Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I natt drömde jag att kongl. sektern och jag träffades. »Ni har ej skrifvit derföre, att ni ansåg skizzen ännu sämre än de andra två?» – »Ja.» – Drömmen slår nog in. Då svar uteblef, sökte sig hennes otålighet aflopp i ännu ett bref (den 5:te Dec.): H. herr kongl. sekter! Om ni har sagt mig att min skizz icke är värd ett ord af er eller ett ögonkast af någon; om ni sagt att ni icke eger någon tid att kasta bort på dem som, famlande i mörkret, dock känna en oemotståndlig trängtan efter ljus; om ni sagt mig farväl – ett farväl för alltid men dock vänligt – jag hade då känt sorg öfver att vara qvarsittare i lifvets skola, jag som också törstar efter kunskaper – men jag skulle från min mörka vrå med beundran blickat ut på de lycklige, hvars bana bär uppåt, hvars sträfvan anses berömvärd och jag skulle gladt mig åt att med mina tankar få följa de goda, de ädle, de rena som – älskande ljuset som jag sjelf – kunna värma stelnade hjertan och höja menniskornas tankar öfver det hvardagliga, det falska, det lumpna. Ni är afundsvärd, herr k. s., ty till och med er tystnad är vältalig; ingen kan bättre än jag vittna derom, jag som känt mig tyngd ned till jorden af föraktet i densamma. Jag dåre, som trodde att den som stod högt med medlidande men utan högmod kunde se ned på den ringa! Jag dåre, som satte sträfvandet framföre resultatet. Då den snillrike skalden bemötte mig med välvilja och öfverseende, då kände jag mig ödmjuk och full af vördnadsfull bäfvan, men då han med kall öfverlägsenhet ser ned på min ringhet, då han derföre att jag ej eger ett snille som glänser, glömmer att jag eger ett hjerta som lider, då är det slut med min bäfvan och jag fruktar er icke längre.
Med förbiseende af de högre läroverkens kostsamma utrustning för detta ändamål, som så ofullständigt uppnås (ofta får hela den lärarestyrka, hvarmed de begge öfversta klasserna äro försedda, sysselsätta sig med en eller ett par stycken realister) hehöfver blott antydas den befarade bristen på lämplige civile (äfven militäre) embetsman i en framtid som icke torde vara särdeles aflägsen. Den studentexamen som förr skulle genomgås af dem, som ämnade egna sig åt den öivila tjenstemannabanan (eller bli officerare), var nemligen ett vida lättare prof än den nu i dess ställe stadgade dimissionsexamen från elementarläroverken. Var det högst få ynglingar, som på den tiden ville underkasta sig att genomgå ett offentligt läroverk, utan sökte man i allmänhet att genom någon väl rutinerad privatlärare få sig på möjligast korta tid bibringadt det för student-examens genomgående erforderliga kunskapsmåttet; så har man skäl att befara, det hädanefter denna lefnadsbaua kominer att af få eller inga beträdas, på hvilken man endast genom en så trång port kan inkomma. Ty fordringarne äro betydligt drygare nu än de förr voro. För att blifva godkänd i den nu afskaffade student-examen fordrades t. ex. i lefvande språk endast att kunna explicera lättare Tyska och Franska författare samt någon kännedom af språkläran; nu fordras äfven Engelska språket och färdighet i tvänne af dessa språkens skriftliga behandling: — i mathematik godkändes man på 6 böcker Euclides och två grader algebra; nu fordras ytterligare stereometri, läran om progressioner och logarithmer, analytiska expressioners konstruktion, plan trigonometri och mekanik: i naturvetenskap godkändes den som något öfvat sig i Florans begagnande och någorlunda kunde redogöra för Sundevalls lärobok i zoologien; nu fordras att hafva insamlat 500 växtarter, att känna de naturliga växtfamiljerna, fysik, kemi och mineralogi.
Ridderskapet och Adeln väckt, till delta Utskott remitterad motion, har Herr af Grubbens, Nils Wilhelm, föreslagit, att, då det redan finnes stadgadt, att i Sverige ingen utrikes examinerad och promoverad Medicin® Doctor eller med kunskaps-betyg försedd Chirurg, egde rättighet att läkarekonsten utöfva, med mindre han inför Rikets Medicinal-Styrelse undergått förhör, dervid hans kunskaper och skicklighet blifvit godkände, Medicinal-Slyrelsen likväl öppet lemnadt alt derifrån frikalla dem, sorn, genom förvärfvad ryktbarhet göra sig af undantag förtjente; men, oagtadt ett sådant stadgande, det skall blifvit tillåtet att utbyta förhöret inför Kongl. Sundhels-Collegium emot en gradual-disputalions ventilering vid ett af Rikets Universitet, hvilket ej vore ledande till det dermed åsyftade ändamålet, eller utrönandet af en sådan Läkares skicklighet, Rikets Höglofl. Stander måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om ett orubbadt och oförändradt qvarblifvande vid det, som, på sätt förenämndt är, i författningar redan blifvit föreskrifvet. Utskottet får, i anledning häraf, fästa uppmärksamheten A 8 §. i Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Kongl. Sundhets-Collegium af den 6 December i8ii), hvilken är al följande lydelse: "'Enär utrikes examinerade och promoverade Doctores Medici, eller med kunskaps-betyg försedde Chirurgi söka rättighet att la i Riket utöfva läkarekonsten, anställer Collegium med dem förhör, hvarvid Medico-Chirurgiska Institutets Professorer tillkallas; och skola sådane Medici eller Chirurgi, då deras kunskaper och skicklighet varda godkände, hos Collegium aflägga TroHuldhetsoch Praclici-ed samt blifva Collegii tillydande medlemmar. Dock må Collegium vara tillåtet att ifrån förenämnde förhör frikalla dem, hvilkas förvärfvade ryktbarhet gör dem af undantag förtjente/’ >Bih, till R. St.
2161 — IVlunic ak kiosenLiiöici, polian, IurisAdjunct. N.o Till Lag, Utskottet. Zig Friherre ak borrlin, gökan, Landshöfdinge, Commendeur af Nordstjcrne-Orden. 121 Herr kijerra, holtan ^6ain, Landshöfd. 1948 — von Ln^estöm, fullmägtig Grefwe l^nvenNjsiin, Ousrak, General-Adjutant, ^ Ofwersie, Kammarherre. Riddare af Sw. Orden. 1702 — lörnediaä, clari, Häradshöfdinge. N.o Till Expeditions - Utskottet: 103 Grefwe Ltröinkeiti, Hans Cecilio, Kammarherre, Lagman. 291 Herr De Oeer-, fullmägtig Herr OMenram, clari ^.6oik, Kammar-Junkare. 2172 — Dorioks, fullmägtig Herr 8oiiane2, Onsrak, Expeditions - Secreterare. Herr Saron och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Herr LiikversoKöicZ, lVils, Landshöfding, anmält sig wara hindrad att mottaga det honom genom Herrar Electorerneö wal wi - sade förtroende. W.da Den 4 Augusti. Widare under detta kionum anmältes af. sägelser af följande Herrar: Friherre kosse, Oaill kttiilttllo, Friherre von 8ob>vorjri, XVerner OolUob, Herr O-rlkeiin O) IIensodö16, kori)Herrguss, kr)'NlUe, HerrIngolotL, Lsrl.
— N:o 156. i anledning af väckta motioner om Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af jernvägsmateriel: B. IX. 165. 366: X. 4, A. 4; E. XI. 3- — N:o 157. i anledning af Rikets Ständers år 1859 församlade Revisorers berättelse angående samma år verkställd granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857: B. IX. 165, 366; X. 4, A. 4; E. XI. 3, U. 144, 252, A. 252. — N:o 158- i anledning af väckt motion, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch under hålls-kostnaden för Statens jernvägar: B. — N:o 160. i anledniug af gjorda framställningar angående stats anslag, låne-understöd eller ränte-garanti för föreslagna jeruvägsanläggningar, äfvensom i anledning af väckt fråga om inlösen för Statens räkning af den aktie-bolaget för jernväg mellau Köping och Hult tillhörande jernbana från Örebro till Arboga: B. IX. 232, 283: X. 24, Å. 41, 42, 52, 56, 58; U. XI. 180, 182, 227, A. 228, E. 354. — N:o 161. i anledning af väckte motioner angående tillåtelse för aktie-bolaget för jernväg mellan Köping och Hult att återbekomma återstoden al de till säkerhet för jernvägs-anläggningens fullbordande i Stats-Kontoret deponerade medel: B. IX. 232, 284 343, A. 343: E. XI. 3. — N:o 162. i auledning af väckt motion om pension på Allmänna Indragnings-Staten åt enkan efter förre Lands-Sekreteraren i Gottlands Län, L.
Stackars Blenda – hade hon ej förut haft svindel, så fick hon det nu, då hon, efter att hafva öppnat lådan, började röra i den uppsjö af eleganta saker, som den innehöll. När hon kastade omkring sig en mjuk, med pelsverk fodrad kachimirskappa, storskrattade hon som en toka; men då en hatt af perlgrått atlas med en likaledes perlgrå plym uppdykade ur asken, var icke annat att göra än att sätta sig och storgråta, ty alltsammans kunde omöjligt vara annat än en dröm. Lyckligtvis fans hela herrligheten i behåll, då dagen grydde. Denna juldagsmorgon, den sällaste i hennes unga lif, var den första på hvilken hon var sysselsatt att räkna julklappar, ett arbete, hvaruti fru Emerentia – som ej heller blifvit lottlös – under stormande förtjusning deltog, allt under det hon med varlighet profvade och i tankarna värderade klädningstyger, shalar, shaletter och en mängd för våra fruntimmer fullkomligt ovanliga, nästan obegripliga toalett-artiklar Vid middagstiden liknade hela rummet en bazar; och Blenda sjelf – springande från det ena till det andra – var just sysselsatt att för femtonde gången pröfva den förtjusande hatten, då hennes riddare af mamma sjelf insläpptes. ”Ah, det var alldeles förträffligt, min lilla kusin, att jag finner er icke blott frisk och blomstrande, utan äfven resfärdig!” ”Hur så då?” ”Jo, emedan vädret är gynnsamt och vi helt oförmodadt fått oss ett präktigt slädföre, har doktorn gifvit mig tillåtelse att å sina vägnar förklara det en utfart skulle göra mycket godt.” ”En utfart?” utbrast Blenda. ”Nå, jag visste väl att jag ännu ett par dagar skulle fortfara att lefva i tusen och en natt!” ”Hvad menar ni dermed?” ”Jag skall svara er med en annan fråga: huru tycker ni om kusin Patriks smak?” – hon gjorde en rörelse med handen, och denna rörelse innefattade en presentation af all hennes grannlåt. ”Jag måste öppet säga er”, tillade hon, ”att hvem som helst hädanefter får mycket svårt att uttränga honom ur min ynnest.”
Uti Kongl, kungörelsen den 6 April 1810, angående förändringar och jemkningar i riks-slåndens privilegier, stadgades om bevillnings erläggande jemväl af utsockne frälsehemmanen, och i bevillnings-förordningen den 28 i samma månad förnyade Rikets Ständer deras i 1800 års bevillningsförordning förut gifna ofvannämnda stadgande.” ”Vid 1809 och 1810 årens riksmöten förekom fråga om krigsmaktens nödvändiga förökande, och Rikets Ständer öfverlemnade, uti underdånig skrifvelse af den 28 April sistnämnde år, såsom svar å Kongl. Majds, den 31 förutgångne Mars, aflåtna nådiga skrifvelse, Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Ulskotiets, den 10 April, i ämnet afgifna betänkande, innehållande, att all oroterad jord, af hvad namn den vara måtte, mililär-boslällen allenast undantagne, skulle extra roteras lill presterande af manskap i krigstid, hvilken rotering verkställdes enligt Kongl, instructionen den 5 Februari 1811 och i följd hvaraf de Halländska utsockne frälse-hemmanen samma år till extra rotering indelades.” ”När hemmanen blefvo extra roterade, befriades de från erläggande af utskrifningspenningar, hvilka dittills i Halland erlagts af allmogen å skattekronooch utsockne frälsehemman med 2 daler silfvermynt (32 sk. broo) för hvarje ulskrifningsgill person, och den inkomst, som dymedelst från Skåne och Halland påräknades Lill ett belopp af 15,000 rdr årligen, uteslöts ur 1812 års riks-stat.” "Emedlertid hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 10 Augusti 1812, anhållit, att den verkställda extra voteringen måtte varda å nyo öfversedd och der den skulle finnas ojemn, i förhållande lill gam - Kongl. Moj:ts Nåd. Proposition, N:o 29.
St. finna, att det är förnuftigare att bygga fardiga dessa fästningar och fartyg med kraft och på en gång, än att dertill anslå en stickstyfver om året, så att de ruttna ner, innan de kunna blifva färdiga. En klok hushållning bjuder, att man skall akta sig för dessa faus frais, som ligga i ställningars och instrumenters borlruttnande under lång arbetstid. Dylika kostnader måste nödvändigt uppkomma, då man ej kan skalfa sig capitaler på en gång för att drifva arbetet med fart, utan knogar med några hundra tusen r:dr då och några hundra tusen r:dr då, i följd hvaraf man, efter att under 3o å 4-0 år hafva utgifvit en stickstyfver 0111 året, ändå icke är färdig. Då skyller man på Styrelsen och dålig förvaltning; men hvilken förvaltning som helst kan icke hjelpa, då hushållssystemet i sin grund är falskt. Frih. Boye har pekat på en tid, sorn inträffade för ^ sekel tillbaka. Jag tillhör den nation, som då blef ett offer för ett system af samma art som det, man nu vill fortsätta. Ilade denna nation ägt de fästningar och krigsförråd, som för landet behöfdes, så hade folket villigt stridt till sista man och framdeles såsom dittills utgjort ett bålverk för Sverige; men man hushållade och knogade med de små summor, som voro behöfliga, så att försvarsverket aldrig kom till stånd. Vill man göra så nu, så får man skörda samma olägenheter; jag hoppas dock, att erfarenheten skall visa oss en bättre väg. Jag hörer således icke till dem, som ifra för skuldsystemet för skuldens skull, utan derföre att det är bättre att sköta sina affärer såsom en klok man, än såsom en racklare, hvilken lånar än här och än der och slutligen förlorar hela sin credit. Man har sagt, att i56 Den 6 Augusti f. m. det är ett vinglerisystem aLt utställa obligationer på 100 och åtnöja sig med hvad man mot dessa obligationer kan erhålla.
Ständers pröfning fär Constilntions Utskotter härjämte wördsammeljgen öfwer» lämna den af Detsamma äskade, Dest Egna utarber» ning till en Tryckfrihets. Lag. Ämnec är wisterkigen ej nytt. Utskottet hac haft att rädsraga äldre Författningar detsamma rörande ^ och äfweN ägt mycken ledning af dct akerrcmites rade Förslaget och hermid i Riks.Skänden gjorde An» märkningar. Icke destntindre haswa Trycksrihets-Las gars skiljaktiga upsiällning, deras wäl kända sörändek» liga öden och en deraf upkonimande sorgfällighet, att pä sanna grunder för sak och wärkslällighet, beseda waraktigheten af en sa mycken magt päliggaNde författning, uptagjt UtfföttetS hela ömtknka» 52 Den I December. För hwar och en som i minnet aterkallar jämförelsen emellan den hastigare och »välgörande utweckling uplysningen bibringat i ämnen af alla stag esler TryckcrikonstenS upräckt, och förra tiders långsamt framskridande odling, lärer upfinningens wärde icke wa» ra något twifwelsmäl underkastadt. Snillets och den djupa forsknings andans lifgiswande kraft har det egna i sin natur att wilja meddelas, »plysa, gagna och förbättra. Den har med begärlighet och framgång begagnat denna öpnadc genwäg, akt upfylla en hög bestämmelse, och de för tankens frihet i sörwäg lagde hinder haswa ej förmatt att quäswa utan endast att för någon tid tillbakahalla och fördröja desi wälgöran» de werkningar. Desse hinder moro ej man orsak. De hade ock mägtiga Anhängare. Regenter haswa ej warit sällsynte, hwilkas un, der medelmåttan inskränkte och ej fällan sörwända grundsattser, om Styrelsens sanna föremal, ej förmätt Uthärda den uplyste och wälsinnade granskarens öfwer, lägöna blick.
I händelse af bifall till denna min framställning torde äfven R. H. St. böra hos K. M. i und. anhålla: att, så fort ske kan, nådig kungör, härom måtte utfärdas, på det varurequirenter i tid må blifva underrättade om nämnde förändring uti stadgandena för creditupplaget under innevar. år. Om remiss till vederbörligt Utsk. anhålles vördsammast. Hvarefter Gr. von Fersen muntligen fortfor: Detta är det enda, som efter min tanka behöfves, för att förvissa staten att för såväl år i836 som de påföljande åren komma i åtnjutande af tullintraderna till det belopp, XJtsk. beräknat. Hvad åter angår år i835 och den brist, som man för innevar. år trott skola uppkomma i följd deraf, att statsutgifterna efter nya statsregleringen börja med detta år, då deremot de nya inkomsterna ej vidtaga förrän med år i836, så torde, för utredningen häraf, en skärskådning af Riksg.- contrs ställning vara af nöden. Man finner då följande förhållande: R. St. hafva för Biksg.cont:s årliga behof afsatt eller anslagit, hvilket äfven j Utsk:s calcul är upptaget, . 1,200,000. Utgifterna är o: 1:0 Verkets aflöningar. 67,000. 2:0 Ränta oclv amortissement i Banken 264,000. 3:o Ränta till II. M. Konungen 200,000. 4:o Räntor för K. Den G April f. ra. Vidare följande utgifter, hvilka, såsom på en gång betalbara, böra genom lån anskaffas, nemi.: a) Lån af allmänheten 2,000,000. b) Bankens fordran för förskott vid liqviden med f. d. K.
Bortgick med modren den 16 Okt. 1860. 14 Emilia Mathilda H —n 1833 i Gefle. 1854 straffad för Usta resan stöld. Har undergått 2 ars tukthus lör bristande försvar oell sedeslöshet; har födt oäkta barn. Inkom den 29 Ok 1.1860 Fick tjenst, lemnadc den, sägande sig återvända till hemorten. 15 Inga C—(.lotter 1816 i Jönköpings län. liar varit 10 år pä Norrköpings spinnhus och försörjningshus samt sist arbetat vid Haga. d. 29 Okt. 1860 inkom från Haga. Bortgick utan lojf d. 16 Nov. 1860; mindre vetande och benägen löi’ dryckenskap. 16 Sofia Carolina L —n 1825 i Gryt ©.Nyköpings län. straffad för 3:dje resan stöld 1856. Försvarslös insatt på korrektionshuset. d. 12 Nov.. 1860 från försörjningshuset pä Kungsholmen. Flyttad d. 14 Febr. 1861; lättfärdig. 17 Brita Christina O—dotter Huddunge o. Vesterås län. straffad för Usta resan stöld. Kom 1858 till Bethesda, derifrån d. 20 April 1859 till Magdalenahemmet. Fick tjenst d. 2 Maj 1859. 652 Motioner kos Ridderslcapet och Adeln 1862. (Bilagor.) X c g B o "1 Namn : Födelseår och ort: Föregående lefnadsförhåltanden: Ankommen från .■ Anmärkning: Tjenade med goda vitsord på flei a ställen. Befriades derföre från pol i sup psigten. den 2 Nov, 1860. Återgick till hemorten d. 26 Nov. 1860 18 Walborg Gustafva R — g 1824. Stockholm, Maria församling. f. d. Fabriksarbeterska; vanvårdad, utan hemvist och arbete; trasig och sjuk. d. 30 Nov. 1860 hittord af modren, sorn är fattighushjon. Utgick d. 9 Juli 1861 i tjenst.
Af den K. propos:n upplyses, att rättegrs-balken, ”såsom ägande, genom den härunder innefattade rättegången i brottmål, närmaste samband med den nya strafflagen och dertill hörande frågor, nu hufvudsakligen vore under arbete”. Enligt mitt sätt att se saken, hade lagberedningen, efter det den slutat förslaget till strafflag, genast bordt sysselsätta sig med utarbetande af en rälteg:sordn. åtminstone i brottmål, så att ett förslag derutinnan kunnat vid denna riksd. i sammanhang med kriminallagförslaget lill R. St. öfverlemnas. Dä nu så icke skett, anser jag arbetet icke hafva bedrifvits med den urskillning, som man kunnat vänta sig. Då vid 1841 års riksd. II. St. nedsatte en lagberedning för att granska det arbete förra lagcomitéen aflemnat, förväntade R. St. att berörde granskning innan 1844 års slut skulle vara fullbordad. Vi hafva nu 1848 och af den K. propos:n kan man sluta, alt arbetet icke blir färdigt förr än emot slutet af det år då nästa riksdag börjar. Således 6 år utöfver den tid, R. St. ansägo dertill erfordras. Hos hvem felet ligger, tillhör icke mig att bedöma. Man har yttrat, att om detta arbete icke ägde någon annan förtjenst, hade det åtminstone den, att vara grundadt pä rätts-filosofiska grundsatser. För min del tror jag, att ett lands lagstiftning icke bör vara grundad på några idéer; åtminstone bör den icke rätta sig efter s. k. rationella, utan hufvudsakligen på nationella idéer. Jag tror att de förslag, som hittills i denna väg blifvit framställda, sakna den sistl)ä mnde egenskapen, att vara nationella, och deremot öfverflöda af Den 2 Februari f. m. 263 rationella idéer. Att fordra det R. St. skola betala 300,000 r:dr och derutöfver, för att framkalla arbeten, som möjligen i vetenskapligt hänseende kunna vara förtjenstfulla, men i praktiskt afseende ej hafva mycket värde, torde vara för mycket begärdt.
Kyrkan — skri / ver doktor Cordier i det tal som han uppläste vid den ifrågavarande kongressen i Edinburgh 1512 — kyrkan eger bestånd i sina heliga, d. v. s. i prelater och biskopar, hmlka äro och kallas heliga, derför att de befinna sig i apostlarnes ställe. Men då hvarken påfven eller någon annan kan frälsas utanför kyrkan, så måste ett allmänt kyrkomöte, som representerar sjelfva kyrka / n, ega en högre värdighet än så väl påfven som hvarje annan kyrkans medlem. Att kyrkomötet står öfver påfven, framgår vidare deraf, att när två personer tvista om den påfliga stolen, så tillkommer det ett allmänt kyrkomöte att af göra frågan. Och hvadskall man säga om påfv ens ofelbarhet, då dm kanoniska • lagen förutsätter att han kan begå misstag, att han kan anklagas och straffas af ett allmänt kyrkomöte! Ja, det kan ju gå ända derhän att påfven — om han begår alltför förargelseväckande handlingar — blir dömd såsom djefvUlen; men huru skulle detta vara möjligt, om kyrkomötet, som ensamt eger rättighet att döma honom, ej stode öfver påfven? Påfven kan fela, men ett allmänt kyrkomöte kan icke fela. Och kyrkomötet är icke endast i tillfälle att gifva påfven varningar och bestraffningar. Bet kan äfven, om så visar sig nödvändigt, af sätta påfven. Ty Kristus, men icke påfven är kyrkans hufvud. Enligt Mathei evangelium talade vår herre Kristus till apostlarnej då de voro f örsamlade såsom representanter för hans kyrka, och sade: “ Si, jag vill vara när eder till dess tiden är fullbordad. “ Dessa ord är o icke sagda ensamt till Petrus, utan till alla apostlarne. Kyrkan kan icke misstaga sig, hvilket ej kan sägas om påfven, ty såsom menniska kan han misstaga sig och synda, hvilket äfven flere påfvar hafva gjort, såsom påfven Marcéllinus, som offrade åt afgudarne, och åtskilliga andra, hvilka på grund af kätteri eller förargelseväckande beteende blifvit af satta från sin apostoliska makt och myndighet.
Med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, lade Ståndet förevarande Memorial till handlingarne; N:o 103, i anledning af vackt motion, angående transito-handel emellan Sverige och Norrige, bifölls; N:o 105, i anledning af väckt motion om ändring i 12 punkten af Instruktionen för Postmästare af den 16 Februari 1707, bifölls. Prot.-Utdrag den 1 Juli 1854. 279 Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 159, angående extra anslag till föremål, tillhörande Finans-departementets handläggning. Första punkten, första yttrandet, angående ett anslag af 83,000 R:dr b:ko till Nockeby-bros ombyggnad, återremitterades, och Utlåtandet, N:o 159, blef i öfrigt bifallet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160, angående extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastikdepartementets handläggning. Första punkten och den bifogade tabellen lades till handlingarne, sextonde och tjugondeförsta punkterna återremitterades, och i öfriga delar bifölls Utlåtandet N:o 160. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 5, i anledning af väckta frågor om förändring eller, förklaring af gällande stadganden, angående skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och härads-fängelse. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades vice Talmannen Herr Brincks, med anledning af 56 § Riksdagsordningen, väckta motion, angående pension af Statens medel till aflidne Professoren och Riddaren Johan Gustaf Sandbergs enka och barn. S. D.