Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ytterligare föredragning af det, sedan den 5 i denna månad på bordet hvilande, Protocolb; Utdrag för samma dag, innefattande Hoglofl Bidrierskapets och Adelns inbjudning till de öfriga Bespectiva Stånden,' att instämma i dess beslut, om ytterligare anslag af 4009 B:dr 4 sk. -Banco för Pensions Staten efter Högstsalig Hennes Majit Enke Drottningen; ansåg Hederv. Bonde-Ståndet sig ej kunna denna inbjudning antaga eller göra någon ändring uti sitt, i anledning af Stats Utskottets den 27 sistl. Juni afgifva Betänkande, rörande nämnde' Pensions* Stats anslags-summa, fattade beslut, hvarom vederbörande skulle, genom Utdrag af Protocollet, vördsamt celi vänligen underrättas. Ut supra, Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. I nstämde Hedervärda Bonde - Ståndet uti det af Höglofl. Bidderskapet och Adeln, enligt nu ankommet Protocolls-Utdrag för den 7 Juli, Fattade beslut, att Bevillnings - Utskottet skulle anmodas till Biksens Ständer inkomma med Förslag til! sådana grunder, hvarefter Kongl. Maj:f, till förekommande af öfverfiödiga Utländska - Den g Juli. 955 . ■ ' i ' <s ska varors Införsel i Riket mä, vid sig företeende omständigheter, hafva ratt att Tull afgifterna i lämpelig ruan förhöja. Ut supra. Ex Prorocollo Olof Werlin. S. D. Efter uppläsande af Bevillnings Utskottets, sisth dag meddeldta, nu ankomna Memorial , i anledning af Pierr Friherre A. Cederströms Väckta motion, angående project till ett förbättradt Bevillningssätt, blef detta Memorial af Hedervärda Bonde Ståndet bifallet. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Vid ytterligare föredragning af Stats IJtskottets den 4 innevarande månad meddeldta och sista pleni dag på bordet lagda Betänkande, angående Krono-hemmanet Hindö, beläget i Härads Socken , Akers Härad och Södermanlands Hän, fann Hederv.
Utskottet anser sig följaktligen böra hemställa, ali Herr af Donners omförmälda förslag icke måtte bifallas. Bevi/lnings-llIskottets Betänkande N:o 8. 11 Uti Kongl. Majlis förslag är deremot, dels genom förändrad lydelse nf 5:te §:ns föreskrift, dels oek genom uteslutande ur 6:te§:naf stadgandet om stämpel-afgift för löneförhöjning vid innehafvande tjenst, stadgandena bragta till full öfverensstämmelse. Varande till stöd för förändringen i 6:te §:n af föredragande Departements-Chefen anfördt, bland annat, att rättvisa och billighet talade för den föreslagna åtgärden, och alt embetsoch tjenslemännen voro redan tillräckligt betungade med afgifter för sina löner; samt att Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag om nedsättning af bevillningeu å einbetsmännens löner syntes utmärka välvillig afsigt att lätta, i stället ali tvaga urngälderna ä desamma. Utskottet anser sig väl icke ega skäl att understödja den mening, som i Hans Excellens Herr Grefve Löwenhielms och Herr al Donners ofvanomförmälda motioner finnes antydd, om icke såsom bestämdt förslag framställd, att embetsoch tjenstemän borde befrias Irån stämplade pappers-a fgift en för sina fullmakter, och följaktligen icke heller att biträda af Herr Henschen föreslagen befrielse från sådan afgift för fullmakter, förordnanden och antagningsbevis, som enligt 6:te §:n utfärdas; men kan deremot icke annat än erkänna giltigheten af de skäl, som Chefen lör Finans-departementet andragit till stöd lör ofvanomförmälda förändringar uti 5:te och 6:te §§; hvarföre Utskottet hemställer, att den i öfverensstämmelse härmed förändrade lydelse af 5:te och 6:le §§, angående fullmakters kartering, som innefattas i bilagde författnings-förslag, måtte af Rikets' Ständer godkännas. § 5. I fråga om kartering af fullmakter vid Regementen och Korpser stadgas uti nu gällande, förordning (pag.
Genom nådig Remiss den 19 sistlidne December, har Eders Kongl. Maj:t behagat lemna Dess och Rikets Krigs-Kollegium del af Rikets Ständers Revisorers, efter förrättad granskning af Kollegii räkenskaper för åren 1842 och 1843, framställda anmärkningar eller deraf föranledda anmälanden och hemställanden, med nådig befallning för Kollegium att med Utlåtande deröfver till Eders Kongl. Majit i underdånighet inkomma. Af dessa anmärkningar äro en del af beskaffenhet att specielt angå räkenskaperna för någon viss af Krigs-Kollegii Afdelningar, men en annan del deremot af allmännare egenskap, såsom vidrörande förvaltningsåtgärderna inom flera af dessa Afdelningar; hvarföre Kollegium, som härjemte i underdånighet aflemnar dess Artilleri-, Fortifikations-, Utrednings-, Underhålls-, Krigsmanshussamt Indelningsoch BoställsAfdelningars underdåniga yttranden i hvad som hvar och en af dem särskilt rörer, här nedan torde tillåtas att till bemötande få upptaga hvad Rikets Ständers Revisorer i de allmänna frågorna yttrat och hemställt. Revisorerne hafva förklarat sig icke ”böra förbigå den, under granskningen af Krigs-Kollegii räkenskaper, befunna omständigheten, att Artilleri-, Fortifikationsoch Utrednings-Afdelningarne, vid hvarje års slut, innehaft behållningar till mer och mindre betydliga belopp, hvilka, så vidt räkenskaperna föranleda, Kollegium synes ej hafva uppgifvit i statsförslagen för ett påföljande år, hvarigenom också inträffat, att Kongl. Majit, vid desammas pröfning, endast påräknat och tagit i betraktande årsanslaget, men icke de reserverade beliållningarne från det föregående året.” Revisorernes tanke i anledning häraf är, "att dessa behållningar bordt, jemte anslags-summan, tagas i beräkning vid fastställandet af de årliga staterna, synnerligen som dy - -348 — medelst utgifter synas hafva kunnat betackas, för hvilka nu måst anskaffas särskilda medel.”
Bud och Befallningar och honom i Laga ordning answarige, dä enligt 90 § under Rikfens Ständers eller deras Utstötts öfwerläggningar och pröfning frägor om Ämbetsmäns och Corporationers förhällande, eller wcrkställigheten af nägon Lag, Författning eller Inrättning, icke pä annat sätt än Grund Lagen boksiafweligen förestrifwer fä uptagas, synes tydeligen den gräns Constitution utstakat emellan den werkställande och Lagstiftande Magten, och at dä Konungen ensam äger den förra, är han ocksä^ensam den som äger at befalla öfwer Statens Ämbetsmän. __ Ständernes ätgärd i anseende til Statens reglerande har endast afseende pä deras Bewillningsrätt. Det är för at känna storleken af behofwen, beskaffenheten af tilgängarne, sättet huru de blifwit anwända, som Ständerne äga at infordra uplysningar. Deras Utstött äro i "detta afseende deras Organ; men denna Organ kan icke hafwa en annan rätt än de sjelfwe, den kan icke annat än medelbart communicera med Statens Ämbetsmän. Dä Samhället til Konungen öfwerlätit sin Magt i anseende til Allmänna Ärendernas Förwaltning har det ocksä Den Z Augustt. 651, förbundit sig at endast genom hans ätgärd kungöra sin wilja. Om Konung och Ständer skulle ömsom befalla Ämbetsmän upkomme snart den oreda, som skulle alstra owerksambet och göra Ämbctsmanna befattningen lika sivär som det är swart at tjena twa Herrar. Om Utskotten, utom genom Konungen, skulle aga at befalla öfwer Statens Ämbetsman skulle, genom en hemlig öfiverenskommelse, antingen inkräktning pä Ständers rätt wara möjlig/eller Utskotten genom en annan riktning blifwa mägtigare, än bäde Konung och Ständer. Gränsen för Utskottens Magt ligger i beskaffenheten af deras befattning; säkerheten för Konungen och Nationen ligger uti iagttagandet af de former, som för dennä befattning äro föreffrefne.
Att Preste-Stäudet bestukit en tacksägelse qdresi genom en stor Deputation af Rils-Ständen till Hans Maj.-l Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen för inrättandet af go fri-Cadetterum wid Carlbergs Krigs-Academie för Z Preste, § Borgare och 22 Bonde Söner. Af den i7:de Junii. Bifall till Stats Utskottets Betänkande no» Angående Stats Werkets inkomster och utgifter samt förwaltning för arén igro och »Fri 2:0. an» gående af Kongl. Majit östade Stats anslag under Riks-Statens första, andra, tredje ock åttonde huswuv-titlar. g:o. Rörande tillökning uti Hans Kongs. Höghet Kron-Prinsens Stats summa till t 00,022 R;dr. 4.0. Angående Skak för Hans Kongl. Om upförande pä Skal af de till Institutet för blinda och döfstumma anstagne medel. Bifall till särstildta-Uistottets Memorial rörande underdåniga önskningar till Kongl. Maj:t i i afseende pä Bewärings-manstapet. Bifall till Lag - Utskottets Betänkande. i:o. angäende rättigheten alt bygga qwarnar. 2:0. I anledning af Doctor ^enströms Memorial rörande stängsel skyldigheter z:o om bestämmande af lösen för förpantad jord. Af den 20 Junii Vifall till Slats-Utstotkets Betänkande rrv» om AndrDel. tDo 3- §4 Den 3 Iulii. om de under sista kriget fängne Officerares och under Officerares lill Stats-Werkek indragne halstra löners utbetalande 2:0 i anledning af Herr Amiralen Friherre LeäerllrLms motion om rättighet för Kongl. Maj:t till lans »plågande. Remisier till Lag-Utskottet: Kongl.
Ständer hafva vid innevarande Riksdag enhälligt varit ense och äfven beslutat derom, att Statsverket borde för alltid skiljas från Banken, och äfven motionens försvarare erkänna öppet, att Bankens egenskap såsom Bank icke bör eller Kndamålsenligt kun med Statsverket sammanblandas: att dessa Verks funclioner icke tåla någon amalgamering, och man lyckönskade sig således öfver denna tillvägabragta boskillnad. Från andras erfarenhet jemte den jag hunnit sjelf förskaffa mig i ett ämne, som för mig hittills, jag erkänner det öppet, varit främmande, har jag emedlertid erfarit nog, för aft ej allenast glädja mig öfver denna separation, utan ock, så vidt det på mig ankommer, motsätta mig alla sådana åtgärder, hvarigenom Rikets Ständers beslut i denna del motverkas och den bana å nyo beträdes, den raan, ehuru med icke ringa uppoffring tillryggalagt, och hvarunder man strängt juridiskt kunnat tillvita Rikets Ständers I3ank egenskapen af till det minsta en vårdslös gäldenär. Denna tillvitelse, ehuru rättvis, mäste utan tvifvel vara föranledd icke sä mycket af Bankens egna operationer, ty desse iG Banco-Ulslottets Betänkande N.o l3o. Lora icke kunna medföra förlust, utan helt och hållet tillskrifvas den andra Bolagsmannens obegränsade speculationer och de anordningar Rikets Ständer funnit för godt utgifva, hvilka sedermera måst till en stor del afskrifvas. Med verklig tillfredsställelse erfor jag det öde. som träffat Herr Rjttmästaren Nordenankars motion, under den tid jag med mitt Stånds tillåtelse afhållit mig från Riksdagsgöromålen, och trodde mig i de motiv, Högloft. Utskottet användt för afslag, se den säkraste borgen för ett conformt resultat uppå Herr Wcerns motion, hvilken, med ganska ringa modification, påtagligen är uppställd i samma syftning och skall efter min öfvertygelse leda till samma vådliga resultat.
Skulle ~ a &amp; e r n e da fincle - p a Raacl?, Husk paa: Laegernes Arbejde paa Hospitderne vouer ogsaa, man Izuncle sige fra Dng ti1 Dag, - der lzommer jo stadig ' nye Undersogelsesmetocler, Lzegerne have f d d t 01s at gjore nied deres eget Arbejde. Klager en Plejerslre ti1 Lzgen over, at hnn foler sig traet og oversnstrsengt, saa sliriver h i n Jsempiller ti1 hencle og extra B g og 01, og saa troster baade L s g e og Ylejerslre sig med Haabet om, at nu bliver det nolr godt. - Hvis dette Haab glipper, san komme de ti1 det Resnltat, at bun ikke egner sig for Sygeplejegaxningen, og saa tizger hull sin Afslred og soger en Plads i en milcl Stiftelse, thi hun har jlrke vzret i Stand ti1 at l.~o.lcle id saa l m g e, at hun har Ret ti1 Pension! Men man kan 11ve1: Iren bebrejde L ~ g e r n e eller Hospit Jsadministrationen, at det gaar saaledes. t De gjore deres bedste for at hjzlpe Pleje~skerae ti1 at holde ud og for at slzaffe dem en Fo~: sorgelse, naar de ilrlre knnne arbejde mere; andet Iran man ikke vente, thi de faa ikke at vide, hvorledes det i Virkeligheden forholder pig nled Arbejdet. Plejerslrerne Iromme hver for sig og sige:)) Jeg lcan ikke mere bale: Hospitalsarbejdet! ) &gt; I Steclet derfor alznlde de komlne alle som en, - ellex sende en Deputation, - og sige:.
Ekskogen börjar dock blifva temligen uthuggen. Den sparsamma tillgången och det höga priset på ektimmer hafva derföre vållat, att man i senare tider oftare än förr begagnar furu till skeppsvirke och vid husbyggnad på sin höjd använder ek till syll och stolpar. Bok förekommer endast i Södra Möre och i en liten trakt af Handbörds härad. Björken är länets allmännaste och mest begagnade löfträd. Det lemnar näfver till hvarjehanda behof, löf till fårkreaturen, godt. bränsle samt virke till redskap och bohag. Alen, som äfven är mycket allmän, användes hufvudsakligen till ved, äfvensom till mindre broar, brunnskar och andra för väta blottställda byggnader. Asp har på senare tiden börjat vinna efterfrågan och afsättning vid tändsticksfabrikerne. Alm, ask, lind, lönn, rönn och oxel förekomma icke i någon stor mängd och sällan annorstädes än i närheten af bostäderne. Hassel är ett allmänt trädslag, men är, såsom buskartad, föga användbar. Då den vanligen växer i god jord, så börjar den mer och mer utrotas i och för odling. Bilagde tabellariska uppgift N:o 4 upptager summariska förhållandet med länets under allmän förTab. N:o vältning eller inseende ställda skogar. Till denna uppgift, meddelad af öfverjägmästaren i länet, hörer följande: Tab. Litt. F. Exporterade skogsprodukter. Plankor. Bräder. Balkar, sparrar och spiror. Ekoch Bokstaf. Lathwood. Annan ved. Tjära och beck. Tolfter. Tolfter. Stycken. Stycken. Ring. Stycken. Famnar. Famnar. Tunnor. Centner. Öfverjägmästarens berättelse. Jägeristat. »Berättelse om skogshushållningen i Calmar län, omfattande åren 1856—1860.
(Jemf. Ansvarighets-Lag. § 2.) 6:o (motsvarar § 6.) Fullmäktige skola minst en gång hvarje år förrätta inventering i Bankens alia kassor och öfriga förvaringsrum, -enligt dertill .af vederbörande uppgjorda, fullständiga och verificerade inventarieförteckningar. Äfvenledes böra Fullmäktige, samfäldt eller genom deputerade, en gång om året, anställa besigtning å Bankens hus och inventarier, så väl i Stockholm, som vid Tumba bruk. Fullmäktige kunna ej i och för deras befattning vid Banko-verket emottaga befallningar af någon annan än Rikets Ständer och deras Banko-Utskott, i de fall detsamma eger att föreskrifter å Rikets Ständers vägnar meddela. Varande Fullmäktige, förderas befattning, Rikets Ständer, Banko-Utskottet och de mellan Riksdagarne såmman' trädande Revisorer allena redo skyldige, och kunna icke derför, utan efter deras beslut, eller och, mellan Riksdagarne och Revisionerne, af Rikets Ständers Justitise-Ombudsman, i laga ordning till ansvar ställas. I den oförmodade händelse, att någon befallning af eho det vara må, utom Rikets Ständer eller deras Banko-Utskott, blefvé Fullmäktige gifven, åligger det Fullmäktige, att deremot göra kraftiga föreställningar. Om befallningens återtagande deraf ej biifver en följd, vare Fullmäktige, till undvikande af ansvar, icke desto mindre skyldige att åtlydnad vägra, och i .intet fall befallningen verkställa. Verkställes den, sådant oaktadt, genom andras åtgärd, vara Fullmäktiges ovilkorliga pligt, att förhållandet genast tillkännagifva och vederbörliga protester aflemna: Ridderskapet och Adelns Fullmäktige hos Riddarhus-direktionen; Preste-Ståndets Fullmäktige hos nämnde Ståhds Kansli-direktion och Stockholms stads Konsistorium, samt Börgareoch Bonde-Ståndens Fullmäktige hos hvartdera af dessa Stånds Kanslidirektioner. Hvad för dylik» fall sålunda blifvit stadgadt, gäller ej 6 Balak»* tlkhaltet» Memorial.
Samma systern af undantag ej mindre från allmänna författningar, än från ingångna öfverenskommelse!’, har äfven gjort sig gällande vid privat-rättliga forhållanden mellan Kronan och enskilda personer; och Utskottet har anmärkt, att en enskild man erhållit uppskof med fastställd inbetalning å sin skuld till Kronan, på det han icke, genom stränghet i utöfningen af Statens rätt, skulle tvingas lill dylik stränghet emot de af honom undsatta inbyggarne i en ort, der en Uppbördsman icke, till undgående af nödvändigheten af utestående resters skyndsamma indrifning, kunnat erhålla ett kort anstånd med en liqvid. Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o 13. 9 2q) Konungens Rådgifvare hafva deremot afstyrkt bifall till Riksens Ständers begäran om en, till Handelns lättnad tjenande, ändring i skyldigheten att förnya vissa skeppsdocumenter, och, i stället för den af Riksens Ständer begärda ovilkorliga utsträckningen af en annan förmån till alla Stapelstäder, blott tillstyrkt kungörande af tillåtelsen för sådane städer, att, efter serskild ansökning, ifrågasatta förmån erhålla. 30) I en lid, då det så ofta förekastas prohibitiva ekonomiska författningar, att de skapa brott, hafva Konungens Rådgifvare blott till en del afstyrkt, men till en annan, åtminstone genom stillatigande, godkänt förslaget, att till Postverkets förmån införa ett dittills i Sverige okändt förbud; till stöd hvarföre blifvit åberopade fremmande, redan den tiden på goda, nu mera på än bättre skäl, misstänkta efterdömen, hvilka i öfrigt voro så mycket olämpligare, som Svenska Postverket från äldre Lider i flera afseenden utmärkt sig genom en liberalilc, hvarifrån det väl icke synes skäl att nu afvika. 31) Konungens Rådgifvare hafva tillstyrkt en författning, vådlig för Svenska Sjömännens moralite och välförvärfvade anseende, derigenom äfven menlig för handeln, och som dessutom, genom det obestämda i sin ordalydelse, kunde ådraga Svenske män ett lidande, som Lagstiftaren hvarken velai eller kunnat ålägga dem.
Bäck med all religionens resignation, Dalberg med de sju vises klokhet, Schutzercrantz med grimaser, som i djupaste underdånighet exigerade endast tystnad, fru Båld, som tycktes glömma majestätets härlighet, uti naturens skickelser, mamsell Hellman, som skämdes för omständigheterna och visade en tjänarinnas tillgifvenhet uti heta tårar, hvilket ännu mer upphöjde rodnaden af hennes purpurnästipp. Under allt detta samlades de, som voro kallade, och societeten. Damerna, uppväckta klockan fem ur sin söta sömn, i största hast klädda med flanell, smäck och gravor, blyga öfver händelsen, allarmerade af patriotism och kärlek för den söta drottningen och beröfvade tid och tillfälle att nyttja den minsta af de omsorger, hvilka en toalett vid full middag fordrar förenade, kände ingen annan tröst än i hvarandras bräckligheter, och lyckligtvis voro alla speglar äfvensom väggarne draperade». En interiör som denna fick tyvärr ej många motstycken, ty hela följden af dessa anteckningar blef kort och ofullständig. Hvad ej de mest utnötande göromål, bråk och bekymmer förmått under långa år, det gjorde blott på ett par vintrar glömskan, ensligheten och låtom oss för att ej blifva orättvisa också tillägga armodet, knäckande som en murken stam denna ännu unge man, hvilken lefvat allt för länge hofvets och det offentligas enerverande lif för att fördraga tystnaden, minnena och vanmakten i en liten gård bortom världen, utan antichambre och med en sandplan, på hvilken kungliga ekipager aldrig längre hämtade. Förödmjukelsens piskslag och affärstrasslets omsorger hade hållit honom uppe, så länge hoppet fanns, men redan under förvisningen till Upsala – och hans utnämning till landshöfding därstädes var en förvisning, ehuru han af omständigheterna sjelf tvingades att begära platsen – föll modet mer och mer. När sedan det för att »achevera hans ruin» var meningen att begrafva honom i Jönköpings hofrätt, och han drog sig från allt till ensamheten på Järfva, brast lifslusten förvånande fort.
Af detta sammandrag, jemfordt med det uti 37 § af 1858 års Revisions-berättelse intagna, uti hvilket sednare summorna lyda å 53 Banko, synes väl, att, under det Götheborgs Lånekontor utfärdat anvisningar till något lägre, men de öfrige Lånekontoren deremot till högre belopp än år 1857, Rikets Ständers Bank på samma tid utställt anvisningar å Lånekontoren till mer än dubbelt så stort belopp som år 1857, hvilket förhållande synes vara till väsendtlig del föranledt af den, genom Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 9 September 1857, de allmänna verk, inrättningar och myndigheter, som ega fribrefsrätt, lemnade tillåtelse att, utan serskild afgift, erhålla anvisningar; men enär, detta oaktadt, Lånekontorens anvisningar på Riksbanken under år 1858, mer än 2-J gånger öfverstigit beloppet af de anvisningar, Riksbanken under samma tid på Lånekontoren utställt, hafva stora behållningar af postremissmedel vid Lånekontoren allt jemnt förefunnits, i anseende hvartill förskott, till infriande af anvisningar, fortfarande, ehuru icke till så högt belopp som år 1857, måst begagnas, äfvensom Stockholms Enskilda Bank fortfarande tillåtits att, inom vissa, vid hvarje tillfälle bestämda summor, afgifva anvisningar på Lånekontoren, under vilkor att, vid medlet och slutet af hvarje månad, till Banken inbetala den derförut dragna summa. Enligt rapport af den 17 nästlidne September, utgjorde behållningen i omförmälde kassa: i Rikets Ständers Bank 240,265: 20. vid Lånekontoret i Götheborg 2,103,139: il. „ d:o i Malmö 708,426: 99. „ d:o i Wisby 31,822: 53. § 36. Afgifterne för Depositions-hvalfvets begagnande hafva år 1858 uppgått till 1,061 R:dr 1 öre. § 37.
Jag tror äfwcn, at den förändring Lag-Ulffottec föreslagit, uti den §. af i6« Cap. Jorda-Balken, som angar lifstids-städja, alldeles icke bör aga rum. I samma man man inskränker möjligheten at göra OmrraQsroberoende af annat än de Lamraksrsncies inbördes öswerenskommelse, i samma män inffränfer man alwen lil någon del möjeligheken at urwidga Landels widare l^ulrur» och om Lorurgstber g-no-n Lagcnö obestämda yttrande om deras natur tillika blifwa osakra, är detta en orsak mera, som hindrar odlingens framsteg. Således dä, som Herr Lagman 8illverlps«rs anmärkt, Lagen under namn af Landtbo(AmrrgA hast kil afsigt at innefatta alla åtskilliga stags Lomi-gÄsr, såsom Landtbo, /ärrenstamr, Hälftenbrukare, zc.; men praxis Härutinnan warit olika, är det aswen nödigt til minnande af mera säkerhet, at detta uti iligrcslsa lil den nu rilgörande Förordning utsattes. Z7S Hwad ater Oeäitorcr angar, galler för dem den principen, ar de böra säktas i stand al blifwa underrärrade om de öfmerenskommelser, som med deras fordringar kunna komma j oom^Lkencr och at icke sednare förbindelser marce göra deras förut erhalina om incet. Til detta ändamål rjena Upbud och den ät aldre Jnkeckningshasware forbehallna förmånsrätt. Men Lagen kan i detta fall icke giswa Ocäitnrsn widare säkerhet än ha» stelt begärt, och den (Aoäitvr, som icke lälit inteckna sm fordran, mäste pa sin egen bekostnad löpa den fara, hwarföre han friwilligb utsatt sig. Det more obilligt ak pa öärrsnä^knrns bekostnad willja hälla honom skadeslös. Jag tror derföre, ar den säkerhet, Lag.
Det nu förevaride förslaget leder till en förbättring i detta förhållande och om det genom Ständernas och Konungens sammanstämmande beslut blefve lag, så skulle R. o. Ad. vid tillsättandet af sina Utskisledamöter erhålla mycket friare händer än Ståndet f. n. eger. I sådant fall behöfdes vid Utskis-valeu afseende icke fästas vid något annat förhållande än personernas lämplighet till dessa platser. Detta är ett skäl hvarföre jag tillstyrker förslaget. Ett annat skäl, hvarföre jag anser förslaget böra antagas, ligger i en omständighet, som af Gr. Björnstjerna åberopades såsom ett skäl emot förslaget, eller att denna fråga så ofta återkommer. Det är nemi. naturligt att så länge R. o. Ad. vägrar att i detta fall ställa sig i full parité med de öfriga Stånden, skall frågan härom förblifva ett ständigt tvisteämne emellan Adeln och MedStänden, och det är, åtminstone i min tanke, icke skäl att vid ständigt lif bibehålla ett sådant trätofrö. Hvad den så mycket omtalade upoffringen beträffar, så tror jag att den ej blefve serdeles stor enär jag är öfvertygad derom, att ordfönde-platserna i allt fall merendels skulle uplåtas åt Adelns ledamöter, ehuru icke alltid åt de till nummern å Rid - Den 8 Mars e. m. 159 dårhuset främste. Vi känna nogsamt, att å Riddarhusets yttersta bänkar sitta personer, hvilka under en mångårig befattning med allmänna ärenden förvärfvat sig vana att leda öfverläggningar, men dessa personer kunna, under nuvande förhållande, aldrig blifva ordför:de i Utsk:n. På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt anhålla om bifall till förslaget. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab har talat om den upolfring, som R. o. Ad. skulle göra, i fall det hvilande förslaget antages. För min del anser jag det icke vara någon upoffring, att mista ordfönde-skapet i Utsk:n, utan att det tvertom är en upoffring att vara ordfönde.