Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu en lagstiftande församling, i st. f. att i främsta rummet vidtaga sådana åtgärder, att en hvar, utan alt behöfva beträda brottets bana, måtte kunna förtjena sitt lifsuppehälle, endast sysselsatte sig med att uttänka hvilka slags straff skulle vara mest förbättrande och afskräckande, så handlade den efter mitt omdöme lika oförståndigt som grymt. Det synes mig nemi. knappt tänkbart att uppfinna något straff, nog afskräckande och förbättrande för alt kunna verka dertill, att man sjelfvillig! underkastar sig hungersdöden hellre än man blottställer sig för straffet; och om ett sådant straff kunde utfinnas, skulle detsammas tillämpning dock efter mitt omdöme innefatta höjden af grymhet. — Jag kan derföre ej annat än högeligen beklaga alt personer kunna finnas som ej vilja behjerta denna fråga, utan hellre vända den i löje; men då deras egen pung en gång blifvit uttömd till följd af deras förvända åtgärder, skola de måhända, fastän försent tvingas att öppna ögonen för alt se förhållandet i sin rätta dager. För min enskildta del skall jag, så vidt möjligt är, vid hvarje tillfälle fästa uppmärksamheten på nödvändigheten deraf, att man i första rummet söker att förekomma brott och först i det andra, att bestraffa det. o Slutligen, och efter Hr Akerman tycker om förvåningar, kan jag ej underlåta att uttrycka min deröfver, alt den värde ledamoten, som sjelf är en i tjenst varande landsh., kunnat här framkomma med det påstående att man ej för närvar, kan dömas till tvångsarbete för bristande sv k. laga försvar.
N:o 122, i anledning af väckt motion, dels att på landet må blifva att tillgå edsvurne tjenstemän, till biträde vid upprättande af juridiska handlingar, dels ock att expeditions-lösen i domboksmål må upphöra; och N:o 123, i anledning af väckt motion, att, med ändring af 13 Cap. 3 §. Rättegångs-Balken, ersättning för resekostnad och dagtractamente till extra domare, som, i anseende till ordinarie domares jäfastighet, tillförordnas, alltid må af allmänna medel utgå. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärscch Ekonomi-Utskottens följande Betänkanden och Utlåtande: N:o 124, i anledning af väckt fråga om ersättning till rotehållarne vid Dal-Regementet för slitning af soldaternes klädes-persedlar under arbetscommenderingar. N:o 125, i anledning af väckt fråga om ersättning till rotehållarne vid Jönköpings Regemente för åbragte kostnader under en arbets-commendering af Regementet till Trollhätte canal; och N:o 126, i anledning af väckt fråga om allmän frihet till hemtning af tjäruved å Kronans skogar i Rikets norra Län. Från Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo: l:o Förstärkta Slats-Utskottets Memorial N:o 399, i anledning af verkställda omröstningar, enligt Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 257 och 367, angående pensioner åt f. d. Siats-Råden, Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Hård. Lades till handlingarne; och 2:o Stats-Utskottets nedannamnde Utlåtanden och Memorial: N:o Prot. TJtdr. d. 23 Jan. 1841. 49 N:o 401, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angåen de en uppkommen brist i 1839 års anslag till Bevärings-manskapets vapen-öfningar. Bifölls.
Enligt min åsigt böra, såsom reservanterne yttrat, R. St. bestämma ”att alla hemman, med undantag af de till boställen anslagne, hädanefter skola på sätt och i den ordning hvarje församling eller fjerdingsmansdistrikt för sig närmare beslutar, deltaga i utöfningen af fjerdingsmans-befattningen”. Att boställen från detta besvär befrias, - anser jag billigt, ty boslällsinnehafvaren är Statens tjensteman och har i denna egenskap andra åligganden att fullgöra. Honom tillhör icke att biträda vid verkställandet af Regeringens och administationens beslut, utan han behöfver sjelf biträde. Dessutom äro många boställsinnehafvares befattningar oförenlige med fjerdingsmans-beslyrets utöfning, hvadan boställen böra härifrån befrias. Om man invänder, ali en jordägare, som tillika är tjensteman borde åtnjuta enahanda befrielse, bestrider jag detta, emellan hans egenskap af tjensteman icke har sammanhang med den omständigheten, att han är jordägare, i hvilken sednare egenskap han åtnjuter fördelar af jorden, dem han har att återgälda Staten genom ett derföre lemnadt biträde. Jag kan icke instämma i föreg:de talares påstående, att den privilegierade jordens innehafvare borde meddelas ersättning för deras deltagande i fjerdingsmans-bestyret. Visserligen är det i allmänhet billigt, att, om A viss klass af hemman eller jord påläggas bördor, hvarifrån de förut varit befriade, åtminstone de förste innehafvarne må tillkomma någon ersättning derför, men i förevar, fall anser jag sådant hvarken lämpligt eller behöfligt. Den privilegierade jorden har redan allt för länge varit befriad från ett bestyr, hvaraf denna jords ägare draga lika fördelar med ägarne af all annan jord; ty om detta bestyr icke funnes till, om dessa verkställare af den administrativa maktens beslut icke existerade, sktdle all ordning och administration slutligen uphöra.
Kammarrätten. Hr Printzensköld, Carl, uppläste följande: Ehuru jag, lika med line ledamöter inom delta Stånd, hvilka i sista plenum sig yttrat, inser hela obehaget att uppträda med anmärkn:r i en fråga, af hvars utgång man sjelf kan vänta nytta eller skada, måste likväl denna grannlagenhet vika för nödvändigheten och pligteus bud, att efter förmåga söka bereda framgång åt sanningen och rättvisan; och det är derföre, som jag icke linner någon betänklighet uti alt emot StatsUtsk:s afstyrkande af det förhöjda anslag, som af K. INI. för Kammarrätten blifvit äskad!, framställa några erinringar. Om man äfven, som StatsUtsk:s ordför. bär tillkännagifvit, haft politiska beräkningar till grund för delta afstyrkande, så synes mig likväl, det Utsk. icke bort låta dessa beräkningar sträcka sig till de embetsverk, som uppenbarligen aro af den beskaffenhet, att deras bestånd ingalunda beror af den eller de former, som den högsta administrationen kan komma alt iklädas. Till detta slag af embetsverk hör ostridigt Kammarrätten, likaväl som Rikets Hofrätten, emedan den utgör en öfverdomstol, i flera fall likartad med desamma. Det hade således varit Utsk:s pligt, att uteslutande grunda sitt omdöme om behofvet af den begärda löneförbättringen för Kammarrättens tjenstemän på en noggrann undersökning om vidden och beskaffenheten af de göromål, som tillhöra detta verk; och Utsk. skulle då utan tvifvel hafva vunnit sådana upplysningar, som framkallat ett helt annat resultat, än det, hvartill Utsk. nu banat sig väg, i trots af det medgifvande, som Utsk. uti inledningen till sitt betänk, nödgats göra, att anledn. till förhöjning i embetsverkens stater verkligen förefinnes. Då Kammarrätten år 1814 erhöll ny instruetion, fastställdes verkets stat till i president och 7 ledamöter, 1 secreterare, 1 adv.fiscal, 1 viee-ad v.fiscal, 1 proto-notarie, 1 notarier, 1 actuarie, 1 registrator, 5 cancellister, 5 rev.-commissarier, 24 revisorer och 10 kammarskrifvare.
Inspector föreslagne modification, i afseende å vilkoret för åtnjutandet af berörde Stipendier, vara till ett nyttigt ändamål ledande; Och då Utskottet icke finnér lämpligt, att rättigheten lill Stipendium för den Yngling, som undergått JuridicoPhilosophiska Examen ovillkorligen bör inskränkas, i anseende dertill att han före 20 års ålder, och utan att hafva vistats 6 Terminer vid Universitetet kunnat fullgöra ett dylikt Specimen, har Utskottet ansett nyssnämnde Juridico Philosophiska Examen böra, utan berörde clausuler, berättiga till competence (i afseende nemligen å kunskapsprof) för erhållandet af de högre RiddarhusStipendierne, så framt Sökanden desslikes med 3:ne Professorers betyg styrker, att han ernar undergå JurisCattdidatExamen. Derest Ridderskapet och Adeln skulle behaga godkänna dessa Utskottets åsigter, torde i:sta Momentet i Reglementet för de högre RiddarhusStipendierne böra sålunda förändras: ”1 allmänhet antages ingen till Slipen - Den i F e b r u a r i i e. m. a 33 'eliat, som ej, innan tiden för Stipendii”tillträdande antingan i 3:ne år innehaft ”ett lägre Riddarhusstipendium eller ock ”fyllt 20 år och bevistat sex LäseTermi”ner vid Universitetet samt, derjemte, i ”hvilketdera fallet som helst, med 3:ne ”Professorers betyg styrker, att han er”nar aflägga alla en Akademisk promotion ”föregående Specimina. Innom den Ju’’ridiska Faculteten må likväl det undan"tag gälla j att så framt Sökanden under"gått JuridicoPhilosophiska Examen är ’ han j i afseende å kunskapsprofj till ett "högre Riddarhusstipendium berättigad_, "utan ofvanberörde inskränkningar till "ålder eller vistelsetid vid Universitetet; ”dock med villkor att Sökanden genom "betyg af 3:ne Professorer styrkeratt "han ernar aflägga Juris-Candidat-Exa"men. "
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Z/tskottets afgifne $ t <t t s-U t s k o 11 e l s Betänka n d e n. SnS afgifne Berättelse, om den vid innevarande Riksdag verkstälde granskning af Allmänna Afagazins-Inrättningens förvaltning. Sedan förenämnde Berättelse blifvit hos Högloft Ridderskapet och Adeln, d. a sislförflutne September samt hos llögv PresteStåndet, den 27 och hos Hedervärda BondeSlåndet, den 3o Augusti till alla delar godkänd och bifallen, har Stats-Ulskoltet till besvarande af den från Vällofl. BorgareStåndet emottagne återremiss, med deri framställde anmärkningar, trott sig då desse ej innehålla några nya skäl, och de frågor, som uti Berättelsen förekomma, äro att anse såsom redan afgjorde, under åberopande af föreskriften uti 6g §. Regeringsformen, endast böra vördsamt anmäla ofyanberörde förhållande. Ankom don 27 Nov. 1823. Utlåtande., öfver den hos Hederv. BondeStändet väckte anmärkning vid Utskottets meddelade Utlåtande , i anledning af sökt eftergift och afskrifning för åtskilli■ ge äldre Undsättningsspanmäls Skulder uti Wermlands Län. Tili besvarande af föreskrifne anmärkning, får Slats-Tjtkottet härmed vördsamt tillkännagifva, att Högloft B-idderskapet och Adeln, under den 1 nästlidne September, samt Högvördige Preste-Slåndet, den 27, äfvensom Vällofl. BorgareStåndet, den 3o sistlidne Augusti, gillat Utskottets ifråga - S ta t s-U t s k o l le Is Betänkanden. 807 Ställde Utlåtande, så att, i likstämmighet nied 69 af Regeringsformen, och då inga nya skäl blifvit anförde, någon ytterligare handläggning vid detta afskrifningsmål nu mera icke erfordras. Slockholm den 3o Oclober i8a3. Ankom fen 7 November 1813.
Sedan vid universitets-undervisningens ordnande det länge ansetts nödigt, att i hvarje mera omfattande ämne borde finnas icke allenast en profession, utan ock en särskild lärarebefattning till professorens biträde vid ungdomens handledning, torde, i betraktande af hvad nu blifvit anfördt, icke vara något tvifvel, att ej sådant numera jemväl för fysiken är i hög grad erforderligt, helst äfven i detta ämne måste för ungdomen vara att tillgå en samling af apparater och instrumenter, Bih. till B. St. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 16 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. genom hvars tillhandahållande för de studerande samt vård och underhåll lärarnes tid iche obetydligt tages i anspråk. — Då dertill kommer att ett ändamålsenligt ordnande af undervisningen i denna vetenskap är af synnerlig vigt med afseende på såväl dess omfattande inverkan å alla industriens grenar, som dess egenskap af allmänt bildningsmedel; och då en tillökning i lärarekrafter i detta ämne vid universitetet under närvarande förhållanden särskildt påkallas deraf, att fysiken numera, enligt den sednaste Skol-stadgan, utgör ett af de ämnen, hvaruti undervisning skall meddelas vid alla fullständiga elementar-]äroverk i riket, — lian Utskottet, för sin del, icke annat än erkänna nödvändigheten deraf, att medel varda anvisade för en adjunktsbefattning i detta ämne vid Upsala akademi, och tillstyrker således, att, på det ännu en ständig lärare i den fysiska vetenskapen må kunna vid Universitetet anställas, de för nämnda Akademi afsedda adjunktsbefattningar med högre lön må tillökas med en sådan befattning, och det härför erforderliga anslag, 2,500 R:dr årligen, af Rikets Ständer beviljas, att från och med nästkommande år utgå. 26:o. Uti en hos Riddcrskapet och Adeln väckt, till Utskottets behandling öfverlemnad motion har Herr G.
Angående detta dröjsmål yttrade nu Herr Öfverståthållare^ att »den »i fråga varande skrifvelsen den 22 Augusti 1862 innefattade anmärknin»gar rörande mål, som icke vore af Herr Öfverståthållare! handlagda; att »förklaringarne hvarken kunde eller borde afgifvas af andra, än de embets»män, som målen handlagt; att, om af de förklaringsskyldige nödig skynd»samliet icke iakttagits, jag ägt, jemlikt 6 § af den för Justitie-Ombuds»mannen gällande instruktion, att, genom föreläggande af vite, dem till »förklaringars afgifvande tillhålla; att det följaktligen varit mig, icke Herr »Öfverståthållare^ det ålegat att tillse, det förklaring inom rätt tid af»gafs; att min uraktlåtenhet, att på den väg, instruktionen anvisade, befor»dra den skyndsamhet, hvarpå jag gjort anspråk, väl möjligen icke skulle »förhindra mig att i aktionsväg för dröjsmålet af de förklaringsskyldige »utkräfva ansvar; men att det dock syntes klart, att detta ansvar icke kunde »drabba den, af hvilken förklaring ej vore fordrad.» Den oriktiga tankegången i denna framställning sökte jag ådagalägga med följande enkla frågor och svar: Till hvem var min meromnämnda skrifvelse stäld? — Svar: till Öfverståthållare-embetet. Hvem skulle då besvara densamma? — utan tvifvel samma myndighet, till hvilken skrifvelsen var stäld, således Öfverståthållare-embetet. Det hade nemligen icke varit från någon viss hos embetet anstäld person som förklaring eller utlåtande blifvit begärd, af det naturliga skäl, att fångförteckningen icke utvisade, hvilken person, å Öfverståthållare-embetets vägnar, handlagt det eller det målet. På sätt sedermera är vordet ådagalagdt, hade Öfverståthållare - 75 embetet af nöden att för skrifvelsens besvarande inhemta upplysningar från en eller dore af de till embetet hörande embetsoch tjenstemän.
Hvad nu först formen beträffar, vågar jag hemställa, att R. o. Ad. ville antaga §:n, endast med den förändring, som är en nödvändig följd af Ståndets beslut i afseende å de föregående §§:na, eller att orden: ”enligt 8:de eller 12:te §:n eller auktion enligt 10:de eller 14:de §:n” utbytas emot orden: ”enligt 8:de, 12:te eller 15:de §:n eller auktion enligt 10:de §:n.” Derefter får jag, i afseende ä Hr Printzenskölds förslag, anhålla, att detsamma måtte blifva föremål för särskild propos. Vidare ber jag att få med några ord bemöta de inkast, som blifvit gjorda emot Utsk:s förslag. Gr. Lagerbjelke har sagt, att om i allmänhet den grundsats var gällande, att alla skatter skulle terminvis betalas, så skulle Hr Grefven icke hafva något emot förslaget, men att reformen skulle börjas med krögarne, det ansåg Hr Gr:n olämpligt. Detta är ett vanligt inkast mot alla reformer. Om man ej får allt pä en gång, vill man ej hafva något. Hr Gr:n säger, att man ej bör gynna krögarne med denna förmån. Det är icke för att gynna dem, utan på det att de måtte kunna betala så mycket mera, som man vill att skatten skall terminvis erläggas. Förslaget afser således mera samhällets än krögarnesfördel. Gr. Lagerbjelke håller sig till den gamla satsen, att om skatten för högt updrifves, blifva krögarne nödsakade att sälja så mycket bränvin som möjligt. Jag vet icke huru man skall kunna beskatta en krögare så, att lian kan förmås att sälja sålitet bränvin som möjligt, ty hvarje menniska måste väl vara om sig, det är, vårda sig om sin egen vinst. För att återkomma till Hr Printzenskölds förslag, så tror jag ej att det är af behofvet påkalladt. Jag tror icke att man bör ålägga ifrågar:de personer att göra långa resor för alt förskaffa sig det föreslagna beviset.
Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i Riksdagsmannaval, Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. 32 13, i anledning af Rikets-Ståndens beslut, rörande det i Konstitutions utskottets Memorial, 32 8, framställda förslag lill ändring i 1 § 12 mom. samt 4 § 11 mom. Tryckfrihets-förordningen. Preste-Ståndet biföll Utskottets hemställan. Prol.-VIdrag den 8 April 1863. 315 S. D. Föredrogos ånyo och biföllos, Stats-IJtskottets Utlåtanden: JV2 78, i anledning af väckt motion angående befrielse för staden Södertelje från erläggande af kronotionde för dess donerade jord; och JV° 80, i anledning af väckt motion angående Bodums kyrkoherdeboställes förvandling från skattetill prestebols-natur. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JVs 109, i anledning af återremiss till viss del af Utskottets Betänkande, JYI 71; och Betänkande JYs 110, i anledning af väckt motion angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om vissa ministeriela ärendens meddelande till Rikets Ständers kännedom. Frän Vdllofl. Borgare-Sldndel. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial JV2 31, med hemställan att vexlar å Pund Sterling samt depositioner i London må såsom metallisk kassa anses och beräknas. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial JYs 11, med förslag till ändringar i 1 g 11 mom. Tryckfrihels-förordningen, angående boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten. Antogs att hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. JVs 12, med förslag till den ändring i 18 § Riksdags-ordningen, att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i Riksdagsmannaval.
Vid ytterligare föredragning af Särskild» ta Ufskottet» deta 10 innevarande afgifna, pi hoay Den 14 Julli 115 7 1 bordet hvilande Memorial, angående väckt fråga om upphäfvande eller förnyande af det genom Kongl. Förordningen den 2 Augusti 1800 utfärdade förbud emot bruk af öfverflödigt Silfver; blef samma Memorial af Hedervärda BondeStåndet bifallet. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Föredrogs Constitutions-Utskottets den 13 innevarande månad aflåtne Memorial och Utlåtande, i anledning af den, enligt 53 och I05 §. §. Regeringsformen och 29 §. Riksdagsordningen skedda granskning , af de i Stats-Rådet, sedan sista Riksdag, intill början af den nu påstående, förde Protocoll. Efter uppläsande af detta Memorial och dervid fogadt Protocolls Utdrag; fann Hedervärda Bonde Ståndet för godt, att bifalla så väl den af Constitutions Utskottet tillstyrkta decharge för Stats-Rådets Uedamöter och de Föredragande, samt för Konungens Rådgifvare i Corn mandomål, som ock hvad Utskottet i öfrigt föreslagit. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S D. I anledning af de hos Höglo fl. Ridd. och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet gjorda anmärkningar vid Allmänna Besvärsoch Oeconomie*Utskottets Betänkande af den 1 sisth Juni 115? Den 14 Juli. Juni öfver Väckta frågan, om Götha Canal Bolags-forpligtände, att, då någon Rote Soldat i och för arbetet vid Götha Canal blifver oduglig till vidaré Krigstjenst, ersätta kostnaden till annan karls anskaffande i stället, hade Utskottet, under den 6 innevarande månad, meddelt ytterligare Utlåtande, hvilket nu upplästes ; och fann Hedervärda Ronde Ståndet, med åberopande af sitt i ämnet redan fattade beslut, för godt att dervid låta bero. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. U.
M:t skulle täckas förunna Lieutenanten af Uhr samma förmån som K. M.‘t vid dylika tillfällen tillförene beviljat, att få afträda Skellnora Kungsgård ( 468 StatsUtskottet» MTäfastan 183 r med befrielse både för sig och löftes* män att ansvara för skillnaden uti ett möjligen blif* vande lägre arrende, likväl med skyldighet att inom nästkommande Mars månads utgång sådant hos Collegium tillkännagifva, på det ny ArrendeAuction så tidigt må kunna kungöras och ny Arrendator antagas att trädesjorden af honom behörigen kan varda brukad. — Och har K. Collegitim slutligen tillagt, att den förlust Arrendatorn förmält sig medelst afträdandet få vidkännas genom vid Kungsgården nedlagde kostnader uti odlingsföretag och verkställde reparationer, icke vore att befara, enär han blifver i tillfälle att göra sina ersättningsanspråk gällande vid dea afoch tillträdes husesyn som å Kungsgården kommer att äga ruin. På de skäl K. KammarCollegium anfört och i likhet med hvad uti flera dylika fall vid denna Riksdag blifvit medgifvit, får Utskottet tillstyrka: att Lieutenanten J. V. af Uhr må berättigas, att Midfaslan år i83i frånträda arrendet af Skellnora Kungsgård med befrielse för honom och lÖftesmännen att ansvara för den minskning i arrendesumman, som genom ny auction kan uppkomma, men med åliggande dels för Arrendatorn och hans löftesmän att fullgöra alla genom ArrendeCotrtractet åtagne förbindelser från tillträdet intill nämnde tid, och dels för den förstnämnde att inom den tid sorn K. M:t behagar bestämma, gifva tillkänna, huruvida han vill begagna den honom nu förunnade rättighet, så att Kungsgården må i vederbörlig ordning å nyo hinna utbjudas å ArrendeAuction, för att tillträdas d. i4 Mars i83i. Och torde, i händelse af bifall till denna hemställan, underd. skrifvelse derom böra till K. Mit expedieras.
Men nu, utan långa inledningar, till saken. Jag vill tala om Narkissos, även jag. Hermiones tolkning av myten om honom har överraskat mig. Jag har läst den myten hundra gånger, utan att ana en sådan mening. Men samma tolkning har nu ingivit mig själv en annan närliggande, som, ärligt sagt, överraskar mig än mera. Svara mig, Hermione, var ej flodguden Kefissos den stackars ynglingens fader? - Jo. - Floden, som rinner ur hans urna ... jag menar Kefissos själv ... var flyter han? - Här vid Aten - Min far har just ett lanthus vid Kefissos, inföll Ismene. Du är välkommen dit ut, min filosof. - Jag tackar dig. Men till saken. Du medgiver således, Hermione, att Narkissos på sätt och vis kan kallas atenare? - Jag medgiver det gärna. - När myten med sådan tydlighet angiver hans födelseort, ligger däri måhända en vink, att vi ej böra se i honom en symbol för någonting alltför vidsträckt och allmänt. Att giva honom en inskränktare betydelse kan åtminstone vara skäl att försöka. Du, Hermione, gjorde honom till människan i allmänhet, till märkesmannen för vårt släkte; jag åter gjorde honom helt enkelt till atenare. Det förra var kanske för mycket; det senare är bestämt för litet. Låt oss gå en medelväg och göra honom till hellen! Vi ha rätt därtill, ty Aten har alltid varit Hellas' hjärta. - Antaget! sade Hermione. Narkissos föreställer hellenen! - Gott. Hellenen är, liksom Narkissos, naturens älsklingsbarn ... - Han har åtminstone fordom varit det ... - Lika mycket! Fortsättom nu, då vi äro fullkomligt ense! Narkissos är den hellenska anden, den hellenska åskådningen av livet och världen. Eko är, som du själv tydde det, naturen. Eko har råkat i ogunst hos en gudamakt och saknar nu den fullständiga talförmågan. Detta betyder, att naturen är en fallen, en fördärvad natur, avhänd sin ursprungliga elyseiska skönhet ... ty skönhet är naturens tunga, varmed hon talar till människoögat.