Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa äro de anltr, mine Hrr, jag har att tillstyrka bifall till Utskits hemställan, väl vetande, huru utgången ändock kommer att blifva; men på det R. o. Ad:s prot:r icke skola vara alldeles i saknad af en tanke, motsatt den, som här kommer att göra sig gällande, har jag ansett mig böra uttala min öfvertygelse i frågan; och jag anser, att man icke behöfver för sjelfva frågans principiella behandling kunna sköta hvarken seglande skepp eller roddbåtar, utan blott begagna sin sunda tankeförmåga. Hvad skärgårdsförsvaret vidkommer, hafva Ryssarne äfven deruti gått mycket långt. Då Kejsaren år 1856 mönstrade sin Ostersjöflotta vid Kronstadt, räknade den 50 fartyg ångslupar och 75 af annan byggnad. Detta kan således omöjligeu för oss gifva anledning att beträda samma bana. För öfrigt är det tvifvel underkastad!, huruvida icke vår lilla jolle är vida förträffligare och kan göra den stora Ryska ångslupen betydligt förfång, när det kommer derhän. Man har äfven sagt att våra skärgårdsfartyg borde vara byggda så, att de kunde gå öfver hafvet och kasta trupper på andra sidan derom. Det kan vara ett ändamål för de Ryska, men icke för oss; utan vårt ändamål är att kunna försvara våra sjöar och våra kuster. Jag kommer således alltid, så länge jag har någon röst på detta rum, att yrka, det skärgårdsvapnet, på sätt Utsk:t sagt, icke måtte åsidosättas, utan att derpå måtte fästas det aldra största afseende. Hr Brakel, Mauritz; För min del anser jag det af föga vigt, om vi om trenne år ega en bit af den fregatt, som Regeringen föreslår, eller ej. Också skulle jag ej hafva upträdt, om icke Gr. Anckarsvärd just som väckt Eder, mine Hrr, ur den sorgliga liknöjdhet, hvarmed J följt den matta diskussionen. Och man kan i sanning förlåta oss vår ringa förkärlek för Sveriges sjöförsvar.
Maj:t framföra en underdånig önskan, att anläggandet af städer å alla de ställen, der så - dant S t a t s-U t s k o 11 e t s Betänkanden. 353 dant efter förégingeh Undersökning finnes nyttigt, måtte befrämjas* anser jag så mycket öfverflödigate, som utorh andra skäl, de nyligen bevilljade Stadsprivilegierne för Motala tyckas vitsorda Regeringens välvillja för dylika nya anläggningar, hvarigenom intet behof af en dylik önskans framförande sig företer: — Mig förekomtaer det deremot Vara ett verkligt behof, att den Underdåniga önskah matte till Kongl. Maj:t frambäras, att då nya köpingars anläggning bevilljas, nödigt afseende måste fästas å den dervid oskiljaktige inskränkning å härbelägne gamla städers rörelse, samt att medel måtte påtänkas till lindrande af dylika städers många betungande åligganden, i den mån utvägarne för deras utgörande förminskas.’’ Härmed förenade sig Herrar Nortttöm och Rundman. Ut Supra» Ex Protocollo A. Fryxell. f Samt, 4 Bani, 4 354 Stats • Utskottets Betänkande» N:o 443. Ankom den 1 Sept, 1823. Riksens Högloft. Ständers Stats, Bevillringssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Betänkande, i anledning af de flere vid innevarande Riksdag väckte Motioner, om ytterligare understöd för Nybyggare i de norra Provincerne. H°s Viiilofl. BorgareStåndet har, uti afgifvet Memorial, Herr Bjuhr yttrat: att en vidsträcktare anstalt för befordrandet af landets odling, och 1 synnerhet af de norra provincerne samt deraf följande befolkning, synes honom högst nödig, då klimatets hårdhet, jordens otacksamhet och hvarjehanda inträffande olyckor äro hinder, dem den S tafs-Utsko t te ts Betan leand e n. 35;. torftige fiboen liar att bekämpa.
Ifrån Ridderskapet och Adeln, af Herr Lefrén, ff. P., den 15 sistlidne Januarii, hvaruti han anfört, att ett sådant TullbevakningsSystem borde införas, som de facto lemnade Näringarne det skydd, hvilket de jure är dem B wilin.- Lago. Oec, Utsh. Bet, N:o i8. 11 ' ämnadt, att Visitations-rätten derföre borde utsträckas oell så klart i Författningen uttryckas, att Lurendrägaren och Tullförsnillaren må träffas af Lagen, och Beslagaren vara tillbörligen fredad vid sitt kalls uppfyllande; samt ifrån Vällofliga Borgare-Ståndet, af Herr Abraham Hiesslett er, ined begäran, att Kongl. Förordningen den 25 Junii 1825 måtte undergå en alfvarsam revision, så att densamma blefve till det dermed afsedde ändamål mera ledande, att, så vidt möjligt vöre, alla varor, som vederbörligen förtullas, måtte med tullstämpel förses, samt att, i afseende derpå, sådana anstalter viii afstämplingen måtte påtänkas och i verket sättas, att Tullverkets stämplar och märken hvarken kunna föifalskas eller mera än en gång begagnas. Med anledning af hvad sålunda inom ltiksStånden blifvit yrkadt, hafva Utskotten noga genomgått och granskat 1825 års Kongl. Förordning, angående oloflig utförsel och införsel af varor; och då Utskotten dervid funnit åtskilliga detail-frågor och stadganden, som afse speciela förhållanden, bäst kunna utredas och bedömas af de Embetsoch Tjenstemän, hvilka Författningens tillämpning åligger, anse Utskotten sig icke böra ingå i granskning af dylika detail-frågor, utan få endast härmed framlemna förslag till de vigtigare förändringar i förevarande Kongl. Författning, hvilka Utskotten ansett nödiga och endamålsenliga, med hemställan, att Rikets Högloilige Ständers Beslut i dessa 12 Bevilln.~ Lago. Occ. IJtsk. Bet.
C5n htvar tarcraS fålebeB, enligt SJtantatSflrifningen , för fin perfott, ber hatt cmBetc, tjenft etter l^ttfrunbttärtttg tblar; för ©genbom ocl) lagern l;et, ber bett är Belägen, fantt för rörelfett, ber bett nteb laglig rätt etter enligt privilegier brtfmeö; tjcnftcBjon atttib tuib bett egeitbont, ber be äro flattftrifna ocl) tjena. §• 85>- l:o Slttt h^vab, enligt bettna 23cmittntng3 Ärottofogbett åligger att ttttfc, bet Ip varje flattflptbig, enligt Sa,rcrtttgä Bör tvara öppen, anftätteB ben efter lebamöterneS antal; flolanbe, när röftertte äro lifa, bett metting gälla, font lättber tilt ben flattflt;l Res gementet ben 23emtTfittug, font, t cd) för boftåffet, fantt för atta anbra lottes infomflcr efter bctaS t flaten upptagne belopp, bör ertäggaö; fMattbe, för bebos tig efterrättetfe, afta ofmannätnnbe tjcnflemätt mtb Regementet alltib aflemna frtUs flättbtga uppgifter öfmer fitia lönetttMnfter.
Skrifvelse, N:o 227. 745 och Taxen, arfvode» för revisioner af Slals-, Bankooch Riksgäl dsverken, arfvoden utgående enligt 121 §. af Bevillnings-stadgan, samt inqvartenngspenningar åt indelta arméens befäl tilt ersättning för bristande karaktershus å deras boställen, älvensom alt posthemman, som skjutsa iner än G mil i veckan eller 312 mil om året för belt mantal, äro befriade från den i 23 §. föreskrifna serskilda bevillning; samt att i 151 §. ordet Rammar-Kollegium blifvit utbytt mot KammarRutten, såsom numera varande den vederbörliga auktoriteten för det fall nämnde §. afser. Med anmälan härom få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t, efter öfvervägande af hvad i den nu upprättade Bevillnings-Stadgan förekommer, i afseende å så väl bötesbestämmelser som öfriga föreskrifter af den beskaffenhet, att de grundlagsenlig! erfordra E. K. M:ts nådiga godkännande, läcktes låta allmän författning i ämnet utfärda. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 September 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1851. Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upprultadt nytt Reglemente för Riksgälds-Kontoret. (Stats-Utsk:s Mein., N:o 349.) S. A. R. Dä det reglemente för Riksgälds-Konlorets framtida rörelse och förvaltning, hvilket Rikets Ständer godkänt och som, synnerligast med hänsigt till verkstälBih. lill R. St. Skrifvelse, N.-o 228. lighel af de å Riksgälds-kontoret anvisade utbetalningar, innehåller åtskilliga närmare bestämmelser, än Rikets Ständers derom til! E. H.
S. D. Vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets dén 4 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande N:o ioi, i anledning al gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N;o 17, angående väckta motioner-om upphörande af Stapelstädernes skyldighet att hålla upplag af salt och spanmål, afslog Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet, rörande upphörandet af denna skyldighet, föreslagit, men biföll Utskottets yttrande öfver Herr Vinbergs motion örn försvinnande af de för försummad saltimpoit stadgade böter. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln denna dag, i anledning af Bevillnings-Utskottets Memorial j\;o 28, beslutat, att den fråga, hvaruti Ridderskapet och Adeln, rörande Curhusafgiftens utgörande, stannat uti olika beslut med de öfriga Riks-Stånden, skulle genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott afgöras, återremitterade Ståndet Rxpeditions-Utskottets den 3o sistlidne Julii på bordet lagde, under N:o 87 afgifne, förslag till Rik ets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Curhus-afgiftens fortfarande. S. D. Då nu ånyo föredrogs Bevillnings Utskottets den 1 dennes e, m. på bordet lagda Memorial N:o 28, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i frågan om Curhusafgiftens fortfarande, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt i ämnet fattade beslut, samt godkände den föreslagne voleringsproposilionen. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillninings-Utskottets den r dennes e. m. på bordet lagde Memorial ]\:o 27, i anledning af olika beslut, hvaruti Riks-Stånden stannat, i afseende på grundel ne för den blifvande allmärjna Bevillningen, fann Ridderskapet och Adelli för godt att godkänna de föreslagna voleringspropositionerne samt biträda Preste-Slåu - Prot.
o c h det som härvid utmärker det sceniska geniet, det är, a t t fast den egna personligheten alltid hr inneliållet och den egna yttre manniskaii alltid är frainställniiigsii~edlet, blifva de olika konstverken så skiftande olika, s i skarpt individualiserade efter deii form som författaren och konstnärens egen uppfattning af rollen gifva. Man ser heiines rika, adla sjal .lysa igeiioiii Margnerite Gautiers kärlek ocli tärande sorg, Santnzzas obehärskade förtvifian och lidelsefulla hämnd, Cesarines kalla uselhet, Mirandolinas gladlynta, kvicka, öfverlägsna koketteri och IIIIagdas käcka sjalfstaiidigliet, soin råkar i konflikt med kärleken till syster och barn, d som dagern lyser igenom olikfärgade glasskifvor, alltid nya faigeffektei:, meii alltid sainma strålande, varmande solljas. Man känner alltid igen Eleonora Duses fina, nervösa, känsliga temperament, men nian ser konstnärinnan för Iivayje gång förvandla sig till rollens niänniska, den annars beständiga slitningen niellan författarens afsikt ocli skz~despelarens - frainställning är liar bragt i fiillltomlig liarinorii, inångeii g h g niåhanda sedan författaren, som tillhört en niinaii tid och iiatioii äii Iliise, fått maka i t sig, men resultatet är sanningen ' s ocli skönhetens Iiarinoiii. Ty Duse liar vågat tro och visar, a t t af den fnllkomligast sanna inä~iniskoframställning blir ett skönlietsintryck fö: jdeii, orn inan ej blott fotograferar den yttre verkligheten utan gifvei. lifsutveckling och sjalslif, hvad dem tillkonimer. Och så begifver det sig, a t t hon i deu yttre formen upptager allt, hvad den djiirfvaste, realist » 1ta.n önska sig, och fyller deiiiia foi.111 med ett ideelt iiineli21, soin hänför den f~illödigaste idealist, och så viiiner Iion allas beundraii.
Och medan hon berättade detta, smekte hon Käck, som nu visade sig mycket vänlig, ty i lägret hade han aftonen förut delat Singoallas måltid, och det var hon, som prydt hans hals med kransen, ehuru han allsintet förstod värdera denna prydnad. Erland visade nu Singoalla en röd perla och en vissnad blomma; den förra sade han sig hafva hittat på svedjolandet, der hennes folk äfven nu tältade; den sednare hade han tagit från bäcken, som fått henne af Singoalla. Men flickan ryckte den vissnade blomman från honom och kastade den åter i bäcken. – Jag vill gifva dig friska blommor, sade hon;– låtom oss plocka i kapp! På detta förslag ingick Erland, och begge plockade i täflande ifver blommor vid bäckens rand. Sedan jemförde de, för att se, hvilken plockat de flesta, och då visade sig att Erlands samling var den större, ty han hade repat händer fulla och utan urval; men Singoallas var den vackrare. Derefter satte de sig på kullens sluttning vid hvarandras sida, för att ordna och med böjligt gräs sammanbinda blommorna till qvastar. Detta gick illa och långsamt för Erland, men Singoalla hade en egen smak att ordna blommorna, så att deras olika färger bröto sig vackert mot hvarandra. Den konsten hade ingen lärt henne, men hon kunde den ändå. Då blomsterqvastarne voro färdiga, bytte Erland och Singoalla med hvarandra, och flickan var icke missbelåten med Erlands, fast den var ojemn, ruskig, illa hopkommen. Slutligen sade Singoalla, att hon nu måste återvända till lägret, ty annars skulle hennes fader, Assim och qvinnorna undra, hvar hon vore, och söka henne. Det ville hon icke. Då sade Erland: – Du må gå, Singoalla, men jag vill, att du hvarje dag skall komma hit, så att jag får se dig. Singoalla eftertänkte en stund och sade derefter: – Ja, vi skola träffas hvarje dag; men bäst är, att vi mötas här, just då solen gått ned. Det är bland oss ett bruk, att de unga flickorna vandra ensamma en stund om qvällarne, ty derigenom få de spådomsanda.
Ridd. och Adelns protocol! d. 25 Sept. e. m. i Åfd p. 338, d. 27 Sept. f. ro. p. 351 och 402. Presle-Slåndets D:o, 6 B. p. 56o. Borgare-Ståndets D:0 5 B, p. 568-56g, 612. Bonde-Ståndets B:o 5 B. p. 416, 68 §, (Tillägg af «tt nytt moment, ) De till särskilta Milga Verk o c h I nrättningar hörande Medel förvaltes enligt de grunder och Reglementen, som Delägarne sj elfve derom föreskrifva, Bil. till Conttimions Utsi. Betänb N:o 3. 57 Se. Bibanget, 3 Sam» lingen p. 181. Ridd. och Adelns Protocoll d. 10 Julii p. 477, <1, 12 Julii f. m. p. 637, d. i4 Julii f. m. p. 681. Preste - Ståndets D:o 4 B. p. 307. Bonde-Ståndets D:o 4 B. p. 172. S8 (Tillagg vid slutet). I händelse J u - stitice-Ombudsm a 11 n e n vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, a fsäg e r sig d e t e r h å lili a förtroendet, elle r med döden afgår, skola Riksens Ständer i Embete! genast insätta den Man, sorn de till hans Efter träda r e utsett, S k u 1- B ih. till RS. Bil. till Conslitutions Utsi. Bettini. N:o 3. le Justitias-Omtudsmannens utsedde Efterträdave, under påstående Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i Justit i as-0 mLudsmansEmbetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. ' (Ytterligare tillägg.) Inträffar något af dessa fall emella n Riksdagarna, skall R i k s e n S
Ad. har nu i sin makt, att antingen gilla valet och välja en person i den afgångne ledamotens ställe, eller låta hans plats vara obesatt örn så behagas, eller också att ogilla valet i sin helhet, och då måste det också i sin helhet gå om. Någon vidare utväg finues icke. Gr. Spens, Carl Gust.: Att det för R. o. Ad. in tet annat återstår än att antingen gilla valet i sin helhet, eller ogilla det i sin helhet, deruti öfverensstämmer jag helt och hållet med den sista värda talaren, och likaså instämmer jag i hvad Frih. Cederström yttrat, eller alt om Den 8 M a j f. m. 39 icke fle personer af Ståndet, som i valet deltogo, anmlill sitt klander slraxt efter det valet skedde, är den enda form, uti hvilken klander kan förekomma, den af en reservation. Men i en sådan reservation mot delta val nödgas jag deltaga, icke derföre att jag ej inser orimligheten af det stadgande, som hindrar en ledamot i Stals-cont. från att blifva vahl till fullmäktig i hanken och tvertom; men derföre att jag anser det uttryck i 70 §:n Riksd.Ordn., alt ingen må till fullmäktig i något af de der omnämnda verk utses, som ”i ett eller flera” af dessa verk ur redovisande eller löntagande, icke medgifva en sådan tolkning, som man här velat gifva detsamma. Jag tior, att en ändring i delta stadgande är nödvändig, och skall i Const.Utsk. föreslå en sådan, men sä länge det qvarstår, så måste det efter ordalydelsen tolkas. Hr Munck af Rosenschöld: För det första får jag förklara Frih. Cederström, att jag i min skriftliga framställning uttryckligen yttrat, att alla valsedlarne, på hvilka Hr af Tunelds namn befanns, bort blifva casserade. Vidare får jag erinra, att jag icke sagt att val borde företagas blott till en enda suppleant, utan bar jag hemställt till R. o. Ad., huruvida Hr von Troil borde inträda i Hr af Tunelds ställe såsom suppleant, eller om R. o. Ad. ansåge alt valet borde in totum et tantum förnyas.
Man har också velat hämta ett stöd för den östra li niens företräde "uti det öster om den föreslagna linien liggande fastlandets behof af en jernvägskommunikation; men den rättvisa, som möjligen skulle kunna tillerkännas detta förmenande och dén uppgifna grunden derför, förbises vid tillämpningen, då man vill hafva jernvägen löpande utmed segelleden ända fram till Upsala, i påtagligt syfte att genom denna vägens raka sträckning företrädesvis eller nästan uteslutande se till godo denna stads önskningar, för att ej säga anspråk, samt förmenta behof af en jernvägsförbindelse i kortaste linie med liufvudstaden; ty ville man i verkligheten afse det riyssnämda fastlandets fördel af den ifrågasatta kommunikationsleden, skulle den östra banlinieu, för att kunna befrämja dessa fördelar, utläggas i en sådan rigtning, att denna linie blefve nära nog lika lång som den af kommitterade föreslagna vester om Sigtunafjärden öfver Örsundsbro till Upsala. Genom jernvägens af kommitterade föreslagna fortsättning från Örsundsbro till trakten af Sevalla kyrka blifver visserligen linien emellan Örsundsbro till Sala något förlängd; men denna förlängning är jemförelsevis obetydlig och utan något menligt inflytande på trafiken emellan sistnämde punkter, hvaremot genom denna obetydliga omväg till, eller liniens böjning åt Sevalla såväl de vestra orternas jernvägsförbindelse med hufvudstaden förkortas, sorn ock anläggningen äf en jernväg mellan Westerås och Sala underlättas, om hvilken senare vägs stora vigt och betydelse både för bergsbruket och ,spannmålshandeln allmänna meningen icke en gång är delad. Vägen från örsundsbro öfver Sevalla till Sala kommer, såsom redan visadt är, att genomgå folkrika och fruktbara trakter, i dessa afseeuden obestridligt öfverlägsna de orter, den å andra sidan föreslagna linien från Upsala till Sala skulle komma att genomskära. Från Sala till Korsnäs går jernvägen nästan i den uråldriga Dala-trafikens stora strömfåra, hvilken omständighet i och för sig innebär, att man på denna väg mötfes af Dalarnes odling och sålunda tillgodoser behof, hvilka i anseende till sina, så att säga, gamla anor företrädesvis förtjena att behjertas.
Nykterhetsvärdshus, angående1 vilkoren för hållandet af — 8 — 25 — b. 8 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. Nyman, P. A., om rätt för honom att uppbära tryckeriföreståndarelön i Banken — 6 1 13 — b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 15 Febr. _ 40 — N. Nämndemän, om utsträckning af deras rätt till skjutso. traktamentsersättning för syner etc. » om ändrade föreskrifter ang. valet, antalet och aflöningen af O. Obligationer, Hypotheks-Föreningarnes, se Riksgäldskontoret. » Stats-, se Stats-Öbligationer. Observationsmedel, se Stats-Verkets Inkomster pag. 11. ödlingsföretag, angående den rätt, hvarmed lån af allmänna medel till förberedande åtgärder för större sådana, böra utgå Förslag till sammanjemkning af olika beslut Oeniga makar, ändrade stadganden angående deras varning före åtal Svar på återremiss Officerare af Arméen, om anslag till beredande af utväg för dem att gå i utländsk krigstjenst . Oloflig ineller utförsel af Varor, ändring i K. Förordn. d. 22 l)ec. 1841 om Operahuset, om upplåtelse åt enskild man af en derintill stötande tomt Svar på återremiss Ordinarie Räntan, omsättning och förenkling af deri ingående persedlar Svar på återremiss Förslag till jemkning i anledning af olika beslut Se vidare härom 'O f. N:0 48 15 s Samling. > crq >> re B o ^ 2. ^ p" tU 0 re c? c-t1 1 p: po ö e-ts-1 53 u re Riks-Ståndens Beslut. i-S Pj ^ re p-i 03 P re fi* • Oq co P-. P 03 aq w re p1 Ridd. o. PresteBorgareBondeN:0 | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. Ordinarie Räntan, se Statsverkets Kongl. Proposit. i o eller Skrifvelser. '■ ^ Samling.
Till följd af detta Nådiga förordnande anhöllo förenämnde arfvingar om fullbordan af det beviljade skatteköpet samt nedsatte behörig skatte-köpeskilling; men emedan Kammar-kollegium, vid pröfning af detta skatteköpsmål, inhemtat, att Rikets Ständer, uti deras underdåniga skrifvelse af den 28 April 1810, i Jidje afdelningen af kungsoch kungsladugårdarne nämnt och upptagit Ollestad, med förklarande, att som alla de till denna afdelning hörande lägenheter endast innehades på grund af Konungens särskilda tillåtelse, utan att auktioner i laglig ordning föregått, borde arrendet af dessa kungsgårdar för den återstående arrendetiden erläggas uti spanmål, räknadt efter det årets markegång, då penningeräntan bestämdes eller arrende-rättigheten beviljades, fann Kammar-kollegium sig böra detta förhållande hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla och dess Nådiga förordnande derom afvakta. Genom Nådigt svar till Kollegium af den 10 December 1810 behagade Kongl. Majit förklara, att ehuru Kongl. Majit i Nåder funnit, att Ollestad med underlydande hemman icke kunde för kungsgård anses, samt att följaktligen skatteköp å denna egendom enligt gällande Författningar kunde ega ruin, likväl och emedan Ollestad af Rikets Ständer blifvit upptagen såsom kungsgård, thy befallde Kongl. Majit att frågan om skatteköp derå borde hvila intill nästa Riksdag, då anmälan derom hos Rikets Ständer komme att göras; och skulle emellertid arrendet af Ollestad intill nämnde Riksdag utgå på sätt, som det sedan år 1762 blifvit utgjordt. Den 8 Maj 1812 aflät ock Kongl. Majit till Rikets Ständer Nådig proposition rörande Ollestads säteri, på det att med detsamma skulle kunna förfaras lika med andra hemman af samma beskaffenhet, eller skatteköp derå kunna ega rum. Men Rikets Ständer funno icke skäl att för det dåvarande till Kongl. Majits Nådiga framställning lemna bifall.
I händelse hos vederbörande tulltjensteman villrådighet uppstår, huruvida icke en under benämning af dubbleradt bomullsgarn angifven vara rätteligen bör till bomullstråd hänföras, åligger godsegaren, såsom vilkor för tillgodonjutandc af de för dubbleradt bomullsgarn stadgade lägre tullumgiilder, med sakkunnige personers, efter besigtning å godset, afgifna betyg styrka, att varan utgör garl; af sistnämnda beskaffenhet. kameloch ull-, alla slag: ofärgadt färgadt eller blekt, s. k. brillantgarn derunder inbegripet linne-: ofäread^ och oblekt O färgadt eller blekt Qvantitet för Tullberäkningen. \ skålp. Införselstull. Riksmynt. R:dr. öre. 35 Fri. Fritt. Fri. Fria. 40 Fria. \ skålp. 15 1 skålp. — 20 1 skålp. — 25 1 skålp. 40 I Förslag till Tull-taxa. 13 Garn: segeloch bind , * af vegetabilier (gräsgarn); förtullas lika med segeloch bindgarn. Anm. För garn, dubbleradt af till färg och råämne olika garnsorter, hvilka hvar för sig draga olika tull, beräknas införselstullen, utan hänsigt till den större eller mindre andel, hvarmed den ena eller andra garnsorten deri ingår, efter den högre afgiftsbestämnielsen. Gasmätare Gaude; hänföres till Färger, ej specificerade. Gelatine; se Lim Gelé; hänföres till Konfityrer. Genéver; hänföres under Bränvin. Gentianarol; hänföres under Apotbeksvaror Gevär, skjut-, alla slag, vigten af fodraler och der tillbehör inberäknad Gips Gipsarbeten, ej specificerade Gipssten . j Glas: bunkar, burkar, buteljer och flaskor, äfvensom apothekare-ståndkärl med inbränd signatur . bunkar, burkar, buteljer och flaskor, på hvilka varor inkomma, och som icke, enligt särskildt stadgande o o i taxan, inbegripas uti vigten för tullberäkningen inlagde fönster-, alla slag kemiska .