Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
182,350 tunnland böra genast efter afdikning utgöra odlingsbar mark - en högst betydlig ökning i ett Ian, hvars hush8llningss~llskap Ar 1885. beraknade h e t s areal af odlad jord och hker till sammanlagdt 147,829 tunnland. Man kan invanda att mossarnas odling och landtbrukets höjande intet har att skaffa med den svenska tjtinstflickans utvandring till fram mande land. Ja, SA kan det tyckas, men dagligen se v i val dock, att der mannen har god arbetsförtjanst, der lemnar hemmet tillrtlckligt. med arbete A t kvinnan, men der mannens arbetsförtjanst &amp; r ringa, d e r inga medel finnas för inköp af materialier, der blir ej heller kviniians. arbetskraft r&amp;tt anvand inom hemmet. Detta har si2 mycket större. betydelse i en fattig trakt, der ddliga knmunikationer, otillrticklig skol-. undervisning (mAnga skolor flytta 9, 3 stationer, ocb hvarje barn f8r sillunda skolundervisning 2 h 3. manader hrligen), föga industriel verk-. samhet och nastan inga slöjdskolor finnas. Slöjdskolor för flickor hafva ej statsanslag, utan det beror af komunernas eller enskildas intresse huruvida stidana uppriittas eller ej, och det ar ju dA naturligt, att de fattigare socknarna, der f&amp; bemedlade personer finnas, skola sist komma i Atnjutande af slöjdskolans. förmilner, DA staten understöder 1, 167 slöjdskolor för gossar, hvarför lemnar den ej understöd At slöjdskolor för flickor? Sömnad, stickning,. lappning, lagning, - v&amp;fnad, sphnad, allt detta &amp; r ju dock saker hvarmed: kvinnan kan gifva mannens arbetsförtjanst drygsel, hemmet trefnad och &amp; n mera, hon kan dermed ' mhgen g h g skaffa sig och andra en vak e behöfiig inkomst. M h n e ej kvinliga hemilöjdens befriimjande i nagon m h skulle kunna bidraga till Kronobergs lans förkofran? Detta &amp; r emellertid endast frigor.
Preste-Ståndet fattade härvid det beslut, att 4;de punkten 1 .morn. af Utlåtandet N:o 212 borde få följande lydelse: att Rikets Ständer må förklara, alt de under Riks-Statens liufvudiitlar uppkommande Besparingar hädanefter icke må, anvisas till några löneanslag på Stat., För öfrigt bifölls Utlåtandet N:o 212 till alla punkter.. Och skulle Bevillnings Utskottet derom underrättas, att Ståndet bifallit 3:dje punkten i Utlåtandet I\:o 78, med det i Utlåtandet 3NT:o 212 gjorda tillägg: S. D. Föredrogs ånyo Stats Utskottets.Utlåtande Nio 218, i anledning af erhållen å terrén: iss å- Betänkandet N:o 80, innefattande förslag till reglering af iitgifterne under RiksStaténs Andra Hufvudtitel, i sammanhang hvarmed äfven Utlåtandet N:p 80 korn under, öfverläggning, hvarvid Ståndet stannade i följande beslut:: i',. 2,. 3,. 4 °ch 5:te punkterne i dessa, bäggeUtlåtanden biföllos; Def i 6':te punkten morn. a af Utlåtandet N:o 80 tillstyrkta anslag bifölls, med det förbehåll, att de nya, Tjänstemännen: i!
När man finner saken nyttig, bör man icke afhålla sig derifrån, på den grund, att en underlåtenhetssynd blifvit begången, tvertom vore det ett fel om vi genom tvist med den andra statsmakten om denna underlåtenhet åsidosatte att vårda oss om vår egen säkerhet för framtiden. Min öfvertygelse är, att huru ringa denna summa än må vara, är den likväl att taga på hand, detta anslag är en opinionsyttring af Ständerne, af så mycken större vigt, som det möjligen i en framtid kan blifva en talande sanning hvad Krigsministern yttrade: att nemi. Konungen i Sverige icke alltid kunde vara fri i sin politik, så länge icke Stockholm voro befästadt. Jag tillstyrker det föreslagna anslaget. Hr Hjerta: Af alia de talare, hvilka upträdt sedan jag förra gången hade ordet, kan jag icke finna att någon mer än den siste ingått ens i ett försök att vederlägga de inkast jag mot ifrågav:de anslag framställt, utan hafva deras yttranden varit mer eller mindre variationer på samma thema, som Utsk. här updukat för R. St:r, och hvilket Utsk. måhända bättre utvecklat än de flesta af nämnde talare. Hvad vi hufvudsakligen fått lära af en talare, såsom tillägg till Utsk:s motiver, är att Mälaren är en lång och bred sjö som gör Stockholm, med afs:de på tillförsel, till en särdeles beqväm punkt att der postera en armé, och det var en sak som jag tror att man nästan hade reda på förut. Här har äfven framkastats ämne tili en politisk discussion genom citerandet af November-traktaten och dess fördelar samt det allmänna bifall den väckt. Man vet att, ang:de denna traktats ändamålsenlighet, olika tankar hafva upstått just med anledn. af den kantiga ställning Sverige i följd af nämnde traktat antagit; åtskilligt skulle kunna härom sägas både mot och med, men jag vill icke inlåta mig på en dialektik derom, som skulle urarta till kannstöperi; — jag får endast fästa upmärksamheten derpå, att äfven under den förutsättning att
Den 10 December f m, Mig vill det synas, att om missbruk bunde äga rum, hvilket visserligen blefve förhållandet, om pannorne begagnades till brännvins-bränning, är det en fråga, hvaruti Lagstiftaren ej be. hofver ingå; då Privilegim är gifvet endast pä tillverkning af ättika , men ej af brännvin, si tillhör det Konungens Befallningshafvande, att bevaka privilegii efterlefnad. Jag anser att Ridderskapet och Adeln bör afslå Betänkandet i denna del , då det förblifver vid hvad hittills varit. Herr von Hartmansdorff: Jag gillar full komligt Grefve von Schwerins anmärkning, då saken för sig sjelf betraktas. Men , som jag fruktar, att några af de andra Stånden ej torde instämma i ert sådant beslut, om de ej sago någon bom satt mot privilegiets missbruk , så tillstyrker jag, att Ridderskapet och Adela mätte antaga det tillägg jag nyligen föreslagit. Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm: Penna fråga är efter min tanka i sä måttoaf mycken vigt, som beslutet derom kommer att ådagalägga Ridderskapets och Adelns tanka om fabrikerne f allmänhet, och om uppmuntrands af en näring i stort. Jag är sä mycket mera ojäfvig I denna fråga, som jag sjelf anlagt en ättiksfäbrik i Stockholm , der jag ej begagnar sådane rudimaterier, som Gripsholms Fabrik ! Jag känner, att man från Liibeck hittills infört mycken ättika, och jag vet vidare, hvad denna Svenska Fabricat kan blifva nyttig om den vinner afsättning pä Finland och Norrige, Man 49° Den 10 December J. m. bör således ej vara liknöjd, då det är fråga om att betunga en näring, som hittills här blott drif vits i smått. Jag får understödja Grefve von Scbwerins mening , att om missbruk finnas , är det authoriteternes skyldighet att vaka geröfver, och att således ej något annat stadgande, än det lagen i allmänhet föreskrifyer , bör äga rum.
Att upplysas borde, när Wisingsö, som, enligt Kongl. Brefvet den 21 November 1720, bör lemna 6 Båtsmän, blifvit med ständigt Båtsmanshåll belagd, och på hvad grund detta Båtsmanshåll nu med Vacance-afgift, likasom för Städerna, utgöres. io Kongl, Maj.‘t» Kådiga. Skrif v. N.o Sf' ' Ifrån Förvaltningen af Sjö-Ärendena samt Kammaroch Gommerce-Collegierne har nu inkommit ett på sådana grunder ntarbetadt Utlåtande, hvilket, jemte dervid hilagda serskilda tabeller, innefattar så val fullständig upplysning om den hitintills följda fördelningen af Båtsmanshållet både emellan Städerna och, inom dessa, emellan de serskilda classerna af Städernas Invånare, som ock förslag till en i båda delarna jemnare fördelning; viljande Kongl. Majrt, efter det ärendet sålunda är vordet i möjligaste måtto beredt, öfverlemna detsamma till Rikets Ständers pröfning och förslag, hvarvid Kongl. Majrt likväl vill fästa Rikets Ständers uppmärksamhet dels derå, att någon fråga ej bör uppslå om ökande af Båtsmans-antalet i det hela, hvilket bör blifva oförändradt, dels ock derå, att, fastän i handlingarne den fråga finnes upptagen, huruvida icke de Städer, som ligga inom ständiga Kneckte-hållet, borde lill Soldater och de inom Båtsrtians-hållet till Båtsmän inroteras, Kongl. Majrt likväl finnér all fråga om det förra alternativet böra förfalla. Handlingarne i målet öfverlemnas till det Utskott, lill hvars behandling ämnet remitteras. Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 54v ’ i Kong!. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. CARL JOHAN. J. Nordenfalk. Utdrag af Protocollet öfver Krigs-Ärenden j hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 21 Februarii 182g. När varande: Justilia?
Stander samlats under mera brydsamma omständigheter, men äfwen sällan med lifligare hopp, med wigtigars föremäl för omtankan, med starkare och mera allmän föresatts, at redligt och kraftigt bereda ljusa och lugna dagar för kommande flagten. Ingen Swensk man kan finnas, soln icke insett den wäda, hwari et älskadt fosterland swäfwat, det djup af elände och förstöring, i hwilket det war nära at nedstörtas. Ingen lärer kunna finnas, hwars bjerta icke redan upsändt tacksamhetens heliga offer til denAlsmägtige Försynen, som pä et sä underbart sätt, genom sällsynta dygder, genom sammanlänkning af mänga oförsedda , med klokhet och ädel dristighet begagnade tilfälligheter, räddat wart fallande samhälle, och beredt möjligheten af dest framtida bestånd, lugn och wälfärd. Försynens Näd; dtt offer H. K. Höghet Nlks-Föreständaren gjort Fäderneslandet af sitt enskilta, älskade och oafbrutet sökta, lugn; det tappra och ädelmodiga bemödande, hwarme!> Swenske stridsmän förwärfwat sig en ostridig 3 rätt 18 Den 5 Maj. rätt til samtidens och cfterwerldens beundran och tacksamhet, hafwa fört ost sä längt — Det som äterstär, stal säkert af förening emellan Sweriges Hjelte och Swea Rikes Ständer, beredas och upfyllas. — At förtroende och enighet emellan Rikets särskilta Ständ, warm kärlek för Fäderneslandet — nödwändiga wilkor för wära öfwerläggningars lyckliga utgäng — i sakernas närwarande ställning ffulle kunna saknas, är knappast Länkbart. Präste-Ständet, fullkomligen öfwertygadt om Högwälborne Herr barons och ^andtmarskalkcns samtHögloft Ridderskapetsoch Adelris tänkesätt, hoppas njuta samma rättwisa förtroende/ och innesluter sig uti Höawälborne Herr L^rons och Landtmarskalkens samt Högloft. Rrdderskapets och Adelns ynnest och bcwägenhet.
Hvad angår Högsta Domstolens och StatsRådets utlåtande deröfver, kan man vål icke fordra att sedan en särskilt Comitée utarbetat dessa förslag, och de långe varit underkastade allmän pröfning, Högsta Domstolen och StatsRådet skulle företaga en speciel granskning som snart blef ve en ny omarbetning, utan måste deras yttrande inskränkas till en pröfning af den nya lagens allmänna syftning och grundsatser, och den närmare granskningen öfverlemnas till Rikets Ständer. Men för att Högsta Domstolen och StatsRådet på sådant sått skola kunna yttra sig, skall lagen först vara färdig i hela sitt sammanhang och en förutgående undersökning af detta ämne, vore blott en tids förlust utan ändamål. Det är för öfrigt en sak sorn först, når den i en framtid nått sin fullbordan kan komma i åtanka. Mar har emellertid sagt, att andra Comitéer arbetat långsamt och blifvit lemnade utan eftersigt. Jag vet för min del icke på hvad sått styrelsen skall sätta Comitier i verksamhet, eller efterse hvad de göra, om icke derigenom att de blifva tillförordnade, och att instruction dem gifves, livad de skola göra, och att de skola med möjligaste skyndsamhet fullända »ine arbeten. Allt detta år gjort, och då man tillika efterfrågat huru arbetet fortskred, vet jag ej hvad 30m mer år att göra. Det gif - Den 5 .Maji e. rn. 57 ves dessutom saker som igenom sin beskaffenhet fordra en olika grad af skyndsamhet. I sådana fall och äfven i allmänhet, år det mera angeläget att det blir vål än hastigt gjort, och när personerne åro tillsatte, kan Regeringen ej mera ån försäkra sig att de arbeta utan att föreskrifva huru snart verket skall blifva lullbordadt. Man har förundrat sig, att jag tagit miste om tiden, ifrån hvilken Friherre Anckarsvärd råknat de i5 år, hvarifrån han ville att förbättringen i vår ställning skulle begynnas. Men jag bekänner, att om häruti ligger något misstag, år det ordstållningen i Friherre Anckarsvärds anförande den 25 Mars som härtill förledt mig. tfag har uti mitt yttrande den 17 sist!. April ordagrant anfört det.
Den dagliga produktionens storlek har kommissionen bestämt genom utsättande af det nämnda minimum för apparaterne samt genom storleken af skattesatsen; och för att försäkra sig om det oafbrutna bedrifvandet af bränneriet, har kommissionen i 2S g af lagen upptagit den bestämmelse, sorn härvid är af nöden, hvarvid är att märka, att fastän 8 dagar kanhända kunde vara tillräckliga, har kommissionen likväl ansett det säkrast, att bestämma terminen till 40 dagar hvarigenom tillika hvarje mäskekar kunde 2:ne gånger vara afverkadt, under förutsättning att averkningen af detsamma endast egde rum hvar 5:te dag. Utom de här ofvan afhandlade systemer för beskattningen, har kommissionen tänkt sig ännu ett sätt, på hvilket beskattning af bränvinsbränningen kunde åstadkommas, nemligen genom att tillåta densamma endast mot bevillning, sorn specielt meddelas för hvarje särskildt fall, samt mot ett bestämdt årligt belopp lika för alla brännerier, med eller utan inskränkningar i afseende på bedrifvandet. Detta kunde antingen ordnas på så sätt, att vid hvarje skattebeslut det fastställdes en bestämd årlig afgift för de följande tre åren för hvarje bränneri, utan afseende på huru mångå de blefve, eller också på det sättet, att hela den sammanlagda skatten bestämdes till en viss summa, som till lika belopp fördelades på hvarje af de brännerier, sorn nom en viss bestämd tid vöre anmälda till bedrifvande. Norska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränning tn. Begge beskattningssätten hafva den fördel, att man derigenom undviker de flesta af de olägenheter, som äro förenade med kontroilväsendet, dymedelst att man öfverläte ät bränvinsbrännarne att inrätta sig, så som de funne för godt, likväl med nödig inskränkning i afseende på apparaternes antal och storlek. Oaktadt kommissionen icke anser sig kunna rekommendera någotdera af dessa beskattningssätt, ,; tminstone ej för det närvarande, kan hon dock ej underlåta att i korthet antyda, huru hon har tänkt sig den närmare detaljen, liksom äfven på samma gång omförmäla de omständigheter, som, enligt kommissionens förmenande, icke göra dom tillrådliga. Med hänseende till det förstnämnda beskattningssättet får märkas:
Bibliotheket måtte, för sina oafbrutet ökade göromåls skull, åter få på Riks-staten uppförd den år i Sop indragna vice Bibliothekarietjensten, jemte en ny eller tredje Amanuensbeställning, och i afseende på lönevilkoren för dessa befattningar i underdånighet hemställt, att vice Bibliothekarien, hvilken, i händelse af Bibliothekariens sjukdom eller annat laga förfall, borde bestrida hans tjenst, måtte få sig anvisad lön inom samma grad, som han förut innehade, eller motsvarande Protokolls-sekrelerarnes inom Eders Kongl. Maj:ts Kansli , samt att tredje Amanuensens lön måtte bestämmas till samma belopp, som Kopisternes derstädes. Ehuru erkännande vigten deraf, att Kongl. Bibliotheket, enär det redan vunnit och årligen fortfarande måste vinna betydlig tillväxt samt af allmänheten allt mer och mer anlitas, erhåller en efter dessa förhållanden afpassad tjenstemannapersonal, anser jag mig dock., i betraktande af de mångå angelägna behof, för hvilka Statens tillgångar nu måste tagas i anspråk, böra inskränka mitt underdåniga tillstyrkande dertill, att Eders Kongl. Maj:t behagade hos Rikets Ständer, för anställandet af en tjensteman vid meranämnde 5 Bibliolhek, i grad emellan Bibliothekarie!! oeh Förste Amanuensen, äska ett lönebelopp, motsvarande det i Protokolls-sekreleraregraden inom Eders Kongl. Maj:ts Kansli bestådda, eller 1,200 R:dr, att å Kongl. Bibliothekets ständiga Stat uppföras. Kongl. Maj:t täcktes lill denna Departements-Chefens underdåniga hemställan, som af Statrådels öfrige ledamöter biträddes, lemna nådigt bifall. 6:0.
Då laudsboksräkeuskapen afslulas efter uppbördslidens slut, men rikshufvudboken, som nödvändigt mäste rälta sig efter statsregleringen, skall t. ex. för 1843 afslulas d. 31 Dec. nämnde år, då äro desse räntor visserligen upptagne som en tillgång, men tillika balaneerade vid årets slut som en återstående statsverkets fordran. Slatscont. gjorde eli förslag i dess berättelse lill 1840 års riksdag, att desse landlränlor matte få beräknas som inkomst för det är, hvarunder de inflöto, hvadan t. ex. 1843 års ord. räntor skulle beräknas som inkomst för 1844, då de till Statsverket ingiugo, hvarigenom alla svårigheter undvekos i afseende pä den olika alslutningstiden, och landsboksräkenskapeu kunde sammanföras med de räkenskaper, som gå efter calenderår. Det är orätt att säga, att landsboksräkenskapeu afslulas den sista April; det sker den sista Augusti, och allt hvad lill nämnde dag influtit, upptages deruti; men det händer ofta, att restantier uppstå, som mäste ingå i ett påföljande års räkning. Dä nu den förändring blir vidtagen, om hvilken äfven Statscont. och Kammarrätten i utlät, om räkenskapernes granskning väckt fråga, och tillämpas på rikshufvudboken, i st. f. att vid densammas uppgörande begagna concepträkningar, så är ock svårigheten löst i afseende pä olikheten af laudsböckernes afslutande, och rikshufvudboken kan afslutas ett år tidigare än nu, och följaktligen granskas tidigare både af Kammarrätten och R. St:s Revisorer. Jag får tillägga, att 1843 års Statsrevisorer upptogo delta Statscontis förslag, och hafva i sin berättelse föreslagit dess antagande, hvaröfver sedermera Slatscont. sig utlåtit, och alltsammans är nu remitteradt till behandling af StatsUtsk., der äfven Frih. 4 II. 52 410 Den 20 November e. m. Cederströms motion, om remiss derå medgifves, kan i sammanhang med omnämnde förslag blifva handlagd. Frih. Palmstjerna:
Öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 16, rörande aflidne Kamereraren vid General-SjöTullsConloiret Anders Petter Evers’s systerdöttrars remitterade underdåniga ansökning, om befrielse från Sterbhuset ådömd ersättning af Bevillning, som af Evers i lifstiden icke blifvit behörigen Beräknad och innehållen å f. d. GeneralTullArrende-Societetens Fullmäktiges löner och arfvoden, N:o ii3. Angående ifrågaställde Löneersättningar till LandtRäntmästarne i Götheborgs och Bohus samt Malmöhus Län, jemte ersättning åt LandtRäntmästare i allmänhet för förluster genom cassering af Sedlar. N:o i t 4* I anledning af väckt Motion om sättet för utgörandet af Arrende-Spanmål för Domkyrkohemman. I fråga om understöd af Statsmedlen till Götheborgs Stads Fattigvårds-Inrältning. Af den i5 sistlidne Maji: N:o 116. I anledning af väckt fråga örn Mölndalils Qvarnegares befrielse från skyldigheten, att emot faststäld Tull af en kappe på Tunnan, verkställa målning för Kongl. Maj:t och Kronans räkning. Den 4 Junii e. m. arg N:o 117. Rörande General-AssistanceContorets indragning. Af den 23 sistlidne Maji: N:o 119. I anledning af inkomne anmärkningar vid någre af Utskottet afgifne Betänkanden. I anledning af gjorda Motioner om eftergift af Kronans fordringar hos enskilte för bytesbrister. Af den 3o sistlidne Maji: N:o i2i. I fråga om tillåtelse för Capitainen C. R. af Robsahm, att med 33 j. procent få inlösa sin borgensförbindelse för Kronofogden Karströms Uppbördsbrist. I anledning af Kamereraren G. A. af Sillens underdåniga ansökning om förhöjning i Lön. Af den i3 sistlidne Maji: N:o 154- Angående Öfverskotten å StatsVerkets inkomster samt dispositionerne derå.
Hen siste värde talaren har med sin vanliga talang ordat ganska mycket om nödvändigheten att noggrannt granska Fullm:s åtgöranden i afs:de på vexelhandel!]. I detta förmenande har han otvifvelaktigt rätt, och jag har icke ört någon, som velat motsätta sig det. Men frågan är icke, huruvida en sådan granskning skall ske eller icke, utan huruvida man nu skall besluta, att den skall ega rum vid allm. sammanträden, eller ej. Åtskilige ledamöter, till hvilka äfven jag räknar mig, anse att denna fråga icke kan afgöras, förr än man har fått emottaga BankoUtskis Betänk, med ani. af Revisorernes berättelser. Andra ledamöter tyckas deremot anse, att man utan delta material kan afgöra frågan. Jag vågar dock till R. o. Ad. hemställa, huruvida det kan vara möjligt, att med någon slag3 sakkännedom besluta, huruvida allm. öfverläggningar skola ega rum, innan man vet det ringaste om Fullmis åtgöranden, annat än genom hörsagor 468 Den 30 November f. m. och rykten. Deremot, då BankoUtsk:s Betänk, inkommit, vet man hvad man behöfver. Jag hade orätt, då jag sade, att man ieke vet någonting, ty man har visserligen revisions-berättelserna att tillgå; men hvad man af dem får veta, är dock ganska obetydligt, helst i jemförelse med BankoUtsk:s Uti. ang:de dessa berättelser. Om nu genom denna utredning visar sig, att något sådant förekommer emot Fullm., som kan göra en gemensam öfverläggning nödvändig innan décharge meddelas, så kan man ju då fatta ett sådant beslut, och det på grund af de skäl, som BankoUtsk. hvilket granskat frågan med ledning af de ursprungliga handlingarna, vitsordat. Hr Cederschiöld sjelf lärer väl såsom gammal domare veta, att när man vet sig framdeles kunna få fullständiga handlingar i ett mål, så väntar man med dess afgö rande, till dess man erhållit dessa handlingar, och fattar icke sitt beslut på förhand.
11 gon framställning i detta hänseende uti den nådiga propositionen inflyta, hemställer Utskottet, att motionen ej må till någon åtgärd föranleda. 20:o Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer, som fästat uppmärksamhet derå, att vissa till Upsala universitet inflytande inkomster af mantalspenningar från åtskilliga socknar inom Upsala, Stockholms, Nerikes och Wermlands län icke blifvit såsom utgifter i riksstaten upptagne, hafva af sådan anledning hemställt, att ett häremot svarande förslagsanslag mätte under vederbörlig hufvudtilel uppföras. Utskottet får i anledning häraf, jemte upplysning, att ifrågavarande inkomster, hvilka lill universitetet ingått från Upsala, Stockholms, Nerikes och Westmanlands (icke Wermlands) län, i medeltal för åren 1842—4846 uppgått till 620 r:dr 28 sk. 10 rst., i öfverensstämmelse med Revisorernes åsigt föreslå , att ett emot nämnde mantalspenningar svarande belopp af 620 r:dr må på förslag under anslaget för universiteterna uppföras. K lem en la r-Läroverken. 21:o Under åberopande af de åtgärder och beslut, hvilka, enligt det vid Kongl. Majits nådiga proposition bilagde Statsråds-protokoll öfver ecklesiastikärenden med åtföljande handlingar utvisade, blifvit i afseende på ordnandet af rikets elementar-läroverk i nåder vidtagne, har Kongl. Majit?, enär de ökade stats-anslag, som för en förändrad reglering af läroverken erfordrades, likväl endast blefve nödiga i den mån som förändringen ginge i verkställighet, förklarat
1 alla ile punkter, der hemställanden voro af Utskottet gjorda, vidblef Ståndet dess i anledning af Betänkandet No 165. fattade beslut; och i öfrigt lades Utlåtandet tilt handlingarne.. 854 Prof.-Utdrag den 16 Oktober 1860. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 89, med vote lings-proposition, rörande det i Konstitions-Utskottets Memorial N:o 57, framstälda förslag till ändring i 14 § 5 morn. Riksdags-ordningen. Voterings-propositionen gillades. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 70, i anled ning af Riks-Ståndens beslut, rörande det uti Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 68, framstälda förslag till ändring i 70 § Riksdags-ordningen. Voterings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 71, i anled ning af Riks-Ståndens beslut, rörande Konstitutions-Utskottets Memorial, N:ris 58, 63 och 67. Ståndet lät bero vid den föreslagna voterings-propositionen, hvilken sålunda gillades. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskollets Memorial, N:o '207, med förslag, angående aflöning för Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemanua-personal samt vaktbetjening. Punkterna 1, 2 och 3 gillades, och hänvisningen vid slutet samt det bifogade aflönings-statsförslaget lades lill handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Ulskottets Memorial, N:o 208, angående arfvodes anvisande jemväl under innevarande Riksdag för befattningen med de tryckta Riksdags-handlingarnes mottagning, vårdande och utdelning.