Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utsk:t yttrat sig till försvar af 1814 års politik, fortfar det pag. 27 : »Återstår dock att, i afs:de på sättet och formerna för föreningen, bedöma huruvida dessa vid föreningens ingående blefvo så välbetänkt afvägda och erhöllo den tydlighet och fullständighet, som med rätta måste anses vara en oeftergiflig nödvändighet, derest föreningens höga ändamål skola, tili båda rikenas bästa, upnås.» »Att så icke skett, derom har den allmänna meningen i de båda rikena länge varit ense, ehuru den, i fråga om hvad som närmast vore att förbättra, synes hafva tagit en olika rigtniug, i det att i Sverige önskningar mera uttalats för åstadkommaude af en närmare gemenskap mellan de båda folken, i Norige åter sträfvaudet gått ut på att, snarare afvärjande än befordrande allt, som kunde leda till gemenskap folken emellan, för Norige förverkliga den ställning inom föreningen, som man ansett sig ega att grunda på åsigten att unionens hufvudprincip vore fullkomlig jemlikhet mellan de båda förenade rikena.» Det är i sanning allt för mycket begärdt, att, på den korta tidrymden af några och fyratio år, det gamla nationalhatet och de gamla inrotade fördomarne skulle bortfallit och lemnat rum för förtroende de båda nationerna emellan. Åren i nationernas lif äro ej mer än dagarne i individens. Man bör ihågkomma, att Norige hade 400 år förut blifvit såsom sjelfständigt rike in förli f vad t med ett annat, men genom bristande vaksamhet om sina rättigheter småningom, snart sagdt sig sjelft omedvetet, öfvergått till afhängigl — till ett »accessorium» af annat rike. Och hvad har väl varit orsaken att Norige så förlorat sin statshöghet, under det att Sverige bibehöll sin? Jo, Norige hade, såsom Geijer säger, blödt bort sin sjelfständighet. Det hade under föregående krig, redan på 11- och 1200-taleu, sett blomman af sin adel — sett sina mest framstående personligheter falla. Det saknade vid tidpunkten af Kalmarunionens uplösning män, såsom Den 17 Mars f. m. Engelbrecht, Sturar, Gustal'
I södra Sverge, Skåne till och med Småland och Westergötland, finnas nu 31 sqvadroner och 19 bataljoner infanteri, under det att i medlersta Sverge, inberäknadt Östergötland och Dalarna, blott finnas 14 sqvadroner, emot 22 bataljoner. För begagnande af kavalleri är visserligen Skåne fördelaktigare än flera andra landskap; dock saknar icke medlersta Sverge mark för kavalleristrid, åtminstone sqvadronsvis, och bevakningstjensten fordrar dessutom öfverallt något kavalleri. Angeläget är i hvarje fall att trupperna så förläggas, att de försvarskrafter, en landsdel i första hand behöfver, finnas derinom eller åtminstone inom närmaste granskap och ej behöfva ifrån *) Vid Lif-regementets grenadierer 500 nummer. „ Andra Lif-grenadier-regementet . 1,000 „ „ Westgöta regemente 1,000 „ „ Smålands grenadier-corps 500 „ Summa 3,000 nummer. 127 aflägsna trakter sammandragas. Synnerligen gäller detta kavalleriet, enär dess hästar alltid försvåra och försena en transport. Att med Lifgardet lill häst införlifva de två nya sqvadronerna, gifver dessutom åt vapnets hela organisation större enhet och sammanhang. De båda värfvade regementena komme derigenom att hvardera bilda bataljoner af sex sqvadroner. Båda, uti skiljda delar af landet förlagda, ega då två sqvadroner att aflåta till stabstjenstgöring och förete, då sådan detachering skett, bataljoner i styrka och fördelning lika den, som kommitterade föreslagit för det öfriga kavalleriet. På grund af nu anförda skäl föreslå kommitterade i underdånighet: 1. Att vid Lifgardet till häst må uppsättas två nya sqvadroner af styrka, som vid förslaget till sqvadrons-organisation skall angifvas. 2. Att de vid nämnda regemente nu befintliga fyra sqvadroner, äfvensom de sex sqvadronerna vid husar-regementet Carl XY, må hvardera förstärkas i enlighet med samma nedan föreslagna organisation.
Rannäs Holstagärden, om befrielse från grundränta och ro - tering för N-.o i> 3 I | Regerings-formen, om ändring af §§ 5 och 6, angående Stats rådets sammansättning » om ändring af §§5 och 6, angående ett nytt Stats-depar tement 1 anledning af återremiss . » om ändring i § 12 angående Statsrådets hörande öfver fråga om förbund med främmande makter Riks-Ståndens Beslut. I 00 Cjl sf ^ p &• -s i ti* rt> I crtj ^ i1 “ po ; tö I “ 2 i (t I p ui • cnj • N:o I Sid. Ridd. o. Adeln. 186 297 11 b. 21 Dec. b. 8 Mars a. a. 18 Juli 1 262 126 PresteBorgare Ståndet. N:o I § b. 21 Dec. b. 22 Dec. b. 8 Mars 18 Juli 130 52 54 60 13 g. 8 Mars 18 Juli b. 20 Febr. b. 17 Febr. b. 14 Oct. b. 14 Oct. a. 25 Nov. b. 28 Nov. a. a. 5 Jan. a. 25 Juli a. 25 Nov. b. 28 Nov. a. a. 5 Jan. a. 25 Juli b. 14 Oct. b. 18 Nov. b. 28 Nov. a. a. 4 Jan. b. 17 Oct. b. 24 Nov. å. 24 Nov. 5 Jan. 25 Juli b. 25 Juli 246 68 67 — 4-9 — g § ^ 03 CO •“ «> >■ cu g 1 & CD ^ p: cso Riks-Ståndens Beslut. 3 3. 3-i CD CO 3j P OQ K B.1# «i Vt* CO CD r* r*- g a’ ot) CD cT 3' CR O CD '-i >-S P P 3 3 t PresteBorgareStåndet. BondeNio Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:0 § Regeringsformen:
Ständers pröfning dess förr afgifna förslag VÖrdsamligen framställa. Stockholm den ii September 1829. Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Sept. 1829. Utlåtande , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 101, rörande yrkadt förbud mot införsel af Danska Hästar. Nyssnämnde Betänkande, deruti Utskottet, på anförde skäl, afstyrkt all åtgärd i anledning af tvänne Ledamöters af Hedervärda Bonde-Ståndet framställda klagomål och yrkanden, i afseende på uppgifna, så val för Rusthållarne vid Cavalleriet, som för den inhemska Hästafvelns uppkomst, menliga följder af Hästars införande från Danmark, 24 Allm. Besv.- och Oec.-Utsk. Utlåtande N.-o l5x har af Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit bifallet, men af de trenne öfriga RiksStånden återförvist, med deremot gjorda anmärkningar, hvilkas innehåll, i hvad det befunnits utgöra ämne för förnyad öfverläggning, hufvudsakligen är följande; att, då Utskottet medgifvit, det betydliga summor utur Riket utgå genom inköp af Danska Hästar, hvilka icke ega den styrka och ihärdighet som de Svenska, så hade dessa skäl bordt hindra tillstyrkandet af denna handels ytterligare fortfarande; att farhågan det, oaktadt ett förbud, Hästar till lika antal som förut skulle olofligen insmygas , vore ogrundad, emedan smyghandel med Hästar vöre lättare att genom ärlig tullbevakning förekomma, än mycket annat, som för confiscation är mindre åtkomligt; samt att, så länge tillgången på Danska Hästar eger rum, alla anstalter till Hästafvelns förkofran inom landet skola motverkas, till fortfarande olägenhet för de Rustningsskyldige, hvilka, enligt flere Talares upprepade klagan, skola trugas att på sina nummer intaga de i sådant ändamål införda Danska Hästar framför inhemska af vida bättre beskaffenhet, I följd af dessa, med Allm. Besv.- och Oec.-Utsk.
Ffvilka förslag, till den behandling 56 Regerings-Formen stadgar, härmedelst vördfiamligen öfverlemnas. Ut sk. Betänkanden. Constitutions - Utskottets Memorial med förslag till ändringar i 38 tf. RiksdagsOrdningen. Med anledning af en inom ConstitutionsUtskottet gjord motion om förnyadt tillstyrkande af det vid innevarande Riksdag ej antagna förslag till införande af omröstning per Capita i Riksens Ständers Utskott-, endast med tillägg af en mindre betydlig ordrättelse, får Utskottet härigenom, för den i RegeringsFormens 56 §. stadgade behandling, till Riksens Ständer öfverlemna följande tillstyrkta nya redaction af 58 §• Riksdags-Ordningen: :»ÅIla omröstningar i Utskotten skola ske per Capita, mellan Utskottets samtliga Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slätna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnes endast i det fall att rösterna vid uppsummerandet skulle befinnas lika delade. Är pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras. Inom Banco-Utskottet skola, i de mål der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande.« Emedlertid, och då Utskottet, föreseende möjligheten af denna framställnings ogillande, trott sig böra vara omtänkt på ett medel att i sådant fall för framtiden förebygga Gonstitutions-Utskottets fullkomliga inactivité i mål, Coust. Utsk. Betänkatiden. 39 sorn det äger att med Riksens Ständers rätt afgöra , och der ej sällan ett verkligt posi tift resultat oundgängligen fordras, liar Utskottet, med bifall till en dess Ledamots förslag, funnit nödigt att, i ofvanberörde afseende , såsom alternatif tillstyrka en så lydande förändrad redaction af ifrågavarande, RiksdagsOrdningens 58- §• »Alla omröstningar i Utskotten ske Ståndsvis.
@:t ssartijo kolonien ®:t Barthelemi) bär, oaftabt en od) annan tillfällig flegrittg krnl). t f af bcp fyanöel od) rörelfe, Itftuäl t bet fyela irfe nntnnit någon förfofvau, utan fitarare fett jttt mäljlånb fjmtfa ocb fortfaranbe påfallat årliga tids flott från @tatömerfet för bejlrtbanbe af öné förmaltningöfojinaber. $ör att minjfa bet tmång od) be inffränfntngar, forn från älbre tibet marit jlabgabe i affeenbe på folonieité fjöfart, famt fåluitba, ocb äfmen genom linbting i afgifter för fartpgö^aublingar ocb lotsning, upps muntra till en lifligare ^anbeförörelfe berfläbed, bär Sötigt. Sdlajtt, t affeenbe på fjöfartörätt ocb afgifter för be till folonien böranbe fartyg, mebbelat lipa (labgaitben, font ®oiiiiiterces©ollegiuiii, på nåbig befalis ning, imber ben 7 december 1858 fungjort.
För qvinna. För man. För qvinna. För man. För qvinna. j Från 1 R:dr i till 1: 25. Från 50 öre till 75 öre. Från 33 öre till 1 R:dr. Från 63 öre till 2 R:dr. Från 33 öre till 75 öre. Från 38 öre till 75 öre. Från 33 öre till 1 Etdr. Upsala län. Skogsskola. Ekoch Mullbärsplantering. Skogseldar. Rofdjur. 15 Betydligare delen af de enskilde tillhörige skogarne lyder under bergverken och större egendomar, hvarest äfven uppsigten och vården af skogen är god. Förhållandet är deremot helt annorlunda å allmogen tillhöriga skogar, å hvilka afverkning äger rum medelst blädning, ett sätt att tillgodogöra skogens alster, som med dess framtida bestånd icke är förenligt; dock hafva de år från år uppjagade priserne på skogseffekter lärt den enskilde skogsägaren att inse, det skogen, ändamålsenligt skött och vårdad, kan vara en rikt flödande inkomstkälla i all framtid. För den enskilde skogsägaren, som å sina skogar önskar införa ett ordnadt skogsbruk, är äfven numera tillfälle att erhålla dugliga skogvaktare från den på Statens bekostnad inom länet anlagda skogsskola. Denna skola, för hvars bebyggande plats blifvit utsedd å Tierps kronopark, trädde i verksamhet den 1 Oktober 1860, sedan lämplig lokal för ändamålet till en början blifvit förhyrd i Ambricka by, Elfkarleby socken. Undervisningen i skolan, afsedd att i främsta rummet bereda tillgång på duglig och kunnig bevakande personal för Statens räkning, bestrides af tvenne lärare, hvilka i årlig lön såsom sådana uppbära, förste läraren, hvilken tillika är skolans föreståndare, 1,000 R:dr, samt andre läraren, hvilken benämnes skogsrättare, 800 R:dr, allt Runt,. Skolans föreståndare är tillika Öfverjägare å Tierps kronopark och åtnjuter i sådan egenskap enahanda aflöning. Stipendier å 150 R:dr Runt äro äfven anslagne för hvardera af de tio lärlingar, som vid skolan efter dess öppnande årligen njutit undervisning.
Ständer framställning blifvit gjord om ett sådant förtydligande af Kongl. Brefvet den 25 September 1777. att ej någon för brott emot 5 Kap. 1 §. Missgerningsbalken anklagad må kunna i häkte inmanas förr, än Kongl. Maj:t efter erhållen kännedom om första ransakningsprotokollet utlåtit sig, huruvida saken må nedläggas eller ransakningen vidare fortsättas; hade Rikets Höglofl. Ständer, på anförda grunder, för sin del beslutat en så beskaffad förklaring af 1 Kap. 2 §. Straffbalken och ofvannämnde Kongl. Bref, att ej någon må häktas för brott emot 5 Kap. 1 §. Missgerningsbalken förr, än efter det Konungen förklarat undersökningen böra fortgå; om hvilket beslut underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t under den 12 Maj i835 blifvit aflåten. Efter hvad den ifrån Kongl. Maj:ts JustitieRevisionsExpedition insända, här nedan vidare omförmälda, förteckning utvisar, är denna skrifvelse lagd till handlingarne, utan synlig vidtagen åtgärd; förmodligen derföre, att den icke kunnat, innan Riksdagens snart derpå inträffade slut, i grundlagsenlig ordning handläggas. I anseende härtill och enär således denna fråga, hvari den ena af Statsmakterna fattat beslut, icke är vorden af den andra Statsmakten pröfvad, hemställer jag vördsamt om icke Rikets Höglofl. Ständer skulle täckas samma fråga nu å nyo upptaga. För bibehållande af ordning och lydnad inom Krigsmakten samt för att tvinga hvarje medlem deraf till ett punktligt och noggrannt fullgörandte af dess tjensteåligganden, har det hos oss, liksom i alla andra länder, ansetts nödigt, att stifta serskilda lagar, hvilkas bud krigaren är underkastad. Det R. St. Just. Ombudsm.
Det är redan anmärkt, att författningarne emot andra lösdrifvare, som ej hafva den lyckan att vara Gesäller, blifvit, i senare tider, mycket mildrade. Till följe deraf är behofvet af laga försvar ganska inskränkt: och det är numera svårt att förklara någon för lösdrifvare, när han endast iakttagit vissa formaliteter, som väl förändra sakens juridiska, men ingalunda personens moraliska beskaffenhet. Följderna häraf visa sig öfver allt. Lösdrifveriet är förbjudet till namnet, men finnes mer än någonsin i verkligheten. Correetionshusen hafva ej rum att emottaga lättingarne och Krono-Betjeningen saknar tid att anmäla och lagföra dem. 3:o Hvad slutligen angår Dryckenskapen, sä är det en beklaglig sanning, att den i detta Län är likaså allmän bland allmogen, sora annorstädes, och att denna last är i hög gFad gängse. Utan att deltaga i de nu på en tid vanliga declamationerna häremot, som åtminstone ingenting uträtta, är Läns-Styrefsen pä det fastaste öfvertygad om fylleriets förderfliga inflytande både på nationens fysik oeh moral, och der - jemte på dess ceconomiska välstånd, som i sanning ej har någon farligare fiende i landet. Om allt detta är och har egentligen aldrig varit någon fråga bland tänkande män. Frågan är endast den, huru delta onda skall motarbetas. Dryckenskapslasten har visserligen i vårt land mångå tillfälliga anledningar, men den har derjemte en, som är grundad i menniskans medfödda behof af förströelser och vederqveekelser, hälst under vår polhöjd, med ett strängt arbete och bekymmersamma vilkor. Delta behof kan icke tillintetgöras, men väl kan och bör det ledas i en annan riktning och derigenom förädlas. •— Det har fordrats mansåldrar för alt vänja Svenska Allmogen lill bränvinsrusen och göra dem till en herrskande national-last. Man kan icke med skäl hoppas, att det onda på en gång skall upphöra.
Friherre IPirsén, Gusfaf Fredric; Det gör mig ondt att, uti det ämne, som nu är iför handen, vara af skiljaktig tanka nied den aktningsvärde Ledamot af detta Stånd, hvars upplysning i financiella ämnen och långliga erfarenhet beredt honom ett lika allmänt som rättvist förtroende; men jag skall likväl ej deraf föranledas, att dölja min öfvertygelse. Den kännedom om Bankens angelägenheter, sorn j g äger, är ganska inskränkt, och Den 09 Maji. 603 jag kan visserligen icke i detta fall åberopa den erfarenhet af längre handläggning , som andre Ledamöter varit i tillfälle att förvärfva; men jag kan likväl icke neka mig med Herr Grefve De la Gardie instämma, att, ehuru förra tiders bruk icke må alldeles blifva ett rättesnöre för våra handlingar, allt afseende dock ej heller bör åsidosättas på hvad i lång tid utan erkänd skada iakttagit blifvit; och ännu mindre förtjenar det att betecknas såsom en fördom, om man hyser betänklighet för en förändring, hvars nytta är åtminstone problematisk. För min del ville jag gerna ställa de förflntne tidemes mesurer i financiella ämnen, i bredd med de nyares förslag: mitt omdö me må i den delen åtminstone icke anses parti skt. Uti Banco-Utskottets Betänkande hafva de skäl blifvit tällräckligen utvecklade, hvarpå Utskottet stöder sin öfvertygelse, att en periodisk publicitet af Bankens ställning mellan Rtksdagarne icke är nyttig. Fråga lärer ej kunna vara, att någon egentelig controll öfver BancoFörvaltningen derigenom skulle vinnas Huru vore det väl möjligt, att af ett tryckt utdrag af Räkenskapen erhålla tillräcklig ledning i detta afseende? Denna controll hämtas säkrare genom Revisioneme vid Riksdagarne, och dessemellan af Riksens Ständers valde Revisorer.
Riksdagar alltid varit öfligt, Hans Excellence någon återremiss af Utskottets berörde Memorial, som endast ad notitiam till Ridderskapet och Adeln inkommit, ej eller kunna äga rum, utan hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att samma Memorial måtte läggas lill handlingarne. Ropades Ja och Nej. Grefve Horn: Jag bar nu mera icke begärt ordet för att bestrida Memorialets läggande till handlingarne, hälst jag icke har något hopp att ConstitulionsUtskotlet, i följd af en återremiss, skulle behandla frågan på annat sätt, än nu skett; men jag måste bestrida den af Herr Grefven och LandlMarskalken yttrade princip, att återremiss af Memorialet icke kan äga rum, emedan det 94 Den 17 Julii f. m. yore att anse detsamma endast såsom ett tillkännagifvande af Utskottet ad notitiam; hvarföre jag nödsakas begära, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade inhemta, om Ridderskapet och Adeln yrkar proposition till återremiss af detta Memorial. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln yrkade, att proposition till återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial, rörande Grefve Horns anmärkningsanledning, i afseende på MötesPassevolancens fortsatta utgörande, skulle varda framställd? Ropades Ja och Nej. Grefve Horn hegärde votering. Herr Cederschjöld: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken nu för Ståndet tillkännagifvit, att han anser sig ej kunna framställa Proposition till återremiss af detta Memorial, får jag endast anmäla min reservation emot denna mening, under förhoppning, alt den tid varder kommande, då ardra Momentet af 107 §. Regeringsformen vinner samma kraft, som Herr Grefven och LandtMarskalken nu tillerkänt det xista. Men destomera anledning har jag Sfven, att till Ridderskapet och Adeln framställa den anhållan, alt icke yrka den vägrade Propositionen. Dermed skulle ej nå - 96
Oeh hafva R. 8t:r, efter de öfverläggningar, som ronde detta vigtiga ärende egt ruin, för sin del ansett att, i det upgifna ändamålet, nedannämude ämnen synnerligen förtjena att nptagas, utredas och närmare bestämmas, nemi. sättet för Konunga-, throuföljareoch förmyndare-val» anställande, interimsregeringens sammansättning och verksamhet, unionskonungens dispositionsrätt öfver arméen och flottan samt försvarsverkets skyndsamma ordnande efter en gemensam plan, grunderna för utgörandet af bidrag till gemensamma kostnader, inrättandet af och formen för en unionet representation, för vissa ärendens behandling m. fl. Beträffande åter det af Noriges nu församlade Storthing fattade beslut om RiksStåthållareEmbetels afskaffande, till hvilket embete, på sätt redan är anmärkt, 14 § i Norska Grundlagen berättigar Konungen att nämna en Norrman eller en Svensk; så tillåta sig R. St:r att i underdånighet fästa E. K. M:s nåd. iip - Den 26 Mais t. m. 377 inarksamhet på följande offentligt kända förhållanden, hvilka för afgörandet af frågan, huruvida nyssberörde stadgande må, utan Sveriges samtycke, kunna ändras eller uphäfvas, synas ega betydelse. Sedan nemi.
Då jag tog mig friheten väcka motion 0111 ett extra-statsanslag till exercis-sqvadroner, skedde det derföre, att jag föreställde mig att med den hitshållsanda, som råder inom SlatsUtsk., det tili befintliga ordin, anslaget till förenämnda ändamål skulle tillstyrkas till försvinnande, såvida Utsk. ej skulle hafva funnit att exercissqvadroner medförde nytta. Jag yttrade äfven, att 0111 en sådan inrättning befunnits nyttig för det regemente, som ägde en sådan, så skulle sådana inrättningar äfven blifva nyttiga för alla andra cavallerireg-.ten, som hade samma organisation. Då jag i StalsUtsk:s betänk. N:o 44) der ordin, anslaget första gången var i fråga, icke fann något skäl till afstyrkande af det af Konungen begärda tillskott, utan blott en Den ao Mir< e. m. en hänvisning till en annan åsigt, uttryckt i några bilagor, för hvilka jag icke hyser förtroende, trodde jag det möjligen kunde finnas elt annat skäl till Utsk:s afstyrkande, nemi. att nisk i 11 ige af Ulsk:s ledamöter vore i okunnighet 0111 det förhållande, att det ordin, anslaget endast var afsedt för de Skånska och Småländska cavalleri-reg:tena. Jag trodde att uppmärksamheten, härpå fästad, skulle hafva till följd en rättelse i hvad jag anser att Utsk. begått ett misstag, men finner att jag bedragit mig i denna beräkning. Då nu min motion skall lemnäs utan afseende, hade jag likväl hoppats att Utsk. skulle hafva vederlagt mina skäl, i stället för att som skäl till afslaget anföra just hvad som gifvit mig aniedn. att väcka motionen. Att verka någon förändring är, efter hvad jag hört, numera för sent, men jag vill blott i R. o. Adis minne återkalla, att då frågan första gången förevar om tiliskott i ordin, anslaget, blef densamma af R. o. Ad. bifallen. Hr Lagerheim, Lars Magnus:
Han hade hunnit ända bort mot slutet af perrongen, mot söder, och då han nu kom att lyfta ögonen, varseblef han plötsligt ett stort gult öga och ett mindre rödt, som stirrade vildt; han såg lokomotivet som ett svart djur komma rusande emot sig, det var redan inpå honom och föreföll så förkrossande stort där det bröt fram ur mörkret. Han ryggade tillbaka. Men strax därpå vände han sig om och började gå nedåt igen, mot Utgångsskylten, där han ämnade postera sig för att säkrare kunna finna sina båda resenärer i trängseln, när strömmen drog förbi. Medan han gick där gled tåget förbi, och han hörde en basröst ropa från en kupé: »Se där är Eric.» Han vände hufvudet mot vagnen och upptäckte Casimir Du Camp bakom ett nedfälldt fönster, viftande med hatten. Sedan dörrarna öppnats, klef Casimir ned och hälsade öfvermåttan hjärtligt, men Erics ögon sökte bakom honom den spensliga lilla gestalt, som nu trädde fram; och underligt nog kände han någonting liknande ett hugg i hjärtetrakten. Det var af medlidande, det sade han sig själf. Hon såg så klen ut. Det ansikte, som skymtades bakom den svarta krusflorslöjan, var sorgset och blekt. Hon räckte honom sin hand och hon tackade alltför hjärtligt för hans artighet. Hon lade alltför mycket af verklig känsla in i detta tack; hennes värdighet som dam tycktes honom nästan lida i däraf. Och ändå — medan han såg på henne, upptog hon honom så helt, att han icke kunde få fram ett ord. Hvad blef det af hans egen värdighet som kavaljer och världsman? Han bara såg och såg. Det var som om den unga flickan, han mindes från Paris, trädt fram för hans inbillning igen; och det var som om en gammal kär melodi, den han icke hört på länge, länge, ånyo dallrat igenom hans själ; och det var som om någonting lösgjort sig inom honom, någonting som legat bundet under alla dessa år, någonting varmt och skärt och fint, som det icke fanns ord för, men som i alla fall tycktes vilja kämpa sig fram till medvetenhet, från djupet af hans hjärta, där det låg och skälfde som soldis.