Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skara Djurr ärd om Tunneland taxerad till 28S parniar ho, har medelst Kongl. Bref» »vet den r6 Nowember j Oväder blifwit uplä» ten till dä morange O-wersten sedermera General Löjtnanten bock att Under dest tjenstetid sä begagna emot en arrende afgift as 16 R:d Z2 tz. ärligen; Men ge» nom Her General Löjinantens nu mera timade dödeliga frän fälle, har delta arrende uphört. Westmanlands Län. LöptiiyS Djurgård. Borrt» arrenderas af Kongl, Kmnmai Colleqiuin, genom of« fentekig auction, jjräii Midsasi.in iZQ2 till samma lid l8Z2> rller zo är, för en ärlig arrende afgift af Tre Den 2i December. 1455 Trehundrade Fjorton Riksdaler Specie samt Sextioiwa sommarlast hö. Sedan Stats Ulffottct af, ej mindre Kontin» flens Bcfallningshaf,vandes j Up ala Län den 22 Zu» »ii 1799 till Stats Beredningen afgisne Betänkande, rörande Upsala LunAnänZ än äswen af de ifrån Kongl. Hos-Srall Cmroirer »nfordrade eä) »m mera erhällne arrende-contracter om oswanskrifnr ängs kägeiiherer inhämtat det arrende innehafwarne, utan »agon särskild betalning ulölwer den stipulerade arrende Summan, äga rättighet att tili höbergningen begagna wista slotterrässeoch öks dagswerkeu, hwilka, efter hwad isrän Kongl.
Hr Lundås, angående åtgärder för vård om ynglingars helsa och physiska bildning vid Elementar-läroverken; Hr Gustafssons, i fråga om den särskilda beskattning, som nyligen blifvit Traktörer i Stockholm ålagd; i hvilket ämne flere af Ståndets Hrr Ledamöter sig yttrat; Hr Schwans, angående upphörande af Sundska tullen; uti hvilken motion de fleste af Ståndets Hrr Ledamöter instämt; Hr Billström!, angående stapelfrihet för staden Sölvitsborg; Hr Hesselgrens, angående frihet ifrån expeditons-lösen för expeditioner till Handels-, Fabriksoch Handtverks-Föreningar; Hr Hjorts, angående förändringar uti nu gällande Expeditions-taxa; Hr Peterssons, angående postgången mellan Stockholm och Skåne, Stockholm och Götheborg, samt Götheborg och Skåne, uti hvilken motion Hr Bergman sig förenat; Hr Ekholms, om ett allmänt stadgande, hvarigenom Theater-föreståndare må vid vite förbjudas, att utan författarens tillåtelse uppföra något dramatiskt arbete inom fem år efter det samma arbete första gången blifvit på scenen uppfördt eller af trycket utkommit; och Hr Nordvalls, angående förändringar i 15 och 20 §§ i allmänna Sockenstämmo författningen. S. D. Till Ståndets blifvande enskilda Besvärs-Utskott remitterades Hr Lagergrens motion, N:o 130, angående öfverseende och granskning af städernas klassifikation. S. D. Till Bevillnings-Utslcottet remitterades följande motioner: Hr Sundins, angående förändrade föreskrifter i afseende på Bergsbruks-näringens beskattning; Hr Lagergrens, angående förändring uti föreskriften, enligt gällande Bevillnings-Förordning, i afseende på afgiften af rörelse för Krögare, Krögerskor, KafTeskänkar, m. fl.; 76 Vrot.-Vtdrag den 30 December 1850.
A f Ave. är linnes ett förhållande, hvilket, i sig sjelft fullständigt aktningsvärdt, blifvit ® ^ så neddraget inom de dåliga qvickheternas och det simpla skämtets område, att finkänsliga qvinnor, tyckes det mig, måste skygga till baka för den titel, som åtföljer det samma. Jag syftar här på benämningen svärmor och allt det löje eller snarare grin, som är häftadt vid detta slägtskapsförhållande, och jag kan våga tala derom, emedan jag lyckligtvis aldrig personligen haft något att skaffa med det samma. Men jag har sett nog deraf på det afstånd, som^ tillåter betraktaren att få en någorlunda klar och opartisk blick öfver de handlande personerna. Det är ett egendomligt sakförhållande detta, att alla anekdoter och så kallade qvickheter, som röra sig kring detta ämne, blott tala om mannens svärmor, aldrig om hustruns, så att man kunde vara frestad antaga, att alla äkta män vore moderlösa varelser, i fall man ej visste att mången 1C2 gift qvinna kunde ha lika grundade skäl som mannen att klaga öfver sin » svärmor ». Orsaken till att det blott är hustruns mor, som hånas och förlöjligas på detta sätt, torde väl först och främst få sökas deri, att allt detta osmakliga och mången gång olycksbringande skämt utgår uteslutande från männens krets; men det torde dessutom hafva sin rot i det gamla stränga lydnadsförhållande, hvari hustrun stod till sin make, och som bjöd henne att till en viss grad underordna sig hans närmaste slägtingar, särdeles hans föräldrar. Men det får dock ej förnekas, att hustruns mor i verkligheten spelar en mera framstående roll i äkta makars samlif, än mannes mor förmår. Undantag dervidlag gifves naturligtvis, och man skulle äfven kunna påvisa sådana äktenskap, der svärfar spelat ormen i paradiset, men då är det företrädesvis mannens far, som är ofredsstiftaren.
Jag hade i förra fallet velat tala emot honom, men när det nu har blifvit så länge och så väl gjordt af andra ledamöter, kan jag icke annat än fägna mig åt att Hr Cederschjöld framkommit med sin motion sådan hon 3* 30 Den 4 Januari. är. Hon visar luiru en rättskaffens raan begåfvad med godt omdöme kan, när han låter sig oliejdadt hänföras af den s. k. menniskokärleken, komma på svåra afvägar. När det nu skett oell blifvit understöd); af Hr Hjerta, så synes mig denna utgång af saken vara den nyttigaste, bon kunnat få, samt att för det allmänna nyttig verkan deraf på Utsk. icke bör uteblifva. Det vore för mycket hegardt, ali ett ämne af så omfattande beskaffenhet som fattigvården, och hvilket utan tvifvel förbli fver ett föremål för menniskors begrundande i alla tider, skulle kunna, för ögonblicket, tillfredställande lösas. Jag måste, i detta fall såsom i andra tro, att man gör rättast att icke förkasta hvad man äger dugligt och användbart, utan att hafva något bättre att sätta i stället. Misstaget att sä göra får man nu erfara, äfven i afseende på fattigvården. Hvarföre hafva de fattiga blifvit så många och brottsligheten så stor, om icke derföre att man af klemighet undanröjt det som innebar ett återhåll emot det onda. Våra gamla författningar fordrade, att en hvar skulle hafva ett ärligt näringsfång, som kallades laga försvar. Derigenom var han på förhand erinrad om att skaffa sig uppehälle innan nöden stod för dörren. Delta tvång har man borttagit och 1111 befinner sig den fattige, dä han icke skaffat sig laga* försvar, i samma förhållande som rofdjuren, hvilka lefva för dagen och när föda fattas, skaffa sig den med våld. Man måste afstå från denna klemighet och öfvergå till allvarsammare författningar; men dertill åro, i min tanka, de fyrfaldiga välmenta förslag, hvarmed man nu framkommit, fruktlösa, emedan de äro af det Hemiga slaget. Frih. Sprengtporten, Jakob Willi.:
Det torde tillätas mig för min enskifta del tillägga, att, oaktadt min befattning af Theaterns Styresman, hämtar jag icke af egna nyttan något skäl till deltagande i dess öden ; ty jag har sjelf velat inskränka sysslans samtliga förmoner till de fä boningsrum, tjenstgöringens beskaffenhet tvingar Directeuren att begagna ; men — opartisk är j.ig ändå icke: Både sont Svensk och Konstälskare, skulle det osagligen smärta mig, alt åt veltoch smaklösa gyckicrier, åt u-la öfver.-attningar af än uslare utländska producter nödgas inrymma den Scene, Gustaf III. upprest ät Svenska snillet, 'den Scene, sont genomljud;', t af Kellgrens och Leopolds Sånger, och der ända mången förträfflig Lyrisk och Dramatisk inhemsk tal; n» hedrat Stiftarens minne och Svenska Konst-sinnet. Remitterades till StatsUtskottet. A nyo föredrogo? och bi föll os följande den 28 Juni på Bordet lagtle Betänkanden: Den 2 'Juli . e. ro. 63 io! Från Lagsamt OeconomieUtskotten, rörande Friherre Akerhjelms motion om Strömrensningar, m. m. 2: o Frän StatsUtskottet, i anledning af anmärkningar vid dess Utlåtande om L o förre Mantalsskrifvare:! Åkerströms Lön och Pension. Till afgörande företogs OeconoroieUtskoltets, den 28 Juni pä Bordet lagde Betänkande, angående vidtagande medel till Vaccinationens befrämjande. Herr Munch af Rosenschöld, 'Eherhard: Jag skall icke länge uppehålla Rid. derskapet och Adeln , och önskar icke heller att, hvad jag nu emot Utskottets Betänkande har att erinra, skall åstadkomma en tidspillande återremiss, heldst de åtgärder, som Utskottet föreslagit till Vaccinationens befrämjande, höra till de reglementariska stadgande», sorn Kongl. SundhetsCollegium ager att föreslå, och Konungen att efter behag besluta, när jag undantager den föreslagna •
Skulle andra inhemska obligationer, än dessa, ej komma att utfärdas af statsverket, bestämmes räntan å dem till fem procent. § 5- Ifrån den dag, denna förordning blifvit offentligen kungjord, må ingen, vare sig nu befintlig eller framdeles tillkommande hypotlieks-förening, eller hvilken annan kredit-inrättning sorn helst, än allena den allmänna hypoteksbanken, utgifva tryckta eller graverade, till innehafvaren ställda, på viss årlig afbetalning eller på uppsägning lydande, räntebärande obligationer, i hvilka för upplåningen säkerhet i jordegendom på landet utlofvas; härunder dock ej inbegripna obligationer till det belopp, sorn nu befintliga hypotheksföreningar, lill följd af allaredan afslutade, bindande, iånekontrakt, äro förpligtade att mot inflytande lånemedel utfärda. § 6. Den allmänna hypoteksbanken öppnar sin verksamhet, så snart en hypoteks förening till inträde deruti sig anmält och beloppet af sin inträdes-summa beslämt. 8 58 S 7- I den mån de särskilda hypotheks-föreningar, hvilka såsom delegare uti hypoteksbanken ingått, till erhållande af lån, ställda på viss årlig afbe talning, sig anmäla och erforderliga säkerhetshandlingar derför i beredskap hafva, skall hypoteksbanken, så vida andra, för ändamålet användbara, medel icke för densamma äro att tillgå, om upptagande för de sökandes behof af sådana lån, mot räntebärande, till innehafvaren ställda, på viss årlig afbe talning lydande, obligationer, vidtaga erforderliga åtgärder. Hafva flera föreningar samtidigt sig om sådana lån anmält, och kunna deras önskningar i detta afseende ej på en gång till fullo motsvaras, må de medel, hypoteksbanken genom upplåning eller annorledes sig för sådant ändamål beredt, emellan de lånsökande föreningarne, i förhållande till det af dem sökta lånebelopp, fördelas. Ej må lån till föreningarne annorledes, än i kontanta penningar, utlemnas. § 8.
Tredje punkten i förslaget, innehållande att »ej må i annan ordning, än nu sagd är, bysättning gäldenär åläggas» etc., synes Utskottet vara så klar och olörtydbar i nämnda hänseende, att något tvifvel derutinnan icke hos någon bör kunna uppstå. Skulle Vexellagen omnämnas såsom förändrad genom ifrågavarande författning, borde ock alla andra författningar, som innehålla stadgariden om bysättning, jemväl uppräknas, hvilket åter kunde hafva till följd, att någon författning uteglömdes, och således vålla oreda och förvillelse både i lagstiftningen och i lagskipningen. I enlighet med hvad ofvan blifvit yttradt och då Utskottet förmodar, att Högvördiga Preste-Ståndet, med afseende å de åsigter, som i denna fråga gjort sig gällande i de öfriga Riks-Stånden, synnerligast i Borgare-Ståndet, der insigt om affärsverksamhetens kraf väl företrädesvis bör kunna förutsättas, skall vara villigt att, med frångående af sitt ofvanberörda beslut, sig med de öfriga Riks-Stånden förena, får Utskottet vördsamt hemställa, det måtte Rikets Ständer för sin del besluta en författning, angående förändrade föreskrifter i afseende på bysättning, af följande lydelse: »Med upphäfvande af de, angående borgenärs rätt att erhålla bysättning å gäldenär, i särskilda författningar meddelade föreskrifter, så vidt de stå i strid med nedanstående, förordnas som följer: Finnes ej, vid utmätning hos gäldenär, full tillgång till gäldande af skuld, hvarför betalningsskyldighet honom ålagd är, eller finnes uppgifven tillgång tvistig, eller kan den, för annan orsak, ej slraxt till betalning i laga ordning användas: då skall by sättning gäldenär en åläggas, der boiLag-Utskottets Utlåtande N:o 55. genären det äskar, och gäldenären ej giller hos Konungens Befallningshafvande eller vid domstol, (i tid, som dertill honom: föresättes, med ed styrka, att han ej äger annan tillgång än hvad uppgifvet är.
Jag har endast begärt ordet för att tillkännagifva, det jag vid mitt förra yttrande ingalunda haft för afsigt att tillvita StatsUtsk:s ledamöter, det de skulle hafva handlat annorlunda än de ansett sig böra handla, äfvensom att jag pä intet sätt hyser någon missnndsamhet emot de samhällen, åt hvilka för ifrägevarule ändamål 'Ulsk. tillstyrkt anslag. Jag unnar dein af allt hjerta hvad de fått, men jag tror, att proportionen emellan dessa anslag icke varit den rälla. Jag önskar endast, alt StatsUlsk. matte vid en närmare granskning af de anslag, som Staten åt näringarnes förkofran anses kunna lemna, tillse, huruvida icke slöjdskolan i Stockholm kunde erhålla ett rikligare anslag, än det nu tillstyrkta, och jag hoppas, att 11. o. Ad. icke skall misskänna den åsigt, som ligger till grund för denna min framställning. Jag får fortfarande anhålla om punktens återremitterande. Frih. Åkerhjelm: Jag kan försäkra de talare, sorn öfver StatsUtsk:s behandling af detta ämne, fällt ganska hårda omdömen, att Utsk. med verklig välvilja och värma omfattat ifrågavar:de skola, men då ifrån flera serskildta delar af Riket framställningar blifvit gjorda, ang:de erhållande af anslag till dylika läroanstalter, ansåg Ulsk. sig ej kunna lemna desamma utan afseende och hopa hela anslaget på en enda sådan inrättning. Dessutom hade K. M. i afseende å Svenska Slöjdföreningens skola här i staden, föreslagit, alt det vid förra Riksdagen från 2,000 till 4,000 R:dr förhöjda anslaget skulle fortfarande under nästa statsregleringsperiod utgå, och Utsk. har ej ansett sig i vidsträcktare mån kunna tillstyrka bifall till Gr. von Flåtens motion, sorn innehöll yrkanden, hvilkas godkännande skulle medföra en högst betydlig statsutgift, än att anslaget förökades med 2,000 R:dr. Det är väl sannt, att många ledamöter inom Utsk. varmt intresserade sig för sakens framgång och tillstyrkte ett högre anslag, än det nu föreslagna, men Ulsk:s majoritet ansåg
Om man vill gynna Gefleborgs län, bör man draga banan till Storvik, men vill man se till godo södra Dalarne, som är den mest befolkade trakt, så bör man draga den till Korsnäs. Den största inkomsten, sorn Gefle—Dala-jernvägen bar, är af Korsnäs-sträckan. Således är det gifvet att denna bana är af ganska stor betydenhet och det är orsaken hvarföre man är så rädd för Korsnäs-punkten. Terrängen från Sala till Storvik löper genom skog och ouppodlade trakter; den andra deremot går genom de mest bördiga marker. På grund häraf kan jag icke medgifva att, som den siste värde talaren begärt, vägen mellan Upsala, Sala och Storvik blott skall undersökas, utan att alla möjliga linjer underkastas en noggrann undersökning. I annat fall yrkar jag afslag å punkten. Frih. af Ugglas: Den motion, som föranledde det slut, hvartill Stats-Utsk:t kommit, är väckt af Jan Andersson från Stora Kopparbergs län och innehåller en begäran: »att R. Sl:r, utöfver hvad K. M. i sin Nåd. Propos. föreslagit, måtte bestämma norra stambanans sträckning lör bi Sala till Rrovallen.» 1 anledning af detta förslag har Utsk:t begärt att K. M. måtte låta anställa undersökning från Sala norrut. Gr. Hamiltons begäran om en undersökning åt ett helt annat håll är en full - Den 11 Maj e. m. W komligt ny motion, hvarlan jag anser att densamma icke bör af R. o. Ad. till omedelbart afgörande företagas. Hr Bildt: Efter hvad jag tror mig med visshet veta, hafva 2 Riks-Stånd afslagit denna punkt, och den måste af 2 Stånd bilallas, för att leda till någon åtgärd. All diskussion härom är således öfvertlödig. Gr. Hamilton hade ett förslag till skrifvelse i sitt första yttrande och ett annat i sitt sednare. Jag bestrider att R. o. Ad. nu på stående fot uttalar en sådan önskan, utan att förslaget förut blifvit underkastadt noggrann pröfning. Jag skulle icke motsätta mig en återremiss för att få frågan afgjord, om icke jag tror att det i alla fall numera är för sent, då 2 Riks-Stånd godkänt punkten.
Då ligger vikten egentligen icke på bildens sanning i vetenskaplig bemärkelse utan på dess färgläggning. Den kan prunka i härlig färgprakt, belyst af solens strålar. Det kan också hända, att något af infernos mörker hvilar däröfver och dystra skugg-gestalter med höljande masker öfver tärda anleten vandra där fram och åter. Eller den kan äga den nyfallna snöns rena, bländande hvithet. Ett barns leende, oskuldsfulla öga blickar fram därur. Härmed må nu förhålla sig huru som helst. Må det vara en gifven uppenbarelse eller på förnuftet grundadt vetande eller aningsfullt skådande, som är utgångspunkten för den enskildes uppfattning af det yttersta i universum och lifvet eller för hans filosofi: säkert är, att dess betydelse för honom är oerhördt stor. Vi skola nu närmare skärskåda, hvilken denna betydelse är, som den enskildes filosofi har för honom. Men för utredningen häraf är nödigt att först taga i betraktande det behof, som kommer individen att sträfva efter en vy af universum och en ståndpunkt i fråga om lifvets yttersta mål. Det är lätt att i det mänskliga själslifvet konstatera två väsentliga verksamhetsriktningar, den ena mera omedveten, utåtvänd, bildande, organiserande, positiv, den ursprungliga, omedelbara lifskraftens bärare, den andra mera inåtvänd, ursprungligen upplösande, negativ, all omedelbarhets förstörare. — Så småningom utbildas det hos människan en fast kärna af föreställningar eller en allmän läggning i tänkandet och fantasien, en central lifskänsla med egendomlig klangfärg, en individuell tendens hos viljan mot vissa mål. Alla dessa enheter förbindas till en enda, medvetandets medelpunkt, kring hvilken allt annat grupperar sig. Den sistnämnda enheten kan i djupaste mening sägas vara »jaget» eller det som en människa egentligen åsyftar, då hon talar om eller tänker på sig själf. Grundvalen för densamma lägges under utvecklingstiden genom den ofvan sagda positiva, organiserande, oreflekterade lifsverksamheten. Genom släktled nedärfda dispositioner t. ex. för moralitet eller religion utlösas af yttre intryck.
Af nämnde orsaker har jag, vid uppkommen fråga om Banquens publicitet under 18x5 och s8i8 årens Riksdagar, lika med de fleste öfrige Banco Fullmäg. lige, ansett densamma kunna blifva lör Bansjuen af menlig följd och således ej böra ega Banco Utskottets Betänkandcn. ni rum, och Riksens Ständer hafva vid nämnde tillfällen äfven aflagt den örn publiciteten väckte Motionen, Då Banquen icke nu kommit till några bättre förhållanden än livart den 181S sig befann, kan jag icke eller finna för densamma mera nyttigt, nu än då, att dess tillgångar och skulder i a'la delar uppgifvas. Orri än Banquens stallning, såsom visse medlemmar af Riks Stånden sig yttrat, vöre nu tämligen väl känd och äfven i vissa tryckta skrifter omnämnd, kunna sådane uppgifter ändå hänföras mera till gissningar ätt verkligheter; men om den anctoritet, som nödvändigt skall rigtigt känna Banquens verkliga ställning i det hela, eller Högl. Banco-Uiskottet, skulle uppgifva densamma, blefve den nödvändigt ofelbar , och som den då äfven säkerligen, om ej årligen , åtminstone vid hvarje Riksdag, komme att uppgifvas och genom trycket allmängöras, skulle en fullkomlig ledning dymedelst lemnäs för de planer, antingen ineller utländske vinningslystne personer, sorn af Svenska Banquens Financiella missförhållanden kunde draga någon nytta, möjligen ville uppgöra för att motarbeta den bättre framtida ställning för Banquen, som Riksens Ständer säkerligen nu åsyfta, att skaffa Banquen, äfvensom framgången af de financiella anstalter, hvilka Riksens Ständer i hänsigt tillBmquens ställning och med dess framtida bestånd, i anledning af flere derom väckte motioner, nu skulle kunna vidtaga.
Det lärer således icke blifva fråga om annat, ån att vid hvarje särskildt tillfälle bestämma, huru Riksens Ständer i afseende på den afgående JustitiaeOrnbudsmannen vilja handla, och icke att nu för detta förtroende Embete uppgöra ett pensions-reglemente. Grefve von Schwerin: Herr Cederschjöld har redan vederlagt Herr von Hartmansdorffs sats, att JustitiaeOrnbudsmannen icke skulle få bibehålla det Embete han före valet innehaft, ehuru han, enligt Instructionens a4 under sin tjenstetid ej må utöfva någon annan publik befattning. Jag vill således icke yttra mig derom; men jag tror mig kunna ådagalägga, att det icke allenast vore stridande mot Embetets idée, utan äfven vådligt, om med uinåmnandet till detta Den 95 Augusti e. mi 59 Embete, förenades rättigheten till pension. Hvilka hinder skulle icke derigenom möta Riksens Ständer vid valet af den person, åt hvilken de, för hans utmärkta redlighets skull, anförtro vården af deras dyrbaraste rättigheter. Mången skulle frestas att neka honom sitt förtroende, når han ser honom nalkas 6oåra-taiet, för att förebygga pensions-statens tillväxt; andra skulle tveka att rösta för ombyte, om ån det af omständigheterna kunde påkallas, för att ej beröfva en åldrig man fördelarne af en pension. En sådan pensionsrått år efter min öfvertygelse oförenlig med en ambulatorisk befattning, med ett Ombudsmannaskap. Detta Embete kan icke anförtros åt personer, hvilkas mål år att en gång blifva pensionsmåssige. Men jag förstår, att når man föreställer sig JustitiaeOmbudsmannaEmbetet vara af samma natur som en vanlig Juridisk syssla, så skall man stanna i denna åsigt. Mången tror hans åliggande vara, att bevaka Häradsoch KämnersRåtter. Man glömmer, att JustitiaeOmbudsmannen år Nationens Ombud för alla dess åligganden; enligt Instructionens ig:de §. utöfvar han den petitions-rått, som i andra constitutionella Stater Folket får sjelft utöfva.
— [ Inspector vid Sjukhuset i Stockholm — 3oo. — 1 Dito Dito i Götheborg — 3oo. — Civilstaten i Carlskrona. 1 ÖfverCommissarie — 1 Kammarskrifvare — 220. — 220. — i Secreterare hos VarfsAmiralen — 700 — 1 Cantzlist . — 220. — 1 Secreterare hos Commendanten som tillika är Auditeur vid Amiralitets-KrigsRätten — 600. — 1 Cantzlist — 220. — 1 Kamererare i KammarContoiret — 900. — 1 Kammarförvandt ... — 55o. — r Bokhållare — 400- — 2 Kammarskrifvare, Lön ä 220 R:dr . 44°- — 1 Extra ContoirsSkrifvare, arfvode ... Lön 4°°* i Commissarie i SjöMiliceContoiret . dito 900. Ar tiller ieoch Matros-Corpserne samt SkeppsGossarne Lön 5oo. 3 Mönsterskrifvare till biträde, arfvode ä 120 R:dr 36'o, 1 RegementsSkrifvare för Båtsmanshållet Lön 5oo. 8 CompagnieSkrifvare till biträde, arfvode ä 120 R:dr , 960. 1 Controlleur för de arbeten som förrättas af Timmermans och HandtverksStaten Lön 5oo. 1 Bokhållare . dito 4°°« 1 Controlleur för Båtsmän och annat Folk dito 5oo, 1 Kammarskrifvare dito 220. 1 Commissarie i VarfsContoiret dito 900. Lön 5oo, 1 Revisor för Byggnings-, Svedjeoch Tackel-Verket . dito 5oo, 1 ContoirsSkrifvare , dito i5o, i Revisor för Artillerie-Inventarii-Redogörelsen dito 5oo, 1 Förvaltare vid Byggningsoch Smedje-Förrådet , , dito 600. 1 Förvaltare vid Ta eke Iförrådet dito 600.