Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att vår författare skulle ha något att invända mot mödramas emancipation från allt för ofta återkommande barnaföderi, kan jag så mycket mindre föreställa mig, som han sjelf, sä vidt jag vet, fortfarande hyllar malthusianismens åsigter. När Strindberg mot qvinnoemancipationen riktar den som vi sett alldeles obefogade anmärkningen, att den vill föra qvinnan bort från naturen, så menar han dock med » naturen » också något annat än att föda barn. Han vill äfven på detta område fullfölja sitt krig mot den falska bildningen, skenkunskaperna, som ge socialt anseende, men äro till ingen nytta. Jag skall noga akta mig för att här gå in på den kinkiga frågan om hvad som är och icke är efter’ sträfvansvärd kunskap. Så mycket är visst att, om också Strindberg ibland slår öfver i ren kulturfientlighet, då han bekämpar den falska kulturen, så äro hans kraftiga maningsord till qvinnoma att icke plugga onyttigheter i sina döttrar i högsta grad behjertansvärdå. Det är glädjande att finna sådant, som man helt och obetingadt kan underskrifva, midtibland dessa, för att komma från detta håll, annars så förunderligt gammaldags meningar. Den kritik, jag här ofvan sökt gifva af de genomgående grundtankarne i Strindbergs båda ifrågavarande uppsatser, skulle emellertid vara allt för ofullständig, 0111 jag icke till sist med några ord omnämde de allt annat än efterföljans-värda travesteringar af » Dockhemmet » och » Dömd, hvilka äro intagna för att riktigt slående belysa författarens påståenden. Jag vet mycket väl, att Strindberg på fullaste allvar, fullt naivt, skulle man kunna säga, tror på riktigheten af sina referat. Någon medveten förfalskning kan här aldrig ett ögonblick vara tal om. Men omedvetna förvrängningar äro fullt lika egnade som de medvetna att föra läsaren eller åhöraren bakom ljuset, och en korrigering af uppgifterna blir i båda fallen lika nödvändig, fast naturligtvis domen öfver gerningsmannen blir helt olika. Beträffande referatet öfver » Dockhemmet » kan jag fatta mig kort.
Besv. o. Oec. Vtsk. Bet. N.-o 8. ”skogs-förlust skulle åstadkommas, den sy”nes kunna och böra tålas; få likväl! Ut3, skotten vördsamt föreslå det tillägg i §:s ”2 Morn., att, om skogen är af inskränkt ”område och delegarnes lotter deruti mån”ga, blekning och utstening tillåtas må, ”så vida derigenom ändamålsenliga skill”nadslinier kunna uppgöras.” 5 §. Af Petter Andersson från Hallands Län: att, som, genom stadgandet i denna §, det Landtmätare bör, då skifte blifvit ändradt, inom 14 dagar från delfåendet af Utslaget, utsätta förrättningens företagande, andra jordegare, hos hvilka skifte pågår, kunna blifva förnärmade, det tillägg måtte i § inflyta i så vida uppskof i annan för banden varande förrättning, derigenom, till andra jordegares förfång, icke förorsakas. ”Det af Petter Andersson sålunda föreslagna tillägg skulle, i Utskottens tanka, ”gifva Landtmätaren tillfälle att handla ’’godtyckligt, der han borde hörsamma en ”föreskrift. Ofta bar en Landtmätare ett ”eller flera Tjenstebiträden, och kan säle”des på en gång hafva flera förrättningar ”under arbete. Utskotten få alltså tillstyrka, att §:n varder oförändrad bibehållen. Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Vt sk. Bet. Af Casper IVijkman frun Upsala Län: att stadgandet i denna § om en prfescriptionstid af 3 år, inom hvilken det visas skall, att fel i uträkningen vid skiftet blifvit begånget, vore med både billighet och rättvisa oförenligt, emedan det lätteligen kunde inträffa, att delegare icke förr, än efter de 3:ne årens förlopp, komme i tillfälle att öfvertyga sig om den begångna felaktigheten; hvadan alltså Motionairen har föreslagit den, i hans tanka, nödiga förändring, nemligen: att hvarje delegare i Skifteslag berättigas söka och erhålla jemkning uti redan fastställdt Skifte j utan inskränkning till tid.
För behöfvandes undsättning till brödföda och utsäde har Allmähna Magazins-Inrättnitigen från sine förråd, låtit utlemna be.ydlige partier af Säd, och denne anstalt har visserligen, i anseen de till Landets läge samt tillförene ej sällan intraffide missväxter varit nödvändig och i flere piil välgörande. Men utom det, att undsättning prisen, utaf de orsaker, som ofvan blifvit anförde. för att hålla Allmänna Magazins-Inrättni rigert någorlunda skadeslös, alltid varit höga och for den i behof stadde tryckande, har genom ett havida utsträckt understöd, tilläfventyrs ej sällan den mindre omtänksamme Landtmannen kommit i tillfälle, att åsamka sig skulder, dem hanej så noga beräknat och sedermera ofta ejförmått be. tala. Lättheten att blifva med Spannmåls lån bi. trädd, har äfven lockat den mindro behöfvande att anlita samma utvägar, och derhos minska1 hans bemödande att genom arbete och sparsamhet skuldfri betrygga sitt nödtorftiga uppehälle. Att pålitlige uppgifter om orternes verkliga behof stundom saknats och att Allmänna MagazinsD irectionen af de från Konungens Befallningshafvande inkorrme reqvisitioner blifvit foran äten att anskaffa och tillhandahålla vida större undsättnings-förråd, än som erfordrats, är af 1820 års Revisions-Berättelse tydeligen ådag-lagdt. 4 SmmI, 4 EmhJ, Sfäts-Utskotrtets B e t ä n k a n d e ri. Om derföre, i synnerhet för åtskillige Landskap det äfven hädanefter blifver nödigt, att utaf gynnsammare skördars öfverskott bereda tillgångar vid möjligen blifvande missväxtår, så är det af synnerlig vigt, att för ett sådant ändamats vinnande söka tr ff\ enklare och tillika säkrare utvägar.
Vid beräknandet af skatteköpeskillingen erlägges densamma till Staten, jemte städje-ersättning, i enlighet med hvad om skatteköp af kronojord stadgadt är, för den del af räntan, som kronan tillkommer; men till kyrkan gifves i skattelösen ett belopp, motsvarande tolf gånger den ränta, som kyrkan årligen (elter medelmarkegång för sislförfiulna 10 år) tillkommit. Då frågan om dispositionsoch jordegande rätten till de Halländska kyrkobemmanen. enligt hvad Utskottet härö fran anfört, vid flere föregående riksdagar varit föremål för Dikets Ständers pröfning, torde del icke vara nödigt, all vid della tillfälle meddela någon utförligare framställning af alla de förhållanden, hvilka för ett noggrannt bedömande af denna fråga måste lagas i betraktande, helst eli förslag af enahanda innehåll med del nu förevarande äfven vid de 2:ne sislfötflutna riksmötena varit hos Rikets Ständer framsläldt, men ej lyckats vinna afseende, och några nya skal icke blifvit af motionären anförda, som ej under frågans föregående behandling kommit under öfvervägande. Utskottet inskränker sig således till den erinran, alt om, såsom motionären antagit, en del af de s. k. kyrkohemmanen egentligen äro att betrakta såsom kronohemman, och deras åboer derför skulle anse sig hafva rättmätiga anspråk alt förvärfva egande-rätt till desamma, de i sådant fall ega att i laga ordning väcka och utföra den talan, hvartill de finna sig befogade; hvaremot anställandet å kronans sida af en allmän rättegång för alt komma i besittning af hvad som för närvarande utgör kyrkans obestridda egendom, icke vore förenligt med de i lagstadgade former för ärendenas behandling. Hänvisande i öfrigt till den fullständiga utredning af detta ärende, som innefattas i Stats-Utskottels vid 1841—1845 års riksmöte under N:o 182 och vid 1850—1851 års riksdag under N:o 327 afglida Utlåtanden, får Utskottet hemställa, alt förevarande, motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Januari 1858.
Wirta pass, hvilket han ville försvara i det längsta. All umbärlig tross skickades till Pulkkila, och alla sjuka på vägen åt Uleåborg. Den 27 Oktober, då stilleståndet kl. 1 på dagen skulle upphöra, erhöllo alla trupper tidigt på morgonen befallning att göra sig färdige till strid. Emot kl. 12 skickades kapiten Brusin, såsom parlamentär, till Ryska sidan, med föreskrift att vid sin återkomst indraga alla de dragon-vedetter, som voro utsatte på södra sidan om Wirta bro, hvilken kapiten Burman erhöll order att skyndsamt upprifva. Vid Idensalmi kyrka mötte Brusin en Rysk adjutant, som tillkännagaf att stilleståndet redan var till ända lupit; på den förres invändning, att klockan ännu ej vore mera än 12, gjordes intet afseende. Brusin skyndade sig då med de indragna vedetterna tillbaka, under det att fiendens rytteri i fullt traf förföljde honom; och ehuru han lät blåsa i trumpeten och tillkännagifva det han vore parlamentär, lossades likväl flere skott efter honom. Vid hans ankomst till bron, hade denna ännu ej hunnit att rifvas mer än till hälften; fiendens häftiga eld gjorde dess fullkomliga förstörande omöjligt. En stark kanonad började genast, och underhölls i flere timmar å begge sidor. Oaktadt en ganska liflig skjutning från våra batterier, äfvensom af första bataljonen Savolaks jägare, hvilken var stäld vid Kauppila hemman, kunde fienden likväl icke hindras att så mycket iståndsätta bron, att den af infanteri och jägare kunde öfvergås, och utan att låta afskräcka sig af den mördande eld som mötte dem, trängde Ryssarne öfver densamma, fördrefvo Savolaks jägare ifrån Kauppila, samt skyddade sig bakom denna gård för vårt artilleri. Trenne bondgårdar, belägna invid våra batterier, blefvo härunder af fiendens artilleri satte i brand, och kunde i brist på tid icke räddas. Våra kanoner riktades förnämligast emot bron; men likväl fortforo Ryssarne att tränga sig öfver, och stälde sig bakom det nämde hemmanet, der de stodo fria för våra skott.
Hvarje näringsdrift fordrar, bland annat,1 äfven skicklighet och Capital. Sedan medborgerliga förmögenheten blifvit fördelad ibland Närings-Idkarne och Capitalister, har det blifvit möjeligt för snillet i Naringarne; att ega värde; Ty Credit har ersatt Capitalbrist. Ett sädant förhållande mellan Capitallöse Närings-Idkare, hvilkas rikedom ligger £ snillet eller färdighet, och näringslöse Capitalister, hvilkas rikedom ligger i materien, kan ega rum, sorn medför den verkan att behofvet, att upplåna, jemt uppväger behofvet att utlåna. Under en fullkomlig National-Credit, m. fl. omständigheter i Stats-tillståndet, blir det likgiltigt för styrelsen, antingen den negativa eller positiva Statsläran anses böra följas. Men då denna jemnvigt är rubbad, blir det, enligt den negativa Statsläran, öfverlemnadt åt den enskildta förmågan, att hylla sig sjelf; Ty Capital.behof, säger man, t. ex. inlåckar Capitaler utifrån, och styrelsekonsten hvilar, under denna negativa åsigt, trygg med endast det bemödande att alltid och allestädes upprätthålla den enskilda Credi» ten. Staten får, för sig sjelf betraktad, ingen betydeke. Alla förhållanden sammanväfvas med verldens i allmänhet, och man kunde kalla denna synpunct den cosmopolitiska, enligt hvilken äfven Statens uppkomst och försvinnande måste vara likgiltigt. — Enligt d§n positiva Stats-Lärans grundsatser der - Statsoch Banco-Utskotteris Utlåtanden, ctvir emot, blir det en Stats-angelägenhet, att Capital icke brister för Näringarne; dea enskilda Crediten, ensam tagen för sig, anses ej tillfyllestgöra JFinance-Regleringer.s behof; det blir en Stats-angelägenhet derjemte att varubeloppet i allmänna rörelsen representeras af mynt , äfven som att denna representation verkar till Narings-lif och allmän välmåga, hvartill fordras den möjligaste största säkerhet i beräkningar och bärgning, och dertill åter att den minsta möjliga fluctuation skall ega rum emellan varu-mätaren och varornes qvantiteter.
Dessutom fordrar det nuvarande ovilkorliga stadgandet af urbota ansvar, att den tilltalade i alla händelser häktas; och då en längre tid nödvändigt måste åtgå, innan målet hinner pröfvas, först af UnderRätt, sedan af Öfver-Rätt, om det dit fullföljes, samt slutligen af Kongl. Maj:t, i afseende på Nåde-ansökningen, och expedition derå följa, så lärer det ock inses, att den tilltalades lidande redan härigenom kan vara alltför betydligt, för att icke förtjena att tagas i betraktande, På dessa skäl, och då stadgandet i 19 Cap. 3 § Missgernings-Balken: ”Släpper vaktkarl fånge lös af försummelse eller vangömmo, miste tjenst sin, och plikte dertill med böter, fängelse, arbete eller spö, allt som försummelsen eller ock den undkomnes brott är," efter Utskottets öfvertygelse, innefattar en tjenlig latitude för Domarens pröfning, samt, rätt lillämpadt, bör leda till det åsyftade ändamålet, tillstyrker Utskottet, det måtte Rikets Häglof. Ständer hos Kongl. Maj:t göra anhållan om utfärdande af Kungörelse derom, att Kongl. Brefvet till Hof och - Lag-Utskottets Betänkande N.-o to. 9 och Öfver-Rätter den 2 JVov. ij86, angående ändring i allmänna Lagens stadgande om straff för vaktkarl, som af försummelse eller vangömmo släpper fånge lös, upphört att vara gällande. Dock hemställes sådant vördsamligen till Rikets Höglofl. Ständers närmare skärskådande. En Ledamots serskilda mening bifogas. Stockholm den 21 Mars 1834- Reservation af Herr Professoren, Doctor Bexell: Emot detta Betänkande går jag att mig reservera. H.
St:rs Bevillningsutskott i Memorial Nio 58 fÖresidgne VoteringsPropösitiöner, för afgörandet af frågan j rörande PortoAfgiften för Inrikes Brefvexlingen; har Förstärkta StatsUtskottet denne dag i fastställd ordning anställt omröstning öfved berörde Propositioner, nemi.: ”Den, som gillar hvad BevillningsUtskottet i Betänkandet N:o 47 tillstyrkt, äng:de PortoAfgiften för Inrikes Brefvexlingen, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Betänkanden, N:is 397, 3g8. 447 Vinner Nej; blir den beräkning* ÖfverPostDirecteuren för PostPorto Och dess förhöjning i det af Utskottet omförmäldte Utlåtande föreslagit, derigenom godkänd. Denna Votering tltföll med 87 Ja och 32 iVe/. Och som Jet vann; alltså har BevillningsUtskottets tillstyrkande i Betänkandet N>o 4;, ang:de PortoAfgift för Inrikes Brefvexlingen blifvit gilladt. Hvilket för R. St:r Förstärkta StatsUtskottet får Vördsamt anmäla» Den 6 Februarii i83o. R, H. Sl:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial, angtde verkställd omröstning i frågan om Tull å Spannemål. Efter erhållen del af de Respective RiksStändens den i5, 17 och 21 December sistlidet år samt 8 nästlidne Januarii meddelade bifall till de, ang:de Tull å Spanneraål, af R. St:rs Bevillningsutskott i Memorial N:o 55 föreslagne VoteridgsPropositionef; har Förstärkta StatsUtskottet denna dag i behörig ordning öfver samma propositioner anställt omröstning, sålunda, neml.J i:sid Voleringerti Den som gillar Bevillningsutskottets tillstyrkande att de grunder, Hr af PVingård föreslagit för Inoch UtförselTullen å Hvete, må godkännas och till K. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner
Vidare hafva ock Rikets Ständer vid Riksdagen år 1844 anslagit 6,000 R:dr till förbättrande af Kronofogdars och Häradsskrifvares lönevilkor, hvilket anslag blifvit fördeladt enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bref den 2 Oktober 1845; och har Eders Kongl. Maj:t låtit förelägga Rikets Ständer vid 1847 års Riksdag ett af komiterade för beskattningsväsendets förenklande den 26 Maj samma år upprättadt förslag till allmän lönereglering för Lands-staten, hvilket, under åberopande af Statsverkets dåvarande disponibla tillgångars inskränkta belopp, icke heller af Ständerna bifölls. Det Kongl. Maj:ts Nåd. Proji. om Statsverket, 1853. 25 Det emellertid af Rikets Ständer vid f flere tillfällen erkända, likasom af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande samt af tjenstemännen sjelfve tid efter annan i underdåniga framställningar till Eders Kongl.
Denne, som tycktes vänta allt af Monrads rådighet och beslutsamhet, hade för den skull stält till hans förfogande sitt betydande inflytande som opi-nionshöfding både i och utom riksdagen. Ploug var vid denna tid ytterst förstämd mot Sverige. Med den grämelse öfver alliansens uteblifvande, som Ploug delade med alla andra, förenade sig hos honom en särskild harmanledning. Ploug hade nämligen, i förening med några danska skandinaver, 1 afsändt i förra hälften af december 1863 till Stockholm en förtroendeman med uppdrag, bland annat, att så bevekande som möjligt lägga kung Karl på hjertat Danmarks behof af hjelp i den stundande striden. Detta sändebud, en god, älskvärd och hederlig man, var svensk, f. d. löjtnanten G. Rosenmuller, då bosatt i Köpenhamn. 2 Kungen, som vid den tiden liksom ännu långt senare hoppades att Sverige slutligen komme att verksamt uppträda för Danmark, svarade Rosenmuller, att han ville undsätta Danmark med 22,000 man, dem han sjelf skulle anföra. Rosenmidler anhöll om att fa löftet skriftligen upptecknadt för att kunna med full autoritet öfverbringa det till sina sändemän. Kungen gick in derpå, men med det vilkoret att löftet icke finge offentliggöras, hvilket bevisar att han dock äfven 1 Hofjägmästare Carlsen, baron Blixen-Finecke och grossör Hage. 3 Löjtnant Rosenmuller flyttade någon tid derefter tillbaka til) Sverige, der han genom sin fru, född friherrinna Duvall, egde det piak-tiga godset Tyllinge i norra Småland.tänkte sig möjligheten af att Sveriges bebådade uppträdande komme att inställas. Rosenmuller telegraferade genast till Ploug innehållet af konungens löfte jemte det dervid fasta vilkoret, och Ploug offentliggjorde omedelbart i sin tidning » Fsedrelandet » det förra, utan att låtsa om det senare. Detta var det ryktbara telegrammet: » Toogtyvetusende mand komme og Han selv. » Ploug handlade utan tvifvel så för att binda Kung Karl.
Och mången med talent, Som ej har coup de vent, Blir utsatt af sin dam för månget manquement. För tra la la etc. etc. Nej, pojke, skaffa dig en skön coup de vent. Numro tjugu åtta! Marsch! Nå, pojkar, hvad har ni i brunnen att göra? Vacker brunn, som inte finns en droppa vatten i. Vi leka bara fästning. EN ANNAN GOSSE. EN GOSSE UTANFÖR. (En ammn gosse framträder.) (Man ser hur gossarne i trädgården uppstaplat en liten mur af stenar, upphemtade ur brunnsgropen.) Numro tjugu nio! (sjunger och klipper:) BERTHEL (ropar). Ja, vackra brända lockar dölja mången gång Hur pannan eller hjessan blifvit byggd för trång, Och mången; på soupé Bjuds blott för sin toupé. 45 Den hårfrisörn, han ä' ändå en klippare! För tra la la etc. etc. Ja, pojke, klipp och putsa jemnt din toupé. För månsken svärma flickorna i all sin dar, Men tåla inte "månsken" hos en vacker karl. De minnas år från år, Hur det i bibeln står, Att Simson var berömd just för sitt rara hår. För tra la la etc. etc. Nej, pojke, skaffa också dej sådant hår. (Skakar af sig håret.) Se så der ja, mina gossar! Nu ä' ni så klippta och fina på edra hufvudknoppar, så att ni kunna bli perukmakareskyltar när som helst alla tjugu nie. (Ropar utåt:) Se så, stilla er, stilla er, vildbasare härute. Marsch med er hela knippan nu; Gå bara tysta och stilla genom trädgården. (Gossarne rusa bort under stoj och hurrarop.) ANDRA SCENEN. BERTHEL. HERMAN. Ni tycks inte ha mycket respekt med er, min far. BERTHEL (hopknyter duken, hvarpå det afklippta håret ligger). HERMAN (målande). Sådana laglösa bytingar! Och nu kan inte magister Hasper lugga dem på fjorton dar. (Betraktar hans tafla.)
Yid 3 och 4 §§. a) Alt minimum af jordvärdet för rättigheten lill bränvins-bränning må bestämmas till 6oo R:dr; 6 Bevillningssamt Allm. Besa.- och Elcon.-U,tslcottens Utlåtande, N:o 5* Fj alt ingea panna af större rymd än 5a eller högst 6o kannor ma tillåtas. Vid 5 §. a) Ålt egare af tvänne fastigheter inom samma socken ej må tillåtas att hränna på mera än ett af dessa ställen, nemligen der lian hor. T id 6 §. a) Alt mindre hemmansegare ej må tillåtas att förena sig om gemensam panna till utöfvande af brön vins-bränning, så vida ej de if i åga varande hemmans-delarne äro belägna inom samma by. Yid 7 §. a') Att orden: ”i fråga am jord” må utgå och §.-.n bibehållas lika med 7 §. af i835 års Författning; Fj att rättigheten till bi än vins-brä nning för städernas invånare, hvilka icke egentligen äro jordbrukare, ina, så mycket billigheten medgifver, inskränkas; c) att stadgandet i 7 , att städernas invånare äro uteslutna från rättigheten att begagna mindre pannor, än af trettio kannors rymd, vore orättvist och orimligt och hör således försvinna, samt att föreskriften i samma §. om bränneriers anläggande utom stadens stakett, icke bordt idelina Författning inflyta. Yid 8 a')
Uran redo och räkning styrkt med gilltige ver riftcationer är och sörblifwer ali Bewilining ukatt ä-'damäl. Rikets undersätare dliswer ärligen mera Utarmade och Riket ökar skuld pä skuld, som ditt tills stedt; ja i längden blifwa sä Medborgare font kunno utgöra Bewilining. Nar Bewillingen b!ifwer förtryckande, hinna fä förtjena sä mycket att deras ärliga öswerskolt hinner till förlag är dea nä« ring de yrka Dä händer hwod afiedne General kuaoeck säde 1769 pä detta ställe O.1 ReaeringsFormen ändras hwarje gäng Riklérs Ständer deri öfverensstämma! om för hälda Bewillnlngat trycka Undersätarnc: sä blifwa de i början mchnöjda; men i längden Upproriskt si made. De 'edsna wid Regeringöl iktet, och stu e'.ig-n uppstär fräga emellan Frälse och osralse Poflesu vater, Reger-ngssättet omkulikastas och en ny RgenngöForm uppstaplas kanske mera krigisk än denna. Dä uppkommer större Bewillningar, som torde okas med Krigsgärder, Specie-wyntet dras ur allmänna rörelsen och P p^erS-mvntet blifwer end?st synligt. Cours och olla waror stiga tilt en ofaniclig höjd, vch fattigdomen föijer menioheten lika som skuggan följer kroppen. Till räga pä allt de'ka, händer, akt fä Medborgare äga behjertenhet, att stiga fram och redeligen tala för det Allmänna bäst-; ty de flesta af Medborgarens blifwa tä-onöe men ej närande medlemmar l Samhället Bewace wä>! akt allt detta stall inträffa uti wär iewod.
Och stelle delta, genom Utdrag af ?rotoco!Isr, öfrige UolstcLkivs Scänden wördsamc och wanltgen meddelas. Icke fu^ra. kix ?rowcol!o I^ars Zegerström. Under laöningen häraf hade et ?rmcici!!s Utdrag för drn y,de Maji, rörande Luw"-U stociots Berankande, bchmic ferfactadt och uplästes nu ril ffusteriug. Herr von 80 hultenheim, k) » v i st ( den aldre) anmärkte', at han trodde sig sakna »agot i delta Lrorucolls. Uidrag. Det hade ester hans ranka bordt mera äo-si!lorås; han hade trodr, at Lmco - Utstottek bordt aläggaS, at i sin berättelse tydeligen lpeListoLrg, hwilka biträden Lingnéa hade gjordt Kongl. Majit och Kronan och der Allmänna; Kwen mai borde det älaggag upgifwa, hivad förluster LsuguLN gjort, med mera dylikt, som ingalunda Lrsstit. Grefwe lVIorner, (!r,r! 6 »briel, söttstoq, at i kiotHLolls Uidraget kunde infattas de ord, hwilka h n, wid steliberarion härom, trodde sig hafva namnt: At Utstottet ställe upgistya sa mycket som möjeligen kunde, enligt Läuco-Forfattningarne, göras kunnigt. Friherre Os 60 sr, 6»rl, förestoq, at klxrrrÄum krorocolli stulle innehålla Ridderst.ipetö och Adelns bifall til 8moo-UkstoktetS Betänkande, med tilläggning, tit Uascpasns biträden och npoffringar til det Allmänna skulle för Riksens Stander upgtfwaä. Harwid ropades Ja och Nes.