Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utslag icke rätteligen vore så att förstå, att ett hufvudsakligt afgörande deruti innefattades, kunde derpå svaras, att frågan, som utgör åtalets föremål, nemligen om felaktigheten eller riktigheten af Konungens Befallningshafvandes åtalade åtgärd i allt fall vore oafgjord, enär genom Kongl Hofrättens Utslag de tilltalade hvarken blifvit friade eller fällde. Huru vid detta förhållande Kongl. Hofrättens Beslut sku le kunna anses för annat än ett undandragande från ärendets hufvudsakliga pröfning och huru sådant kunnat annorlunda äga rum, än att deruti måste ligga förutsättningen af Kongl. Hofrättens obehörighet, kunde desto mindre utrönas, som något hufvudsakligt skäl för de tilltalades frikännande säkerligen icke stöde att finna uti Kongl. Hofrättens föregifvande om sjelfva ämnets identitet med det som förut varit af Kongl. Hofrätten afgjordt; ty af denna identitet uppkomme dock aldrig annan följd, än att åtalet måste för alltid blifva oafgjordt derföre, att den enskilda besvärsfrågan vöre afgjord; och huru denna sats skulle kunna försvaras, sedan föreställningen om den dertill nödiga domstols obrukbarhet blifvit undanröjd, det syntes icke vilja blifva begripligt. De underdåniga besvären slutades med den underdåniga anhållan, att den rättelse i Kongl. Hofrättens Utslag måtte i nåder meddelas, som Kongl. Majit utan tvifvel funne nödvändig till vinnande af rättvist afseende åt de af Justitie-Ombudsmannen i saken framställda ansvarspåståenden, och sålunda till förebyggande af det med rättstillståndet oförenliga förhållande, att ansvarsfrihet för en embetsåtgärd, som lagligen vore ansvar underkastad, skulle uppkomma derigenom, att den domstol ej kunde anlitas, hvilken lagen anvisat såsom behörig, och som icke lagligen kunde upphöra att vara det derföre, att samma domstol varit den rätta att pröfva den åtalade åtgärden.
Deri 7 Julié På Högloft. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl de Geer. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Clari Fr. Landberg. På Högv. Prest-Ståndéts Ledamöters vägnar Garl v. .Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar And. Sandsten< C. Pernelius* IJppläst ii os Höglof!, Ridd, beli Ad. deri 7 jöth Högvörd. Presj-Ståndet den 7 , Vallöf]. Borgare-Ståndet der. 9 Hederv, Bonde-Ståndet den 7 Riksens Högloft. Ständers Stats - Ut - skotts Berättelse och Utlåtande om General-Assistance-Contoirct. Stafs-LTtslcottef får härmedelst vördsamligeri afgifva Berättelse Och Utlåtande om det under RiksgäldsVerket lydande General - AssistanceContoir* Sedan Utskottet af Handlingarna inhämtat, att den för år 1811 vid General - AssistanceContoiret afslutade Hufvud-Bok varit den sista, som undergått granskning af de år a 813 till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende församlade Herrar Revisorer, Jiar Utskottet väl företagit till granskning 181 st års öfver Lombard - Den *7 Juth bard-rörelsen författade Hufvud-Bok, men hvil* ken befunnits så oredig och behäftad med så mångå felaktigheter, såsöm bristande transporter och hänvisningar med mera dylikt ä ätt Utskottet nödgats härifrån afstå samt anmoda Herra? Eullmägtigä i Riksgälds-Contöiretä ej allenast allvarligen förehålla Kamreraren Uti General* AsSistance - Contöiref.
Utskottet nu anser sig bäst förorda sitt förslag genom att deraf anföra följande: “Obilligt vore det att tillse, huruvida jordegaren sjelf brukade sin jord, då mången landtman har mer möda att följa och styra arbetet, än en annan att arbeta sjelf; så (innes ock verkligen mången ståndsperson, som kör och sår sjelf sin jord. Hårdl vore det alt mäta medborgerliga rättigheter efter kläder, skick och boningar. Skulle ett Stånd, som så märkligen tilltager i hyfsning, vilja neka medborgare deras ostridiga rätt, för det de synas mer hyfsade? Och hvem har utstakat gränsen för hyfsning, vid hvilken landtbrukarens rätt ti[l representation upphör? Den (innes ingenstädes i Grundlagarne: men väl finnas ledamöter al det Hedervärda Ronde-Ståndet, som i odling, skick, klokhet och välmåga öfverträffa många ståndspersoner, och som lika med dem styra och efterse deras jordbruk, utan att jemnt lägga hand dervid. Hvem skulle ej önska att hela Sveriges allmoge höjde sig i likhet med dem; och ännu mer, hvem skulle ej önska alt alia jordbrukande ståndspersoner i denna mening vore allmoge? Att en mängd gradationer jemnades, som ofta hafva sin grund blott i yppighet och fåfänga, och att personer, sorn halva samma yrke, samma rätt, samma intresse, ville närma sig till hvarann i samma representation? BondeStåndet är för upplyst, för alt ej medgifva de så kallade ståndspersonerne detta deras rättmätiga deltagande; det är lor mycket sjelftänkande för att frukta att af dem ledas, för talrikt att öfverröstas. Det förlorar intet, men det kan vinna vid att förena med sig redlige, kunnige, erfarne män, som vid många tillfällen skulle förtjena dess förtroende. — Men den 15 § i Riksdags-ordningen innehåller en verklig orättvisa, då den stadgar, alt den, som innehaft en beställning i Rikets tjenst, ej kan väljas till riksdagsman. Hvad är då Rikets tjenst, om deu ej är medborgares, och huru skulle man förlora en rättighet, för att hafva tjenat dem?
Stats-utskottet afstyrker beviljandet af det begärda lånet, a) emedan det ifrågasatta företaget icke uppfyller de vilkor, af hvilka Utskottet tyckes vilja göra hvarje understöd från statens sida beroende; b) emedan äfven under förutsättning, att företaget skulle vara allmänt nyttigt, Utskottet icke anser statens understöd vara för dess fullbordan erforderligt; och c) emedan kostnaden för forslingsmaterial blifvit bland andra uti det motionen bifogade %Ostnadsförslaget inberäknad ; det vill med andra ord säga, emedan a) förslaget icke är ali - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 63. 3 mänt nyttigt, b) äfven utan lån af statsmedel blir verkstäldt och c) framställningen derom varit i viss mån olämplig. Till stöd för sitt första påstående, eller att företaget ieke är af dsn allmänna nytta, att statens understöd derlör bör påräknas, anför Utskottet, att inga större eller för den allmänna rörelsen vigtigare vägsträekor eller farleder derigenom skulle sammanbindas, och att, de direkta fördelarne hufvudsakligen skulle tillfalla visse enskilde fabriksidkare samt för ölrigt ett enda samhälle och befolkningen i den närmast derintill belägna landsort. Det är emot dessa grunder för bedömandet af hvad-, som är allmänt nyttigt eller icke, som jag isynnerhet måste reservera mig. Om det allmänt nyttiga af ett företag skall bero, icke af storleken af de uti detsamma inbegripna intressen, utan af storleken af de intressen, hvilka i öfrigt kunna dermed förenas, eller af den areal, som det omfattar, eller af antalet af dem, hvilka deraf i första hand hemta vinst, hvad finnes då för norm för dess bedömande? och af huru stor allmän nytta skall man då kunna anse t. ex. ett odlingslån vara, eller ett anslag för en backomläggning, eller ett byggnadslån, eller äfven anslag eller lån för en hamnanläggning? Mig synes det allmänt nyttiga af ett företag böra, oberoende af bi-intressen, af arealen och af delegarnes antal, endast uppskattas efter storleken af de intressen, som deruti innefattas, och af den förändring till det bällr-e, sorn derigenom åstadkommes.
Ett oupphörligt obehagligt kackel anger, att ständigt sqvaller är rådande i alk-kolonien, och att endrägten der ej är stor, derom vittna de häftiga skrik, som då och då låta höra sig. En fogel tränger sig fram för att få plats på ett redan fullpackadt utsprång, ett par andra gräla om eganderätten till ett ägg, som blifvit lagdt på en klippkant af endast några få tums bredd, och som nu under dispyten störtas ned i afgrunden. Redan de första dagarne af juli äro de flesta äggen förlegade. Ungar af en rotges’ storlek har jag sett åtfölja modern i medlet af augusti. Alkan häckar ännu på Walden-ön och Nordostlandets nordkust, således långt norr om 80°. De största alkfjellen på Spetsbergen har jag funnit söder om Lommebay i Hinlopen Strait, vid södra inloppet till Van Mijen Bay i Belsound samt vid »Alkhornet» i Isfjorden. I afseende å rikedom på foglar kan dock endast det förstnämnda af dessa täfla med alkfjellen på södra stranden af Besimannaja Bay (72° 54′ n. br.) och på den närmast söder om denna bugt belägna delen af Novaja Semlja. Alkans ägg äro välsmakande, och fogelns kött är ganska godt, ehuru ej helt och hållet fritt från transmak. I alla händelser är alkan vida smakligare än ejdern. Lunnefogel. (Mormon arcticus L.) Tejst (Uria grylle L.) Lunnefogel. (Mormon arcticus L.) Tejst (Uria grylle L.) Jemte alka och rotges, ser man bland drifisen vid kusten tvenne andra närbeslägtade fogelarter: lunnefogeln (Mormon arcticus L.) och tejsten eller tobis-grisslan (Uria grylle L.). Lunne-fjell känner jag ej från Spetsbergen. Lunnefogeln tyckes häcka der endast i ringa antal, ehuru den träffas ännu på öns nordligaste del. Äfven vid Novaja Semlja förekommer han temligen sparsamt.
Denna §. visar att, under de sista fem firén, StiftsCassan vunnit en effectiv förkofran af 10,681 R:dr 10 r:st Banco; att genom skedda inskrifningar StiftFröknarnes antal blifvit ökadt med 70; att åo nya pensionsrum under nämnde tid tillkommit, samt att af de 875 i Stiftet inskrifne, och så vidt Directionen vetterligt vore, lefvande StiftsFröknar, 210 kommit i åtnjutande af pension under år 182?. Utskottet, som af StiftsMatrikeln derjemte inhemtat, att, sedan sista Riksdag 102 Fröknar ur Stiftet afgått, dels genom dödsfall, dels derigenom, att de trädt i ägtenskap , får, i afseende på denna hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmäla, att de hufvudböcker, som varit underkastade Utskottets Revision, funnits vara med ordning och noggranhet förda, äfvensom att
(Allm. Besv.- 0. Ekon.-utsk. Bet., N:o 82.) S. A. K. Jemte det Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att något allmänt stadgande rörande statens embetsoch tjenstemäns rätt till lön under tjenstledighet icke finnes, enär Kongl, resolutionen den 23 September 1(388 endast är meddelad för ett enskildt fall och således icke kan anses såsom en allmän författning, men deremot serskilda föreskrifter blifvit utfärdade så val för embetsoch tjenstemännen i alla afdehringer af E. K. M:s kansli uti 17 § af Kongl, instruktionerna den 3 och 10 Juli 1840, som för alla kollegierna uti Kongl, cirkulär-brefvet den 23 September 1766, samt för Krigs-kollegium uti Kongl, brefvet den 2 Mars 1840, äfvensom för Bankens och Riksgälds-köntorets tjenstemän uti de vid sistlidne riksdag utfärdade reglementen, har hos Rikets Ständer blifvit hemstäldt, att en allmän författning i detta ämne måtte utfärdas, för att lända till efterrättelse i alla de fall, då tjenstledighet sökes från embete och tjenst af beskaffenhet att böra af vikarie skötas, samt att denna författning matte komma att hvila på samma grunder, som Kongl, in; slruktionerna den 3 och 10 Juli 1840, för tjenstemännen i E. K. M:s kansli. 174 Expeditions-Ulskottets Forslag till un cl. Skrifvelse, N.o 106. Rikets Ständer hafva tagit denna framställning i öfvervägande; och som densamma åsyftar att åstadkomma enhet i de föreskrifter, hvilka i berörde ämne tjena till efterrättelse och sådant, enligt Rikets Ständers tanka, är af behof påkalladt, få Rikets Ständer i underd. anhålla, att E. K M., efter vederbörandes hörande, täckes taga detta ämne under nådig pröfning och sedermera, på sätt och så vida E. K.
Och medgifven nu opartiskt, små vänner, fröknar och mamseller, pigor och jungfrur, att många kvickheter fingo vi till godo — ej minst det där om välfödda istället för välborna och med den lilla näpna diflaskan sväfvande i skyn! Lika snillrikt som poetiskt var det. O, snilleblixtar äro härliga att skåda! Älskade små vänner ur och från alla stånd, denna riksviktiga sak kommer ej att ordnas så lätt — tyvärr. Men vi lefva j u uti ett kompromissernas tidehvarf — ergo, låtom oss kompromissa. Alltså: Alla ogifta kvinnor af ofrälse stånd, utan undantag, tilltalas med ordet fröken; Alla » verkliga » fröknar benämnas nådig fröken, de må vara nådiga eller ej, och alla de bland de adliga fröknarna, som hafva en ärftlig titel, benämnas vid denna, såsom bruket är i flere af våra närmaste och närmare grannländer. Jag för min del och säkert många med mig finna, att tilltalsordet fröken är ytterst lämpligt uti denna språkrensande, jämlikhetssträfvande tid, men då måste detta tilltalsord användas lika till alla och ej såsom mycbet ofta är fallet med en viss själfvärderande klassifikation. Låtom oss taga Frankrike, höflighetens land, så- som exempel, där samma tilltalsord användes från och med presidentens dotter ned till den träskoklädda gåsvakterskau. En fröken friherrinna. Jungfrur, fröknar, mör, mamseller, Jag till er en fråga ställer: Är det värdt så mycken möda, Värdt så mycken tid att öda På en lumpen titelträta — » Jungfru » eller » fröken » heta - Nu då alla kvinnor sträfva, Alla ädla kvinnor lefva För att världens aktning vinna Just åt namnet utaf » kvinna »? H ä r en ungmö fattar låga, Då man sätta kan i fråga, Att en riktig adelsfröken Skulle låna ifrån köken Pigans nya jungfrutitel. Fy, den osar ju af kittel! Där mamsellerna än mera Häftigt saken diskutera Och mot titeln agitera: Fy, att så dem chikanera!
Banco; och ehuru det kunde hända, att kostnaden till dessa Protocollers tryckning slutligen kunde komma att öfverstiga denna summa; ansåg StatsCommissarien sig likväl böra till Riddai husDirectionen hemställa, om icke Rothlieb, innan vidare utbetalning till honom skedde, borde inför DireCtionen visa huru vidt med tryckningen framskridit, kostnaden dervid, och hvad af det som från trycket utkommit, blifvit till Allmänheten försåldt samt förslagsvis uppgifva hvad större eller mindre summa än vidare till detta Verks bedrifvande kunde behöfvas. RiddarhusDirectionen resolverade: ”Sorn Riksens Ständer år 18x8 förordnat, att kostna. den till tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll borde anordnas i StatsContoret af Riksdagskostnadssumman, »arnt att de perso, ner, hvilka haft sig uppdragit, att ombesörja tryckningen och försäljningen af Protocollerne, Bil. Ull Ridd. o. Ad. Pr. VII. Band. H. 162 Dtn II Augusti e, m. borde aflemna redovisning för de influtne medlen samt för de öfverblifvande exemplaren till Fnllmågtige i RiksgäldsConfoiret; och då RiddarhusDirectionen icke af Ridderskapet och Adeln erhållit någon slags befattning, hvarken med tryckning af Ståndets Protocoll, eller utbetalningen af medlen dertill eller redovisning derför; ansåg RiddarhusDirectionen de i berörde skrift framställde ämnen icke tillhöra Riddarhus Directionens upptagande och pröfning. S. A. den ’8 Maji, inkom Boktryckaren Grahn med en ansökning, innehållande, att sorn. han ingått contract med ExpeditionsSecreteraren Rothlieb, om tryckning af en del utaf Ridderskapets och Adelns Protocoll för 1817 och 1818 årens Riksdag, och Grahn derigenom fått en återstående fordran på 5<ji R;dr 12 sk.
Större vigt tillägger Domkapitlet Kongl. Brefvet lill samtliga Ho/rätterna och Consistorierna, angående dem, som utsprida irriga och stridande satser emot Religionen samt sådana måls refererande ifrån Consistorierna lill Hofrätten, den 8 Maj 1731. Derur anföres följande: »Hos Oss hafva Rikets Ständer genom underdånig »skrifvelse den 30 sistlidne April anmält, det deras underdåniga mening är, vid så~ »dana mål, som kunna beröra en eller flera, de der utsprida några irriga och emot »den rena Evangeliska läran stridande satser, att, enär ett Consistorium finner sig »föranlåtet någon sådan sak referera, det relationerna då till Hofrätten försändas måge, »hvarest den anstalt göres, att silka Consistoriernas relationer framför alla andra kri»minela saker föredragas, och der dessa saker af den beskaffenhet finnas skulle, alt »den anklagade borde tagas i förvar, Hofrätten må sådant strax anbefalla, så att den »brottslige icke tillfälle gifves, sin villas ogräs vidare utså. Och som Rikets Ständer »underdånigst anhållit, att Vi härom ville låta Vår befallning till Väre och Rikets Hof»rätter samt Consistorierne afgå; fördenskull håfve Vi Eder i nåder anbefalla velat, »det J, när sådana mål Eder förekomma, ställen Eder detta till underdånig efterrät »telse». För att fatta meningen af denna författning, yttrar Domkapitlet, måste man se tillbaka på några föregående, nemligen åtskilliga i slutet af Sjutonde och början af det Adertonde seklet utkomna Kongl. Bref emot villfarande biläror, svärmerier m. m., såsom Kongl. Brefven den 6 Oktober 1694, den 7 Juni 1706, den 1 December 1713, den 8 December 1721, den 27 Juni 1728. Afjemförelse emellan dessa Brefs innehåll tror Domkapitlet sig finna, att, såsom fallet skall vara : 77 med 1735 års Kongl.
Med den sällsporda omtanka och drift, som utmärkt ledningen af dessa storartade anläggningar alltifrån deras påbörjande, hafva arbetena å förut omförmälde linier fortgått under denna statsregleringsperiod hastigare än man kunnat förvänta, och i följd häraf framstår det förhållande: att Vestra Stambanans afdelning från Töreboda, vid Götha kanal, till Hallsberg i Orebro län, äfvensom Sammanbindningsbanan Hallsberg—Örebro, äro fullbordade och varit till allmän trafik upplåtne sedan den 1 nästl. Augusti månad; att Vestra Stambanan i dess helhet, emellan Stockholm och Götheborg, — hvilken, enligt hvad anslagsfördelningen visar, upptagits i planen att fulländas till trafikerande först under hösten 1863, — hinner fullbordas redan under Oktober månad innevarande år, hvadan allmän rörelse alltså kan å hela sträckningen börjas ett år förr, än beräknadt och utlofvadt varit; att Södra Stambanan blifvit, enligt årets arbetsförslag, för trafik fullbordad dels söderifrån till Elmhult, beläget omkring 12V2 mil norr om Malmö, — dels ock norrifrån till Mullsjön, belägen 56/10 mil söder om Falköping; att terrasseringar dessutom verkställas å södra Stambanan emellan Elmhult och sjön Salens norra ändpunkt vid Alfvesta, äfvensom emellan Mullsjön och Jönköping; samt 10 att de bansträckor, som redan denna höst till allmänt trafikerande kunna begagnas, utgöra i längd: Vestra Stambanan: Stockholm—Götheborg 426/10 Sv. mil, Bibanan Orebro—Hallsberg 23/10 Sv. mil, Södra Stambanan: a) Malmö—Liatorp, 14 Sv. mil, och b) Falköping—Mullsjö 56/i0 Sy’ mil; alltså tillsammans en längd af 62V2 mil. Anläggning af jernväg för ångkraft från Borås till Vestra Stambanan vid Herrljunga.
Men det fans ju ingen att skicka dem med. Jag tänkte många gånger att smyga mig ut om natten och springa bort till Liatorpet för att få träffa min lilla sjuka väninna. Men så kunde jag ej bryta mot min moders befallning. Det var en strid emellan min pligt att lyda min ömma moder och min häftiga längtan att få träffa den, jag så högt älskade, som var outhärdlig. Jag blef sjelf sjuk och måste ligga till sängs. Min ömma moder lemnade allt annat åsido och satt vid min säng både natt och dag. Hon fruktade, att jag råkat ut för samma sjukdom, som den lilla Johanna. Vi hade nu fått veta, att det var scharlakansfeber, och på de sista dagarna hade hon fått ondt i halsen. Jag hörde min moder bedja brinnande böner för sin ende käre son och för lilla Johanna också. Och då ångrade jag i mitt hjerta, att jag hyst tankar på att vara henne olydig, och lofvade mig sjelf, att jag alltid skulle lyda min moder, ehvad hon än ålade mig, ty hon, som var så god och så from, kunde ej ålägga mig annat än det, som godt och rätt var. Jag knäppte sjelf ihop mina händer och bad till den gode Guden, att han skulle frälsa min lilla Johanna från sjukdomens faror. Bönen lugnade då som alltid min upprörda själ, och jag insomnade godt, efter att ej hafva haft en blund i mina ögon under ett par dagar. Då jag följande morgon uppvaknade, satt min moder som vanligt vid sängen. Men hon såg så innerligt bedröfvad ut och blickade så medlidsamt på mig, att jag genast fick en känsla af, att en olycka inträffat. Tänk, om lilla Johanna var död! Död! Jag mindes ännu, hur hemskt det var, då min käre fader var död, oaktadt jag var så späd, när det inträffade. »Mor, I ä’n så ledsen! – Är Johanna död?» ropade jag och satte mig upp i sängen. Min ömma moder brast i gråt vid denna min fråga. »Är hon död, mor? Hon är död!» ropade jag omigen och ryckte tag i hennes arm. »Ja,» svarade hon då med knappt hörbar stämma. Jag föll tillbaka i sängen, öfverväldigad af smärta.
M:ts Propos., utan det af Domprosten Sondén föreslagna tillägg; jag är tillfredsställd med hvilket beslut K. o. Ad:n fattar, blott det ej blir bifall till Utskds hemställan. Frih. Cederström, Rudolf: I olikhet, med Gr. Sparre och Frih. Alströmer, ber jag att få afstyrka K. Mits Propos. och förorda Utsk:ts hemställan. En frejdad vetenskapsman, Hr Huss, har redan inför R. o. Adin visat, att, i afseende å förmåga att undervisa ungdomen, en elementarlärare som längre tid varit sysselsatt i ansträngande tjenstgöring vid skolan, måste tillerkännas större skicklighet, än en från universitetet direkte afgången och kanske mindre öfvad och använd docent. Dessutom bör mycken vigt läggas derpå, att, genom ett bifall till K, M:ts förslag, skulle uppstå en ganska betydlig statsutgift, hvilken icke enligt min åsigt motsvaras af den nytta, som man antagit skola deraf härflyta. Således, och enär man icke enligt min tanke bör bereda docenterna en fördel, som skulle förorsaka statsverket en i hög grad ökad tunga, finnér jag Utskds hemställan fullt berättigad. Då R. o. Ad:n torde med uppmärksamhet hafva afhört hvad isynnerhet Hr Huss anfört, behöfver jag icke vara vidlyftig, utan inskränker mig till yrkande af bifall till denna punkt. Hr Tersmeden, Nils: Jag instämmer med de talare, hvilka yrkat bifall till K. M:ts Propos. Vi behöfva skickliga lärare vid elementarläroverken och böra derföre sträfva efter att få docenter vid deni anställda. Gr. Sparre: Frih. Cederström har yttrat, att ett bifall till K. Mits förslag skulle medföra högst betydliga utgifter för statsverket. Antalet af de elementarlärare, hvilka varit docenter, är dock ej så synnerligt stort, och man kan deraf draga den slutsats, att den föreslagna tillökningen ej kommer att uppgå till något särdeles högt belopp. Den för docenterna nu ifrågasatta förmån drabbar för öfrigt framtiden och icke den närvarande statsregleringen.
Pensions^ Cassör? medel, med undantag af delegarnes afgifler, hvilka uppbäras af Cassornes redogörare. 4:0 InvalidhusFondeps medel. 5:o Spinnhus-medlen. <5:o Skogsplanterjngs-medlen. 7:0 JagtCassa-medlen. Betänkande n, N:o 4o6. 4?5 3:o Jemtlands Läns Allm. Sammanskottsmnedel neni). Iläfstetings-penningar ProvincialLäkares lönertillskott. pfverskotlsliöke-medel. q:q Strömsholms Stuteji-inede|, 10:0 Flyinge D:o, }i:o Djekne-penningar, 12:0 Lappmarks Ecclesiastik-medlen. }3:o ConvoyTmedlen hvilka såsom ingående till Tullverket, kunde såsom Tull-medel anses, samt årligt bestämdt anslag deremot anvisas åt ConvoyCassan. Deremot anser Utskottet följande medel vara al enskild beskaffenhet, och med hvars redovisande Statsbestyret icke borde besväras: 1:0 Riddarlms-medlen, 2:0 Enöres-medlen, inflytande endast j Upsala pcb Stockholms Län, 3:o Arbetshus^medlen , d:o i Skaraborgs Län. 4:0 Vägbyggnads-medleu, utgående i Kronobergs, Götheborgs, "NYermlands och Gefleborgs Län. 5:o Bromedlen i Christianstads Län. 6:0 F a 11 ig försörjnings-med leii. 7:0 FahriksFattigCassa-medJen, samt B:o Lazarettsoch Kurhus-afgiftenie, hvilka borde jemkas och regleras samt antingen blifva ställde under någon allmän Styrelse, eller förvaltas för och uti hvarje Län särskildt. Under namn af Borgholms Garnisons Service-medel har hittills ingått ett obetydligt belopp af qm - 476 Stats-Utskottets kring 16 R:dr årligen öfverhufvud, hvilket numera, då ingen Garnizons-service å Borgholm erfordras, bor™ de helt och hållit upphöra att vidare utgöras.