Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Almgvist. Utdrag af Protocollet, hällit uti Borgare Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den 27 Julii 1.M9. S. D. Pä det de Respective MedStänden icke mätte sakna underrättelse om äfwen sädane Rcmisier til Riksens Ständers Utskott, som hos BorgareStändet blifwit werkstälde innan Beslut widtogs at för hwarje Plenum deröfwer meddela et särskilt ProtocollsUtdrag, blef nu pä Herr Talemannens proposition faststäldt, at undertecknad Secreterare skulle upgöra förteckning öfwer alla ofwannämde Remisier ifrän Riksdagens början till och med den 18 innewarande Julii, hwilken förteckning, jemte Utdrag af detta Protocoll, kommo at de Respective MedStänden vfwerlemnas. Ut supra. Lx ?rotoco!Io, P L. peterson. Förteckning ä sädane Mäl, hwilka ifrän BorgareStandet blifwit til Riksens Högloft. Ständers Utskott remitterade frän Riksdagens -örjan til och med den 18 Julii 1809. Til Den 11 Augusts. 9-^7 Ti! (Lonstitutions-kllstottet. Den ?Z Maj, ätffillige Ofrälse ^Bruksidkare-, och Jordägares Memorial om rättighet til Representation wid Riksdagar. Den 19 Junii, i öfwercnsstämmelse med Högloft. Ridderskapets och Adelns beslut, at inkomma med förslag til Instruktion för Riksens ständers Justitiä Ombudsman. Til Stats-Ulskottet. Den 19 Maj, den hos Ständet wäckta fräga om uptägande för Statswerkets räkning af private län emot Ständernas garantie. Den 3 Junii, Borgmästaren l^nch^rens Diktamen örn ätftillige Collegiers och Embetens indragning. Den 6 Jnnii, Ban-ockltffottcts utlåtande af den 3i Maj, angående utwägar til återgäldande af Bankens kemnade försträckningar.
(G, 3 kub.- fol.) Summa Riksmynt. Kubf. Sgr 444.110 k:r R:dr, Kubf. k:r R:dr. o. 491,625 66 Pensions-Staten för civile Embetsoch Tjenstemän Dito för deras Enkor och omyndiga Barn: Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning Dito för militäre Embetsoch Tjenstemäns samt Under-officerares Enkor och Barn Ersättning för mistade Löne-innehållningar Dito åt Pensions-kassorne för Nådårsoch Begrafnings-lTesparingar: Civil-statens Pensions-kassa ■ Arméens Pensions-kassa Amiralitets-krigsmans-kassan Wadstena Krigsmanshus-kassa (deraf ersättning för Hemmans-räntor och Kronotionde, Förslagsanslag 48,300 R:dr). Afgår: det belopp, hvarmed kassan nu bidrager till Ivrigs-Kollegii aflöning, men från hvilken utgift kassan bör befrias 9,000: Amiralitets-krigsmans-kassan: Nuvarande anslaget Tillkommer: ytterligare ersättning för Rusthålls-afgiften Invalidhus-fonden: Ersättning för Ilemmans-räntor och Arrenden, Förslags-anslag 32,050: — 11,050: — Sgr Allmänna Indragnings-Staten. Penningar: Af det vid 1853—1854 årens Riksdag anvisade beloppet utgår, jemlikt s. k. Stats-Iiggaren för år 1857 nu endast 481,377: 85. Tillkommer: ny anvisning, se Tab. N:o 1 129,771: 16. Sgr 611,149: 1. hvilket belopp, för jemnande af slutsumman i den blifvande nya Riks-staten, minskas med 21: 52. återstår således att utföras 611,127: 49. Indelta Räntor efter markegång på förslag.
Vi håfve anmodat Herrar Fullmägtige, alt med deras utlåtande deröfver till oss inkomma; Och hafva Herrar Fullmägtige derutinnan hufvudsakligen andragit, att vid de fleste tillfallen, då omsättnings-förmån blifvit beviljad för Lån, hvilka utöfver tvänne månader varit till betalning förfallne, sådant skett med hänsigt till Gäldenärerne, hvilkas ofärd genom Lånens stränga utsökande på en gång, i mer eller mindre måtto, troligen skolat heredas, då ock säkerligen vid ganska många tillfällen Discont-Inrä tillingarne skola fått vidkännas ansenliga förluster: att ett slikt behjertande af Gäldenärernes öde samt afböjande af en ordentlig Coneoursmässig utredning af Discont-Verken, skall, grundlagt det fattade beslutet, att Staten skulle träda emellan Discont-Borgenärer och Gäldenär er; och hvilken Rikets Ständers särskilda välvilja och skonsamhet mot Gäldenärerne äfven skulle vara derigenom ådagalagd, att lindri - Revisorers Berättelse. 787 gare afbctalningar blifvit stadgade för omsättningar i Filial-Disconterne, än som ära föreskrifne för Lån-omsättningar i Banco-Disconten, fastän på ena och andra stället lånen erhållits emot enahanda förbindelse i afseende på återbetalningen; i anseende hvartill Herrar Fullmägtige hoppades, att äfven den strängaste granskare måste medgifva, det Rikets Ständers afsigter med Filial-Disconternes öfvertagande blifvit i förening med Statens sannskyldig^ fördel, genom ofvanbcrörde tillåtne omsättningar i möjligaste måtto befrämjande.
Glad är jag ändå att han den sötaste, som såg på mig tre gånger 87 på våren, inte har gått sta * och ... » » Söta Tante lilla, än hertigen af Nerike då? » Den, den känner jag inte, d. v. s. han satt inte på läktarn den der oförgätliga dan, då prinsarne satt på läktarn, vi mötte kungen på Skeppsholmen och såg drottningens pigor. Jag hade hört säjas di skulle ha schalett (etc. etc.) » » Var det inget mer Tante tyckte om? » » Nej mitt barn, det var det inte, for när en harpa kom fram sa en ung glop till ett stycke dito: » Si så, är det nu ej nog med gamla harpor i salongen » — och titta åt mej — kan du tänka dig!! Han mente nog något ekivåkt — uscb, ja, jag säjer det, ungdomen nu för tiden (etc. etc.) » Hm, hm, än se ’ n då, snälla Tante? » » Se ’ n? Ja, innan jag hann sansa mej, var det slut med harpolåten, lät som pianoforte, tyckte jag. Men nog om det rysliga nu, sedan kom det också mindre passande saken en duett med ord som » i min blick bor kärleksguden och recinen har jag här » — usch, är det nu passeligt att en ung herre och en ung flicka, som kallar honom » stackars gosse » till börja med (är han sjuk? ), meddelar sådant till hvarandra. Rigoletto var också något på kurtis och fria fasoner, tyckte jag, och det gladde mig att publiken ej uppmuntrade slikt, ty så snart de kunde, rusade de på dörren. Så var det slut. Någon förtäring fick vi inte, men det var roligt ändå, och luktade ingenting i salen. Hvad de måtte vädra! » Angående ett annat välgörenhetsutbrott ber jag fa relatera en ung landtfrökens ord: » Nå, Ellen lilla, du och din bror var då på den der matinéen på Dramatisk — » » — På sällskapsspektaklet, menar du. Ja-a, då.
Konstitutionsutskottet vid Riksdagen i Stockholm 1815 435—760 Utskottets allmänna protokoll 437—443 Utskottets första avdelnings protokoll 445—471 Utskottets andra avdelnings protokoll .« 473—500 Utskottets tredje avdelnings protokoll 501—526 Utskottets allmänna protokoll 527—752 Förteckning över utskottets protokoll 753—760 Tillägg till 1810 och 1812 års konstitutionsutskotts protokoll 761-—817 Betänkanden från beredningen för granskning av regeringsformen och övriga grundlagar utom tryckfrihetsförordningen 763 — 770 Betänkande av okt. 1810 från beredningarna för granskning av tryckfrihetsförordningen 771—802 Sid. Förslag den 3 okt. 1810 till ny redaktion av § 87 regeringsformen 803—804 A. G. Silverstolpes memorial den 14 okt. 1810 805 — 806 Förteckning över 1810 års protokoll 807—812 Förteckning över vissa bilagor vid 1810 ock 1812 års protokoll 813—814 Hänvisningar för sid. 5—144 till publikationen “Constitutions-Utskottets memorialer och öfriga expeditioner vid Biksdagarne 1810, 1812 och 1815“ 815-817 Personoch sakregister för båda halvbanden 819—835 FÖRETAL. Till belysning av denna publikations tillkomsthistoria må följande anföras ur bankoutskottets utlåtande n :o 6 vid 1914 års B-riksdag: »Vid 1913 års riksdag väcktes av herr R. Kjellén med instämmande av herr S. Clason motion (1: 31), däri hemställdes, ’att riksdagen måtte uppdraga åt fullmäktige i riksgäldskontoret att, efter verkställd utredning genom lämplig person, på riksgäldskontorets bekostnad låta ombesörja tryckning av konstitutionsutskottets protokoll i den mån sådant är med gällande tryckfrihetsförordnings föreskrifter förenligt’.
Jag har alltid varit öfvertygad, att ett* för stort antal namn uppå listor gör, att mång^ Ridd. o. Ad, Prof, IV, Band, 47. 73S Den 5o Maji f, ni. den icke skrifver dem sjelf, utan emottagér dem af andra, och likvål bör vid allt val den, sorn hetes välja, äfven verkeligen sjelf välja. En annan omständighet, hvilken jag likvål icke ansåg vara af den vigt, att jag deremot borde reservera mig, men som jag anhåller få nämna, emedan jag anser förhållandet vara mindre principenligt, är den, att en del af Ridderskapet och Adeln år i en annan ställning, ån en annan del. Den första afdelningen får välja inom hela Riddarhuset, den tjugufemte på tjugufyra mindre. Desse 24 åro de som hafva pluralitetens förtroende, således troligen äfven den 25:te afdelningen måste vara betänkt på 25 perso, ner, då deremot de som höra till första afdelningen ej behöfva vara betänkte på mera ån en. Det år vål egenteligen icke något ondt häruti, men då man går ifrån det principsenliga, att alla skola votera på alla, just för att undvika det olämpliga af långa val-listor, så tycker jag, att det vore underligt, om somlige skulle bibehållas vid denna rättighet att votera på alla, men andra deremot skulle inskränkas i deras valrätt i så måtto att de icke fingo välja dem, sorn af de föregående blifvit valde. Detta var anledningen hvarföre jag äfven nu åberopade mitt förslag, i hvilket Friherre Posse instämt, att nemligen Ridderskapet och Adeln skulle delas i 5 afdelningar, och att hvarje afdelning skulle välja 5 Electorer. Derigenom komme alla i »samma ställning, och afdelningnrne blefvo i alla Eli så stora, att någon olägenhet af deras litenhet icke kunde befaras, och icke heller stör* re, ån att öfverläggning rörande valet möjeligen Den oo Ma/i /. m. 739 kunde åga rum.
Sjön bröt sig oroligt därinne bland stenmassorna, det var icke godt a t t nalkas annat än långsamt och försiktigt roende. N#r vi kommit lit på friare vatten och seglen blifvit hissade, länsade vi undan för god vind ned mot Skelderriken, och nu ville vi höra sägner och sagor om den underfulla straiiden, som vi följde på respektfullt afstknd, men ingenting fingo vi höra; här hade en ko halkat ner och en Iiiist stupat utföie och det var nog bedröfiigt, men vackert och rörande var det jnst ej. E n lang historia om en nyligen bortstnleii båt kunde ej heller väcka vårt intresse och innan den berättelsen r a r slut voro vi frainnie. On1 hos den skånslra dlinogen annu nkgon romantik finnes kvar, så hade vi uppsvear ingen slagruta för a t t locka den frain i ljuset. Detta var icke v h t första i~esultatlösa försök. Arildslage liar blifvit kalladt för Sveriges (Iiipri! - det låter just icke anspralkslöst, Grottor besökte r i pk ditvageii, det ar sannt, det var en likhet; men Knllagrottornas dystra, mörker erinrade föga om den hl2 grottans skimrande fargspel och den lilla fiskarbyn kan blott genoni sitt terrassforiniga lage p&amp;- minna om den tjusande ön utanför Sapoligolfen. Annars - ju mindre inaii talar om den saken, ju bättre! Och blott inan lösgör sig f r i n I ' all. alla Nedelhafsreininiscense~, ar ina11 @ rna ined om a t t prisa Arild, soni förekom äfveii oss ovanligt inbjudande. Backe upp ocli backe ned sökte vi oss fram emellan snih tradgardar och byggning?, hvilka. lago p å, bergsliittningen, utströdda son1 leksaker tir en traask. Kai. liar en talrik konstnärskoloni slagit ner sina bopilarpock det dröjde icke lange förrän vänner ocli bekanta $i,trfiff ades.
Visserligen är det sannt, att nämnda inbjudning ej blef föremål för behandling, enär tre Stånds beslut lade hinder i vägen derför; men det var en särskild omständighet, som Bonde-St:t förmodligen ej afvetat, och hvilket ej bör utöfva något inflytande på förevarande fråga. Jag anhåller fortfarande om bifall till Frih. von Schulzenheims förslag. Det är ingalunda stridande mot lag eller häfd, det är af en nyttig, penningebesparande syftning, och förtjenar bifallas. Frih. Alströmer: Jag instämmer med Frih. af Ugglas och Hr von Francken derutinnan, att ifrågav:de inbjudning är i högsta grad olämplig. Om densamma blefve till Bonde-St:t aflåten, skulle det ingalunda förundra mig, om den besvarades med inbjudningar från samma Stånd, deruti B. o. Ad. uppmanades att frånträda sina beslut i fråga om öfriga anslag, hvilka B. o. Ad. bifallit, men Bonde-St:t afslagit; och det skulle kunna leda till ett inbjudningsväsende, som ingalunda vore önskligt. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Då denna fråga sednast var före, yttrade jag några ord; och jag vidhåller fortfarande den åsigt, jag då uttalade, nemligen att det ej är lämpligt att inbjuda ett Stånd att frånträda ett fattadt beslut. Att begära, att det skall göra modifikationer deri, kan väl låta säga sig, och det har ofta varit brukligt; men att uppmana Ståndet att fatta ett beslut af alldeles motsatt beskaffenhet mot hvad det förut beslutat, anser jag både olämpligt och ohöfligt. Visserligen är det sannt, att det icke finnes något direkt förbud mot inbjudningar; men jag får för min del förklara, att jag ej hyllar den grundsats, att allt är tillåtet, som ej är med tydliga ord förbjudet. Jag yrkar afslag å förev:de framställning. Hr von Koch, Nils Samuel: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt.) Frih. Liljencrantz, Johan:
Sprengtporten upplyst, att frågan inom StatsUtsk. icke är vidare kommen, än att hon befinner sig på en af Utsk:s afdelningar, och att dennas förslag kan i slutet af denna månad läggas på Utsk:s plenibord, så kan jag icke finna, att något för frågans behandling skadligt dröjsmål skall föranledas deraf, att SlatsUtsk:s framställning vid detta tillfälle, såsom vid alla andra, lägges på bordet i dag, särdeles om det tillika sättes främst på listan att föredragas i nästa plenum. Om då beslut fattas, så är också expeditionen snart uppsatt. Prot.utdr. kan följaktligen komma StatsUtsk. tillhanda innan frågan kommer under öfverläggning i dess plenum. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt hvad anginge det nu upplästa mern. från StatsUtsk., så borde det, enligt Riksd.Ordms föreskrift, hvila på bordet innan det kunde till afgörande företagas, men hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade tillåta att det finge sättas främst på föredragn. listan till nasta plenum. Bifölls. Hvad åter angick PresteSt:s prot.utdr., så, då det icke Den a3 Ja nu sr i f. m. 355 blifvit Legardt pä bordet, yttrade Hr Landtm., att han nu ville framställa propos. till afgörande af hvad det innehölle. Hr von Hartmansdorff: Jag har hört åtminstone en ledamot, om ej tvänne, begära alt PresteSlrs inbjudning måtte förekomma i sammanhang med StatsTJtsk:s framställning. Jag förenar mig med dem, ty frågorna synas hafva sammanhang med hvarandra. I nnledn. häraf förklarade Hr Landtm., att äfven PresteShs prot.utdr. komme att läggas på bordet till nästa plenum; hemställande Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade tillåla att detta prot.utdr., såsom ägande närmaste sammanhang med StatsUtsk:s mern. N:o 4'7, finge under en nummer med detsamma sättas främst på listan till nästa plenum. Bifölls.
(P. L. le Roy, Relation des avantures amvées à quatre matelots Russes jettés par une tempête près de l’Isle deserte d’Ost-Spitzbergen, sur laquelle ils ont passé six ans et trois mois. s. 1. 1766.) Under öfvervintringen 1869–70 vid Ost-Grönland såg dr Pansch en gång en björninna med helt små ungar (Die zweite deutsche Nordpolarfahrt. W. Scoresby’s des Jüngern Tagebuch einer Reise auf den Wallfischfang. Aus dem Engl. übers. Die zweite deutsche Nordpolarfahrt. B. 1, s. 465. Grönlands historiske Mindesmärker. III, s. 384. Det uppgifves att äfven vargar skola förekomma på Novaja Semlja ända upp till Matotschkin-sundet. På nordkusterna af Asien och östra Europa äro de ganska allmänna. D. v. s. icke på Spetsbergen och Novaja Semlja, men väl på kusterna af fastlandet. I Vest-Grönland är myggen ännu så långt norr ut som vid södra delen af Disko-ön så förfärlig, i synnerhet för nykomlingen under de första dagarne, att ansigtet på den, som utan flor vågar sig in i buskbevuxna sumptrakter, inom några timmar blir oigenkänligt. Ögonlocken igensvälla och förvandlas till stora vattenblåsor, i hårfästet bilda sig suppurerande bulnader o. s. v. Men när man en gång genomgått denna obehagliga och smärtsamma ympning, så tyckes kroppen, åtminstone för en sommar, mindre mottaglig för mygg-giftet. Då den enda Chrysomela, som v. Baer fann vid Matotschkin Schar, spelat en så stor rol i den arktisk-zoologiska litteraturen, skall jag här uppräkna de coleopter-arter, som man numera – efter professor Mäklins bestämning af de genom oss hemförda samlingarna – känner från sjelfva Novaja Semlja. Dessa äro:
Öagtadt assighationsrätten blifvit här innan sistledne Riksdag be* gagnad till en viss $ i åtskilliga orter icke så ringa, grad $ har m«n dock icke haft én hundradedel så många falska assignationer hos oss$ sorn jemförelsevis i England och icke ens så många, sorn jemförelsevis falska Bancooch Riksgaldssedlaf. Deh söm vistats i England^ känner ganska väl, ätt inan vid växling alltid risquerar att få hvar sjunde eller åttonde skilling falsk; men derföre har dock ännu ingen bestridt nyttan af klingande mynt. Till bch med i England är mer falskt metalliskt mynt, än pappersmynt. Om man éj skall fortfara att Sätta en godtycklig gräns för industrien , så måste man tänka på utvägar, att Ställa RöfelscCapitalet i behörigt förhållande till en okad production och tilltagande folkmängd. t)en i Augustii J, m. ÖS fnängd. Och så länge ej en realisation blifvit verkställd, är deo fria assigriationsrätten så mycket mer nödvändig, sorn myntcapitalef då annars ej kan ökas utan genom ny Sedelfabrikation , hvartill Banken hittills ensamt haft rättighet, men blott enligt det af Riksens Ständer godtyckligen bestämda belopp. Jag tror att för ett lands tilltagande trefnad, det är lika vigtigt, att creditfriheten lifvas och vidgas, sorn att Handelsoch Näringsfriheten hägnas Och utsträckes, ty utan den förstnämnde, saknar den sednare ali kraft och verkan och produ-i ctionen skall förr eller sednare aftyna. Hvad det ifrågavarande förslaget beträffar,* så förenar jag mig med de värda Ledamöter^ som ansett utgifvaren af ifivisningen, böra först lagsökas, ty om endo6sefttea skulle af sedelinnehafvaren först angripas , blefvé följden' öfelbart den, att ofta en mängd rättegångar uppi komme, som i förra fallet kunna förekommas.
Lectorn och den yngste Lectorn undantagne; Pr>t. Uidr d. ia duq. iS34i i 7 punkten bifölls;: 18 punkten af Utlåtandet N:o 81 bifölls, med det tillägg, att ytter* IS gaae 54,000 Rdr beviljades, alt användas lill. Beväringsmanskapets beklädnad; K) oeh ao punkterne af Utlåtandet pj;o 81 biföllos;: Vid 21 punkten bifoll Ståndet hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 3>>^8äKjExercice Se/uadronerne tillstyrkt, hvaremot allt anslag för Exersice-Compagnievs inrättande afslogs;. Vid 22 punkten beslöts, att anslaget till Beväringsmanskapets vnpenöfningar må tillökas med 3o,ooo Ildr, för Landtoch Sjöbeväringea gemensamt, oclt sålunda höjas till c>o,ooo lidi; s3, 24 ech a5 punkterne af Utlåtandet N:o 81 biföllos; S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Utlåtande Wto 21 d, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet Wto 82* .angående regleringen af Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel, i sammanhang hvarmed SiatsUtskottets.
— Att efter undersökning å de inom Carlskrona bcfmtelige brunnar, Stephens gifvit tillkänna, att ett betydligt vattenförråd kunde erhållas, genom utvidgande och förbättring af 4 sfbland dem, hvaröfver Major Meehanieus Wallenstrand upprättat kostnadsförslag; — samt slutligen att Stadens invånare yid allmänt sammanträde förkU* /fc)2 Stats-Utskottets Betänkande», rat sig vilja med i,5po R:dr årligen bidraga till vidmagthållande af vattenledningen, om dea på Kronans bekostnad blefve fullbordad. Efter Nådigt Öfvervägande bäraf, och sorn Kongl. Maj:t funnit förslaget, att från, dc å Angerums egor belägna kiillor framskaffa friskt vatten till Carlskrona, böra lemnäs företräde framför den sedan flere, år tillbaka projecterade vattenledningen från Lyckeby källa, bar Kongl. Maj:l i Kader förordnat, att en Vattenledning, till terörde Stad, skall från förstnämnda källor anläggas, och gjutna jernrör, såsom, •yarande af säkraste varaktighet, dervid begagnas, samt att till'erhållande af en v nilli ga re vattentillgång, källorna vid Angerum äfven må genom en basin samman-, bindas med de på korrt afstånd derifrån uti den så kallade Myggehagen bcfin!eliga källsprång; Men beträffande de väckta frågorna så val om vattenledningens förande på en längrelinea, än den af Directeur Stephens företrädesvis föreslagna, som oek en särskild ledning af åvatten, med uppskjutaude af Sitt Nådiga Beslut i dessa delar, anbefallt Dess Befälhafvande Amiral och Befallningshafvande i Carlskrona, att låta upprätta och insända underdånigt förslag'öfver kostnaderna till uppförandet' af S ta ts-U t sko 11 e ts Bet än kan den. 4f)3- otvan omförmulda basin, äfvensom i o c
Det skulle säkerligen icke vara lyckligt för Upland och Södermanland , eller i allmänhet de till hufvudstaden närmast belägna provinserna, om de blott hade Stockholm och icke derjemte Enköping, Trosa eller andra småstäder, der landtmannen på närmare håll kan få någon afsättning, åtminstone för mindre partier af sina varor, dessa städer må för öfrigt vara så ringa som helst. Men jag ser ej heller, hvarföre det icke skulle vara bättre att hafva rika köpingar, än fattiga städer. Gr. Cronhjelm: Lika med Hr v. Hartmansdorff, sora ansett R. o. Ad. böra fästa afseende på Frih. Ehrenborghs yttrande, anhåller jag att ännu en gång få fästa uppmärksamheten på Frih:s uppgift om den betydliga handel, som redan finnes i Trelleborg; och då handeln således sjelf så bestämdt Jedt sig dit, hemställer jag, om det kan vara rätt att neka stället köpingsrättigheter, hvarigenom denna handel kan, i stället för olaglig, blifva laglig, särdeles då man i allmänhet synes vara böjd för ett liberalare handelssystem. Men så går det alltid; man säger sig väl hysa liberala åsigter, men då dessa skola tillämpas i någon särskild fråga, stad - Den 25 April f. ra. 3i3 stadna)* det doct slutligen dervid, att rann förb judes handla hus Pål, emedan det nödvändigt skall ske hos Pehr. Belägenheten er vid Trelleborg förträfflig, vid Lusten och med en sädesrik ort rundtoral.ring. Förhällandet ar således icke enahanda sora med staderna - Westergöthland, hvilka, såsom belägna lång t inne i lande, ej kunna blifva afsa ttuingsorter för landtmanncn, emedan de sjelfva sakna tillfälle till vidare ofytlring. Att Konungen redan aine gånger afslagit ansökningar i ämnet, bör hvarken förefalla underligt eller afskräcka; ty Konungen handlar, i min tanka, ganska visligt, om han ej för hastigt lösgör de gamla banden och derigenom väcker grannstädernas afund. Konungen har således har gjort riktigt att hälla igen, tilldess sakens naturliga gång ådagalagt, ott rann mäste gifva vika.
N:o 35, 34. gade LZ8 Den 6 September. gade Zz Parmar hö; genom hwilka förmoners ätnjutande Secreteraren erhällit mycken uppmuntran, att uti odlingsföretag pä Krono-On ingä, tamt understöd att dem werkställa; För den skuld och emedan det af Kammar-Coilegmm emot den af Riksens Ständer widtaqnc rubbning i Arrende, wilkoret andragne stäk, att icke någon skulle wilja inga nägot Arrende-Cvntraet nied Kronan, om beständet deraf skulle bero af Konungens lifstid eller andra förändringar, sä mycket mindre kan godkännas, som denna grund, satts skulle kunna begagnas att dermed försmåra beständet af hwilken afhandling som helst om Kronans lägenheter, om den ock more aldrig sä olaglig eller menlig för Kronans intrc-ste; ty och wid öfwerwäganhet af alla dessa skäl och omständigheter, har Stats.Mskottet icke funnit anledning wara, att ä den af Lieutnant MechanicuS Gerss i ofwanberörde mätto gjorde ansökning tillstyrka bifall. Men i likhet med hwad Riksens Högloft. Ständer wid sista Riksdag om de pä wista penninge. arrenden ställde Contracter om Kungsgärdar förcskrifwit, har Utskottet trott sig böra till Riksens Högloflige Ständer hemställa, att Riksens Högloft. Ständer förklara sitt Beslut om Arrendet af Eldgarns O pä det sätt att Arrendatorn bör betala de 2Z Parmar af Arrende, höet, som ej in natura utgöras, efter samma förställande till ortens ärliga Markegång, som, dä Arrendet ingicks, war emellan det i Contractet utsatte lösningspriset af 17 Riksdaler Parmev, och den Den g September. 259 dä gällande 1787 ärs Markegäng. Hwilket dock till Riksens Högloft. Ständers pröfning wörd. sameligen Zfwcriemnas. Orebro den 5 Sep. tember igro. 1*5 kl§Klc>6.