits, och Kyrkoherden J. E. Areschoug, genom vid Domstol hållen undersökning, blifvit öfvertygad, att hafva bestyrkt rigtigheten af så väl Låntagarens som Löftesmännens namn, samt Sökanden, efter det LåneContoret erhållit öppen rätt att i ersättningsväg anställa laglig talan emot bemälde Kyrkoherde, men han dessförinnan med döden afgått, förklarats skyldig att gälda Låne-Contorets fordran. a5o R:dr B:co, med upplupen straffränta derå från den 11 September 1828, Sökanden, som capitalsumman godtgjort, måtte vinna befrielse från den honom jemväl ålagde straffräntas erläggande; och hafva Victualie-Handlanden Anders Åkerblom samt Bryggaren J. F. Lundh till Utskottet inlemnat en skrift, deruti förmäles, att, så vida allt anspråk på ränta efterskänktes å Discont-Yerkets egande fordringar hos Tobaks-Fabrikören Abraham Westman Abrahamson samt Bryggaren Isac Westman Abrahamson och Johan Jacob Westman, hvilka deras egendom till Boi’genärerne afstått, bemälde Åkerblom och Lundh ville sig åtaga, att omför malde fordringar fullt liqvidera till det capital-belopp, 1,919 R:dr 3^ sk. 6 rst., som ännu återstode af den summa, 4>720 R;dr, samma fordringar från början utgjort.
Vid sådant förhållande tro Riksens Ständer sig ega grundade skäl att till E. K. M. i underdånighet hemställa om icke E. K. M. skulle i Nåder täckas, såsom ett tillägg uti 1 Art. 3 §. af å beropade Nådiga Förordning, anbefalla Dess Befallningshafvande, att till uppmätning och stämpling af Brännvins-redskap förordna, utom. det behofliga antalet Landtmätare och Justerare i Länen och Städerne, jemväl i hvarje Stad en Magistrats-person, hvilken, till förekommande af de öfvesrklagade olägenheterna, det kunde vara Kopparslagarne tillåtet att i berörda afseende anlita så ofta Landtmätare i Staden icke är att tillgå. Riksens Ständer framhärda §Cc. N:r 27 ( Uppl. och godkänd hps Ridd. och Ad. d, i3 Febr 1818, — Prästc-SUSndot d. i3 Bihang till Riks-St. Prot. 1517—1SxSG 6 Underdåniga Skrifvelsei\ — BorgareStåudet d, i3 —' — Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Besigtningar å nylegdt Manskap och Läkares arfvode för sädane förrättningar. I anledning af förd klagan deröfver^ att,’ ehuru genom gpta §. i Kongl. Resolutionen pä Allmogens Besvär den 10.
I de fall, då, såsom vilkor för entreprenad, tillskott fordras af de skjutsningsskyldige, skola dessa, för att deröfver höras, genom behörigen af Konungens Befallningshafvande utfärdad Kungörelse, slationsvis sammankallas, då det beror af hvarje skjutsningssky Idig enskildt att antaga eller förkasta de erbjudna vilkoren; dock skola de vid sådan sammankomst frånvarande åtnöjas med de beslut, som pluraliteten af de närvarande bi träd t, och, om rösle-antatalet blifver lika , gälle den mening, som bifaller entreprenaden. Rösterne beräknas efter de skjutstkyldige hemmanens storlek. 6:0 Om minst hälften af ett skjutslag antager sålunda erbjudna vilkor, skall entreprenad för denna del afslutas ocb skjutslegan för den station, der det sker, utgå till det förhöjda beloppet. Erbjuder sig till antagande af vilkoren mindre del af skjutslaget, som dock utgör minst en tredjedel deraf, skall det ankomma på Konungens Befallningshafvande att pröfva, om entreprenad-anstalten kan för en sådan mindre del ega rum, i hvilket fall den må afslutas och skjutslegan för stationen höjas. De af de skjutsskyldige, som icke ingått i sädane entreprenader, bestrida skjutsningen i vanlig tour och åtnjuta derför hittills fastställd lega, hvaremot det förhöjda beloppet för den af dem sålunda utgjorda skjutsen skall tillfalla entrepreneuren. Expeditions-Ulskollets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 101. Der entreprenad för en del af ett skjutslag blifvit afslutad, och en eller flere af de skjutsskyldige, som deri icke ingått, sedermera vilja sig dertill begifva, skall entrepreneuren vara pligtig att, på förut bestämda vilkor, öfvertaga deras skjutsskyldighet, dock icke förr än 6 månader efter behörigen skedd tillsägelse. 8:0 Vid skjutsstation, der ingen entreprenad kan åstadkommas, bestrides skjulsningen, såsom hittills, utan förhöjning af legan. 9:o