Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fru Reis rörde vid ringklockan och hon hoppade till vid ljudet däraf. Sopptallrikarne skulle tagas bort och en ny rätt serveras. Värdinnan gaf henne en liten menande och uppmuntrande nick då hon kom tillbaka in i salen. Hon märkte Hannas oro och trodde, att den härledde sig af blyghet. » Men min bästa bror » — s a d e herr Reis skrattande, när gästen serverat sig af kötträtten. » Det påstås att en resande tål mycket, men det kan då icke tillämpas på dig. Det där är j u portion för en fluga. » Hanna hörde ej hvad s \ ai han fick på sin anmärkning, ty hon var redan på väg ut med ett fat i handen, men hon visste nu, hvem den främmande var, och hon önskade blott att måltiden väl vore slut, så att hon finge draga sin tillbaka. Hur dåraktig hade hon också varit, som utsatt sig för ett dylikt äfventyr! Månne han känt igen henne? Men elfva år hade nog förändrat henne mycket — och dessutom den dräkt som hon bar. Att hon blifvit fattig, hade han kanske hört, men knappast kunde han ändå tänka sig, att hon tagit plats som huspiga, ehuru detta kanske för henne själf varit bättre än att som nu gå, nästan som en tiggerska, ur hus, i hus. Då desserten var serverad och hon slutat sin tjänstgöring med att bära in kaffe samt likörer, drog hon sig åter tillbaka till arbetsrummet, men hon var så medtagen af sinnesrörelsen, att hennes händer skakade, så att hon knappast kunde föra sin lilla hammare. Hvad han såg manlig och präktig ut! Men hans hår var redan litet gråsprängdt, ehuru han ej kunde vara mera än fyra eller högst fem år äldre än hon själf. Hon hörde nu hans röst på afstånd, och den inverkade på hennes nerver som tonerna af en gammal kär, välkänd melodi. Troligtvis hade han haft mycket att kämpa emot, innan han kunnat hinna den position i lifvet, som han nu synbarligen intog. Han hade varit midt i det brinnande verksamma lifvet, under det hon helt obemärkt smugit sig fram på dess / skuggsida. Därför bar han också adelsmärket på sin panna, under det hon.
Hofmarskalken reste snart bort igen, och jag tänkte aldrig mera på det der, förrän flere år derefter, en månad sedan grefvinnan var död Jag mins det så grannt – jag stod ändå i köket och späckade en orrtupp, som hofmarskalken skjutit om morgonen, och tänkte ändå i mitt sinne, att om det inte varit han sjelf som skjutit honom, så hade det aldrig varit värdt att komma fram med’en, ty han var gammal och seg som skam sjelf – då Larson kom in i köket och sade helt handlöst: ”Adjö jungfru Christin – se jag var icke gift med salig Bergen då ännu – nu reser jag åt Stockholm”. Lycklig resa, sa’ jag, utan att vända mig om, för jag trodde aldrig att det var hans allvar, han brukade jemt ha så mycke gyckel för sig den der tiden; men då sa’ han: ”Nenej, jungfru Christin lilla, det är nog sannt hvad jag säger om Söndag är jag i Stockholm så visst, som att jag nu står här”, med så ordentlig röst, att jag vände mig om och såg att han var resklädd; ”hvad i herrans namn, skall hofmarskalken resa nu straxt i qväll, utan att man vet ett ord om’et förut”, frågade jag rigtigt förargad för orrtuppens skuld, som jag tänkte att jag stått och slitits med för ingenting. – Nej bevars, hofmarskalken blir nog der han är åtminstone tills jag kommer igen, så han får se hvad jag har med mig tillbaka åt honom, – sa’ Larson; det der gjorde mig rigtigt nyfiken, skall jag säga, allra mest som han inte ville ut med någonting, utan bara skrattade och sa’ att han skulle hemta en liten fästman åt mig men som Larson och jag den tiden voro liksom litet goda vänner, och hade vårt för oss så berättade han mig ändå alltsammans, när han kom in i min kammare för att ta’ sig ett litet resmål, som jag lagat till åt honom i största hast – Nåå? – sade Didrik med temligen mycken nyfikenhet i sin röst, stödde armbågarne emot bordet och sträckte ut benen i så beqväm ställning, som hennes lilla hårda stol medgaf, för att kunna åhöra hushållerskans förtroende, hvars längd han anade.
3 Hvad angår denna redovisning, i fråga hvarom Rikets Ständers sistlidne år för O o7 o samlade Revisorer vid granskning af Utrikes-Departementets räkenskaper förar 1859 anmärkt att verifikationer saknades för de såsom expektanslöner, reseoch kurir-kostnader samt extra utgifter uppförde poster och förmenat att sådant vore stridande emot Rikets Ständers afsigt vid anslagets beviljande, får jag, som icke kan hysa den aflägsnaste önskan att från Rikets Ständers och deras delegerades granskning undandraga hvad som för densamma skäligen kan och bör framläggas, härmed föreslå den ändring i hvad hittills varit brukligt och genom den af Kongl. Maj:t den 27 April 1858 i nåder gillade Instruktion för Chefen för Utrikes-Departementets Kameralafdelning stadgadt är, att icke blott de i räkenskaperna under rubrikerna expektanslöner och tillfälliga uppdrag samt reseoch knrir-kostnader uppförde utgifter, utan äfven Beskickningarnes extra utgifter, hvartill hänföras understöd åt nödställde landsmän, kostnader vid förefallande högtidligheter, resor i tjensteärenden inom det land, der Beskickningen är anställd, med flere kostnader, oundgängliga för fäderneslandets gagn och upprätthållande af nationens anseende, underkastas de allmänt gällande grunderna för statsmedels redovisning, dock under förutsättning att, då en i alla detaljer genomförd och verificerad redogörelse för resor och kostnader, bestridda utom riket, icke kan åstadkommas, samt de extra utgifterna ske genom Eders Kongl. Maj:ts Beskickningar, och andra uppdrag af ifrågavarande beskaffenhet ej heller lemnäs åt andra än pålitliga och redbara personer, behöriga qvittenser af dem, som från Utrikes-Departementet emottagit godtgörelse för tillfälliga uppdrag, för reseoch kurir-kostnader eller för extra utgifter, skola anses vara såsom verifikationer tillfyilestgörande. För den händelse att Eders Kongl.
Nar en sådan undersökning blifvit verkställd, hvilket bör kunna ske med de former, som redan i författningarna för en dylik undersökning finnas föreskrifna, ar det gifvet, att en gång för alla blir bestämdt, till hvilka hemman kyrkorna och till hvilka hemman Kronan äger städselrätten, och dermed skulle alla de klagomål upphöra, sorn nu under 2tne riksdagar i anseende till denna fråga låtit höra sig. Jag vill ej yttra mig, huruvida detta ärende i Konungens Conseil blifvit behandladt med mer eller mindre noggrannhet, än något annat. Jag tror, att ett sådant yttrande på detta rum hvarken tillkommer mig eller någon annan enskild ledamot af Ståndet. Hr Rosenblad har icke förnekat de skäl, IJtskmfframställt, jutan hufvudsakligen hållit sig Jjill dem, Den ai Augusti. 323 motionären framlagt. Det må vara möjligt och äfven troligt, att motionären ej liar samma kameralkunskap som Hr Rosenblad; men en stor del af hans skäl finnas anförda af Just.ombudsmannen i dess vid sisla riksdag afgifna berättelse, och jag tror derföre, alt han ej så mycket försyndat sig mot kamerallagstiftningen, som Hr Rosenblad påstått. Att denna undersökning skulle föranleda till partitider, hvilka Hr Rosenblad måtte hafva menat, då han talat om de tider, som förut varit, anser jag ej kunna komma i fråga. Jag tror, att pröfningen komme att ske i KammarColhm, oell supponerar, att derstädes en lugn pröfning vore att förvänta. I anseende dertill, och då Hr Rosenblad sjelf medgifvit, att betänk, ej innehåller någon oformlighet, samt han ej kunnat ådagalägga, alt ifrågavar. undersökning icke är af behofvet påkallad, kan jag, som sökt jemnföra de olika utlåt:n i delta ämne, hvilka varit för mig tillgängliga, men dervid icke funnit tillräcklig grund för sakens bedömande, icke annat än anhålla om bifall till Utsktns betänk. Gr. Posse, Arv.: De skäl, Hr Rosenblad anfört för att få ifrågavar. betänk, afslaget, anser jag mig icke böra upptaga lill vederläggning, emedan, i händelse R.
Den som flyktar frän en orr til annan, bör owägerligen förete Lommmhens i den ort, der han sednast warit, intyg huru hans behällna inkomst det föregäende äret ansetts. ro, öäom. För de Hemman och Lagenheter, Bruk, kabriHusr och sä widare, en skattskyldig ä andra orter innehafwer, och hwilka til Hemmantal, eias;- och beskaffenhet böra noga upräknas, utsattes särskildt hwad afhwarje sadan i annat xL,ing8-OistiiA belägen Egendom honom i behällen inkomst rilflutit, likwal utan afdrag af ranta pä skuld, den han i stället uti den summariska upgiften ä hela sin behållning afräknar. n. klom. Ilpgiften skall äfwen utmarka dem af en sädan persons Barn, ?ux>iller, Tjenstefolk eller andre som tilhöra deh hus eiler omwärdnad, och han wet bafwa någon särffild behällen inkomst af minst 50 R:d. läanco om äret, hwilken han såsom Far, Förmyndare eller Husbonde bör anmäla, samc för Bewillningen af Barns och kuxill8 inkomst tillika answara. i2. k4om. Den som underläter afgifwa den nu sälnnda stadgade förteckning, efter dertil föregången - ?5Zv Den zr Mars. gängen tidig kungörelse, hwilka stall wara ärföljd af noga underrättelse om alla detze förestrifne styl» digheter, plikte 2 R:d., och den, som skulle befinnas nägot undandölja af hwad han til laxerinF bordt anmäla, ware förfallen, första gängen til dubbel Bewillnings erläggande emot hwad han sökt Kronan undandraga, andra gängen tredubbel, tredje gängen fyradubbel och sä widare, hwaraf Kronan undfär hwad henne i Bewillning bordt tilkomma, och aklagaren det öfriga. Brister Åklagare» i bewis böte hälften häremot. iz. iVlom.
Hos Bonde-ståndet, inom hvilket jemväl den åsigt blifvit yttrad, att antagandet af det för Rikets Ständer framlagda förslag till ny brottmålslag borde föregå anvisandet af ytterligare anslag till cell-fängelsers uppförande, äfvensom att en noggrann uppgift på kostnaderna för detta fängelse-systems fullständiga införande bort af Utskottet meddelas, har i öfrigt hufvudsakligen blifvit yrkadt, att det föreslagna belop - Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 166. 3 pet måtte nedsättas till hälften och denna summa användas dels till fullbordande af redan påbörjade fängelse-byggnader och dels till uppförande af ransaknings-häkten efter cell-systemet, företrädesvis å landet, der sådana vore behölliga; hvarförutan 2:ne talare yrkat, att, intill dess ändamålsenligheten af redan uppförda cell-fängelser blifvit godkänd och ofvanberörda utredning kunde Rikets Ständer tillhandahållas, ytterligare anslag icke måtte för ifrågavarande föremål beviljas. Vid öfvervägande af hvad sålunda, till stöd för återremisserna, blifvit anmärkt och yttradt, har Utskottet funnit hos de 3:ne serskilda riksstånd, som återremitterat betänkandet, den mening uttryckt, att en fullständig utredning, omfattande hela fängelse-systemet och de för dess ordnande erforderliga kostnader, borde af Utskottet för Rikets Ständer framläggas. Utskottet, som ansett denna fråga icke kunna annorlunda än i sammanhang med förslaget till ny straff-lag fullständigt hehandlas, har så mycket mindre kunnat finna omförmäida utredning nödvändig för pröfningen af anslagets behöflighet, som, med ledning af de i den Kongl, propositionen förekommande upplysningar, det torde kunna antagas, att kostnaderna för fullbordandet af de cell-fängelser, hvilka för närvarande öro under byggnad eller blifva af behofvet oundgängligen påkallade, komma att vida öfverstiga det af Utskottet föreslagna belopp.
Hvad vinnes med den föreslagna förändringen? Hvilket är målet? Hvad är den egentliga afsigten? Huru skall detta förslag kunna tillämpas utan oreda i förvaltningen, utan en sammangyttring emellan de administrativa och representerande statsmagterna. Då man under discussionen i Utskottet erfarit de politiska skäl, som framkastats af dem, hvilka medverkat till beslutet, synes frö till den oreda, till det osammanhang, som måhända slutligen gäller de vigtigaste och de ömtåligaste delar af samhällsfördraget, af den grundlag, som ännu gäller; hvarföre jag ock ej ett ögonblick tvekar att öppet och offentligen frikalla mig från att hafva medverkat till det förslag, som Utskottet afgifvit.” Af Herr af Harmens: ”Instämmande i Frih. von Krcemers reservation, får jag likväl tillägga, att, som frågan om större eller mindre del af Extra-ordinarie Stats-inkomsternas ingående till Riksgälds-Contoret varit väckt vid hvarje Riksdag alltsedan år 1816, och densamma vid innevarande Riks-möte i gjorde motioner fått den utsträckning, att Statens ordinarie inkomster äfven skulle undandragas Kongl. Maj:ts ”disposition,” synes det vara angeläget alt behandla denna fråga på ett sätt, som undanrödjer dess återkommande för framtiden. Sedan Rikets Ständer, under sistförflutne Fem Riksdagar, icke ansett 64 §. Regerings-formen hafva lagt hinder i vägen för frågans behandling annorledes, än på sätt 75 §. Riksdagsordningen innehåller, synes ingen annan utväg återstå, än att till Kongl. Maj:t ingå med en så beskaffad underdånig skrifvelse, som den, hvilken af Högloft. Stats-Ulskottets majoritet blifvit ogillad och hvilken i Herr Professor Thomanclers reservation förekommer.
Såne; Contoir cd) (tn billion för Cftalmö £åne;©ontoir, allt mot 5 procenta ranta, <0 om $3anFen» på uplåning grundade difcontering för fjanbeln od) ben (förre rörelfen, enligt följande gufrDitdbeffåmmeljer: 1) fånen uptagaö få roal tvid $Banfen i ©tocfljolm, font tvid Såne;©en; toften i ©ötljeborg och ^Dlalmö mot obligationer a 2, gögff 3 procenta ranta, i fulla 125, 250 od) 500 9å;dr^tal, under ömfefidigt förbehåll af 3, l)ög|i 6 manaderö upfagning od) med tvilfor, att rantad beråfnande å upfagdt lån, genaff efter för fallodagen upljör. 2) af uplåntngené f>ela belopp, utgörande ljögff ^re billioner, under för; begåfl lifrnål, ott icfe mera uplånaö, ån font, i föreffrifiven Sånetvåg, fan åter utgå, affesS tvid pag tiva tredjedelar för utlåningen tvid «£)uftvub;©ontoi; ret i ©toeffjolm, 4 för Såne^Contoim i ©ötljeborg od) r\ för Såne;©cntoi; vet i Sftalmö; fjroilfa proportioner lirivål funna federmera af 35anco;$ullmåg; tige jemfaS od) förandra^. C9) 66 O utlåning ffer på Ijogft 4 månaber, utan omfattning, mot fjppotfjef af Smotgningar meb accept etter förjfrifningar meb Borgert, till ett majrimuttt af hög|t 20,003 Rcbr för Såntagare och 20,000 för 3nvtgningggifvare, Ole* eeptant, görfPrifningg*uÉgifvare etter £öfteginan„ få att 40,000 R:br fclifver
Vid den i förra berättelsen jemväl omnämnde preliminär-undersökning, sorn, på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes framställning, Eders Kongl. Maj:t tillåtit Chefen för Norra Vägoch Vattenbyggnads-Distriktet att, i sammanhang med inspektion af åtskillige i orten pågående vägoch valtenaftapp - 7 »ingsarbeten, anställa lill utrönande huruvida skäl kunde förefinnas att anställa detaljmätningar för åstadkommande åf plan och förslag till en farled genom Ströms stora vattendrag i Norra Jemtland, emellan Stamsele i Ångermanland och Thunsjön i Norrige, förekomma så många och betydliga hinder, att förslaget om kanalisering af detta vattendrag, hvarigenom åsyftats alt kunna sammanbinda Östersjön och Nordsjön, af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader ansågs böra förfalla; hvaremot, och då en lika önskvärd, som för orten nyttig förbättring i kommunikationen utefter detta långa vattendrag med skälig visshet förmodades kunna åstadkommas medelst rensning och utvidgning af strömmarne emellan Stamsele och Ström, äfvensom strömdraget Stuckan, samt anläggande af vägar, så öfver Bågedet och Gäddedet, som emellan Båtstaden, Qvarnbergsvattnet och Thunsjön, — Styrelsen hos Eders Kongl. Majit i underdånighet hemställt, om icke en viss summa, af de Lill Styrelsens disposition ställde medel, linge af Styrelsen användas i och för anställande af detaljundersökningar och arbetsplans uppgörande i nyssbesagde hänseenden; och sedan Eders Kongl. Maj:t i nåder bifallit denna underdåniga hemställan, har Styrelsen under den 9 April 1849 förordnat Kapitenen och Riddaren P. G. af Bierkén att besagde undersökningar verkställa och fullständig plan och förslag till arbetenas utförande upprätta; men efter hvad Kapitenen af Bierkén, i anledning af derom gjord erinran, nu anmält, skall, ehuru undersökningarne på stället afslutades förlidet år, sådane hinder för planritningarnes kompletterande mött, att Kapitenen icke ännu kunnat plan och förslager till Styrelsen insända, eller vore i tillfälle att resultatet af de hällne undersökningarne meddela. I afseende på Länets allmänna indelning har endast i ecklesiastikt hänseende skett några förändringar.
Om Jemtlands Regemente skall kunna användas lika som den öfriga Svenska Arméen, och det gamla vilkoret för dess rotering, eller manskapets användande endast inom Landskapet, upphäfvas, anser Herr von TSrne ingen annan billig grund för det nya förhållandet emellan Kronan och Rotehållarrie kunna af Konung och Ständer Stalssamt Oec.-Utsk. Uti. N:o ti6. 3 fastställas, än den Kongl. Maj:t redan ar 1806 uppgifvit, eller: jemlikhet med Roteringen i det öfriga. Riket, hvilken princip Rikets Ständer, genom deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, den <il Maj 1 8 1 8 , synas hafva godkänt. Herr von Torne, som upplyser, att i Jemtland endast 93 personer räknas å hvarje qvadratmil, och att, Conscriptionen oberäknad, hvar rpde mantalsskrifven karl der är Soldat, yttrar den öfvertygelse, att efterföljden af de grunder för det nya Roteringsverkets upprättande, som af Utskotten blifvit föreslagne, skulle leda till den största »rättvisa, och i verkställigheten möta en mängd svårigheter genom grannlaga undersökningar i andra Län, hvilka för Konungens Befallningshafvande i Jemtland skulle borttaga en dyrbar tid, sorn kunde och borde bättre användas; och Talaren slutar med att alternativt tillstyrka Herr Friherre af Nordins förslag, enligt hvilket den vidare behandlingen af detta ärende, intill nästa Riksdag, måtte i underdånighet varda ät Kongl. \laj:t öfvertemnad. 3:0 Af Herr Friherre Cederström, Jacob, som , med åberopande hufvudsakligen af de skäl til! ogillande af Utskottens tillstyrkanden, som i Herr Friherrens reservation äro utvecklade, anser det af Herr Friherren i samma reservation framlagda förslag innefatta allt hvad som för närvarande billigtvis kan fordras eller beviljas. 4:0 Af Herr Nordenfalk, Johm, sorn, med 4 Staissamt Oec.-Utsk. Uti.
Onekligen är passevolancen tillkommen utan någon tractat med utländska magter, hvadan äfven granskningsrätt af passevolancefonden lika onekligen tillkommer Ständerna, hvilka aldrig frånträdt denna rättighet. Den har blifvit dem betagen genom en missledande Rådgifvares åtgärd, hvilken vi vid detta tillfälle icke äga rättighet att vederlägga, men endast kunna beklaga. Likväl förundrar det mig högligen, huru detta nekande tili Ständernas granskningsrätt kunnat fortsättas, sedan Regeringen medgifvit, att passevolancefonden utgör statsmedel. Denna granskningsrätt är likväl vilkorligen medgifven, och det är detta vilkorliga medgifvande, jag mäste klandra, emedan det icke står tillsammans med Ständernas allmänna granskningsrätt af statsförvaltningen. Att försvarandet af denna rättighet å Ständernas sida skulle stämplas såsom en orättvisa, hade jag icke väntat, allraminst af en person, som är Konungens Rådgifvare. Det kunde besvaras på ett annat sätt, om jag sä ville. Jag vill slutligen erinra, att, ehuru 68 Deli io April f. m. jag fäster mindre vigt vtd siffran, men deremot högsta vigt vid principen, jag likväl får fästa StalsUtsk:s uppmärksamhet på dessa medels existens, så att de må blifva använda till Bikets sanna nytta. Gr. Cronhjelm: Frih. v. Schulzenheim har sökt per analogiam bevisa, att Ständerna genom afslag å en motion skulle hafva medgifvit motsatsen af hvad motionen åsyftade. En sådan bevisning tror jag icke analogt må utsträckas huru långt som helst. Jag skall närmare betrakta förhållandet med betänkandet N:o 72. Det föranleddes af K. Propos., hvaruti K. M. förklarade, att någon granskningsrätt af gamla passevolancefonden icke kunde medgifvas; ett förklarande, som K. M. dessutom flera gånger ofticielt afgifvit. I sammanhang med den Nåd.
De personer, som, enligt 58 §, ega att, i afseende på bränvinsbränliing, visila tioner och beslag göra, vare berättigade, när de för kronans rätt och till controll emot underslef anse sådant nödigt, alt i stad eiler på landet låta ånyo uppmäta förut uppmätt och stämplad bran vinspanna. Finnes dervid annat innehåll, än stämpel och betyg utmärka, ansvare justerare, som ofvan i 15 och 21 §§ sagdt är, och vare egaren saklös, såframt han icke i underslefvet bevisligen deltagit. Tredje Artikeln. Om Bevillnings-afgifterne. § 26. Med afseende å den af verknings förmåga, som för de serskilda classerna af bränvinsbränningsredskap blifvit antagen: att nemligen Med redskap af v sta classen af verkas 8 gånger pannans rymd i månaden. 2:dra d:o 12 d:o d:o 3:dje d:o 24 d:o d:o 4:de d:o 36 d:o d:o 5:le d:o 72 d:o d:o samt att inom hvardera af förestående classer af verkningsförmågan ansetts fördubblad genom begagnande af ångapparater, beräknas af giften för de enkla patinorne till och med i5 kannors pannan efter tre runstycken för 68 Ber.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ehon.-Vtskotténs Betänkande, N:o t. hvarje kamm bränvin, som med dem, enligt förestående beräkning, kan till'verkas, hvilken afgift derefter ökes med \:dels rst. för af verkningen af hvarje enhet i pannerymden till och med 3o:kannors pannan, samt med \ly-dels rst. för hvarje enhet i pannerymden frän sistnämnde panna till och med go.kannors pannan, för hvilken af giften sålunda blifvit 2 sk. för hvarje hamia bränvin, som ansetts kunna med densamma, tillverkas.
M. ingå med en underd. anhållan, det stadgadt varder: då laga sigte öfvergått en by, deruti boställe finnes och skiftet fastställdt blifvit, skall ekonomisk besigtning å bostället hållas och dervid utrönas och bestämmas till hvad belopp boställsinnehafvaren vid skiftet nödgats för bostället vidkännas kostnader utöfver hvad han dervid erhållit, dervid sådane ersättningar, som in natura utgå, skola uti penningar efter på orten gångbart pris värderas. Boställsinnehafvaren eger sedan, om honom så för godt synes, till det belopp, Synerättens laga kraftvunna beslut bestämmer, och mot inteckning uti bostället, uptaga ett på 20 år stäldt amorteringslån. Den för året utgående räntan och amorteringen skall af boställets innehafvare erläggas uti Maj månad hvarje år vid påföljd att, om sådant uraktlåtes, inteckningsinnehafvaren må vara obetaget å exekutiv aktion låta försälja så stor del af årets gröda, som till betäckande af räntan och amorteringen, jemte för exekutiva åtgärder erforderliga kostnader, kan behöftigt vara. Om remiss till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t får jag anhålla. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. 362 Den 23 November e. m. Frill. C reut z, S te f fan, upläste en motion af följande lydelse: Vid minnet af den snillrike Johan CHof Lagberg, går jag, att med några ord framställa naturläkekonstens vigt och betydelse, samt att upkalla R. St:rs medverkan dertill, att den idé, åt hvilken Lagberg egnade sitt lif, sin outtröttliga verksamhet, måtte finna anhängare och understöd äfven af folkrepresentationen.
Utskottet får derföre hemställa, att något serskildt anslag för rensning af Rörå elfvens forssar icke må af Rikets Ständer bifallas. Härefter har Utskottet ansett sig höra till pröfning företaga följande motioner, sorn afse företag, likartade med dem, för hvilka, pä sätt här ofvanföre är vordet omförmäldt, anslag eller lanell idrag blifvit af Kongl. Maj: t äskade, nemligen: 15:o Af herr Ekholm, sorn föreslagit, att det af Kongl. Maj:t till hämnens förbättring vid Westerås stad af Rikets sednast församlade Ständer äskade, men icke bifallna, anslag å 13,200 R:dr, nu mätte bifallas. I sådant afseende har motionären anfört, alt den till grund för Kongl. Maj:ts högstberörda framställning liggande förutsättning, att den förut befintliga hamnen skulle kunna begagnas och utvidgas, hvarför kostnaden beräknats lill 19,930 R:dr, befunnits vid närmare öfvervägande icke kunna genomföras, emedan den lifliga trafiken fordrade större utrymme. Af sådan orsak hade en ny plan blifvit uppgjord och af Kongl. Maj:t jemväl fastställd. Enligt densamma skulle hamnen förläggas på annat ställe, hvarmed början äfven skett och hvarför kostnaden, jemlikt deröfver upprättadt förslag, upptagits till 48,805 R:dr, hvilken dock tvifvelsutan komme att betydligt ökas, i anseende dertillr alt staden, för anläggningens ändamålsenliga fullbordan inom föreskrifven tid, måst inköpa ett kostsamt ångmudderverk.