Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden blefve alt Konungens Bef:h:de, enl. 2 cap. 5 §:n Utsökn.-b:n, icke vore berättigad att med ärendet taga befattning, utan att det skulle förklaras vara tvistigt och hänvisas till behörig domstol. På sådan grund får jag yrka, att detta stadgande må uteslutas, helst det icke är fråga om, att icke nödig föreskrift i detta afseende linues, då det alltid införes i utslaget, Den y Octo ber f. m. :a'tt gäldenären äger sig till godo beräkna bevilln.afdrag, och linn således knn uppgöra den snken vid skuldens erläggande. På samma sätt ur förhållandet med di t efterföljande stadgandet: ”nlsökes åter fordran i concnrs, åligge del borgenär att behörigen styrka det bevilln.afdragen af giildenären fulleligen fått tillgodonjutas.” Det blir ofia nära nog ganska svårt för concursdomarcn, alt i della fall pröfva om bevilln afdraget har blifvit lillgodonjutet. Föreställer man sig en sådan concurs, deri det finnes kanske /{oo borgenärer, så finnas der reverser, som äro icke allenast till viss man och order, utan afven till sedelhafvaren ställda, reverser, som mångfalldiga gånger blifvit prolongerade. Delta står påskrifvet å reversen, som kan vara 5 ä 6 år gammal och ofta prolongerad. Men der står icke derföre antecknadt, huruvida bevilln afdragen blifvit gäldenären lill godo beräknade. Skall då domaren sitta och pröfva samt undersöka allt detta, så förökas frågan till sådan vidd, att jag ej vet huru någon domare skall kunna hinna dermed. Nu är det vanligt, att domaren blott tillser och pröfvar, huruvida sjelfva fordran är gilltig. Deremot är det alltid vanligt, att concursdomaren, när en sådan pröfning föregått, vid bestämmandet af fordringens gäldande, inför i sjelfva domen, att bevilln.afdrag skall i mån af räntebeloppet gäldenären till godo räknas.
Bref af den 24 Mars 1824 förordnat, att ett Gymnasium skulle för berörde Stift i staden Sölvitsborg inrättas och att, till bildande af nödig fond för Stiftets sålunda ökade Läroverks-stat, en del af den så kallade Helgonskyhlen, hvilken klockarne i Stiftet uppburo, borde, efter de af Consistorium föreslagne grunder, i moa af dåvarande innehafvares afgång indragas; så och efter det Consistorium den 11 Maj 1825 anmält, att, enligt bifogad förteckning på de församlingar, från hvilka sådan Helgonskyld till klockare utginge, 1,047 tunnor korn skulle kunna till förenämnde löningsfond anslås, samt Läroverks-Comiteen, i siLt underdåniga betänkande den 20 December 1828, bland tillgångarne för det tillämnade Gymnasium i Lunds stift upptagit nämnde spanmålsbelopp såsom disponibelt för Läroverkens löneförbättring, i öfverensstämmelse hvarmed jemväl E. K. M. och Rikets Ständer beräknat tillgångarne, då ökade anslag för dem vid 1828 och 1834 årens Riksdagar äskades och beviljades, hade E. K. M. den 22 Dec. 1831, enligt Läroverks-Comitcens förslag, beslutat inrättandet af en Cathedral-skola i Lund samt uppskjutit anläggningen af ett Gymnasium i Sölvitsborg till dess sig visat, om ej detsamma härigenom blefve öfverflödigt, och den 21 Sept 1833 ExpecUtions-ULskotlcts Förslag till und. Skrifvelse, N.o 25. 45 i Nåder anbefallt
Ridderskapet och Adeln icke kunna hafva något att erinra; hvad åter hufvudsaken angår eller frågan om förhöjd aflöning, samt tillökning i Canzli-tjenstemännens antal, får jag denäran yttra i afsende på aflöningen, att den* Den 11 Juli e. m. samma synes mig alldeles tillräcklig sådan som den af Riksens Ständer' redan blifvit besluten, och kan jag åtmindstone för de ganska sysselsatta tjenstemännen i Ridderskapets och Adelns Canzli försäkra, att de finna sig dermed fullkomligen belåtne för sin möda, och aldrig yttrat någon önskan att blifva till antalet förstärkta; men om så skulle hända, att trenne RiksStånd bifalla BorgareStåndets och BondeStåndets begäran, dä, i denna händelse och endast såsom en jemlik delning af rättvisa, torde Högloft. Ridderskapet och Adeln anse nödigt förbehålla det dess Canzli, likasom det Högvördiga FrestS.tåndet', m.itte åtnjuta lika förmon som de öfriga tvänne Ståndens bevilljas. TIcrr Grefven och Lan dt Marskalken gjorde härpå proposition, hvilken Bifölls. Upplästes BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af denna dag, innefattande bifall till OeconomieUtskottets
Den underdåniga Skrifvelseri innehåller : att då beTÖrde ”förändring med så väj Mantalspen”ningarné som Lagmansoch Häradshöf”dinge-räntans utgörande synes så väsendtligt röra de Skattdragandes rätt, att sam”ma förändring icke bör vidtagas, utan föregången undersökning örn förhållandet i ”sferskilde landsorter; serdeles till upplys i 2* i8o Den 24 April e. m. ”nings vinnande, om icke tilläfventyrs de ”orters innevånare, som uti dessa afgifter ”hittills njutit lindring, för närvarande utföra någre deremot svarande tjenstbarhe”ter, få, af sådan anledning, Rikets Stän”der i underdånighet anhålla , att Eder ”Kongl. Maj:t täcktes uti omförmälde frågor i Nåder låta, före nästkommande Riksdag, verkställa en närmare utredning, hvarigenom tillfälle beredes Rikets Ständer, att ”uti ämnet med behörig sakkännedom be”sluta. ” Nu frågar jag, om Rikets Ständer vid denna Riksdag kunna med behörig sakkännedom i ämnet besluta, då närvarande Statsutskott i dess första Betänkande rörande denna fråga yttrat: ”likväl och som ”Utskottet, för sin del, ansett den omständighet, att den åtnjutna lindringen i Man”talspennings-afgiften ej motsvaras af andra ”tjenstbarheter, icke innefatta en tillräcklig ”anledning för samma afgifts förhöjande, ”enär grunden till den varande olikheten, ”då den i öfrigt ej kunnat utrönas, således ”måste sökas uti den olika förmågan i ford”na tider för de anmärkta orternes inbyggare, att, lika med Rikets alla andra pro”vincer, denna utskyld utgöra, och hvilket ”behof af fortfarande undantag i detta hänseende på åtskillige ställen icke torde kunda betviflas;” alltså afstyrker Utskottet förändring i Mantalspenningarnes utgörande.
Maj:ts Nådiga Proposition omförmäldta tillfälliga och oförutsedda utgifter under åren 1812, 1813 och 1814, till ett belopp af 161,613 R:dr 16 sk. 2 r:st« Banco, enligt härhos bilaggde Förteckning, för hvilka intet anslag uppå Stat varit att tillgå9 men hvilka blifvit af Stats«Contoiret anticiperade och Den 14 Juli. 1269 och utbetalte af Öfverskottsoch Eesparingsmedlen , för att vid nu varande Riksdag hos Riksens Ständer anmälas till ersättning , så hemställer Stats-Utskottet att de måtte varda uti innevarande års Riks-Stat uppoch afförda, för att till den del,som är speciel redogörelse underkastad, blifva af vederbörande i behörig ordning redoviste. Och som utaf ofvannämnda 161,613 R:dr 16 sk. 2 r:st. endast följande summor ä-ro af den egenskap att de böra i ordentlig väg redovisas, nemligen: Begrafnings-kostnaden för Högstsalig Hennes Majtt Enke-Drottningen 41,906: Iö. 1. samt de för hushållningens reglerande på Kungsgårdarna Gripsholm, Strömsholm, Flyinge och Dahlby , Drottningholm och Ulricsdahl till de deröfver förordnade Comiterades disposition utbetalte 51,899: 2. 8. Tillhopa 93,805: 12. g. så hemställer Stats-Utskottet att Riksens Högloft. Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Kammar - Collegium måtte undfå .Nådig befallning att dessa redogörelser af vederbörande skyndsamligen infordra, på det de utan uppehåll måga kunna komma till behörig och ordentlig Revision i Kongl. Kammar-Rätten.
52 - ERNA. de måtte innehålla! Sexton sidor! Hvilken massa dumheter LILLY. djupar sig i dess innehåll. Åh fy. Går till fönstret, tar fram brefvet och förERNA till Louise. gamla skräpkammaren. Du plottrar visst bort ta inte illa upp, ungen min Jag är ju van att vara allas förmyndare. Så förändradt här är! Så mycket nytt i vådligt med pengar? Då Louise ingenting svarar. Nå, LOUISE vänder sig bort. ERNA. Blef du verkligen ond? LOUISE. Nej. ERNA. gör. Ser sig om efter Lilly. Står hon inte der och läser det välsignade brefvet från den välsiggången! nade karlen omigen. Du evige! Det är fjerde För inte rör det mig, hvad du gör och inte LILLY. se efter. Inte! Det var bara någonting, jag skulle 53 - ERNA. dorna! Javisst! Du »ser efter» på alla sexton si LILLY. om för Louise, att han fått förläggare till sina dent här och Åh tyst! Det var bara det, jag skulle tala noveller och hoppas kunna bli fast korrespon ERNA härmar. pas» så mycket, som aldrig blir af. och och och! Ja, man »hop LILLY. Hvad är du i för humör i dag? ERNA. met alltid. Åh ja, åh ja. Man kan inte vara som sam smeksamt inställsam. LILLY Men när man fått stipendium! ERNA. ateliern, ifall träbelätet skulle komma. Han till Louise Jag är glad invärtes. Men gå du upp på lofvade hjelpa till med uppköp och sådant junta, gu'bevars. Vi kom just för att be dig illustrera den med din närvaro. för vi ska' ju ha en liten stipendie 54 - LOUISE. kan Tack Jag vet inte säkert, om jag ERNA till Lilly. blir han arg och går sin väg. Skynda dig nu, för om ingen är hemma, LILLY. Ja men du kommer väl strax? ERNA. Ja. LILLY. sam med en karl, som bara sitter och glor. Nickar till Louise och går. för det är så otrefligt att vara en ställer sig framför Louise och fixerar henne. ERNA
Men första gången modern vågade ta in »lillen» i köket, frågade farfadren »hocken dä’ va’ som skrek; dä fans ju inte någe’ småfolk i huse’?» På samma vis höll han i framgent. Det var som om gossen varit ett damkorn: han såg honom aldrig – och knappast modern häller. Men henne hade han ändå ett sätt att jaga genom huset, som var rent otroligt. Hon sprang från morgon till kväll med nedkippade skor och okammadt hår, yr, trött, konfys och blef till sist nästan som om hon inte »varit slug». Att hon kunde ha några slags rättigheter, föll ingen in. – Det var just en sådan inbillning svärfadern önskade förekomma. Intet system är fullkomligt, det skulle Lögdefar få erfara i tidernas längd. Efter nio år började tillgången på hus-styror att minskas. »Man va’ trött på att arbeta ihjäl sej för bara snack.» Han fick krusa, locka och förespegla bäst han ville, så stod platsen obesatt ett helt år. Hade det nu varit någon ruff i sonhustrun, så skulle hon ha tagit tömmarna om hand, men hon var nu en gång så ohjälplig, att hon inte ens dög att »gö’ svin me’», som svärfadern uttryckte sig. Slutligen förklarade enkan efter socknens orgeltrampare, en fyllig, fyratioårs kvinna, med svart hår, rödflammig hy och små hvita tänder bakom de röda läpparna, att hon skulle »försöka». Lögdefar tog emot henne med öppna armar (i sitt hjärta) och skulle snart ingenting haft emot att få upprepa manövern i verkligheten. Orgeltramparmor var en klok kvinna. Hon hade inte varit i huset i två månader, förrän hon styrde allt efter sin vilja – och husbond’ med. Endast denna fasa att »läsa fast sig», som med åren växt rent till panik, afhöll Lögdefar från att åter träda in i det fruktade äkta ståndet.
Ständer måtte bevilja och inför Kongl. Majjt i underdånighet framställa billigheten deraf, att vid sådane besigtningar , Värderingir och inventeringar, som för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning ske, antingen vid förråden, Flottans Stationer, eller å andra ställen, Städernes Magistrater eller Borgersman , som derom anlitaä, böra derföre få åtnjuta skäligt dagtractamente, dl förrättningen sker på den ort, der de bo och vistas, samt serskildt, enligt hvad redan förordnadt är, ersättning enligt Rese Reglementet, då förrättningen är med resebesvär förenad} uti hvilken framställning flere af det Välloflige Ståndets Ledamöter med Herr Leffler instämt. Vid behandlingen af detta ärende hafva Utskotten inhemtat, att Kongl. Maj:t, genom utfärdad Kungörelse den 20 April 1817, redan behagat i Nåder tillägga Magistratspersoner, då de vid förrättningar af ofvan omförmäld beskaffenhet inom Städerne påkallas, Tractamente ä 1 R:dr B;co om dagen ; hvadan någon ytterligare åtgärd i detta afseende icke, å Rikets Högloflige Ständers sida, påfordras. Hvad deremot beträffar Besigtningsoch Värderingsman af Städerne s Borgerskap; så Stats-samt Allm, Besv. 0. Oec. Vtsk. Z7t/.N:o22. 3 och ehuru, genom Kongl.
I anseende till Herr Prosten Blomdahls yrkade förbehåll, att denna föreskrift måtte varda till i* akttagande närmare bestämd, finner Utskottet vid slutet af berörde 6 Mom. följande tillägg böra äga rum: ”Endast i det fall som, ofvan nämnt - Den 17 Juli. Iiämnt är md Berednings■ Comittée hälla dess sammanträde utom Socknen.” Enär ulan hinder af hvad i 12 Mom. stadgas, atf Hemmans-ägare böra det varde uppgifva, hvartill de anse deras egendom böra uppskattas, det blifvit lemnadt Berednings-Comitée i det efterföljande 16 Mom, öppet, att utan hinder af det således uppgifna värdet höja, men icke nedsätta detsamma, i enlighet med de upplysningar, som angående rätta värdet kunna inhämtas; sa anser Utskottet sig icke kunna i anledning af Herr Grefve Henning Gyllenborgs gjorda hemställning, att ägarens skyldighet till värdets uppgifvande måtte försvinna , tillstyrka någon förändring i hvad derom nu lika sorn förr blifvit forordnadt. Af särskilta Ledamöter inom Höglofl. Kidd. och Adeln, samt Högvördiga Prest Ståndet, äro i anseende till Hemmans värdering å Landet, åtskilliga anmärkningar gjorde, nemligen: af Herr Grefve Henning Gyllenborg, att Hernrnapens areala rymd och godhet, samt åtföljande onera måtte utgöra värderings grunden; af Friherre Cederström, att hans förslag i denna del måtte lända till rättelse; af Herr Friherre Stael Von Hollstein, att sista försäljnings priset icke måtte lända till någon föreskrift; af Herr Doctor Rehnström , att försäljnings priset endast måtte tjena till ledning och icke till någon rättelse, med mera.
R:dr 24 sk. återstoden 104,571 R:dr 20 sk. 1 r:st tillhörer Kongl. Majit och Kronan, eller det allmänna, samt har redan dels ingått, och dels kommer den att ingå: till Rikets Ständers RiksgäldsContoir, skatte-köpeskillingen af hemmanen med 1,143 R:dr 20 sk. 1 r:st; och till skogsplanlerings-cassan, köpeskillingen af de försålde krono-allmänningarne och Bisp-Motala f. d. Kungs Ladugård, 103,428 R:dr. Såsom ersättning till säteriägarne i Svanshalls socken, för skogsfång och mulbetesrätt i Ombergs kronopark, är genom Kongl. Maj:ts Nådiga utslag af den 18 April 1837 Dagsholms kronohemman om | mantal i berörde socken, bemälde Säteriägare tilldömdt, hvadan den å delta hemman år 1826 fastställde ränta, kommer att försvinna. I öfrigt äro icke någre förmedlingar under ofvannämde år sökte och beviljade, äfvensom ej eller något hemman fallit i Ödesmål, eller blifvit ånyo upptaget. Staten omedelbarligen tillhörande och för statsverkets räkning utarrenderade Kungsgårdar, Boställen m. m. finnas många, hvaraf blott fem, nemligen Starby, Kungs Norrby, Bråborg, Skenäs och Rönö äro något betydlige. Sammanlagdt utgöra statens omedelbara tillhörigheter 55 mantal och 8 lägenheter utan skattetal, samt gifva nu i arrende årligen 2,141 tunnor 5T3ä7ö kappar spannmål, hälften råg och hälften korn, samt 5,212 R:dr 34 sk. Contant. Hemmansklyfningen är en naturlig och oundviklig följd af folkökningen bland jordägande klassen, enär samma jord som förr ägts af ett mindre antal förfäder måste ärfvas af ett större antal efterkommande.
Skulle deremot det Systéme komma att fortfara, att psppersmyntets qvantitet anses bestämma förmögenhetens qvantitet, och den tanka finna antagande, att allmänn nytta vunnes genom utställandet af mera Pappersmynt utan rörlig valuta; då må alla undsätta* till så låg ränta att blott omkostnaderne betäckas; ty Banken betraktad i blott egenskap af förmögenhetsFabrikant,. behöfver ingalunda någon särskild vinst, upphemtad af Nationens industrieusa krafter; och altså i sin mon för-; svagande desamma. 6;te Frågan; Skola anslagen till Göth» Ilo Den 7 April f. m. Canal, Hjelmare Slussverk, och Strömrensningarne fortfara eller ej? bestridas med Bancosedlar eller Statsobligationer? Svar: Hvad man har börjat, måste val ock utföras. Till utförandet fordras penningar; har man dem ej, så måste de upplånas. Upplånas de, så måste derföre utgifvas obligationer; men dessa kunna icke omedelbarligen vara mynt. De hafva, efter sin natur, ett omvexlande värde. Vid politiska skakningar finna vi dem på några veckor fallne från några och ?o till några och 20; såsom nu i Spanien. Obligationer, utställda i pappersmynt, föranleda till tvenne Creditfrågor, nemligen den första: Månne Staten har förmåga att å förfallotiden betala räntan och amortissementet? den andra: hvad månne denna ränta och Amortissement vara värde, i förhållande till verldsmyntet? Om exempelvis till Flottorne eller till Götha Canal byggnad skulle användas dels penningar, dels omedelbarligen Statsobligationer, så kommo vi att finna samma slags jern betaldt på samma tid med 15 R:dr Skeppundet i förra fallet och möjligen med 20 i det senare, efter säljarens begrepp om obligationens förhållande till myntet? Min tanke om arbetssättet i beredningen, har varit den, att de första öfverläggningarne borde egenteligen riktas på undersökningen, om det närvarande tillståndet och dess orsa - Den 7 April f, m. lil kerj och hvad deraf upphemtades, såsom resultat, borde gifva anvisningen till förslag för reglering och rättelse.
Han talade om några handelshus, som sysselsatt sig med att sälja mössor, käppar och Niirnbergerkram m. m. och beklagade, att han i följd af elt föreslaget stadgande möjligen 440 Den 10 April f. m. skulle vara tvungen att lemna ut lån åt sådana lius, som derför togo ut silfver och köpte dylika varor. — På grund af hvad jag 4hu haft äran nämna, får jag tillstyrka, att R. o. Ad. hehagade bifalla det sätt för bestämmande af proportionen, som Ulsk. föreslagit, nemi. att utsätta ett minimum för metalliska cassan och ett maximum för sedelstocken. II. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Jag erkänner fullkomligt, att de värda ledamöter, som yttrat sig emot Utsk:s förslag och som yrka en proportions bibehållande emellan den metalliska valutan och den utelöpande sedelstocken, icke hafva småaktigt velat bestämma detta förhållande på riksdalern, utan såsom Hr von Hartmansdorff yttrat, velat göra det till en förståndsregel, eller såsom Hr von Hohenhausen till ett allmänt stadgande, eller såsom Hr Lefrén för att icke öka sedelstocken. Men ehuru jag medgifver detta, tror jag likväl icke, att stadgandet, äfven i en mera vidsträckt mening, vore lämpligt. Jag tror, att Utsk. i detta fall gått så långt som man bör gå. Ulsk. har i 54 § bestämt minimum för silfverfonden till 2,500,000 specie. Utsk. har i 9 § bestämt maximum för hvarje lånerörelse, hvarigenom således uppkommer ett maximum för hela sedelstocken. Utsk. har ytterligare i 1 § föreslagit, att grundfonden, eller öfverskottet emellan fordringar och skulder, skall vara 10 millioner. Utsk. har slutligen i 51 § föreslagit, att maximum för den del af sedeloch deposilionsskulden, som icke molsvaras af reella fonden, skall vara 20 millioner. Genom dessa sladganden tror jag att Utsk. tillräckligen har gifvit en allmän regel för Fullmäktiges åtgärder.
Komitéer måste snart tillsättas för ordnandet af dess skilda grenar, och Förbundet måste hafva ett organ för att sprida sina åsikter och åt allmänheten gif va meddelanden om sin verksamhet. Så utkom år 1886 förbundets tidskrift Dagny såsom en fortsättning af Tidskrift för hemmet, ehuru nu med ett mera specielt S3 fte. r Men framför allt gällde det att skaffa personer, som voro lämpliga för förbundets syften, och härvid kom Förbundet till godo friherrinnan Adlersparres vakna blick och ovanliga förmåga att hastigt upptäcka dugande kvinnliga arbetskrafter. Hon hade en gång på läsesalongen sammanträt Emellan hjärtan finns ett sammanhang, Som ingen graf och ingen död betvang, fat med en ung kvinna, hvars väsen genast väckte hennes intresse. Följden af ett samtal dem emellan blef, att den unga damen anställdes som biträde å Frcdrika-Bremcr-Förbundets byrå, när densamma öppnades, och att hon sedermera, då fröken Forsell, hindrad af andra göromål, efter något öfver ett år nödgades afsäga sig befattningen som dess föreståndarinna, intog hennes plats. Det är hon, som i nio år delat ljuft och ledt med Förbundet, och hvars bild synes på detta nummers första sida. Gertrud Adelborg är född i Karlskrona och tillbringade där dc första elfva åren af sitt lif. Fadern var kommendörkapten B. J. Adelborg, modern Hedvig af Uhr. Dottern fick tillsamman med fyra systrar en sträng och något excercisartad uppfostran, och många små historier från denna tid berättas ännu i familjen. En af dessa lyder så. Bland sjöofficcrarne begagnades då för tiden ofta båtsmän såsom tjänande biträden i husen, och ett ordspråk därnere påstod, » att en båtsman duger till allting, utom att amma barn ». Vid ombyte af denne tjänstepcrson brakade kommendörkapten Adelborg ställa upp sina flickor i rad från den längsta till den minsta för att presentera dem för den nye tjänaren.
Hennes andra företräde genom en god uppfostran torde vara så påtagligt, att j a g ej ens behöfver förklara det för en bondhustru. Nu kan visserligen invändas: hvarför utsätter då ej den tjenstsökande i stället för uttrycket » en bättre flicka » alla de meriter, som ingå i det samma? Jo, af ett enkelt skäl, som troligen torde vara alldeles obekant för en bondhustru, af ekonomiska skäl. När man sätter in en annons, betalas nämligen den samma efter bokstäfvernas antal, och är då naturlagen gifvet bättre att i få ord säga så mycket s o m möjligt, o c h användes derför med förkärlek uttrycket » en bättre flicka », såsom i sig innefattande en hel mängd olika meriter. Slutligen vill j a g åt en bondhustru rekommendera följande annons: » en hederlig, allvarlig o c h arbetssam a bonddotter söker plats såsom sällskap, lektris eller värdinna i ett finare h e m »; och hoppas j a g svaren skola blifva många. En studentska. En radikalkur. Novell af Elin Ameen. (Forts.) orgmästarinnan sjelf spelade med en ifver. och liflighet, som hade det gält hennes lif. Hennes små skrik och utrop hördes allt emellanåt samt hennes rullande skrattsalfvor, när hon tog in » tricken » i sista minuten eller gjorde » lilla slam ». H o n bjöd för det mesta » hjerter » — utan att ha ett enda trumfspel på hand — som hon ihärdigt bedyrade. Och under hela tiden vippade och hoppade rosetten i pannan på hennes mössa, som hade den blifvit elektriserad af hennes liflighet. Annie satt och såg på dem och på rummets gammaldags möblering. Hvilken underlig verld hon ändå blifvit förflyttad till! Kunde hon någonsin ha drömt sig en sådan tillvaro för några år sedan! » Klöfver! » » Ruter. pass på, min nådiga! » » Nej, hjerter tar öfver! » » Spel ut! » Och så kortens skrapande mot bordet, doktorns svordomar och borgmästarinnans falsettskrik. Annie slöt sina ögon. Det var varmt i rummet, hon kände sig matt och dåsig, men nöjd och belåten.
SD. Föredrogs å nyo Särskilta Utskottets den 17 dennes afgifne, och den 25 i sa ninia månad på bordet lagde, Betänkande angående föreslagit antagande af ett ökadt antal Betjening vid LandsCancellierne och LandsContoirenj och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med gillande af Utskottets Betänkande, öfverlemna detsamma jente Friherre Cederströms, Jacob, dervid afgifne yttrande till den Comitté, hvilken, i afseende på en allmän ny reglering af Rikets Embeten och Tjenster, lärer komma att af Kongl. Maj.‘t i Nåder till, förordnas. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 25 dennes på bordet lagde, Utlåtanden; Från ConstitntionsUtskottet: Af åen 19 dennes, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte förslag, i anledning af Kongl. Maj:rs Nådiga proposition om ett Additament till Riksacten emellan Sverige och Norrige. Från Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottet; Af den 23 dennes, öfver väckt motion om ett förändradt sätt uti KronotiondeSpannemålens utgörande till Stockholms Stora Barnhus. Ut supra. Den <27 Junii e. m. 54 9 S-D Vid förnyad föredragning; af Constitution^Utskottefs den 19 dennes aflåtne och den 25 i samma månad på bordet lagde Memorial, innefattande Utlåtande öfver de hos Rodderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 28 sistledne Maji meddelte förslag till förändrad redaction af 102 §. Regeringsformen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att t 11 den behandling 56 §. Regeringsformen stadgar, godkänna Utskottets uti nu ifrågavarande Memorial föreslagne redaction af ofvanberörde §. Ut supra, S, D.