Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förstån j, att jag, vid farhågan att skiljas ifrån, att bli beröfvad mina barn, var barnslig nog att med frätsten inbränna deras initialer, för gossen på den venstra axeln, för flickan på den högra. Jag tänkte, ja hvad skall jag säga hvad jag tänkte ... en känsla var det, en instinkt. Det skulle lända till ett igenkännelsetecken till ett ... jag vet ej hvad jag skall säga ... Jag var barnslig, men var jag klok? Tala, upplys mig om mera. – Ja – svarade Harald med en röst darrande i lugn – Helena lefver. Allt skall bli klart för dig och för hela verlden; underliga hafva ödets vexlingar varit ... försynens vägar ha varit dunkla och visa. Ja din dotter lefver, Helena lefver, Stella lefver. Tror du icke mig, då jag säger, att ditt barn lefver! – Ja, jag måste tro den sanning, som talar ur dina ögon. Men hvar är hon, Helena? Kallade du henne äfven Stella? Hvem har talat för mig om en Stella? – Det har jag – svarade v. Nit. – Stöd mig, mitt minne – utropade grefvinnan – ja du har talat för mig om en Stella. Nu erinrar jag mig det fullkomligt. Så nära vore hon mig då, men ... är detta en vansinnigs glada dröm! Ut vill jag, ut, jag qväfves här. Harald, för mig fort ut härifrån, Harald, ty var detta icke ditt namn? – Ja, det var mitt namn. – Det var, säger du och hvad menar du dermed? Men hvad aktar jag derpå ... fast du är min befriare, så har jag nu icke känslor för dig och ingen tacksamhet ... nu när jag vet mig hafva återfått mitt barn. – Du hade då icke mera än detta ena barn? – Jag hade, men menar du, att menniskan aldrig kan vara nöjd? Menar du, att då jag återfått tvenne förlorade goda ting, friheten och det ena barnet ... menar du, att jag borde vara så förmäten och otacksam emot Gud, att jag började gråta efter det andra barnet.
Maj:t i Dess nådiga proposition om stats-verkets tillstånd och behof, dels af enskilde motionärer föreslagne åtskilliga förändringar, hvilka komma att, hvar i sin ordning, här nedan omnämnas. l:o I afseende på förbättrade lönevilkor för Hof-rätternes ledamöter, samt en del tjenstemän och vaktbetjente, derom ej mindre Kongl. Maj:t behagat afgifva förslag, än ock enskilde motionärer gjort framställningar af mer och mindre vidsträckt syftning, har Utskottet, som eger sig bekant, att åtskilliga motioner blifvit inom Riks-stånden väckta och till Lag-utskottet remitterade, angående förändrad organisation af Hof-rätterne, beslutat att, rörande detta ämne, med nämnde Utskott öfverlägga, för vinnande af erforderlig ledning för omdömet, huruvida icke tidsutdrägten med målens afgörande hos dessa öfver-domstolar skulle genom en förändrad arbetsordning för Hof-rätterne mera, än genom ökade löneförmåner för deras embetsoch tjenstemän kunna afböjas; och förbehåller Utskottet sig att, sedan Utskottens gemensamma öfverläggning försiggått, få med serskildt utlåtande i förevarande punkt till Rikets Ständer inkomma. BiA. lill R. St. Prof. i850 f i8M. i Sami. i Afd. 25 Rätt. 2 Slats-Utskoltets Utlåtande, N:o 83. Emellertid har Utskottet, enligt hvad närlagde tabell utvisar, uppfört för Hof-rälterne, med derunder lydande Justitie-statcr, de å nu gällande riks-stat upptagna belopp, med afdrag af de, till följd af lagmans-embetenas upphörande, å indragningsstat öfverflyttade lagmanslöner,' utgörande för lagmännen under Svea Hof-rätt: Penningar 2,376: 32. — indelda räntor, med kronovärdi 64 R:dr 29 sk. 3 r:st, utförde efter markegång till 467 : 7. För lagmännen under Götha Hof-rätt:
Stockholm den 4 Juli 1815- På t 83* Dm 7 Juli» På Högloft. och Ad. Ledamotens vägnar Carl de Geer. På Vällofl. BorgareSiåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest-Ståmdét.9 Ledamöters vägnar Carl v. Rosenstein, På Hederv. Ronde-* Ståndets Ledamöters Vägnar And. Sandsten, C. Tunelius. Uppläst hos Höglofi. Ridd. och Ad. den 7 Juli. Hogvard. Prest-Ståndec den 7 Vällofl. Borgare-Ståndet den 9 Hederv, Bonde-Stå idet den 7 . Riksens Högloft, Ständers Stats *■ Utskotts Berättelse och Utlåtande om Gener al-AssistanceCönto'ret. Stats-XJtskottet får härmedelst vördsdmligen afgifva Berättelse och Utlåtande om det under Riksgälds « Verket lydande General - AssistanceContoir. Sedan Utskottet af Handlingarna Inhämtat i att den för ar 1811 vid General «Assistance* Contoiret afslutade Hufvud-Bok varit den sista, som undergått granskning af de år 1813 till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende församlade Herrar Revisorer, har Utskottet val företagit till granskning 1812 års öfver Lombard - Den 7 Juli. 833 bärd-föréisen författade Hufvud-Bok, men hvil» leen befunnits så oredig och behäftad med sa Inånga felaktigheter, såsom bristande transporter
Majit funnit sig icke kitting 12 Stats Utskottets Utlåtande Jtf 30. deruti instämma, anbefalldes Krigsoch Kammar-koliegierne den 3 December 1842 att till Kongl. Maj:t inkomma med förslag, ej mindre lill den tiva roteringsgrund, som, med hänsigt lill rustningen oell roteringen i öfriga delar af Riket, borde för denna provins antagas vid den uppskattning, som af en dertill löroidnad kommission komme att ske, än ock till instruktion för den blifvande kommissionens sammansättning och verksamhet, och, sedan eli sådant förslag den 28 April 1845 från kollegierne inkommit samt vederbörande deröfver blifvit hörde, behagade Kongl. Maj:t under den 22 Maj påföljande året utfärda Nådig instruktion för i oterings -kommissionen, hvars förslag till provinsens-nya rotering vid 1850 —1851 årens Riksdag förelädes Rikets Ständer, hvilka, uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti sistnämnde år, förmälde sig hafva, efter öfvervägande af hvad i detta roleringsärende förekommit, funnit godt för sin del gilla, ej mindre de grunder, enligt hvilka roteringen i Jemtland blifvit verkställd, än äfven del i öfverensstämmelse med samma grunder upprättade roleringsverket; hvaruppå Kongl. Maj:t den 8 derpåföljande Oktober i Nåder stadfästade så väl det nya kneklekontraktet och de upprättade längderna öfver både den ordinarie och extra ordinarie roteringen, som den uppgjorda fördelningen af kavallerioch infanterirotarne; utvisande denna nya rotering, att Jemtland numera är indelt till 925 soldatrotar, af hvilka 400 underhålla .200 hästjägare jemte hästar och de Öfriga 525 man fotjägare.
Dess styrelse hade nyligen till en enkel invigningsfest inbjudit intresserade damer och herrar, så många som utrymmet medgaf. Sedan den festligt upplysta, hemtrefliga och för ändamålet särdeles lämpliga lokalen, Sturegatan 60, blifvit besedd och te intagits i samlingssalen höll doktor J. Bring en anslående bibelbetraktelse s a m t nedkallade Herrans välsignelse öfver hemmet, dess styrelse och alla, som k o m m a att njuta af dess förmåner. Elevhemmets bestånd är endast tills vidare betryggadt och till största delen beroende af de större eller m i n d r e bidrag, hvilka redan influtit, och af dem, hvilka k u n n a ytterligare erhållas. Dess styrelse består af: fröknarna H. Djurberg, ordförande, och H. Westman, v. ordf., fruarna M. Lilienberg, H. Andersson och M. Rystedt samt fröknarna M. Fryxell och H. Löwen, den senare kassaförvaltare. « * U P notisboken. En ' 7 N ' 1: erhålla gratis början (7 tryckark) af den i romanbilagan pågående berättelsen: » Guldmakaren » af Richard Nordhausen, om de till Iduns Expedition, Stockholm, med första insända rekvisition jämte tydlig adress och ett femöres märke som porto. Som den ytterst fängslande romanen kommer att pågå ett betydligt stycke in på det nya året, vilja vi, i deras eget välförstådda intresse, uppmana alla våra för året nya vänner att icke försumma begagna sig af detta erbjudande. Exp. U John. * För D Blommor i vintersnö. E n knippa härligt doftande blommor från solig Medelhafskust bör ju k u n n a sprida en alldeles särskild tjusning omkring sig n u i nordiskt vintermörker och vinterkyla. Denna glädje k a n enhvar lätt förskaffa sig med en ringa penninguppoffring Blommor från Rivieran, inpackade i en liten träask, erhållas nämligen p r omgående, fullt frankerade, vid insändande af k r 1:20 i svenska frimärken till änkefru Laura Lindholm, född Lagomarsino, Via Santa Chiara 2, Genua.
Det är sannt, att Hr von Hartmansdorff uti sitt näst före mig afgifna anförande lindrigt vidrört detta yttrande, meri jag kan dock icke afhålla •7»8 Den inj Februari e. m. mig att bedja Hr Dalman bestämdt uppgifva, luiru lian'kan hafva sig bekant hvad som passerat i Hemliga Utskottet. Frih. Boye, Ludv.: En värd ledamot, Gr. Horn, har i sitt sisla yttrande på f. ra. så förträffligt afhandlat detta ämne, att jag gör mig eli nöje och en heder utaf att få förklara det jag i allo instämmer deruti, men jag ber likväl att få yttra några ord särskildt. Frih. Boye uppläste derefter följande: Den ersättningsfråga, som kan blifva en följd af Riksrättens dom, ingår icke i förevar, ämne, hvars hufvudsakliga fråga är denna: bör den uppgifna skulden antagas till betalning eller ej? — en fråga, vid hvars pröfning icke blott lagenligheten, utan äfven, och måhända förnämligast, moralens och den yttre politikens grundsatser böra rådfrågas, emedan äfven, då man antager, alt skulden icke i laglig ordning tillkommit, sådana betänkligheter ändock qvarstå, hvilka ingen juridisk åsigt förmår häfva. Besinnar man huru mycket de utländske fordringsägarne hafva för sig den presumlion, alt de, okunnige om våra grundlags-§§, på god tro lemnat Svenska Regeringen försträckningar, så frågar man sig: vore det väl moraliskt rätt att deråt vägra allt afseende? eller hurudant vore väl, efter en sådan vägran, Svenska namnets anseende inom andra länder? Ja, när man besinnar den svåra verkan, som ett sådant beslut skulle medföra på Svenska nationens credit å utrikes orter, samt vidare besinnar, att på bevarandet af denna credit nationens välfärd i en framtid möjligen kan komma att bero, sfi frågar man sig: vore det väl politiskt klokt att nu gifva alla dessa betänkligheter till spillo för dagens penningeberäkningar? Jag anhåller om propos. till återremiss, samt alt dessa anmärkn:r må få åtfölja remissen. Frih. Boye fortfor derefter muntligen:
Denna tillåtelse har varit skadlig derigenom, att den ej varit allmän, då hvar och en individ kunnat oaktadt den hindrade sjöfarten verkställa sina handelsföretag, och concurrencen nedsatt priserne, hvarföre Herr Baron ansåg Stats-Rådet och den Föredragande, som ej tillstyrkt en generel införsel af bomullsvaror emot tull, ej hafva iakttagit Rikets sannskyldiga nytta. Herr Biskoppen Doctor von Rosenstein kunde för sin del ej anse ifrågavarande tillåtelse som Monopolium, utan som en momentel dispense, och ansåg Herr Biskoppen, att under en tid, då Tullbevakningen ej var i ordning stiihl och Engelska varor öfverfiödade i landet, samt innan Tull-Committéen kunnat höras, det varit rigfHonotifiB blifvit leornad åt ett ställe 930 Riksdagen 1815. på försök, än att tillåtelsen blifvit allmän och sedan allmänt återkallad, i händelse den funnits skadelig. Herr Commerce-Rådet Wegelin: Då redan 1812 Riksens Ständer enhälligt yttrat, att det öfverensstämde med en väl beräknad hushållning att emot tullumgälders erläggande tillåta införsel af dylika articlar, som lika litet i Riket kunna åstadkommas, som de allmänt brukas, vore emot den gifna tillåtelsen icke något att anmärka, så snart denna tillåtelse blifvit allmänt beviljad och icke ensamt förbehållen någon viss Stad och icke nekad andra, som anmält sig till erhållande af en lika frihet, i synnerhet som de skäl för den förra tillåtelsen för Götheborg af Herr Stats-Secreteraren blifvit nyttjade, att afsigten dermed vore att befordra afsättning till Finland, Ryssland och andra orter vid Östersjön, som lättare kunde blifva fournerade från Stockholm och andra Svenska Östersjöhamnar, dit införseln icke varit svårare än i Götheborg under Engelsk Convoy, som England ännu häldre hade lemnat till understödjande af sin favoritplan, afsättningen af sina manufacturer. Följden hade blifvit lägre pris genom ökad concurrence och gränser för så beskaffade speculationer, som varit en följd af sättet, då detta Monopolium upphäfdes.
I sådant afseende har motionären, ehuru inseende, att betydliga anslag af allmänna medel erfordrades för inrättande af karantäns-anstalter i hvarje hamn, men öfvertygad, att, derest karantäner funnos vara af vigt för det allmänna, staten också borde draga kostnaden derför, föreslagit, att, för den händelse karantäner och spärrningar skulle anses böra fortfarande ega rum, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täcktes låta omarbeta nu gällande föreskrifter i ämnet, och att såsom grunder för den blifvande lagstiftningen härutinnan kunde antagais följande bestämmelser: a) »Mot kolera-farsoten användes i afseende på ankommande fartyg en* »dast observations-karantän, det vill säga att medförde varor ej behöfva lossas »för undergående af rening. b) »Observations-karantän. mot kolera får undergås i hvarje vid rikets »kust belägen stapelstadshamn. e) »I hvarje sådan hamn skall förordnas en karantäns-kommission, hvars »utgifter bekostas af allmänna medel. d) »De personer, som undergå karantän, äro berättigade till bostad i land, »äfvensom att erhålla tjenlig kost, nödiga beqvämligheter och läkarevård ehster fastställda priser.
K:s Beflude bestämmer de ställen, der dessa förrättningar lämpligast kunna ske, och inom de mycket folkrika provinserne, der socknarne ligga nära hvarandra, har vanligtvis mantalsoch skattskrifningen egt rum pä ett enda ställe, hvarigenom den fördel vunnits, att dessa förrättningar blifvit fortare och ordentligare verkställde. Skulle nu, pä sätt Utsk. föreslagit, flere socknar ega rättighet att sjelfva förena sig om ett skattskrifnings-ställe, men en annan socken, som gränsar intill dessa, icke anmäler sig till erhållande af samma skattskrifnings-ställe, så skulle K:s Beflude blifva nödsakad, att på dessa båda orter anställa mantals-skrifning, hvilket eljest lätteligen torde kunnat verkställas på ett enda ställe. Detta skulle föranleda till onödig tidsutdrägt i förrättuingarne. Gr. Mörner, Carl: I afseende på mantalsoch skattskrifningen, praktiseras det måhända olika i olika orter, men i allmänhet är det en gifven regel, hvilken äfven är föreskrifven, att K:s Beflude bestämmer tiderna och orterna för dessa förrättningar. Det är visserligen sant att Häradsskrifvaren i vissa län inkommer med förslag till desamma, men det beror i alla fall på K:s Beflude att godkänna eller ändra förslaget, såsom han finner lämpligast vara. Att, såsom här är föreslaget, socknarne sjelfve skulle ega rättighet bestämma, hvilken eller huru många af dem, som böra förena sig om bestämmande af mantalsoch skattskrifnings-orterna, skulle, enl. min tanka, endast föranleda tvister, utan bör detta tillhöra den lokala myndigheten, som bäst känner orternas behof samt socknarnes större eller mindre vidd, med flere omständigheter. Frih.
Nej, har frågan om berörda vilkor förfallit." 13:o. Sedan Kongl. Maj:t till uppförande af byggnad för folkskolelärareseminarium i Linköping begärt ett anslag af 50,000 R:dr, hvaraf under år 1867 skulle utgå hälften eller 25,000 R:dr, hade Utskottet uti 110:de punkten under morn. a) hemställt, att Kongl. Maj:ts berörda nådiga framställning måtte endast så till vida af Rikets Ständer bifallas, att till inköp af tomt för en seminariibyggnad i Linköping anvisades å Riksgälds-kontoret ett extra anslag af 2,500 R:dr, hvarjemte Utskottet, sorn af anförda skäl ansett det vara af vigt att, innan början gjordes med uppförande af särskilda byggnader för folkskolelärare-seminarierna, fullständig utredning blefve åvägabragt, angående den yttre och inre anordning, som för dylika byggnader kunde finnas mest lämplig, äfvensom i fråga om det omfåug, som för dem kunde, med hänseende till de särskilda seminariernas lärjuugeantal, vara behöfiigt, under mom. b) hemställt att Rikets Ständer, vid anmälan af detta beslut, måtto i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta normalritningar, och förslag till byggnader för folkskolelärareseminarier. Mom. a i är endast af Borgare-Ståndet bifallet, hvaremot, med afslag derå, de öfriga tre Riks-Stånden sammanstämmande beslutat, att Rikets Ständer, .8 Stats-Utskottets Memorial N:o 93. till inköp af' tomt för en seminariibyggnad i Linköping samt till påbörjande och uppförande, så långt tillgångarne medgifva, af denna byggnad efter den ritning, som af Kongl. Maj:t kan komma att fastställas, bevilja den af Kongl. Maj:t för år 1867 äskade summa, 25,000 R:dr.
Då, under sådana förhållanden, det svårligen lärer kunna förväntas, att enskilde, utan garanti emot möjliga förluster, komma att inlåta sig uti så beskaffade kostsamme ftretag, anser Utskottet statens mellankomst till dessa företags underlättande vara, åtminstone till en början, af omständigheterna påkallad, på det att såmedelst någon erfarenhet må vinnas rörande jernvägssystemets tillämplighet på härvarande förhållanden. Hvad nu beträffar den ifrågaställde, uti Kongl. Maj:ts förevarande nådiga skrifvelse omförmälde jernvägsanläggningen emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern, så enär denna jernbana är ämnad alt bereda direkt samband emellan rikets betydligaste insjöar och derigenom befordra en hastigare förbindelse emellan rikets tvenne betydligaste städer, samt derjemte skulle komma att hafva sin sträckning dels genom dels i grannskapet af flera utaf rikets bergslager, synes densamma, med hänsigt till de dermed för trafiken åsyftade fördelar, och deribland den lättade afsättningen af ortens högst ansenliga jerntiliverkning och tillgodogörandet af dess betydliga skogar, ©tvifvelaktigt vara att hänföra till de inhemska jernvägsanläggningar, hvilka företrädesvis äro förtjenta att medelst bidrag af allmänna medel befrämjas; äfvensom, å en annan sida, resultatet af detta företag, Stals-Ulskollels Utlåtande, N:o 262 9 retug, för hvilket, af nyss anförda grunder, bör kunna påräknas en icke obetydlig inkomst, så af passagerare som varor, torde kunna betraktas såsom måttstock lör bedömande af den större eller mindre lämpligheten af jernvägars anläggande i Sverige. Vidkommande åter sättet för statsbidragets meddelande, i hvilket afseende blifvit föreslaget, att staten antingen skulle för ett visst antal aktier ingå i jernvägsföretaget eller ock garantera det blifvande jernvägsbolaget en årlig inkomst af samma företag, så enär, i händelse af statens deltagande i berörde industriföretag, det icke blefve möjligt att på förhand bestämma ett maximum för de utgifter, det allmänna i förevarande afseende kunde komma att vidkännas, har
Dito , grofbladig Såg Diverse Personer, sora ej höra till viss näring Hörds Stad. Hus och Tomter jord TulUmjölqvarnar med n par stenar Husbehofs MjoJqvarn Tegelbruk ‘ * Diverse Personer, som ej höra 'till viss näring Alingsås Stad. Hus och Tomter Jord Klädes-Fabriker Qvarnar ! Ulricehamns Stad. Hus och Tomter Jord . KtrS5rfv!,TVäf"* *’abrii Tegelbruk Annlis Stad. Hus och Tomter Jord • • « Diveise Personerj som ej höra till viss hä,jn„" O x6o; io8 Elfsborgs Läns Lands-Conloir, den 3i December j832- C. L. Kisman. t Kongsoch Kongs-Ladugårdar derunder lydande Hemman Krono-Säterier Krälse-Säterier . Säten-Rusthåil Kå- och Rörs-Hemman nralse-Hemman . ‘älse-Skatte-Hemraan ,°no-Hemman , rono-Rusthåll . .'lito Augraents-Hemman ■* nono-Skatle-Hemman rono-Skatte-Rusthåll i. dito Augments-Hemman 3 itiae-Boställen -* ile-Boställen \ «■ clesiastique-Boställen i jjiymnasii och Scholae-Hemman, IJspitals och Barnhus-Hemman, Dito Dito ^ Dito 1 igsraanshus-Hemman n! Dito uecognitions Skogs-Hemman til Skattlagde Bebyggde Torp, Utjordar, Urfjellar y| utan mantal, som ej tinder något Hera! begripne, Frälse Dito Skatte Dito Krono Dito, obebyggde Iskattlagde, Bebyggde dito, deraf Ryttare, Soldat och båtsmans Torp 3,3ig st. . [rono-Torp med Frihets-År iBackstugör ... IBebyggde Lägenheter, afsöndrade från Hemman ägande rätt. . Dito på viss tid eller Lifstid
Drake, jag har i denna natts ensliga stunder qväft mitt hjertas röst och öfverlagt, vägt med förståndets vigter, såsom ockraren väger och öfverlägger om vinst och förlust. Jag har sagt mig, att om jag stannar här, så är det blott för att förtvina bland hvardagliga menniskor, under långsamt skridande dagar, som likna den ene den andre och i sin enformighet ej kunna bringa mig att glömma mig sjelf. Om jag följer dig ... – Då skall du under strider och stormar glömma dig sjelf och vakna, för att älska den ende, som är värdig din kärlek, som är så viss om ditt hjerta, att han föraktar att fråga dig, hvem hans medtäflare är. Nu känner jag dig åter, Maria, sköna flicka, korsarens djerfva brud Hästarne vänta derute ... och Scylla väntar att få utbreda sina segel för nattens vind ... Vi skola icke förlora ett ögonblick ... Drake fattade Marias hand. De skyndade ut. Han kastade sin kappa öfver henne, satte sin bredskyggiga hatt på hennes hufvud, för att skydda henne mot regnet, förde henne öfver borggården, lyfte henne upp i sadeln ... och de sprängde bort vid hvarandras sida. Först när de hunnit förbi Sjöviks herregårdsbyggnad, och skogen, genom hvilken vägen förde till egendomens hamn, låg framför dem, saktade Maria sin hästs lopp. Hon drog ett djupt andedrag: hennes minnens nejd låg nu bakom henne, det mörka obekanta framför henne. Det började uppstå tankar i hennes själ, för hvilka hon sjelf fruktade ... men hon ville ej vackla, och hon sporrade åter sin häst, för att hastigare uppnå det mål, der hvarje tvekan komme för sent. Drake red tyst vid hennes sida, tilldess de hunnit fram till viken. – Vi äro framme, sade han i en ton af segerfröjd, idet han tätt vid Marias sida höll in sin häst och slog sin arm kring flickans lif, likasom för att i sista ögonblicket försäkra sig om sitt byte. – Vinden lefver upp, böljorna ha vaknat ur sin slummer, naturmakterna gynna oss. Säg nu farväl till det förflutna!
kufvadt, tillbakatriingdt hos henne, i sattet för hennes meddelande. Hon h k t a d o varlden och öfverskattade den till en bbrjan, lat imponera p&amp; sig af den glatta varldsmannatonen, som hou innerst föraktade, .var brydd och förlagen och dolde sig bakom tystnaaen i sallskap. Hon kande, att hon var dessa manniskor SA olik, hon som " hetsades till d8ds af stamningarn, som - i pojkaktigt ' öfvermod ger uttryck %t sin gladje med ett $0 hej .i bref och dagböcker, hon ville bevara sin vardighet inför dessa itockholmsherrar, som striifvade att se distinguerade ut och dessa damer, som diskuterade fragor. Men medvetandet om kraft och öfverlagsenhet vaknade p&amp; samma ghng efter stockholmsresan. Med ett jubel, som kanske förefaller m&amp;ngen intolerant, uttalade hon sig-om stockholmskretsens svagheter: det var dock blott reaktionen mot hennes förra radda vördnad för det imponerande storstadsiifvet. Saker och trygg blir hon aldrig, hon ar den sökande och experimenterande, som ej förskansar sig bakom formler, och nar realismen tog henne fingen, s %g hon genast, hved den innebar, att det sar relativiteten och objektiviteten den forkunnade och betydde, friheten frAn all sentimental radsia för det fula. Men tillika bar hon sanningssöa karens misstiinksamhet mot sig sjalf, ger sig sjilf oratt och tviflar alltid, om det hon arbetar med verkligen dager och a r n %got virdt. Och dock har hon n u fatt ett fotfaste, hon kanner sig ej 1Bngre som i bur, vhgar fritt sjunga ut sina tankar, sina stlmningar, och i och med detsamma öppnar sig kulturlifvet stort, fullt, olndligt rikt för henne och genom sin rikedom nästan plsgar det henne. En g %ng talar hon om " recidiverande ungdomn, och hon uttrycker sitt förakt för den, sin radsla att bli raknad till de gamla damer, som svarma tllskogskrankt * Det ligger mycket i detta uttalande.