Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det blef deras dagliga förskräckelse, om kon skulle dö, så att de blefvo hänvisade till att äta strömming och potatis och dricka vatten till. Ty hade de inte kon, då vore det knappast möjligt, att de skulle kunna hålla ut, och under de långa dagarnas enformighet blef det deras förströelse att ge kon mat och sköta om henne. Kon stod varmt inbäddad med halm inunder sig och mossa i de stora sprickorna rundt omkring i väggarna och tuggade halm eller hö hela dagarna. Så ofta gumman kom i dörren, satte kon i med ett råmande, och nosen vädrade ängsligt mot den kalla luften och snön, som yrde in, när dörren öppnades. Och när kon var ensam, hördes ibland ända in i stugan, när vinden tog ett riktigt tjutande tag i de gamla bygnaderna, hur hon ängsligt råmade i ensamheten. Råmandet var det enda lefvande ljud, de gamla hörde, utom sina egna röster, och de höllo alltid upp, med hvad de hade för händer, och lyssnade, så ofta det ljöd genom blåsten. – Det är synd om kräket! Hon råmar, för hon leds efter folk, sade gumman. Och svepande den gamla skinntröjan tätt omkring sin lilla figur, klef hon genom snön fram till ladugården och stälde sig inne i båset för att jollra med kon. Gumman Söderberg talade om långa historier för kon, kliade henne på jufren och strök den hvita stjärnan i hennes panna. Och kon förstod också den goda meningen. Ty hon strök mulen tillbaka mot gummans axel och råmade efter henne, när hon gick. Men ville det sig riktigt väl, så följde Söderberg med gumman. Och de båda gamla gingo i hela timmar där inne och jollrade och pysslade om kon. – Det är som ett sällskap, sade Söderberg betänksamt. Och de hade hvarken råd att förlora sälskapet eller mjölken. Att det skulle kunna hända dem själfva någonting, därpå tänkte de sällan. Söderberg själf var öfver sextio år, och gumman var nära tio år äldre. Men de hade lefvat tillsammans länge, och vanan vid lifvet hade för dem som för andra liksom aflägsnat tanken på döden, äfven när den tid kom, då döden var att vänta.
Till styrka härföre, så väl som riktigheten af den tid, hvarunder RiksgäldsContoirets eget lån skall amorteras, åberopas vidare den bilaggde Calculen öfver resultaten af både Uppoch Utlåning; och som för öf - B e t ä n t a n d e fi, N:o 4i4> 5i3 rigt en viss årlig afbetalning på Capitalet nu blifvit tillstyrkt: fond derföre anvisad: rättighet lämnad RiksgäldsContoiret att efter io års förlopp uppsäga större eller mindre del af lånet: (se i:sta och g:de Puncterne af det nu afgifne Förslaget) samt derjemte i i2:te puncten af Utlåningsgrunderne stadgadt blifvit, att allt hvad som inflyter utöfver det belopp som till räntebetalning å Obligationerue samt till omkostnader erfordras, skall gå till AmortissementsFonden, hvilka alla omständigheter böra försäkra, att lånet inom den uppgifne tiden tiden amorteras, så anser Utskottet derigenom de vid denna Punct i öfrigt gjorde Anmärkningar vara besvarade. Emot 2:clra Puncten. Inom Ridd. och Adeln, samt BorgareStåndet, dels att Obligationerne så mycket häldre bordt ställas i Svenskt Silfvermynt, som R. St:r vidtagit beslut till beredande af ordning och stadga i Svenska myntet, dels ock att Räntebetalningen och Amortissement borde verkställas i Stockholm eller vid det Svenska LandtRänteri, som den långifvande önskade. Utskottet har ansett hinder, för de förmånligaste vilkofs erhållande, möjligen skola uppkomma, om icke Långifvarnes önskan, att få förskrifningarne ställde äfven i den Orts Mynt, hvarest betalningarne skola erläggas, kan uppfyllas.
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. 9. D. Bifölls Riksens Ständers Särskildta Ut* skotts uti Memorial af denna dag gjorda hemställan, det måtte antalet af dess betjening, sorn, utom Secreteraren, består af en Notarie och en Canzlist, få med tvänne Canzlister förökas. Ut supra’. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe Utdrag af Protocollet, hållet hos Högvördig a Prest-Ständet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 25 Maj /Si5. s. i>. Deri 15 Maj. 389 S. B. Uppå dérom gjord hemställning af Riksens Ständers Särskildta Utskott, beslöt PrestStåndet för sin del, att nämnde Utskotts Canzli må med anie Canziisters antagande förökas. Ut supra. Ex Protocollo J. Janzon. S. D. Remitterades Till Constitutions■ Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Ri. Jkets Ständer om ett i 81 §. Regeringsformen nödvändigt tillägg. r Till Stats - Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Propositionangående Understöd för Hjelmare Slussverk. Till Allmaänna Besvärsoch Oeconomie-Uiskottet: Kongl. Maj:ts NådigaSkrifvelse, angående de af särskildta Riks-Stånd vid åtskilliga Riksdagar gjorda underdåniga ansökningar om förändrade bestämmelser i alseende på levereringeti af hö och halm, samt angående en fri ViclualieItandel. Ut supra. Ex Protocollo J. Janzon. Utdrag af Vällofl. Bergare -Ståndets Proiocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm j den 25 Maj 1815. S. D. 390 J&en a 5 Maj, S. D.
Detta är 2 helt olika saker, och jag kan för min del åtminstone ej finna att, derföre att det ena må anses rättvist, det andra ej kan vara fullkomligt orättvist; hvarföre jag upprepar min anhållan om återremiss. Gr. Sparre, Erik: Jag tager mig friheten erinra, att det icke är under alla förhållanden som detta äger rum, utan blott då inga barn finnas; och då tycker jag, alt en man med skäl kan önska sin efterlefvande hustru denna lilla förmån, sorn morgongåfvan lemnar henne. Gr. Lagerbjelke: Jag hade föreställt mig, att det var tillräckligt tydligt, att med orden: under alla förhållanden, ej kunde förstås annat än antingen boel vore rikt eller fattigt. Sedan öfverläggningen nu ansetts fulländad, samt H r L a n d t m:s först till bifall och sedermera till återremiss af Utsk:s betänk, framstälde proposublifvit besvarade med blandade ja och nej, förklarade Hr Landtm., det han ej kunnat uppfatta huruvida härvid ja eller nej varit öfvervägande; men efter sedermera förnyad propos. till bifall och denna propos:s besvarande med starka ja, blandade med nej, tillkännagaf Hr Landtm., att han nu trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Gr, Lagerbjelke begärde votering. Den 9 Februari f. m. 391 Upplästes till justering och godkändes följande voterings-propos.: Den sorn bifaller LagUtsk:s betänk. N:o 16, voterar ja; den det ej vill, voterar nej: Vinner nej, varder berörde betänk., på grund af de deremot gjorda anmärknir, af R. o. Ad. återremitteradt. Sedan denna votering försiggått, befunnos rösterna hafva utfallit med: Ja — 46. Nej — 42. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ] till 3 e. m. lii (idem prolocolli, Albert Munck. Onstlagen (leii 9 Februari 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o.
Men efter vi nu tala icke blott om räntetagare och räntegifvare utan äfven om hvad som kan vara Statens fördel, så måste man väl afse den förlust som Staten äfvenlyrar derigenom att fogden får en större uppbörd än förut, sålunda kan göra större balancer än förut, genom den ena uppbördens betäckande med den andra, till försnillande af kronans medel. Det förefaller mig besynnerligt, att så många Statens embetsman, och deribland några af de högst uppsatta, kunna fästa så mycken vigt vid en så ringa sak som den, alt uppbörden skall gå genom kronans embetsman, och icke genom löntagarnes egen försorg, på sätt som hittills skett. Det är obegripligt att sådana män kunna fästa någon synnerlig vigt dervid, om de icke dermed hafva andra afsigter än dem som utsägas, och hvilka de förtegna äro förstår jag icke. Det är såsom ett slags bokhållare-enthusiasme hade bemägtigat sig en mängd personer, som man eljest skulle anse för att vara stadigt folk. Frih. Palmstjerna frågar, hvem som skall höras, när intet förslag är uppgjordt. Jag har förut sagt att förslag äro uppgjorda. De äro till och med tryckta och så tjocka att de kunna knappt med en hand fattas. Det är öfver dessa man skulle höra vederbönde. Att denna fråga göres af Frih. Palmstjerna förundrar mig aldramest, emedan han var ordftde i StatsUtsk. vid förliden riksdag. Utsk. föreslog då R. St. att fatta följande beslut: ”Visserligen kan man antaga att i en betydlig del af riket uti de norra provinserne, äfven - Den 9 September e. m. 213 sora i Bergslagsorterne, lefverering in natura aldrig ifrågakommer; men de provinser, der åkerbruket är mera utvidgadt, spanmåls-produktionen i följd deraf betydlig, och afsättningstillfällen tidtals saknas, skulle möjligen, genom förändringen blifva lidande, och der kunde lätteligen inträtfa, att en och en half tunna spannemål mottoges för alt inbringa lösen för en. R.
S. D. uJpplästes och bifölls Särskildta Utskottets Memorial af den 10 innev. Juni, angående aflöning för dess Secreterare, Cantzlioch Vaktbetjening. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist, S. D. Till slutligt afgörande företogos de sedan, sista Riksdagarna I Stockholm 1809 ochiSio samt i Örebro 1810 och 1812 hvilande Förslag till ändringar i Grundlagarna uti nedanskrifna ordning; och stadnade Ståndet deröfver i efterföljande Beslut: An - Den 12 Juni. 407 Angående Regerings-Forment §. 2. Det af Constitutions-Utslcottet föreslagna tillägg blef, som en följd af Riksens Högh Ständers redan fattade beslut angående 41 , af slaget. §. 4. Den ar 1809 yrlcade ändring af orden? eller ofrälse, till: och ofrälse blef af Ståndet gillad. Constitutions-Utskottets Sr 1812 afgifna Förslag till ny redaction af samma 4 §. blef bifallet. §. 5 och i Sammanhang dermed §§. 6, 7, 8, 9, 10 och 11 blefvo oförändrade bibehållne. §. 12. Likaledes blef den i förening med ofvanberörde '5 § föreslagna nya reUaenooen ogiilad, äfvensom det, af Constitufions - L)tskottet år 1812 tillstyrkta tillägg uti samina § afsiogs. §§. 23 och 13 bibeh dios oförändrade. §, soDen af Constituiions-Utskottet 1809 tillstyrkte förändring bifölls. §. 28- Det ifrån 1809 och 1810 hvilanda förslaget till ändring i denna § bifölls, undantagande 2:dra Momentet: att till Sysslor vid Academierna befordra Utländska Lärde af utmärkta ege.r.sknper och förtjenster, samt uti 5de Momentet:
Förutom någon omflyttning af orden i början af §:n, hafva Rikets Ständer ansett berörde andra punkt, såsom stående i närmare sammanhang med § 293 än med den nu ifrågavarande, böra till slutet af den förra § förflyttas. § 60. Yid första momentet af § 60, innefattande föreskrifter när och under hvad vilkor rederi skall vara skyldigt att bekosta Svenskt sjöfolks underhåll och resa till den ort, der förhyringen egt rum, hafva några närmare bestämmelser funnits vara af behofvet påkallade. Stadgande saknas nemligen för det fall, att resa under vanliga förhållanden slutar å annan ort än der sjöfolket blifvit förbyrdt, helst åberopade §§ 56, 57, 58 och 59, alla endast afse sådant uppehåll eller Inställande af resa, som hufvudsakligen varit af nödtvång föranledt, åfvensom någon skillnad icke synes vara gjord emellan förhyring å Svensk och å utländsk ort. Rikets Ständer, som i förra afseendet uti momentet infört erforderligt tillägg, hafva i det sednare ansett med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att äfven å utrikes ort förhyrdt och afmönstradt Svenskt sjöfolk bör vara berättigadt att, under de i lagen angifna omständigheter, hemförskaflas till Sverige men icke åter till utlandet, och är fördenskull åt ifrågavarande moment gifven dea förändrade redaktion lagtexten utvisar. § 64. Af skäl som med §§ 9 och 10 här ofvan omförmäles, har i sista raden af § 64 momentet 1 ordet “skeppet11 blifvit utbytt mot “fartyget;* och beträffande sistnämnde §:s 2 moment, så är till stöd för den deri intagna bestämmelse att, '“om sjuk sjöman blifvit qvarlemnad å utrikes ort, kostnaderna för hans vård skola utgöras af rederiet, der de ej af sjömannen sjelf kunna bestridas“, uti motivering till det nådiga förslaget anfördt: att man för att lindra rederiernas tunga i berörda fall intagit anförda stadgande, för hvilket dessutom hemtats stöd af en likartad föreskrift i tjenstehjonsstadga!! om tjenstehjon insjuknar. Men som Rikets
När Lsndtmannen antingen saknar afsättning på sina varor, eller ock derföre icke undfår, hvad han i förhållande till andra varupriser borde påräkna, måste hans flit och idoghet försvinna, då han ser sig bedragen i sin billiga väntan att vinna sin utkomst. Ingenstädes har handeln varit mera fri än i Holland och Hamburg, och likväl var handeln på dessa ställen, genom mångfalldigheten af speculationer, och skiljaktigheten att begagna hvarje liten fördel, en af de förnämsta i verlden. Sveriges afsättningsvaror äro sådana, att de fordra många fartyg. Lindriga frakter blifva derföre ett nödvändigt vilkor för en förmånlig afsättning, enär det härstädes ofta händt , att nästan hela inkomsten af en last åtgåt i frakter och omkostnader. När få rå-ämnm hit i Den ii Junii e, m, érj införas och när vi ändteligen äga föga annat; än antingen sådana, eller producter i deras första förädlings-ti)Istånd att afyttra, så är det ju för ett sådant land, mer än för något annat, som sjöfartens liflighet och utvidgande måste utgöra ett väsenteligt biträde, och som uteslutandet af Utlänska fartyg genom för höga Tullafgifter vid exporten med våra egna producter är ett hufvudsakeligt misstag. Så länge Sverige icke ägde egen handelsflotta, berodde hela handeln af utlänningen. Nu åter kan utlänningen af våra egna handlande controlleras, och då frågan icke är att sätta handeln på sin gamla fot, u-t tan blott att underlätta afsättningen på egna producter, igenom en lifligare handels-commu, nication, så medför antagandet af den nu före3 slagne modification, alldeles ingen olägenhet, utan tvärtom befordrar en säker National vinst. Redan är 1697, således långt innan ProductPlacatet utkom, hvilket först skedde 1794; hade Stockholm 239 if) fartyg, sorn seglade utrikes, 6amt 4000 Båtsmän, och historisn vittnar att våra förfäder hade en flotta och sjöfolk, innan ännu serskildta fördelar voro för vår Skeppsfart eller våra Rederier påtänkta:
Som, likmätigt Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag fattade beslut, omskrifning af de utaf Riksgälds-kontoret år 1830 till Banken utfärdade obligationer redan 1841 blifvit verkställd enligt det formulär, som uti nyssberörda § af Banko-reglementet finnes ordagrannt intaget; så torde åt samma § få gifvas följande uppställning: 1:o Sedan de af Riksgälds-kontoret, för liqviden af svenska statsverkets vid 1830 års slut återstående skuld af 4,400,000 r:dr till Banken, för derifrån förskjutna medel till 1808— 1809 årens krigskostnader utfärdade 440 st. räntebärande förbindelser, blifvit, enligt Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag fattade beslut, under den 30 September 1841, utbytte mot 968 st. nya 4-procents obligationer å 4000 r:dr hvardera, eller å tillsammans 3,872,000 r:dr banko, hvartill berörda skuld, genom de derå under åren 1835—-1840 af Riksgälds-kontoret verkställda afbetalningar blifvit minskad; Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 3 så komitier, jemnlikt berörda förbindelsers innehåll, 22 st obligationer å tillhopa 88,000 r.dr att årligen infrias, jemte erläggande af ränta å 4 procent, enligt obligationerna vidfogade ränte-kiiponer; skolande, för den händelse Banken behöfver att afyttra berörda obligationer, den del deraf, som icke blifvit af Riksgälds-kontoret infriad, nämnde kontor till inlösen hembjudas, förrän obligationerna varda af Banken å annan man öfverlåtna. Då af Bankens fordran hos
Vid iSio års Riksdag hade jag en Bänkkamrat, feom biet' krafd loren bytesbrist af ungefär 72 D.r S:mt, hvars summa hade kanske Den 3 Juni. e. tn. 85 utgjort circa 35,000 R:dr Banco. Till all lycka återlans ibland egendomens gamla papper vederbörligt qvitto, hvarigenom saken förföll, men utan ansvar för anmärkningen. Ijetta förefaller mig, som om nyck!arne sitta uti en dörr och jag går in, så får jag taga hvad jag behigar, men sitter ingen nyckel uti, eller får jag igen vederbörligt qvitto, dä först kan jag vara säker. Vid den sulsta Irranden i Riddarholms-hvalfven torde förmodligen alla dyhka qvittencer blifvit uppbrännda. En afslutad liqvid, sorn öfver 100 år gått i verkställighet, boide i alla fall ännu vara ett qvitto. Men ännu icke nog: jag och mina företrädare hafva öfver 100 år betalt Bevillning samt Förmögenhets afgift för denna uppdrilna bytesbrist från dess början. Hvar får man ersättning för denna afgift? för en egendom man icke ägt eller sorn förloras ; beräknad efter med interesse på interesse iirån samma tid? Borde icke detta äfven vara en helig ägande Rätt ? Dessa betänkligheter, med de uppgifter, som en värd Ledamot redan gjort, torde ofelbart göra Utskottens Betänkande värdt återremiss: att 18 1 o ars Riksdagshandlingar må närmare blifva granskade, ,j nite Riksdagsmannens af det Hedervärda BondeSiåndet Memorial. Frågan är likväl mindre om sjelfva bytesbristerna för Kronan, än om deras uträknings method, som ännu tyckes vara oafgjord. 86 Den 3 Juni. e. m. Herr König , Pehr, hade inlemnat följande: Riksens Ständers Statsutskott har i sitt Betänkande, i anledning af ett från BondeStåndet inkommet Memorial om afskrifning af Kronans Bytesfordringar hos enskildta, yttrat sig dermed, i anledning af anförda skäl, icke kunna taga någon befattning.
Skrifvelse, N:o i85. och Rikets Ständer hafva i denna del ansett, att inteckningar i andra slags fastigheter, än jordegendom på landet och fastigheter i stad icke må kunna godkännas, samt att inteckningar i förstnämnda slags egendom må få uppgå till högst hälften af egendomens sednast fastställda taxeringsvärde och dylika uti stadsfastigheter till högst hälften antingen af brandförsåkringsvärdet, eller af det sist åsätta taxeringsvärdet, likväl i båda fallen med förbehåll, att byggnaderna skola vara brandförsäkrade i någon med vederbörligen stadfästadt reglemente försedd brandförsäkringsinrättning inom landet. Från grundfondshvpotheken hafva Rikets Ständer, som icke ansett ovilkorlig skyldighet för enskilda banker att med silfver inlösa sina sedlar böra åläggas, så länge Rikets Ständers Banks sedlar, enligt grundlagen, såsom mynt i riket erkännas, uteslutit guld och silfver, enär sådant, om det i myntad form inlemnas, bör räknas till den kontanta kassan, samt inläggande i grundfonden af omyntadt guld eller silfver knappast torde ifrågakomma, i anseende till den dermed förenade ränteförlust å grundfondsbypotheken. Likaledes hafva Rikets Ständer från ifrågavarande bypothek uteslutit aktier, på de väl grundade skäl, Finans-komitéen härutinnan anfört, nemligen: att deras värde beror af de mångahanda inflytanden, hvilka den industriela verksamhet, som med aktieföretag i allmänhet afses, är underkastad, hvadan ock detta värde undergår vida betydligare förändringar, än andra slag af värdepapper; att, äfven om aktierna äro grundade på fast egendom, denna dock kan vara eller blifva besvärad med gravationer, hvilkas belopp icke kan med visshet på förhand bestämmas, men hvarigenom den säkerhet aktien skulle innehålla, minskas; samt att, oaktadt ett och annat slag allmänt bekanta, till ett visst minimivärde under alla förhållanden betryggade aktier genom ett sådant allmänt stadgande uteslutas, olägenhoten deraf för sådanas innehafvare icke bör blifva af betydenhet, då de sätta sina egare i tillfälle att med lätthet anskaffa kontanta medel eller säkerhetshandlingar af oomtvistadt, värde.
Saison 1 juni — 1 Guldkroken och i omedelbar närhet till staden Hjo; ljusa, rymliga och bekväma badlokaler, alla inomhus brukliga badformer, utmärkta tallbarrsbad af dagliligen på stället beredt destillat, gyttjebad i förening med massage, elektriska bad; servering af mineralvatten, naturliga och artificiela; magsköljning, dietkurer; elektricitet, massage och sjukgymnastik. Särskildt Kallvattenbadhus i Vettern, beryktad för sitt klara och genomskinliga vatten. Kurorten lämpar sig företrädesvis för behandling af reumatiska muskeloch ledaffektioner, gikt, blodbrist oeh nervsvaghet, scrophulos, mag-och tarmsjukdomar, hudsjukdomar och specifika lidanden samt är i öfrigt en synnerligen lämplig och behaglig rekreationsort. Lätta kommunikationer flere gånger dagligen genom järnväg och ångbåtar. Billiga kurafgifter o. lefnadsvilkor i öfrigt; tillfälle till inackordering i familj. God restauration. Komfort, o. välbelägna Villor, endast afsedda för kurgäster. Intendent och badläkare: D:r Arvid Afzelius. Medicinska förfrågningar besvaras af intendenten (adres3 till 1 juni, Stockholm); öfriga upplysningar lemnas och rumbeställningar utföras af kamrer Erik Gallander, Hjo, som jämväl efter begäran portofritt öfversänder program. Pris pr kontant 28 kronor. Obligationerna säljas äfven på månatliga afbetalningar på följ. vilkor: En Obligation erhålles mot 13 inbetalningar af kr. ; T v å Obligationer mot 13 inbetaln. af kr. 5 i mån. ; Fem Obligationer mot 16 inbetaln. af kr. 10 i mån. Tvänne utlottningar årligen: den 1 november och den 1 maj. Fullständig beskrifning sändes mot 10-öres porto. Hvarje obligation skall ovilkorligen före utlottningstidens slut utfalla med vinst från kr. 30 till kr. Lilla Vexelkontoret, Skeppsbron 36, Stockholm. IS90 års Grlöra oj b o r t, 17, Stockholm. Se Idun för fredagen den 25 a p r i l.
Detta angår ett ämne, som bör afhandlas uti Coust.Ulskrs detaljbetänkande ang:de de §§ uti Riksd.Ordn och Reg.F.n, som tillböra detta förslag till representationsförändring; men uti närvar, vallag förekommer det icke och kan icke förekomma der, ehuru jag tror, att Coust.Utsk. i sina motiver nämnt något derom; men då jag lägger tillsammans de särskilda ordalydelserna af Const.Utsk;s betänk, på sidorna 66 och 67, finner jag att det måste vara Ståndets sorgfalliga bemödande att så litet som möjligt gå in på det område, der Utsk. ännu icke framställt förslag, utan blott sagt sig vara sinnadt att afgifva ett sådant. Det är på denna grund jag tror, att man om riksdagsperioden nu icke bör yttra sig. Frågan om ledamöternes antal uti hvardera kammaren synes mig på samma sätt beroende af hvad befattning kamrarne erhålla. Deröfver är icke ens något betänk, inkommet, ehuru man visserligen tält derom under Ståndens gemensamma öfverläggningar i detta ämne. Alt vi nu afgöra att tvänne kamrar skola finnas är redan ett betydligt afsteg från ämnet; men det är redan gjordt genom den votering, som ägt rum i den frågan. Att nu gå ett steg längre och yttra oss om proportionen emellan ledamöternes antal uti de begge kamrarne, innan vi afgjort deras befattning, huruvida den ena skall hafva en conservativ egenskap eller ej m. m., synes mig vara oriktigt; och jag skulle derföre önska, att man så litet som möjligt yttrade sig om denna proportion. Efter de grunder jag nu i korthet haft äran framställa, skulle Hr von Hartmansdorffs ainenderade förslag komma att lyda sålunda : 1 §:n. ”Riksförsamlingen utgöres af x5o medlemmar, nemi. 5o ombud för R. o. Ad., 5o för PresteSt., 5o för BorgareSt., 5o för BondeSt. och 5o för det femte Stånd, hvarom i § 12 stadgas.” Jag mäste härvid anmärka, att äfven jag i denna punkt sammanfört 2 frågor, nemi. ledamöternes antal, samt att de skola vara lika många för hvart Stånd.