Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att jag icke tror, att presterskapets inkomster på det hela böra minskas, men att de böra annorlunda fördelas emellan det högre och lägre presterskapet, så att hvarje tjenstgörande prestman får anständig bergning, och det nuvar:de opassande afiöningssättet ej vidare må hindra landets bäst upfostrade, äfvensom i afseende å lefnadsvett mest bildade män att ingå på en bana, som borde vara den första, men som nu tyvärr de flesta ynglingar, äfven presters egna barn, snart sagdt anse under sin värdighet att beträda. Att jag hemställer, att R. St:r måtte, till vinnande af nämnde ändamål, hos K. M. i underd:het anhålla om nedsättandet af en komité af t. ex. 2 prester och 4 lekmän under EcklesiaslikMinisterns ordförande, för att, efter inhemtande af noggranna underrättelser ang:de presternas nuvar:de inkomster, upgöra förslag till all - Den 26 November f. m. 377 män reglering för Svenska presterskapet af löner, att utgå från antingen en gemensam fond, eller från särskilda, efter stift, provinser, län eller andra distrikter fördelade aflöningskassor. Hr Bibbing, Arvid: Den ifrågav:de motionen påkallar några anmärkn:r. Väl önskar man gemenligen af presten mera verksamhet för själavården och undervisningen, men just icke att undandraga honom sina rättigheter eller klaga öfver benägenhet från hans sida, att vilja öfver höfvan utvidga dem. Huru förhållandet särskildt kan vara i Skåne vet jag väl ej, och kan således deröfver egentligen icke yttra mig; hvarföre jag blott ber att få förklara, att det språk, som i allmänhet i motionen föres mot presterskapet, ingalunda är det, som finnes rådande inom den trakt der jag bor.
Om den ifrågav:de skyldigheten öfverflvttades på kronan, så skulle, enligt min tanke, derigenom föranledas en mängd obehöfliga och opraktiska uniforms-förändringar, för hvilka regementena hittills blifvit skyddade i så många hänseenden genom det sega motståndet hos rusthållarne; och jag tror, att det skulle vara ganska välgörande, om detta skydd äfven hädanefter bibehölles. Härtill kommer, att då armé-förvaltningen enligt LTtskds förslag ensam skulle hafva rätt att bestämma passevolans-afgiften, skulle den på grund af påbjudna uniformsförändringar finna sig nödsakad att tid efter annan förhöja denna afgift utöfver dess ursprungliga belopp. Jag anser det således vara allt skäl att bibehålla närv:de förhållande oförändradt, emedan det utgör en vigtig hämsko mot allt för ofta skeende opraktiska förändringar; och får jag således anhålla om afslag å Utsk:ts Betänk, i denna punkt. Hr Lagerhjelm, Gustaf Beinhold: Jag k3n icke neka, att då Utsk:t fäst ett sådant afseende vid de i detta ämne afgifna motioner och uti sitt Betänk, gjort en fullständig historisk utveckling af frågan, hade jag väntat, att [Jtslc.t skulle hafva kommit till ett helt annat resultat, än Betänk:t utvisar. Den förste fråga, som i detta ämne framställer sig, är, huruvida genom den ifrågasatta förändringen en vinst kommer att tillskyndas kronan eller rusthållarne. Att en förlust kommer att drabba kronan, derom kan man vara fullt öfvertygad, när man besinnar, att all kontroll med afseende å underhållet af persedlarne, hvilken för närv:de finnes deruti, alt dessa äro rusthållarnes egendom, kommer att försvinna. Då Konung Carl XI organiserade rustningen i landet, föreskref han, att vid hvarje rusthåll skulle i och för vården af munderingen finnas en rustkammare. I allmänhet finnes nu mera icke några sådane, men kontrollen finnes det oaktadt qvar, och består, sorn nyss är sagdt, deruti att rusthållaren sjelf mäste obetingadt ersätta hvad sons är vanvårdade
Ståndets förut gifna föreskrift i ämnet måste fortfarande tjena till efterrättelse, hinder ej kunde anses hafva härutinnan mött, enär i de län, der flera än två deputerade förut varit utsedda, två bland dessa kunnat bestämmas antingen genom lottning eller, i enlighet med hvad Kammar-Kollegium i sitt underdåniga utlåtande i frågan om markegångsprisens bestämmande föreslagit, genom val af Kongl. Majits Befallningshafvande, eller ock på annat sätt, hvarom Kongl. Majit jemväl af Rikets Ständers gjorde underdåniga anhållan om vidtagande af nödiga förfoganden för verkställigheten i detta ärende, kunde i nåder finna godt att förordna; att då vidare grundlagarne i 57, 62, 64 och 65 §§ Regeringsformen förbehålla Rikets Ständer allena att utöfva Svenska folkets sjelf-beskattningsrätt samt att pröfva och fastställa de ändamål, till hvilka så väl ordinarie skattemedel och inkomster, som ock bevillningar skola användas, samt uti 30 § 2 mom. Riksdagsordningen stadga don grund, som innebär, att Rikets Ständer äga besluta indragningar af förut anordnade statsutgifter, men i öfrigt icke innefatta någon uttrycklig föreskrift, som kunde tjena till särskildt ledning för behandlingen af detta ärende, hvilket, fastän af Konung och Ständer gemensamt till afgörande beredt, bibehållit oförändrad egenskap af fråga om skatters utgörande och åtminstone i en del, så vidt forsellönen anginge, åsyftat lindring i de skattskyldigas utgifter, Rikets Ständers häruti fattade beslut icke på annan grund skulle kunna anses för sin bindande kraft erfordra Kongl. Majits nådiga bifall, än om, utöfver hvad grundlagarna genom sin ordalydelse föranleda, giltighet skulle tillerkännas den mening, att inskränkning af statens ordinarie inkomster af jordens beskattning icke finge utan Kongl. Majits nådiga samtycke äga rum, och om till frågor af sådan syftning hänfördes den nu förevarande; samt att således i detta hänseende annat icke kunde erkännas, än att derest Kongl. Majit funne beslutet äga en på ordinarie statsinkomsternas belopp och säkerheten om deras framtida bestånd störande inverkan, Kongl.
Stolt höjde sig gossens bröst och hans hufvud reste sig, då han med hänryckning omtalade sin faders mod, de många sköna ord han talat till maka och barn, hans herrliga stolthet, då han åberopade sig på sin oskuld, sina mångåriga förtjenster om fäderneslandet. Slutligen upprepade han med hänförelse fadrens ord: "fyra bedröfvade enkor och tjugutvå faderlösa barn lemnas här i dag att gråta, deras tårar och vårt oskyldiga blod skall dagligen ropa till Gud. Ty jag är oskyldig, hörer det. Och förbannad vare den, som talar illa på vår döda mull." Hebla såg med förvåning på sin fordne lekkamrats blossande ansigte. Det tycktes henne underbart, att han dock kunde tala om alla dessa händelser, så som han det gjorde. Nu steg Peder opp från den stol, der han suttit och sade: "Hebla, jag ville dock tala ett ord med dig." Derpå tog han hennes hand och förde henne ut i det yttre rummet. "Barnsinnet vexlar och glömmer", sade fru Ebba. "Barnet kan leka med tåren i ögat." Men fru Ebba misstog sig, som så ofta äldre personer göra, då de bedömma barns beteende. Det var icke Peders mening att språka nu med Hebla om fordna lekar. När de båda unga hunnit i det yttre rummet, stängde Peder till dörren och sade: "Hebla, jag måste tala med dig, derföre bad jag så angeläget att få komma hit. Vi ha lekt tillsamman, vi ha också delat allvare mången gång. Du vet, att vi lofvat att ge hvarandra förtroende af allt vigtigt i vårt lif, och att vi alltid skola lita på hvarandra. Nu måste du derföre vara min förtrogna, i det hvaråt jag egnat mitt lif. Hebla, åt dig, min bästa vän, vill jag betro att förvara mitt heligaste. Ser du, den här lilla guldmedaljongen fick jag af far på min femtonde födelsedag. Den är liten, deri låg blott en valknut af hans hår. Nu förvarar den yttermera en helig skatt, en droppe af hans blod. Hebla! du skall gömma den åt mig." Hebla ryste, men emottog medaljongen och sade: "efter du så vill, Weli. Måtte jag blott rätt kunna vårda den.
Derförutan har dels utaf den i uppgiften af Stats-Verkets totala behof föreslagna Summa för tillökta utgifter, som vid Stats-regleringen kornme att bestämmas, dels genom de förändringar som öfriga Hufvud-titlarne undergått och de besparingar som dervid och uppå Allmänna Indragnings Staten varit att påräkna, tillgången blifvit ökad; men som, enligt Riksens Ständers beslut 'vid Riksdagen här i Stockholm 180g och 1810, utaf besparingarna på de åtta Hufvud-titlarna samt Indragnings-Staten först böra utgå 100,000 R:dr till fond för g Hufvud-riteln, hvilket Riksens Ständer äfven vid sista Riksdagen förbehöllo, då för öfrigt en fri disposition af besparingar och öfverskott till Kongl. Majit öfverlemnades; så och enär Kongl. Majit i Nåder nu äskat en rättighet i detta hänseende, som instämmer med förra grunder, har Utskottet ansett att dessa 100,000 R:dr först böra afsättas och såsom en gifven säker och ständig fond under berörde 9 Hufvud-titel för Jordbrukets, Handelns och Näringarnas understöd anslås och uppföras; hvarefter det, som Stats-regleringen medgifvit att derutöfver till Ziffran påräknas , bör upptagas och tillägga* 3 Hufvud-titelns anslags-summa. Enligt 1278 Den 14 Juli. Enligt det Betänkande om Stats-regleringén’ med bifogade calculer éamt project till Biks Stat, sorn Utskottet under denna dag till Riksens Hoglofl Ständer afgifver och hvilket Utskottet tili upplysning i detta ämne får vdrdsamligen åberopa , kommer i följd häraf tredje Hufvudtiteln att ökas med tillsammans 241,005 R:dr io iv, hvarutaf i 12,3 24 Rldr 32 sk. 7 r blifva att påräkna för Bevärings-inrättningens fortfarande behof och Militaire Fenninge Löntagan* de Embets och Tjensternännens Lon förbättring samt tillökade underhålls-vilkor för Värfvade Arméen.
Detta anslag är så mycket billigare, som genom det att LandsSekretmes löneanslag af Staten vid 185 6 års lönereglering förvandlades från indeldta räntor till kontanta penningar, LandsSekret :nes löner, i följd af prisernas stegring, förminskades högst betydligt mot hvad dessa löner nu skulle hafva utgjort, om indelningarne fortfarit, hvilket uplyses af upgifter, som från LänsStyrelserne till K. M:t ingått och tilläfventyrs äro för StatsUtsk:t tillgängliga. Hvad således i stat kan tilläggas LänsNotarierna motsvarar ändock icke hvad Statsverket genom indragning af LandsSekreterarnes indelningar vunnit på desse tjenslemäns bekostnad. Man kan således icke säga, att genom LandsSekretmes befrielse från att deltaga i LänsNotariernas aflöning, någon oskälig vinst tillkommer LandsSekretme. Utaf det förhållande, att i högst 4 å 5 län af riket LandsSekretmes sportelinkomster äro eller rättare tillförene varit ganska betydliga, har den allmänna föreställning utbildat sig, att äfven alla LandsSekret. hafva mer än tillräckliga inkomster. Detta är en alldeles origtig föreställning. Hvad Stockholms län angår, visar den ofvan af mig anförda beräkning huru otillräcklig LandSekretms Den 7 Mars. 83 inkomst är och alldeles icke motsvarande tjenstens ansvar och möda; och jag vet temligen säkert, att i många flera län LandsSekrstmes behållna inkomst, särdeles sedan lagsökningarnes antal under sednare åren alltjemt förminskats, föga öfverstiger 2000 Rdr bko, hvilket visserligen icke är någon öfverdrifven ersättning för en så ansvarsfull och mödosam tjenst. Om remiss härå till Höglofl. StatsUtsk:t anhåller jag vördsamt. Jag anhåller att muntligen få tillägga några omständigheter, som jag finner mig hafva glömt vid nedskrifvandet af detta anförande. Jag ber att få fästa StatsUtskis och R.
Äfven jag tillstyrker bifall till Hr von Franckens framställning. Det är nemi. allmänt bekant att Hr Mandelgren är en utmärkt forskare i våra kyrkliga fornlernningar, och om han icke får det ifrågaställda beloppet, måste han upp-, höra med sin förtjenstfulla verksamhet. Gr. Mörner: Gr. Sparre har hufvudsakligen stödt sitt yrkande på angelägenheten af att bevara de målningar, som lära finnas i åtskilliga landsortskyrkor. Äfven jag tror att det kan vara bra att förvara minnet af det som kan vara vackert och skönt, men deremot inser jag icke det ändamålsenliga uti att bevara minnet af det som är fult och klumpigt, och af sistnämnda beskaffenhet hafva merändels de teckningar förefallit mig, som jag sett i några bondkyrkor, der någon okunnig bondartist fått ådagalägga sin brist på konstfärdighet och skönhetssinne. Huruvida Hr Mandelgren på ett sanningsenligt sätt återgifva dessa minnesmärken, kan äfven vara tvifvel underkastadt; åtminstone har det icke lyckats mig att på hans teckningar känna igen originalen. Frih. af Ugglas: Det af Hr Mandelgren utgifna arbete har redan förut blifvit af R. St:r understödt, på så sätt, att ett anslag anvisats i och för inköp af vissa exemplar deraf. Nu är fråga om att genom ett ytterligare anslag möjliggöra fortsättningen af detta arbete, och mig synes att det vöre illa, om vi försummade det tillfälle, som nu erbjuder sig att åt framtiden bevara dessa våra fornskatter. Låt vara att målningarne i en eller annan kyrka icke ega något högt artistiskt värde, men detta hindrar icke att de kunna ega betydelse i konsthistoriskt hänseende och för den, som studerar konstens utveckling i Sverige. Jag har anledning förmoda att de undersökningar och afteckningar, som nu komma att af Hr Mandelgren företagas, komma att afse perioden efter Lutherska lärans antagande i Sverige, och från denna tid finnes konstskatter af särdeles stort intresse. Kunna dessa nu räddas genom de ifrågaställda 1,500 rdr, anser jag penningarne väl använda, hvarföre jag förenar mig med Hr von Francken.
Ktsts-Loerotorsron nödigt, stt ikrägsvsrsndo anslag vsrdor sä körböjdt, stt dot I<sn blikvs för ändsmälot tillrsokligt; ivon som dotts oj ksn sko mod l^iondo llukvudtitolns öfrige för sndrs angelägna sndsmäl sfsodds tillgängsr, oob dessutom visst sig en sä betydlig slcillnsd i do ärliga bebokvon, stt för äron 1831, 1833, 1833 oob 1837 orkordrsts blott 26 s 28,000 k:dr ärligen, mon för är 1832, 42,928 k:dr 30 sk 2 r:st., för är 1834, 34,586 R:dr 37 sk. 4 r.st., oob för är 1838, 35,178 L:dr 39 sk. 5 r:st., bvilken snsenligs olikbet ästadkomme svärigbet vid rodovisningarne oob liividerne krän dot ons ärot till det sndrs; sä bomställdo tillf. 8tst8-8oorotorgron i underdänigbet, om ieke Longi. Naj:t mä täokss föreslå Likets 8tändor, stt, emot afräkning L Linnde Lukvud-titolns sllmänns snslsgs-summs sf do 25,000 k:dr, bvilks boräknsts stt sk denssmms ärligen utgä, i stället L denus Lukvudtitol upptags ott serskildt körslsgssnslsg, som lämpligen torde bunns bostämmss till 28,000 L.dr Lsnoo. I donna tillk. 8tst8-8oor6tergr6N8 underdänigs bomställsn, instämdo 8tatsLädets samtlige Ledamöter.
Remitterades till bancoUtsk. i sammanhang med Hr Giinthers till samma Utsk. nyss remitterade motion. Hr Höökenberg, Carl Åke: Då Gr. Cronhjelms motion om grundlagarnas föreläsande vid Academierna och examens anställande uti dem remitterades, kände jag den endast af rubriken på föredragningslistan; jag ansåg likväl detta tillräckligt för att kunna tillstyrka densamma. Sedan jag nu tagit närmare kännedom af dess innehåll, har jag ansett mig befogad att göra följande vördsamma anförande. Den adle motionären yrkar, "att grundlagarna böra föreläsas vid Academierna och examen i deni anställas med de studerande, som ämna ingå på tjenstemannabanan.” Jag är visserligen af samma tanka, men tror för min del derjemte, att denna examen borde utsträckas till de studerande, som undergå candidatexamina inom philosophiska Faculteten, samt Den i3 Mars c. m. till dem, som från den tlieologiska utexamineras, för att inträda i prestembetet. Detta om sjelfva motionen. Jag vill nu försöka att bevisa verkställbarheten af hvad motionen åsyftar och undanrödja de skenbara hindren för dess framgång. Vid Upsala Academi finnes anställd en ordinarie professor i statistiken. Denne professor häller inga föreläsningar öfver grundlagarna af det skäl, att han icke har någon föreskrift att göra det. Sjelf har han dock ansett nödigt att fordra åtminstone en ytlig kännedom af grundlagarna, isynnerhet regeringsformen, utaf dem, som höra under hans jus examinandi. Jag har den öfver ty gelsen, att denna professions nuvarande innehafvare, så fördelaktigt känd för upplyst nit och outtröttlig verksamhet, långt ifrån att med obehag se sin möda ökad, tvärtom gerna skulle omfatta tillfället att med utvidgad verkningsförmåga gagna den academiska ungdomen på ett sätt, som han redan sjelf antydt. Vid Lunds Academi finnes ingen lärare på stat, som lämpligen kunde åläggas alt hålla ofvannämnde föreläsningar och examina.
Ingenting alls! DEN OKÄNDE. såra mig, och likafullt sårar du mig, du som alla andra med hvilka jag kommer i beröring. Hvad är det? DAMEN. Det är att du är öfverdrifvet sårbar. Det är sällsamt, jag tror hvad du säger och att du icke vill - DEN OKÄNDE. punkter? Nu är du där igen! Menar du att jag eger hemliga sårbara AUGUST STRINDBERG DAMEN. misstänksamhetens andar mellan oss! Drif bort dem, i tid! DEN OKÄNDE. kända: Se vi äro gudar! Du skall icke säga att jag hädar då jag uttalar den gamla Nej, vid Gud jag det menade! O, nu äro tvedrägtens och DAMEN. O, om så är, hvarför kan du icke hjelpa dig sjelf, hjelpa oss! DEN OKÄNDE. Kan jag icke? Vänta blott; vi ha icke sett mer än början än. DAMEN. Skall slutet bli derefter, så bevare oss himlen! DEN OKÄNDE. glad öfverraskning, men nu vill jag icke plåga dig längre. Jag vet hvad du fruktar; och jag hade ämnat dröja med en (Han framtager ett rekommenderadt öppnadt bref.) Se här... - DAMEN. Pengarne ha kommit! DEN OKÄNDE. Denna morgon! Ho kan mig nu förderfva! DAMEN. Säg icke så, du vet nog hvem som kan förderfva oss! DEN OKÄNDE. Hvem skulle det vara? DAMEN. Han som straffar menniskors öfvermod! DEN OKÄNDE. allt har jag burit utom denna fatala penningnöd som alltid råkade mig på rätta stället! Och mod! i synnerhet mod! Detta var min Akilleshäl, och TILL DAMASKUS DAMEN. Förlåt en fråga, men hur mycket har du bekommit! DEN OKÄNDE. ungefär hvad jag har att vänta! Låt mig nu se i alla fall, (öppnar Jag vet icke, ty jag har inte öppnat brefvet än, men iag vet - brefvet). Hvad är detta? Inga pengar, endast en conto-curant som upplyser att jag intet har att fordra! Står detta rätt till DAMEN. Jag börjar tro det är som du säger!
Anderssons motion, innehållande, att Wki bergs Skola, hvilken, grundlagd redan under forn-Danska Regeringen,såsom Lärdomsskola gagnat intill närvarande tid, men vid den senast verkställda skolregleringeri ansetts böra såsom sådan upphöra, måtte, qvarstående med den vid dess stiftelse åsyftade och under loppet af århundraden fortsatta bestämmelse, bibehållas såsom Lärdomsskola med nuvarande Hertor oell en Collega samt erhålla anslag till en tredje Lärare; och har Herr Andersson, såsom ytterligare skäl för sin framställning, anfort, att, genom den 1111 vidtagne regleringen, allt tillfälle till förberedande af så kallad Järd undervisning saknades i en folkvik trakt af Riket på en sträcka af \/\ mil, eller emellan Götheborg och Halmstad; c) å Herr Joli. Forssbergs motion, att, på anförde skäl, Anslag måtte beviljas, antingen af lön åt en ny skol-lärare i Strömstad, eller ock till förbättrande af ilen redan befintlige lärarens lönevilkor, så att han må kunna, ostörd och fri ifrån andra befattningar, egna sin tid åt skolbarnens undervisning; och d) å Herr And. fredbergs motion, deruti han för den i Askersund år 181 a, med betydliga uppoffringar å Stadens sida, inrättade Skola, begärt ett årligt anslag af 54 tunnor span mål, på det att denna Skola, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 22 Dec. i83i, upptagits ibland allmänna läroanstalter, men år 1833 åter derifrån uteslutits, måtte kunna fortfarande vidtnagthållas i det skick, hvari den, till det uppväxande slägtets gagn, en längre tid varit, men hvilket goda syftemål ej kunde vinnas, om icke lärarepersonalen erhölle en passande aflöning och undervisningen utsträcktes till allt hvad som i andra Skolor, jeni förliga med denna, läres.
Ständers, eget omprofvande vördsammeligen undersiälles. Stockholm den 26 Maj 1815. På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prest» och Adelns Ledam. Ståndets Ledarn, vägnar vägnar Carl De Géer. Gust. Murray. På Vällofl. Borgare-' Ståndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C, Tunelius. Uppläst 552 Den 29 Maj. Uppläst hös samteliga Riks-Stånden den 29 Maj. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Betänkande, i anledning af Herr General - Directeuren Hagströmers Memorial om medel till befordrande af större sundhet i Städerna. Högloft. Ridderskapet och Adeln har till StåtsUtskottets åtgärd remitterat ett Memorial af Hr General-Directeuren Hagströmer, hvaruti framställes dels de olägenheter, söm kunna uppkomma af stillastående orena vattensamlingar i och omkring Städerna, dels ock nödvändigheten af rymliga arrester och fångarnas sysselsättning, samt förbud emot liks begrafvande i och vid Kyrkorna, särdeles i Städer; föreslående General Directeuren: 1:0 Att ej mindre de här i Hufvudstaden än annorstädes befintliga stillastående vatteu och träsk, hvarutaf uppkomma osunda utdunstningar, som förgifta luften och uppväcka sjukdomar, måtte, efter behörig undersökning och förslag, under vederbörlig tillsyn, antingen med tjenliga ämnen fyllas eller ock upprensas, samt att, om sådant ej kan ske med medel, som af de derigenom uppkommande tomter eller terrainer kunde vinnas, ej eller genom actier, erforderliga allmänna medel dertill måtte anslås. 2:0 Att till befordrande utaf rymligare och inyggare arrester å de flera ställen, der sådana ännu Den a 9 Maj. 555 ännu saknas!, samt fångarnes sysselsättning med tjenligt arbete, äfvenväl matte anslås medel; och 3:0 Att Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet anhålla hos Kongl.
Sålunda kom den fredlöse också till Folke Lagmans stora gård och ropade lika högt där som annorstädes. Men Folke Lagman, som hörde honom, kom då gammal och böjd ut ur en källargång och ropade till honom: »Fred vare med dig, du fredlöse. Du behöfver ej komma med lögner för att locka oss att förlåta dig. Jag lyfter bannet från ditt hufvud. Du skall ej vända åter till skogen. Vi äro själfva som fredlöse, vi döma ingen att gå biltog bort ifrån oss.» »Hvarför vill du ej tro mig?» sade den fredlöse. »Vet du ej, att kung Inge lofvat att sända fredsjungfrun nu till våren? Då han sade detta, såg den gamle på honom med trötta, hopplösa blickar. »Ej vet jag något om att det nu är vår,» sade han. »Vän, för oss arma bönder är nu höst och vår ett och detsamma. För oss må drifvan bli liggande på åkern, ty vi skola ej fåra den med våra plogar. Regnet må bli hängande i molnen, och fröet må ligga stilla i jorden utan att gro och spira. Vi skola ej så och ej skörda. Vi sitta stilla och vänta fördärfvet. Men under tiden kommo fattiga jägare och trälar, som förlupit sina herrar, ned ur skogen och berättade nyheten för folket, som samlats på trekanten. Hoppet började lysa ur mångas ögon, endast gamla gumman Sigrid Torsdotter satt ännu skum och dyster och talade om sina drömmar. »Ve den som hoppas, innan han sett prinsessan med egna ögon,» ropade hon. »Då hon blänker i skogsbrynet på silfverskodd fåle, då pärlkronan lyser öfver dalen, då är det tid för gränsbönderna att börja hoppas.» Knappast hade hon sagt detta, förrän Karin Wullum och Valborg Toot utstötte ett »Guds moder, hjälp oss!» och sågo upp mot skogsbrynet, där vägen kom fram ur den täta skogen som ur ett källarhvalf. Då började alla ropa om hvarandra: »Kommen hit och skåden! – Hvad är det? Guds moder, hjälp oss! – Skuggen era ögon med handen och sen upp mot skogen! – Gören korstecken och sen upp mot skogen!» »Är det ej en jungfru, som kommer där med fagert följe?