Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kunde icke förnekas, att skilnaden i kostnaden för ett seminarium och ett institut, med förut angifna olikhet i plan och organisation, skulle blifva ganska betydlig, uppgående nemligen till 7,250 R:dr årligen, men då ett väsendtligen större gagn skulle genom det sednare alternativet för hela samhället vinnas, oell omfattningen af Rikets Ständers underdåniga anhållan i ämnet otvetydigt antydde en benägenhet att för det vigtiga ändamålet göra vida större uppoffringar, än Dcpartements-chefen nu vågade sätta i fråga, hade Departemcnts-chefen antaget såsom sannolikt, att, derest medel blifva att tillgå, Rikets Ständer skulle föredraga att för inrättandet af ett Institut för lärarinnor bevilja nödiga anslag nemligen: a) till inköp af ett för inrättningen lämpligt hus, för en gång R:dr 120,000 med vilkor, att om köpeskillingen skulle understiga detta belopp, återstoden måtte få användas till de reparationer eller den förändrade inredning, som kuudo finnas behöfliga; b) till institutets första ordnande, inköp af möbler, husgeråd, linne m. m., fördeladt på tvänne år, R:dr 20,000. c) såsom årligt anslag att under nästkommande statsreglerings-period af Kongl. Maj:t för ändamålet disponeras ett belopp af 16,500 R:dr. Då emellertid Statsverkets tillgångar under instundande statsregleringsperiod toges i anspråk af många oell vigtiga föremål, hvilka ej tålde uppskof, hade Departemcnts-chefen deraf ansett sig hindrad att för närvarande sträcka sitt underdåniga tillstyrkande längre, än att Kongl. Maj:t täcktes meddela Rikets Ständer den utredning af ämnet, som sålunda blifvit framställd. De af Departemcnts-chefen i denna fråga yttrade åsigter, hade Kongl.
Trenne vägöfvergångar i banans plan nedlades; vägomläggning verkställdes på en sträcka af 3,300 fot, och stängsel af trä uppsattes till en längd af 1 mil 5,000 fot och af sten till 6,200 fots längd.1 Arbetsstyrkan utgjorde under våren och sommaren omkring 700 man, men nedgick under höstmånaderna och var vid December månads utgång endast 50 man stark. Helsotillståndet var godt. Bilaga Litt. A, tillhörande sid. 117, Vestra stambanan från Götheborg. Biljetter. Tur. Tur och Afgift. 1859. Iltsta kl. 2:dra kl.; 3:dje kl. Retur | Tur. 1 l:sta j 2:dra kl. kl. Januari 246 Februari 160 Tur och Retur. ’—1 i i 3:d,je kl. ! lista kl. | 2:dra kl. | Biljetter. Till! skott, Afgift, lian t. [Öfvervigt bagage. Post och Dili gens. hästar & hundar.? Antal | II 5 Summa Passagerareetc. trafik. It:mt. Gods. Vigt. Boskap. Extra Inkomst Afgift. Influtne hyresmedel för restauralionslokaler 1,976:30. Summa Summarum: 403,127:99. A Bilaga Litt. B, tillhörande sid. 117. \ Vestra stambanan från Götheborg. Passagerare. Till Götheborg. Partilled. Antal. Afgift. Afgift. Antal. Antal. Antal. Antal. Stenstorp. Sköfde. Wäring. lloholm. Töreboda. Summa. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Till Götheborg. Partilled. Jonsered. ✓ Lerum. Floda. Alingsås. Lagmansholm. Wårgårda. Foglavik. Sörby. Falköping. «! Stenstorp. Sköfde. Wäring, • moholm. Töreb oda. Götheborg Vigt. Afgift. Vigt. Afgift. Vigt. Afgift. Vigt. Afgift. Vigt. Afgift. Vigt.
Bfhdes förfarande att, sedan Klaganden sista gången till länshäktet inkommit och, efter iråkad sjukdom tillfrisknat, låta afföra honom till Carlskrona, icke afsåge sådant fängelsestraff, som det Klaganden ådömda, men deremot Kongl. Brefvet den 7 November 1827 och de den 27 Mars 1835 angående arbetsoch korrektionsinrättningarna i Riket utfärdade instruktioner klart och tydligt anvisade, huru vid verkställighet af det ifrågavarande beslutet bordt tillgå, samt Landssekreterarens invändning derom, att K. Bfhde i Carlskrona varit oförhindrad att derifrån vidare lortskallä Klaganden, icke förtjente afseende, utan Landssekreteraren mäste lagligen ansvara, i den mån han bidragit dertill, att genom ofvan omförmälte origtiga förfarande ej mindre Klagandens fängelsetid blifvit obehörigen förlängd, än ock Kongl. Majit och Kronan fått vidkännas onödig kostnad för hans underhåll; fördenskull och enär Iv. Bfhde i Calmar uti skrifvelse redan den 13 Dec. 1847 underrättat K. Bfhde i Carlskrona om den för Klaganden slutligen bestämda straffort, vid hvilket förhållande det icke kunde tillräknas K. förstbemälte
Hela den litterära kritiken var äfven inkräktad af presterna, som i intet tidehvarf hyst så ensidiga ståndsfördomar som just i detta. De förföljde en Matthiæ och Terserus; de ville vid universitetet förbjuda den kartesianska filosofin. För sin kraftfulla religiositet förbisågo de alldeles poesins sjelfständiga rättigheter. Så vida den ej stälde sig till didaktikens och religionens tjenst, var den en öfverloppsgerning, om hvars oskadlighet det kunde vara tu tal. Så uppstodo så många tråkiga volymer af kyrklig poesi utan minsta gnista till inspiration, och deras mönster är sjelfva Spegel, som skref så förträffliga psalmer, men genom sitt öfriga andliga rimkram både bragt andra till sömn och sjelf »snarkat på den svenska parnassen». Huru skulle då, när poetens yrke var misstänkt, Lucidors verldsåskådning och lif bedömas af detta klerus, som ville hafva hela landets lärdom i sina händer. Och en dylik åsigt bibehöll sig länge. Den, som ej var annat än en skald, betraktades af ortodoxin med misstroende. I bästa fall nöjde man sig med, att om denna besynnerliga menniska utsprida en mängd anekdoter. Derefter lade hvar och en sin lilla kommentar till den ursprungliga historien. Huru många historier har man ej hört om Bellman! På samma sätt säger Lidén, som bedömer Lucidor mildt, att »många rykten gingo om honom i svang, några rätt artiga, men också andra löjliga och rent af otroliga». Vi måste således noga sofra dessa misstänkta källor. En annan nödvändighet blir, att rätt fatta sederna och tänkesätten omkring honom. För att bedöma en ovanligare menniska är det godt att göra sig bekant med olika tider. Ty dels behöfva vi förstå hans tid för att förstå omständigheter i hans lif, som vår tid ej skulle riktigt uppfatta, dels hjelper oss vår egen tids längre framåtskridna odling att begripa honom i de drag, der hans tid ej kunde begripa honom. Vi skola betrakta Lucidors sak ur begge synpunkterna. Det omedelbaraste intrycket vid genomläsandet af Lucidors tillfällighetspoem är deras opassande språk och ovårdade stil.
Ståndet godkände, hvad Utskottet föreslagit, rörande har omnämnde artiklar i Betänkandet Pilto 21, med undantag af blyertspennor, borstar, bränvin och sprit af alla slag, för hvilka de i Utlåtandet N:o 30 uppgifne tullbestämmelser antogos. Litt. De tullbestämmelser, som i Betänkandet N:o 21 finnas uppgifna för de till denna bokstaf hörande artiklar, godkändes, med undantag af den för caffe, Prot. Utdr. d. i/f. Dec. 184° go5 caffe, i afseende å hvilken artikel införsel-tullen bestämdes till 3 sk. per Skålpund, enligt Utlåtandet N.o 30. Litt. De hit hörande artiklar, enligt Betänkandet N:o 21 och Utlåtandet N;0 30, gillades. Litt. E. Enahanda förhållande, som i afseende på Litt. D. Litt. F. Hvad härom innehålles, så i Betänkandet N: > 21, som i Utlåtandet N:o 30, godkändes. Litt. G. Hvad härom af Utskottet blifvit föreslaget, godkändes, med iagttagande af följande förändringar: l:o Garnj kardulls-, ofärgadt, otvinnadt, odubbleradt, af 2 R:dr tullvärde per Skålpund, förbjudes till införsel. 2:o Linne, ofärgadt; hvarefter införes följande nya artikel: ”garn, linne, finaste, hvaraf 4,000 alnar väga högst 3 lod, tullvärde 2 R:dr för Skålp.j, mot införsel-tull å 32 sk. Litt. H. Godkändes , med den ändring, som i Utlåtandet N:o 30 finnes föreslagen, i afseende på införsel-tullen af hudar och skinn, som ej inbegripas under pelsverk; hvarjemte Ståndet ock ansåg, att införsel-tullen å humla må bibehållas vid nuvarande belopp, eller 1 R:dr 24 sk. för Lispundet. Litt. J. Jern. Gjutet:
Att alla Förvaltnings-Cheferne böra vara Ledamöter af Stats-Rädet, med skyldighet att , när de icke äro hindrade, öfvervara hvarandras föredragningar. 3:0 Att Näringsoch Drätsel-ärender höra åtskiljas under hvar sin föredragande. 4:0 Att Landtoch Sjö-Krigs-ärender må erhålla hvar sin särskilda Chef. 5:0 Att de icke föredragande Stats-Rådens antal, med inberäkning af Hof-Cancelleren skulle inskränkas till fyra, nemligen 3 civila och en militair. <5:o Att Justitiae-Stats-Ministern icke borde vara Ledamot i Konungens Högste Domstol, utan blott Chef för den administrerande delan af Justitiae.förvaltningen och föredragande i Stats-Rådet af alla dithörande ärender, samt innehafvaren af den Justitise-Cancelleren nu anförtrodde uppsyningsoch åklagare-befattning (alternativt). 7:0 Att ett af de icke föredragande StatsRåden må bibehålla benämningen af Hof - 223 Canceller och ega särskildt inseende öfver Riks-Archivet och Kongl. Tryckeriet (alternativt). 8:0 Att Hof-Cancelleren icke hör med Utrikes Stats Ministern dela utrikes förvaltningen och stadgandet derom i Regeringsformen således utgå. 9:0 Att Hof-Cancellern icke borde till Riks-Stånden öfverlemna Konungens propositioner, utan sådant tillhöra vederbörande Förvaltnings-chefer. io;o Att Hof-Cancellerens inseende öfver skrifters allmängörande samt öfver bokhandeln skulle öfverlemnas till Ecciesiastik-Förvaltnings chefen. n;o Att Rikets allmänna ärenders Beredning , såsom öfverflödig, må indragas. Stockholm den 25 Augusti 1823. 224 Utdrag qf de hos R. H. S. Särskildta Utskott hällne Protocoll vid Lagtima Riksdagen i Stockhohn år 1823. Emot pluralitetens beslut vid granskningen af Committerades, till Högloft. Sräskildta Utskottet öfverlemnade Betänkande rörande Rättsfrågors skiljande från Förvaltningsverken , hafva uti nedananförde omständigheter reservationer blifvit af enskilda Ledamöter anmälde, nemligen:
Ehuru Utskottet måste medgifva, att de till omförmälde Hypotheksföreningar alsatte creditiv hitintills varit i löga betydlig raon anlitade, samtatt, om äfven för kommande tiden ett slikt förhållande antoges kunna fortfara, Banken icke skulle något äfventyra genom bifall lill motionärens förslag, kan Utskottet likväl ej i sin utsträckning godkänna den princip, som ligger Lill grund lör förslaget; och då Utskottet ej kan inse det någon för allmänna rörelsen menlig följd bör kunna uppstå deraf, att det mindre capital, hvarom nu är Båga, minskade den utelöpande sedelstocken, samt det, å andra sidan, elter hvad Banco-fullmägtige förmenat, skulle föranleda till rubbning uti stadgade former för Bankens räkenskaper, i händelse de beviljade crediti ven på Räkningar i Depositions-Åfdelningen nedsaltes, utan att deponera deremot svarande fond, afstyrker Utskottet bifall lill ifrågavarande framställning. Tili stöd för det förslag, 4-de punkten innehåller, eller attjJlandelsDisconiens iåne-anslag må bestämmas lill 3 millioner R:dr, oberäknad dess reserv-fond, yttrar motionären, bland annat, att denna lånegren, ehuru icke fri från missbruk, hvarigenom dess ändamål tili en del förfelas, likväl, i vida större scala än den allmänna Disconten, bidrager till understöd för enskilde crediten och industriel förkofran. Banco-fullmägtige hafva, i anledning häraf, anfort: att redan vid Handels-Discontens stiftelse, år i83o, för densamma bestämdes en fond (hiå grundad endast på upplåning) af Tre millioner R:dr, hvilket belopp vid sistförflulne Riksdag bibehölls; att, ehuru verksamheten för denna Discont ännu vore i flere afseenden inskränkt, dess rörelse dock hade, efter år räknadt, varit t ett nära oafbrutet stigande, samt att denna låne-rörelse, under dess tioåriga tillvaro, visat en, i förhållande till dess omfattning, högst obetydlig förlust.
Deri, som i allmänna lefvernet sä öfverlasta!' sig, att en hvar, som honom ser, kan marka, alt han är drucken eic., ansåge dock Herr Hjerta den af honom föreslagna redactionen tjenligare än Utskottets , emedan den förra bättre skulle (rygga den anklagades säkerhet emot tvätydiga vittnesmål samt utmärkte en större rät-» (ighet till motbevisning å hans sida. a:o Herrar Biskoparne af Wingård J Faxe och Tegnér, Prosten Grevillius och Contracts-Prosten Petersson hafva yrkat: att, då ej allenast erfarenheten före år 1813 skall ådagalagt,hurusom, när fylleribrottets bestämmande alldeles öfverlemnas till domarens och vittnens subjectiva öfvertygelse , strafflöshet ofta blifvit en följd af Lagens ofullständighet härutinnan, utan ock i senare tider hållna ransakningar öfver dylika brott nogsamt visat, huru vacklande begreppet derom för närvarande är, borde i Förordningen emot fylleri och dryckenskap upptagas definition å detta brott, antingen den, som i 1813 års Författning finnes, eller ännu hellre en annan bättre och tydligare, eller, om det ej kunde ske, åtminstone några träffande kännetecken på det rusiga tillståndet i Förordningen uppgifva*. I fråga om brottsligheten af dryckenskapslastens utöfning hafva följande Ledamöter yttrat och påstått:
Då har man ej samma rättigheter som andra I » » Så, så t Inte på det sättet. Jag menar, att den tid ännu är aflägsen, då han kan realisera sina förhoppningar och för öfrigt — jag ber er lägga märke till hvad jag säger — ni skall ej så helt lita på Axel Filén. » » Det är orätt, herr prost, att förtala en frånvarande. » » Ni säger det. Men låt oss lämna denna sak. Det har — ni kan tro mig — varit mig mycket motbjudande att vidröra den. Men jag har gjort min plikt. » » Jag tackar er. » » Nej, ni skall inte vara ond, fröken Sangvin. Ni är en duktig lärarinna, och jag tycker för öfrigt om er. Var det något särskildt ni ville mig? » » Nej, farväl herr prost. » Då Kerstin kom ut i tamburen, såg hon fröken IDUN 168 Thorells kjolar hastigt försvinna bakom en sidodörr. Kerstins harm lämnade snart rum för den bittraste sorg. Det var, som om denna hennes ljufvaste hjärtehemlighets hårdhändta framdragande i ljuset skulle ha tagit bort någonting från henne — hon visste ej hvad. Åh, hvad hon kände sig bedröfvadl Ack, om hon nu haft Axel hos sig I Om han bara kunnat hviska till henne ett enda litet: » jag älskar dig, » skulle hon ha varit lycklig och icke alls brytt sig om prosten eller den obehagliga Anette. Fröken Anette! Hon tyckte sig bestämdt ha hört henne skratta, när hon dolde sig bakom den stängda dörren. Hon hade säkert lyssnat. Harmen steg åter inom henne. Var det månne meningen att röfva Axel ifrån henne I För första gången kände hon svartsjukan uppstiga inom sig. Hon sade sig själf, att det var styggt att vara svartsjuk, men hon kunde ej hjälpa det. Kerstin hade för flere dagar kommit ur jämnvikten. Till allt det andra kom också, att hon icke besvarat Axels bref. Hon tyckte, att hon kunde det ej, utan att på samma gång villfara hans däri uttalade begär. n. Att endast skrifva kärleksfulla ord föreföll henne som att bjuda ste nar i stället för bröd. Så fick hon då åter gå tunga steg och förödmjuka sig inför den myndige skolrådskassören genom att begära ett förskott.
Lösdrifvare eller v anti ägdad dömes till arbete vid correctionshus, eller å Fästning, samt denne dermed låter sig nöja till Justitie-Ombudsmannen insända ett Exemplar af det i ämnet haline Protoco'l och meddeldte Utslag, skulle vara utan ändamål och äfven medförande en förökad tunga för de Embetsman, hvilka med så beskaffade måls afgörande hafva befattning; Och den sednare, eller Herr Grefve Spens förmält, att, ehuru han funné den genom ofvannämnde Motion yrkade granskning, i synnerhet af de nu gällande Författningar, som angå ansvaret för dem, hvilka icke äro försedde med tjenst eller anses ej äga näringsfång, vara nödvändig, ville dock Herr Grefven icke påfordra verkställigheten deraf utaf Utskottet; Men, då en Eag-Committé vöre syslosatt medutarbetande af Förslag till ny Criminal-Eag, ansåg Herr Grefven icke olämpligt hemställa, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj;t i underdånighet borde anhålla, det bemälte Committé äfven må få sig uppdragit att företaga bet 5°S Lag~TJtskottets Fetänkande.n, rörde granskning, samt att, utaf nyssnämnda Författningar uti Förslaget till allmänna Fägen intaga så mycket, sorn möjligt och tjenligt vore, tillika med den särskildta Rättegångs-ordning, hvilken för Police Mål kunde blifva nödig att stadga, och att gifva åt Arbets - och Corrections-inrättningarne en sådan organisation, som kunde mot deras ändamål vara svarande; Och har Herr Grefven i öfrigt förklarat sig icke inse, att det af Utskottet föreslagne insändande till Justitie-Ombudsmannen af de i särskildte Mål meddelande Utslag skulle, om än en närmare controll af Auctoriteternes åtgärder därigenom vunnes, kunna leda till sitt syftemål, personliga frihetens och rättighetemes helgd, så länge sjelfve Författningarne på sitt satt förnärma den—•
Men om man vill bibehålla Kreditivrörelsen, så är det alldeles nödvändigt att man låter Bankerna få någon fördel deraf, och att man låter dem behålla sin rätt att utgifva sedlar på Kreditiv-handlingar, ehuru man kan bestämma att de icke få öfverskrida en viss proc. af grundfonden. Om man beröfvar Bankerna denna rättighet, så gifver man dem i och med detsamma en helt annan riktning och förstör deras mest gagneliga verksamhet. Hr Hjerta: Jag bestrider ingalunda riktigheten af den sisfe talarens yttrande att den största fördel landet haft af Privatbankerna just varit Kassakreditiven. Ändamålet med min förra framställning var i allmänhet att få sedelutgifningsrätlen något inskränkt, emedan, som jag då tog mig friheten yttra det är ett missförhållande, att enskilda Banker skola få utgifva sedlar till ett belopp 8 å 12 gånger större än deras Riksmyntkassa. Jag har aldeles ingenting emot om R. o. Ad. heldre vill inskränka sedelutgifningsrätten på det sätt Hr Mannerskantz föreslagit, men något måste göras. En annan värd talare, Hr Aminoff, har prisat den stora nytta Privatbankerna gjort landet, och framhållit den omständigheten att de ständigt stodo under offentlig kontroll. Privatbankerna hafva hittills fullgjort sina förbindelser, det är godt och väl, men jag tror icke att någon skall kunna bestrida att om dessa Banker från början blifvit inrättade enl. 1824 års författning, hvilken icke talar om några sedel-ulgifvande Banker, så hade de gjort landet långt större nytta än som nu varit fallet. Man har talat om den klokhet Stockholms Enskilda Bank visat i sin husX H. 20 306 Den 16 December e. m. hållning, och om den säkerhet hvarmed den motstått den påtryckning som under de sista veckorna blifvit gjord, men mine Hrr! till hvilket pris har detta skett? Jo, till det pris att den Enskilda Banken indragit alla sina lån i mån som de förfallit, utan att sedermera våga förnya dem. En hvar här närv:de känner säkert, hvilka olägenheter detta medfört för alla dem, som behöft låna penningar, och huru lätt en och annan derigenom har kunnat blifva störtad.
Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att vid slutet af denna §. borde tilläggas följande: ”från hvilken han ej får afvika, enär husbonde "eger rätt, alt på ett ställe skattskrifva allt sitt tjenstefolk, vare sig gifta ”eller ogifta, som lian begagnar vid sitt samfäldta åkerbruk, om också flera ’’sammangränsande hemman derunder finnas sammanslagne och bebyggde.” Då ifrågavarande tillägg, som egentligen innefattar motivet tili det redan befintliga stadgandet, synes vara alldeles obehöflig!, hemställer Utskottet, alt anmärkningen må förfalla. i3 6. §. pag. 65 och 66. Hos Ridderskapet och. Adeln samt Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att uti andra momentet, fjerde raden, står ordet: ”upphöra” istället för: ”uppbära;” att Sjömanshusens befattning med bevillningens uppbärande borde upphöra; att sjömän icke borde erlägga bevillning vid påmönstring för löpande året, eller förr, än andra medborgare; att det i stället borde stadgas, att sjömän, innan de få förhyras, skola behörigen styrka, alt de betalt föregående årets utskylder; samt alt Sjömanshus-föreståndare borde ullryckeligen berättigas till uppbörds-provision å hela det belopp, som de uppbära.
S. D. Uppå derom af Nils Larsson från Jemtlands län väckt, nu ånyo föredragen motion, beslöt Ståndet, alt bos öfriga Stånden framställa den önskan att samtlige Stånden må, sedan Slats-Utskoltels Betänkanden, angående regleringen af Riks-statens 4:de och 5:te Hufvud-titlar till Stånden inkommit och livart för sig blifvit i något Stånd 2:nc gånger bordlagde, på sätt 2:dra momentet af 46 § Riksdags-Ordningen stadgar, å ett rum sammanträda till gemensamma öfverläggningar, hvilka böra hafva till hufvudsak ligt föremål berörde Hufvud-titlar i deras helhet eller så vidt de angå allmänna grundsatser; hvar och en Ledamot vid de gemensamma sammanträdena dock obetaget alt yttra sig olver hvilken särskild punkt af Betänkandena han finnér för godt. Prot.-Utdrag den 29 April 1857. 311 Den 29 April. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Ståts-Utskottets nedannämnde den 22 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 56, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående försäljning af tomt-platsen efter Kronans nedbrunna spanmåls-magasinshus i staden Carlshamn; och JS:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från krono-lägenheterna Hushagen, Köpings-ön och Byslätten i Köpings socken af Westmanlands län, för utvidgning och rätning af Köpings å. S. D. Vid föredragning af Stats-Vtskottets den 22 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 58, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 33, angående beräkningen af Stats-verkets inkomster, antogs Utskottets inbjudning till instänimande i Borgareoch Bonde-ståndens i afseende på hammarskatts-jernet fattade beslut, bifölls Utskottets förnyade förslag lill beräkning af uppkommande minskning i Statens inkomst af mantals-penningarne, samt ansågs förevarande
~42 — 42 2 _2 0 — 0 afgår tillkommer 104 218 Civilstaten. auditörer pastorer regements-skrifvare Läkare-elaten, regements-läkare tillkommer. förste bataljonsläkare > andre » » afg. 140-140 tillit. Y i. ' ö" " Mönsterskrifvare afgår Gevärshandverkare afgår 6 tillkommer 2 20 20 30 läkare. B. Afgång. ■ 21 1 21 civile tjenstemän. 4 — 4 j 4 gevärshandverkare. 116 Bil. W. Fördelning af befäl och spel vid ett regemente på krigsfot med tre bataljoner. o ej 3 Pj cd Fl o i CD O *3 2 *-s ~ pu CO TS En bataljon. 3 i-l CD CD >-t » CD o CD O P P<' CD* CD CD ►1 Stab. Bataljonschef 1 — Adjutant 1 » tillika bataljonsredogörare — 1 Trossbefälhafvare — 1 Hornblåsare 1 Linien.
Tlieologiska facultelen: 4Theologi® Professorer, deraf den förste tillika är Domprost med Upsala stads och Waksala prsebende pastorat, den andre har gamla Upsala såsom prsebende, den tredje (Professor Calsenianus) Danmarks d:o, och den fjerde Heliga Trefalldighets-församlingen. Lönerna inom så väl denna som öfriga faculteter utgå till största delen i spanmål och beräknas efter 7 r:dr tunnan pr medium, så att lönen utförts för N:o 1 till 3077: ig.; N:o a lill ia3i: 3.; N:o 3 till 1676: 3., och N:o 4 till 1018: 19; och erhålles fyllnaden i penningar, så att hvarje Professor kan räkna minst 1633: 19., utom 200 r:dr hushyra, der han ej äger boställsrum. Ad j u ne t er nes antal i denna facilitet är tre; de äga, utom penningelön, till proebenden Hagby och Ramstad pastorat, Näs d:o och Börje d:o. Juridiska faculteten: en Professor Juris Patrii & Romani och en Jurisprudenti® Oeconomi® & Commerciorum Professor: begge åtnjuta i penningar beräknadt, 1633: 19., utom 200 r:dr till hushyra. Ad june ter 1 med 467 r:drs lön hvardera. Medicinska faculteten: en Medicinae Theor. Sc Pract., en Anatomi®, en Med. *Sc Botanici, och en (ny) för chirurgien och barnförlossningsveltenskapen. Anatomi® Professorns ion utföres till 1728 r:dr 19 sk.; de öfrige endast till 1633: 19. utom hushyra. Adjuncter: Prosectorn och Demonstratorn erhålla hvardera 537 r:dr, Med. Theor. & Pract. Adjuncten endast 467 —- en Sjukhus-amanuens 44* *6*