Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Utsk:ts Utlåt, heter det, i redogörelsen för min motion: »beträffande den föreställningen, att en förändring i förevide fall kunde blifva ett förspel till jordräntornas borttagande, yttrar motionären, det qvarnräntorna vore af en helt annan beskaffenhet och bestämdes efter olika grunder», och i sjelfva motionen säger jag, rörande de betänkligheter, som möjligen kunde möta för räntornas borttagande: »deribland är icke den minst, som en del anhängare af vår nuv:de jordbeskattning hysa, i det de föreställa sig, att förändring i förev:de fall kunde blifva ett förspel till jordräntornas borttagande. Men jag ber dem besinna, att qvarnräntorna äro af helt annan beskaffenhet; att de bestämmas efter alldeles olika grunder.» Jag tror det vara temligen tydligt, att jag sagt, att beskattningen af jord och af qvarnar ske efter olika grunder. Vidare har af en talare anmärkts, att statsverkets förlust vore betydlig. Jag har icke i min motion sagt att statsverket skulle få fullständig ersättning; men jag ber dock att få erinra om de särskilda omständigheter, som i denna fråga förekomma. Det är nemi. obestridligt, att de nuv:de qvarnräntorna årligen minskas, till följe af de föreskrifter, som i nyare tider blifvit gifne. Genom friheten att få räntan afskrifven har en väg blifvit öppnad, som icke sällan begagnas. Det tillgår sålunda, att en qvarn-egare, som behöfver ombygga sin qvarn, och för sådant ändamål rifver densamma, hos Konungens Beflnde begär att få sin ränta afskrifven, hvilket då icke kan vägras. Sedermera begär han få bygga en ny qvarn, och det kan icke heller nekas, om han vet rätt begagna de medel, han har i sin hand. Att få ett mäldlag, möter ingen svårighet; eller han behöfver blott säga: »jag vill till försäljning af mjöl afverka så och så stort spannmålsbelopp;» och sedan han fått tillåtelse att anlägga sin qvarn, beror det, snart sagdt, på honom sjelf att få hvad skatt han vill. Det finnes icke å kronans sida någon utväg att hindra så beskaffad åtgärd.
Directionens alla öfverläggningar öfvervara samt va - blifvit tillgjordt, och huru don blifvit afslutad samt vid hvarje års slut till RiddarhusDirection, häröfver med Berättels# inkomma. 28 §■ Fiscalen åligger bevaka, att uti alla befattningar, som till RiddarhusDirection höra, må förfaras enligt utlärdade Reglementenf Instructioner , Författningar och Testamenten samt Ridderska pets och Adelns beslut, och att till rättelse inför Directionen anmäla, hvad han finner deremot stridande: att Cassornes rätt och säkerhet yrka och utföra: att Directionens alla öfverläggningar samt Cassomes inventerande öfvervara, och är plig - Den 19 Juli i e. nu ra vid Cassornas inventerande närvarande och är pligtig afgifva sitt yttrande i^mål af hvad natur sorn' hälst, om någon af Directionen det fordrar; honom lämnas fri tillgång när han det åstundar till alla tillåtne Handlingar , Böcker och Redogörelser. tig afgifva sitt yttrande i alla de mål, Dire-, ction det fordrar* Honom lämnas fri tillgång till alla Handlingar, Böcker och Redogörelser, som till upplysning i dess tjenst nödige äro. 31 $• Skulle, under påstående Riksdag, RiddarhusFiscalen vara hindrad af Sjukdom eller andra laga förfall, att i Ridderskapets och Adelns sammankomster tillstädes vara, och sin syssla förrätta, är det Landtmarskalkens rättighet att efter förefallande behof en annan i Fiscalens stal-, le förordna. 29 §•
Under anförande, hurusom sednare tiders ökade anspråk på omsorgsfull vård om sjuka och deras behandling på allmänna sjukhus, kuranstalter och läns-lazaretter i flere orter medfört större utgifter vid dessa inrättningar, än som motsvarade den åtagna kurhus-afgiften, hvars höjande sjmtes betänkligt, då densamma drabbade äfven de fattigaste personer, men fullt skäl vore för handen att tillse, det de förmögnare inom samhället i detta afseende finge vidkännas större kostnader än de fattigare, på sätt i de flesta andra samhälls-inrättningar egde rum, har herr Friherre Palmstjerna i sin förenämnda motion föreslagit, att uti Rikets Ständers beslut om enahanda afgilts fortfarande utgörande måtte införas en puukt af följande lydelse: ”mot den stad - Bevillningi-ZJtskottets Betankandej N:o 8. 5 ”gade årliga kurhus-afgiften erhåller hvar och en medellös, sorn' på kurhus ”eller motsvarande anstalt blir intagen, derstädes kostnadsfritt underhåll och ”vård. Fastighetsegare och andra förmögnare, som intagas, skola derjemte erlägga den betalning, som af länets för kurhus-angelägenheterna valda kom”mitterade bestämmes.”
For islåndsältandet af hamnen vid Carlshamn 30,000: — „ för befordrande af quaibyggnaden och upprensning af hamnen vid Sölvitsborg 10,000: — „ för återuppförandet af de genom vattuflöde förstörda verkstäderna med tillhörande byggnader vid Con radsjorss bruk i Wermland 30,000: — Anslag till ersättning för sedermera aflidne Kapiten-Löjtnanten A. Gossehnans enskilda uppoffringar under en år 1Ö36 företagen resa till Södra Amerika •••••*•••••• •• 3,333* 16* „ för befrämjandet af slöjdexpositioner • 3,000: — „ för boskapsskötselns uppmuntran och befrämjande 70,000: — „ för inlösandet af de till Löfås silfververks drifvande upplåtna förläningar • 15,000: — „ till de för ön S:t Barthelemys förvaltning erfor derliga utgifter, som ej af inkomsterna å ön betäckas (förslagsvis beräknade för 3:ne år efter medelbeloppet af de under åren 1831—1843 afgångna remisser) 16,500: —• „ för den fattigvård> som Rikets Ständer ansett böra af Staten bekostas, 30,000: — „ till inköpande af ett Kapellpredikantsboställe in om norra delen af Undenäs socken i Skaraborgs Län 2,666:32. Lån För fullbordandet af den nya Stiftskyrkan i Hernösand 40,000: — Auslag för fulländandet af de återstående reparationsa* betena i grafchoren vid Wreta Klosters kyrka. 552: 32, „ till uppförande af byggnad för ett JSalional Mu~ sceum 150,000: — „ för utarbetandet och ordnandet af Kapiten B.
I afseende åter på Boställen, som åtfölja vissa Ämbeten och tjenster, iakttagas hvad der. om i i. §. 4. Mom. af denna Artikel stadgadt är. Utan denna Bevi llning efter egendomsvärdet, komtper nedannämnde förut erlagde utskylder-, såsom af grundskatts natur, att för Jordegare fortfara, nemligen: För Frälse-Edendomar Tio skillingar för hvarje Eusttjerist-Mark, efter ingifven och rigfig befunnen BusttjenstLängd och Jordebok i det Län, der Egendomen är belägen. Denna afgift upphör till hälften, då Rust* 681 BevillningsUtskotiets Betänkanden. ningen uppsattes och eger icke rum för de till Danviks-Hospitalet hörande Frälsehemman. De Frälsehemman, som icke utgöra ränta i Rusttjenst-persedlar, eller icke äro ■ i Rusttjensti, ängd en uppförde, anses vid Bevillningens be* räknande lika med andre närmast belägne Frälsehemman, med hvilka de kunna jemnföras ; men för utsockne Frälsehemman betalas: i Skåne Tre R:dr a 6 sk., i Blekingen Tre R:dr 16 sk. samt i Halland och Bohus Hän, Tre R:dr 11 sk ; allt efter helt mantal och i lika förhållande för mindre hemmansdelar. För Rå- och Rörssamt Insockne - Hemman, erlägges hälften emot det, som för Utsockne stadgadt är; hörande i händelse af Rustningens unprättande , ej mindre för Rå- och R örs-, än Insockne-Hermnan, samma afdrag ega rum, som för Frälsehemman är faststäldt: och iakttages föröfrigt att förestående afgifter, efter förmedladt hemmantal, beräknas. 4. Morn. För de Postoch ^Lotshemman, som äro frikallade från Rotering och Kronoskjuts, betalas särskildt efter hemmantalet, Två R:dr för hvarje helt Mantal, och i lika förhållande för mindre; men för dem, hvilka endast njuta frihet för Kronoskjuts, försvinner afgiften 5. Mom.
Till dess att stränderna blefvo öde, och alt blef mörkt. Han vände sig hastigt om och gick hemåt. Han kände sig lugnare, när han åter kom under de höga träden, som böjde sig öfver honom. Månen hade kommit fram igen, och för hans fötter darrade månskenets vexlande ljusa bilder. Nära Flustret mötte han Lars Johan, som med händerna i fickorna långsamt sträfvade nedåt promenaden. Grane grep fatt i detta möte som i ett nödankare. – God dag, Lars Johan, sade han. Hvart ska’ du gå? Lars Johan stannade och tog honom i hand. – Jag? Hvart jag ska’ gå? Just ingenstans. – Har du lust, så gå vi in på Flustret och äter smörgåsar med öl. Det kan väl altid bli råd för en half punsch efteråt. – N-ja-a. Lars Johan grubblade. – Det är så djäfla kallt, te sitta ute än. – Tycker du, det är kallt? Ja, då gå vi opp åt sta’n då. – N-ja-a. Lars Johan grubblade igen. – Det är så djäfla dyrt. – Ah, kom du. Jag har pengar. Lars Johan funderade igen. – Kan du låna mig en och tjugufem på en vecka? Lars Johan lånade altid precis, hvad han behöfde. – Ja, gudbevars. – Nå, då gick vi då. Och Lars Johan stretade med skinande uppsyn i väg uppåt Vestra Ågatan. Grane följde honom. När de kommo till Nybron, stannade de. – Om vi skulle gå in på Phœnix och äta en »busis» för femti öre, föreslog Lars Johan. »Busis» var förkortning af bus-sexa, och därmed menades, smör, ost, salt kött och sill och potatis, till hvilket lemnades bränvin och svagdricka. – Ja, kyss till då. Man åt under tystnad. Blott då och då frammumlade Lars Johan en mild svordom som tecken till sin belåtenhet. När han slutat, lade han servietten som en stor hopknycklad boll midt på bordet och petade sig med en afbruten tändsticka i tänderna. – Nu har man ändå, så det räcker till en cigarr och två toddar, sade han.
En verklig konstnär behöfver absolut nödvändigt, att borden skola stå och stänga frihet i fråga om tygernas färg, möblernas plaför tillträdet till soffan, eller att » symmetri » cering, valet af de dekorativa medel, som skola — med så vidt möjligt » pendanter » af allting korrigera brister i kompositionen och ge erfor— är den viktigaste af alla hänsyn. derligt ljus eller mörker i färgen, om han skall Allt detta är godt och väl. Men hvarför komponera ett rum, som gör godt i både ögon ser man då — när man dock har så mycket och sinne. Kan han därtill disponera öfver att göra vackert med — så sällan, så ytterst några riktigt ädla och stilfulla föremål för att sällan ett verkligen vackert rum? — Hvarför ge värdighet åt kompositionen, så dess bättre — när man kan ha så obegränsad frihet i nödfall kan han vara dem förutan. Det är det sä få af dessa moderna hvardagsrum, är icke enskildheterna, utan sammansättningen, som göra ett ledigt, behagfullt och inbjudande det är fråga om. intryck? Men just därför borde det väl falla af sig Det nutida » hemmets härd » är ju förmaket. själft, att man icke får ett tilltalande rum endast Och detta borde väl då vara så anordnadt, att genom att icke ha två stolar i rummet klädda blott man kom ditin, skulle familjemedlemmarne lika eller genom att dra alla möblerna fram på golfvet, göra rummet till en kuriositetsbod och fullklottra väggarna med allt upptänkligt skräp! Hvartill tjänar väl frihet i färgsammansättning, om vi blott fått lappighet, ej glädjande färgharmonier, i st. f. den gamla enformigheten, som dock hade enhet? I anordning, om vi blott fått » det snedas » konventionalism i stället för förut det rakas — med lika liten praktisk eller ästetisk hänsyn till belyauing, hemtrefnad och verkligt ledigt sällskapslif? I dekoration, när friheten genast urartar till en demagogi, där allt tycker sig godt nog att få en plats på väggen? Men felet ligger ändå icke hos de ästetiska lärdomarne, endast i det sätt hvarpå dessa missförståtts.
Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställde serskilda propos:r bifölls Utsk:s hemställan det måtte R. St. förklara alt K. M:s ifrågavar:de förslag ej kan bifallas, samt afslogs det förslag till författning i ämnet, hvarmed Utsk. inkommit. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda betänk. N:o 56, i anledn. af väckta motioner om dels indragning af Kämners-, Lagmansoch Riddaresyne-rätterna, dels ock förändring af vissa domstolars organisation. Då uppläsningen af detta betänk, börjades, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Au g.: Om alltsammans skall uppläsas, medtages allt för mycken tid, hvarföre och dä jag anser denna uppläsning icke nödvändig, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. om hennes underlåtande. Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf framställda propos. , förklarade R. o. Ad. ifrägavaride betänk:s uppläsning icke vara behöflig, hvaremot nu de vid detsamma fogade reservationer blefvo uppläste pä begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade: Åtskilliga ledamöter af LagUtsk., hvilka anse 4 instancer vara för mänga och följaktligen, rättegångsordningen i Sverige böra förkortas, hafva dock, hvad skäligt är, funnit, att förändringen icke kan verkställas utan nödiga förberedelser. LagUtsk. har likväl hvarken uppgifvit eller föreslagit dessa förberedelser, utan lemnat derhän, huruvida den förordade förändringen må kunna utföras eller ej. Enl. min åsigt, är det gifvet, att man är skyldig rättsökande parter någon ersättning för Lagmansrätternes upphörande, eller rättare sagdt, man är skyldig, att tillse det de erhålla andra instancen sig närmare än pä 100 mils afstånd, såsom förhållandet nu är med 316 Den 28 Juni e. m. dem, som bo i Norrbotten, under det Hofrätten är förlagd i Stockholm.
Med frångående af Hr von Hartmansdorffs först afgifne, sedermera af honom afstådda, men af mig upptagna förslag, hvilket efter min tanka ej så noggrant, som Frih. Palmstjernas, uttrycker hvad som bör härvid hufvudsakligen bemärkas, sluter jag mig alltså lill detta sistnämnda. Tillika torde få erinras, att då Hr Gunther fästat Den 22 Maj. 93 uppmärksamheten derpå, att man icke borde utestänga möjligheten för regeringen att åtminstone undantagsvis få använda någon del af summan till ransakningshäktet! pä landet, och detta just med afseende på det billiga tili alt åtminstone i vissman villfara BondeSt:s i ämnet uttryckta önskningar, dem man likväl icke helt och håltet kunnat bifalla; så lärer den väsendtligasle enighet inom det Hederv. Ståndets ledamöter röjt sig i afseende på anslagets belopp. Vill man således uppriktigt låta nämnde Stånds mening någon uppmärksamhet vederfaras, så torde det säkrast ske, om man medgifver den å BondeStts sida förnämligast yrkade nedsättning nli anslagssumman till 300,000 r:dr, hvilket jemväl inom R. o. Ad. blifvit föreslaget. På sätt jag för längre tid sedan haft äran förklara, och genom de sedermera limade händelserne måste anse dubbelt angeläget, vore det R. o. Ad. i sanning värdigt att i denna fråga sluta sig till denna åsigt. Ty man lärer väl icke kunna förneka att ju BondeSt. äger någon erfarenhet om skatternes tyngd ; hvadan del ock icke saknar befogenhet att bedöma huruvida landel må belastas med ytterligare skattebördor för sådane ändamål, hvilkas nödvändighet är lifligt bestridd. Må dessa anslag sålunda icke förhöjas utöfver hvad BondeSt. funnit böra utgöras. Om också samtlige länen hafva det anspråk att i sin ordning erhålla nya och förbättrade länshäkten, må det ske småningom och i mån af hvad Staten har råd alt derpå bekosta, men icke i vidsträcktare målto. De 300,000 r:dr, som vi medgifva, äro en vacker summa, oell räcka nog lill nästa riksdag.
Herr Grcfwen och Landt-Marskalken anmälte, att Riddarhus UtstoNek hade inlem - 990 Den 27 September. lemnat ett diplom för Regerings-Rädek Herr 6ul?gk Utgllerrlijerna, samt intygat alt han presterat alla pros k »n cl a, hwarföre Herr Länl, - Marskalken nu begärde Ridderskapct och Adelns tilständ, att han mätte fä introeluceiLS. Bifklls; och blef lälunda Adcliga Ätten tlsllenk^erlis^undcr N:o 2200 ä Riddarhuset introclucervch. Rlddcrstapet och Adeln ätffiljdes kl. H till 2. In 1I6em krotocolli ll. Silverstolpe. Onsdagen den 27 September. klenuin klockan ro förmiddagen. Fbredrogk ä npo Allniänna Beswärs - och Ekonomie - Utskottets, den ^9 September uplästa och pä bordet lagda Betänk nde, angäcndc Segelfartöpnande emellan Dennera och ^fteisjdn. Herr Vult von Steyern, Henrie Sebiellian, npläste ett sä lple.n^c: Ödmjukt Memorial! Att uvlyia, ö'wcr'pga och gagna h fira wisserligön wa-it föremålen för hiraijk e.glningSwäld Ledamot, som fran dessa Bänkar höjt sin löst. — Böjelsen - Den 27 September. 99» sen hoS mig att dela dessas ära, har hiktils warit bil» ligen tilbakahällen af mcdwetandet om oför fa ren het l de flesta wigtige ämnen här fbrewarit, och af Lfwcrtp» gelfe om skadeligheten af allmänna ärendens bedöm» mande, nian fullkomlig kännedom.
Konungen och H. K. Ö. Kronprinsen, i anledning af Smädeskrifter, besl. af Adelil, IX s 57, af PresteStåndet, IX s 60, af BorgareStåndet, IX s 64* Exped. Utsk, Förslag, X i S2i—24, återi em. af Adeln och BondeStåndet, IX s 66, gill. af Presteoch BorgareStån* den, iX s 68, Adelns Utlåtande öfver Förslaget X t S 24, PresteStåndels, X 1 s 24, Borgare* och BondeStåndens, X 1 S 25. ProtocollsUtdrag från PresteStåndet i artledn. af Kongl, Majits nådiga Svar, X i s 25. Kongl. Maj:ts nådiga Svar, Xis 26, 27. RiksdagsBeslutet, §. 2. — Lyckönsknings*, till H. K. H. Kronprinsessan, X 1 s i 36, 137. RiksdagsBeslutet, §. i, . öfver II. M. Drottningens återkomst till Sverige X 1 s 163. RiksdagsBeslutet, §. iAdvöcatFiskalen i Götha HofRätt, om åt, föreslagen Sportelersättning. — Se HofRätten öfver Skåne och Blekinge. Afbetalningar, om årliga capital*, på Ban - kens Fastighetslån. BancoUtsL Betänkande, VI s 3o, 3r, Bif. al' BorgareStåndet, IX s. 12 i, af PresteStåndet, IX s 129. Afkortningslängdernns, om, öfver KronoUtskylderne ingifvande till Härads-Rätterne. Motion, rem. till Bevillnings-Utskottet, II s 1271. Utskottets Betänkande, V r s 120, 121. Bif. af Adeln, IX s 3o3, af PresteStåndet, IX s 3o8, af BorgareStåndet, IX s f32.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att i slutet af ett denna dag inkommet häfte hade Slats-Utsk:t meddelat den rättelse uti Utsk:ts Utlåt. N:o 81, att de på sidan 27, raderna 33—35 uppifrån förekommande, i lull kolumn satta orden: »huruvida R. St:r ej må finna skäl att härå fästa K. M:s Nåd. uppmärksamhet, på det att vid afgörandet af detta vigtiga ärende dessa frågor må kunna tagas i betraktande» böra vara indragne. Härefter föredrogos så väl Stats-Utsk:ts d. 11 och 15 dennes på hordet lagde Utlåt. N:o 81, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel, som ock, i sammanhang dermed, jemlikt R. o. Ad:s den 18 och 21 sistl. Februari fattade beslut, icke allenast Sammansatta Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.- Utsk:ts den 14 och 18 sistl. Februari bordlagde Betänk. N:o 8, i ani. af väckta motioner om förändringar och indragningar i nuv:de båtsmanshållet, utan äfven samma Utsk:s den 18 och 21 i sistnämnde månad på hordet lagde Betänk. N:o 12, i ani. af väckta motioner, i fråga om åtskilliga till båtsmansbeklädnaden hörande persedlars anskaffande och underhåll genom statsverket. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Jemte det jag föreslår, att Stats-Utsk:ts anmälda Utlåt. N:o 81 måtte punktvis föredragas, får jag hemställa, att Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts uppskjutna Betänk. N:o 8, ang:de förändringar och indragningar i nuv:de båtsmanshållet, må till behandling företagas näst efter 3:dje punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt, samt i ordningen derefter hemälda Sammansatta Utsk:s Betänk.
Åar ined godt samvete påstå, att den, som genom mjölkning af annans ko tillegnar sig ett värde af ö sk. b:ko, blifver på ett med brottets beskaffenhet jemförligt sätt bestraffad, då han dömes till 3:nc månaders straffarbete, så har antingen jag alls icke förmåga att fatta hvad med rättvisa bör förstås eller också den värde Gr:n ett ganska rymligt samvete. Åtminstone strider ett sådant förfarande snörrätt emot mitt begrepp om grunderna för all brottmålslagstiftning. År 1734 och år 1773 kände man, lika väl som nu, skill - Den 12 Augusti e. m. 325- nadeu emellan spö- elke risstraffet och fängelse vid vatten och bröd; man kände, lila val sorn nu, att det är förenadt med större vanära att slita spö eller ris ä£f att undergå fängelse vid vatten och bröd. Med fullt medvetande derom, att man borde göra straffet, i jemförelse med brottet, så afskräckande som möjligt, stadgade man, att icke vattenoch brödstraffet, utan spöeller risstraffet skulle å slika förbrytare tillämpas, ehuru våra philantropiska lagstiftare vid 1840 års Riksdag lyckades att, till föga fromma för brollmålslagskipningen och för allmänna säkerheten i landet, tillvägabringa en sådan lagförändring, att större delen af de brott, hvilka förut voro belagda med afliktiv bestraffning, blefvo så qvalificerade, att vattenoch brödstraffet i st. skulle å dem tillämpas. Jag för min del skulle önska, att man återigen för vissa brott stadgade afliktiv bestraffning, hvilken jag för vissa slag af brott anser vara den enda lämpliga, men dä sådant icke torde låta sig göra, är det åtminstone bättre att bibehålla vattenoch brödstraffet jemte skamstraffet, än att på det af LagUtsk. föreslagna sätt tillskynda den brottslige en bestraffning, som hans brott, enl. min åsigt, icke förtjena!, samt Staten en i jemförelse med brottet oerhörd kostnad, hvarföre jag vidblifver mitt yrkande, att §:n måtte lill Utsk. återförvisas. Hr von Hartmansdorff: Gr.
Den 7 September f, m. hädanefter skola utgå genom Bevillning, det vill säga genom bidrag af hvarje skattskyldig medborgare, är det naturligt, att en nedsättning i priset skulle blifva en förmån endast för det ringa antal af krutconsutnenter, under det de öfrige fingo vidkännas samma utgifter för kruttillverkningen, men att deremot mindre inkomst af försäljningen skulle tillflyta Staten, och således minska den lindring, som för de skattskyldige genom denna försäljning varit afsedd, 3:o Att, då nästan ingen Inrikes handel drifves med krut j (emedan hvar och en, som förbrukar minst en Centner, har tillfälle att directe erhålla sitt behof från Statens Förråd) en nedsättning, ”till upp”muntran för handeln”, endast skulle komma eocporteuren till godo, och bereda honom pä andra medborgares bekostnad en obillig och orättvis vinst. För närvarande drifves i sjelfva verket ingen handel med krut inrikes, ty det är naturligt* att då hvar och en på förråden får köpa ända ned till en Centner, samt priset derjemte är bestämdt, så kan ingen finna sin räkning vid att handla med krut annorlunda än i minut. En ytterligare nedsättning under 26 R:dr, hvilket jag längre fram skall visa vara vida under hvad krutet verkligen är värd t, skulle således endast tjena att göra exporteurens eller hans köpares vinst ännu större, än den för närvarande är* då erfarenheten vi - Den 7 September f. m. 177 visat, att man utomlands kunnat erhålla ända till 4/i H;dr P:r Centner. 4:o Att, då Bergshan dteringen ensam årligen förbrukar omkring 2000 Centner_, men deremot alla öfriga Näringar tillsammans blott 1000j deri inberäknade 400 Centner Jagtkrutj en nedsättning i krutets pris hufvudsakligen och nästan uteslutande klefve förmånlig för Bruksägare och deras yrke , hvilket visserligen ej är den af Sveriges Näringar j som, behof ver det mästa understöd.