Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det blef lätt om hjertat på henne, det var så skönt att kunna förlåta, att kunna hålla af. Hon ville så gerna hålla af sin man, tro allt godt om honom, icke döma honom strängt. — Men när hon hade kommit så långt på att bygga upp till hans försvar, så kom det en plötslig, stark känsla i henne, som kom hela den omsorgsfullt uppförda byggnaden att störta tillsammans. Det var något ovilkorligt, naturligt och starkt i henne, som högt och tydligt sade: »Nej, han har uppfört sig illa, som en dålig man, och han har velat dölja det för dig», och så måste hon börja från början med att lappa ihop sitt försvarstal. Så gick det ständigt upp och ned. Ibland kunde hon ha talat så länge och så öfvertygande för sig sjelf, att hon riktigt vänligt kunde gå sin man till mötes. När då de mörka, onda tankarna ville komma, jagade hon bort dem, som man jagar bort giftiga insekter, som vilja sticka en. Det var så skönt att ha fred, att vara nöjd, om man än icke kunde vara lycklig. Det var så välsignadt att kunna tänka vänligt om den, som man skulle lefva sitt lif tillsammans med, och att icke plåga sig sjelf och honom med att ideligen grubbla öfver det förflutna eller öfver saker och ting, som man dock icke hade kraft att hjelpa. Sådana dagar var också hennes man nöjd med henne. Han såg så vänligt på henne, talade mycket med henne, frågade deltagande efter hennes far och visade, att han på alla sätt ville komma henne till mötes. Men så kunde plötsligt den hemliga vreden och afskyn vakna hos henne igen, så stark och oöfvervinnelig. — Då blef hon liksom alldeles kall invärtes, och när hon skulle gå ned till middagen och råka sin man, måste hon hålla sig i ledstången. Hon darrade och kände en beklämning, som om hon hade varit sjösjuk. Hon hade ett af dessa olyckliga ansigten, som genast röja sig, och trots alla hennes ansträngningar att visa sig glad och lugn, såg hennes man alltid vid första hastiga ögonkast, hur det var fatt med henne. Han kände genast detta spända, ansträngda uttryck i hennes ansigte, detta innehållslösa leende, denna pinsamma blekhet, som hon visade honom på sådana dagar, och han behandlade henne derefter.
267 af skogseld, har förslag blifvit väckt att till förebyggande af den antydda faran afverkningsrätten mätte utsträckas jemväl till öfriga kronomarken der behörig skogstjensteman funne skogen mogen för användande och dess qvarstående således icke af något gagn. Genom nådig Skrifvelse den 24 November 1857 har E. K. Maj:t förordnat, att, i likhet med hvad genom nådigt Bref den 11 April 1844 blifvit för Norrbottens län medgifvet, E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens län, skulle, på ansökning af skattehemmanseller kronohemmansoch nybygges-åboer om tillåtelse att från Kronans skogar i-nämnda län afhemta fullmogna, till timmer, plankor och bräder tjenliga träd, lill afsalu, tills vidare ega att, efter det syn å trakten blifvit af Jägeri-tjensteman verkställd, pröfva och bestämma, om och i hvad mån den sökta afverkningen finge efter utsyning af dylik tjensteman och emot vanlig afgift, ega rum, med iakttagande dervid, alt den skogstrakt, hvarå ulsyningen skall ske, icke hårdare anlitades, än att den för framtiden kunde lemna enahanda årlig tillgång lill sådane träd, som för timmer eller bräder voro användbara: och då det synts Rikets Ständer betänkligt att inskränka utsyningsrätten å skogsalster från kronomarkerna till endast sådana, som genom skogseld blifvit skadade, samt det af omförmälda nådiga Skrifvelse den 24 November 1857 visat sig, ali den vidsträcktare utsyningsrätten., efter alt i tretton år halva varit gällande inom Norrbottens län, vunnit tillämpning äfven för Westerbottens län, få, vid sådant förhållande, och enär enahanda utsyningsrätt torde utan fara för skogarnes bestånd och till båtnad för det allmänna kunna och böra icke blott för Wester-Norrlands län, utan ock för Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, i hvilka äfven finnas kronomarker af ifrågavarande slag, medgifvas, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Ehuru rån utgör ett af angrepp å person, och egendom sammansatt broLt, hafva likväl 1734 års lagstiftare stämplat dylika angrepp under vissa förhållanden såsom gröfre brott samt jemväl upptagit desamma under en särskild klass, under namn af röfveri. Så finner man af 21 kap. Missgernings-balken, hurusom den, hvilken med våld föröfvat tillgrepp i 28 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. öppna sjön eller från strandadt fartyg, eller vid vådeld eller vattunöd, eller under farsot, eller då fiende tränger, eller der något undan annan fara bergadt är, skall straffas för röfveri; hvarjemte Kongl. Förordningen den 5 Mars 1735 innehåller, att den, som öfverfälle!’ posten samt borttager antingen postVäskan eller något derutur, skall såsom röfvare dömas. Lag-beredningen åter bar endast såsom svårare arter af rån upptagit omförmalde, under röfveri i gällande lag stämplade, våldsamma angrepp, samt helt och hållet från brottens olika klasser uteslutit röfveri, hvilken benämning Beredningen dock bibehållit å rån i öppen sjö på sjöfarande. Om man ensamt ser på brottens hufvudmomenter, sä finnesi sjelfva verket ej eller annan skillnad emellan det rån, som afses i 20 kap. 9 § Missgernings-balken och det i nästpåföljande kap. omtalade brott eller röfveri, än den Lag-beredningen, på säLt nämndt är, gjort. Visserligen har man af de i 1 § af sistnämnde kap. begagnade uttryck; ”Lagger sig någon alt röfva till lands eller vatten” o. s. v. velat hemta stöd för den åsigt, att det i samma lagrum afsedda brott förutsätter ett mera stadgadt uppsåt, än det tillfälliga rånet, en så stor förhärdelse i det onda, att man gjort brottet till, snart sagdt, en handtering; men i röfveri vid eldsvåda, under farsot, ra. m. synas dylika förutsättningar ej ingå. Den, som med våld tillgriper något vid berörde eller andra likartade tillfällen, han löfvar dock efter hvad i åberopade kapitels 4 och 5 §§ sägs.
Ständers Stats-Utskots Utlåtande öfver gjorde Motioner om förändring i Bekiädnads-sättet för indelte Arméen. H os Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr .Lagmannen , Grefve Joli. Henning Gyllenborg, äfvensom hos Hedervärda Bonde-Ståndet, åtskillige Ledamöter väckt fråga derom, att, då Kongl. Maj-.ts Nådiga Förordning om Indeldre Infanteri-Regementernes beklädnadssätt af den 4 Februarii 1812 skall hafva medfört större åliggande för Rotehållarne vid Soldaternes beklädnad, än hvartill Kneckte-Contracterne imellan Kongl. Maj:t och Kronan samt hvarje orts Rotehållare serskildt förbinda de senare, Beklädnadssättet måtte återföras till sitt förra skick, så att Rotehåharne icke betungas utöfver hvad som vid Indelnings-verkets upprättande, genom åberopade Contracter, blifvit såsom en skyldighet bestämdt m. m. Och hafva Motionerne i detta ämne blifvit till Stats-Utskottet remitterade. Uti de härom ingifne och Utskottet öfverlemnade serskildte
gar, om WJ med sädana wälsignade warda. 2: o. Hans Kongl. Maj:t Stveriges nn Regerande samt äfwen Wär Allernädigste Konung 6XUU XIII skole WJ med all kärlek och »vördnad ära och loda, och säsom Hans Kongl. Majtts förste Ilndersäte Honom med Tro och huldhet förbundne »vara. 3:o. WJ skole oek, »vid »val af en Gemäl, ställa Oh till efterlefnad 44 H af Swea Rikes under den 6 Junii 1800 fastställde Regerings-Form. Utan Hans Kongl. Majtts »vetskap och tillständ skole WJ icke, kör längre eller kortare tid. Oh utur Riket 'begifwa. 4: o Slutligen utlofwe och sörjakre WJ, att, enär WJ, efter Swea Rikes och Wär nu Regerande Allernädigste Konungs och Herres dödliga fränfälle (hwarmed den Högste Guden nädeligen länge fördröje), i kraft as Riksens Ständers under den 28 Augusti 316 Expeditioner till Riks-Stände,!. 1809 Upprättade lieb fastställde Wal-Aet uppstige pä de» Kongl. Sive usta Thrvnen, stole WJ styra och regera Swea Rike efter den af Riksens Itänder den 6 Juni! 1809 fastställde och af Konung och Itänder till efterlefnad antagna Regerings-Formens bokstafliga föreskrift saint NiketS öfrige gällande sa wäl Grundlagar som Allmänna Lag och Laga stadgar, hwaröswcr WJ, ivid Wärt anträde till Regeringen, Wäre tillkommande Undersåtare ytterligare gifwa stole Wär Koiigl. Försäkran, sa lydande, soin den för Iwea Nikes Konungar af Riksens Ständer ivid Riksdagen ar 1809 öswerenskommen och sörestrifwen är.
Ty lika visst som att mannen behöfver den utvecklade qvinnan » sedliga renhet som hjelp i sina strider, lika visst behöfva qvia-, norna på sedlighetssträfvandets område vägledas af männens större insigter i huru naturen är danad och huru stora de svårigheter äro, som det gäller att öfvervinna. Qvinnornas okunnighet om dessa ämnen har varit männens svåraste hinder. Men framför allt har den hindrat mödrarna att fysiskt och psykiskt härda sina söner mot farorna; den har stält qvinnor och män i tvänne fiendtliga läger mot hvarandra, der qvinnornas anklagelser ofta varit aå orimliga eller så missriktade, att männen förbittrats i stället for att lyssna. Och inom literaturen har denna strid ju oupphörligen fått nya kämpar. I främsta ledet bland de skönliterära talmännen för mannens likställighet med qvinnan i sedligt afee-ende står i Norge Björnstjerne Björnson och Henrik Ibsen, hvilka båda med skaldens idealism och hänsynslöshet för » de små lagar, som lägga sig i vägen för de stora », kräfva af mannen samma sedlighet som af qvinnan och i äktenskapet en cljup andlig, ickeblott en sinlig enbet, för att erkäona dess berättigande. I Sverige har denna uppfattning våra mest framstÅende författarinnor till förkämpar, samt den tänkare och granskare, som under märket Robinson gifvit oss de mest värdefulla icke skönliterära inlägg i ämnet. Reaktionen mot denna riktning representeras hos oss af Strindberg, hvilken tagit till orda i » Giftas » som försvarare för de » små (eller lägre) lagar », som lägga sig i vägen för de stora, och som otvifvelaktigt (såsom Robinson påpekat i sin arti ' kel i häftet I af Realister och Idealister) haft en behöflig påminnelse att göra med afseende å flertalets långsamma utveckling och stora svårigheter, men deremot haft alldeles orätt i de slutsatser, han ur dessa påminnelser velat draga, med afseende å det sinligas fortfarande öfvermakt i mannens natur och fortfarande primat inom äktenskapet. Författaren af » Erik Grane » har, synes det, sin plats midt emellan de stridande parterna.
Utskottet icke hunnit afgöra, och hwarwid jag äfwen fär foga dek Den 8 Mars. 249 tilstyrkande, at, i likhet med hwad i förfiutne tider warit stadgadt, det kunde blifwa hwar och en, som ager insigt och erfarenhet, tillåtit, at ingifwa nyttiga förslag til förbättring af Lagar och Oeconomiffe författningar, i förra afseende! til Lagec>mmi88ionc;n, och i det sednare til sistnämnde Oeconomiffa Beredning, hwilka förslag hwar och en borde wara berättigad at hos Landshöfdingen i Orten, til desi widare förskaffande, fä aflemna pä sätt i sadanr ändamål fordom warit förordnad!; börandes'denna Beredning, samt Lag-(.'ommi88ionen, efter föregången pröfning af de inkommande mäl, deras tilstyrkande Kongl. Maj:t i underdånighet öfwerlemna, til den ätgärd Konungen i öfwerensstäinmelfe med Grundlagarne kan nödig och lämpelig anse, och hwarom derjemte en sä beskaffad berättelse wid nästkommande Riksmöte borde Riksens Ständer meddelas, at en fullständig kännedom fä wäl af ärenderne som deras behandling erhällas kunde. I den händelse Höglofl. Ridderstapel och Adeln skulle anse detta förslag förtjena nägot afseende, torde de öfrige Uc-xpeÄive Ständen deras fä del, samt om de deruti instämma, et underdänigt tilstyrkande i detta afseende til Konungens Nädiga godtfinnande öfwerlemnas. ^sob. bienn. Lilienborg'. Apnades Herrar LleAorerne8 af Tredje Liesen Lista til wal af en Ledamot i K3NL0-Utskottet efter Herr lisenborg, /ln^ei-8 kreäric, och befanns Lercil wara utsedd N:o 1978 Herr ?aibull, sullm. Friherre lllhencrantr., ^soban ^Vilbelm, l^ls^or. Up< 250 Den 8 Mars.
Län 'ör i Cimbritshamn upphandlade 500 Tunnor Hafra —, handlanden Mazer för till Carlskrona Amiralitets-Magazin levererade 3,796^ Tunnor Riad Råg Dito Wilcke för dito i3884 Tunnor dito dito — Carlstens Magazin Götheborgs dito Halmstads dito Slorrtelje dito 18,§06: 17. 2 21,852: 13- 2 1,666: 32. — 35,431: 19. 6 14,760: 22. 3 Skulder till Magazins Redogörare i 373: 5- 2 2,169: 43. 7 42: 3- 4 93: 37. n Summa 282,227 20 IO 92;5I7 377:423 Provisionel Uppgift öfver de Allmänna Magazins-Inråttningens Fordringar som, för lemnadt understöd till Rikets nödstäldte Innevånare, innestode i Lånen vid slutet af år igia. Upsala Län Skaraborgs dito Kronobergs dito Jonköpings dito Westmanlands dito Östergöthlands dito Södermanlands dito Elfsborgs dito Calmare dito Kopparbergs dito Nerikes dito _ Wermelands dito Gefleborgs dito Westerbottens dito Hallands dito Götheborgs och Bohus dito Jemtlands dito Norrbottens dito Summa Af föregående arens undsättningar. Af 1812 års undsättning. »t Af 1S13 års undsättning. Af 1814 års undsättning. Summa fordringar. Anmärkning. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 92. 19 6 Kap. Om Grufvedriften samt vilkoren dervid, sd ock om dagorters eller s. k. Stollars anläggning. § 42.
Utskottet tillstyrkt en jemkning häruti, för att ofver hela Riket etablera enahanda grunder , hvarefter densamma skulle verkställas; så utbeder jag mig vördsammast Ijos Höglofl. Utskottet hemställa , huruvida denna jemkning öfver hela Riket är mera verkställbar enligt nu gällande Grundlagar och författningar, än det billiga , som förmodeligén inom hvarje Län iakttogs vid extra Roteringens första inrättning, hvilken borde vara grundad på Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction, för Comiterade vid Båtsmans-Roteringen den $ Febr. 1811 , och detta med anled» ning af §. 80 Regeringsformen d. 6 Juni 1809, Skulle denna Instruction, i förening med nämnde §. 80 af Regeringsformen, vara synbart öfver trädd uti vissa Län; så ma med skäl ändring för Länet häruti sökas, och rättelse kan icke fela. Men der dessa författningar blifvit följde, om ock brister , mensklighetens vanliga lott, skulle yppas, önskar jag för min del, och det i öfverensstämmelse med de flestes tankar i Hallands Län, att extra Poteringen, sådan den nu är, måtte blifva derstädes bibehållen; heldst Länets invånare, kallade till Landshöfdinge-Em» betet, om jag mins rätt år 1813, för att genom sina Duputerade så väl af gamla somnya Ro« teringen härom öfverlägga, allmänt förklarat sin önskan, att båda dela’ne må blifva oförändrade i det skick de sat'es vid första inrättningen ’ Ehvad jemkningar eller förändringar, som med extra Båtsmans-rotar, kunna förefalla, hoppas jag att §. 3 af ofvahnärnnde' Kongl. Instruction matte härviu blifva en oloränderlig grund, v. ehvar - Dera 20 Juli. 1831 ehvarest Kongl. Majit Allernådigst förlclarat: ”att <8n Rote, vid ansvar, icke får öfverstiga det Hemmantal, sorn efter förra Roteringen och der» på grundade Ro terings-verk i Länet högst är tillåtet.”
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Utskotten hafva väsendteligen afstyrkt det alternativa förslaget, att Församlingarne skola förlora rättigheten att tillsätta sina själasörjare; men de skäl Utskotten derföre anfört, synas mig tämmeligen svaga, till den grad, att det nästan ser ut, som vore det blott ett slags tvungen hyllning åt närvarande opinion, i hopp att den genom de fortfarande missbruken snarast skall ändras. De skäl Utskotten pag. 16 anfört, att allt andeligt rike är ett valrike, äro för lagstiftningen föga tillfredsställande. När man dessutom pag. 4° seY,<"att, med bibehålian”de af de nu bruklige Prestval, Utskotten, ”mot de frän alla dylika val nästan oskilj”aktiga missbruk, anse inga strängare be*'straffa ingar, än de, som i förslaget fm"nas, hunna med hopp om någon framgång ”stadgasnär man således ser Utskotten förklara missbruken oskiljaktiga från nuvarande förhållande, och likväl afstyrka alla sätt att komma derifrån, synes det knappt hafva varit Utskottens alfvar, att i längden bibehålla Församlingarne vid deras valrätt, i synnerhet som Utskotten på alltför lösliga grunder afstyrkt det förslag jag gjorde om valens förrättande med siutne sedlar. Det är på tre skäl Utskotten afstyrka det. Den i5 Junii f. ra. Det forsta är, "att det ändamål, som der''med 'välment åsyftas , förekommande af "obehörig inflytelse på mindre kunnige el"ler mindre sjelf ständige röstägande , der"igenom, enligt Utskottens öfvertygelse, all"deles icke skulle vinnas. En förslagen "röstvärfvare skall aldrig sakna utvägar, "att i allt fall, genom oberäkneliga, för "hvarje tillfälle uppfunna, ränker, inver”ka på den af honom beroende klenmodige ” röst gifvaren, och lätt skaffa sig under”rättelse, huru denne voterat.” Det synes mig vara något svårt att föreställa sig, huru röstvärfvaren skulle skaffa sig tillfälle att veta, huru någon voterat, om denne vill förståndigt begagna den rätt lian har genom den slutna sedeln.
Ständers pröfning särskildt underställas hvad kommitterade i underdånighet hemställt angående förändringar i nu gällande föreskrifter om afskrifning af bortflyttade personers kronoutskylder, samt om preskriptionstiden för skatlskyldiges och redogörares ansvarighet. Det af föredragande Departements-chefen sålunda afgifna underdåniga tillstyrkande biträddes af Statsråden FåhrceuSj Gjllengranat, Warn, Silfverstolpe_, Pejron„ samt DD. Ex. Herr Stats-ministern för Utrikes Ärenderna Friherre Ihre och Herr Justitiae-Statsministern Grefve Posse, likväl med den skiljaktighet, att, enär statens nuvarande tillgångar icke syntes medgifva anvisande af den betydliga summa, som skulle erfordras för utbetalning förskottsvis hvarje år af lösen för de till embetsoch tjenstemanna-staterna anslagna lönings-räntor och tionde, de ansågo lämpligast att, intilldess dessa ränteoch tionde-anslag kunde, i mån af skeende löneregleringar, framdeles varda mot visst belopp i penningar utbytta, med uppbörden af samma anslag kornme att på hittills vanligt sätt förhållas, så att löneinnehafvarne egde att lösen efter stadgadt medelpris för sina räntor och tionde sjelfve eller genom egna vederbörande uppbördsmändirekte af de skattskyldige uppbära; hvarförutan förbemälde Statsråds-ledamöter, hvad serskildt beträffade förslaget angående kronohemmanet! och deras upplåtande under skattemannarätt, hufvudsakligen instämde i den särskilda mening, en bland skattereglerings-kommittéens ledamöter i denna fråga yttrat, och på grund häraf tillstyrkte, att framställningen härom till Rikets Ständer måtte inskränkas till följande förslag, nemligen: att Kongl. Maj:t till Rikets Ständers bifall öfverlemna)-, att skattemannarätt icke allenast till kronorusthåll, 38 Kongl. Majits Nåd. Proposition, N:o 66. säterioch bergsmanshemman, utan ock lill andre sådana, under åborätt upplålne kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af Kongl.
Före Mantalsoch Skaltskrifningens slut upprättas å hvarje ställe en förteckning öfver dessa böter, hvilken, lill rigligheten styrkt af Pastor eller den i hans ställe närvarande och tvänne socknemän, till Konungens Befallningshafvande öfversändes, som hos den försumlige låter utlaga böterne, så vida giltiga skäl till hans befrielse ej företes. Mantalsoch Skattskrifva ren åligger att bevisligen underrätta den, sorn för uteblifvande är lill böter fälld, så väl om deras belopp, som att honom åligger, inom fjorton dagar, vid fördubblad bot och förlust af vidare talan, å ort, sorn utsättes, de bristande uppgifterna adenina. Uteblifva de ändock, anmäle han förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, i afseende på böterne, och varde Mantalsoch Skatlskrifningen verkställd, enligt de upplysningar, som kunna erhållas. § 44. Vid Universiteten förrättas Mantalsoch Skatlskrifningen af Academic-Bokhållaren för Academie-Staten och dem, som under Academiska Jurisdictionen lyda, i förening med och vid samma tillfälle, som Malilalsoch Skatlskrifningen verkställes för den öfriga Församlingen i den stad 44 Bil. till Bev.-Utsholtcts Betänkande, N:o 11. der Universitetet är förlagdt, i närvaro af Academiens Rector elier ett af honom ntsedt ombud. § 45. De, vid Mantalsoch Skaltskrifningen meddelade, uppgifter om personers namn och ålder skola med Husförhörs-boken på stället noga jeni illo ras, så att ingen skattskyldig förbigås eller uteslutes från Mantals-längden; och när större eller mindre del af en sockens invånare är b annat < I i - strict mantalsoch skattskrifves bör ett af vederbörande Pastor, så vida icke han eller den person, som hans ställe företräder, är vid förrättningstillfället närvarande, undertecknadt utdrag af Ilusförhörs-boken, till nödig upplysning vid Mantalsoch Skaltskrifningen företes, hvilket äfven gäller då någon från annan församling till mantals-och skattskrifning sig anmäler.
I afseende ä komiterades förslag att hos kronofogden centralisera all slags uppbörd inom distriktet af så väl indelta till verk och inrättningar, till pensionsanstalter anslagna, samt kronans behållna medel, synes visserligen vid första påseendet medföra den fördelen, att inom revisions-verket, kammar-rätten, en emla persons räkning behöfver granskas för hvarje distrikt, men dä en och samma person får uppbörd för diverse verk och korporationer, följer ock att om denne ende person tillgriper något af under händer hafvande medel, sådant lättare kan döljas, då han kan belacka tillgreppet genom uppgifna rester eller uppbörden af andra medel, tillhörande särskilda fonder, eller såsom rest uppgifva erlagda afgifter och med dem fylla leverans af andra titlar, eller om han är slarf, ehuru utan ondt uppsåt, genom sammanblandning af de olika uppbörderne, så förbrylla redogörelsen, så att en längre tid skall erfordras, för att kunna den utreda. Kronofogdarne, hvilka utom deras befattning, såsom uppbördsman af kronans behållna inkomster och verkställare af exsecutorialer i enskildta skuldfordringsmål, samt af straffdomar, äro landshms närmaste underlydande i och för landspolisen; dem åligger tillsyn öfver vården och skötseln samt underhållet af kronans hemman och lägenheter; alt förrätta ekonomiska besigtningar och syner pä en mängd boställen samt kronohemman; närmaste tillsynen öfver vägarnes underhåll, så sommarsom vintertid m. m.; och de böra icke belastas med flera göromål, än som dem nu åligga. Hvar finnes i öfrigt konseqvensen uti, att vilja hos dem koncentrera all uppbörd, men derifrån undantaga städernes och bibehålla magistraterne dertill? Fogde ställer borgen för kronouppbörden af 1500 r:dr b:co, nu skulle han under samma borgens säkerhet öfvertaga all annan uppbörd, som hittills besörjts af särskilda^ uppbördsman med lika stor oell ofta större borgen än hans. Ar sådant klokt?
g Elektricitet, inMatiiier, S att vända Ex till läkare, emedan det förefalÖppet för Herrar kl. 7,ir— 10 f. m. ler oss troligt, att E d w krämpor stå i samS och 2 — 4,3o e. m. samt för Damer kl. band med något underlifslidande. — Ni bor _; ett par gånger i veckan taga ett 35° varmt 11 f. m. — 1 e. m. och 6 — 7 e. m. Unkarbad med tillsats af ty| kilo soda. Se i öfdersökning af snedhet kl. 11 f. m. — 1 * rigt svar till Carola i n:o 4. • e. m. samt tisdagar kl. 6 — ^7 e. ra. 11 Se svar till Veritas här nedan. 5 2) Tvätta de såriga ställena, så ofta de blifva G. ZÄNDER, * ned vätta, med (4 proc.) och Doktor. ^ il pudra därefter med ett puder af af 1 del S • pä 50 delar 3) Använd den för Ella i n:r 3 föreskrifna behandlingen. Tvifvelaktigt är väl, om Ni med Ungertecknad gifver fortfarande, åt medel kan fä igen Ert hår. personer Däremot hvilka lida af döfhet, undertorde Ni, isynnerhet vid för handen varande visning i Labiologi (konsten att af mjöllbildning, genom sorgfällig behandling S p a r s a m m a Fruar. kunna lörinndra det onda att ta för stark läpparnes rörelse uppfatta det som säges). fart. Tvätta hufvudet hvarje kväll grundligt Träffas 2 - 3 e. m. med grönsåpa och varmt vatten och — efter Härmed tillkännagifves, att jag efter min afsköljning och noggrann torkning — med 1 Norrlandsgalan 44, 1 tr, Stockholm. moder Fru B. Sundemans frånfålleöfvertagit procent (S. N. Slutligen A. 1090) ingnides [1710] håret Ida Nachman. den Ylleaftär, hon bedref i n:r 11 Artillemed litet olja! Begagna aldrig s. k. finkam. Behandlingen fordrar, som Ni skall finna, rigatan.