Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. von Schulzenheim, Dav.: Som det icke lärer vara R. o. Ad:s mening att, i anledn. af StatsUtsk:s betänk. N:o 291, besluta egentliga fonderade lån, och viss tid för återbetalningen altså lärer böra utfästas, hemställer jag, 0111 icke R. o. Ad, till besparande af tid vid en onödig votering I '2rY2 Doti Nore m b c r f. m. i förstärkt StatsUtsk., skulle behaga antaga TJtskrs inbjudn. till förening i PresteSt:s beslut, att de upptagna lånen böra vara till fullo återbetalade sednast inom j5 år. R. o. Ad. antog den till Ståndet gjorda inbjudn. att förena sig med PresteSt Yoter:spropos:n i hufvqdsaken godkändes med antagande af contraprostns i:sta alternativ. atdra punkten. Gr. Frölich, Dav.: Jag anhåller, att äfven i denna punkt propps, må framställas lill antagande af Utsk:s inbjudning. Frih. von Schulzenheim: Om den siste talarens mening är, att R. o. Ad. må förena sig i det beslut, PresteSt. fattat, skulle jag tro, att hans yrkande borde bifallas; hvaremot jag icke kan biträda hans mening, såvida han afser den i början af punkten framställda supposition, att R. o. Ad. kunde vilja instämma i Borgareoch BondeStms beslut i detta ämne. Gr. Frölich: Jag förbisåg, att inbjudn. var uppställd alternativt. Min mening var, att R. o. Ad. måtte instämma med Borgareoch BondeSt:n. Hr von Hartmansdorff, Aug.r I händelse man får följa samma ordning för inbjudningar, som Utsk. sjelft iakttagit, skulle jag tro, att, i händelse inbjudn. antoges, R. o. Ad borde hafva instämt med det Stånd, hvars beslut mest närmar sig till, det af R. o. Ad. redan fattade. Jag tillstyrker altså propos. derå. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.:
Han ställde ljuset på hennes skrifbord och såg sig omkring med en tankfull blick. Då hans hustru var hemma, gick han sällan eller aldrig hit in, äfven då det var bjudningar, var detta rum afstängdt; Heléne betraktade det som sitt enskilda område. Det var möbleradt helt och hållet efter hennes smak; golfvet täcktes ej af någon matta och framför de bägge fönstren hängde hvita, genombrutna gardiner i lätta, luftiga veck. Väggarne pryddes af en mängd fotografier efter religiösa taflor, och på den förnämsta platsen öfver soffan hängde ett simpelt oljetryck, framställande madonnan med barnet. Han betraktade det med ett ironiskt smålöje, det vittnade i hans ögon om en betänklig brist på sköahetssinne. lade bort pennan och sköt det fullefc * (g skrifna pappersarket åt sidan. Betjänten hade för en stund sedan lemnat honom ett telegram, nu kunde han kanske ha tid att lä ?a det. Han drog upp kuvertet ur bröstfickan och kastade en likgiltig blick därpå. Telegramet var adresseradt till baron Heydenberg, Sturegatan n:r 0 0 Stockholm. Han bröt det och började läsa. » Jag är mycket sjuk. K o m Axel. Jag längtar. Heléne. » Han påminde sig sin vistelse i universitetsUnder det han läste dessa ord, samman - drogos hans mörka ögonbryn, och mellan de staden; där hade han under de första åren smala läpparne trängde sig ett dämpadt utfört hvad man kallar » ett vildt lif ». Det rop af smärta. Men så småningom lade sig fanns en stormande kraft inom honom, som det vanliga uttrycket af förnämt lugn öfver längtade efter utbrott, det fanns en omätlig hans skarpt markerade anletsdrag. Han stack törst efter lycka, som längtade att bli tillfredsställd. Men ensam hade han varit, midt ned telegramet i fickan och ringde. » Hvad befaller herr baron? » frågade den i glada lag bland ystra kamrater, alltid ensam. Och så kom den stund, då han fann, inträdande betjänten. » Jag reser i afton till Högasjö. Det södra att njutning ej är lycka, och att bottensatsen nattsnälltåget afgår ju klockan half åtta? » i nöjets bägare har en bitter bismak.
För det närvar-.de kan man t. ex. i Småland få lega en karl för 40 å 50 R:dr, men om det skulle gälla att sopa rent landet från fiender, är jag öfvertygad att detta belopp skulle ökas till 400 ä 500 R:dr. Härutaf skulle naturligtvis följden blifva, alt Regeringen skulle komma i ganska stor förlägenhet att kunna komplettera de 70, å 80,000 man, som till landets försvar erfordrades af allmänna beväringen. Jag hade ämnat yttra mig till gendrifvande af den falska satsen, att legorätten endast skulle utgöra en förmån för den rike, men har härutinnan blifvit af andra talare förekommen, och slutar nu med uttryckandet af den förhoppning, att Utsk. ej måtte fästa afseende å de föreslagna förändringarne i beväringsstadgan och att vi mätte få behålla vårt beväringssystem i oförändradt skick. Hr Stjernsvärd: En talare har yttrat, att jag orätt up 4 * 52 Den 4 Januari f. m. fattat de af Frih. Leijonhufvud föreslagna vakansafgifter. Jag har tydt Frih. Leijonhufvuds förslag i enlighet med dess ordalydelse; — och är det på grund häraf, jag måst antaga att Frilen, såsom norm för legningsafgifterne, föreslagit de vakansafgifter som för tillfälliga vakanser lill Statsverket erläggas. En talare har ansett legningen nödvändig, på det personer, sorn idka sjöfart m. m. måtte kunna frigöra sig från beväringspligten. Beväringsstadgan medgifver redan åtskilliga undantag från beväringsskyldigheten; flere äro af nöden. Coopvardie-sjömän, arbetare vid svafveloch krutbruken, lotsar m. fl. äro redan frikallade från beväringspligtens utgörande. Landsten i Stockholms län har sagt, att inga olämpliga personer blifva såsom legokarlar vid beväringsmönstringarne antagne. Jag skulle tro, att den tillsyn, som af K:s Befh:de utöfvas vid dessa mönstringar, icke kan utsträcka sig derhän, att det icke händer, att för tjensten olämpliga personer emottagas i de beväringsskyldiges ställe.
Den föreslagna förhöjningen vid entreprenad till 24 sk. per häst är redan en nog dryg beskattning och kommer mången gång äfven att trycka allmogen vid rese-ersätlningar till riksdagsmän, landtmätare m. fl.; men isynnerhet vore obilligt att ännu iner förhöja den, om ock blott partielt, till men för de embetsman, som utan förhöjning af lön eller reseersättning äro tvungne till kostsamma och trägna embetsresor, såsom t. ex. landsböfdingar och äfven, såsom förut är nämndt, compagni-befälet vid indelta armén. Denna skjutslega öfverensstämmer äfven med den i Norrige, hvilken, eliuru Norrska milen äro J längre än den Svenska, dock ej är högre än 24 sk. Svenskt b:co per mil efter nuvarande kurs. — Jag tviflar ej heller, att denna förhöjning skall vara tillräcklig att på de flesta ställen tillvägabringa entreprenader. Ej heller biträder jag Utskts mening, att den skjutsande må köra den resandes åkdon utan dess medgifvande. I allmänhet köra de skjutsande med sådan liknöjdhet om åkdonet, att dettas härigenom orsakade ständiga reparation skulle blifva en ökad beskattning för den resande, oberäknad den omständighet, att mången, som endast har råd att åka med i eller 2 hästar, ej gerna vill anförtro sitt lif i en ovan körsvens hand, örn han ock skulle våga att anförtro honom sitt åkdon. I afseende på bestämmelserna för de åkdon, som entreprenörerne eller de skjutsskyldige böra hålla, får jag föreslå det tillägg uti författningen, att de, utom de vanliga bondåkdonen, böra vara berättigade, om ej ålagde, att hålla bättre åkdon på fjädrar samt med suflletter emot ersättning enligt särskildt derefter förhöjd tariff för de resande, som skulle önska begagna dem. Bland de iakttagelser i detta ämne, till hvars bestämmande Utsk. föreslagit, att underd. anmälan skulle göras hos KM., är ej heller nämndt en i min tanke vigtig omständighet, nemi. bestämmande huru fort man bör äga rättighet att färdas med skjuts.
Riktigheten af de dervid följde hufvudgrunder, eller alt hvarje embetseller tjensteman borde uteslutande egna sig åt en tjenst och således fjenstemännens antal i möjligaste måtto inskränkas, emot det att hvar och en vid tjensten erhölle en för hans lefnadsbehof nödig inkomst, lärer väl icke skäligen kunna bestridas, och då för ingen af dessa regleringar fordrats ökade anslag, utan tvärtom alla medfört större eller mindre besparingar uti hittills erforderliga utgifter, hade man derföre bort kunna hoppas, att de af K. M. företagna reorganisationer af embetsverken, för hvilkas sluteliga verkställande, R. St:s medverkan blifvit begärd, skulle å R. St:s sida, röna en annan behandling, än nu egt rum. Hvad serskildt angår Stats-kont., så tror jag, att de omständigheter, StatsUlsk. anfört emot en definitiv fastställelse af detta verks reorganisation icke äro af den beskaffenhet att de bordt utgöra hinder för bifall till K. M:s propos., som endast afser, att hvad af de under olika rubriker hittills utgångna medel fortfarande för aflöningen skulle erfordras, måtte under en titel å Staten sammanföras. Då 9* 132 Den 26 April f. m. emedlertid, föga utsigt finnes att häruti vinna någon förändring, och vid ett föreg:de tillfälle, då enahanda åtgärder för organisation af ett annat embetsverk blifvit af StatsTJtsk. tillstyrkt, vederbör. Depart:ts-chef, hvarunder detta embetsverk lyder, äfvensom verkets chef, ansett sig kunna åtnöjas med de åtgärder Utsk. vidtagit, samt Utsk. uti förevar, betänk, yttrat den åsigt, att ”CJlsk. likväl inser nödvändigheten deraf, alt de medel, som erfordras för ärendernes oafbrutna gång, måste finnas till K. M:s nåd. disposition, och att ej någon inskränkning uti hvad K. M. härtill funnit nödigt, f. n. bör äga rum, såvida sådant kan ske inom för ändamålet hittills afsedda tillgångar;” så har jag icke ansett mig höra i hufvudsaken göra någon erinran.
Utgiften för denna förbättrade anordning, hvartill ritning blifvit uppgjord och hvarigenom utrymme tillika skulle beredas för emottagande af 15 patienter utöfver nuvarande högsta antalet, uppginge, jemlikt äfvenledes upprättade kostnadsförslag, till en sammanlagd summa af 36,920 R:dr 26 öre, deri likväl icke inberäknad kostnaden för varmapparaten till cellflygeln; och hade Serafimer-ordens-gillet, sorn för sin del gillat Ilospitals-direktionens förslag, i underdånighet hemställt, att, för utförande af ofvan beskrifna förbättringar vid Upsala hospitals—inrät t ning, af Rikets Ständer måtte i nåder äskas erforderligt anslag, med afseende å kostnaden, jemväl för varmapparaten, icke understigande 40,000 R:dr. Med anledning häraf har Kongl. Maj:t, som, i likhet med Serafimer-ordens-giiiet, funnit af behofvet påkalladt, att central-hospitalet vid Upsala medelst ofvanomförmälda förändringar och tillbyggnader försättes uti ett för sjukvården mera ändamålsenligt skick, uti högstberörda nådiga Proposition föreslagit, att Rikets Ständer till bestridande af kostnaderna såväl härför, som för den behölliga varmapparaten, af allmänna medel anvisa ett belopp af 40,000 R:dr. Af ofvannämnda i den nådiga Propositionen omförmälda förhållanden jemte de upplysningar, Utskottet vid behandlingen af dessa frågor i öfrigt erhållit, har Utskottet lunnit ådagalagdt, att de förbättringar och förändringar, som nu blifvit af Kongl. Maj:t föreslagna i afseende å Wexiö, Nyköpings, Wisby och Upsala hospitalsbyggnader, äro af behofvet högeligen påkallade, äfvensom att dessa arbeten icke kunna tillvägabringas med mindre Rikets Ständer dertill särskildt bevilja medel; hvadan Ut - 38 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 130.
För min del tror jag icke, att någonting så orimligt skall kunna falla hvarken lagstiftare eller domare in, och då det icke kan tänkas vid ett sådant fall, som jag anfört, lärer det icke heller Lunna tänkas vid förbrytelser mot bränvinsförsäljuingslagen. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Förra gången, då ifrågavande § här diskuterades, framställde jag emot densamma 156 Den 7 Oktober e. m åtskilliga anmärkmr. Den återkommer nu från Ulsk. i temligen oförändradt, eller åtminstone icke förbättradt skick; och jag ber fördenskull alt ytterligare få påpeka några af dess väsendtligare fel. Genom den förändring Utsk. vidtagit, i afseende på ordalydelsen i början atIrsta morn., bar §:n blifvit inskränkt allenast till de öfverträdelse!-, som begås af personer, hvilka hvarken ega utskänkningseller ulminulerings-rätt, och i följd deraf har allt stadgande, rörrde sådana öfverträdelser, begångna af berättigade personer, kommit alt saknas, dä de nemi. första gången begås, i hvilket fall dessa personer åro slrafflösa, alldenstund ansvaret först för iteration af brottet förekommer. Antager tnan åter den redaktion, som §:n förut egde, så har densamma det felet med sig, alt den brottslige, enl. 2:dra mora., skulle vara underkastad att utgifva utskänkningsoch minuterings-afgift, oaktadt denna redan blifvit gulden, hvadan lian således blir i dubbelt mått straffad, i jemförelse med den, som icke har rättighet till utskänkning eller utminutering. Detta tyckes mig icke stå rätt väl tillsammans. Ser man derefter på de straffbestämmelser, som äro föreslagne, och jemför dem med hvad Utsk. i 5Usta §:n säger om förvandling af böter, så finnér man, att om en person, som andra resan olotligen säljer en sup och derföre dömes till böter från 20 till 40 R:dr, ökade, ifall försäljningen skett å söndag, med 10 ända lill 20 R:dr, saknar tillgång lill böternas gäldande, så skall förvandling ske till vatten och bröd, eller högsta kroppspligt.
E* Protocollo C, M. Robsahm. S. D. Allma nna Besvärsoch Oeconomic-Utskottets den 3 Augusti afgifna, i gar på Bordet lagda och nu åter föredragna, Utlåtande öfver de hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Prest-Ständet gjorda anmärkningar vid Betänkandet om jemkning uti extra Roteringen, blef dervid af Borgare-Ståndet bifallet. Ut Supra. Ex Protocoll° C. M. Robsahm. S. D"t id förnyad föredragning af Banco-Utskottets Memorial af den 3 Augusti, som den 4:de lades på bordet, med anmälan om nödig befunnen åtgärd, i afseende på olikhet i Rikets Ständers Beslut uti frågan om undersökning, rörande Malmö Discont-Directions förvaltning, fann Borgare-Ståndet för godt, att vid 346 Ven 6 Augusti sitt häruti förr fattade Beslut förblifva, och ansäg, , med afslag å hvad Utskottet nu tillstyrkt, denna fräga, enär Tvä Ständ stadnat emot Två," följakteligen böra förfalla. Ut Supra. E>: Protocollo Carl Magn• Robsahm. Utdrag af Hedervärda Bonde-Ständets Protocoll vid Urtima Riksdagen i ■Stockholm, den 6:te Augusti 1815. S. D. M«,i bifall till Banco-Utskottets nu upplästa Memorial af den 3 Augusti, angående olikhet i Riksens Ständers beslut, rörande Malmö Discont Directions förvaltning af detta Discont-Verk; beslöt Hedervärda Bonde-Ståndet att förhållandet mi. i enlighet med Utskottets nu gjorda framställning , hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas till den åtgärd, som Kongl Maj:t, med anledning deraf, i Nåder kan pröfva nödig. Ut Supra.
Skulle nu en gas flyttas ur en blåsa till en flaska, fyldes flaskan med vatten och korkades. Sedan bands blåsans mynning tätt öfver flaskans, hvarefter flaskan vändes så, att dess botten kom uppåt och blåsan nedåt. Scheele fattade nu flaskan med venstra handen, korken uttogs och fasthölls med den högra. Vattnet rann ut i blåsan, under det gasen fylde flaskan. Nu insattes korken åter i flaskan, som upp och nedvänd förvarades i ett kärl med vatten. När han ville mätta vatten med en gas, förfor han på nyss beskrifna sätt, men så att blott en fjärdedel af vattnet fick rinna ur flaskan i blåsan, hvarpå flaskan korkades och skakades. Sedan togs korken ut, så att en ny mängd gas fick strömma ur blåsan i flaskan. Korken insattes, flaskan skakades, och samma operation upprepades 2-3 gånger. Under sina experiment med gaser i oxblåsor iakttog Scheele, att brännbar luft (vätgas) lättare än andra gaser går genom blåsans väggar, eller, som vi med ett mera modernt uttryck säga, diffunderar hastigare än andra gaser. I stället för glasrör begagnade han ofta trärör, i hvilka han inpressat gåspennor. Scheeles hjelpmedel voro sålunda de simplaste man kan tänka sig; men hvad som brast i utrustningen, ersattes genom skarp iakttagelseförmåga, ihärdighet och snille. Under sina arbeten fäste Scheele uppmärksamheten vid alla detaljer och gick grundligt tillväga, så att föga nytt återstod för andra, på de områden han undersökt. Han förde icke ordentliga anteckningar öfver sina experiment, men efter hans död fann man ett antal lösa papper och illa medfarna små annotationsböcker,6 hvari han på tyska antecknat en mängd dels egna, dels andras försök. Kongl. Vetenskapsakademien erhöll visserligen af enkan tillstånd att genomläsa Scheeles efterlemnade papper, men man fann deribland intet spår af något färdigt eller påbörjadt arbete. Scheele brukade nämligen utan koncept nedskrifva sina afhandlingar, hvilka utmärka sig genom stor precision, innehållsrikedom och korthet. De äro, som Dumas, den nyligen hädangångne ryktbare kemikern, säger, "sans modèle comme sans imitateurs". Illustration: Scheeles kolsyreapparat.
Ineller Utrikes orter, skulla blifva en ny tunga för Jordbiukaren, till-i äfventyrs ej mindre besvärande för dem, som komma att. densamma vidkännas, än orättvis till sin grund, då de, som, för afsättningen af sina producter, icke behöfva eller icke vilja eller kunna begagna sjötransporter, ej skulle komma att deruti deltaga, ehuru de, såsom Jordbrukare, icke borde eller kunde uteslutas från rättigheten att, till erhållande af Uånebiträden, anlita det blifvande Jordbruks-Contoiret; samt att i öfrigt kostnaderne för inrättandet och beståndet af ett sådant Contoir otvifvelakiigt 30 Stats, B:co-s, Allm, Besv, o,Otc, Utsk,Bet.N. 65. skulle blifva sa stora, att, jemte afgifterne af Jordbrukare, dessutom torde komma att erfordras vida betydligare bidrag från Statens sida, än de af Motionairen föreslagne, helst om härvid i betraktande tagas de stora och kostsamma magasin och den talrika personal, sorn för de belånade Landtmanna. varornes förvarande, vård och ans, oundgängeligen blefvo af nöden; vid hvilket förhållande, efter Allmänna Besvärs och Oeconotnie Utskottets tanka, någon jemförelse icke lärer kunna ega rum emellan det nuvarande Jern-Contoiret och det föreslagna Jordbruks-Contoiret; och emedan Statsoch Banco-U,skotten, som äfven, för deras del, ansett dessa Oeconomie - Utskottets yttrade åsigter och framställda betänkligheter välgrundade, icke funnit skäl, att, med inskränkning uti Statsbehof eller låneanslag i annan väg , några af Statens eller Bankens tillgångar härföre må anvisas, sä kan Herr Stähles i frägavarande Motion, om inrättande af ett Jordbruks-', ontoir, med bidrag af allmänna medel och enligt de i •ifrigt uppgifna grunder, af Utskotten ej understödjas. Stockholm den 11 Augusti 382-9. Stats-B:co-s. Rikets Högloft.
På det Bewllnings-beredningens ordförande och ledamöter må ega tillfälle alt inhemta nödig kännedom om sina åligganden, bör ett tillräckligt antal exemplar af denna Stadga jemte den del af dertill hörande formulärer, som skall af Beredningarne och de skattskyldige begagnas, äfvensom af den för Taxerings-förrättningarne gällande instruktion, af Konungens Befallningshafvande tillställas i stad Magistraten och å landet Pastor för att genast efter valet tillhandahållas Beredningens ordförande, som meddelar ett åt hvarje dess ledamot; börande dock dessa exemplar, när Beredningen för året afslutat sina arbeten, till vederbörande Magistrat eller Pastor återställas, för att nästa år för enahanda ändamål kunna begagnas. § 35. Uti ofvanberörda kungörelse erinras de skattskyldige om aflemnandet af de uppgifter, som i afseende på den förestående bevillnings-taxeringen skola af dera meddelas och af Beredningen emotlagas; åliggande det Beredningens ordförande att, der sådan uppgift eller annan för bestämmande af bevillnings-afgiftens belopp behöflig upplysning saknas, på sätt § 28 stadgar, densamma från vederbörande anskaffa, § 36. Med iakttagande af samma ordningsföljd mellan socknarne, som i afseende på tnxerings-förrättningarnes verkställighet är föreskrifven, eger Bevillnings-beredliingens ordförande att bestämma tid och ställe för hvarje Berednings sammanträde; och bör han derom ofördröjligen ej allenast underrätta de öfriga lcdamö - Förslag filt Bevillaitigs-Stadgn. terna af Beredningen, utan äfven på lämpligt sätt meddela de skattskyldige inom Berednings-distriktet underrättelse. Beredniugs-sammanträdena böra utsättas så tidigt, att, sedan Beredningen afslutat sina arbeten och föreslagit, beloppet af de bevillnings-afgifter, som Beredningen anser de skattskyldiga böra erlägga, desse, på sätt här nedan stadgas, erhålla tillfälle att af Beredningens förslag, i hvad dem rörer, inhemta kännedom, innan årHs Taxerings-kommitlé sammanträder. § 37.
I ett bref af 1787, till Nils von Rosenstein, kallar han sig ”en tjugeåtta års yngling”; och härigenom återdrifvas vi till årtalet 1759, utan ringaste förmåga att begripa, huru dessa motsägelser skola förlikas. – Med skäl har Palmblad anmärkt, att Lidners ungdom liknar fabelåldern, der en säker tideräkning saknas. Men det ser ut, som hade den för Lidner sjelf ägt samma fabelaktiga skick. Afgjordt är, att han ovanligen tidigt blef Student. Enligt den tideräkning, som han följde 1787 (eller med fasthållande af 1759 såsom födelseåret), måste han hafva anländt till Lunds universitet redan vid fjorton eller femton års ålder; kort sagdt, blifvit akademisk medborgare der,– om icke förr, – åtminstone vår-terminen 1774: ty vi skönja honom alltredan i December samma år försvara, under Lagerbring, den nyssnämnda Exercitii-Dissertationen. Lefde hans verkliga Moder ännu vid hans första skillsmessa från hemmet, så har hon förmodligen strax derefter aflidit, och Styffadern inom ganska kort tid inträdt i sitt sednare äktenskap. Men lättast kan den brådskyndade affärden till Akademien förklaras, om den ställes i sammanhang med detta omgifte, och med den af Franzén upptagna sägen, att den nya makan ej tålde styfsonens hemmavaro. Till och med det omenskliga berättas, att han då blef inhyrd, icke blott utom hus, utan på – ett närings-ställe; och att dermed första anledningen gafs till den olycksaliga smak och vana, som vållade hela hans framtida ofärd. I alla fall veta vi, att han vid ankomsten till Lund genast uppträdde såsom tvåfaldigt utrustad att väcka det allmänna uppseendet: genom en utomordentlig skaldegåfva, och en lika utomordentlig förgätenhet af den sanning, att Den Bacchus, som var Phoebi bror, Är icke den på tunnan. Hans bägge första offentliggjorda skaldeprof trycktes framför den akademiska afhandling, för hvilken han den 3 December 1774 responderade pro Exercitio.
Derjemte, till fäferfyet för afgiftenö erlägganDe, iagttaga f>maD röranDe IjäftljanDlare är förejfeifmet. ©panmålefyanölanöe, forn ide äro jorDegare, arenDatorer eller brulare af Remman på lanDet, taperaö efter Deraö rörelfe lifa mcD ftäDerneé fyanD» lanDe, §. 10. ©pelmårt, odj ©ocfne* £K:Dr 2: — tLråögåröömåftare på lanDet, lifa mcD Dem i ftäDerne, §. 15. Silla på lanDet mtftanDe pcrfoner, forn iDfa IjanDel, fjöfart eller annan borgerlig näring, erlägga enafyanDa afgift, forn perfoner i ftäDerne, mcD l>tr>ilfa Dc funna jemföra^; Dorf ej itnDcr minimuafgiften uti 5:te 0ajjené ftäDer. Sapertngémännen cga lifmäl rättighet att utfätta en ringare minimuafgift för Dem, forn, utan att mara allDelcé utfattige odj på fåDan grunD för afgift frie, Det oaftaDt ej mäfta Den fajtftäUDa minjta afgiften erlägga; fymilfen åtgärD i protocollet antednaä oel), genom utDrag af tapcringödängDen, ^3röfningé^o# miteen unDerjtäHeé. Silla öfrige perfoner å lanDet af begge fönen, fjmilfa till något mijjt ftånD ide I)öra oelj t)är ej äro nämnDe, taperaö för rörelfe, näring ocf) prfe, i lifner meD perfoner af enaljanDa milfor ocfj infomft, få miDa Det ej jtprfeö, att De å annan ort taxering unDergått.