Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan socknemännen, enligt 14 dagar förut skedd pålysning, sammanträtt i socknestugan, för att rådpläga och besluta om läktarens förfärdigande och annat i nya kyrkan behöfligt snickararbete, samt om de restantier efter kyrkobyggnaden, som återstå att utgöras, så beslöts 1:mo, att under instundande vår skall läktaren med dertill hörande bänkar samt dörrarna till bänkarna uti kyrkan förfärdigas. Utom de bräder, som återstår efter kyrkobyggnaden och som förvaras dels på backen dels i badstugan, ansågs det blifvande behofvet af bräder uppfyllda af de resterande, hvilka skulle genom material skrifvarens försorg indrifvas. De med dagsverken återstående, skulle, vid spikningen af läktarens inredande, allraförst utgöra de på dem ålöpande dagsverken, så långt dessa räcker till, 76 hvarefter allmän gångled finge uttagas, och hoppades församlingen att de resterande, såväl å materialier som dagsverken, skulle vara så mycket villigare, att nu in natura utgöra sin restantier, som de annars, i en framtid, kommer att efter den, af församlingen före kyrkobyggnadsarbetets företagande, upprättade taxan, i contant utkräfjas. Tillika åtog sig kyrkovärden Jöns Eriksson i Andersgård, att medtala någon skicklig snickare och på billigaste vilkor contrahera med honom om arbetets verkställande. § 2. Då sedermera öfverläggning företogs om de efter kyrkobyggnaden ännu varande restantier, framställdes först fråga om öfverens kommelse med Långkälens by, hvilken genom Kungl. Maj:ts nådiga utslag nu mera bestämt bör anses hörande till Häggenås socken, och följakteligen bör deltaga i kyrkoarbetet.
Med tipphafvande af ej mindre I Kap. 3 och 4 §§ Missgernings-Balken, 7 Kap. 4 § Ärlda-Balken och I Kap. 2 § Kyrko-lagen, sistnämnde lagrum sä vidt del stadgar ansvar af landsförvisning saint i öfrigt alser andra än dem, sorn till läroslåndet höra, än äfven hvad angående ansvar för villfarande lärosatsers utspridande i öfrigt finnes stadgadt, varder lörordnadt som följer: § l Omfattar medlem af den E vangeliskt-Lutherska kyrkan i Sverige sådan mening, som mot denna kyrkas bekännelse stridande är och luter linn af sin själasörjares undervisning uch fot maning sig icke ra tias, utan önskar öfvergå t/tl annat kristet religion s-s u in/lind, sorn i riket redan finnes eller framdeles med konungens tillstånd bildas; då skall han varnas af Kyrk o-rådet, som lörelägge honom en månads lid ali sig betänka. Framhärdar han efter betänketidens slut i sitt nämnda uppsåt, anmäle Kyrkoherden ofördröjligen förhållandet hos Domkapitlet, inför hvilket den vjilfarande skall ytterligare varnas, tfidliuller han ändå sm önskan att,ur kyrkan buda, må del honom ej viig ras, der ha a, för anteckning i rkoboken hus Pastor i dea församling han tillhör, företer bevis deram, att han blifvit såsom medlem i annat kristet religionssamfund upptagen; ock vare, intill dess sådant skett, pligtig att i kyrkligt hänseende slätta sig lill efterrättelse de får Svenska kyrkans medlemmar gällande föreskrifter. Hvad nu blifvit stadgadt, har ej tillämpning å den, som yngre är än 18 är, och må öfvergång från Svenska kyrkan tilt annan trosbekännelse icke tillutas den, som ej uppnatt nämnde ålder, der ej Konungen för särskilda falt annorlunda förordnar. *) De med kursiv stil utmärkt a de tor afvika från Utskottets förslug. 24 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 61. § 2.
Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 19 april 1846. § 1. Upplästes, erkändes och underskrefvos så väl distriktssom sockenmagazins spannmålsräkningarna för förlidet år. § 2. Justerades och underskrefvs den af herr lieutenant Stridsberg upprättade afkortningslängd för 1845 års krono utskylder. § 3. Uppmanades församlingens ledamöter att anlägga nya salt-peter lador, å hvilka kunde erhållas lån på 10 års räntefritt med årligen 1/10 dels återbetalning av summan, mot borgen, enligt Kongl. committéens kungörelse af d. 23 mars 1842, hvarur herr lieutenant Carl Ax. Sparrman gjort utdrag, som nu upplästes. Och anmälde sig endast landbonden Carl Pålsson i Österåsen vilja anlägga en ny lada. § 4. Till följe af herr landshöfdingen m.m. Sandströms kungörelse, rörande Olof och Matts Erssöners i Röde, Alsens socken, iråkade svåra belägenhet derigenom, att ett dem tillhörigt 117 manufakturverk, jämte såg och qvarn medelst vådeld nedbrunnit och hvarå skadan blifvit värderad till 5500 r.d:r, tillfrågades nu socknemännen om och huruvida de ville göra något sammanskott, efter vars och ens råd och ämne till nämnde brandskadade men till hvilket sammanskott församlingen förklarade sig icke hugade och villige. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 1:ste junii 1846. § 1. Upplästes till alla delar erkändes och underskrefs innevarande års mantals och skattskrifnings-längd. § 2. Till ledamöter för socknen uti den taxerings committé som sammanträder å Hölje gästgifvare gård den 9:de i denna månad utsågos och valdes med enhällig röst bönderna Matts Moberg och Lars Pärsson i Österåsen. In fidem N. S. Edlund
M:t behagade åt de föreståndare för Folkskolelärare-seminarierne, som kunde finnas villige att vid institutet för döfstumma och blinda söka vinna kännedom om de derstädes begagnade undervisningsmethoder, såsom understöd till kursens genomgående vid institutet, låta utdela stipendier af de för folkundervisningens befrämjande anslagna medel, äfvensom i öfrigt nädigst vidtaga de åtgärder, som för det ifrågavarande ändamålets vinnande kunna påkallas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti 1851. f300 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 183. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående folkundervisningen, i riket. (Allm. Besv. och Ekon.-Utsk:s Bel:de N:o 114 och Mern. N:o 130.) S. A. K. I ändamål atl ytterligare befrämja den genom Kongl. Stadgan af den 18 Juni 1842 ordnade folkundervisningen i riket hafva hos Rikets Ständer förekommit åtskilliga, särdeles med afseende på folkskolelärares utbildande gjorda framställningar, hvilka löranledt Rikets Ständer att hos E. K. M:t i underdånighet begära de förändringar i berörde stadga, hvilka bär nedan i underdånighet omförmälas : Då vården om ungdomens sedliga bildning, jemte dess förståndsodling, är anförtrodd i folkskolelärarens hand och således ingen bör såsom sådan vinna inträde, som icke utmärkt sig för ett sedligt uppförande, synes fordran häruppå alltför ofullkomligt motsvarad genom folkskolestadgans nuvarande föreskrift, att den blifvande eleven endast skall förete betyg om ”god frejd”, hvarmed ingalunda den sedliga renhet kan anses vitsordad, som här bör vara oeftergiflig.
Derigenom sökte man väl konseqvens; men någon fördel skedde derigenom hvarken Presteståndet eller lagstiftningen. Testaments-rätten blef dymedelst för detta Stånd inskränktare än för andra medborgare och så invecklad, att den i sin tillämpning städse gifvit anledning till stridigheter. Något skäl finnes ej heller alt i denna del hafva annan lag för Preste-ståndet, än den sorn gäller för medborgare i allmänhet. Dessa för särskilda Stånd gjorda undantag hafva ock utgjort de egentligaste hindren emot den förbättring i testamentslagarne, som Rikets Ständer, efter hvad sagdt är, vid särskilda tillfällen sökt åstadkomma. Genom deras bibehållande har nemligen de redaktionsförslag, som uppställts, blifvit alltför invecklade, och den enkelhet, som i lagar al denna art företrädesvis måste sökas, ingalunda kunnat vinnas. Om än, med afseende på egendoms olika beskaffenhet, stadsfastighets större rörlighet, än landtlästighets, samt aktningen för uråldriga, med folket införlifvade tänkesätt, den olikhet i testaments-lagarna, sorn från ålder egt rum med hänsyn till egendoms belägenhet och egares egenskap af landteller stadsbo, icke nu kan försvinna; så synes desamma, utan någons skada, kunna befrias från de för särskilda stånd gjorda undantag. Sker sådant, blir lagen lättfattlig; och lagstiftningen närmar sig såmedelst till den enhet, sorn utgör ett af vilkoren för dess fulländning. Utvidgas testamentsrätten efter stadsrätt, är deraf en följd, att det med nuvarande lestamentsrätten öfverensstämmande stadgandet i 3 §. 8 Kap. Jorda-Balken om gåfva af sådan fastighet bör utvidgas. I detta lagrum heter det nemligen, alt man af faslighet i stad må bortgifva en sjettedel eller så mycket, som kan bortteslamenteras, der bröstarfvinge är. Då nu denna testamentsrätt utsträckes till hälften, ford rar konseqvensen enahanda utsträckning i förra fallet; och härigenom sker följaktligen i sjelfva verket ej någon rubbning af i lagstiftningen gällande grundsatser.
Utsi:s Memorial N:o 6g, 15 stitutions-Utskottet blifva alldeles utan resultat, ty den opinion, som vid Nej-propositionens seger skall åtfölja Lagförslaget till kommande Ständer, rnedlör ej ringaste förändring i sjelfva förslaget, utan dessa Ständer blifva nödsakade att antingen helt och hållet antaga den af Utskottet uppgjorda Tryckfrihetslagen, eller ock afslå alla, och således äfven de ringaste förändringar i nu gällande Tryckfrihets-Förordning. På detla sätt blifver den af 3:ne Riks-Stånd beslutade återremiss utan ringaste verkan; och om en sådan Grundlagstolkning godkännes, erhåller Constitutions-Utskottet en större och vidsträcktare magt än Rikets Ständer sjelf ve; ty Ständerne skola då aldrig kunna antaga någon annan Grundlagsförändring, än den Constitutions-Utskotfet funnit för godt tillstyrka; Och de skola blifva nödsakade att förkasta äfven det från Utskottet utgående nyttigaste förslag, endast derföre, att det är beledsagadt af ett mindre betydligt förordnande, hvilket Rikets Ständer anse ej böra ega rum, rnen Constitutions-Utskoltet det oaktadt ej vill frånträda. Afl åstadkomma ett sådant förhållande lärer likväl icke hafva varit Grundlagsstiftarnes mening; och det kan ej inträffa så länge 56 $. Regeringsformen bibehåller sin gällande kraft; ty enligt densamma är det Con - l6 Bil. till Constit. Vt sk: s Memorial N;0 fig. sti t ut iöns-Utskottets skyldighet, ati, utan afseende derå om dess förslag står eller laller, till ett helt Utlåtande sammanjemka de anmärkningar hvarje Riks-Stånd förklarat utgöra dess gemensamma tankar, och ati, oin oiörenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtlige Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Hofpredikanten Beskow förrättade döpelseakten, och faddrarne voro, utom kronprinsessan Victoria, som bar barnet, konungen och drottningen samt friherinnan Munck. I Nyblom .. ce en •ca _l IDUN 304 som möjligt för honom, till dess pappa och mamma komma hem.&gt; Tony reste sig långsamt och följde med. » Hvad du är kall o m händerna! » sade Cordelia, som tagit hennes hand. » Det blir jag alltid, när jag sitter så där länge och syr, » svarade hon. Då de tre unga flickorna kommo in, ville grefve Magnus resa sig. från chaise-longuen, där han låg med ett täcke öfver fötterna, men Cordelia lät honom veta med den befallande ton&gt;, hvarmed en doktor talar till en oförståndig patient, att, o m han icke förhölle sig alldeles lugn och passiv, skulle man hädanefter icke alls infinna sig för att förströ honom. Han satte sig då endast upprest på soffan och hälsade mycket ridderligt på de unga damerna, i det han kysste dem lätt på handen, hvarefter han började utbreda sig öfver, hvilken makalös sjuksköterska Cordelia hade varit. Anne Sophie hade i Stockholm gjort några bekantskaper i familjer, som också voro grefve Magnus ' vänner, o c h de två hade alltså flere beröringspunkter. Hon hade också på den enda säsong hon tillbragt i hufvudstaden uppnått en ganska stor färdighet i att föra en angenäm konversation, och hon kände sig riktigt uppmuntrad af att nu ha fått en vacker ung kavaljer i huset, med hvilken hon kunde tala o m alla händelser inom societeten, och för hvilken hon kunde kokettera så mycket hon behagade. Ty oaktadt hennes val redan var gjordt och hon hvar afton skref många ark fulla af hjärteutgjutelser till den unge löjtnanten, med hvilken hon föresatt sig att en gång gifta sig, fann hon, att detta ingalunda hindrade henne att göra sig så älskvärd o c h vacker som möjligt för den unga herre, som för ögonblicket var närmast till hands. Något innehåll måste då de långa vinterdagarne ha! Hvad Tony angick, vände sig grefve Magnus icke en enda gång till henne, och hon märkte icke heller, att han såg på henne.
Staten är befogad att söka skydda sina medlemmar jemväl då de vistas utom Statens territorium, har Utskottet, med godkännande af Kongl. Maj:ts Proposition, uti 2 § af ifrågavarande Kap. förklarat att Svenska Statens straffrätt, eger rum emot här i riket varande utländsk man, som utom Sverige förbrutit sig emot Svensk man; men, med åsidosättande af den sålunda tillämpade regel, har Utskottets pluralitet gifvit åt 1 § den lydelse, att derigenom vår Stats straffrätt emot Svensk man, som utrikes begått brott emot Svensk man, blifvit satt i beroende deraf, huruvida gerningen är å det ställe, der den begicks, straffbar eller icke. Man tanke sig t, ex, det fall att Svenskar på resa kommit till ett sådant land, hvarest något rättstillstånd ej finnes samt våldsamheter af hvad beskaffenhet som helst der af en mot annan bland desse Svenskar föröfvades, så skulle, enligt Utskottets pluralitets åsigt, gerningsmannen, om än han hit till riket återkom, vara straff-fri. Jag betviflar storligen att ett slikt förhållande enligt något annat civiliseradt lands lagar kan ega rum, och för oss vore det, som det synes mig, ett tillbakagående, ty redan uti 10 Kap. 22 § Rättegångs-Balken finnes föreskrifvet, att, om Svensk man gör dråp eller annan svår gerning å Svensk man utrikes, dömas skall efter Svensk lag. Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 43 Enligt mitt förmenande, bör således uti den af Utskottet föreslagna 1 § näst efter der förekommande orden ”emot Sverige” införas dessa ord eller Svensk man. 10 Kap. 14 § och 20 Kap. 10 §. Härvid får jag instämma med Grefve Sparre.” af Herr Friherre Armfelt, M.: ”1 de delar, der mina från Utskottets pluralitets afvikande åsigter deremot öfverensstämt med hvad en eller annan reservant för sin del anfört, liar jag ansett mig ej böra göra Utskottets Betänkande vidlyftigare genom att afgifva särskilda yttranden, utan tager mig friheten i dessa afseenden med annan reservant mig förena.
St:r medgifva att Krigs-Coll. förändras till en arméförvaltning på det sätt, att inom densamma bildas tre särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militär-chef, och att åt dessa chefer uppdragas att hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt-tekniska insigter; hvaremot åt en särskild, af militär-cheferna oberoende, af endast civile ledamöter bestående och collegialt arbetande afdelning uppdrages dels vården och inseendet af arméns boställen, dels förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af arméförvaltningens kassa, dels den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, enligt den instruktion, som af K. M. för armé-förvaltningen kommer att utfärdas, 110 Den 24 Oktober f. m. icke äro hänförliga till militäriskt-tekniska frågor; hvarjemte R. St:r förklara, att, om K. M. finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuv:de anslaget till Krigs-Coll. må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll att statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas, till följd af anspråk af de nu der anställde embetsoch tjenstemän.'} Gr. af Ugglas: Jag är uppkallad af Gr. Mörners sista anförande. Jag vill icke uppehålla mig vid den af honom omordade bristen i aflöningssättet, ty detta ligger utom frågan, utan vill jag endast till en början bemöta en annan af honom gjord anmärkning. Gr:n sade neni!., att med de snabba kommunikationer, som för närv:de finnas, borde det vara lätt för vårt land att följa med sin tid, och att det vore ett fel hos Dep:ts-chefen, samt General-intendenten, om icke skyndsamhet egde rum. Felet ligger hvarken hos den ene eller andre, utan i den kollegiala formen.
Borgareståndets anmärkningar mot organisationen af en Comité till utarbetande af en ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, ansåg Ridderskapet och Adeln detta mål icke tarfva någon ytterligare åtgärd, hvarför det till Handlingarna lades. Upplästes å nyo och biföllosLagutskottet^, sedan den 8 dennes på bordet hvilanda, Betänkanden: 1:0 Af den 25 sistledne Maj, angående förhöj, ning i lösen för Kämnärs-Rätternas Expeditioner. 2jO Af den 17 nästledne Maj, om skärpning i straffet för åverkan å annans hägnad. Föredrogs andra gången LagUtskottets, den S dennes på bordet lagda, Memorial, af den 26 sistledne Maj, angående särskildta ProtocollsUtdrags utfärdande öfver uppbud, samt beträffande mundtliga Stämningar och Vadpenningar. -.»■äSD 562 Den 15 Juni. e. m. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Uti det nu upp; lästa LagUtskottets Betänkande innefattas icke mindre än 3'ne särskildta frågor. Vid den första, eller: huruvida särskildta ProtocollsUtdrag böra utfärdas öfver uppbud å fast egendom , som vid Domstolarna meddelas, säger Utskottet , att som vid första uppbudet köpafhandlingen bör i Protocollet intagas, samt äfven åtkomsthandlingarne då uppvisas, anser Utskottet att ProtocollsUtdrag öfver första uppbudet bör meddelas och lösas; hvaremot Utskottet anser, att vid andra och.tredje uppbuden särskildta ProtocollsUtdrag icke böra äga rum; men den af Utskottet åberopade Kongl. Förklaringen af den 14 Maj 1805, då den fö» reskrifver, att när lagfart sökes , de Handlin. gar böra företes , som styrka säljarens åtkomst, stadgar icke bestämdt att sådant ovilkorligen skall ske vid första uppbudet; och af erfaren, het vet jag, att sådant ofta först vid andra, och någon gång äfven ej förr än vid tredje uppbudet verkställes.
De sålunda framställde anmårkningarne hafva Utskotten öfverväga!; oell hvad fdrst angar frågan, huruvida enskilde Banker åro för landet fördelagtige eller menlige; så ehuruväl denna fråga nu, sedan inrättandet af private eller provinciella Banker en gång blifvit af lagstiftande magten tillåtet, icke egentligen utgjort föremal för bedömande af Utskotten, som endast haft att uppgöra förslag till lag för sådane Inrättningar, tveka likväl Utskotten ej att anse denna fråga redan vara genom erfarenheten åtminstone i en viss mon besvarad, då obestridligt år, att de Banker, som redan uppkommit, visat sig medföra välgörande verkningar i de orter, der de uppstått och att det lif, de i allmänna rörelsen och industrien der vackt, spridt sig äfven till andre landsorter. Såsom skål för enskilde Bankers menliga inflytande på landet, har anförts, dels att de skulle draga vinsten från Riks-Banken, och dels, att de motverkade lior till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5. 23 bifogad, hvilken jag täger mig friheten reservationsvis åberopa, ehuru den var uppgjord icke af mig, utan af Afdelningen. Utskotten skulle afgifva ett svar på den anmårkningsvis gjorde frågan: om nyt tan eller menli heten af enskilde Banker, bedömd af er, arenheten rörande de redan inrättade, eller pä ett i allmänhet uppkaslcidt tvifvel, huruvida, resultaten af PrivatBank-system kunde bli fördelagtiga i f ramtiden ?
Friherre kos enkans medgaf i fia sjelf rigtigheten af denna anmärkning, men trodde at wid en föreskrift af denna beskaffenhet, ej annat an Mans-linien kunde menas. Herr Den z Mars. rfz Herr Grefwe» och Landtmarskalken gjorde proposition pä den af Herr ll-orllllsb förer siagne förändring, hwilken Bifölls. 4. §- Herr KotllUeK. Denna §. lyder som följer: "Hafwer Hufwudman ej upnatt 2iMs älder, men "sinnes annan fullmyndig man af Attén, dä äger "han at utöfwa" rc. Wigren är ut§n twifwel, att Len Hufwudman i ätten närmaste Ättemannen intrader i hufwudmannens rätt. För at sadant tyLeligen uttrycka, torde roäMionen kunna blifwa: ^ar hufwudman ej upnätt 21 ars alder, äge da fullmyndig man af Ätten, hwilken, pä sätt 2 H. utstakar, närmast är at utöfwa rc. Widare heter det: eller Hufwudmannens Moder, som är lagligen förordnad, til hans förmyndare rc. Dä enligt 20 Cap. 2 §. Arfva-Balken, Moder efter Fadrens död har rätt at förestå barnen och deras gods med nasta Fädernes frändes räd, til dest hon i annat gifte gar, kan ej lagligt Förordnande äga rum. Derföre torde denna re-tWon kunna förestås: eller Hufwudmans Moder fom enligt Lag förestår hans gods: Straxt efter förordna, borde sällås xuock, och meningen börja: Lag samma ware i händelse -hufwudman Herr Uram, kellr, erindrade, atet Fruntimmer i sadant fall kunde äga rättighet at ge Fullmakt, hwilket han anlag origtigt, dä hon sjelf ej ägde någon röst pä Riddarhuset.
Mars innevarande år uti infordradt underdånigt Utlåtande, jemte förklarande, alt de af Sökanden uppgifna skatterättsfordiingar ega sin läglighet, samt att han för dem vore till ersättning berättigad, i underdånighet anfört: det Kefvinge, ett gamtnalt Krono skattehemman, som bestått åfelt mantal och år if>95, sedan Kronan skatterättigheten sig til löst, blifvit undcrlagdt Ulricsdals Kungsgård, tillika med den hemmanet tillhörande utjord af a-3:dels öresland, år i y?4 blifvit, i anseende till dess svaga beskaffenhet, förmedladt från helt till halft manta], hvarefter, och sedan räntan å utjorden jemväl undergått förhöjning, den för bägge lägenheterna nu gällande behörigen fastställda grundränta uppgår till 20 daler 4 öre Silfvermynt eller 8 Rdr. 18 sk.; och att, vid den undersökning, som, till vinnande af noggrann upplysning om lägenheternes nuvarande för möner och beskaffenhet efter skedd affallning deraf, blifvit verkställd, befunnits, det Kefvinge hemmans hela egoområde består af 42 tunne9 kappeland inrösningsjord, Slalt-Vtikoitttt Utlåtande N.o 201. till större delen af mindre bördig beskaffenhet, jemte io5 tunne21 kappeland beteshagar och bergbunden skogsmark, samt utjorden af t2 lunne27 7-8:dels kappeland ograderad afrösningsjord, med hjelplig! mulbete och skog dertill; och hafva skatllnggningsmännen, med afseende å dessa förmoner, till betydlig del härledande sig ifrån odlingar och förbättringar under arrendetiden, ansett hemmanet åter kunna uppföras till helt mantal, samt räntan å hemmanet förhöjas till i3 Rdr. 31 sk, 11 rst. och å utjorden till 3 Rdr. 43 sk. 11 rst.; uppgående dessa belopp, efter i833 års markegång, till 13S Rdr. 2g sk. 2 2/3:dels rst., utom den åsätta Kronotionden, 4 tunnor 4 kappar spanmål.