Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Hohenhausen har Den 23 April f. m. 5 visserligen anmärkt, att uti den 21 § star nämndt om sådane banker, som icke äga rättighet att utfärda egna sedlar, och har derifrån synts vilja leda sig lill den slutsats, att man redan i den 1 § borde hafva uttryckt, att de banker, som i denna lag alses, liro sådane, som äga rättighet alt utgifva egna sedlar; men jag vill fästa Hr von Hohenhausens uppmärksamhet derpå, att när man kontmer till den 8 § i denna lag (således långt innan man kommer till deri 21 §), så står der just uttryckt icke allenast rättigheten för privatbankerne alt utgifva sina egna sedlar, utan äfven sältet huru de böra dem utgifva, hvadan i Hr von Hohenhausens anmärkning icke torde ligga något hinder lör antagande af Frih. Palmstjernas förslag. Men det vill synas, då debatten nu här är öppnad, som skulle man svårligen kunna undgå att yttra sig öfver det hela. Jag vill då öppet förklara, alt ehuru min mening är, att privatbankerne borde hädanefter fortsätta på samma sätt, som de hittills fortgått, nemi. med utgifvande af deras egna sedlar, så har likväl den animositf, som visat sig emot dessa inrättningar, och som till och med sträckt sig till de mest upplyste personer och statsmän, öfvertygat mig derom, att det nära nog skall blifva omöjligt att tillvägabringa en lag för privatbanker, med rättighet att utgifva egna sedlar, hvilken lag blifver af beskaffenhet, alt några sådana banker kunna komma att fortfara. För närvarande är förhållandet sådant, sorn Frih. Palmstjerna antydt, nemi. att ett Stånd har antagit lagen, hvaremot ett annat Stånd har, med afslag å den rättighet, som linnes uttryckt i 1 § för privatbankerne att utgifva egna sedlar, gått en helt annan väg; och ingen anledning finnes lill den förmodan, alt BondeSt., som ännu icke afgjort frågan, skall vara gynnsammare emot desse banker, än någotdera af de nyssnämnde Stånden.
Skälet till denna min begäran är, att jag hört en af Ridd.directtns ledamöter, som nu är frånvar. och hvilken egentligen har vården om Riddarhusets ceconomiska angelägenheter, yttra, att han önskade få anföra något i detta ämne. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att detta mål redan tvenne gånger varit lagdt på bordet. Frih. af Nordin, Carl Joh.: Jag hemställer, om icke detta memor., såsom angående ett ämne, hvilket enskildt rörer R. o. Ad., af sådan anledn. ytterligare kan hvila på bordet. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle ytterligare hvila. Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 5 dennes på bordet lagda memor. N:o g4 till BorgareSt., med uppgift på oafgjorda mål. Gr. von Fersen, Hans: Då jag blott hörde numret 3 detta memor. och icke kände hvad det handlade om, begärde jag ordet för att anhålla, att detsamma ännu en gång mätte få hvila på bordet; men sedan jag erhållit den upplysning, att memor. endast innehåller en uppgift på ännu 1 i58 Den 9 Mars' e. m. oafgjord^ mål, hemställer jag, om detsamma erfordrar annan åtgärd, än att läggas till handina. * Constit.Utskts memor. N:o 94 lades till liandina. Uppå be .an af Hr Stuart, Carl Gust., i hvilken Gr. von Fersen, Hans, sig förenade, lades ånyo på bordet Constit.Utsk:s d. 5 dennes på hordet lagda memor.: Ä:o 95. till BorgareSt. i anledn. af återremissen på memor. N:o 80; N:o 96. till BorgareSt., ang:de återremissen på memor. W:o 8.; N:o 97. till BorgareSt., angrde dess återremiss på memor. N:o 82; N:o 98. till BorgareSt., i anledn. af dess återremiss på memor. N:o 83; N:o 99. med förslag till en redactionsförändring i n4 § Reg.F.
Stjernstedt, Fredrik. Riddar hus-Utskottet: efter N:o 2025, Hr von Heidenstam, Nils Gustaf; N:o 369, Frih. Lagerstråle, fullm. Gr. Gyldenstolpe, Emanuel. Öppnades jemväl Hrr Electorers listor vid val af ledamöter att, under permitterades frånvaro, inträda i Const.-, Bankooch LagUtsk:n; och hade dertill blifvit utsedde i Cons titutions-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1955, Hr von Oelreich, fullm. Gr. Levenhaupt, Axel, beviljad 3:ne veckors ledighet från den 18 dennes; N;o 408, Hr Dankwardt Liljeström, fullm. Hr Elgenstjerna, Carl. B an - Den 29 Juni. 321 Banko-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1, Frih. Oxenstjerna, Carl Gabriel beviljad 3:ne veckors tjenstledighet från denna dag räknad; N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil. Lag-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1917, Hr Berg von Linde, Johan Albrecht beviljad 3:ne veckors ledighet räknad från den 3 nästkommande Juli; N:o 167, Ilr Geete, Sten Porse. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund, såsom ledamot af StatsUtsk. erhållit 3 veckors ledighet från denna dag, samt anmodade Hrr Electorer, att utse en ledamot i nämnde Utsk. under denna ledighetstid. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Enär jag i går nämnde för Hr Gr. o. Landtm, äfvensom flera ledamöter af det H.
Med skäl kunde icke eller förväntas, att någon Häradshöfding skulle afgå från tjensten med pension från Civil-statens pensionskassa, enär han, såsom delegare i denna kassa egde alt derur undfå allenast Ett Tusen Riksdaler årligen; hvaraf följden ock vore, att tjensten ofta uppehölls genom vikarier, som tidt och ofta ombyttes, och derför icke eller medhunne att göra sig förtroliga med de särskilda orternas olika förhållanden. Tvärtemot föregående Stals-Utskott, som ansett någon särdeles olägenhet icke böra föranledas deraf, att en del häradshöfdingebeslällningar förvaltades af vikarier, helst derigenom bereddes tillfälle för yngre tjenstemän att vinna öfning och erfarenhet uti handläggning af domaregöromål, hyste motionären den öfvertygelse Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153. 15 att samma förhållande vore synnerligen menligt för lagskipningen, — en åsigt som jemväl delats af Lag-Utskottet, enligt hvad dess Utlåtande iS':o 2 vid innevarande riksmöte gåfve vid handen. På grund häraf hade motionären ånyo hemställt, att Häradshöfdingar, då de uppnått en ålder af 65 år och innehaft häradshöldinge-embetet i minst 15 år, mätte förklaras berättigade att, vid afskedstagande!, å allmänna indragnings-slaten erhålla en årlig pension af 4,000 Riksdaler Riksmynt; och cj en af Herr 0. E. L. Dahm i Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 89), angående pensionsrält för Lasarettsläkare. Enligt motionärens förmenande funnos få om ens några tjenstemän, hvilka i afseende å löneförmåner voro så vanlottade, som desse. Af de vid 37 lasarett anställde Läkare, hade nemligen en 1,600 R:dr, fem 1,500 R:dr, åtta mellan 1,000 och 1,350 ILdr, fjorton mellan 500 och 1,000 R:dr samt nio emellan 200 och 500 R:dr. Denna lönernas ringhet hade nödgat
Inom Ilögvördige Preste-Ståndet är föreslaget, af Herr Prosten Lyth: l;o att hvarje qvarn-eller sågveik, som existerat oskattlagdt före år 1811, må anses såsom i hemmanets eller egendomens taxeringsvärde inbegripet, och således från ali annan taxering eller beskattning frikalladt; och 2:o att egare af qvarneller sågverk, som med åsatt skatt eller bevillning icke åtnöjes, må, till utrönande af rätta beloppet, ega att, i Kronofogdens, 2:ne Nämndemäns och 2:ne tillkallade ojäfvige hemmansegares närvaro, låta anställa undersökning och värdering, hvilken endast vid Domstol, på grund af anförde besvär, må kunna höjas eller nedsättas, och, närden vunnit laga kraft, tjena till efterrättelse för taxeringen; samt inom Hedervärda BondeStändet, af Niclas Jönsson från Christianstads Län, att, då utom den vanliga grundräntan, hvilken äfven för sådane sågar, söm äro belägne vid bäckar, så att sågning endast kan verkställas en kort tid om vår och höst, uppgår till 12 R:dr på vissa orter, en bevillning är ålagd hvarje sågqvarn af 2 R:dr, denna bevillning af qvarnar, serdeles i de orter, der skogstillgången är ringa, samt qvarnarne finnas belägna vid föga vattenrika bäckar, så framt ej grundräntan å dylika verk kommer att upphöra, må, efter Berednings-Comitéernes bepröfvande, alldeles försvinna.
Tersmeden sednast här yttrat sig, så är jag visserligen till stor del förekommen; men det kunde likväl kanske vara nyttigt, för att få ett klart begrepp om riksg.-kont:s verkliga ställning, att jag till deras yttranden först och främst lägger den förklaring, att de siffror som Hr von Troil uppgifvit äro fullkomligen instämmande med verkliga förhållandet och utgöra ett noga detaljeradt omslut af riksg.- kont:s ställning, men derjemte fäster uppmärksamheten derpå, att detta omslut eller den ställning, som han uppgifvit för riksg.-kont., endast omfattar den s. k. kapitalfonden eller riksg.-kont:s fordringar och skulder, och visar då en brist af 792,000 eller 1,042,000 r:dr allt efter som man inräknar de 250,000 r:dr, eller icke, hvilkas utbetalande ännu icke är afgjordt. Alltnog, denna ställning är likväl af mindre vigt i afseende på den fråga som nu är före; ty af riksg.- kont:s skulder äro en del af den beskaffenhet som dels Hr Bråkenhjelm, dels Hr von Troil uppgifvit; så att ingen risk af deras utbetalande kan komma i fråga; utan hvad som egentligen är af vigt att veta, är beloppet af de inkomster riksg.-kont. kan hafva att påräkna på den ena sidan och på den andra de utgifter som kont. skall under årets lopp bestrida. En annan kalkyl utvisar detta, och ehuru jag visserligen skulle kunna närmare redogöra för densamma, anser jag likväl en sådan detaljering för tillfället alldeles öfverflödig. Kalkylen visar endast, såsom slutligt resultat, huru stor summa af den allmänna bevillningen kan tagas i beräkning vid statsregleringen; men i afseende på den extra statsregleringen, hvartill bankovinsten i främsta rummet måste användas, är det klart, såsom Frih. Tersmeden sagt, att då den tager sin början med detta är, så är det äfven i sin ordning att de medel, som dertill afses, böra utgå ifrån och med början af detta år.
Den Europeiska statsrätten liar icke alltid förstått saken på detta sätt, hvaruppå jag ber att få anföra ett bevis i Aulwerpiska citadellels belägring och eröfring af Fransmännen, oansedt freden icke var bruten emellan Frankrike och Holland. Tyskland kan intet vinna genom ett krig med Sverige, men det kan äfventyra ganska mycket. Det är sålunda sannolikt, att det tillåter vår nationalitetskänsla, alt uttala sig ganska högt, innan det anser freden störd. Jag hyser för öfrigt fullt förtroende till Regeringens vishet, alt den, i denna vigtiga angelägenhet, noga afvägt sitt beslut och beräknat de medel, den bar att använda. Med Hr von Hartmansdorff beklagar jag emellertid, om vi skola komma alt strida mot Tysklands folk; ty äfven med dem hafva vi slägtförbindelse^ Vår historia har med deras sammanväxt på ett ärofullt sätt, och vi borde icke med Tyskland hafva några tvister att slita; men icke antager jag med den värde talaren att det är genom eftergift och obeslutsamhet i den förevar, stridsfrågan, som vi förvärfva Tyskarnesoch de andra Europeiska folkens aktning eller tillknyta samhällsbanden inom oss sjelfva. Dertill fordras manlig handling. Endast härigenom kan Tyskland bringas till eftertanke, eller om icke, åtminstone lära inse, att vi ännu äro samma Svenskar, som bekämpade åt Tyskland den fred, som för jemnt 200 år sedan skänkte detta sköna och herrliga land dess dyrbaraste arfvedel, religionsfriheten inom fria gränsor. Hr von Troil, Sam. Gust.: I det vigtiga ämne, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, hafva redan Frihrne Den 11 Maj. 527 Palmstjerna och Sprengtporten meddelat så fullständiga upplysningar, att för mig föga återstår att tillägga; men dä jag inom StalsUtsk. förordat bifall till K. M:s nåd. propos., anser jag mig pligtig, att inför R. o. Ad. redogöra för de skäl, som legat till grund för della milt förordande.
1 Det ovanliga fall, som här inträffade, att en skänkjungfru breder på en knäckebrödssmörgås, och, när hon sedan billigt påminns om att göra den av franskt bröd, tar till ett helt sådant, utan att klyva det, utgör ett talande bevis på beskedligheten hos restauratörer och -triser, att låta okunniga flickor långt bort från landsorten även någon gång få försöka. Bildningens första steg är ofta svårt, och man får snäsor. Må då var och en bemanna sig och gå till väga med ett ädelt tålamod, såsom här! Andra kapitlet Här är inte tecken till förnämt, varken av den högadliga riddarhussorten, inte heller av det penningadliga hos ett rikt och stolt borgerskap, inte heller av det urförnäma, som finns hos den självständiga delen av bondeståndet. Passagerare, som tittar upp ifrån landgångsbryggan, har inte en hamn, en plats framför sig, inte heller en reell gata, utan en backe; och de flesta husen är oartiga nog att vända gavlarna åt en. Inte desto mindre och medan ångbåten dröjer kanske en halv timme, går man i land. Man möts väl inte här, som i Södertälje, av kringlor; dock, om man kliver försiktigt, då man sätter sin fot på bryggan, ser sig för och inte stiger ned sig i hålen mellan de murkna plankorna, så kan man komma upp till staden med livet. Detta var vad som inträffade med sergeanten och med en till. Då han nämligen stod på fördäck och såg landgången läggas ut, märkte han ett litet stycke ifrån sig det skära huvudet se upp emot den lilla staden med tindrande ögon. Hastigt rann frimodigheten på honom; han beslöt undvika alla de där farliga orden, jungfru, mamsell, och över huvud varje titel. Ett ord! sade han, och vände sig otvungen till henne: ett ord! vi går i land, kom! här på ångbåten är nu bråksamt, de skall langa in ved och ha annat krångel för sig. Nere i matsalongen är det också ruskigt: det är obehagligt att äta där för hm jag vet ett mycket hyggligt och bra ställe här uppe i Strängnäs. Frukost tycker jag skulle kunna smaka nu efter en så lång fasta? Hon lät honom utan omständigheter ta sig under armen, gick över landgången, slöt sig nära till honom på den äventyrliga bron; och nu stod de i Strängnäs.
•AiifescIagsFnllmägtigo fr§n Gottland, Co»trad Larsson och Eric Detlofsson, hafva uti ett till Hederv. BondeStåndet ingifvet Me» moria 1 anfört: att, sedan, efter en i orten gående fornsägn, Gottlands allmoge, genom ett Högstsalig Drottning Christinas bref till Landshöfdingen derstädes, blifvit pa den grund ålaggd att bygga och underhålla Sjöbroar och Lastage-Bryggor, vid da omisring hela ön spridde Landthamnar och inloppsställen, att sådane förnämligast begagnades af de derintill boende hemmansegare vid inlastning af deras egna producter, dem de sjelfva med egne farkoster utfördej så har, ehuru, genom de Borgerskapet sedermera förundte Privilegier, Gottlands allmoges seglationsrättighet blifvit inställd på utrikes orter, och utförseln af producter från Landthamnarne till dessa orter, samt Bihang till RiksSt. Piot. 1323, Q:de Sami. N;r 26. ^02 Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanden. för <let mesta äfven till de inom riket vai rande städer, nn mera bestrides ensamt af Wisby stads handlande, som derstädes antingen sig nedsatt eller underhålla agenter och hafva ordentligen inrättade Magaziner, samt jemväl egna öppna salubodar, berörde Byggnadsoch Underhållsskyldighet likväl allt intill närvarande tid kommit att förblifva ett allmogens åliggande, hvartill, utan känd anledning, under en påföljande tid, äfven kommit förbindelsen för allmogen att uppföra och underhålla Strandridareboställen, hvilkas inrättande förmodats hafva stått i sammanhang med den fordna Landt» tulls uppbörden och afsett beredande af bostäder åt dem, som varit uppdragne att uppbära afgifterna för varor, som till försäljning i hatnnarne utbjödos, men de der mi endast gagnas af de för Sjötullsbevakningert förordnade Uppsyningsman. Conrad Larsson och Erik
Hofrätten har behagat infordra mitt utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, vid granskningen af _ 224 — Kongl. Hofrättens expensmedels-räkningar för åren 1850 och 1851 framställde anmärkning derom, att till inköp af silke för verkets behof icke mindre än 249 Rdr 16 sk. det förra och 182 Rdr det sednare revisionsåret blifvit utgifna, hvilket synts Revisorerne ej vittna om en god hushållning med expensmedlen inom nämnde embetsverk, helst vid jemförelse med Kongl. Svea Hofrätt, der behofvet af silke måste vara ungefär enahanda, det befinnes, att derstädes utgiften härför uppgått år 1850 till 52 Rdr och år 1851 till 36 Rdr. Till följd deraf, har jag, som aldrig ägt omedelbar befattning med Kongl. Hofrättens silke, af samtlige vederbörande sökt inhemta erforderliga upplysningar i ämnet, och får på grund deraf vördsamt afgifva detta yttrande. Hushållningen med Kongl. Hofrättens silke har hittills tillgått på det sätt, att, sedan priset vid entrepenadauktion blifvit bestämdt, entreprenören, i mån af reqvisition, aflemnat, och uppvägt silket till Amanuensen, som derefter till Vaktmästaren antingen genast eller, om partiet varit större, elter hand utlemnat detsamma, för att i Kongl. Hofrättens förmak af vaktbetjeningen dels användas till inbindning af Kongl. Hofrättens bref, domar, utslag och resolutioner och dels tillhandahållas dem af Kongl. Hofrättens tjenstemän, som sjelfve velat besöija inbindningen af utgående expeditioner.
Dikets ^tsnller mecl sli KonAl. >ätl oell VnnesL Ellse välbevZZen. ^toekbolms 8lott lien 5 Keptember 1844.. 0 8 D ^ L. ^:o 44.1 21 ^/-o/rksnon! «/ p^otooo//o^ o/ve^ t/'<vr,/en ^ /rö/Zs^ tn/o> //o?rr d/o/./ ^onn//A6/r r 8to^-/rLZer t! 8toe<i,/,o//,rL 8/oZ^ c/en o 8e^vteoröe/- /^./. nrvnrnn rl b r Kans Rxeellenoe, .lustitE 8lsts-Asini'8t«rtt, Iken' ksrikeiiv 6l^//sn/nra/, Duns jtlxeellenee, Ktnts-^Linistern lör Utrikes frendelin, iiieir jt'rii,erre //rve^ 8tnts-p:ulen r /dc/noVNs^ Urikerre 8Zne/ von Ao/^e/n> Mnnt/re^ Rrilrerre pe^von^, knorre /Voec/en/a/^, 8ö//ve/^co//-e^ ^'rilierre O/Z/enZvoM^ .Iust!ti:e-!l,ulen: //ockman ^ Orelve 6. »8/iov/'v. Duns Kxeellenee Rerr .instilire 8tnts-AIi>ii8t6rn nnmölte i uiulsrlloniAketr Pörslnotill KLcliA proposition till Rikets 8tnnller, nnKoeiule korAenörs rott :UI. elter nnstnlöt utmntninAslörsök, onvön,!o li^snttniiiA; livnrölver LköAste
hvarom serskildt förordnande komme att meddelas; dock att i de fall, då räntor och tionde af utarrenderade egendomar, enligt nu gällande kontrakter, utöfver arrendeafgifterna erläggas, debitering deraf enligt serskilda förteckningar verkställes; om hvilket sednare stadgande Kammar-kollegium jemväl borde, till egen och vederbörandes underdåniga efterrättelse, förständigas. Vidkommande dernäst frågan om indragning till statsverket, emot derifrån utgående ersättning af indelda räntor och tionde, så kunde det, i Departements-chefens tanke, icke bestridas, hvad som äfven blifvit af Rikets Ständer vid serskilda tillfällen och sednast vid sistförflutne riksdag erkändt, att det sedan äldre tider begagnade sätt att till embetsoch tjenstemäns aflönande eller vissa inrättningars underhåll m. m. anvisa kronans räntor att af vederbörande sjelfve uppbäras, icke allenast i betydligare mån invecklar räkenskaperne _, utan ock, under tillämpning af nu gällande stadganden angående sättet för grundskatternes utgörande, vore för räntegifvaren serskildt betungande, enär det berodde af indelnings-innehafvaren att, genom begagnande af den uppsägningsrätt, staten numera för sin del frånträdt, tvinga den förre, eller ränlegifvaren, att antingen forsla persedlarne flere mil, eller ock, för undgående af alla de olägenheter, som dels äro en följd af dylik forsel-skyldighet, dels kunna uppkomma genom strängbet i fråga om persedlarnes beskaffenhet och deraf föranledda tvister, för rantorne erlägga en i möjligaste måtto uppdrifven lösen; hvarförutan förekommer att indelningshafvaren äfven å sin sida egde flere anledningar till missbelåtenhet derigenom, att dess ränteoch tionde-anslag icke utfölle förr, än flere månader efter utgången af det år, för hvilket de voro beräknade och att lefvereringen deraf ofta kunde, vid bristande tillgång hos den skattskyldige, än längre fördröjas eller alldeles uteblifva m. m. — Om det alltså vore ovedersäg - Kongl. Majus Nåd.
Ståndet, som underkände så väl Utskottets vägrande tillstyrkan af de 478 Fröt. Uldr. d. 11 Äng. 1840. R:dr utöfver hittills varande anslag, hvilka Kongl. Maj:t äskat till tjenslemäns och lärares löner samt emeriti-löner och anskaffande af materiel, som det skäl, hvilket derför blifvit hemtadt af dels ny-, dels tillbyggnaden af Academiens local, beviljade ifrågavarande 4,000 R:dr att å stat uppföras och alt utgå från den tid, då denna Slals-reglering vidtager 4:o Kongl. Bibliothekct. Öfverflyttningen till denna Titel gillades. Godkände Ståndet hvad Utskottet föreslagit att anslaget till böckers inköp för året må till 5,000 R:dr förhöjas. Ätvenledes godkändes afstyrkandet af tjenstemanna-personalens tillökande med en Vice Bibliothekarie. I anledning af hvad Utskottet tillstyrkt, rörande arfvoden till extra biträden för upprättandet af fullständiga cataloger och Bibliothekets, i öfverensstämmelse dermed, ordnande till alla delar, godkände Ståndet förslaget, men skiljde sig så lill vida från Utskottet, att Ståndet biföll, det må, utan afkortning i det för böckers inköp bestämda årliga anslaget, 1,000 R:dr årligen utgå intill nästa Riksdag, att af Kongl. Majit disponeras till arfvoden åt extra biträden vid Kongl. Bibliotheket. Den af Kongl. Maj:t föreslagna, af Utskottet tillstyrkta löne-förliöjningen 600 R:dr för de båda Bibliolheks-Amanuenserna beviljades. Äfvenledes beviljades äflöningen för ytterligare en Vaktmästare 200 R:dr och beklädnadshjelp 66 R:dr 32 sk., eller tillsammans 266 R:dr 32 sk. Hvad Utskottet om nuvarande Vaktmästares efterträdares löne-förmoner tillstjukt, bifölls.
— Ga wi längre tillbaka sä wisa sig dessa Nationaldrag annu synbarare » och en UUänning skulle knappasi tro, att XIH efterlemnade Undersåtare, som under desi Spira lidit sä mycket, med ömhetens ljufwa tärar begrcro denne adle och olycklige Konung Ingen anledning ar att tro, det desie tankesätt hoS Nationen afsmalnat. Ännu mindre att icke Riksens Sländck lifligen kanna hwad de aro Fäderneslandet ffyldige. Lrn wi owaldigtgransta alla de handel» ser hwilka likasom förenat sig att göra ett project till Conscription, Utsi, isning eller förstärkande af Armeen, förhatligt, (ty namnet förändrar icke laken) stall det blifwa lätt attsvrklarahwarfvre allmänna opinionen warit deremot, och hwarföre alla dylike försök mött sa starkt motståndEfter de rysliga missöden, som öfwergätt landets ungdom» kärnan af Nationen, under namn af Landtwam, och nied beskrifning hwaraf jag ej will ät. rkalla tankan pä förflutna sorgliga dagar; medan de fä öfwerblifne Landtwärnificr återkomma och med wänlig vfwcrdrift förstora sine öswerständna olyckor, i sjelfwa werket tillräckliga för att kunna wäcka den mest räftwisa och billiga harm; och dä det af utlagor och bekymmer pressade Folket knappast hunnit hämta andan för att under en mild Spira hoppas pä lyckligare kommande tider; yrkas att Nationens Rkprcsen-' tanter stola för alltid ätaga sig en skyldighet, som till sin grund har sa mycken likhet med dm Nationen nyss warit pätwingad, och hwaraf följderna, som häftigast wisa sina blodande spär. Emedlertid hafwa Riksens Ständer, oaktadt RikctSi utblottade belägenhet, bewiljat alla medel till krigets fortsättan de, som kunde anses nödwändige, för att bereda en efterlängtad fred och gifwa freds-nrgociationerne mer styrka.