Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De har omtnlnde guldg r i i h a n ~ a hillla visserligen p&amp; I d a Loken igenom at.t fiirsvara sig mot indianer, men de iiro icke hlott tiq~pra utan ocksi niycket iidln miin alla dessa guldgriifrare, s i att ingen rli grymhet kan komina ifriiga, f r h deras sidn utan endast iiypen strid till eget fiimvar. Boken torde Iromma att mest; auslii 1-4-15 Qriga gossar. KnlIo St; lrlc, en bok fijr den iifieutyrsiilskande nngdomen af Kcwl Petel-sh. Pris 3 kr. Denna berattelses innehall iir i korthet f iiljimde. Tvi n nga svenskar, Karl von S., eller soin lians kamrater p4 grnnii af lians ovanliga kroppstyrlca kalla honom, Kulle St ark och Petter Nodig hefinna sig i tjiinstgoring p: °L svcnskn fnrtyget Ariaclne, soln itelm vBader frB11 eu viirlclso~nseglii~g. Pi grimcl; LF clBlig b e h a ~: ~ d h frBn g en hfverorcluads sida, besluta de att r y ~ ~. m dd a, feutyget kornmer till Oporto, och bli d8r nntagrie i tjgust pB ett nmerilcanslct fartyg, Philadelphia, destineradt till Batavia. Philadelphias Irnpten, Tom i bokens senare half$ Wilson och hails son Harry, son1 i.~pptr %der iiro ett par slrnrkar af iikta slag. ' I: incliska oceaaen pBtr5iffas ett vralr med en halfdod bes&amp;ttn.ing.
Om, vid den för utlåningen nu bestämda tid af nästa Riksdagsår, det skulle finnas, att Låne-Rörelsen icke medfört någon förlust, eller att förlusten derå icke per medium öfverstiger 3,000 R:dr Banco för året, må General-Assistance-Contoirets 686 6 t a t s-U t s k o 11 e t s Beta n k a n d en. LåneRörelse för Statens räkning lills vidare fortgå, hvaremot om årliga förlusten finnes utgöra mera än 3,ooo R:dr, Inrättningens bedrifvande för Statens räkning vid berörde tid bör npphöra, io:o Under den fortsätta Utlåningstiden böra försök göras, till befordrande deraf, att Inrättningen må öfvertagas af Stockholms Stad, eller af Enskilde Bolagsmän. ii:o De Riksgälds-Contoiret tillhörige Hus och Inventarier, sorn förut varit åt General-Assistance - Contoiret upplåtne må få i io år hyresfritt begagnas af den Inrättning, sorn skulle komma att träda i General-Assislance-Contoirets ställe, endast med skyldighet för vederbörande att ansvara för de fastigheterue åtföljande Onera, samt för Husens och Invenlariernes tillbörliga underhåll och vård, 12:0 Till den blifvande Låne-Inrättningens disposition afsätles uti RiksgäldsContoiret ett Creditiv å i5o,ooo R:dr B:co, med rättighet för bolaget att deraf lyfta större eller mindre tiel, men med skyldighet att för det disponerade beloppet er - S ta t s~U ts kottets Betänkande!). 687 lägga Ränta efter 3 för foolde räknad, saint att i öfrigt derföre ställa sådan borgen, som af Herrar Fullmäktige i Iliksgälds-Coiitoirct pröfvas nöjaktig. 13:o För alt gifva kraft och verkställighet ät livad i 10 po nelen är föreslaget, böra Riksens Hög loll ige Ständer nu hos Kongl. Majit 1 underdånighet anhålla, att Kongl.
Det är således med fulla skäl man kan säga, att Bertha Tammelin utfört en god lifsgärning, då hon i den dramatiska och musikaliska konsten höjt och rensat vårt modersmål, oeh såväl enskildt som offentligt har man skyndat att gifva henne ett fullt och odeladt erkännande. Literis et artibus, som pryder hennes bröst, tilldelade henne konung Oskar redan den 1 december 1885. Sedan 1873 är Bertha Tammelin förenad i det lyckligaste äktenskap med den kände skalden, revisorn i kammarrätten, Filip Tammelin, och i det gästfria konstnärshemmet trifvas väl det kvicka skämtet och det glada skrattet. Här i all enkelhet äro de unga konstnärerna och litteraturens män alltid välkomna. Här musiceras och deklameras, här kåserar man och kritiserar med äkta konstkärlek och god ton allt nytt, som uppenbarar sig i skönlitteraturen eller på skådebanan; och skulle äfven kritikens bugg en och annan gång falla skarpa, så träffa de endast ytligheten och humbugen, ty de tongifvande i denna älskvärda krets sätta konsten högt och hålla öm vård om gammal god tradition. Till sist må också nämnas, att Bertha Tammelin, själf varm musikvän, har komponerat flere särdeles vackra romanser, däribland » Geniviéves sång » i komedien » De onyttige », hvilken hon tillägnat Elise Hwasser, samt flere kända sångstycken, intagna i » Det sjungande Europa ». Med en aldrig domnande entusiasm för sin konst oeh med samma energi skall Bertha Tammelin, vi hoppas det, ännu länge verka i det skönas tjänst. Adolf He / lander. Stilla Smijlla §8f lycka Stilla Stilla lycka I egna det lycka. solskensblid, lycka, full utan hemmets af frid! flärd värld! JÉGNÉR. Under Mål lifvets för Hvar hvarje på Finns denna där Tröttadt Dock dödligs som goda När den Lön du Lön för finner svett mot och dig vi slutat, ger på Stilla lycka din ro! möda bygdt, tryggt. dagens för dig?
s 296—3o5, hif. af PresteStåndet, IX 8. s 480, af BondeStåndet, IX 3. s 481, af Adeln, IX 3. s 48 r, af BorgareStåndet, IX 3. Bilagor till Ridderskapet och Adelns Protocoll, af Ståndet beslutna, IX s 10. — till BorgareStåndets Protocoll, af Stån-, det beslutna, IX s i5. Biskopslönerne om reglering eller indragning af; Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II s 1163, 1186, 1288. Utskottets Betänkande, IV 3. s 192 — 195, bif. af PresteStåndet, IX s 582, af BorgareStåndet, IX s 608, af BondeStåndet, IX s 617. — och DomProsteämbetenas förening, om. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1233. Öfverlemnad till behandling af Särsk. Utskottet. Utskottets Betänkande, XI s iv,v, bif. af PresteStåndet, IX s 299. BispMotala Kungsgård, om söndring från, af den egorymd, som, till Motala Köping erfordras. StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 123-—127, bif af Preste - 36 Ståndet, IX s 56i, återrem. af BorgareStåndet, IX s 565, bif. af BondeStåndet, IX s 594» af Adeln, IX s 599. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 126, bif. af BorgareStåndet, IX s 811. Underd. Skrifvelse, X 1. Biträde, Renskrifnings, Memorial till Högv. Presteoch Vällofl. BorgareStånden, med hemställan om ersättning för Exped. Björnbergs, CommerceRådet m. m.
Bland dem var äfven gubbens egen hustru, som såg ganska anständig ut och var mycket hyggligare klädd än jemförelsevis hennes man. Sedan följde jag med den unga sheikh 'Ali till Ibrahims skola, der gossarne dock nu just hade slutat. Jag blef länge sittande der med några unga lärare och några qvarblifna gossar. Skolrummet var högst miserabelt, ruskigt och smutsigt och råttorna sprungo af och an åt alla håll. Sedan gick jag i bazaren, tog mina markob och satt en lång stund i boden väntande, innan han fick dem rätt i ordning. Han arbetade flinkt och med nätthet samt var för öfrigt en högst treflig man. Hemkommen uppgjorde jag räkningen med min värd, hvarvid vi kommo litet i dispyt och uppsköto slutliqviden tills jag skulle resa. Gick bittida ut i Ibrahims skola, der nu alla gossar voro samlade, suto på golfvet och läste, runkande på sina kroppar och truppvis förhörda af Ibrahim, som äfven, ehuru med långsam och allvarligare takt, runkade mera på hufvudet än på kroppen. De hade små taflor, loh, på hvilka den unge 'Ali och de 2 andra unga gossaktiga lärarena skrefvo små stycken af Koran, dem gossarne lärde sig utantills. De voro på något sätt målade smått korniga och beskrefvos med kalam, som dock ej gick särdeles lätt derpå. De visade mig äfven inrättningen för fotplaggning. Den var en rak liten käpp af en palmqvist, med ett rep, hvars båda ändor voro fastbundna hvardera ungefär vid fjerdedelen af käppen. På midten af käppen, således midt emellan repets båda ändor, sattes dens fötter som skulle bestraffas, hvarefter repet upplindades på käppen, så att fötterna ungefår vid fotknölarne fastknepos mellan det och käppen; men dennes båda ändor höllos vid executionen stadigt af 2 gossar. Delinqventen rullas på ryggen och läraren baddar på de båda, tätt intill hvarandra hopknipna fotbladen med en mjuk palmqvist, gerid. Fotklämman kallades, om jag rätt minnes, felakeh eller belakeh.
Hvad slutligen å pag. 12 i Utlåtandet N:o 168 blifvit af Utskottet hemställdt och förklaradt, godkändes, äfvensom den Utlåtandet N:o 31 vidfogade tabell. S. D. Då nu till förnyad föredragning och afgörande företogos ej mindre Stats-LJiskottets Utlåtande Nio 40, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvud-Titel, än Utlåtandet Nio 193, i anledning af Bih. lill R. St. Uldr. d. 8‘ Aug. 1840. återremiss å Utlåtandet N:o 40, angående regleringen af 2:dra Hufvud-Titeln, stannade Ståndet dervid i följande beslut: Vid hvad Utskottet i inledningen till Utlåtandet N:o 40 yttrat och hvaröfver förklaring blifvit lemnad i Utlåtandet N:o 193, lät Ståndet bero. l:o Rikets högsta Embeten och Allmänna Ärendenas Beredning. 2:o Kongl. Maj:ts Nedre Justitice-Revision. Dessa begge punkter lemnades öppna, tilldess Ståndet till pröfning förehaft Utskottets Utlåtanden N:o 194, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om fortfai’ande tills vidare af anslaget för Rikets Allmänna Ärenders Beredning, och N:o 195, i anledning af Kongl. Maj:Ls Nådiga Proposition om löne-regleringen för de under Stats-Departementen lydande Expeditioner, hvilka förekomma, sedan stats-regleringen blifvit genomgången. 3:o Kongl. Hof-Rätterne. Ståndet biföll, hvad af Utskottet blifvit föreslaget om anvisandet af löner för följande tillökta personal, i enlighet med hvad deras vederlikar, enligt nu gällande stat, åtnjuta, nemligen: Uti Svea Hof-Rätt. för 1 Assessor. Uti Götha, Hof-Rätt. för 2 Hof-Rätts-Råd. „ 2 Assessorer.
R:dr, men vår utförsel dit deremot höjt sig lili 633.000 R:dr, så visade sig åter i sednare åren förhållandet sålunda, att, då införseln derifrån besteg sig år 1855 till 210,000 R:dr, år 1860 lill 180,000 R:dr, år 1861 lili 226.000 R:dr och år 1862 till 505,000 R:dr, uppgick värdet af utförseln från Sverige till Norge år 1855 till 196,500 R:dr, år 1860 till 267,000 R:dr, är 1861 tili 247,000 R:dr och år 1862 tili 208,000 R:dr; och hade således, likasom vid den sjöväga varutrafiken, under sednaste tre åren den landväga införseln från Norge tilltagit samt till och med nära tredubblats, under det att utförseln till Norge deremot a/tagit.
Preste-Ståndet den 30 Borgare-Ståndet den 30 Bonde-Ståndet den 3 Maj — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående återbetalningen «/ c//, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Wester bottens län, förre Expetlilions-fogden C. J. Moritz beviljad t lån. (Stats-Utsk. Uti. N:o 99.) S. A. K. Uti nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskolt af den 1 nasti. Februari, har E. K. M:t tillkännagifva hurusom, sedan, i anledning af fördröjd verkställighet af den i Skellefteä socken belägna sjön Okvattnets sänkning, hvilket arbetsföretags utförande i öfverenstämmelse med derför fastställd plan och inom viss bestämd tid förre Expeditions-fogden, krono-länsmannen C. J. Moritz, genom ingånget kontrakt, sig åtagit emot erhållande af dels ett anslag utan återbetalnings-skyldighet å 3,534 R:dr 42 sk. 8 rst. och dels ett lån å 2,000 R:dr, E.K. M:t redan under den 4 Fehr. 1848 i nåder förklarat, att derest nämnda arbete icke före samma års slut vore verkstäldt, komme hvad utaf anslagssumman blifvit lyfladt att inom tre år återbetalas med en tredjedel årligen, bemälde Expeditions-fogde hos E. K.
N:o 102. angående upplåtelse pä viss tid åt enskild man af en Kronan tillhörig, intill opera-huset i Stockholm gränsande tomt. XI. 3. A. 4. — N:o 103. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling. XII. 193. — N:o 104. angående jord-utbyte i och för utvidgning af Andra Lif-Grenadier-Regementets lägerplats Malmen. XI. 122. — N:o 105. angående förlängning af arbetstiden för jernvägsan läggningen emellan Köping och Hult. XI. 122. ■— N:o 106. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om ändring i 85 §. Regerings-Formen, ra. m. XI. 122. — N:o 107. rörande åtgärders vidtagande för tillvägabringande af ändamålsenlig kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland. XI. 122. — N:o 108. rörande fortfarande understöd för reparationen af Linköpings domkyrka. XI. 122. — N:o 109. rörande anslag för hospitalernas förbättrande samt angående inrättande af ett hospital för hufvudstaden. XI. 122. — N:o 110. angående förklaring af Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, i fråga om straffet för olofligt innehafvande af dyrk. XI. t22. •— N:o lil. angående ändring i Kongl. Förordningen den 20 November 1845, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. XI. 122. — N:o 112. i anledning af den genom Rikets Ständers Revisorer, ( 67 ) åren 1851 och 1853 verkställda granskning af de under Koraraerse-KoIlegium ställda fonders förvaltning. XI. 123.
Jag skulle tro, alt PresteSt:s beslut är bättre än hvad här står; ty Konungens Bef:h:de blir skiljd från den oriktiga befattningen att bedomina om en bank skall i concurstillstånd försättas eller icke. Jag begär propos. på instämmande i PresteSbs beslut. 564 Den ao Februari e. m. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, nu sorn förut vid §§:nes föredragning måtte gifva oss propos. på hvarje morn., så att i inom. i Utsklns förslag först framställes. BorgareShs beslut är lika med Utsktns förslag, blott med den skilnad, att straffräntan är nedsatt ifrån 8 till 6. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att propos. varit framställd till antagande af i mom. i Hiskin* förslag, och att den blifvit med nej besvarad, hvarföre den således icke kunde ånyo framställas. Hr von Hartmansdorff: Jag tror mig icke hafva begärt propos. på Utskrns förslag ånyo, utan endast att få propos. på det alternativ till Utsktns förslag, hvilket inskränker sig till det ena morn., och ej en propos., som motsvarar det andra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han ej orätt mindes, hade Frih. Cederström begärt ogillande af Ulsk:ns förslag och antagande af PresteSt:s mening. Antoges icke denna, så följde i ordning till beslut BorgateSt:s tanke, och torde R. o. Ad. finna, att det alltid berodde på Ståndet att rätta sitt beslut öfver 3 mom. efter det beslut, sorn kan komma att fattas öfver det eller de föregående. Hr Landtm, hemställde nu, om R. o. Ad. behagade instämma i PresteSt:s beslut. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att nej öfverröstat ja. Frih. Cederström: Då detta beslut är af vigt i afseende på nu bestämda form för privatbankers försättande i concurs, så nödgas jag begära votering.
Jag hemställer derför om icke 21 § kunde bibehållas oförändrad, eller ock att, enligt hvad Jöns Persson från Blekinge och O. Thorell från Elfsborgs län i sina till Utskottet remitterade motioner föreslagit, bränvinsbränningsafgiften, likasom andra utskylder till Kronan, kunde fä erläggas till vederbörande uppbördsman i orten; i hvilket sednare fall 21 § skulle erhålla följande lydelse: ”Afgift för bränvinstiliverkning erlägges i landtränteriet eller ock till vederbörande Kronofogde å landet eller Magistrat i stad, der tillverkningen utölvas och landtränteri ej finnes. Dervid företes — omförm äles.” 1 följd häraf skulle 24 §, med bibehållande i öfrigt af Utskottets förslag till förändring deri, blifva så lydande: ”Försummar någon utöfver åtta dagar efter termins ingång att erlägga utmätt. Styrker han i landtränteriet insatt eller till vederbörande uppbördsman erlagd, må han återlyfta.” Af Anders August Andersson från Ostergötlands län: ”Emot förestående Utskotts-betänkande får jag vördsammast anmäla följande reservation. I afseende på det af mig väckta förslaget, att återställa husbehofsbränningen, yttrar Utskottet: att skälet hvarför denna, i grundlagen omförmälda, binäring vid jordbruket numera icke skulle kunna återställas i dess intill 1861 tillåtna skick, skulle vara att pannerymdsbeskattningen medförde ett alltför otillfredsställande resultat och att bränvin®- 24 Sammans. Bevillning»-. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. J\£ 2. tillverkning med enkel redskap motverkar detta yrkes rationelare bedrifvande samt föranleder slöseri med bränsle och råämne. Om det å ena sidan ligger någon sanning i dessa argumenter, så torde dock å andra sidan böra tagas i betraktande: dels de vilkor hvarunder förändringen egde rum: dels ock resultatet hvartill den leder. Till en början fördömde man husbehofsbränningen för dess skadliga verkningar i moraliskt afseende och förespådde att varans fördyrande skulle hämma superiet.
I 9:de punkten erinra Revisorerne, att, oaktadt föreskriften i Eders Kongl. JVlaj:ts nådiga bref den 29 Maj 1848, under år 1849 så stora belopp frän Statskontoret uttagits, att behållningen å Artilleriafdelningens depositionsräkning i Rikets Ständers Bank vid årets slut uppgått till 234,557 R:dr 9 sk. 9 rst., äfvensom Revisorerne, — ehuru Kollegium upplyst, att denna behållning icke kunnat disponeras såsom besparing, enär den varit påräknad för nådigst anbefallda, dels påbörjade, dels förestående arbeten samt till upphandlingar af persedlar och effekter för artilleriförråden m. m., likväl och som Kollegium för behofvet af en så betydlig kontant behållning ej närmare redogjort och det icke heller af tillgängliga handlingar kunnat inhemtas,— förmodat större delen deraf verkligen hafva bordt kunna såsom besparing disponeras; slutande denna punkt med det förklarande, att Revisorerne dock icke böra lemna oanmäldt, att i en likartad fråga, rörande i slutet af år 1859 utöfver behofvet skedd lyftning af 1848, 1849 och 1850 års extra statsanslag för vissa landtförsvaret tillhörande föremål, Rikets Ständer den 3 Maj 1851 till Eders Kongl. Majit aflåtit underdånig skrifvelse, samt att Eders Kongl. Majit, i följd deraf, genom nådigt bref af den 5 påföljde Juli, förständigat vederbörande att för framtiden ställa sig föreskriften i Kongl, brefvet den 29 Maj 1848 till behörig efterrättelse. Då Revisorerne sålunda sjelfve tillkännagifvit, att frågan om sättet för anvisade anslags lyftning redan, före Revisorernes sammanträdande, blifvit af Rikets Ständer upptagen samt af Eders Kongl. Majit pröfvad och afgjord, återstår för Kollegium endast det underdåniga förklarande, att Kollegium anser sig lika litet tillständigt att numera ingå i något svaromål å denna anmärkning, som
100 af Banko-Reglementet Fullmägtige gifne uppdrag, att så tidigt upprätta förslag till en pensions-inrättning för Enkor och Barn efter Tjenstemän och Betjente vid Banko-Diskonten, Låne-Contoren i Götheborg och Malmö samt Tumba Bruk, att samma förslag kan i början af år 1847 i fullständigt skick underställas Rikets Ständers berörde år sammanträdande Banko-Utskott, hafva vederbörande blifvit förständigade, att till Fullmägtige uppgifva ej mindre de vilkor, hvarunder de finnas benägne att i en dylik pensions-inrättning ingå, än äfven de för dess förvaltning nödige reglementariska föreskrifter; hvarförutan Fullmägtige, i öfverensstämmelse med hvad åberopade §. vidare innehåller, dels föranstaltat, att de å deras dispositionsräkningar innestående behållningar, hvilka, jemte andre medel, blifvit anvisade såsom fond för berörde inrättning, varda på lämpligt sätt förräntade, dels ock förordnat om innehållning och aflefverering utaf uppkommande vacancebespa ringar. Angående Vexlingsoch Cassa-rörelsen. §. 10. De förändringar, Bankens tillgångar af silfver och guld eller metalliska cassan undergått ifrån och med den 1 Juli 1844, till hvilken dag redogörelse härutinnan blifvit lemnad uti Fullmägtiges, genom Högloft. Banko-Utskottet, uti Memorial N:o 2, Rikets Ständer meddelade Berättelse (pag. 13), inhämtas af nedanstående, i fortsättning deraf upprättade sammandrag: 1844 9 Utgångne Ingångne Minskning D nea te r. Ducater. Ducater. 1844 den 30 September Dukater 26,885 AV Special-Cassorne hafva utgifvit: Silfvermynt.
Maj:ts rätt att ombilda embetsverken eller specielt jemka deras lönestater med användande af derför redan befintliga ordinarie stats-anshig, vid betraktande, bland annat, af 45 § i 1823 års Riksdags-beslul, måLte lemnäs obestridd.” — Då Kongl. Maj:t föresloge Rikets Ständer att fastställa en ny aflönings-stat för ett embetsverk, eller att å en redan af Rikets Ständer och Kongl. Maj:t fastställd aflönings-stat uppföra en ny lön, afsåges dervid naturligtvis icke endast behofvet för några få år intill en blifvande riksdag, utan för en längre framtid; och sedan ett sådant förslag utan förbehåll af Rikets Ständer godkänts, vore Kongl. Maj:t naturligtvis oförhindrad, att vid utnämningar till de tjenster, hvartill lönerna vore anslagna, försäkra de utnämnde om lönernas åtnjutande så länge de tjensterna innehade, och att, vid blifvande ledigheter, tjensterna genast med enahanda försäkran återbesätta. Funne åter Rikets Ständer, vid pröfningen af ett sådant förslag, att behofvet, såsom tillfälligt, kunde anses upphöra efter en eller annan riksdags förlopp, kunde det särskilda förbehåll lämpligen göras, att anslaget blott beviljades intill näslpåföljande statsreglering. Så hade ock från och med 1840 års riksdag vissa aflönings-anslag för Kammar-kollegium och Kammar-rätten vid hvarje riksdag beviljats med forr-r berörde förbehåll; och under sådant förbehåll beviljades vid Riksdagarne 1845 och 1848 ett tillökadt anslag af 1333 R:dr 16 sk, till WitlerhetsHistorieoch Antiqvitets-akademien; men sedan Kongl. Maj:t, på den grund, att denna tillökning allt framgent vore för Akademien behöflig, föreslagit, alt densamma måtte varda på ordinarie stat uppförd, hade Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag härtill lemnat ovilkorligt bifall.
Såsom de såg äfven jag saken i83o och röstade för den som riksdagsman samt har sorn Konungens rådgifvare tänkt och handlat på samma - Pen 17 Mars e. m. 345 ma sätt. Lika med Hr Hegardt tror jag derföre, att utvexlingen bör föregå lånerörelsens verkställande och ej tvärtom. Riksg.Cont:s ställning kom icke i beräkning, då i83o års myntbestämning beslutades. Grunden, hvarifrån man utgick, var den, att i och med detsamma Banken erhöll all möjlig soliditet, skulle oredan i myntväsendet upphöra och, i den stund utvexlingen började, större säkerhet i äganderätten inträda samt Sverige inom sig och utom sig erhålla den credit, som dess financiella ordning fÖrtjenade. Jag har hört Utsk:s ordförande nämna flera skäl, hvarför annat svar, än det som erhållits, icke kunnat lemnäs. Jag blott inser vigten af det, att ett påskyndande svar skulle snarare skada än gagna den beslutade och önskade realisationen. Månne ej, på sätt Hr v. Hartmansdorff föreslagit, ändamålet vunnes, om Utsk. erhölle lämpligt rådrum för inkommande med ett kategoriskt svar på frågan. I afseende på frågan om utvidgad lånerörelse, hypoth,eksföreningar m. m., erkänner jag högtidligen deras välgörande inflytelse på jordbruk och näringar i allmänhet, äfvensom dessa industrigrenars behof af sådana understöd, och jag ämnar bestämdt med min röst öka deras antal, sorn ifra för dem, så snart jag, efter mitt begrepp, finner de grunder, hvarpå dé hvila, innebära nödiga garantier och leda till ändamålet. Men jag anser realisationen alltid böra föregå dessa löneregleringar och deras bestånd derpå bero. Jag tillstyrker återremiss af memor., med föreläggande för Utsk. att med afseende å Bankens reella fond, så fort sig göra låter, inkomma med bestämdt svar, huruvida utvexlin gen d. x Juli kan börjas. Frih. Boye: