Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt: alt stadgandet i irsta momentet, om vissa föreskrifters intagande uti Konungens Befallningshafv, indes Kungörelse, angående Taxerings-Comiteernes sammanträden, vore 0- lämpligt; att den uti ardra momentet Taxerings-Comiteerne medgifne rättighet lill nedsättning af hemmansvärdet borde försvinna; samt att, i händelse sådan nedsättning befunnes nöd»g, blott anteckning derom borde i protocollet inflyta, och frågan underställas Pröfnings-Comitéens bedömande. Då Utskottet, för sin del, icke funnit det vara olämpligt, alt så väl de skattskyldige som taxeringsmännen, uti ofvannämnde Kungörelse, erinras om hvad dem, i afseende på taxerings-förrättningarne, i allmänhet åligger, samt Taxerings-Comiteerne ej mindre i afseende på nedsättning af hemmansvärden, än uti öfriga taxeringsmåJ, tillkomma att fatta oell meddela beslut, hemställer Utskottet, alt ifrågavarande anmärkningar må förfalla. 51, 52, 53 och 54. §§. pag. 4° och 41 • Ilos Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att uti ingendera af dessa §§. är uttryckligen sagdt, att Taxerings-Comiteerne på landet, skola organiseras pasloratsvis; att. Konungens Befallningshafvande borde bemyndigas att utstaka taxerings-districten; att Taxerings-Comiteerne borde organiserashäradsvis;alt föreskrift saknas, huru förhållas borde, när ett pastorat beslår af flera socknar, som ligga inom olika Län; att Ledamöternes antal borde bestämdt antagas till 12; att någon skillnad icke borde göras emellan personer, som varit i Kronans tjenst och som icke varit det, enär de iiro besulne; alt, 0111 tillgång saknas på Adel och Ståndspersoner, borde väljas 46 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande j N:o sg.
Men det var utaf bara glädje. Lilla Thea var j u så rar, och hur han såg på henne sedan! Det var som en doft af vår och kärlek legat i luften. Inte vill jag sörja, ljöd det inom henne. Hon skulle kanske också bli så där lycklig. De hade skålat och druckit hvarandra till, Holger, hon och Thea. Och då hade Eva sagt med skälfvande läppar och en tår i de vackra blå ögonen: » Må ni bli riktigt lyckliga. » Och Holger han hade sett på henne så skälmaktigt och svarat: » Tack Eva, jag önskar dig detsamma. » Och det var, som en rosensky dansat för hennes ögon, det var en tår af lycka och outsäglig glädje i dem, då han tillade: » Arvid kommer snart hem, jag har haft bref i dag. Han hälsar Eva särskildt och ber att få hoppas. » Och Eva behöfde inte fråga på hvad, ty hon såg af Holgers och Theas skälmaktiga blickar, att de där varma, bruna ögonen skulle snart se in i hennes och fråga: har du mig kär? Det var en härlig afton, som följde på stora systers förlofningsdag, och när alla sedan gått till hvila, stod den allvarliga, stadgade Eva, belyst af den breda månstrimman, som lyste in i salen, och kysste gång på gång porträttet af den unge mannen med de varma, bruna ögonen. * Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) Några ord om nervositet och s. k. nervösa sjukdomar, af Professor F. Lennmalm. (Forts.) Här är ej rätta platsen att skildra, på hvad sätt dessa åkommor te sig; med sina mångskiftande symtomcr fylla de volymer, och jag kan blott i allra största korthet göra en antydan om dessa symtom. Om vi, såsom förut är sagdt, räkna nervositeten såsom den lägsta graden af de nervösa sjukdomarna, så ha vi bland dessa företrädesvis att uppehålla oss vid neurastenien och hysterien; tagas dessa ord i vidsträckt bemärkelse, så kunna till desamma hänföras de flesta nervösa lidanden. Vid neurastenien ha vi i första hand att göra med symtom af en betydlig trötthet, oförmåga att på normalt sätt arbeta, hos nervsystemet, men äfven samtidigt med symtom af stegrad retbarhet hos detsamma.
Denna ersättning söka de uti omåttligt förtärande af den rusgifvande dryck, bränvinet, som med en ovänlig andes döfvande välde förlamar och småningom tillintetgör både känslan af eget värde och den för utkomsten oefiergifliga arbetskraften. Menniskovännen frågar med anledning häraf: ”Huru skall detta för den så förvillade arbetaren sjelf och för det allmänna så högst vådliga förhållande kunna mildras och afhjelpas?” — Väl lärer Församlingens vördade själasörjare, biträdd af uplyste och väl villige Skol-lärare, bemöda sig, (att efter berättelse) på Söndagsaftnarna meddela någon religiös och humoristisk undervisning; men en väl organiserad Söndagsoch Aftonskola finnes icke. En sådan skola kan icke med framgång utöfva sitt förmånliga inflytande på samhället, om den icke tillhör en Slöjdförening, som deröfver har närmaste tillsyn. Skolan bör stå i omedelbart sammanhang med en lägre teknisk undervisningsanstalt samt ett läsebibliolhek, bestående af valda och tjenliga böcker lill befordrande af 86 Den 23 pecember e. m. både moralisk och teknisk bildning. — Man kan ej, utan skäl, deröfver förundra sig, att icke längesedan en på sådant sätt organiserad skola oell läseanstalt i Eskilstuna blifvit inrättade. Orsaken lill denna brist i genfinnes dels deri, att en kraftig offentlig väckelse hitli lis uteblifvit, dels ock isynnerhet uti fullkomlig saknad af medel till ett så högst nödvändigt föranstaltande, hvilket utan gensägelse för staden och orten skulle blifva en välgerning. Af sådan anledning och med stöd af hvad jag i detta för oftanämnde Fristad samt närgränsande vigtiga Verkoch Manufakturinrättningar i så mångå hänseenden angelägna ämne redan haft äran anföra, utbeder jag mig fä framställa den anhållan: alt It.
Majit funnit Magister Wiberg synnerligen förtjent af ett offentligt understöd, hvilket lämpligen torde böra bestämmas så högt, att det icke blott utgör en ersättning för redan hafda eller för utvecklingen af hans sinnrika uppfinning ytterligare nödiga kostnader, utan jemväl sätter honom i tillfälle att åtminstone under någon tid ostörd egna sig åt detta lör vetenskapen vigtiga arbete; och vill Kongl. Majit derföre härmed föreslå Rikets Ständer, att åt Magister Wiberg bevilja ett anslag af Fem tusen Riksdaler Riksmynt såsom honorarium för den af honom uppfunna räkne-maskin. De till detta ärende hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Henning Hamilton. Kongl. Maj:tx Nåd. Proposition S:o 108. Utdrag af Protokollet ofver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Honungen uti Stats-Hädet å Stockholms Slott den 30 Mars i860. Närvar a n d e: Hans Excellens, Herr Justitie—Sfa (sini nistern, Friherre De Geer, Hans Excellens. Herr Stats-rninistern för Utrikes Ärendena, Frih. Manderström, Slats-räden: l'Vallensteen, Gripen v/ edl, Aini t/vist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, 1 Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus'. O.n dén vågbyggnads-skyldige jordbrukaren skulle behöfva genom ÖeconomieUtskottet underrättas otti hvad till hans nytta länder, så befarar jag att gagnet sorti lofvar sig af nårings-friheten, långe blir förgäfves att förvänta. Redan vid sista Riksdag var denna fråga före och då yrkade jag lika med Grefve Carl Stellan Mörner, att det åt Landt höfdirigarne borde öfverlemnas, att hvar inom sitt Lån öfverenskomma om den tid sone till vågarnes lagning vore låmpeligast. Jag har ansett den båsta tiden vara om Sommaren, emedan vågarne då åro hårda. Våra vågar åro mestadelen anlagde på högländt mark de gå i Getternes spår och åro derföre ej kostsamma att underhålla. Den lämpligaste tiden att förbätrra vågarne år om sommaren , ty då kunna de riktigt skötas, sanden utkrattas och bråddarne afskoflas för att få rundningen. Detta kan ej ske om hösten , då vågarne åro nästan inpraeticable. Når grusning sker på det sätt , sorn åtskilliga Ledamöter nåmnt, att gruset framköres om vintern och ligger öfver sommaren, så bildar sig gropar vid högarne, och å många ställen blir det så trångt att man kanske på löo alnars sträcka, icke kan köra om hvarandra. Skall det finnas en allmän termin för vågförbåttringen, så tror jag att Sommaren är lårnp Ridd. o. Ad. Frat IV. Den 12 Mafi e, m. ligast; men det hindrar icke Konungens Befallningshafvande, om vågarne på andra tider åio felaktige, att ålägga de väglagningsskyldige att sätta dem i stånd. Hvad dammet beträffar, år det en obetydlig omständighet; deremot kan om Sommaren det större gruset bortkrattas, livilket ej kan ske 0111 Hösten, ty det later icke kratta sig när vågen år mjuk. Af desse skål instämmer jag med Grefve Mörner uti afslag å Betänkandet.
St. att förklara, det ifrågavar. § i riksg:s-kont:s reglemente ej är tillämplig uti förevar, fall. Det är i min tanke äfven det enda möjliga sätt, hvarpå man kan någorlunda komma ifrån §:ns tydliga och klara ordalydelse. För min del anser jag visserligen, likasom Hr von Hartmansdorff, att all billighet och allt skäl talar för att den ifrågavar. vikarien ej bör från riksg:s-kont. erhålla någon aflöning; men en annan fråga är det, huruvida man kan, tvert emot den tydliga ordalydelsen af det reglemente, som gällde då denna vikarie blef tillsatt, afhända honom något af hvad honom med all rätt tillkommer. Det förekommer ett ganska besynnerligt förhållande med denna sak derigenom att de 3:ne Riksstånd, som återremitterat Den 19 Juli. 159 frågan och, under ogillande af Utsles förra betänk., ganska tydligt framlagt de skäl, på hvilka det nya betänk, borde enl. deras mening grundas, att just dessa RiksSlånd visa sig missnöjde med det nya betänk., som är helt och hållet rättadt efter deras uttryckta önskningar. Jag ber att få fästa uppmärksamheten deruppå, att, då Irågan förra gången här förevar, jag sökte, ehuru förgäfves, att försvara Utsk:s dåvar. betänk. Jag tror likväl för min del, att R. o. Ad. nu kan vidtaga hvilketdera beslulet som R. o. Ad. för godt finner, ty det är klart alt med afseende å en vikarie som ombytes möjligen hvart eller hvartannat år, kan R. o. Ad. förklara, att denna §, såsom tydligen sammanskrifven för en embetsman som verkligen har ordinarie lön på stat uti kollegialt embetsverk eller dylikt, ej här är tillämplig; men utan ett sådant förklarande ser jag icke för min del, att man kan frånkänna denne vikarie hans obestridliga rätt, att åtnjuta hälften af jusl.ombudsmannens ordinarie lön.
Den rymliga sydöstra dalen nedanför Gagnefs 4 socken omkring den, efter föreningen derstädes af nämnde dess grenar, vidgade Dalelfven, omfattande återstoden af Säters läns samt hela Näsgårds läns och Kopparbergs fögderier med Falu, Hedemora och Säters släder. 4:o Den sydöstra dalen, omkring de vattendrag, sorn genom sjön Barken derstädes fortsätta sitt lopp emot Mälaren, innefattar den så kallade vestra Bergslagen och utgör ett särskildt fögderi. De omnämnde 7 fögderierna äro för det närvarande fördelade i 3 Domsagor, 7 Kontraktsprosterier, 37 Socknar, 1 Annex och 15 Kapellslag, hörande lill Westerås stift, hvarförutan någon del af Orsa socken i Österdalarne är i ecklesiastikt hänseende derifrån afsöndrad och förlagd till Loos socken i Helsingland af Erkestiftet, likasom en del af Äppelbo socken uti ecklesiastikt och juridiskt hänseende är förenad med Räms kapellslag af Carlstads län och stift. Stora Kopparbergs län utgör för öfrigt ännu tvänne bergsfögderier och, i förening med Westmanland, ett bergmästaredöme utom bergmästare-jurisdiktionen vid Stora Kopparberget. Klimatet är inom särskilda delar af länet högst olika, äfven i angränsande socknar, eller på särskilda ställen inom samma socken, till följd af landets olika höjd öfver hafvet, närheten af fjellen, däidernas mer eller mindre sammanträngda, öppna, eller sumpiga läge samt llerehanda andra naturförhållanden. Ehuru med nordligare läge har Österdalarne sålunda ett mildare luftstreck, än Yesterdalarne, och så är äfven förhållandet söder om den berg-ås, som afskiljer de tvänne sydligare socknarne af vestra Bergslagen från länets här ofvannätnnde tredje hufvuddel, der klimatet dock, med få undantag, är mildare än inom den egentliga Dalorten.
M:ls Befallningshafvande sorn Kammar-kollegium föreslagen déti ytterligare utväg för slaten att göra sig oberoende af kalkugns-egarnes rättighet lill ränte-ved, så att riinte-persedlarnes förenkling för vissa hemman deraf ej uppehölles, att nemligen genom kronans försorg årligen inköpa och kalkugns-egaren tillhandahålla det belopp af ved, inom det fastställda maximum, sorn han för tillverkningen hvarje år uppgåfve sig behöfva; dock borde, enligt E. K. Mils Befalltiingshafvandes mening, denna utväg begagnas på det sätt, att, då ved-leveransen till kalkugnen småningom antagit arten af ett vissa bestämda hemmans åliggande och under .en längre lid af samma hemman utgjorts, egarne af dessa hemman blefve hörde, huruvida de ville, för att i likhet med öfriga ved-ränlegifvare få med penningar lösa ränte-veden efter ett för alltid bestämdt pris af 2 B:dr 22 sk. banko, förbinda sig att, derest så påfordrades, emot gångbart pris, som vid årliga markegångssältningarne bestämdes, till kronan försälja och vid kalkugnen leverera en emot nuvarande ränte-veden svarande myckenhet. Emot detta sistnämnda förslag hade åter Kammar-kollegium erinrat, ali, , om äu i sednare lider blifvit brukligt alt från alltid samma hemman årligen anordna räntered till Wisby kalkugn till belopp af 264 Jkast, och ehuruväl E. K. Mits högstberörda Nådiga föreskrift den 23 November 1855 innefattade, att emellan alla de lör leverering af kalkugnsved afsedda hemman skulle, intilldess annorlunda förordnades, iakttagas den ordning, som hittills varit följd, denna ränteved dock icke är på hemmanen till framtida utgörande i behörig ordning indelad. Och enär det stöde kalkugns-egaren öppet att uppdrifva sin tillverkning så, att den motsvarade ett vedbehof af 400 kast, måste Kronan då äfven tillhandahålla honom det öfverskjutande beloppet af ränteved från andra än de hittills vedlevererande hemmanen.
Följande underhålles: a) Län pä Guld, Silfver och Lane-Banco Capitaler, mot 5 procents ränta. b) Län pä exportabla Metaller och Alun t mot 4 procents ränta, hvartill ett Creditiv af 2 millioner bibehålles. bihang till Rikt. St. Prat, »82|, 6'te Samt,' ff:a SO, *5oo Banco Utskottets Bttänkand en. c) Banco-Disconten emot namnsäkerhet och Hypotheque af Publika papper, mot 6 procents ränta och med S millioners Credit i v. Till denna Tåne-rörelses bedrifvande inrättas, för Orternas beqvämlighet Tane-Banco Contoir uti: Götheborg med 700,000 R:c!rs Creditiv rätt till Tån på Guld, Silfver, exportable Metaller och Alun, samt En million Creditiv för Discont Tåne-rörelsen; samt uti Carlshamn med 300,000 R:drs Creditiv-rätt för Tån på exportabla Metaller oell En half million för Discont Tåne - rörelsen; eller, i fall detta ej anses nödvändigt, uti Malmö med En half millions Creditiv - rätt för Discont-Tånirigen. Under utredning ställas; a) Odlings-Länen, såsom icke svarande emot det åsyftade ändamålet; utan bibehålles af den dertill anslagna Fond allena 550,000 R:dr till Storoch Enskiftes odlings behof, att emot säkerhet, 4 procents ränta och 10 procents årlig afbetalning utgifvas; b) De gamla Fastighets Tånen , såsom grundade på en onaturlig afbetalningsgrund, innebegripen i en ränta, som hvarje annan Tåntagande Medborgare måste vidkännas i sine penninge-förhållanden, men Fastighets Tånetagaren begagnar till Capitalets vinning på 28 år: ett Capital, sorn indirecte genom andra medborgares bidrag honom skänkes.
Måndag utsatta upptagande, om hvarje Ledamot af RiksStånden agde för handen ett exemplar af berörde Tabeller, ansåg Ridderskapet och Adeln för sin del tjenligt, att de måtte ti]l trycket skyndsamt befordras, för att i t j 8 4 Dm 8 Juni. c. vt. RiksStånden utdelas; anseendes derjemte tryck» nings-utgifterna böra af den anslagna Riks-dagskostnads-summan bestridas; i hvilket beslut de öfriga Respectiva Stånden skulle vänligen anmodas att instämma. Ut supra. Upplästes och lades på bordet följande Memorial från OeccnomieUtskottet: J.Q Af den i Juni, angående väckt fråga, att uti Stora Kopparbergs Län, likasom uti alla öfriga Länen i Riket, betalning för Fångskjuts kunde erhållas till enahanda belopp som för Kronoskjuts, och för Krono» brefbäring till hälften deremot; och förmäler Utskottet sig redan den 18 sisth Maj hafva yttrat sig öfver frågan om Krono bref. bäringen; hvad åter Fångskjutsen angar, anser Utskottet sig så mycket mera hafva anledning tillstyrka bifall till hvad i detta ämne blifvit föreslaget, som sådant är i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majrt, genom Nådig Kungörelse af den io September i8f2, förordnat, utan att Ut» skottet har sig bekant, det någon särskildt Författning eller Hemmans-ägarne emellan träffad öfverenskommelse deruti gör undantag för Stora Kopparbergs Län. j;o Af den 6 Juni, angående väckt fråga om befrielse för Hemmansägare på Gottland, som äga Kalkmylla eller Kalkstensbrott på sina ägor3 från skyldigheten att till Den 8 Juni. e. m. 185 begagnande deraf begära Konungens Befallningshafvandes tillstånd; yttrandes sig Utskottet, uppå anförda grunder, vid detta ämne icke kunna lemna någon åtgärd.
Möjligen har orsaken till denna betänksamhet varit 318 Den 7 Februari. att söka uti kännedomen af den anda, i hvilken vår Grundlag är afTattad; ty förgäfves torde det vara. att deruti söka något stöd för denna begäran; långt lättare skulle det utan tvifvel blifva att der finna tillräckliga bevis på en motsatt afsigt. Skälen dertill falla lätt i ögonen; för ett halft århundrade sedan skulle hvad man i våra dagar anser såsom ett öppet handlingssätt, hafva stämplats såsom en oförlåtlig indiskretion. Men med andra tider följa andra åsigter. Ej blott ändamålslöst, men origtigt är att söka hejda tidens ström i sin fart, — ett försök, alltför ofta vågadt, sällan, om någonsin, med framgång genomfördt, — och långt klokare synes mig vara att, utan att låta sig af strömmen bortföras, likväl icke förgäfves arbeta emot densamma. I detta fall är jag beredd erkänna, att ehuru visserligen meddelandet af diplomatiska handlingar icke kan härledas ur Grundlagens anda, dess bokstaf likväl icke lägger något hinder i vägen för utförrandet af en dylik åtgärd, då den af K. M. anbefailes eller gillas. En annan orsak, som kan anses hafva verkat hindrande mot ett initiatif från K. M:s Regerings sida i detta afseende, — och sorn väl ännu kan anses bilda ett långt ifrån oväsendt lig! hinder, — beror på national-representationens sammansättning och dess fördelning på fyra rum, inom hvilka K. M:s Regering på sin höjd inom ett har tillfälle yttra sig, för att läm na upplysningar, som kunna åstundas, och bemöta anmärkningar, som kunna framställas.
Ordning, i original af d. 16 Juni d:o d:o N:o 7. d:o d:o. Drottning Christinas Adeliga Privilegier af d. 14 Nov. 1644 i Original . d:o d:o N:oll. På papper, r Drottning Chri slinas confirmatiou afd. 7 Dec. 1644 ä Adelns Privilegier . d:o d:o Nio 14- Pa pergament. Drottning Christinas förordning af d. 17 Dec. 1644 ang:de inskränkning i R. o. Adis gästabud d:o d:o Nio 15. PS papper. Drottning Christinas förklaring å Adeliga Privilegier, af d. 6 Jan. 1651 d:o d:o Nio 17. På pergament Drottning Christinas förmed sigill i trä klaring af d. 2 Juni 1651 lada. uppå R. o. Adis Privilegier dio dio Nio 18. PS papper. Konung Carl X Gustafs bekräftelse å R. o. Adis Privilegier, af d. 23 Dec. 1654 dio dio Nio 22. Pa pergament Fredrik lis, af d. 7 Juli 1720 eonfirmalioner, Stecknade Gustaf II Adolphs Adeliga Privilegier af år 1626 d:o dio Nio 23. PS pergament Drottning Ulrika Eleomed förgyld noras Adeliga Privilegier kupaaf silfver. af år 1719 Se Ladan Nio 4. Konung Fredrik lis confirmation af d. 7 Juli 1720 å Drottning Christinas Adeliga Privilegier af d. 7 Dec. 1642 dio d:o Nio 12. PS pergament Konung Fredik lis eonmed vaxsigill fmnation af d. 7 Juli i träkupa utan 1720 å Drottning Chrilock. Konungarne Carl XIis, af d. 22 Mars 1673, och med sigill i trälada utan lock. 4 H. 31 242 Den 13 November f. m. stinas Adeliga Privilegier^ af d. 7 Dec. 1642 .
Ridstallet ät norr, i lika direktion ibelägen, grundmurad Grästensbyggnad med Halmtak c6 alnar lang i8 alnar 6 tum bred, 7 alnar hög, har en och en. half aln tjocka murar, och;:ne ingängs-dörrar inredd till ry st. Hastar och wärderad ivid berörde förrättning till ,1400 Är i godt ständ, utom det vbeitydlig stensättning i ett och annat Spiltrum felar. I detta stall finnes Brunn och Pumpwerk. N:o ,. Widare en Grästensbyggnad med Halmtak sammanbygd i westra ändan med norra Gaflen af N:o 4 med hivilken den innefat» tarén winkel, är nr alnar lang, 18 alnar bred 6 och en half aln hög med en och en half alns tjocka murar sä ival i nttra som skiljewäggarnc >inredd frän westra ändan till stall för rg och östra ändan Hr 8 styck. iHästar samt mellan stallarne 4 stFöhlhus och wärderad likaledes till >rr8r R:dr 8 st., men när derifrån drages den till östra Stall-inredningen af Herr rdfwersten och LomImendeuren Toll anwände kostnad ,6 R:dr bliswer förra Byggnings-, behällningen' >^"6 Och vswanberörde inredning af östra Stallet allt i fullkomligt i ständ. 1698!ro 40 "sr 4! N:o Den IZ Ju N:» 6. En Korstwerks-Byggnad med Lerwaggar och Halmtak, belägen i öster gentemot N:o; och 4, 66 alnar läng, 14 och cn half aln bred, Innehållande r; Vinningar och är inredt till Färhus, Foderlada, Kostall, Källhus och Redskapshus, wid Brandförsäkringsförrättningen wärderad till I d m-m länga förefants någre
Du skall se henne stiga in i tornet, se huru stenarna infogas, höra murslefven skrapa och höra folket, som skyndar fram med sina stenar. »O, murare, tag min, tag min! Begagna min sten vid hämndens verk! Låt min sten vara med om att stänga Ung-Hanses dotter från ljus och luft! Fallet är Visby, det härliga Visby! Gud välsigne edra händer, murare! Låt mig vara med och fullborda hämnden!» Och hymnsången ljuder, och klockorna ringa som öfver en död. O, Valdemar, kung af Danmark, det blir äfven din lott att möta döden. Då skall du ligga på din bädd, höra och se mycket och våndas därvid. Och äfven dessa skrapningar med murslefven, dessa hämndens rop skall du höra. Hvar äro de då, de heliga klockor, som öfverrösta själens marter? Hvar äro de, de vida metallgapen, hvilkas tungor ropa till Gud om nåd för dig? Hvar är denna af välljud dallrande luft, som för själen upp till Guds rymder? O, hjälp Esrom, hjälp Sorö, och du stora klocka i Lund! Hvilken dyster historia var det ej denna tafla berättade! Det kändes underligt och främmande att åter träda ut i Kungsträdgården, i strålande solsken, bland lefvande människor. MAMSELL FREDRIKA. Det var julnatt, en riktig julnatt. Trollen lyfte upp berghällarna på höga guldpelare och firade midvinterfest. Tomten dansade kring julgröten i ny röd mössa. Gamla gudar drogo kring fästet i gråa oväderskappor, och på Österhaninge kyrkogård stod Helhästen. Han krafsade med hofven i den frusna marken, han märkte ut platsen för en ny graf. Ej långt därifrån på Årsta gamla herregård låg mamsell Fredrika och sof. Årsta är, som man vet, ett gammalt spökslott, men mamsell Fredrika sof en god, lugn sömn. Hon var nu gammal vorden och rätt trött efter många tunga arbetsdagar och många långa färder – hon hade ju nästan farit jorden rundt – därför hade hon återvändt till sitt barndomshem för att få ro. Utanför slottet ljöd i natten en käck fanfar.