Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Allmänna Besvärsoch Oec jnomie-Ulskottets handläggning hafva blifvit remitterade, Från Högloflige Ridderskapet och Adeln., Ett nf Grefve Cronhjelm, O. A., afgifvet anförande af innehåll, att, då folkundervisningen i vart tand hut vildmarkUge'11 är lemnad i Presterskapets händer, samt det derföre är af vigt, att hvarje ung Prestman eger kännedom i de enklaste undervisningsmethoderne, Rikets Högloflige Ständer matte förnya deras vid sistförflutna Riksdag iios Kongl. Majit gjorda underdåniga hemställan, att ingen hädanefter må prästvigas eller tili prestexamen admittcras, som .ej infor Consistorium ådagalagt, att han i någon vexehindei visningsskola för.värfvat håde erforderlig öfning i vexelundervisningsmethodeu och fullständig kännedom om en sådan skolas organisation; Från Välloflige Borgare-Ståndet, Ett Memorial, af Herr Cederborg, deruti han, under framställning 4 Allm. Betv. otfh Otcom. Vt sk. Betänkande W:o laS, sf svårigheten att erhålla skick lige Lärare i Vexelundervisningsskolor, enär <!e, som dertill amagas, genom en sådan befallning, hvarken anse© berättigade lill Prestviguing eller, lika med Skollärare i allmänhet, ålnju» ta valllin tjenstårsberäkning, föreslagit, att en yngling, sorn vid Academien fullgjort specimina för inträde i det Andliga Ståndet och i öfrigt innehar de egenskaper, hvilka dertill erfordras, må, då han kallas till Läsare i Ve \e I rinder v isn r ngssk o la, tillåtas att prestvigas, äfvensom att, så länge lian värdigt uppfyller sina åligganden såsom Skollärare, åtnjuta pre* sterl ig belord t ingsrå II „
Ständer framhärda Protokollsutdrag Frän Höglo fl. Ridd. och Adeln d. 5 Jan. 1818. S. D. Prol. Utdrag d. 5 Jan. 1818. 33 S. D. Som vid Justering af det från Espeditions-Utskottet inkomna förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t, samt Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen, innefattande Riksens Ständers beslut, att H. K. H. ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland, Josef Frans Oscar må föra Rikets “ Styrelse i händelse af Kongl. M:fs och H. K H. Kronprinsens sjuklighet, den anmärkning af flere Ledamöter bland Ridderskapet och Adeln framställdes, att då det uti förslaget nyttjade uttryck ”hvarigenom all osäkerhet för framtiden må förekommas” syntes förutsätta, att en osäkerhet i framtiden möjligen kunde uppkomma, hvilken tanka hvarken ägde några anledningar eller i öfrigt vore lämpelig*, beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln, att i anledning häraf berörde förslag till Expeditions-Utskottet återremittera; hvarom de öfrige Respect. RiksStånden skulle vänligen underrättas. Från Hogvard. Prest-Stdndet. d. 5. S. D. Vid j ustering af Expeditions-Utskott tets Förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t och, mutatis mutandis, till deras Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen, innehållande det beslut, att Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland Josef Frans Oscar må föra Rikets Styrelse, i händelse af Kongl. Maj;ts och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens sjuklighet, gjordes den anmärkning, att uti samma Expedition saknas ett af de motiyer, som uti Prest-Stån dets - 24 Prof. Utdrag d. 5 Jan. 1818. dets Protokolls-Utdrag af d. 2 dennes finnes utiryckt netti!.
Den lät också olik sig, hes och dof, och så stirrade han så konstigt framför sig. »Jag har som en hälsning från lill’Brita!» Anders satte sig tungt ned på brosteget. »Hva’ går’ä åt dej?» Brita blef hvit ända ut på läpparne, och hon kom i frosskakning, »haf du sett nå’ åf’na?» »Bju’ te’ å bära’ne!» han tog hustrun i handen och drog ner henne bredvid sig. »Lill’Brita ä’ salig nu, och hä’ va’ väl Guds vilja, att så sku’ ske.» Han drog fram något, som han haft gömd innanför skjortan. »De’ hänna fann jag opp i örnboe ... hä’ va’ de’ enda ... och Gud vare hennes själ nådig!» Han vaggade fram och tillbaka. Det var lill’Britas rödoch grönrutiga mössa. Mor såg på den liksom undrande. Se’n var det, som om hela hennes kropp blifvit förlamad. Endast i halsen kände hon en kväfvande, kväljande smärta. När hon blef så pass, att hon kunde röra sig, tog hon i den försigtigt och vände den åt alla håll. Den var nedsmutsad och illa tilltygad med stygga fläckar af lefradt, hoptorkadt blod. Men, som hon satt där och vände på den och kände den mellan sina händer, strömmade en underlig, tinande känsla genom hela hennes lamslagna varelse ... Tårarna kommo ändtligen! Lofvad vare Gud! Ja, Gud vare tack och lof, när tårarne förbarma sig där sorgen slår! Sedan kommer tiden och hjälper på sitt vis. Det är som när snön kommer och lägger sig hvit och mjuk öfver afmejade åkertegar. Den gör godt och den gör vackert igen, och så blir, hvad en gång varit därunder, till slut endast ett vemodigt minne. Erik Spelman. Det var för många år tillbaka. Gammelfolket, som sitter på undantag, talar gärna om dessa gångna tider, när de om vinterkvällarne trampar rocken och täljer spånteträ vid den öppna spiselelden.
Häröfver hörde, hafva vederbörande embetsmyndigheter, med vitsordanie af sökandens torftiga omständigheter, å berörda ansökning tillstyrkt bifall; och har, på grund af hvad sålunda blifvit upplyst och då de orsaker, som vållat att Märtha Nilsdotter försutit sin arfsrätt efter systern Anna Nilsdotter, hade sin grund i omständigheter, hvilka, i anseende till Märtha Nilsdotters samhällsställning, måste anses ursäktliga, Kongl. Maj:t, i betraktande jemväl af sökandens höga ålder och medellösa belägenhet samt det ringa belopp, hvartill qvarlåtenskapen uppgår, föreslagit, att denna qvarlåtenskap må, till förmån för Märtha Nllsdotter, efterskänkas. På de af Kongl. Majit anförda skäl, får Stats-Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte, för sin del, bifalla högslberörda nådiga fram ställning. Stockholm den 19 Februari 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Febi'. 18G3, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Proposition, angående utbyte af jord emellan Kronan och Malmo stad. (I. A.) Uti underdånigt memorial af den 6 Novemder 1860 hade, enligt hvad högstberörda den 24 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 14 i Irsta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll) hufvudsakligen innehåller, Kongl. Majrts Befallningshafvande i Malmöhus län till Kongl. Majrt insäudt och med sitt förord beledsagat en af Malmö stads äldste i underdånighet gjord ansökning, att, för användande till en för staden behöflig parkanläggning med tillhörande trädgårdar och promenader, få tillbyta sig Kronan tillhörig jord emot vederlag af stadens jord och på i öfrigt föreslagna vilkor. Sedan, med anledning af denna ansökning, Kongl.
I sammanhang med de från RiksStatens Nionde Hufvudtitel tili Kongl. CommerceCollegii disposition anslagna Manufacturmedel redovisas numera, jemte ersättningen för inlösta lärftspremiesedlar i WeslerNorrlands Län samt de från Kongl. GeneralTullStyrelsen levererade tulloch beslags-andelar, i stöd af Kongl. Maj:ts förut åberopade Nådiga bref af den i Mars i833 äfven de så kallade Extra Licentmedlen. Enligt närlagde utdrag af räkenskaperne utgjorde behållningen vid 183 2 ars slut 4,750. dd* t. och inkomsterne för åren 1833 och 1834 26,101: 38. 6. Summa R:dr 30,852: 34- 7* hvaremot utgifterne, som bestodo af premier för tillverkning af finare lärfter, vadmalsväfnader m. m., jemte arfvoden och understöd i fabriksoch slöjdeväg, för samma år uppgingo till . 21,842: 35. r. och behållningen till år 1835 således upptages till 9,009: d7* 6.
Men som Utstottet sig icke yttrat, om dega Wamingsgrader stulle wara de samma, som allmänna och Kyrkolagen förestrisiver, eller andra borde föresiäS, icke eller bestämt 78 4 Den r8 November. bestämt genom hwem en flik underdänig anmälan lämpeligast kunde fte, önskade jag, att något wisst blefwe i besia ämnen föreffrifwit, pä det Kongl. Majit för ofta icke mätte äliras om Äktenskapsskillnader, och det af Religionen och Sedoläran helgade Äkkenskapsbandet icke mätte framdeles af lättsinnigheten sä gäckas, att det fluteligen blefwe öpnadk för hwar och en efter sitt lycke missnöjd, att med bilagor af nägra intyg inkomma med Ansökan om Äktenskapsskillnad. Oin de Personer, hwilkaS Makar dömmas till nesligt straff, kan icke fräga wara angående warningsgradcr, men wisierligen uti de andra fall, och jag rvägar icke bestyrka inskränkning af dem som Lagarne hitintills utstakat. När i förra händelsen, wederbörande Embetsman aflämnade pä Laga kraftwundne Utslag, sorn af Sötanderne borde bifogas, bewiö om de brottsliges undergangne straff, och L senare sallen, behörige ' rvarningsgrader wörö genomgängne, kuyde alla till ett dylikt mäl hörande Handlingar till DomCapitlet, Zemte Sökändernas till Konungen stäkda böneflrift insändas. Hwarefter Let skulle äligga DomCapitlet, srtt efter wiss tid, dessa Handlingar, jemte egit utlärande VIN dcn fokle Äktenskapsskillnaden till Kongl. Mapl i underdånighet insända och kunde till förekommande af missbruk, det underdäniga förbehäll göras att uti Konungens högsta Domstol gifte Personers underdäniga Ansökan och Äktenskapsskillnad icke Dm 13 November 785 ma fa föredragas, om den icke är beledsagad med DornCapitlers i Orten underdåniga u lätaudc profesioren Herr Doctor Höal.
Majit i Nåder förskottsvis kan utse, emot ersättning af Statsverket vid nästkommande Riksdag ni. m. 3*0 Af den 29 Juli, angående tryckning af den allmänna så kallade Pensions-, Benådning*- och Indragnings-St&ien, d * f \ ql,flra M-o ' ^:o Af den 29 Juli, innehållande att Ståndet, i.afseende på Statssamt OeconajnieUtskottens Betänkande, rörande den Allmänna Spannmåls - Magasins Inrättningen, Den 51 Juli e.,m. samt Utskottats,j, sannia ämne tå f«fi 1 jF^Md«bf8ie,4i8i|i%9ii3 *f&nåfålié0lt tets anala^. j(pcb • för deRmodiga dppnnm4l>i upphan/fji^gpj), j||$dsi|n j£grk;latjaft,4,ef nvak^ bonde julieia ' %javid-4 tjlt.ftSngb ^^.‘^.sÄ^SffflfWWA^nii^mllA Hoo -2mlnniq3 iptyiljileaä nalbom ?feeJeh’i EfimglijkS irnea ,. tm 'MJgp 39k med antagande ,af Särskildta} ternativ ant Nederlag på \vtlän^lsV i}$A> §J5fl* xtomiesamt Särskildta Utskottens Betänkande, angående frågan om den vissa Städer bevilljade oinskränkta Nederlagsfrihet, blifvit af BorgareStåndet för öfrigt bifallet, endast med den förändring, åtbhfl iéstituKåtd^ af Tull på från Mta&u bch förtulladé Varor, sSL<rörh~ Högst "Vådlig för Kronans intrader, af Ståndet alldeles afslås, , ki8 nio.neg: tl iir,-i/jfaad .«f&&actS o:r 6:0
Huru skulle en man, foM med begkepp och hierta känner hwad ordet Fädernesland betyder, kunna ssilja sig wid detta märkwärdiga Riksmöte, utan ett försök att rädda den »värnlösa Fosterjorden ifrän den »väldswerkan, som wanmagten liksom päkallar? Wisa tvära grannar förminffade och försummade försmars anstalter k Detta är att fostra 20 Den 2 Npri?. fostra anfall? planer hos dem eller att gifwa styrka och lif ät dem, de tedan kunna hafwa. Blodiga fegder, som sätta den underlägsna magtcnS hela existence pä wägspel, Zro säkra köljder deraf: de kunna leda till flafweri och tota! undergäng: deras wista werkan stall wara, art Fosterjorden härjas, att Statens krafter uttömmas, att den enfiilta wälfärden wäldföreö. Erfarenhetens sorgeliga beavis ligga tätt framför wära ögon. När ett samhälle deremot wisar sig wäpnadt och med beredda stora steg lätt uppkalla stridskrafter, ar ej allnast sjelfstandigheten bcwarad, utan afwen det blod och den förmögenhet, som eljest fiola uppoffras för dest bibehällande. En fiende inställer sina försök emot ett land, hwars Regering och Medborgare omffansat sig med waksamhct och styrka: der ar allmänna wälfärden bcwarad, och de i krig nödwändiga uppoffringar äro förekomna. Hwad man för detta ändamäl Uppoffrar, är ej förlust, utan besparing. Men med tillämpning pä wärk Swerige frägar man twifwelsutan: hwad kan wärt redan härdt betungade land ytterligare utgöra, som leder till detta stora ändamäl? Hwar finnes medel, när hela styrkan redan är uttömd? Hwad kan man wänta af allmänna miljan, nar intrycket af det misthandlade Landwärncts lidande ännu ej af tiden »ch glömffan blifwit utplänade?
Lön åt läraren i linear-teckning » » dito i » ’» dito i » » dito i » » dito i » » dito i » » vaktmästaren . för bibliotheket » laboratorierna till ljus, ved, rengörning, m. m. frihands-teckning verkstads-arbeten språk botanik och zoologi historia och geografi B:ko R:dr 2,783 16. — » » 200 )> » 200 » 333 16 — » » 533 16. — » » 133 16. — » » 133 16 — )) » 200 )) » 33 16, — )) » 200 )) » 250 B:ko R:dr 5,000 Jemfördes nu berörde stat med den, som blifvit af Kongl. Majit föreslagen för de allmänna läroverken, så visade sig missförhållandet ganska klart. Yngste Lektorn skulle nemligen erhålla en årlig lön af 1,333 R.dr 16 sk. och äldste Adjunkten 1,200 R:dr Banko vid de högre elementar-läroverken, utom förmånen att efterhand uppflyttas till högre lön, ehuru väntan derpå möjligen kunde blifva lång En lärare vid tekniska elementar-skolan deremot skulle högst kunna få 666 R:dr 32 sk. i årlig aflöning, så ida han icke möjligen ansåges passande att öfvertaga undervisningen jemväl i annat läro-ämne och ville åtaga sig denna förökade möda. Att en teknisk skola med ett sådant anslag, om den ock till en början kunde träda i verksamhet, för framtiden icke dermed kunde underhållas, vore lätt att inse; och då dessa skolor vore statens och icke enskilda kommuners läro-anstalter, vore det lika billigt som angeläget, att Staten tilldelade dem medel, hvarigenom de kunde uppfylla det med dem åsyftade ändamål. Önskade Staten en fullständig och god elementar-undervisning för det unga slägte, som egnade sig åt de industriela eller s. k. praktiska yrkena, måste större uppoffringar göras, hvilka i alla fall blefve ringa i jemförelse med de fördelar, som af dessa undervisnings-anstalter borde kunna påräknas.
skulle leda till de svåraste följder för hemmansegarne enskildt, så väl sorn för sjelfva orten, om de ifrån och med 1835 belöpande vakans-afgifter skulle utlagas, har iag, med afseende i öfrigt derå, att, då tillförene fråga varit örn utsockne frälsehemmanens indelning til! ständig rotering, blifvit föreslaget, att för Sex (6) hela hemman borde svara för en rote, hvaremot nu ej äro beräknade mer än 4 hela hemman för Kongl. Moj:ls A'åd. Proposition, N:o 29.
Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Mars Memorial, till Borgare-Ståndet, angående dess i anledning af Mern. N.o 8j förklarade gemensamma tanka. Sedan Costilntions-Ulskottels, i Mern. JN':o 3a, afgifna förslag till gru n d lags-bes tärn m else r, angående urtima Riksdagar, blifvit från Borgareståndet återförvisad t, med den för Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, alt ändringsförslaget borde ogillas, oell Utskottet derefter i Memorial N:o 87 sig utlåtit, att denna anmärkning, såsom innefattande elt omedelbart och förtidigt afslag, ej kunde i jemkningsåtgärden eller omröstnings-propositionerne inrymmas, har, under den 12 dennes, Borgare-Ståndet ytterligare ”förklarat, såsom sin gemensamma tanka, att, då det, i de uppgjorda voterings-propositionerna, saknar dess förut meddelade yttrande i ämnet, Ståndet anser sig icke böra deltaga i omröstningarne öfver berörde propositioner, ej heller ingå i pröfning af desamma; hvarom ConstitutionsTJtskottet skulle underrättas genom ULdrag af Protocollet.” Enär uttrycket af en gemensam tanka icke innebär ett om verkställigheten fattadt beslut} utan en inom Riks-Stånd yppad åsigt öfver något gi undlags-ändrings-förslag, som Constitutions-Utskottet åligger att, så vidt möjligt är, sammanjemka med de öfriga Ståndens, har Constilulious-Utskottet trott sig både befogadt och förbundet att vördsam ligen besvara Borgareståndets framställning, och dervid åtminstone uppfylla sin egen bestämmelse, genom föisöket att afböja missförhållanden, dem Grundlags-Stiftaren ej anat och således ej heller genom allmänt stadgande förebyggt. Utskottet vill icke återupptaga den nog länge kämpade striden om rätta förståndet af 56 §. Regerings-Formen, i fråga om anmärkningars giltighet; Utskottet önskade blott vända Borgare-Ståndets uppmärksamhet på följderna af den uttalade meningens tillämpning vid närvarande och, medelst det en gång beredda praejudicat, vid andra, ojemförligt vigligare fall.
”Kanhända står det något derom i den der lappen,” menade den gode professorn småleende, och utdrog ur en låda i sitt skrifbord ett litet, allrakäraste bref. ”Hvad, från Mannerstedt?” utropade Rosa, och de bleka kinderna höljdes hastigt af en glödande purpur, under det hjertats täta, oroliga slag nästan betogo henne förmågan att andas. ”O, jag visste icke, jag trodde icke, jag kunde icke hoppas, att redan nu” – Rosa var af glädjen helt förvirrad, och visste hvarken hvad hon hoppades eller trodde, hvilket professorns leende blick kunde hafva sagt henne, blott hon sett på honom. Men derpå var nu ej att tänka. Hennes andliga, så väl som lekamliga öga fanns endast för hennes älskares bref, och sedan sigillet, trots professorns närvaro, blifvit kysst minst tio gånger, skred Rosa ändtligen till öppnandet af sin skatt. Mannerstedt skref från Lund: Min enda älskade! Som jag har en glad tidning att lemna vår faderlige vän, i anledning af min nyligen lyckligt öfverståndna examen, om hvilket allt jag vet att han skall berätta dig, kan jag icke afvakta den vanliga tiden, för att skrifva, emedan jag är för lycklig att ensam bära min fröjd. Väl sade den gode professorn i afskedsstunden, att jag endast någon gång fick insticka i brefvet en liten lapp till mitt hjertas afgud; men i detta enda fall är jag olydig. Att skrifva till honom, utan att få teckna en helsning till dig, hviska ett kärlekens ord till ditt hjerta, det är omöjligt. – O, min Rosa, om du visste huru helt och hållet du uppfyller min själ! Min examen tog jag tvenne månader förrän jag ernade det; ty min kärlek och vissheten om din har fördubblat, ja tredubblat min arbetsförmåga, och nästa magisterpromotion skall skänka mig lagerkransen. Emellertid skola hoppets och kärlekens vänliga genier sammanfläta den krona, hvilken jag, innan tvenne midsommarssolar strött sitt guld öfver grönklädd jord, med Guds hjelp fäster på din hvita panna.
Så långe ett förslag eller en plan till så vigtiga föråndringar, som de ifrågavarande, icke beledsagades af något verkstålldt arbete, sorn utvecklade dess grunder, var det desto angelågnare, att fasta uppmärksamhet på P’örfattarens egen framställning af det amne, han, åtmistone sjelf, bordt hafva val öfvertånkt och till sine detailler genomskådat; men det visade sig då snart, att mera vågsamhet, ån fullständig sak - Revisorers Berättelse. 111 kännedom, gifvit fart ät den goda vilja, som för hans förslag, utan tvifvel, legat till grund. Såsom bevis huru detta, under loppet af tiden, efter hand utvecklat sig, förekommer, att, sedan Stats-Commissarien Widegren uppgifvit det såsom ganska lått, att medelst erhållande af enkla Besparings-calculer, utreda hvad Revisorerne hade önskat, och att i sammanhang dermed , med det påföljande året infora det nya redogörelse-systemet, och frågan hårom sedermera, i följd af mellankomne åtgärder vid 1815 års Riksdag, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 24 Januarii 18165 blifvit till verkställighet befordrad, medelst uppdrag till StatsCommissarien Widegren, att Riks-Hufvud-Boksarbetet utföra; så inkom Stats-Commissarien Widegren med utlåtande och vidlyftige formulairer till Omslut af Fögderi-Råkningarne, anförandes: ”att om desse varda gillade, för Riks„Hufvud-Boken icke vidare skall behöfvas, ån „att från Landshöfdingarne erhålla afskrift af „Lands-Bokens Capital-Råkning och Fogdarnes „samt Magistraternes Uppbörds-Räkningar.’3 Men då detta, jemte de öfrige, i sammanhang dermed för verkställigheten af Riks-Hufvud-Boksarbetet föreslagna åtgärder, blifvit af Eders Kongl. Maj:t i nåder gillade, dröjde det ej längre, ån till den 16 September samma år, då Stats-Commhsarien anmälte, att för Riks-Bokslutet vore nödvändigt, att ”Lands-Böckerne åf„ven i orten omslutades.”
Ständer genom underdånig skrifvelse af den 2 Augusti 1828 (N:o 120) på grund af Lagsamt Allmänna Den 19 Februar 11 f. ra. Besvärsoch EkonomiTJtskottens betänkande under den 2 Junii samma år (N:o p4) i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder förordna, att sådana Ekonomiska besigtningar å Kyrkoherdebol måtte hvart 3:dje år vederbörligen verkställas, hvilka, enligt 24 Cap. 19 §. i Kyrkolagen skulle af vederbörande Prostar förrättas, i närvaro af socknemän och någon Kronobetjent, som Landshöfdingen dertill förordnade; så, ehuruväl sådan lagförändring dervid icke blifvit hemställd, eller beslutad, att ContractsProsten skulle befrias och Kronofogden åläggas, att i den förras ställe, dessa besigtningar hålla, har Kongl. Maj:t ändock genom nådig Kungörelse af den 17 Mars 1824 ej allenast bifallit ofvanberörde anhållan, utan ock derutöfver förordnat, att ifrågavarande besigtningar skola af Kronofogdar förrättas, hvaraf, ibland annat, den följd upkommit, att i stället för vanliga besigtningar vid Ekonomiska Prost-visitationer, som icke haft annat föremål, än att inhemta och hos Consistorium anmäla, om missbyggnad och vanhäfd å Prestgården befunnits, i hvilket fall laga syn bordt hos Landshöfdingen begäras och af Domaren hållas, hvarefter husesynstvisten samt alla dertill hörande frågor af ordinarie Domstolarne i laglig rättegångsväg skolat pröfvas; så hafva nu tillkommit ett slags husesyner, hvarvid bristfälligheter blifvit uptagne, värderade och till förbättring an - 182 Den 19 Feforuarii f. ra. slagne, hvaraf åter upkommit tvistiga frågor, hvilka, efter Konungens Befallningsliafvandes pröfning och Kammar-CoHegii hörande, blifvit af Kongl.
Angelägenheten deraf är inerändels sä tryckande, att den bör ankomma pä den Styrande Magtens enhet och werksamhet. Ibland de första wilkoren för en Styrelses förmåga att iverta kraftfullt och likstämmigt till sammanbundna ändamäl är magten att kunna tillsätta och afsätta de Embetsmän, som i Styrelsens werksamhet förnämligast böra deltaga. Inom Utskottet har den frägan uppstått, huruwida Lands höfdingar borde ibland sädane Embetsmän räknas. Under sina öswerläggningar härom har Utskottet icke kunnat godkänna någon ägande rätt till sysilor, hwilka redan för tjugu är sedan förklarades bero af Konungens förtroende, och följaktligen under intet annat wilkor nu innehafwas. Utskottet har endast beräknat Statens rätt och de mängfaldiga Medborgares, pä hwilkas trygghet och wälständ en Landshöfdings förhällande kan werka. Wore denne Embetsman icke niera än en werkställare af Lagarne och af Konungens uttryckliga befallningar, sä skulle Utskottet gerna hafwa instämt i de aktningswärde mäns tankar, som ansett Landshöfdingar böra bibehällas wid sina Embeten, intill desi de, för bcwisliga lagbrott eller för bewislig försumlighet att fullgöra Konungens bud, kunde derifrän lagligen dömas eller med skäl suspenderas. Men en Landshöfding »verkställer icke blott; han bör bereda Konungens befallningar genom noggranna underrättelser om tillståndet i hans län, genom nitiskt meddelade upplysningar om medlen att det förbättra. Till denna friwilliga werksamhet fordras skicklighet, kunskaper, wälwilja och en sann medborgerlig anda. En Landshöfding, som ej ägde Lesia egenskaper, kunde ej 14 Expeditioner till RikL-Ständen. medwerka till en wälwillig och upplyst Regerings afsigter, och Länet skulle sakna wälgcrningarne af en sadan Regering, intill dep döden omsider undanröjde hindret derföre, Regeringens eget werktyg.