Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den inan, som först tog initiativet till afhjiilpmdet af clenna af hela landtbefolkniiigen kända brist, var n. v. stiftsfysikus i Odense doktor Trautner, d. v. praktiserande lakare i Bogense. Såsom sådan hade han vunnit en rik erfarenhet om det sorgliga tillsthd hvari sjukvården på landsbygden befann. sig. Han upptog saken med ifver? påvisade hurusom behofvet af sjuksköterelcor var om möjligt ännu större på landet och i smistade~na %n i hiifvi * dstaden, diir de sjuka atnjuta förmånen af eu mer bildad och sakkunnig omgifning samt vid behof lcwnna intagas på viil organiserade sjukhns. Tyngdpunkten i det förslag, doktor Trautner utar' betade till viiinande af sitt rnå,l, l å g i stijitandet ofuer hela. landet af fria, förenifa,gar till beflamjandet c$- en, förbiittrad sjuk ~ å ~ d Dessa. föreniilgar, med församlingeiis läkare och prest i spetsen, skulle söka skaffa, bygdel1 en sjuksköterska, aiitingen en utbildad diakonissa, eller ou1 detta e; j lgte sig göra, utse en därtill lihplig kviizim inom orten för att, efter en i ett större sjukhus genomgången sjukvårdskurs, omfattande vanligen ett h, an stallas som komuiiinens sjnksköterslra. Den regeln skulle nbga följas, att en .sjuksköterska; aldrig skulle &amp; taga sig sji~kskötsel pk egen hand utan endast genom föreningens bemedling, lilcaså att 11011 endast genom clensamma skulle uppbära sin aflöning, ej direkt af den sjuke. 911t sedan 18 7 7 har doktor Trautner med outtröttlig ifver arbetat för denna sak, och fullt inseende friigans stora betydelse her äfveii den danska staten sedan hr 1880 hjälpande inskridit genom beviljandet af ett årligt anslag af 10,000 kr. till utbildande och etablerande a£ kvinligcz sjukvgrdare på landsbygden. Saken gick till en början blott lingsamt framit.
Ridderskapet och Adelns åter-Remiss uppå Utskottets Utlåtande, angående upplåtelse till Hedervärda Bonde-Ståndet af den Våning Kongl. Allmänna Magazins - Direction hittills begagnat. Stats-Utskottets under den 18 sistl. November afgifne utlåtande (N:o 618). i anledning af våckt motion, att den Våning Kongl, Allmänna Magazins - Directionen hittills begagnat måtte upplåtas till Hedervärda Bonde-Ståndets disposition, har blifvit den 29 i nyssnämnde månad från Hoglofl. Ridderskapet. och Adeln åierremitteradt, med en af Herr Friherre Cederström, Jacob, dervid gjord anmärkning, syftande därhän, att aldrig något Statens hus borde upplåtas till Rikets Ständer; men, utom det att en sådan upplåtelse mäste ankomma på Kongl. Maj:ts eget Nådiga godtfinnande, så lärer i alla fall, enär berörde Utlåtande år vordet af de öfrige StatsUtskottets Betänkanden, trenne Respective Riks-Stånden bifallet, samt målet således, enligt 6g §: Regeringsformen, redan afgjordt, denna anmärkning icke kunna föranleda till något annat yttrande, ån att, med anmälan af detta förhållande, Utskottet får åberopa-hvad förra Betänkandet innehåller. Stockholm den 2 December 1823. Ankom den 6 Dec. 182^. Riksens Höglofl. Stånders StatsBanco-Utskotts Memorial med förslag till Voterings Proposition, i fråga om inlösningen af fd. Filial - Disconternes annu utelöpande Skuldförbindelser. Vid förehafvande af Constitutions-Utskottets memorial af den 15 sisth November, deruti Utskottet i afseende på den till dess afgörande af Rikets Höglofl. Ständer öfverlemnade fråga, om sättet för slutliga behandlingen af målet, rörande inlösen af f. d.
” " utlåningen vid Banko-Diskontverket till 17,529: 3b. d:o vid Låne-kontoret i Götheborg 813: 46. d:o vid d:0 i Malmö 1,456: 50. d:o vid d:o i Wisby 95: 8. eller tillsammans till R:mt R:dr 20,480: 65. anförde Utskottet i 4 § af berättelsen N.o 6, under den 22 December 1859, att enär på bedömandet af frågan om den föreslagna eftergiftens beviljande det. mäste inverka, huruvida förevarande låneoperation kommer att för Statsverket medföra vinst eller förlust, men någon utredning i detta afseende icke kunde verkställas förr än Statslånet blifvit liqvideradt och alla hithörande förhållanden hunnit afslutas, Utskottet ansåg det vara förtidigt att till hufvudsaklig pröfning då företaga ofvanberörda fråga. Sedan, efter hvad Utskottet inhemtat, Fullmägtige, vid slutet af December månad nä st lidet år, till Riksgälds-kontoret aflemnat återstoden af kontorets kapitalfordran hos Statslånefonden i följd af verkstäld slutliqvid af det tillfälliga Statslånet, har Utskottet å nyo upptagit förevarande ärende till behandling; och får, i sådant afseende, till en början, dels tillkännagifva att, i ofvanberörda ersättningsbelopp, annan förändring ej inträffat, än att, vid Banko-Diskontverket, genom återstälda ränteförbindelser och af~ skrifven räntefordran, suiuman förminskats från R:dr 17,529: 36. med ■’ 148: 86. till R:dr 17,380: 50. och således det ifrågasatta ersättningsbeloppet, på det hela, från R:dr 20,480: 65. med » 148: 86. till R:dr 20,331: 79. och dels meddela följande utredning, angående Statslånets vinstoch förlusträkning.
Men å andra t sidan måste man äfven inse, att den officer, som endast haft sina öfningar i skärgården, omöjligen derigenom kan blifva kompetent att föra stora fartyg tili aflägsna haf. Jag har härmed velat visa, att det är en betydlig skilnad i yrkesutöfningen emellan dessa båda vapen. Under sådana förhållanden anser jag det vara en klok statshushållning, att sjöförsvaret ordnas så, att officerarne icke öfvas i annan rigtning, än den, hvari de under ett krig komme att användas; och det kan med lätthet bevisas, att, om den ifrågavarande delningen kommer till stånd, olficerarne erhålla dubbelt så myckan öfning uti sina särskilda åligganden, som eljest kan komma dem till del. Af dessa skäl tror jag således, att flottans delning är på det högsta fördelaktig, och då densamma dessutom har en 100- årig erfarenhet för sig, inser jag icke någon fara att derför ikläda sig ett moraliskt ansvar, hvilket jemväl våra förfäder burit, och de voro dock, såsom Frih. Klinckowström vid ett föregående tillfälle anmärkt, ett praktiskt folk. Jag får derföre på det varmaste tillstyrka bifall till Utslcts förslag. Under sednare tiotal af år bar det varit ett nödrop från flottans officerare, att få en förändring i det närvarande oefterrättlighetstillslåndet. Jag tvekar icke att säga, att många officerare icke gilla delningen, men många emotse den med glädje. De allra fleste äro dock neutrala, och förklara sig nöjde med hvilken förändring som helst, allenast en förändring sättes i verket. Jag ber R. o. Ad:n behjerta detta, och icke förlänga det närvarande pinsamma tillståndet, utan genom sitt bifall berättiga K. M:t att genomföra sitt, enligt min tanke, för landet nyttiga förslag. Gr. Posse, Arvid: Jag inser och förstår, att landets frihet och sjelfständighet, detta fädernearf, som Svenska folket vetat att försvara så länge historien minnes och sagan vet att förtälja, i väsendtlig, måhända i hufvudsaklig mån är beroende deraf, att vårt sjöförsvar är väl ordnadt. Men jag för min del kan icke göra mig reda för, huru ett ändamålsenligt ordnande deraf bör ske.
Magistraterne känna äfven vida bättre än Herrar Landshöfdingar och LandsSecreterare Städernes invånare, och de senare Tjenstemännen måste, då de skola utfärda pass för resor till marknader, inhemta upplysningar från Magistraterne, i afseende på den pass-sökandes burskap samt handelseller handtverksrätlighet, hvarigenom endast onödig omgång och uppehåll för pass. sökanden beredes. Lösen för pass å Lands^ Cancellierne är dubbel emot hos Magistraterne, och det torde ej vara anledning, att , i. detta afseende, Städernes Borgerskap och invånare skola vidkännas olägenheter deraf, alt Landshöfdingar residera i deras hemort. 8 Lagsamt Allm. Besv.ro. Oee, Utsi, Uih N.o 2 .Tåg anhåller, att denna reservation må åtfölja Utlåtandet till samtlige RiksStånden.’’ Uti detta anförande instämde Herrar Borgmästarn AdvocatFiscalen Lewton, Alund, och Gezelius, Ex Protorolloj P• Hernblom. Antom till Espefl. Utskottet den 1 Mars 1829.* Utlåtande, i anledning af vacht fråga om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga odlingar af mossar eller andra sidlände trakter. fledervärda BondeStåndet har, genom ProtocollsUtdrag af den 10 December sistlidne år, till Lag-Utskottet remitterat ett af Riksdagsmannen från Caltnare Län, Lars Larsson, till Ståndet ingifvet Memorial, af innehåll, att, som odlingar vore att räkna bland de mäst gagneliga landtmanna-företag, så borde de visserligen, efter Lars Larssons tanka, på allt möjligt sätt uppmuntras och understödjas; men som det ofta skall hafva inträffat, att, dåden ena grannen företagit odlingar af mossar eller annan sidländ mark, den andre blifvit af Domaren förpligtad att öfyer sina nedanom belägne egor, utan ringa-; ■Lagserri!
Organist i S:t Klara kyrka. A. Kolmodin, inhemsk E. Prentlss ' f O. S. Löwenhielm. S P. von Blomberg. Thorne. C. O. Berg. A Agnes Giberne E. S. K. é Alfr. Edersstor, högsta fyllig fordringa angenä \ heim. märkt behaglig, ström. nya praktiska SPARA ÄR LÖSEN FÖR HVARJE HUSMODER MED EN BEGRÄNSAD HUSHÅLLSPENNING! HURU GÖRA EN VERKLIGT STOR BESPARING? JO, ANVÄN DEN I EDRA HUSHÅLL PELLERLNS MARGARIN, GÖTEBORG, SOM ÄR J. BLOTT 1 0 Ö R E (S. T. A. 66023) SUMT AIGIFTEN TILL POSTEN, 20 ÖRE, ELLER TILLSAMMANS BLOTT 30 ÖRE KOSTAR SÖDERBERGS IMPORT-AKTIEBOLAG. J \ NTRACIT STENKOL VARUMÄRKE ' .- F. COGNAC. V V S O P 6. SV. Kurorten hålles öppen STOCKHOLM. äfven u SAISOMOHMS IHODEPAR - * STÖRSTA SEVÄRDHET. * ÄRO DE FÖR SIN UTOMORDENTLIGT FINA OCH NATURLIGA BLOMLUKT VÄRDERADE: F. P A U L P S V S O P bäst, drygast OCH fl. BADEN BORG, NORRKÖPING. VINTERKURERNA CL OKT.-LÖ MAJ) MYCKET VERKSAMMA ^QRCQS VARUMÄRK .. GRQSSE &amp; BLÄTOLL L™ STOCKHOLMST I D N I N G E N S H@F1®VE&gt;RFFINTÖRES " 1 II H.M. DROTTNINGAN AF ENGLAND. 2. — TILL LANDSORTEN MOT EFTERKRAF. ÄKTA MARIE-BRIQUETTER. JOSEPH LEJA, STOCKHOLM. J O H.
x to:de Häftet. a Slats-Utskottels Utlåtande ff.-o 305. beräkningen af Stats-Verkets inkomster, uti Betänkandet N:o 78, redan yttrat sin åsigt, tror Utskottet sig ej behöfva, i anledning af ofvanberörde anmärkning, något ytterligare tillägga, likasom Utskottet icke kan frångå de grunder Utskottet följt vid inkomsternas beräknande i allmänhet; och af Grefve von Fersen, Hans, som ansett Siats-Utskottet icke böra afgifva, något förslag till beräkning af de extraordinarie eller bevillnings-inkomsterne, och att, då desse icke kunna på förhand beräknas, utan sådant ankommer på Bevillnings-Utskoltet, som eger tillgång å derr till erforderliga handlingar, de icke heller bort i inkomst-förslaget upptagas; och har, under discussionen i detta ämne, lill stöd för nyssnämnde åsigt, den allmänna grundsalts blifvit framställd, att, vid regleringen af Stats-Verkets utgifter, de verkliga behofven böra fyllas, utan hänsigt till de påräkneliga tillgångarne. Utan alt nu ingå i bedömande af denna princip-fråga, hvilket Utskotter anser icke här vara af bebofvet påkalladt, får Utskottet yttra den öfvertygelse, att, då Utskottet, såsom dess afsigt i sjelfva verket varit, och i öfverensstämmelse med hvad vid föregående Riksdagar egt rum, blott upplysningsvis meddelat hvad under de extraordinarie inkomst-titlarne, efter nu gällande grunder, sannolikt skulle komma att inflyta, med uttryckligt tillägg, att på Rikets Ständers beslut berodde, i hvad mori beloppen komme att förändras, meddelandet af dylika uppgifter icke kan innebära något förvillande i afseende på beräkningarne, eller, hvilket äfven blifvit antydt, något förnärmande hvarken för Bevilinings-Utslottet, i hvad dess verksamhet angår, eller för Rikets Ständer, i afseende på deras beslutande rätt. 1:0
Utgifterna å det i »riksstaten på 4:de lnifvudtiteln uppförda förslagsanslag af 6,666 R:dr 32 sk., till reiseoch traktamentskostnader, hafva uppgått: år 1848, till 19,133 R:dr 2 sk. 6 rst. samt år 1849, till 23,071 R rlr 9 sk. 6 rst., hvarigenom ä berörde anslag uppstått en brist af 12,466 R:dr 18 sk. 6 rst. för det förra och 16,404 R:dr 2 5 sk. 6 rst. för det sednare året. Af denna omständighet hemta Revisorerne ytterligare stöd för den här ofvan, uti berättelsen om Fortifikations-afdeln ingen, §. 6, uttalade åsigt om behofvet af förändringar i nu gällande rese-reglemente. *) För ar 1848, då anslaget till ved och ljus för fästningsoch gamisonsorter, var i riksstaten bestämdt till 14,000 li:dr, hafva utgifterna för samma ändamål utgjort ej mindre än 22,528 R:dr 43 sk., hvadan bristen å anslaget uppgått till 8,528 li dr 43 sk., hvilken summa i räkenskaperna balanseras, såsom Afdelningens fordran hos Kongl. Statskontoret. Detta missförhållande mellan anslag och utgift har förefallit Revisorerne anmärkningsvärdt. Beträffande nyssnämnde anslag för år 1849, få Revisorerne anmäla, att detsamma blifvit till hela sitt belopp, 19,000 ll:dr, redovisadt af Fortilikations-afdelningen; meri att derutöfver utbetalts af Utrednings-afdelningen direkte 514R:dr33sk. 10 rst.; och hänvisa Revisorerne i öfrigt till deras här ofvan, uti 8 §. af berättelsen om Fortifikations-afdelningen, afgifna yttrande. §. 6.
Och om derföre en syster skulle hos sin broder befara ett missbruk af giftomannarätten för nyssnämnda egennyttiga afsigters skull, behöfver hon blott underrätta honom derom att hon till främmande person borttestamenterat sin förmögenhet, för att med ens afskära verkan af de beräkningar, hvaraf hon fruktar giftomanuarättens missbrukande. Ett uphäfvande af giftomannarätten mäste äfven medföra icke så få förändringar i GiftermålsBalken. Det är redan anfördt, att en sådan förändring måste komma att leda till en ändring i hvad lagen i 8 kap. GiftermålsBalken stadgar om rättighet att upgöra äktenskapsförord för qvinna, som icke förut varit gift. Jag tror, att lagens stadgande i detta hänseende icke bpr lemnäs utan upmärksamhet. Det är säkerligen en vis föreskrift, att giftoman skall på qvinnans vägnar upgöra äktenskapsförord; ty om qvinnan skall sjelf ombesörja ett för henne fördelaktigt äktenskapsförord, befarar jag, att sådant förord säkerligen aldrig skall komma till stånd. Afven om hon framstälde någon propos. i dylik syftning till sin trolofvade, så kunde han alltid, såvida lian hade lust att tillegna sig hennes förmögenhet eller ville förhindra verkan af ett förord, som vore stridande emot hans enskilda intresse, påhitta utvägar dertill. Ja, om han samtyckte till förordet och undertecknade detsamma, hvem skulle tillse, att alla de formaliteter iakttogos, hvilka äro absolut nödvändiga för att förordet skall medföra någon laga verkan? För närvarande är det giftoroannens pligt; men öfverlemnas omsorgen härmed åt mannen, och förordet icke iir förenligt med hans eller hans kreditorers intressen, är lätt möjligt, att dokumentet hvilar i mannens förvar, aldrig blir intaget i Rättens protokoll och följaktligen också blir utan giltighet. Det är derföre min öfvertygelse, att man bör noga betänka sig innan man beslutar en ändring, som kommer alt i så mångå delar inverka på den bestående familjerätten.
Någon förändring i öfrigt uti den för KrigsCollegium vid förra Statsreglei ingen uppförde Anslagssumma har af Utskottet ej blifvit föreslagen; och som, i fall en serskild GeneralitetsStat kommer att äga rum, GeneralFältTygmästarelöucn naturligtvis bör å den - Betänkan den, N:o 23g. 8g samma och ej å KrigsCollegii Stat vara uppförd, beror frågan om denne löns öfverflyttning på det beslut B. II. St:r fatta öfver nästföljande Punct. 2tdo. Rörande sjelfva GeneralitetsStaten. d) Dess upprättande har blifvit bestridt, hos H. R. o A. af H:rr Grefvar Horn, C. F., och Gyllenborg, J. TI, samt Har Tham, TV., Ankar swärd, A., och Rosenqvist af Akershult, F. L., bos H. P raste Ståndet af Har Prostarne Svedelius, Hallström och Forsslind samt hos H. BondeStändet af Casper Wijkman och Eric Carlsson, från Upsala Län m. fl., hufvudsakligen på den grund, att dels något serskildt Generalitet under fredstid ej vore behöfligt, utan RegementsCheferne hvar för sig torde vara de högste Befälhafvarne, dels ock till Generaler kunde utnämnas
§. utt nämnde lag, bland skälen till de beslutne sörändringarne, aberopade omständighet, att deste förändringar äfwen warit föranledds af de inom Riksstånden gjorde anmärkningar; och som ständer ansage det wara af wigt att tz. i Riksdags beflutet blifwer, i öfwerensstämmelse härmed, wille ständet inbjuda de refpective medstanden att med detsamma sig om en sädan rättelse förena: förmälande Herr Landt-Marskalken widare, alt det Högwördige Preste-ständet och det Hederwarda Bonde-ständet, enligt protocolls-utdrag af den 27 dennes, hwilka nu företeddes, hade uti den af Borgare ståndet föreflagne rättelse instämt: och hemstälde nu Herr Landt-Marskalken om Ridderflapet och Adeln äfwenwäl skulle behaga sig härom förena. ZrihevreakVVetterllLät,6ustsf,yttradesig, atden ifrägawarande §. af Riksdagsbeslutet hade blifwit honom, såsom Hof Cantzler, frän Expedilions-Utflotlet meddelad; att wid delta tillfälle honom kanhända undfallit, de' ert af de trenne motiverne, som uti ingresien till Constitutions-lltskottets betänkande, rörande tryckfrihets-förordningen finnes anförde, icke manri berörde 4.uptagit. Friherre c>5 äVet ter - Den Zo Julli. 4rZ Lersteät delade altja med Expedikions-lltstotlet stulden för den saknad af detta motiv, wid hwilken de öfrige respcctive Ständen sig såsom ett uteslutande fästat. Likwäl borde han tillstå, att enligt hans begrep om redackionen af ett Riksdagsbeslut, bords det endast och bestämdt innefatta hwad Riksens Ständer beslutat, utan att uptagande deruti as något motiv, wore af nöden: i anledning hwaraf Friherre ak Wetterttettt trodde de anmärkte saknade orden icke wara såsom en uteslutning att anse. Men dä trenne
Jag vet, att denna bild icke gillas af dem, som vilja nivellera allt; men låt dem försöka alt uppsätta en löfbrona på en majstång, och sälta denna stång på en tabula rasa; så fä de se, om icke förstå vindkast omkullkastar stången med kronan. Frih. Raab, Adam Christian: Det är visserligen mycket vågadt att uppträda, för att yrka bifall till förslaget, efter det tvenne så frejdade talare yttrat sig i motsatt anda; men jag kan likväl icke annat än, med vidblifvande af den åsigt, som jag under förra riksdagen framställde, nu tillstyrka antagande af det ifrågavar. förslaget. Jag vill visserligen erkänna, att detsamma icke tillhör antalet af dem, som kunna kallas högst nödiga; det har nemi. Den 25 September. 451 visat sig, att riksdagar hafva kunnat äga rum, att Utsk:n kunnat arbeta och ärendena hafva sin gäng, utan att någon ändring i afseende på tillsättande af ordförandeplatserne inom Utsk:n hittills skott; men jag vågar påstå, att ifrågavar. grundlagsförändring är åtminstone både ”nyttig och möjlig”. Jag anser den vara nyttig för det allmänna, ty, ehuru det är en sanning, den jag icke vill bestrida, att inom detta talrika Stånd finnas mägfaldiga, sannolikt äfven det största antalet passande personer för ordförandeplatserne inom Utsk:n, kan likväl icke bestridas, att äfven inom de andra Stånden finnas personer, som icke stå efter i förmåga dertill. Nyttigt skulle väl derföre vara för ärendenas behandling, för det allmänna, om valfrihet lemnades att uppsöka de största förmågorna, utan afseende på Stånd, hvarigenom man säkrast skulle erhålla de lämpligaste, de bäste, de som besitta den största sakkännedomen och följaktligen vara skickligast att leda öfverläggningarne, att hvad man kallar föra ordet. Erfarenheten under föreg:de riksdagar har visat, hvad äfven varit fallet under loppet af denna, att ordförandeskapet, dels inom Utskrn dels inom dessas afdelningar, måst icke sällan ombytas, t. o. m. under fortgående utarbetning af ett ärende.
Grefve C. Löwenhjelm, den 1 påföljde Augusti anmodat Landshöfdinge-embetet tillse, det skillnaden emellan Landshöfdingens löne-inkomster efter förut gällande stat och dem, som, enligt 1837 års reglering, skulle sysslan åtfölja, hädanefter blefve under titel: »Besparingar af Landshöfdingen lönerne» i räkenskaperne debiterad och levererad; men sedan, med anledning af föreskriften i Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, att grundlegorna, 1,850 R:dr banko, för lägenheterne under Elfsborgs kungsladugård, skulle frånskiljas lönen och ingå till Statsverket, Landshöfdingen Grefve Löwenhjelm, af anförda skäl, uti underdånigt Memorial den 25 September 1843, erbjudit sig att låta denna så kallade kungsladugärds-skatt i den ordning, sorn från äldre tider varit vanlig, uppbära samt att, mot vissa uppgifna vilkor, till Löne-reglerings-fonden årligen inbetala de för dessa upplåtelser påräknade 1.850 R:dr, fann Kongl. Majit, under den 2 Februari 1841, godt i Nåder bifalla, att med upplåtande af lägenheter å ifrågavarande, till Elfsborgs kungsladugård hörande utmark samt uppbörden af den för samma lägenheter belöpande afgäld finge, under Grefve Löwenhjelms tjenstetid såsom Landshöfding, fortfarande tillgå på sätt dittills varit öflig!; i följd hvaraf bemiilde Landshöfding skulle derunder öga att sagda afgäld disponera från den tid, då förre Landshöfdingens rätt dertiil upphörde, emot förpligtelse, att inom Mars månads slut hvart år till Stats-kontoret inbetala den summa af 1,850 R:dr, sorn af nämnde lägenheter beräknats bland tillgångarne till de i Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 bestämda lönefyllnader för vissa Landshöfdingar. Kongl. Maj.-ls Nådiga Proposition, N:o OS. •»
Genom jernvägarne, särdeles der dessa ej anlades vid de gamla stråkvägarne, förorsakades nemligen en omstörtning i de O D 7 O O industriela förhållandena, i det att de till jernvägarne angränsande orterna gynnades till mehn för de aflägsnare, hvilka sålunda försattes i ett oförutsedt och oförvålladt trångmål, till undanrödjande hvaraf det vore af vigt, att åtminstone utfartsvägar bereddes dem, på det att de icke vid täflan med de förra måtte komma att stå alltför mycket tillbaka. En sådan, i direkt förbindelse med en af Staten anlagd jernväg stående bibana, vore den, som blifvit föreslagen att dragas från den vestra Stambanan till Borås, hvilken väg, i hjertat af riket, ledde till en ort, från urminnes tider känd för sin näringsflit, och som, följande den nya tidens industriela utveckling, på samma gång den alltmera utvidgade väfnadsindustrien såsom husslöjd, tillika för denna industri anlade fabriker till den mängd och i den skala, att den i vårt land ensam kunde förtjena namn af fabriksdistrikt; en ort, som, ehuru lidande af sednare tiders förändringar i tullagsstiftningen, för att uthärda konkurrensen med utlandet, användt de berömvärdaste ansträngningar, fastän under missgynnande förhållanden, härrörande af bristande kommunikationer, då ortens befolkning nödgades, med numera särdeles dryga forsellöner, icke allenast på axel en väg af sju mil föra rudimaterierna för en tillverkning af åtta till tio millioner alnar väfnader, hvilka åter på axel måste föras 3 och mil för att nå en större kommunikationsled, utan äfven från andra orter på hjuldon hemta en stor del af sina lifsförnödenheter af spannmål och andra behof; — en ort slutligen som hittills, oaktadt denna isolering, på den måhända magraste och torftigaste delen af Sveriges jord, endast genom en exempellös idoghet närt -jV^el af Sveriges befolkning, men hvilken, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160.
Tjensterne tunna Umbäras eller böra ställas på annan fot, i afseende å dessa Tjenstemäns aflöning, än de nu äro, anser Utskottet jern val ankomma på närmare granskning och utlåtande af förberörde Comité, som skall taga under öfvervägande och föreslå ny reglering i det liela till en bättre ärendernas förvaltning och urnbärliga tjensters indragning. Och Utskottet finner emedlertid, utur förut anförda skäl, sig hvarken kunna eller böra nu tillstyrka Löners anslående för en Tjenstemanna-Class, som från början icke haft några sådana, samt tror, att intill dess ämnet kan hinna att i berörde ordning blifva beredt och afgjordt, Lands-Fiscalernes rätt till åklagare andel i böter och confiscerade varor icke mera hädanefter, än hittills, må kunna föranleda till oordningar och Lagbrott. Hvilket allt vördsamt hemställes Riksens Höglofh Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den 6 Maj 1815* På Höglofh Riddersk. Och På Högvörd. Prest* Adelns Ledamöters Ståndets Ledam. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde - vägnar Carl De Géer. Vägnar Gustaf Murray. Ståndets Ledam. vägnar Carl Fr.^Landberg. Ståndets Ledam. vägnar And. Joachimsson. Uppläst s * s Den i I Maj. Uppläst hos Höglofl. Riåderskapet o"!! Adeln (i. ii Maj» ' Högv. Prest.Ståndet d. (i Vällofl. Borgare-Ståndet d. i[ _ Hederv. Bonde-Ståndet d. 8 — Riksens Ständers Stats-Utskoits