Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag härvid kommer att yttra något af hvad den siste talaren sagt, anhåller jag, att Ståndet måtte ursägta det, emedan yttrandet förut varit skriftligen författadt, ehuru jag uppskjutit med uppläsningen deraf i sin helhet, tills den nu förevar, punkten skulle förekomma. Hr Gyllenhaal uppläste derefter följande: Jag öfvergår till andra punkten om tillökning uti antalet af ledamöter och t jens tein än uti K. Götha Hofrätt. Behofvet af denna tillökning är på det mest fullständiga sätt utredt och styrkt i Hofrättens und. hemställan till K. M. af den 3 April iSäy, om nåd. förordnande för 4 extraJedamöter med egng rotlar, intilldess ordin.-ledamöternes antal framdeles kunde varda förstärkt. Jag vill ej besvära med uppläsandet af denna und. hemställan in extenso. Den bifogas här, med vördsam anhållan om dess öfversändande framdeles till StalsUtskottet. Denna Hofrättens und. hemställan vann genast K. M:s nåd. bifall, såsom vidare kan inhemtas af K. M:s nåd. bref under den 9.6 Maj 1817; och allt ifrån den 1 Oct. samma år hafva dessa extra-.lednmöter varit i full verksamhet. Hvad de derunder uträttat till båtnad för Hofrätten och det allmänna, kommer jag alt framdeles visa i mina anmärkn:r mot StatsUtsk:s betänk. N:o 41 > hvaruti all ersättning lill dessa lönlösa adjuncter blifvit afstyrkt. Hosfogade tabeller, grundade på de för hvarje år till K. M. samt Just.Statsministern ingifna arbetsförteckningar, ådagalägga, att arbetsprodueten uti Götha Hofrätt under de sednare 3:ne åren blifvit ökad; att produeten för t83g öfvérstiger den för 1837 med 19.8 på referenter lottade mål, 46 besvär, afgjorda utan communication, 934 andra af Hofrätten handlaggda ärenden, och 43 ransakningseller understäldta brottmål.
Wid desia tilfällen, men ej annars, bör deltagandet i inquartering och ffjutsning utgöras, och sträckas sä til truppers fortffaffande,'som ock til prowiants och ammunitions med flere krigsförnödenheters transporterande. B Nägot hwar känner hemmanens olikhet sä til storlek som godhet, och at Rä-och Rörs hemman - Den 28 Iunik. 919 man äro merendels de aldramindsta. Deste sednare kunna följaktligen icke föda sä manga hastar svm Skattehemman, och pä sädan grund böra de ej heller utgöra en lika ffjutsnings skyldighet. Jag föreflär allt derföre at Rä och Rörs lamt Insockne hemman mätte blott i krigstider skjutsa til hälften nist Skatte-hemman. Skulle nägot Rä - och Rörs hemman finnas, som berättas, sa däligt at derä wanligtwis ej födes häst, eller kan födas, sä torde en sädan hemmansdel böra genom Konungens Befallningshafwande befrias frän allt deltagande i skjutsning. En beklaglig erfarenhet under pästäende krig har öfwertygat en och hwar at Kronoskjutsningens fördelande emellan de hemman som den böra utgöra, icke möjeligen kan bestridas genom Krono Betjeningens ätgärd utan at betydligen trycka mera den ena äboen än den andra. Anledningarne och ordsakerne bertil äro för obehagliga at omtala, det torde wara nog at nämna. det Krono Betjeningens göromäl under krigstider ro för mänga för at kunna bestridas med den ordning och rättwisa, som hwar och en har rätt at pästä. Pä sädant skäl ensamt synes mig at bestyret med Kronoskjutsens repartiiering icke hädanefter bör fä ankomma pä Krono Länsmannens ätgärd, utan helt och hällit updragas ät wiste utsedde bofaste Socknemän, hwilka genom Fjerdingsmannen eller wanliga Skjutsrättarn bafwa at pä ankomne ordres om Kronoskjuts upbäda det erforderliga antal hästar.
Obestridligt är det äfven alt lagstiftningen är förbehållen Konung och Ständer gemensamt, men jag kan derföre icke se huru dessa förhållanden kunna hafva den ringaste inverkan på den fråga, som nu utgör föremål för öfverläggning. Detta torde jemväl för Gr. Lagerbjelke blifva uppenbart, om Gr:n besinnar, att den lagstiftningsrätt, som ulöfvas af Konung och Ständer gemensamt, endast afser de förhållanden, som inträffa efter det att lagstiftningsrätten ulöfvas, men deremot kunna de sålunda stiftade lagarne alldeles icke äga någon retroaktiv verkan. Konung och R. St. kunna visserligen besluta att 3:e resan stöld skall straffas med lifvets förlust, men det vore ett oerhördt väld om de, som begått detta brott, före tillkomsten af nämnde lagbud, skulle för detta brott mista 1 i tvet. Det sålunda antagna lagbudel kan följaktligen icke tillämpas på brott, som blifvit begångna under andra förhållanden, och så är det äfven med den civila lagstiftningen. Konung och Ständer kunna vidtaga hvilka förändringar de behaga, men om dessa förändringar tillämpas på förhållanden, som redan inträffat, så är det ett våld, som visserligen kan äga rum, om Konung och Ständer sådant besluta, men del är början till en revolution. Sålunda är del en rättighet för Konung och Ständer att besluta en förändring i fråga om skattläggningar, som skola verkställas, utan afseende derpå om de skatlskyldige till denna förändring samtycka eller icke. Under det jag nu har ordet, torde det tillåtas mig alt få besvara hvad Hr von Engeström anfört. Han har nemi. sagt, att här icke vore fråga om någon förändring i beskattningen, ulan endast om förvandling af de redan jorden åsatte räntor. Jag kan icke göra någon skillnad emellan en förändring och förvandling 138 Den 8 September f. m. af skalterne.
Jag vill icke tillstyrka bifall till BondeStis inbjudning med de ordalag, hvaruti den är affattad, emedan de innefatta ett förbehåll, hvars följder jag icke kan inse. Alla förbehåll vid sådana tillfällen, då det är fråga om att göra ett slut på en sak, som länge varit föremål för stridigheter, alstra endast nya sådana, hvarföre jag förkastar deni, och tillstyrker ett varmt bifall lill StatsUtskis förslag. Flere ledamöter yttrade härtill sitt bifall. Ilr von Troil, Sam. Gust.: Skatteförenklingsfrågan, detta mångåriga tvistefrö, som så skickligt blifvit begagnadt att väcka split emellan representationens olika delar, att utså misstroende emot en Styrelse, hvars afsigter och tillgöranden man med advokatyrens alla konstgrepp sökt att misstyda och förkättra, denna fråga är nu nära sin slutliga lösning. Alla RiksSt:n hafva deröfver fattat sina beslut. I hufvudsaken äro de med hvarandra öfverensstämmande. I en, jag medgifver det, ganska vigtig omständighet, skilja de sig dock. R. o. Ad. samt PresteSt. hafva beslutat dagsverksräntans förvandling i persedlar. Borgareoch BondeStm hafva bestämt, att den hädanefter skall såsom ständig penningeränta utgå. Men äfven denna menings-skiljaktighet måste nu slitas. Den kan det ej på mer än ett af tvenne sätt: antingen genom votering i Förstärkt StatsUtsk., eller derigenom, 15* 228 Den 11 Augusti. att-något eller några af RiksStin, med frånträdande af förut fattadt beslut, ingå på de öfriges åsigt. Vi hafva i delta afseende fått emottaga den inbjudning, som BondeSt. genom dess deputerade till oss öfverlemnat, och det är för att förorda antagandet deraf, för att föreslå R, o. Ad. att, med frångående af hvad som i detta ämne förut är beslutadt, bifalla StatsUlskis Betänk. JVs 191, som jag begärt ordet.
1 § af det nu aflemnade reglements-förslaget, uti hvilken § Riksgälds-konto rets föremål uppgifvas, är lika lydande med nu gällande reglementes 1 §. 2 §, innehåller samma stadgande, angående inlösandet af Riksgälds-konto rets obligationer, som 2:a § i nyssnämnda reglemente. 3 §, angående utbetalningen af det årliga ränte-anslaget till Hans Maj:t Ko nungen; 4:de §, angående räntan för det vid 1779 års riksdag afsätta så kallade hemgifts-kapitalet; 5:e §, angående de af Riksgäldskontoret utgifna obligationer för Statsverkets skuld till Rikets Ständers Bank; och 6:te §, angående Bankens fordran för de till Riksgälds-kontorets utgifter af Banken tillförene försträckta medel, ega samma lydelse, som de i 1851 års reglemente under dessa nummer intagna §§, med ändring endast al antalet och sammanräknade beloppet utaf de återstående obligationerna för Stats-verkets i 5 § omförmälda skuld. Stats-Utshottets Memorial, N:o 317. 3 7 §, angående den af Götha kanal-bolag i Riksgälds-kontoret insatta reparations-fond; 8 §, angående de för återstående hamnbyggnads-arbete vid Götha kanal innehållna medel; och9§, angående fonden för Södertelje kanals underhållande, äro lika lydande med 8, 9 och 10 §§ i 1851 års reglemente; dock har den i detta reglementes 9 § uppgifna summa förändrats till dess, efter verkstälda utbetalningar, nu återstående belopp. 10 §, angående fortsatt bildande och afsättande af fond för Hjelmare ka naloch sluss-verks framtida vidmakthållande, motsvarar ll:te § i 1851 års reglemente, samt innehåller några förändringar och tillägg, som grunda sig på och öfverensstämma med de i Utskottets Utlåtande N:o 48 uppgifna förhållanden.
Markegångs Taxornas upprättande; anser Utskottet sig böra tillstyrka afslag å hvad Riksdagsmannen Wessing härutinnan påmint och an» dragit. Vidare förekomma till skärskådande de fle»a anmärkui jagar, som blifvit inom Prest r och Bonds» 1 662 Den 5 Juli. Bonde-Stånden framställde emot Utskottets hem* ställan, att vid Socknestämma inom hvarje Församling, en eller tvänne af Socknens Ledamöter borde väljas , för att, å den dag och ort Kronofogden för hvarje Härad eller Tingslag utsätter, med honom stadga det pris, som för Häradet borde uti Pris Couranten till Markegångs sättningen intagas, och hvilket pris alltid borde vara medium af de priser Sockne-Fullmägtige, hvar för sin Socken, såsom derstädes gångbara uppgifva; men af alla dessa anmärkningar har Utskottet icke funnit anledning att förändra sitt förra tillstyrkande uti något annat, än derutinnan, att Utskottet, dels på grund af det skäl Herr Prosten Doctor Agrell åberopat, nu hemställer, att antalet af nyssnärade Sockne-Fullmägtiga matte bestämmas till en eller tvänne från hvarje Pastorat; dels ock, med föranledande af hvad Riksdagsmannen Wessing yttrat, föreslår, att Pris-Couranternes uppgörando af Kronofogden och Sockne Fullmägtiga kunde, till besparande af alltför många resor för Allmogen, anställas å Tingsstället, vid samma tillfälle som Deputerade till Markegångs-sättningen väljas, hvarvid Kronofogden borde , i sådant afseende , vara tillstädes; härjemte anser Utskottet sig böra förklara, att det uti Betänkandet nyttjade ordalag, det Fullmägtige skulle gemensamt med Kronofogden stadga det pris , som för Häradet borde i Pris Couranten intagas, icke utesluter rättigheten för
LXII. B. 217. A. 322. — rörande Reglementet, som för RiksgäldsContoret skall utfärdas. LXII. B. 217. A. i52. — i anledning af erhållen återremiss på några af Utskottet afgifna Betänkanden. LXII. B. 3a3. A. io3. — i frågan om grunders uppgörande för regleringen af HofStatsPensioner. LXII. B. 323. LXIII. A. 247. LXIY. E. 81. — i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden i fråga om fördelningen af det mindre Creditivet, till de dermed åsyftade ändamål. LXII. B. 3a3. LXIII. LXY. B. 324. A. 431. LXYI. E. 72. — om verkställd granskning af ChartaeSigillatasContorets Räkenskaper för år 1826. LXII. B. 324. LXVI. E. 2o3. — i frågan om nedsättning af arrendet för Skellnora Kungsgård. LXII. B. 324. A. 104. ■— i fråga om att uppbörden af åtskillige förvaltande Verks inkomster bör af Stats - 533 Verket öfvertagas emot erläggande till samma Verk af bestämda årsanslag, m. m. LXIII. LXV. E. 8. StatsUtskotlets Betänkanden, Memorialer och ProtocollsUtdrag angående åtskilliga omständigheter hörande till RiksBokslutet. LXIII. LXV. E. 8. — i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande, angående lättad utväg till lånebidrag åt Fastighetsägare. LXIII. B. 122. LXV. 3. E. 392. — i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden i fråga om den af Marstrands stad sökte ersättning för utgjord inqvartering. LXIV. A. 90. LXV. B. 324. A. 431.
Inqrartcrings-flrsättning tilldelas den uti denna stat upptagna personal enligt nedanstående tarif nemligen: Kongl. Flagg Styrman, Flagg-Konstapel och Flaggskeppare med Rmt Rdr 50 årligen samt Under-Officer af lägre grad med , „ 36 „ i afseende på hvilka ersåttningars tillgodonjutande de denna dag derom i Nåder meddelade samt för öfrigt nu gällande Inqvarterings-Ordnings för Flottan föreskrifter komma att iakttagas. Hvilket etc. Stockholms Slott den etc. Bil. N:o 4 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om, Statsverket 1865. 45 Underdånigt Förslag tili Stat tor Kongl. Skärgårds-Artilleriets Under-Ofticers-Corps. Löner. Tjenstgö- ringspenningar. Summa - 39,500 — Anmärkning: Dessutom tillkommer hvarje af de på denna Stat upptagna löntagare, för år räknadt, 17 kubikfot, 3 kannor och 25 kubiktum spanmål in natura, som för 60 löntagare utgör 1039 kubikfot 5 kannor. Iiiqrarterings-ersättniug tilldelas den uti denna Stat upptagna personal enligt nedanstående tarif, nemligen : Styckjunkare af l:sta klassen med Rmt Rdr 100 för år. Styckjunkare af 2:dra d:o och Sergeant „ „ 80 d:o i afseende på hvilka ersättningars tillgodonjutande de denna dag derom i Nåder meddelade samt för öfrigt nu gällande Inqvarterings-Ordnings för Flottan föreskrifter komma att iakttagas. Hvilket etc. Stockholms Slott den etc. RÄTTELSER. N:o 4 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 47 Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Ärende, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Eådet å Stockholms Slott den 13 Oktober 1805. Närvarande:
På grund af de i min vid Utsk:ns betänk, fogade reservation upptagne skål förenar jag mig med Gr. Lagerbjelke. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. A. på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, behagade, i fråga om l:sla punkten af Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk:ns utlåt. N:o 31, bifalla de af K. M. till R. St. öfverlemnade roteringsverk för den tillök la ordinarie båtsmans-roteringen. Ropades ja. Då Hr Landtm, sedermera yttrade att hvad anginge det af Utsk:n i samma punkt tillstyrkta undanlag för den del utaf roteringsverket för Halland, som afser de utsockne-frälsehemmanen derstädes, R. o. Ad. torde finna att detsamma, till följd af R. o. Ad:ns i afseende på dessa hemman förut fattade beslut, hade förfallit, hördes R. o. Ad. deri instämma. Beträffande slutligen 2:dra punkten af berörde utlåt. N:o 31 fann R. o. Ad. det deri gjorda tillstyrkande jemväl till följd af R. o. Ad:s ofvan åberopade beslut, hade förfallit. Föredrogos och lades till handlingarne Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskms d. 12 dennes på bordet lagde mern.: N:o 65, i anledn. af återremiss ä utlät. N:o 6; och N:o 66, i anledn. af återremiss å utlåt. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsktns d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 67, i anledn. af väckte frågor om åtskilliga förändringar vid elementar-läroverken i riket. Hr Tersmeden, Nils: Min mening kan ingalunda vara att här genom något anförande åt detta betänk, föranleda annan åtgärd än dess läggande lill handlingarne. Jag ber blott att reservationsvis få yttra några ord i anledn. af det sätt hvarpå ifråga vande motioner inom Utsk:n blifvit behandlade.
80,000: — dito ak karlsten 80,000: —- fortsättning ak kästnings-lr^ggnads-ar lietena vid Larlslrorg 150,000: dito vid Larlsten . 93,000: dransport 851,000 45 Iransjmrt 851,0<X>: lill dito vil! Oarlslrrona 52,l>00: om bvilka sistnämilile lästniiiAsbvAAnadsarbeten, elnira alsedde till blottans skvddande, Xon»1. IVIaj:t likväl ansä» ilamstälbimA lior», i 8:ulim:»nluli,^ ,le illriAa, ske Aenom I^andtloisvais-Oepartem ettzel.. — bekästninAarne i 8toekbolm8 8kärAard . 150,(XX): oller tillsammans 1,075,000: 81utliAen fann XonAl. Naj:t tor Aodt i leader bifalla Oepartements-Obefens bemställan, att flNAÄN om medel till u^jdörande al Oasernb^AAnader i IVIalmö oell llelsinAboiA forst framdeles ma till jlröfninA fä förekomma. Om, livall XonZl. lllaj:t sälunda, i afseende ä 4:de llulvud-titeln, förordnat, skulle utdraA »1 ?rotoeollet, inneliällande Ollilia Oejiartements-Obefens underdäniAa betänkande i ämnet, till lfinanee-Denartementet algä, för att tjena till Arund vid författandet al XonAl.
Fiirst känna R. o. Ad:s ledamöter, att det är min broder, som väckt densamma. Han är nu fränvar. och kan således icke sjelf svara. Det andra är, att jag, såsom ledamot af Ekon.Utsk., redan det är dä en af de författningar, Frih. Peyron omtalat, grundlädes, sjelf deltagit i öfverläggningen till det sedermera utkomna K. beslutet; ehuruväl jag dä inom Utsk. blef iifverröstad och hade en annan tanka. Del tredje skälet är ändlligen, att jag såsom domare handlagt mångfaldiga mål om planpenniugar, hvilka uppstått till följd af de särskilda författningar, som här äro i fråga. Grunden för dessa tvister hvila egentligen pä den hänvisning, som linnes i ett sednare K. Br., pä frivilliga öfvcrenskommclser emellan rolarue. Allmänheten har derigenom trott sig berättigad att väcka så beskaffade rättegångar, och de uteblifva icke eller. Om jag nu går tili de cardinalskäl, med hvilka Frih. Peyron söker möta sjelfva motionen, sä inhemta!' R. o. Ad., att det vore endast genom eli fullkomligt upphäfvande af de nu inom hvarje särskild ort bestående verkligheter, som de åberopade grunderna kunde göras gällande. Frih. Peyron har nemi. anfört, att soldattorpen hafva en ännu större ägovidd nu, naturligtvis på stamrotens bekostnad, än som i knekleeontracterna afsägs, och som föranledde en bestämd lumpen afgift för nlrotarne att betala. Skulle det nu vara en bättre method, att återföra soldattorpen till deras ursprungliga förhållande? Jag tvifiar pä, att något soldattorp, vid de regiten, som äro i fråga, har så små ägor och sä få fördelar för soldaten i jord, som knektecontracten bestämma. Att nu fråntaga honom hvad man en gång medgilvit, låter sig icke göra, men följden blir, såvida icke den. 332 Den 20 Augusti. antydda billiga förändringen inträffar, att slamroten får draga hela bördan af den nya tillökningen för soldaten.
Ian f“”Usn‘,|a°“,‘'n .wldigheten alt sköta sig hafva icke allenast rättigheten, utan j_ ■ förut att menni* sjelfva, torde det vara mindre lämplig an välgören* s{torne sätta, i strid med hvarandra om - t o h ,1 .^Nar^^ g ^. ÄfdfÄ högEtill'att anctoriterna klar, uppfatta hvad man vill och kan uträtta i det fall, hvarom håga ^r. ^ föreskrifter Efter min underdåniga tänka erfordra ./ i unna och böra angående fattigvården inom Wermland. Förutan Säd ti|| |oc„l Civila och Ecclesiastica Administrationerna gemensamt verk Ändringar och förbättringar sorn ta, na„ ; bodö gjort härstädes och gor det ant > ) Allmännare hoppas jag °L. mandet af menigheternas angelägeaEeter.^ med hvarje dag vigten skall visa g {[ den individuella verk' digt förtroende myndigheter emellan, hvarförutan samheten gäckas och ledes till främmande föremål - 43 - Gästgifvare-ordningar: Oaktadt gjorda försök på ett och annat ställe alt afskaffa hållskjutsen, har sådant ännu icke någorstädes lyckats; och har skjuttsnings-besvärets upplåtande på entreprenad icke heller vid något Gästgifveri kunnat till vägabringas. Locala förhållanden lägga ock betydliga hinder i vägen för så beskaffade förbättringar inom Wermland, och hafva således Gästgifvare-ordningarne härstädes under de senare åren icke undergått några synnerliga förändringar.
Om, genom förhöjning å tull för utländsk ull, Svenska ullproductionen i så måtto understöddes, att ullen återkom till det värde i försäljning, den fordom ägt, skulle otvifvelaktigt inom ganska få år här i Landet produceras likaså lätt lillräckeligt ull, för behofvet, som fordom det högre spannemålsvärdet utan svårighet uppdrifvit spannmålsproductionen i Riket till större höjd, än man någonsin kunnat förmoda; och för mia del tror jag icke den Statshushållningsprincip vara felaktig, alt icke lätta importen af sådant som kan i Riket produceras, och qväfva inhemska industrien, lill fördel för den utländska, Den ar April f. m. 21 sorn alltid utan motvigt i tvångslagar njuter fördelarne af climatet i jemförelse till vårt. Jag anhåller vördsamligen att, jemte återremiss af Utskottens Utlåtande, desse anmärkningar må till båda Utskottens handläggning och pröfning öfverlemnas. Herr Tham j Wollrath: Jag tillstår, att det förefallit mig högst oväntadt höra den anmärkning, att Ekonomiutskottet bordt föreslå den Tull, hvarmed de uti ifrågavarande Utlåtande omnämde varor borde beläggas. 5g §. RegeringsFormen lyder: "Efter Rikets och StatsVerkets tillstånd och "behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva "utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka "behof genom Bevillningar böra fyllas.” Och uti 60 §. heter det: ”Till desse sednare räknas Sjö- och LandtTullssamt Ac"cisafgifterne, Postmedlen, ChartasSigillatce"afgiften, Husbeliofs-Bränneri-medlen samt "hvad Rikets Ständer dessutom serskildt "hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga.”
Hon satt länge med händerna i knäet, innan hon kunde förmå sig att kläda af sig. Det hade kommit något så tröstlöst öfver henne. Hon älskade skönhet och harmoni, och hon hade fått se en glimt deraf och känt, att det till en viss grad kan finnas här i verlden. Men hon kände sig nu ensammare och mera disharmonisk än någonsin förr. Hon kunde icke komma till rätta med sig sjeif. Då hon kommit i säng, kröp hon under täcket och grät länge utan att egentligen veta hvarför. Derpå började alla bilder från den förflutna aftonen draga förbi henne, till hälften i drömmen. Hon såg den fina hofdamen från Gustaf den tredjes tid le emot sig med detta underliga, innehållslösa leende. Hon hörde någon ropa samma och samma sak om igen: »Hon ritar! Hon ritar så vackert!» Och så såg hon Ebbas profil, när hon vände sig om mot henne från spegeln Men hvad var detta för ett ansigte, som nu simmade ut ur dimmorna och gled förbi henne? Hvar hade hon sett det förr? — Dessa raka mörka ögonbryn, denna käcka mun med de små mustascherna, och denna näsa, denna förtjusande näsa! — Hedvig öppnade ögonen vidt i mörkret. — Jo, det var ju Ebbas kusin, han, hvars porträtt hon hade sett i albumet. Hon log ännu åt det i mörkret, så vackert var det. Så försvunno alla bilder, och hon somnade. Dina Kallerström hade förlorat sina föräldrar, när hon var tolf år. Det hade varit ett olyckligt äktenskap, som slutade med en half skilsmessa. Dina ärfde en liten förmögenhet efter dem och fick sin fars kusin till förmyndare, en man, som var gift med en strängt pietistisk fru. I detta hem blef Dina uppfostrad de följande tre åren och lärde sig under den tiden, att denna verld är en förskräcklig jämmerdal, der det onda har öfverhanden, och der frestelser lura på menniskorna i alla former och färger. Det gäller att hvarken se till höger eller venster, utan gå sin väg fram som en, som är död för verlden.
Den siste värde talaren har trott sig finna, att ett af de förnämsta skälen, hvaraf jag och de öfrige talare, som yrkat återremiss, begagnat oss, varit det, att Hr von Troil vid föreg:de Riksdagar behandlat frågan i StatsUtsk. och att han då icke yttrat någon skiljaktig tanke från den jag hyser. Jag ber att få fästa upmärksamheten derå, att detta aldrig blifvit af mig såsom något hufvud-argument framställdt, och att det aldrig kan falla mig in, att anse någon persons opinion bestämma hvad jag anser riktigt. Jag låter fada tala och försöker ur dem draga den slutsats, som jag anser vara den rätta, och sedan låter jag ingen annans åsigt imponera på min egen. Den 22 Juni. 429 Frih. Raab har sagt, att han icke var närvar:de då discussionen började, och att han således icke hört den utredning af frågan, som jag lemnat. Det förundrar ruig derföre icke, att äfven han ansett det af mig fälda yttrandet vara ett hufvud-argument. Frih:n har vidare sagt, att det för honom varit ganska lätt, att vid genomläsningen af Betänk, bestämma sig i frågan. Detta Betänk, innehåller dock ingenting, som föranleder alt se frågan från dess juridiska sida. R. St. hafva vid Riksdagen 1845 uti deras underd. skrifvelse anhållit, att K. M. läcktes låta utreda frågan, emedan den deraf vore förtjent. Men detta är något helt annat, än att taga på hand att bifalla saken, huru utredningen deraf än må blifva. Det är klart, att R. St., då frågan är så gammal, velat hafva en fullständig utredning af ärendet, innan deföretaga detsamma till afgörande. Går man på annat sätt tillväga, anser jag det vara oriktigt, det må nu ske från hvilkendera stats-maktens sida som helst. Följden af Ständernas berörde anhållan blef emellertid den, att K. M. vid 1847—1848 årens Riksdag aflat en Nådig Propos. med fullständig utredning af frågan.