Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En del af påräknade tillgångar, såsom till exempel den af Skolgälderi, äro i anseende till deras belopp tillfällige. Erfarenheten skall bestämma detsamma med någon visshet. Innan den hunnit vinnas, måste man framgå steg för steg till målet, till hvars fullkomliga ernående Comixu» 101 8 Stats-ZJtskottets Betänkanden. téen vågar, för den successiva verkställigheten, föreslå följande grunclreglort 1:0 Att Förslaget till Löne - reglering N:o 2 af Eder Kongl. Maj:t Nådigst antages och Stadfästes, på sådant sätt, att a) Hvarje Consistorium må få afgifva sitt underdåniga Utlåtande öfver de i Förslaget uppgifne localers tjenlighet, samt dervid före, slå så val förändringar, som äfven jemkningar i frågan om Skolornes serskilla art af Lärdornseller Närings-Skolor; b) Lärarnes antal, så val vid Gymnasierne, som vid hvarje slags Skola, äfvensom Lönebeloppet för hvarje grad måtte enligt Förslaget blifva i Nåder faststäldt; c) Hvarje Stift erhåller sitt i Förslaget bestämda belopp af tillgångar till Löner och andra omkostnader, hvilket ej kan ökas, men väl förminskas i händelse något Consistorium skulle kunna upplysa, att för manga Skolor blifvit för något Stift föreslagne; d) Löneförbättringarne fastställas successivt i den mån tillgångar inflyta, dels inom hvarje Stift genom Skolgälden, eller vid de Skol-Lärares afgång hvilka nu hafva högre Löner, än för framtiden blifvit föreslagne, dels i allmänhet genom hvad Eder Kongl. Maj:t täckes i Nåder låta anslå. Här lärer böra iakttagas, att de, som nu vid Gymnasier eller Skolor tjena utan Lön, blifva först hulpne, hvarefter Löneförbättringarne tilldelas de lägre graderna först och sedan de högre i ordning till de högsta. 2:0 Att ingen nu varande
Jag har i en allmänt läst journal funnit den upgift härom, som jag här återgifvit: att ett infanteri-reg:te om 1,600 raan fordrar 9 lokomotiver, 1 kavalleri-regite om 750 man, 10 lokomotiver, ett öSigt fotbatteri om 8 kanoner 3 lokomoliver; ett 12aT:gt batteri 4 lokomotiver o. s. v. Jag har likväl icke varit belåten med denna upgift, sedan jag hört Hr Grin förneka behofvet af så många lokomotiver för trupptransporterne, utan önskade söka mig visshet derom, och jag anser det vara min pligt att tillkännagifva att om än dessa upgifter som jag på god tro hämtat ur ofvannämnde journal till en del jäfvats, sä hafva de likväl i många hänseenden blifvit bekräftade. Jag har nemi. förskaffat mig uplysningar ur ett militair-arbete, skrifvet i Tyskland, hvars författare är känd såsom den der skrifvit det bästa Den 27 Augusti e. m. 469 arbetet öfver jernvägars inflytande på mililäriska operationer. Han upgifver att en infanteribrigad af 4800 man fordrar 23 vagnar och 12 lokomotiver, eli 6-LS fotbatteri, 36 vagnar och 3 lokomotiver ett 12-Lfå batteri, 36 vagnar och 4 lokomotiver, ett ridande batteri 59 vagnar och 5 lokomoliver och en kavalleri-bataljon, af 750 man, 150 vagnar och 12 å 13 lokomoliver. Detta är så tillförlitliga uplysningar som jag kunnat få och jag har all anledn. tro dem vara fullt säkra. Hvad för öfrigt beträffar jernvägars militära nytta så måste jag vidhålla den åsist, att eluira gagnande de kunna vara i många hänseenden under krig, synnerligen om vid deras anläggande afseende göres derå att de erhålla en i strategiskt hänseende ändamålsenlig riktning, äro de likväl af en mycket underordnad vigt för trupprörelser i stor skala och i fiendens närhet, nätfråga är att hafva trupperne samlade och i befälhafvarens hand.
Det torde äfven tillåtas oss att genom följande framställning ådagalägga, att Sällskapet lyckats uträtta icke så obetydligt i båda dessa rigtningar, men att, utom de stora svårigheter, hvilka kunnat förutses såsom inträffande vid hvarje nytt företag, hafva Sällskapets bemödanden mött äfven sådana hinder, som det ej stått i mensklig förmåga att förutse; äfvensom att det hittills nådigst beviljade anslaget ännu längre behöfves, i fall ej det sorn hittills är uträttadt, skall förblifva utan all nytta. Hvad som isynnerhet försvårar ett företag af sådan beskaffenhet som det ifrågavarande, är obenägenheten hos personer af alla klasser att befatta sig med en industrigren, som ej kan lofva någon lätt och stor förtjenst, isynnerhet då den i början är förenad med uppoffring samt med inhemtandet af någon liten kunskap. Man kan dock ej förundra sig deröfver, att en jordägare icke gerna vill, under flera ars tid, ej i _ 288 - blott uppoffra inkomsten af ett jordstycke, utan äfven derpå nedlägga kostnader föranläggning af en mullbärsplantering, då han icke äger en, på kända och i orten synliga exempel grundad öfvertygelse, att ändamålet med denna plantering kan vinnas och att den kan gifva en antaglig inkomst. — Sällskapet har således, för att åstadkomma sådana exempel, varit nödsakadt att sjelft anlägga planteringar, samt att, i några fall, inköpa eller arrendera jorden dertill. Af denna orsak hafva mullbärsplanteringar uppstått vid Bellevue och Haga, vid Gripsholm, Wisby och Borgholm, samt på Wisingsö och Omberg. Men sedan dessa planteringar, efterhand och efter flera års skötsel, blifvit färdiga att begagnas, har det sällan lyckats att på stället finna personer, som velat befatta sig med silkes producerande; utan har det blifvit nödvändigt att i Sällskapets tjenst, mot bestämd aflöning, antaga biträden för detta ändamål; och man har med ledsnad funnit, att de sålunda gifna exemplen vunnit föga efterföljd, ehuru löf från planteringarna kostnadsfritt erbjudits. Detta förhållande torde till en del hafva sin grund uti de missgynnande omständigheter, som inträffat.
Meningen med stadgandet i den ifrågavarande punkten, såväl i den gamla bränvinsförordn., som Den 30 November f. m. 549 i den nya, mäste väl afse att icke öppna handelsbodar skola förvandlas till krogar. För min del känner jag väl icke huruvida det stadgande, som stod i den förra förordningen, någonsin blifvit tillämpadt i afseende på den strängare straffbestämmelsen: men hvad som är säkert är, alt förbudet icke kunnat medföra den åsyftade verkan. Jag tror för min del icke, alt ändamålet skulle vinnas genom en lindring i ansvaret; men då i alla fall, genom ett så beskaffad! stadgande om eli högre ansvar, man, enligt min åsigt, mera bestämdt uttrycker sitt ogillande, än om ansvarsbestämmelsen mildras, så skulle jag för min del önska, alt densamma finge slå qvar, sådan som den i den förra bränvinsförfallningen finnes, och får således för min del afstyrka inbjudningens antagande. Delta betyder visserligen, i afseende på sjelfva beslutet, ingenting, efter den upplysning, som är lemnad, nemi. att tre Ständ hafva bifallit den förändring i Utsk:s betänk., som nu är föreslagen, men jag tror för min del, att det beslut jag föreslagit, vore eli uttalande af Ståndets ogillande af den olofliga och oskickliga rörelse, som § afser att förhindra. Jag anhåller således, att inbjudningen icke må antagas. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Vid öfverläggning i detta ämne inom Etsk. gjorde sig äfven den åsigt gällande, som af en talare här blifvit framställd, nemi. att det ifrägavar. straffet vore så betydligt, att vederb., som skulle tillämpa det, torde undvika att göra sak af dessa förbrytelser, och på sådan grund ville man taga bort stadgandet om burskapens förlust i delta fallet. En del af Ulsk:s ledamöter önskade ali i stället fördubbla böterne, hvilken åsigt icke vann bifall, utan Utsk. stannade, på sätt betänk, utvisar, vid det beslutet, att låta böterne vara oförändrade, men att icke tillämpa burskapens förlust vid itererade förbrytelser.
Denna tillväxt vore mindre betänklig om inom Länet funnos någon utvecklad industri eller lönande binäring, hvarmed denna allmoge, som icke af jordbruk hämtar tillräcklig bergning, kunde sysselsättas. Vid inträffande missväxtår blir alltså eländet här större än annorstädes och den obesutne jordägaren får då kännbart erfara att dess jord och dess arbetskraft sammanlagde icke förmå föda honom och dess omgifning. Denna erfarenhet verkar ofta hos honom förtviflan och deraf uppkommer lättja och liknöjdhet, hvarpå icke sällan följa armod och brott. Utom dess mo - 3 raliska olägenheter medföra jemväl hemmansklyfning och jordafsöndring i oändeliga lotter, äfven i ekonomiskt hänseende, ganska många svårigheter vid beräknandet och utgörandet af allmänna onera. Här finnes rusthåll, sönilerstyckadt i så små delar, att ingen af de nära otaliga åboerne, äga så stort hus att rustningshästen deri kan inrymmas. Beräkningen af öfriga onera och prestationer, såsom tionde, väglagning, utgifter till allmänna byggnader och i synnerhet skjutsning är svår och hvad sista pålagan beträffar, mera omöjlig att utbekomma, emedan ingen af de så kallade åboerne rnägta underhålla ett till skjutsning dugligt kreatur. Välmågan hos åboen så väl å större som mindre jordlotten vore likväl större om icke de i lyx och lefnadssätt sökte likna ståndspersonsklassen, hvilken sednare i alla tider, kanske sämre än allmogen, beräknar sina tillgångar och utgifter. I allmänhet och i synnerhet hos slättboen, är folklynnet allvarsamt och något trögt, nied fast karaktär och fallenhet för arbete. Brännvinssupandet kan anses vara i aftagande och sällan synes, vid allmänna samlingar, någon öfverlastad. Sådant var jemväl forhållandet, äfven före nykterhetsföreningarnes tillkomst. Att desse likväl bidragit till mera måttlighet är otvifvelaktigt och för allmogen mera utpekat skammen att öfverlasta sig. Huruvida likväl håg för sparsamhet hos allmogen härigenom på samma gång blifvit vackt, tilltror jag mig icke att afgöra.
Ur engelsmannens egen mun ha vi ofta nog hört hans landt-forhållanden kallade » konstlade » och » på längden ohållbara »; hvilket ej är att undra öfver, då jordbruket till den grad försummats, att nära hälften af nationens födoämnen måste importeras, och då mer än två tredjedelar af hela befolkningen har trängt i hop sig i de osunda och redan afsky-värdt öfverbefolkade städerna, under det att den sålunda » på människor utsvälta » jorden i England och Wales till två tredjedelar äges af blott 10,207 personer. Från Skottland — som » äges » till nio tiondelar af 1,700 individer — hafva tidningarna för ej länge sedan bragt oss svårmodiga underrättelserom, huru afkomlingarne af dem, som ännu for åttio år sedan voro jordens egare enligt landets dåvarande tradition och ratt, drifvit8 i ytterligt elände och till hungerrevolter genom ett öfvermodigt stor-jordegaredömes lika förfelade som egoistiska hushållningspolitik. Och slutligen — för att fatta mig kort — ar det oss alla väl bekant att den ryske bonden står sig materiel t långt sämre nu än fore lifegenskapens upphäfvande samt att han, tack vare en oerhörd skattebörda och penningelånares barbariska ocker, fruktans värd t raskt förvandlas i en jordlös proletarier; och vi veta att likartade missförhållanden alstrat i Tyskland samma rop efter » jordens nationalisering » som i England, samt att regeringen i Italien funnit det nödvändigt i åratal låta en särskild kommission utföra en väldig undersökning om de forderfliga verkningarna af » latifundia ». Men hvad vi — trots det att den social-politiska atmos-faren sålunda är full af * agrarfrågor » — i allmänhet icke kanna, det är landtforhållandenas värkliga natur i det sköna, fruktbara och rika Frankrike. Hvad detta land beträffar, gå vi nämligen omkring med en del inlärda meningar, som merendels icke blott illa motsvara värkligheten, utan äfven ofta hindra oss från att rätt uppfatta och bedöma denna senare i^ de mest påtagliga fall.
Dessutom är i nämnda Kongl. Kungörelse föreskrifvet: att alla af uppbördsmännen meddelade attester och qvittenser böra vara in duplo utfärdade, så att den betalande må till sin säkerhet behålla ett exemplar; all underdomslolarne skola inom Januari månads slut hvarje år lili Hofrätten och Landshöfdingen i orten öfversända förteckningar å de under föregående året ingifne gåfvobref, testamenten och fideikommiss-författningar m. m.; börande vid förteckningarne, som till Hofrätten insändas, uppbördsmännens attester och qvittenser vara bifogade. Vidare skola uppbördsmännen inom Januari månads slut till E. K. Maj-.ts Befallningshafvande inskicka förteckningar öfver alla under nästförflutna året af dem utfärdade attester och qvittenser, samt deruti särskildt anmärka de orsaker, som hindrat indrifvandet af de belöpande algiflerna; varande slutligen åtskilliga föreskrifter meddelade om dessa handlingars granskning m. m. Hvad särskildt beträffar Stockholm, så skola förbindelserna för bevillningen aflemnas direkte till Riksgälds-kontoref, men deremot förbindelserna för stämpelaIgiflen ingifvas till Ofverståthållare-embetet. Då nu, såsom ofvan är nämndt, omförmälda nådiga Kungörelse äfven skall tillämpas i afseende på stämpelafgiften för testamenten, mäste hvar och en som erhål lit så beskaffadt testamente, alt bevillning och stämpelafgift derför bör erläggas, ställa särskild löflesförLindelse lör hvardera af dessa afgilter, hvarefter det åligger uppbördsmännen, att på löreskrihet sätt afgifva särskilda redovisningar för de förbindelser, som afse bevillningen och särskilda för dem, som angå stämpeipappers-afgiflen, enär de förra skola ingå lill Riksgälds-konloret men de sednare till Stals-kontorel.
Jag vet icke, huru det kom sig: jag kände för merskan vid min sida, men hon fortsatte: » Men där kommo snart andra dagar. Jag ett ögonblick en ny kraft fylla mitt hjärta och växte upp och blef äldre; tiden började komma, lifvet åter få värde och mål. I nästa sedå jag skulle förverkliga mina stolta barndomskund kände jag mig famnas af ett par starka drömmar. Jag gick där och väntade på armar. Sedan dess glänser den gyllene troDet var en inspirationens gudagåfva, men den kom icke. hetspanten på mitt finger. Kraften, som jag så säkert trott mig ega, ville härlig tid, den första, som nu följde. Ett aldrig icke framträda. Det blef mig för hvarje anadt lugn rådde i mitt hjärta, jag började åter dag allt mera klart, att jag icke ens var en duglig att drömma som i barndomens dagar. Men medelmåtta. Med fasa såg jag alla mina det varade icke länge; de gamla, allt för bedrömmar gäckade, mitt lifs mål förfeladt. rättigade tviflen på mig själf döko åter upp. Förstår ni nu, hvarför lifvet icke har något Och till dem sällade sig nu ett nytt kval; i värde, hvarför Wesijärvis vågor äro så underbörjan som en stilla hviskning, men snart allt högre och högre hördes där en röst, som sade: bart lockande. » » Ja, jag kan måhända förstå det, » återtog hvad har du gjort, huru vågade du taga steget Otto LincivallS SyTooJbLÖI-SJtL£ta2LOLol H a m n g a t a n 14, ut på ett område, ' det du icke är värd att beträda? SS,- " blef den stund, då jag trott mig finna frigörelsen från min oro, i stället en källa - fcrVr ' nytt lidande. Säg, är det underligt då, att jag kan som det högsta goda önska mig döden? Den skulle ju rädda mig från att göra en människa, kanske flere olyckliga. » Hon såg upp och betraktade mig med sina klara strålande ögon. Jag mötte så lugnt jag kunde hennes blick och svarade: » Ni talar syndigt, väninna! » » Syndigt! » ropade hon. » Kan jag rå för, att slika tankar uppstå i mitt hufvud?
Af inkommet och nu uppläst protokoll, hållet vid Ståndets Elektorers sammanträde denna dag, inhemtades, att till Suppleanter i Expeditions-Utskottet blifvit utsedde vice Talmannen Biskop Annerstedt, Professor Carlsson, samt Prostarne Melander och Berlin, hvilka ega att, vid inträffande förfall för Ståndets ordinarie ledamöter i sagde Utskott, derstädes inträda och tjenstgöra, hvarom Protokollsutdrag i vanlig ordning expedieras skulle. S. D. Remitterades till Expeditions-Utskottet, för iakttagande vid Riksdagsbeslutets uppsättande, Kongl. Maj-.ts denna dag å Riks-salen meddelade Nådiga svar, i anledning af åtskilliga vid innevarande Riksdag antagna lagförändringar. Prol.-Utdrag den 21 December 1857. S. D. Föredrogs Utdrag N:o 491 af Vällofliga Borgare-Ståndets Protokoll den 19 dennes, hvaraf inhemtades, att bemälda Riks-Stånd, vid pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 176, angående ett ytterligare lån af allmänna medel åt Nora-Ervalla jernvägsbolag afslagit nämnde Utlåtande oell beviljat till sagde jernvägs-bolag ett lån af 75,000 R:dr Riksmynt, att utgå under samma vilkor, som finnas bestämda för det af samma bolag från Riksgälds-kontoret förut utbekomna lån å 100,000 R:dr Banko, samt inbjudit de öfriga Riks-Slånden, alt i detta Borgare-Ståndets beslut sig förena; men Preste-Ståndet, som ej fann skäl frånträda sitt i ämnet lättade beslut, lade inbjudningen till handlingarne. S. D.
15 dragen samt skjulsoch gästgifveri-hållningen derstädes redanden 4 Mars 1856 upphört, förordnat, att den till understöd för samma gästgifveri anslagna ränta, som vid skjutsnings-skyldighetens förflyttning från Sjögestad till den närbelägna gästgifvaregården Berg icke blifvit tillerkänd hvarken skjutslaget eller sistnämnde gästgifvaregård, skulle till Kronan indragas samt i jordebok och räkenskaper, såsom Kronans behållning, omföras och af fögderiets krono-uppbördsmän framgent debiteras, uppbäras och redovisas; så hade Kongl Kammar-kollegium, genom berörde utslag, Landshödinee-embetets omförmälda beslut fastställt, Stats-Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande och dervid fästat uppmärksamhet vid det förhållande, att då, utom de friheter, sorn blifvit gästgifvaregårdar i allmänhet tillförsäkrade, såsom roteringsfrihet m. m., särskilda förmåner, t. ex. anslag af räntan utaf andra hemman, blifvit några gästgifverier förunnade, sådant antagligen skett med hänsyn dels till beskaffenheten af de hemman, som fått sig ålagdt att uppehålla nämnde inrättning, dels ock till tyngden af detta åliggande i hvarje särskildt fall. I betraktande häraf synes det Utskottet ej vara något skäl hvarföre icke vid flyttning eller sammanslående af gästgifverier den till det fordna gästgifveriet anslagna ränta eller andra särskilda förmåner kunde till Kronan indragas, så vida hinder derför icke möter af förut gjorda utfästelser samt den nya anstalten ej finnes vara i behof af sådant understöd; och då en sådan flyttning eller sammanslående af gästgifverier icke har till ändamål att förändra de skjutsnings-skyldiges åligganden, torde dem icke kunna tillerkännas annan rätt till nämnde anslag efter det en sådan åtgärd blifvit vidtagen, än den de förut tilläfventyrs egt; men då motionären icke ens uppgifvit något fall, då en förmån af ifrågavarande beskaffenhet förut blifvit de skjutsningsskyldige förunnad, får Utskottet hemställa att motionärens framställning ej må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
2 [| la kr., nu utkommen. pl Isi En samling bref. hvilka. en alexanE) IVIot mygg skyddar man sig bäst «jj drisk judinna, under sitt vistande " genom nejlikolja. " g i Jerusalem på Herodes tid skref 5 | till sin fader, en rik jude i Egypten, g ~ och i hvilka hon såsom ögonvittne § berättar alla händelser och undera Eva v. S. Den ryska läkare, som rekombara tilldragelser ur Jesu af Na~ menderat lingonrisdekokt mot reumatism, använder den i styrka at 1:8, och ger däraf S zarets lif från hans döpelse till j | 2 — 3 glas dagligen. Det torde dock vara skäl Höstterminen börjar den 16 september. Såväl nybörjare som mera försig§J hans korsfästning, af professor J. g] att åtminstone i början använda en mindre Hj H. I n g r a h a m. Till salu i alla É kvantitet. Lingonriset bör vara färskt. komna elever mottagas och undervisas i vanliga skolämnen, handarbete och Intressent. Man kan ej med bestämdhet m boklådor samt hos bokförläggaren Isi träslöjd. Gossar beredas till elementarläroverken. Anmälningar mottagas frebegränsa tiden till dag eller ens vecka. Det Lärokurser för barn, Läkareråd. Vendia S. Använd de medel, som föreskrifvits för fotsvett i svaret till S. B. i n: r 5. Betty. 1) Lämpligast till någon specialist i fruntimmerssjukdomar. 2) Ortopediska instistutet, Brunkebergstorg. 3) Se svar till Phyllis i n:r 13. Svea N. Se svar till Naemi i n:r 6 och n:r 8. Ebba. Lägg hvarje kväll på lappar, tjockt bestrukna med borvaselin (10 %) och fäst dem med gasbindor. D.r — rf. Frågor. Kan någon af Iduns läsarinnor gifva beskrifning på » kitt » eller något annat medel att sätta ihop söndrigt porslin, glas och stenkärl, vore jag mycket tacksam. Karin. Huru beredes getost? Och huru bör den förvaras för att erhålla verkligt gammal smak? Landsortsbo.
På dessa skäl hafva motionärerne föreslagit, Olof Olsson att auktionerna måtte få fortgå till klockan 11 om sommaren och till klockan 9 den öfriga tiden af året; J. Smedberg att antingen den öfverklagade bestämmelsen måtte helt och hållet upphäfvas eller ock tiden för auktionernes afslutande utsträckas till klockan 10 på aftonen alla tider af året, samt Erik Olsson att auktionerne finge från den 1 Mars till den 15 Oktober hållas tili klockan 10, och under den öfriga tiden af året, till klockan 8 på aftonen. Vid 1847 och 1848 årens riksdag voro motioner väckta angående utsträckning af den genom Kongl, kungörelsen den 5 Mars 1831 bestämda maximitid för auktioner å landet; men i betraktande deraf, att de utbjudna varorna vid utropen borde kunna behörigen skådas och till sitt värde uppskattas, samt af nödig omtanka för ordning och skick vid de af auktionerna föranledda folksamlingar, ansågs något vidare afseende å motionerna ej kunna fästas, än att hos Kongl. Majit i underdånighet hemställdes, att rättigheten att intill klockan 9 på aftonen fortsätta auktioner å landet, skulle inträda den 1 Mars i stället för den 15 i samma månad, som förut genom Kongl, kungörelsen den 5 Mars 1831 var bestämdt; Och blef, i enlighet med denna Rikets Ständers yttrade åsigt, kungörelsen af den 22 September 1848 af Kongl. Majit i nåder utfärdad. Då ensidigt är, att kronobetjeningen, så vidt sig göra later, måtte vid auktionsförrättningar närvara, till förekommande af oordningar och oloflig bränvinsförsäljning; men både kontrollen härvid, sedan mörkret inbrutit, för kronobetjeningen betydligen försvåras, och ej heller af desse tjenstemän, i betraktande af de mångfalldiga göromål, som dem åligga, kan förväntas, att de under en längre på aftonen utsträckt tid skola å auktionsstället qvardröja, får Utskottet, som anser de föreslagna förändringarne hvarken nödige elier nyttige, vördsamt hemställa, att de väckta motionerna ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Nåder bifalla det nu gjorde förslag om ny rotering i Jemtland och under vilkor, att, intilldess densamma hinner verkställas, roteringen och rustningen prassteras, på sätt nu eger rum, måtte till lindring för roteoch rust-hållarne i nämnde provins bevilja ett årligt anslag af 4,000 R:dr, att ifrån Riksgälds-Contoiret utgå, under 3:ne år, inom hvilkas förlopp afvitlrings-verket i Jemtland, enligt derom meddelda uppgifter, lärer hinna fullbordas. Slutligen hafva Utskotten icke ansett sig sakna skäl till hemställan: att, i den underdåniga skrifvelse, som till Kongl. Majit kommer att i förevarande ämne aflålas, Rikets Ständer ville anhålla, det Kongl. Majit täckes fusta Nådigt afseende å deras nu åter förnyade önskningar och tillstyrkanden i detta mål samt dertill lemna bifall, enär fara är, att Jemtländska provinsen eljest till undergång utarmas. Stockholm den 11 September 1840. Stalssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskoltens Betänkande> N\o 26, 9 N:o 26. Auli. till Exp. Utsli. d. 12 Sept., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om befrielse frun rotering för Torps Fresigård å Dahlsland.