Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(I; $zZa iVj.jgatan 2 7, expeditionstid 10-4), som under garanti af Stockhol~ns EllskiIda Bonk &amp; tag&amp; sip vird oc11 forvaltning af enskilda personers och kassors vardepapper. Om en person hos Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid forfallotiderna kupong e r ocll tillhalidahiller deponenten inflntna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen ntlottningar af obligationer och underrattar depo nenten i god tid, ifall en denne tillhorig obligation blifvit ntlottad, samt Iamnar forslag till ny pl~cering af det ledigblifna kapitalet. Om inteclrningar deponeras hos Notariatafdelningen anderrattar Notariatafdelningen galdenaren darom att rantorna &amp; inteckningarna skola till afdelningen inbetalas, hvarefter de medel, son1 inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notari~tafdelllingen a t t inteckningarne blifva i vederborlig tid fornyade. Om en hos afdel. ningen deponerad iateckning genom underliten fornyelse skulle forfalla, ersatter Stockliollns EnskiIda Rank darigenom uppkom~uen skada. E ' iirvarhgsafgift: 50 ore for &amp; r pr 1,000 kronor af depositionens varde, dock ej under tvfi kronor. Fiiresthndarinna: Friiken 13. Cronius. Vestra Tradghrdsgatan 19. OBS. Sarskild matsal for fruntiinmer. lamnar ' I t kvinnos rid och. upplysningar i juridiska och ekonomiska angelagenheter. - Traffas &amp; forbundets byrg 54i Drottninggatan, 1 tr. Aug. Magnusson (etablerad 1860) Fors&amp;ljningslokaler: nedra botten, en, tvci och tg * e tr. upp STOCKHOLM. Storsta lager i Norden Kulorta o, Svarta Ylleklad1Zi] lgstyger Kulorta oeh Svarta Sidentjy$ciT Schalar och Underkjolar m, m, -. Obsenera!
3 Detta fall, eller Då lönen är unDer* faftaD föränDring, beräfnaö cfjart^beloppet efter meDium af De ftjla fem årenö, tjenjlen åtföljanDe od) till taxering ttppgifne, löneförmåner, för Ijvilfa bevillning efter 2:Dra artikeln blifvit erlagD; men för conjiitutorial på behaglig ttD jfall cf)artas*ftgillatse*afgiften mara 24 procent af lönen, jemte 7 3\:Dr, motfvaranDe €anjlngebuf>r ocfj figilU penningar. äpärviD iafttageé, fyvaD ferjfilöt 9)li(ität»@taterne angår, att i De fall, Då Regementet eller Sorpfen, f)var Dm någon bejlällning meb lött på flat tillfätteS genom general<orbreS, attfeS bejla lifa meb confiitutorial. ©å *2Bi utnämne någon till bejlällning af ben be< jfajfenfyet, att lön på flat hemih ej åtföljer, eller förjl frambeleS f ottimer att åtnjutas, fyroantnber försås tjenflegraber i Armeen famt mib @tocff)olmS borger# jfaps ‘Slilitär^orpfer, belägges beröm utfärbab fullmaft eller öppet bref, utom 1 3v:br för ftgillpennittgar, meb flämplabt papper till 12+ procent (inbegripen €anjli> gebttfjr a 7+ procent) af ben lött, font åtföljer bplifa eller meb bein jemförliga beftällningar; l)tr>arrotb iafttages, att för fullmafter i Slrmeen, utan affeenbe på roib f>nMl* fet regemente ben till l)ögre grab t
Revisorerne hafva således ansett sig böra underställa Rikets Ständers pröfning, huruvida icke, i fall, genom meranämnde afsägelses nu anmärkta undanrödjande, förlust för det allmänna skulle förorsakas, någon ansvarsskyldighet derför hör komma i fråga. Slutligen och då Revisorerne funnit, att, med undantag af hvad Decharge för här ofvan anmärkt blifvit, Herrar Fullmäktige, vid alla sina åtgärder, Fullmattlsemed fullkomligt nit och ospard möda uppfyllt de af Rikets Ständer dem lemnade föreskrifter, tillstyrka Revisorerne, att Herrar Fullmäktige må erhålla decharge för den tid, hvilken nu fulländade granskning omfattat. De emot några af förestående yttranden anmälda reservationer äro uti Revisorernes Protokoll införda. Stockholm den i4 December 184 3. t På Högloft. Ridderskapets och Adelns vägnar: HUGO HAMILTON. N. A. SILFVERSCHIÖLD. G. STJERNGRANAT. L. G. v. CELSING. NILS af ZELLÉN. CARL af FORSELL, På Idögvördiga Preste-Ståndets vägnar: C. A. AGARDH. C. G. BERLIN. J. C. BILLINGDAHL; ANDERS SANDBERG. JOH. NORRMAN. M. KLINTBERG. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: AND. BERG. CARL VALLEY. J. MALMBORG. C A. KRAKAU. P. O. NORIN. JOHAN FRISTEDT. På Hederväida Bonde-Ståndets vägnar: P. ERIKSSON. A. NILSSON. J. KYLANDER. HANS HANSSON. MÅNSSON.
Vi finna bär motstycket, och båda förslagen skulle leda till samma resultat, nemi. fullkomlig anarchi. Man har här öfvervägat, huru man skulle förhålla sig, i händelse Cönstit.Utsk. fortfarande skulle underlåta att foga sig efter grundlagens bud; man bär frågat, huruvida man skulle vara nödsakad att välja ett nytt Cönstit.Utsk. eller inom Stånden redigera votertspropostr. En värd talare har kallat detta én förflugen ide". Det kan synas så, ty det är sannt, att grundlagen icke talar derom; men grundlagsstiftaren har icke heller föreställt sig ett Constit. Utsk., som skulle vägra att efterkomma grundlagen. Skulle dock den händelse inträffa, att Cönstit.Utsk., sedan det ytterligare fått betänka sig öfver saken, likväl skulle vägra att gora, hvad dess pligt fordrar, så måste Stånden vidtaga någon utväg. Man kunde lika så väl tänka sig ett StatsUtsk. som vägrade att uppgöra statsregleringen, eller ett Den 18 December e. m. 363 Bevilln.Utsk., som vägrade att föreslå bevilln.; men skulle Regeringen derföre sakna anslag? Frih. Boye har visserligen sagt, att det vore en charmant ordning, som skulle uppkomma, om man skulle välja ett nytt Constit.Utsk. Jag medgifver, att det verkligen blefve en charmant ordning i den mening, Frih. användt dessa ord; men någonting sådant uppkommer alltid, då auetoriteter, sorn äro beklädda med vigtiga förtroenden, missbruka desamma. En annan värd ledamot har visserligen medgifvit, att Stånden äga rättighet att ändra Constit.Utskrs förslag, men har deremot påstått, att de icke kunna upphäfva dem. Det finnes dock icke i grundlagen någon gräns utstakad, huru långt Stånden få gå i de anmärkntr, som ändra dylika förslag.
Man har emellertid anledning antaga, att kläderna under hednatidens första kulturperiod, den s. k. stenåldern, hufvudsakligen, om icke uteslutande, voro förfärdigade af skinn o c h hudar, såsom förhållandet j u ännu är hos de nordligaste i Europa o c h Amerika boende folken. Mot slutet af stenåldern hafva dock väfda tyger af ylle redan varit kända i Sverige, emedan fåret då fanns här som husdjur. Såsom prydnader till denna tids kvinnodräkt användes mycket ofta halsband af bernstenspärlor. Under hednatidens andra kulturperiod, den s. k. bronsåldern, bestod kvinnodräkten i Sverige af samma två hufvuddelar — kjortel o c h tröja eller kofta — som ännu i dag, åtminstone på landsbygden. Det vanligaste tyget var utan tvifvel y l l e; dock finner man mot bronsålderns slut äfven spår af linnets användande. Om de prydnader, som under stenåldern stodo den svenska kvinnan till buds, voro föga lysande, äro däremot smyckena från bronsåldern så mycket mera präktiga och omväxlande. Hufvudsakligen äro de förfärdigade af guld o c h brons. Kvinnodräkten under hednatidens tredje o c h sista kulturperiod, den s. k. järnåldern, synes varit ganska lik den, s o m ännu brukas på landet. Utom skinn och pälsverk begagnades ylle-, linneoch sidentyg, ehuru sidentygen naturligtvis voro stora dyrbarheter. Kläderna sammanhöllos vanligen med nålar eller spännen o c h icke, såsom nu, med knappar eller hakar. Som prydnader buros under denna tid ringar, hängsmycken m. m. af guld, pärlor af skilda slag o. s. v. Under periodens senare del eller vikingatiden utväcklades en lyx och en prakt, som äro ägnade att väcka förvåning. Broscher, spännen, armband, ringar, kedj o r m. fl. smycken af guld o c h silfver hörde då ingalunda till sä.llsyntheterna. Under medeltidens första århundraden förblef svenska kvinnodräkten i det närmaste hvad den var vid hednatidens slut. De täta förbindelserna med Tyskland under senare hälften af 1300:talet föranledde emellertid nya mod.
Förslaget i 2Ö:te punkten blef af R. o. Åd. bifallet. 27:00 punkten. Ang:de upphäfvande af förbudet mot tryckning, utan veder bör andes tillstånd, af RiksSt:ns protocoll. 2:dra §:n Tryckfrih.förordn. 4-de momentet lista undan tags-punkt en, Att protocoll och handlingar, eller Hemliga Utskottets lindert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att ifrågavar. för» slag blifvit bifallet af både Borgareoch Bonde-Stånden. Den 28 Mars f. m. Hr von Hartmansdorff: Skilnaden mellan det gamla och nya förslaget består deruti, att orden — ”eller Riksståndens protocoll” — skulle borttagas. Detta innebär således, att allt hvad som inom Stånden förefaller, skall kunna till trycket utlemnas. Jag tror, att ehuru offentlighet under våra öfverläggningar är beslutad, och ehuru den i allmänhet bör äga rum, böra Sländerne likväl icke betaga sig möjligheten att i detta fall kunna göra undantag. R. o. Ad. torde påminna sig, att, enligt gällande föreskrifter, kunna åhörare på läktaren utvisas ifrån Riddarhussalen, i händelse Ståndet skulle vilja hafva någon öfverläggning för slutna dörrar. Sådana slutna öfverläggningar äga rum i alla representativa församlingar, såvidt mig är bekant. I Norrige är det samma förhållande, och under de 4 storling, som jag der bevistat, försiggick intet, utan sådana, för slutna dörrar hållna sammankomster. Norriges grundlow säger nemi. derom i 84 §:n: ”Storthinget holdes for aabne Döre, og dets forhandlinger kundgjöres ved Trykken undtagen i de tilRelde, livor det modsatte beslutes ved Stemme fleerhed.’’ Vanligen under stortingen i Norrige afhandlas inom slutna dörrar alla sådana saker, som angå den ena eller andra representanten. Ja, Stortinget sträcker grannlagenheten ända derhän, att öfverläggningarne angående Konungens rådgifvare också vanligen hållas inom slutna dörrar.
Det torde derföre i afseende på hufvudsaken tillåtas mig att erinra , att vid Grundlagsförslagens afgörande, såväl hos Ridderskapet och Adeln, som i de andra Stånden, öfverläggningarna fördes och propositionerna gjordes, ej summariskt öfver hvar paragraph, utan öfver hvart särskildt 1 §. föreslaget stadgande. Det är således logiskt klart , att stadgandet om tillåtelsen att befordra utländska Lärda till Lärare-sysslor är ett helt annat än det om en dylik tillåtelse för utländska Exercitiemästare och Konstnärer, och att det naturligen kunnat hända , såsom verkligen nu skett, att det förra af ett Stånd blifvit afslaget och det sednare af 28 Deri 2 Juli% fyra bifalTef. Följden var den, att i r©- daotionen det f ■ sta måsie anses afslaget och 'uteslutas». det sednare antaget och in föras. Meri nar det gemensamma ordet utländske inan stod i den uteslutna nieningen, måste det, för att gifva ett innehåll åt den qvarstående, till hvilken det hörde, nedflyttas. C ■ > n s ti tu t i o n sXj ts k ot tet kunde ej föreställa sig, alt Riksens Ständer skulla hafVa infallit blotta, orden, utan säkert det Logiska begreppet. Jag medger, att GonstitutionsUiskottet vid detta tillfälle, likasom ExpéditionsUtskottet, blott föreställer Riksens. Ständers S.krimiachiue, men aldrig kan jag öfvertyga mig , att denna marinne får vara så blott mechanisk, att den i Redactionen af Lagar och Riksens Ständers skrivelser kunde hafvor lof att med vett och vilja skrifva omening. Friherre Cederström , Jacob : Jag har ingenting emot att Redactionen ej må innefatta omening, utan anser tvärtom , att den hor vara författad på det Lästa möjliga språk. Men såsom rättelse här mäst göras , involverar densamma en nyhet, som icke blifvit af PrestStåndet besluten, emedan detsamma antagit det sednare förslaget utan att O _ r> tillika föreslå ditflyttningen af orden utlrind-, ska män, och det är emot denna nyhet jag protesterat.
Om man nu genom ett beslut redan bortta? ger ifrån dem, som hafva Capitaler, en del af hvad de böra anse sig ännu äga, och icke ger dem någon visshet att få denna återstod, utan blott en obestämd förhoppning att de framdeles kunna få förblifva i orubbad besittning af deras minskade Capitaler, såtviflärjag, att Riksens Ständers Beslut skall ingifva ett sådant förtroende, I sådant fall och om misstroendet och Creditbristen fortfara, fruktar jag att olägenheterne af detta misstroende äfven träffa skuldsatte och att penningebristen för dem blifver lika stor om éj större, än den nu är, samt att således ändamålet ej vinnes. För min del har jag ansett Den 35 Julii e. m. 841 hiifvudsakliga nyttan af en finance-reglering vara, att allmänna förtroendet man och man emellan aterställes. Detta skall alltid blifva omöjligt, utan att ett bestämdt myntvärde gifves, så att den, sorn .utlånar sina penningar, har säkerhet att, återfå lika mycket, sorn harr utlemnat; och jag tror det vara ,af erfarenheten ådagalagdt, att då Crediten är stor pcb allmän i ett Land kan pennjnge-tillgången vara ymnig med ett mindre Capital, äxi med ett större, fia crediten är störd genom ett vacklande myntvärde. Herr Lefrén: Då Grefve af Ugglas fästat sig vid ett uttryck at mig, hår jag begärt ordet; jag säde nemligen, att detta Beslut syntes mig stå isoleradt, sedan Bidderskapet och Adeln ej antagit första alternativet, Jag är glad få förklara, att jag till alla delar instämmer uti hvad Grefve Ugglas så ljusligen i saken upplyst, och att det ändamål Utskotten föresätt sig, att öppna möjlighet för Handlande, atf pka sitt rörelse-capital genom någon del af sin Handelsvinst, blir svårt att vinna, om ej någon bestämd norm blifver antagen. ' Några skiljingar iner eller mindre kan vara likgiltigt; men något måste bestämmas, så vida de ej skola vara tvungne att importera Utländske luxartiklar i stället att använda sin vinst på Landets förkofran.
Sedan, i anledning af väckt fråga, vid i8ot)' och 18to årens Riksdag, om hiedel till af* hjelpahde af InrfvaHeriftgs-bes^afet för de Städer, der Trupper ärö i ständig Garnison förlagde, Rikets Ständer, i då aflålert underdånig Skrifvelse till Kongl ftlajrt, förklarat, det Rikets Stander, ”i betraktande deraf, att nied rättvisa och jonn fördel* ning af skyldigheter medborgare emellan! Vöre Öfverensstämmande alt inbyggame i de Släder,- hvarest Garnizoner äfö för* lagde, icke ensamme borde vidkännas kostJladert af en anstalt, som, med afseende på Statens och alfa dess medlemmars Säkerhet vore vidtagen, ansett IncjvaPleringS-bestå* ret bäst kunna afhjelpas derigenom, ätt i de Städer, hvarest ständig Garnison vöre" förlagd, lämplige oell för ändamålet tillräck! ige Casernbyggnader blefve på Statens bekostnad y så vidt och så fort dess tVHgåh-' gar medgåfve, anlagde och undérliållne, ’ saint Bih. till Riks-St.Prot. 18?,8 och 1829, 4 Saini.i Afd. Vjtde Häjt. 1 ‘J. Siats samt Allm. B*sv. o. Otc. TJtsh. Uti.
På några ställen hafva lärdomsskolorna fält, särskildt för den allmänna medborgerliga bildningen, tillsats af s. k. apulogistcfasser, på andra, dock fä ställen, äro lärdomsskolorna till apologi stskolor förvandlade. Så bar man synts anse, att den ena staden med dess omgifning bade, för det uppväxande slägtet, behof endast af lärdom, och att en annan kunde helt och hållet umbära densamma. Det är enhet i den allmänna undervisningen, såväl som i alla andra medborgerliga förhållanden, tiden fordrar. Att ge den ena lärjungen hvad som nekas en annan, är icke någon rättvisa. Att vid den späda aldren, då han i skolan inträder, Den 20 Augusti. lala honom göra val emellan do hada bildningsliuicrna, är en orimlighet. De kunna deremot och böra förenas. Möjligheten häraf är tydligen bevisad, ej mindre genom fleråriga försök vid nija elementarskolan i Stockholm, från hvilken, med allmännyttiga kunskaper rikligt försedde ynglingar algått lill universiteten, och der ådagalagt sig äfven vara likaså grundliga i lärdom, som de skickligaste gymnasister, än ock genom afhandlingar i ämnet af lärda män, som onekligen deruti äga vitsord, såsom Erkchiskopen Wallins tal vid invigningen af nija cathedralsko/ehuset i Upsala d. ur Oct. t ti 3 7, Biskopen A gard hs reservationer vid lärovcrksvomitiens betänk, af d. 20 Dec. 1828, Professoren A. Fryxe[ls förslag till enhet och medborgerlighet i de allmänna undervisningsverken, tryckt är 782.3, samt Lector Söderbergs och Rector Cramérs reservationer vid skolrevisionens betänk, af d. t.3 Uec. t8/j. >. Jag åberopar dessa, och behöfver ej vidlyftigt deducera det förslag, jag 1111 ämnar afgifva. Detta åsyftar ej någon rubbning i nu var. förhållanden, hvarken emellan kyrkan och skolan, eller emellan dessa och Slaten; ej något bestämmande af val emellan undervisningsmeIhodcr; ej någon förändring i grunderna för läroverkens styrelse och ekonomi.
Preste-Ständet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 — •— Bonde-Ståndet d. t) — -— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i fråga om att uppbörden af åtskilliga förvaltande Verks inkomster böra af Stats-Verket öfvertagas_, emot erläggande till samma Verk af bestämda Års-anslag m. m. S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag, i sammanhang med frågan om RiksHufvudbokens upprättande, och med åsyftning tili en större fullständighet i Rikshokslutet, uti underdånig Skrifvelse af den a3 October 1820, anhållit, att en förändrad reglering i vissa delar af Uppbördsoch Redogörelse-Verket måtte blifva sålunda vidtagen: 1:0 att, med undantag af de Bevillningsmedel, som, efter Rikets Ständers vidtagna eller vidtagande beslut, skola inflyta till Riksgälds-Contoiret, all Kronouppbörd, skatt och afgift, under hvad namn det vara må, borde, till vinnalt - 76 Exp.-Utsk. Förslag till untl. Skrifv. N.o 429. de af enhet i förvaltnings-systemet, samt ordning och enkelhet i räkenskaperna, ingå till Stats-Verkets Cassör, för att sedan, med bibehållande af benämningen och till bestämda belopp, disponeras af E. K.
Lades till handlingarne. iy:de punkten Cavalleri-Regementenas Hästvacans-spanrnål. Ståndet biföll denna punkt. 18.de mentena , och ig:de punkten. Tillfällige Rotevacansoch mötes-afgifler. Såsom förut bifallne, lades dessa två punkter till handlingarne.. 2o:de punkten. Kneckte Rotefrihets-medel, jemte Bil. Litt. K. Ståndet beslöt, i enlighet med hvad vid 3:dje och 4:de llufvnd-Titlarne derom blifvit stadgadt, att ifrågavarande Knekte Rctefrihets-medel hädanefter komme alt upphöra, såsom ordinarie Stats-inkomster och således å extra ordinarie stats uppföras. m:sta punkten Båtsmansvacans-afgiften. Krut och Saltpelter försäljnings-medel. 23:dje punkten. Controll-stämpels-medel, och 24:de punkten. Nummer-Lolteri-medel. Ståndet vidblef dess förra beslut och lade dessa 4 punkter till handlingarne. Båkoch Lots-medel. Ståndet biföll denna punkt, såsom den upptages i Utlåtandet N.*o 64. 26.te punkten. Ersättningar. Ohservations-medel. Extra medel och uppbörder, och 2Q:de punkten. Interesse-medel. Lades till handlingarne. Extra ordinarie Inkomster 3o:de till och med 35:te punkterne. Ståndet biföll Utlåtandet JN:o 64, angående Extra ordinarie Inkomster. S. D. Ånyo föredrogos Lag-Utskottets följande Utlåtanden, nemligen: Prot. Utdr. d. 11 Aug. iSjo. 485 N: > 73, i anledning af väckt motion örn ändring i 53 Cap. 4 ÄrfdaB ilken. Bifölls.
Allt hvad vi egde måste åtgå i bröd och andra förnödenheter. Att lugna de fattigaste, är bästa medlet att hos dem inympa den öfvertygelsen att krigsmännen aflägsnat sig för att hos kungen skaffa bröd, en ansenlig massa bröd. Ack, min käre major, hvad vi lida för alla våra vänner under denna eder långa hjeltemarsch till Stockholm! O, om vi kunnat få vara edra marketenterskor och skaffa er té och glödgadt vin under rasterna! Men ni får nöja eder med våra suckar och önskningar och dessutom med vissheten att ni för en kommande framtid åt eder flätar sådana lagerkransar som man öfver all verlden skall afundas er. Ära åt eder befälhafvare, ära åt er alla till den siste soldaten, ära och tack från hela Sverge och framför allt från Bohusläns qvinnor! Er tacksamma tjenarinna U. M. Slutrader. Hela Svea land var som ett stormigt svartgrått haf, djupt i sitt innersta upprördt och ombrusadt af bränningar. Skyhöga slogo vågorna omkring det stora riksskeppet, hvars vacklande roder konungen höll i sin ännu envist slutna hand. Skulle han lyckas styra skeppet i hamn, innan den bullrande segelmassan tog öfverhalning? Skulle han varsna någon lots kommande för att rädda honom? Nej, ännu icke – ingen, ingen vågar sig ut. Hvilken syn, att se den, som trott sig vara Guds representant på jorden för uträttandet af stora värf, nu stå der ensam utan att spana en hjelpande hand Har Gud i stället till en tid öfvergifvit honom? Skeppet går under, det kommer allt närmare och närmare bränningarne ... Ändtligen synas lotsarne – men det är blott sjelfva skeppet de vilja rädda. I bergarlön taga de den kunglige förarens frihet. Den 13 mars var öfver. Budkaflar flögo kring rikets alla landamären, förkunnande för det i spänning väntande folket revolutionens framgång och att Gustaf IV Adolf upphört att regera. Då tidningen härom anlände till den lilla gränsstaden, hvars krigiska öden vi följt, hördes hvarken jubel eller hån.
Hvilket forslas C* Utskottet anmäler till behandling enligt 56 §. Regeringsformen. 5:0 Från ConstitutionsUtskottet, af den 30 Juli, hvaruti Utskottet, i händelse Riksens Stander ej enhälligt antoge voteringen per Capita, föreslår följande tillägg till 58 §. Riksdagsordningen, efter orden: i Förslaget intagas, ”Stadna inom ConslitutionsUtskottet Två Stand emot Två vid pröfningen af enskilda Riksdagsmäns ingifna förslag till ändring eller förklaring af Grundlagarna, förfalla frågan”. Anmälandes Utskottet detta förslag till behandling enligt 56 §. Regeringsformen. 6:0 Från ConstitutionsUtskottet, af den 10 Juli, hvaruti Utskottet likaledes lill behandling enligt 56 §. Regeringsformen anmäler följande förslag till ett nytt moment i 14 §• Riksdagsordningen, hvilket efter 6 Momentet borde införas: ”Vare sig P.-rt 11 Juli e. ni. 655 till val aF Elector eller Riksdagsman, skola dessa sedlar vara sa inrättade, att den röstande derigenom icke utmärkes, hvarföre hvarje sedel icke må innehålla mer än ett, efter den i Staden antagna beräkriingsgiund för detta ändamål lämpligt mindre antal röster ä x, 5, 10, 20, 30 eller 50 röster, hvilket antal röster af Valförrättare™ å Voteringssedlarna tecknas’’ ; samt i sista momentet af §. orden: Borgare i Staden, andras till: Borgare i någon Stad”. 7:0 Fran ConstitutionsUtskottet, a£ den 10 Juli, hvaruti Utskottet föreslår följande nya Reuaction, hvilken i 37 §. RegeringsFormen, i stället för det sista momentet, hvilket borde utgå, skulle införas: ”Adelskap, Greflig eller Friherrlig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfälle endast den sorn adlad eller upphöjd blifvit, och forst efter dess död, eller om han adlig värdighet lagligen frånträder, den äldsta manliga Bröstarfvingen i rätt nedstigande led efter led, samt efter denna grens utgång
Men saken, hvarom vi här tala, är af en ganska stor vigt för landet, och då den tillika berör den del af lagstiftningen, som särskildt tillhör det Depart., för hvilket jag är Chef, har jag ansett mig äfven böra yttra min tanke om det Kongl, förslaget, isynnerhet som åtskilliga talares argumenter synts mig hafva gått ut på ett erkännande af behofvet och nödvändigheten, att fä en förändring i det nu bestående lillvägabringad, ehuru man ansett det nu framställda förslaget behäftadt med sådana brister, att det icke skulle kunna antagas, och att man derföre hoppades, att ett annat bättre förslag, ju förr desto hellre, skulle kunna erhållas fråfi Regeringen. Under sådana förhållanden är det för mig angeläget, att äfven pä förhand något yttra mig, huruvida jag i den ställning, jag nu innehar, skulle kunna tilltro mig att åstadkomma ett förslag, som vore bättre än det nu framlagda, oell dervid får jag säga eder, mine llrr, att jag efter ett ganska noga -och temligen långvarigt begrundande måste afsäga mig förmågan att bringa å bane något annat förslag, som vore mera antagligt eller i sig sjelf bättre, än det förevar:de; och jag tillägger, att detta yttrande gäller både form och sak, ehuru formen i och för sig sjelf kan anses vara af mindre vigt, samt förslagets upställning på det ena eller andra sättet följaktligen bör vara af föga inflytande. I afseende på de förmenta formella bristerna, hvilka äro de, hvarvid Const.-Utsk. nu ensamt vid denna Riksdag fästat sig, torde jag visserligen icke, efter allt hvad som i dag redan blifvit sagdt, behöfva derom yttra mig vidlyftigt. Jag vill blott i korthet, med instämmande uti hvad Gr.