Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departement beslutade åtgärder, likasom i förvaltningen af dithörande årliga anslag, känner jag mig skyldig att genast möta Herr Friherrens Anförande med de upplysningar i ämnet, hvilka utan tvifvel skola underlätta det gransknings-arbete Stats-Utskottet får sig uppdragit, och derjemte, i hvad möjligt är, äfven dessförinnan undanrödja elier åtminstone mildra dp förhastade omdömen öf - Den 29 December f. m. ver KrigsCollegii liushållningssätt, hvilka af Friherrens obestyrkta uppgifter framkallas, Uti Friherrens anförande uppgifven, att årliga anslaget för Armeens Tross, Utredning och Beklädnad utgjordt 319,000 R;dr B:co, den Yärfvade oell Indelta Armeen under detta anslag icke inbegripem Då man undantager den Yärfvade och Indelta Armeen, känner jag ej tillvaron af någon så kallad Armé i Sverige, om Friherren icke så vill benämna BeväringsManskapet, hvars årligen exercerande styrka högst kan uppskattas till 12,000 man; men som detta är föga troligt, kan jag ock icke rätt fatta meningen med det gjorde undantaget. Hvarifrån Friherren hemtat zifFerbeloppet af 319,000 Riksdaler Banco, är mig obekant; och jag har förgäfves sökt alt detsamma någorstädes tillrättafinna; men af ett utaf mig uppgjort förslag (Litt, A,) som under sina hnfvudtitlar specifikt upptager de summor som genom Kongl. Maj:s Nådiga Stater blifvit till Utrednings-Departementet anvisade, utredes, att anslagen på det hela utgjort: År 1824 Tillsammans
Sm bets» ocf) ^jcnftemän tillifa t>af» ma infomft för befattning meb enjfilD mans egenDom, bör Denna infomft, wiD bewillntngS beräfnanDe, tcfe fatnmanjlås meD Den OrDinarie eller Sptra OrDinarte 2ön, (>an af ©taten erhåller, utan jfall f>an Då för fin privata tjenft efter ofroannämnDc grunD ferjfilDt taperaS. 3>e iorD» eller £lwarn»cgare, font fjclfwe brufa jorDcn eller fföta qwarnen, och fåleDeS tcfe hafva f)oS ftg anjtällDe bättare eller Mjölnare, ff ola ifrån Den, för Rättare eller Mjölnare jtaDgaDe, bevillning vara befriaDe, 3i SX:Dt kammarjungfrur odj kammartjenare, lifa meD Dem t ©täDerne. kamererare od) Secreterare, grälfc*, t gpra Claier: görfta Claren ... 3D:Dr 40 SlnDra Dito — 30 SreDje Dito — 20 gjerDe Dito — 15 kocfar, lifa meD Dem i ©täDerne. kronojtffrrtero, famt flere Dpltfa SägenE>eterS innehafvare, hvilfa enDaft et» lägga räntan efter iorDebof, betala Sretto procent Deraf efter marfegång. $öra Dofta lägenheter unDer femmanets jfattläggning och hafaä få» leDeS ingått i Def? värDe, äro De från Denna afgift befriaDe. krdgare odj krägerffor m. fl., fe krögare m. fl. i ©täDerne, §. 17. llotfar och HoteDrångar på SanDet, i gent ©after görfta Claren SlnDra Dito §reDje
Riddcrffapet och Adelns widtagne anstalt, att ibland sig utse en Fullmägtig, beslöt nu Borgare - Ständct, gtt i förening dermed äfwen för sin del genom dest wanlige Electorcr, denne dag utnämna en Ledamot, som ä Ständcts wägnar ofwannämndc förrättning bi» tvistar; hwilket genom Utdrag af Protocollet skulle de respcctive Med-Ständen wbrdsamt och wänligcn till» kännagifwas. Oe tuxrs, kix krotocollcr. lst. petertorp Samt Utdrag af Protocollet, häller hos Bonde» Ständet den 1 September 1809. S. V. Efter upläsande af Högloft. Ridder, skåpetoch AdelnS Protocoll af denna dag, innehäl» lande Ridderskapets och Adelns bcflut att wälja ett Ombud» som wid upteckningen af för detta Konun, gknr c>o Den i September. gens egendom är tillstädes, beflöt Bonde-Ständet, att äfwen för betz del i ett lika beslut sig förena, och an« mvdade nu sina Electorer, att denna dag klockan ^ till s eftermiddagen sammanträda, för akt walet af dest Ombud wid deilia förrättning wcrkställa; hwarom de öfrige respectivc Skänden wördsamk och wänligen skulle genom ProtocollS - Utdrag underrättas, ve suprs. krotocolio. L. L. Irä^Lräk. Herr Grefwe n och Land t-Marskalken. Som nu alla Ständer» instämt i Ridderskapcts och Adelns beslut, rörande utwäljande af Ombud att dfwcrwara uptcckningen af för ketta Konungens ägendom, torde Riddcrffapet och Adeln tilläta, att deh Electorer samlas i eftermiddag kl. 5 för åtgöra sitt wal, hwarefter Ridderskapct och Adeln klockan 4 till 6 torde behaga sammanträda, förakt updryta wallistan. Samtycktes.
BIHANG TILL SMtMTILIKBIE PROTOKOLL VID Lagtima ftilisrtagen i Stockholm Åreei 1859 weli 1860. FJ£BUE SAMLIMGEN. 1 S/a(s-U/skotlel8 Memorial S-.o 1. J\':o t. Ank. till ISxp.-Utsk. ilen 1 Xov. 1859, kl. 1 e. ni. Memorial. Stats—Utskottet, som denna dag fått. emottaga Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har, enär. jemlikt 27 § Riksdags-Ordningen, Riksdagens början räknas från den dag, llögstberörda Nådiga Proposition allemnas, skolat sådant i nämnde afseende anmäla: blifvande härjemte ett exemplar af densamma hvarje Itiks—ständ tillstäldt saint Expeditions-Utskotlet anmodadt all skyndsamt gå i författning om tryckningen af nämnde Proposition med tillhörande bilagor. Stockholm den 1 November 1859. På Ridderskapet och Adelns På Preste-Ståndets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar Carl Åkerhielm. Th. Annerstedt. På Borgare-Slåndets På Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar j. F, Or Sd. C. Rasmusson. Bruno Johanison. hlh. lill R. St. 4 Sami 1 Afil. 1 Höft. Stals-Ufskoltels Memorial N:o 2. J¥:o 2» Alik. till Exp. Memorial, angående tillökning af Utskottets tjenstemannapersonal.
Utgående från den princip, att lagstiftningen icke kan, i afseende på formen, begå något större misstag, än då den meddelar föreskrifter, hvilka i tillämpningen befinnas overkställbara och således uppmana till öfverträdelser, vågar jag vördsamt föreslå sådan förändring i vår nuvarande Rättegångsordning, rörande domares skyldighet att, vid s. k. extra förrättningar, icke afresa från förrättningsstället förr, än alla begärda exemplar af protocoli och utslag blifvit till parterna utlemnade, att det i alla mål, som blifvit till syn på stället utställda och framför allt i alla ägodelningsmål, hvilkas vigt och vidlyftighet isynnerhet sådant påkalla, må bero af domstolen att, sedan målet blifvit till slut utfördt, bestämma, huruvida utslag genast kan meddelas, eller om för utslagets afkunnande och expeditionens utlemnande annan dag, inom viss tid af t. ex. högst en månad, bör utsättas, från hvilken dag fatalier för ändrings sökande i sådant fall skola beräknas. Jag tror att en ömsesidig fördel för såväl parter som domare härigenom skulle beredas, och anhåller om remiss till LagUtsk., under förbehåll att framdeles få närmare utveckla motiverna för denna motion. 2:0 Man är numera temligen ense om den sats, att ju mindre Staten lägger sig uti och söker mästra de företag, som T) e n i M a r s e. m. som egentligen tillhöra den enskilda om tankan, desto bättre sörjer han för dessa företags framgång; ju mindre man styrer i de flesta oeconomiska angelägenheter, desto bättre styrer man. Likasom den moraliska inbildningen går bast, då hon sker af egen kraft och i fullkomlig frihet, utan impulser och försök att peka för menniskan, huru hon bör tänka och studera, likaså går den oeconomiska utvecklingen ojemnförligt bäst, om hon får framgå af egen kraft och utan mästrande. Det enda, som Staten måste göra, är, i förra fallet, att bereda tillfällen tili undervisning, i det sednare att bereda communicationsmedel.
Hvad oss äldre vidkommer är det minnen som återlifvas, och jag vågar ytterligare tänka, att mången dam, som sitter på nuvarande kongl. dramatiska teatern, och aldrig kastat sin blick på porträttet upp öfver ridåhvalfvet, nu skall göra det och dervid kanske egna en minuts minne åt honom, hvars bild det föreställer. Emellertid låg Lindebergs vackra tempeldröm allt jemt i dimman. Och de inhemska skaldekrafter, i bunden eller obunden form, hvilka fått löfte på att en gång kämpa sina strider och fira sina segrar i det nya templet, de måste allt jemt vänta på bättre tider, ty Lindebergs ansökningar om kungl. tillstånd att få grundlägga en enskild teater mötte ständigt afslag. Och huru många af dem, hvilka skrefvo i förhoppning att bli hörda från scenen, kunde få upp sina stycken? Det fans blott kungl. operan och den lilla teatern på kungl. Djurgården. Lindebergs högtänkta och trägna verksamhet för att bereda frihet åt denna konstart, som han ansåg så märkligt bildande och förädlande i dess renhet, var derför värd att han deråt offrade så mycken kraft. Man erinre sig huru många talenter för scenen som uppstått sedan friheten att bilda flere hem åt sånggudinnorna blifvit tillkämpad. Det var sjelfva orättvisan deri, att dramatiska konsten skulle stå allenast under kungligt hägn, som upprörde hans frisinne, och ökade begäret att visa det en seger måste vinnas. Naturligtvis kunde han ej vara nog blind att icke inse, att den blifvande friheten i denna stora och vigtiga sedlighetsfråga skulle komma att missbrukas, så att den sköna konsten ofta finge bära en mycket oskön mask. Men det finnes ingenting som icke kan missbrukas, och föga skulle bli uträttadt för goda ändamål, om den, som ville utföra dem, återhölles af den tanken, att de voro underkastade en vanlig mensklig ordning. Det var redan så tidigt som 1808 (Lindeberg var född 1789 i Stockholm) som denne sedan så outtröttlige skriftställare i alla slags ämnen inlemnade till svenska akademien sitt första vittra försök, ett poem, kalladt »Friheten», hvilket sattes främst bland de obelönade.
Bygger man på denna grundsats, skall man kanske få lof att stadga, att vid försäljning af lösören en viss tid, t. ex. 30 dagar, måste förflyta, innan egendomen kan återföras till gäldenär, med rättighet för den som lemnar densamma tillbaka, att derpå hafva rättsanspråk. Skulle den, som säljer sin egendom, föra den ifrån sig och vara densamma beröfvad 30 dagars tid, tror jag icke att något bedrägeri skulle ske, utan att afhandlingen derom vore riktig och ärlig. En sådan föreskrift hindrar icke att egendomen ändå kan legas och utlånas till säljaren, på dens ansvar, som är ägare, och hvilken kan tillse, att den person, till hvilken egendomen leges eller lånas, icke är på obestånd. Om den, som ingår en afhandling om köp af en annans lösegendom, vet, att den person, med hvilken afhandlas, icke äger någon annan skuld, så kan han tryggt afsluta köpet, utan alt något dervid äfventyra. Ar förhållandet åter, att den som säljer, har andra fordringsägare, som kunna alla hafva sins emellan lika rättmätiga anspråk till egendomen, så torde det vara klart, att afhandlingen är till förfång för de öfrige borgenärerne, och att densamma icke bör af lagen hägnas. Detta sker likväl sådan som författningen nu är, och det är just denna kränkning af andras rätt, som föranledt de många klagomål, som blifvit väckta. Jag tillstyrker för min del äterremiss, på det att LagUtsk. måtte taga denna fråga i närmare öfvervägande. Frih. Raab, Adam Christ-.: Sällan hafva Ständerne i något förslag till lagstiftning mera misslyckats än i det till ifrågavar. författning. Det är R. o. Ad. bekant, hvad äfven Hr Stråle mera detaljeradt omförmält, att redan för längre lid tillbaka inritade sig missbruket att gynna en eller annan borgenär på andras bekostnad, dymedelst att gäldenär försålde sin lösegendom till en af creditorerne, hvarigenom vid utmätningslillfället ingenting fans till betäckande af de öfriges kraf.
Hr Cederschjöld: I aniedn. af den anmärkn. Hr von Troil gjort emot mitt yttrande, skall jag utbedja mig att få litet närmare utveckla min mening. Det är icke i sådana fall, som gälla 107 §:n Reg.Ftn, deri jag ansett ansvarigheten blifva betydligt förminskad, utan isynnerhet i fråga om sådana tillstyrkanden af öfverträdelse!' af grundlagen, som skola åtalas inför Riksrätt, deri jag anser den constitutionella ansvarigheten blifva så godt som tillintetgjord, när Konungens rådgifvare hafva tillfälle att återgå till annat embete. Då man nemi. besinnar, att de kunna tillstyrka Konungen att göra det värsta som finnes, såsom alt fördjupa Riket i skuld genom upptagande af lån, alt till bruk och nyttjande bortskänka Kronans domäner, alt till skrot och korn förändra myntet, att rubba hela indelningsverket, m. m., blott med äfventyr af tjenstens förlust, utan att ens, derjemte förklaras ovärdige att brukas i andra tjenster; så vill jag hemställa hvad säkerhet kunde uppkomma, om Konungens rådgifvare tillika hade andra tjenster, från hvilka de icke utan särskild ransakning och dom kunde skiljas, då de af Riksrätten förklarades skyldige? Detta var min mening och ingalunda alt någon menlig inskränkning i ansvarigheten skulle äga rum i de fall, då Ständerne blott uttala deras opinion enl. 107 §:n, helst jag alltför väl vet, att denna opinion är så föränderlig, att i de fall, då i dag ropas: korsfäst! korsfäst! torde en annan gång ropas: Hosianna! Hr von Hartmansdorff:
Si jag har dig ändå, jag har dig, min svalhöna, mitt smöröga, och du är inte bergtagen, du är inte såld åt den lede fienden! Så de kunnat ljuga på dig, det illgärdsfolket! När jag fick höra det af smeden, som var till Helsingestaden att köpa järn och träffade Simon Berg vid tullbryggan, sa' jag till Thomas: tvi mig, Thomas, sa' jag, det står jag aldrig ut med att höra sådant träffeligt tal om min flicka. Jag tager Tommu med mig och far till Helsingeland, här går en skuta i morgon dit med torsk och skall taga tegel från Lydikens bruk till barlast på hemresan. Si så hittade jag dig som ett aspfjun för vinden! Är du inte min egenhändiga lintott, som jag skall spinna det finaste garn af? Är du inte min nattmara, otäcking du, som inte gifvit mig någon fred nu i femton veckor, sedan jag lät lista dig från mig? Och dig skulle jag lämna i Helsingland, landrymmerska, som flaxar från mor din med ... jaså, där är gudfar! Goder dag, Lydiken, jag såg eder inte strax. Bry han sig inte om mitt enfaldiga tal, nog vet jag han varit gifmilder som nyjäst öl. Barnet är ju klädt som en majstång. Sådan väf i den kjolen! Trolle mig, den är inte af Kaskas får, det är tyskull, det där. Och tröja med knappar! Riktiga kängor med remmar och herrfolks strumpor, halsduk och hufva! Fattiga knyte, hvar skall du få sådant på Kaskas? För si nu tar jag henne, Lydiken, som katten tog trastungen, det blir intet kraklamente om den saken. Dordej fortfor under en ström af ord och känslor att nypa den bestörta flickan i alla fållar och veck. Hon ville äfven se linnet, det gick ej af för mindre, det måste framdragas under halsduken. Därefter följde granskning af föremålets person, hvilket skedde handgripligt därmed, att flickan togs i båda axlarna och uppställdes till mönstring. Så! Jaså! Litet vuxit och litet magrat. Inbilla mig inte, barn, att du svultit hos gudfar!
BancoUtskottets Memorial, VI 1. s 3, 4> lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, ix s 20, af Adeln, IX s 36. — af dito, om den 1822 förrättade; BancoUtskoUets Utlåtande, Yl 1. s 714 — 718, återrem. af BorgareStåndet, ix s 121, Lif. af PresteStåndet, IX s 129. — Berättelse om år 1820 anstäld, öfver de under ComteerceCollegium stående fonder , II s 148 —■ 161. Utlåtande öfver Revisorernas anmärkningar, II s 178 — 184 , remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s ii4o. •—• Dito om år 1822 anstäld etc., II s 545 •— 571. Utskottens Utlåtande, 1Y 4* s 548-— 58o, bif. af PresteStåndet, IX s p85, af BondeStåndet, IX s 988, återrem. till en del och bif. till en del af BorgareStåndet, ix s 1001, bif. af Adeln, IX s 1006. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 275, 276, bif. af BorgareStåndet, ix s n4p» Underd. StatsUtskottets Utlåtande öfver den anstälda Revisionen, IV 4- s 65g —665, bif. af PrésteStåndet, IX s 1024, af BondeStåndet, IX s 1042, af BorgareStåndet, IX s io58. — angående tiden till nästa, af Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken, IV 5. s 668, Lif. af BorgareStåndet, IX 3. s i3, af BondeStåndet, IX 3. s 21, af Adeln, IX 3. s 24, af Prés teStåndet, IX 3. s 44* Underd.
R. 247. — för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-Diskont-verket samt Lånekontoren i orterne, angående förslag till. —• för Banko-Utskottet vid nästa riksdag. IX. B. 394. A. 398. — för Länsmän, angående utfärdande deraf. III. B. 150. A. 217. V. B. 351. A. 482. Inteckning till säkerhet för fattigvården, angående uprättande af ett lagförslag om. II. 345. III. 74. R. 87. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 27. — i fast egendom, om ändring i vissa delar af Kongl. Jonsson G. M. i Bistockskulla, dess ansökning om eftergift af diskontlån. Se Eftergift. Jord, angående afsöndring af, från f. d. Löjtnants-bostället vid Westgötha Dahls Regemente Stommen N:o 1, till utvidgning af Jerns församlings kyrkogård inom Elfsborgs Län. II. R. 215. IV. B. 504. V. A. 98. E. 223. Jorda-Balken, angående sådan ändring af 5 kap. 1 §. i, samt Kongl. Förordningen den 29 Juli 1812, hvarigenom rätt till bördslösen af i stad försåld fast egendom uphör. II. R. 334. Se vidare Lag-Utskottets Betänkande N:o 40. Isberg C. D. Landskanslist i Gottlands Län, angående rättighet för honom att efter afskedstagandel få åtnjuta pension på allmänna indragnings-staten. II. R. 215. Se vidare Stats-Utskottets Betänkande N:o 90. Judar. Se Mosaiske Trosbekännare. Juris-Candidaler, angående deras förträdesrält till befordran. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 82. Jurisdiktion, om uphäfvande af den Akademiska.
Fabrik blef förstörd, med ett lånebidrag af Staten till ett belopp af 200,000 R:dr skyndesamt blef åter upbygd, och att platserne efter de vid 1826 års brand förstörde mindre Fabriker ännu äro obebyggde, samt torde blifva det, intill dess lån erhålles, bevisar ingenting af hvad Herr Friherren velat bevisa; men deremot att denne Stads Innevånare, hufvudsakeligen egnade åt Fabriks och Slöjders bedrifvande, äro nitiske och i sine loflige yrken skicklige medborgare, som böra för en hvar tjena såsom uppmuntrande exempel å den inhemska näringsflitens lyckliga verkningar, så länge den under fri täflan Inom landet ej alldeles förqväfves genom lurendregares och tullförsnillares medtäflan. Herr Friherre Åkerhjelm bar nämnt, att antalet af beslag årligen ökat sig under loppet af de sista fyra åren. Jag är långt ifrån att bestrida, det ju ett sådant förhållande verkligen ägt rum ifrån och med aflidne Presidenten Friherre Skjöldebrands inträde i Tullstyrelsen; ja det är säkerligen ej för mycket sagdt, om man yttrar att med Friherre Skjöldebrands ut - 132 Den 23 Februari! e. m. näraning till Chef för denna administration en ny epok börjat i Svenska Tullverkets annaler; en omständighet som också, vare detta, anmärkt i förbigående, tyckes hänvisa derpå, att det ej är ifrån den ena gången efter den andra förändrade organisationer och författningar, som hjelpen måste helt och hållet sökas, utan att en sådan måste komma ifrån en ändrad personal, samt att äfven med tillämpning till Tullverket, ej mindre än inom andra Styrelsegrenar, den enkla sanningen gäller, att icke allt beror på Lagarnes och Författningarnes beskaffenhet, utan att lika mycket, ja, att det mesta ankommer på de personers ”nit, skicklighet och drift,” som skola •verkställa författningarne och hålla hand öfver deras efterlefnad.
Från Valloflige Bougare-Ståndet. S, J). Föredrogos å nyo Consiitztiions-Vtskottets Memorial: N:o 3r, med förslag till elt Gruudlags-stadgande, om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid ; och N:o 32, med förslag till Grundlags-bestämmelser, angående Urtima Riksdagar och dessas göromål; Dessa tvänne Memorial blefvo, på grund af Herrar fVijks, Ekermans och Hallings anmärkningar, hvilka Ståndet förklarade för dess gemensamma tankar, återremitterade. Fröt.
Uti memorial, som blifvit af Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad t, har Riksdagsfullmägligen Johan Peter Jansson från Stockholms Län omförmält, huruledes från längre tid tillbaka innehafvarne af s4 mantal i Frötuna och Rådmansö socknar inom nämnde Län varit i ål - StatiTJiskotlcts Uilåunrie JV. o a43. *3 utande af elen rättigheten, alt, jemte utgörandet lill Rådmansö Kungsgård af sine dagsverken, få lösa hemmanens årliga ränta, hvilken Kongl, Maj:t och Kronan immediate behållen är, med penningar, efter ett visst pris, af circa i i Rdr g sk. 4 rst,. af hvarje helt mantal, utan någon förvandling efter markegång; hvilken rättighet skall uppkommit under den tid då Rådmansö Kungsgård var frälse säteri och egdes af enskild person, som med hem mannens innehafvare ingått Contraet om vissa stad geräntor, dock med det förbehåll, att, som större delen af desse hemman då voro purt frälse och allenast någre lå fi äise-skalle, de tillika borde utgöra körslor och dagsverken, hvilka, sedan Rådmansö biet’ en Kongl. Maj:ts och Kronans egendom, lära utgjorts för alla hemmanen med 56 ökeoch ii2 dr ängesamt i förhållande dertill för ett mantal med a i f 3 ökeoch 4 2X* drängedagsverke!), förutan dagsverkena i Jordeboks och Mantalsränta!); men som desse hemman i allmänhet äro af svag beskaffenhet, med inskränt areal, ringa utsäde, knapp skogsLiilgång och en för det mesta stenbunden jordmon samt ett i betydlig nion allt mer och mer aftagande fiske, och det för deras innehafvare varit högst kännbart, att, allsedan år 1822, utan att få tillgodonjuta förenämnde lindring, erlägga hemmansräntorne efter årlig markegång; så och enär förhöjningen, enligt
Ii,sn sk^ikvet 8er8lcilclt ^ttrsncle, till ^on^l. iVlsj:t inlcommit, livsrekter 8t^rel8en kor Allmänna VsAoell V:>tten-l>^Anscler, uti slkorclrsclt utlstsncle ak clen ^pril innevsrsncle är, ekter krsm8tsllninA sk körllällsnclet meck llvsrje 1inA8-1sA8 snclel oell tunAS sk ikräASvsrancle vsZllällninF, jemte arlida Ico8tnsclen clerkör, 8iA i unclerclämAllet ^ttrst: stt vsA-snlsMninAen, enligt llvscl sk llsncllin^srne äclsFslscle8, inom Äo/cr /^o/i^crnöe,^ I^sn meclkört n^tts, krsmjst lsncletd 08I1NA oell llekollisncle; stt cle vsgllällnin«8-8!i^1cliA6 reclsn 28 i liera ur fullgjort riem dera i luFU ordninA tilldela I väFllVFFnacl; oell utt inFU sä förundrucle förllällunden tillkommit, ull. slukn tor ulä»Funilet förlo rst sin oiltiAliet.; men uti. det likväl ieke kunde keslridus, utt underlläliet uf »lenna väF, som i ullmänllet FenomFur otielloililu, oläniliFu oell sia tleru mils gfständ krun de vä» lia!!ni nFS-s!<v!>! i^es llemvist l-eläFnu trakter, medfört ett n^tt oell tr^ekunde onos, liviiket komme utt kori furu, intilldess n^u luNFS v8»en u^^lirntnu liemmun oell luFenlieter kruma i väFliällninFen deltuAu; utt inom 6e/?eöo/A§ väFen till den del, som, onder numn ul'l)ul väFen, sträeker siA f>än Fronsén uf Dalln ne till ^Vovnu, nellder moter Fuin mul väF krän Otvunäker, vore, susom eonimunieution emellun Dalarne oell IdelsiNFlund, n^tti» oell sannolikt komine utt ullt ineru ileFUFNus, i följd livurak dess underlläll, som redun i lleru ur vurit siä iklltu IdnFsla» indeludt, Dorde, såsom