Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. har visst rätteligen ansett det tillhöra Landslune, alt vid rekryteringar bevaka rotehållares rätt och bästa, men då motionären icke upgifvit något enda faktum, som styrker att ålig - Den 1 F e b r u a r i f. m. 245 gandet i denna del blifvit eftersatt, skulle jag tro att en föreskrift lill Landsh:ne om förekommandet af sådane missbruk som öfverklagals, icke är lämplig eller behöflig. Jag kan ej eller dela Utsk:s mening derom, att det upgifna missbruket rättas genom den af Utsk. föreslagna utväg, att åt rotehållare meddela underrättelse om gällande författningar, då, på sätt nyss är nämndt, rotehållare i allmänhet icke sakna kännedom om sina skyldigheter och rättigheter, samt om innehållet af 1685 års knekte-kontrakt och de flere sedermera utkomna och kungjorde författningar; hvartill kommer, att om missnöje upstår med rekryterings-förrätlnings eller reg:ts-befäls tillgöranden, rättelse deruti alltid mäste sökas och finnas i stadgad laglig ordning. Då jag sålunda lillkännagifvit mina åsigter öfver förevar, motion, vill jag icke motsätta mig bifall lill Utsk:s förslag om H. R. o. Ad. anser det åsyftade ändamålet dermed vinnas. Skulle, som det säges, betänk, vara i MedSlm bifallet, lärer åtminstone ettafslag ej hafva någon påföljd. Hr Få lira; us, Olof Immanuel: Allm. Besv.- o. Ekon.- Utslcs ifrågavar. betänk , föranledt återigen af en Smålännings klagan, är visserligen icke smickrande för reg:ts-befälen, ej heller för Konungens Bef:h:de; ty det utgår från den förutsättning, att befälet vid indelta reg:tene missbrukat sin embetsmyndighet och vederbör. Landslnr försummat sina tjenste-åligganden.
Regnet hade saktat af något, men himlen var jämnmulen, och det var kolmörkt. Grinden befanns öppen, och de stego in på perrongen. Där började de vandra fram o c h tillbaka, tysta vid hvarandras sida. ' Så började den äldre af kvinnorna snyfta. » Inte gråta, mamma! » bad den yngre bevekande. » Gör inte afskedet svårare för mig, än hvad det redan är. » » Nej, Kerstin, jag skall vara lugn. Men du kan inte förstå, hur dat känns för mig att lämna dig så där vind för våg, du som alltid behöft ett stöd. Och så blir jag ensam! » » Äskade lilla mamma, vi skola ofta skrifva till hvarandra, och så vet du j u, att bara jag får litet rangeradt för mig, tar jag dig till mig. » » Tack, min egen flicka ' Nog vet jag, att du håller af mig. Men hvad kan inte hända dig därborta bland alla dessa vildt främmande människor, som jag därtill hört skola vara så elaka. De kunna ju rent af ta lifvet af dig! » » Se så, älskade gumman, inte sådana barnsligheter. Det är bestämdt inte på långt när så farligt, som du föreställer dig. Vet du, jag känner mig så modig och stark. » » Men så känner jag mig så mycket mera nedslagen och öfvergifven. Ack, om pappa ändå hade lefvat! » » Vi få med ungerdifvenhet böja oss för Guds vilja. Du vet ju själf, hur nödvändigt det är för oss båda, att jag får komma ut och förtjäna mitt bröd. Du vill väl inte, att jag helt o c h hållet skall gräfva ner mina pund '? Det vore otacksamt af mig, efter allt hvad mina kära föräldrar kostat på mig i uppfostran. » » Ack ja, Kerstin, jag vet ju, att du har så rätt i allt hvad du säger och tänker säga. Men du kan lyckligtvis inte fatta, hvad det är att lämna ifrån sig sitt enda barn, allt hvad jag äger här på j o r d e n! Ack, om Gud af nåd snart ville taga mig bort! » » Det var en syndig önskan, mamma. Men ser du, där borta kommer tåget Man kan redan höra, hur det pustar. » » Hu, sådana otäcka ögon det har!
Var da» Högborna Furstinna! välkommen till de urgamla bygder, sorn så ofia varit styrda af hjeltar, hvilkas mod och bragder skönheten belörtte! var välkommen, att tända nya förhoppningar i Konungs.-Borgen, liksom i kojan , och att, vid sidan af den Furste, som utgörSkandinaviens hopp, blifva ett medel i den alls - Underdåniga Skrifve!seri jffiagtlges hand till framtida betryggandet af var frihet, vårt sjelfbestånd och vår ära. Tidigt skiljdes E. K. H. från Dess fosterbygd, från de dyrbaraste föremålen för den för-, sta åldrens ljufva minnen. Ögonblickets intryck ©kas af denna tanka, och Riksens Ständer nal-. kas E. KH. med djup rörelse, ty de ana Dess egen, och veta, att hvarken Thronens glans eller vördnadens gard kan utplåna saknaden ur ett känslofullt hjerta; Men den skall mildras af hoppet, och, vi våge tillägga, af vissheten, att E. K. H. äfven skall finna sällheten i Dess nya Fädernesland. Denna sällhet väntar E. K. H. i uppfyllandet af Dess höga bestämmelse; den väntar E. K. H. i Konungens och i Drottningens ömhet, i en ädel Gemåls trofasta kärlek, och i ett redligt folks aldrig svikande tillgifvenhet. Uti E. K. H:ts ynnest och Nådiga benägenhet anhålla Riksens Ständer i underdånighet att städse få vara inneslutne; och Riksens Ständer framhärda med djup vördnad etc. ExpeditionsUtskottets Memorial ined utlåtande ofver en Remiss af förslag till Controll derå, att Riksens Ständers Beslut må vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:t expedierade. Jb rån Högloft Ridderskapet och Adeln har E peditions-Utskottet ernottagit, uti Remiss af d. 12 sisth Maji, ett af Herr von Hartmansdorff, 338 Expeditions-Utshottets Memorial. August, till Högloft.
Dessa Committéer hafva, efter förutgångne undersökningar om administrationens r,u varande beskaffenhet, tillfyllest ådagalagt, att en af hufvudorsakerna till dess invecklade och mindre lifliga gång ligger uti den sammanblandning af ordningselier förvaltningsoch rätts-frågor, som , under en längd af år, inom de administrativa Verken tillkommit. Det blef således, och med rätta , Coipmittéernes första syftemål, att föreslå rättsfrågornas afsöndrande från berörde Verk, såsom dessutom Öfverensstämmande med hvad Konungen förcrdnat uti den till Committéerne aflåtna Nådiga skrifvelse af den 21 Maji 1819- Högloft. Utskottets åtgärder i ämnet hafva gått i samma rigtning , hvilket ock ligger i sakens natur. Innan ämbetsverk skapas eller ordnas , måste man tillse , om och hvilka göromål dem kunna tillkomma eller icke. 238 Vill man, utan fördom, för sig reda hvad administration är och hvad den enligt sakenS natur bör vara3 så faller det lätt i ögonen, att rättsfrågors behandling dit icke hörer ; och vill man lemna gehör åt den grundsats , som åtminstone inom grann-Riket Norige blifvit gällande; att nemligen af görandet af de inål, för' hvilka lag år gifven, men hvarom tvist uppslår, tillhör DomartmagtenJ så torde gränslinjen emellan de administrativa och judiciella målen icke blifva så svår att uppdraga, sorn mången sig inbillat, Äro nu, som ock är gifvet , den administrativaoch Domaremagtens functioner hoprörda och sammantrass* lade, så måste derutinnan ske rättelse, så vida man vill vinna det vigtiga ändamålet: Statsförvaltningens si/ftesenljga organisation, För denna rättelses verkliggörande anvisar naturens ordning den tillförlitligaste regeln; uti den ar, nemligen, allt på sin rätta plats, och hvarje kraft verkar der den bör verka.
Med anledning af åtskillige, vid innevarande Riksdag, väckta motioner om anskaffande af bestämda Samlingsrum m. m. för de 3:ne ofrälse RiksStånden samt för Rikets Ständers Utskott och Klubbar, och, efter inhemtad upplysning derom , att uti den Staten tillhöriga, på Riddarholmen belägna Egendom, som nu af RiksgäldsContoret begagnas och för dess behof blifvit inköpt, finnes tjenligt och tillräckligt utrymme för ( 64 ) de 3:ne Ofrälse RiksStånden nied deras Carlier och Archiver, äfvensom att, utom Pleni-rum för StatsUtskottet, derstädes kan blifva tillgång på tillräckliga rum för följande Utskott, nemligen: Constitutions-, Bevillnings-, Lag-, Allmänna Besvärsoch Ekonomisamt Expeditions-Utskotten; Embetsrum, såsom hittills, för Rikets Ständers Justitiae Ombudsman, jemte rum för de personer, hvilka skola hafva inseendet och vården om Huset; hafva Rikets Ständer beslutat: 1:0 Att berörde Egendom, efter verkställd ändurtlålsenlig inredning, i närmaste öfverenstämmelse med de, genom Fullmäktiges föranstaltande, författade och hos StatsUtskottet företedde Plan-ritningar, må upplåtas och begagnas: a) till Samlingseller Sessionsrum för de 3:ne Ofrälse RiksStånden samt för deras Canzlier och Archiver; b) till Pleni-rum för StatsUtskottet, såsom hittils, och till Sessionsrum, Canzlier och Archiver för Conslitutions-, BevillningsLag-, Allmänna Besvärsoch Ekonomisamt ExpeditionsUtskotten; c) till Embetsrum, såsom hittills, för Rikets Ständers Justitiae Ombudsman; d) till
Ulskottet skulle anse lämpligt stadga en motsvarande nedsättning uti inspecterande Fullmägtigens arfvode med t. ex. 50 eller 25 Hiksdaler, motionären deremot icke ville göra någon invändning; och har Prosten Berlin , till ytterligare stöd för ifi äga varande förslag, hufvudsakligen anfört, att, enär en i ekonomiskt hänseende oberoende Bruks-förvaltare, helldre än att af sin närmaste förman emottaga en obetydlig betalning af några Riksdaler lör vivre och logis, lemnade detta utan ersättning, sådant skulle föranleda ej mindre en förlust för Bruks-förvnltaren, än äfven den olägenhet, alt inspecterande Fullmägtigen komme till Bi uks-förvaltaren i en ställning af förbindelse, som, efter motionärens förmenande, icke borde förefinnas. Efter öfvervägande häraf, och då inspecterande Banco-Fullmägtigen öfver Tumba bruk understundom måste, i och för brukets tillsyn, derstädes vistas en eller annan dag; synes det jemväl vara obestridligt, att han, såsom i brukets ärenden stadd , dervid mäste ega alt påräkna nödig uppassning och mathållning, samt att kostnaderna derför icke böra drabba hvarken Förvaltaren vid bruket eller den inspecterande Fullmägtigen, helst i förra fället, den olägenhet, motionären omlÖrmält, kunde uppkomma, och i det senare åter, det icke skulle kunna vara otänkbart, att framdeles en inspecterande Fullmägtig, för att undgå de enskilda uppoffringar, sorn med hans vistelse på bruket vore förenade, icke vid alla de tillfällen, behofvet kräfde, på stället förskaffade sig nödiga upplysningar, angående brukets drift, byggnader och personal.
Och hon understödes på bästa sätt af hr Ödmann, som med förträfflig dramatisk verkan återger älskarens svartsjuka och dödsscen. Bland de öfriga förtjänar särskildt hrr Sellengren och Hansen alt framhållas. 1 » Hans och Greta » behandlas den bekanta sagan om barnen, som gingo ut i skogen för att plocka smultron, men uppfångades af pepparkakshäxan, som satte dem på gödning för att sedan steka och äta upp dem. Barnen räddade sig dock från ugnselden genom att på ett finurligt sätt narra häxan själf in i ugnen, där hon spricker med en förfärlig knall, hvarefter förtrollningen löses, barnen befrias och återskickas åt sina föräldrar, kvastbindareparet. Till denna enkla sagodikt har Humperdinck skrifvit en visserligen något bred och på sina ställen uttänjd, men alltigenom underhållande och melodiös musik, i hvilken man utan ansträngning finner spår af den store mä- staren Wagner, hans lärare och gynnare. Och dock finnes i denna sagopera så mycken originalitet och själfständighet, att man nästan är frestad anse denna sceniska musikprodukt som ett uppslag till en ny smakriktning, visserligen besläktad med den wagnerianska, men som en själfständig afläggare af densamma. Af synnerlig vikt är här utförandet af de båda barnrollerna Hans och Greta, och vi måste bekänna att deras båda representanter, fröknarna Lindegren och Sparrman, i yttre hänseende gifva en mycket god illusion åt sagobarnen. Den förra förtjänar särskildt erkännande ej blott för sitt spel, utan ock för det vokala utförandet af sin uppgift. Hade fröken Sparrmans stämma klingat mindre hård och framför allt ej felat så mycket i intonationens renhet, skulle äfven hennes prestation varit allt beröm värd. Kvaslbindaren Peter » Sveriges framtid ». Idun har redan förut på- har en ypperlig representant i hr Lundqeist, hvars pekat förbundet » Sveriges Framtid » och de grundentré i första tablån är af dråplig effekt. Därsatser det vill göra gällande.
Jag frågar om icke missnöjet skall blifva lika stort, måhända större, i fall grannar inom samma by anställa jemförelser emellan den olika betalning de måste erlägga, efter förevaride förslag, när den ene betalar sin frälseränta efter årlig markegång om hösten; den andra grannen betalar kronotionde efter markegång rättad efter 10 års medelmarkegång om våren och den 3;dje betalar sina utskylder efter ett penningevärde, som en gång för alla blifvit bestämdt efter 20 års medelmarkegång. Hr von Troil har redan anmärkt, att regements-skrifvare icke utan olägenheter kunna indragas och Utsk. har hemställt, att häradsskrifvarne hvarken måtte indragas eller deras befattningar så förändras som Utsk. föreslagit. Under dylika omständigheter lärer således ingen besparing för Statsverket, genom skatteförenklingen 10 Den 1 Augusti. kunna göras. Deremot är det säkert, att kronofogdarne få ökade göromål, såvida denna punkt i Utsk:s betänk, vinner R. St:s bifall. Fogdarne skola väl då erhålla vedergällning för sin ökade möda och dertill erforderliga biträden antingen af kronan eller löntagarne vid regementerne. I sednare händelsen och om regementsskrifvarne icke kunna umbäras, på sätt Hr von Troil visat, sä måste officerarne, utom afgifterna till dem, vidkännas ersättning till fogdarne för deras ökade uppbörd. Officerarnes ringa löner skola då med dessa afdrag ytterligare förminskas. Skall åter Staten öfvertaga fogdarnes löneförbättring så blifver, åt, hvilketdera hållet man vänder sig, ökade utgifter följden af den ifrågavar:de förändringen. Ytterligare förekommer att Staten, genom forsellönens eftergift gör en årlig förlust af 60,000 r:dr. När nu Staten icke mera än en gång om året inbekommer de löner, men den militäre löntagaren, när han icke längre är sin egen uppbördsman, väl bör likasom andra, erhålla sin lön qvartaliter; så mäste Staten förskjuta 3 qvartal, hvartill medel mäste anskaffas.
De vanliga domstolame ha i allmänhet icke ansetts värdiga eller lämpliga till detta uppdrag.Ytterlighetsmännen i Danmark göra emellertid orätt En döende makt i staten bör göra så litet väsen af sig som möjligt Den kan då i lugn och ro, synnerligen med hjelp af det medel naturen anvisat en del af sina barn, förklädnad och skyddande likhet, länge njuta frukterna af det förgångnas och närvarandes arbete, frukter som den brådstörtadt kan förlora, om den drager för mycken uppmärksamhet till sig genom att inlåta sig i strid med krafter, hvilka just som bäst äro i tillväxtGeneral Grant. ù Jag har förut på annat ställe framstält de förnämsta tilldragelserna på general Grants militära bana * *. Hvad jag nu skall försöka mig på är ett porträtt af mannen, och jag skall dervid särskildt bemöda mig om att visa, huru rent personliga och individuóla karaktersdrag gjort sig gällande uti hans offentliga lif. Min bekantskap med general Grant är nemligen af så förtrolig art, att hans bild står långt mera lefvande för mig, sedd i denna dager, än i hans egenskap af general eller president. Den skepnad, hvari Grants offentliga handlingar tett sig för verlden, har ständigt för min uppfattning tagit bild och form af de personliga egenskaperna, som legat derunder. Grants familj är af skotsk härkomst och Clanen Grant gjorde anspråk på honom, då han år 1877 färdades genom dess område. Jag besökte en gång Castle Grant, hvarest €lanens chef, lord Seafield har sin bostad, och han var mycket intresserad af allt, som rörde hans amerikanske * Ehuru » Dagens Krönika » i allmänhet innehåller endast originalartiklar, har red. gjort ett undantag med minnesteckningen öfver general Grant. Denna runa borde icke saknas i D. Kr., men svårigheten var att i värt land finna en med tillräcklig sakkunskap utrustad författare. Dä kom oss en med amerikanska förhållanden väl förtrogen man, f. d. öfversten i amerikanska armén, numera amerikanske generalkonsuln i Stockholm hr Nore A. Elftcing, till hjelp, i det han nemligen förskaffade oss en försvenskning af en utmärkt artikel i ämnet, införd i maj häftet af » The Centuiy * och författad af general Badeau. * * Af samme förf.
Först och främst har offret för gon gällande dom öfver dessa två sätt att Stundom, då jag sett och hört allt det den förklädda nöjeslystnaden gjort sig temöfva välgörenhet. bråk, de intriger, den afund och andra onda ligen stora förhoppningar om inkomsten af Men för att ej förblanda sakerna, skall lidelser, som uppjagats af dylika välgörenfesten, och ju större tillrustningar det göres jag nu först uttala min personliga åsigt om hetstillställningar, har jag undrat, hur en för denna och ju längre de draga ut pä nöjen till förmon för olyckliga medmennienda bildad menniska ännu kan våga att tiden, ju mera stegras förväntningarne och skor och spara nästa fråga till det tredje kalla sådant för en god gerning. Och då ju mera anlitas — krediten. Så kommer efterspelet, redovisningen, som och sista af de föredrag, hvilka jag i ett jag stundom gått förbi de ställen, der välupprördt ögonblick förband mig till att hålla görenheten på detta sätt under musik, handej sällan är en ren parodi på välgörenhet. klappningar och yrande dans dragits ned i Någon hvar af oss har ju sett, hur stora och låta offentliggöra. Mig har det alltid förekommit som en i stoftet, har jag sökt föreställa mig, hur det afdrag det blir på inkomsten af dylika tillren tanklöshet begången råhet, då man af skulle kännas för någon af festens hjeitinställningar. För min del har jag sett så- sina fattiga likars sorger och olyckor tagit nor, om man toge hennes föräldrar, hennes dana redovisningar, der » dekorationerna », sig anledning till sällskapsnöjen. Detta är makes eller barns död till förevändning för som det der hette, togo öfver halfva inden ena orsaken till min ovilja mot detta ett dylikt nöje. Jag har undrat, om hon komsten. slags välgörenhet; den andra är, att man ej skulle rysa och gömma sig denna afton, Tanken eder så den fattiga, andligt förallt mer och mer neddrager en enkel pligt då man, så att säga, dansade på hennes komna familjens känslor vid den oväntade till en maskerad nöjeslystnad, farlig just olycka. missräkningen! De påräknade medlen räcka derför att hon rycker till sig en flik af Men stundom har jag bredvid mig funkanske knapt till att betala gjorda skulder;
Ehuruväl jag anser den nu gällande författningen om lumpsamling fullständig, så vill jag likväl icke ingå i några ånmärkn:r, som kunde föranleda afslag ä delta Ekon.Utsk:s betänk., emedan detsamma i allmänhet kan vara ganska riktigt; men i sjelfva Utsk:s tillstyrkande, hvilket tillstyrkande bör ordagrant införas i den nnd. skrifvelsen i ämnet lill Konungen, hafva några uttryck influtit, hvilka jag anser mindre lämpliga, och för hvilkas ändrande jag anhåller om ålerremiss å betänk. Det stadgas nemi.: ”alt inga andra personer må till lumpsamling användas, än sådane, hvilka åro bos pappersbruksägaren mantalsoch skattskrifne, samt derstädes äga sin bostad; att dertill företrädesvis böra användas personer, hvilka lill annat arbete äro mindre tjenlige, såsom afskedade krigsmän m. fl.” Jag vet icke hvarföre afskedade krigsmän, som ofta icke äro äldre än 40, 50 år eller något derutöfver äro mindre tjenlige lill arbete än andre menniskor vid samma ålder. En bevisning i detta fall torde vara svår för Ekon.Utsk. att åstadkomma, och då saken egentligen icke eller kan sägas vara någonting som erfarenheten gifver vid handen, så anser jag olämpligt att R. St. i skrifvelse till 3 II. 10 Den 9 Oc l oij er. Konungen införa något sådant. Jag anser alt uttrycket borde lyda: ”alt dertill företrädesvis böra användas personer, hvilka till annat arbete äro mindre tjenlige”, men att exemplet om afskedade krigsmän mätte uteslutas. Dä denna ringa ändring icke utan å teremiss kan verkställas, anhåller jag om propos. å äterremiss af Utsk:s betänk. Gr. Sparre, Erik: I anledn. af den anmärkn., söm blifvit framställd emot ett uttryck i Utsk:s betänk., anser jag mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet dervid, att Utsk:s tillstyrkande är i öfverensstämmelse med R.
Enär Universitetet i Upsala vore egare till betydande fastigheter på landet, al hvilka Universitetet hemtade sina hufvudsakligaste inkomster samt för dessa fastigheter någon bevillning förut aldrig erlagts, men enligt § 2 af gällande Bevillnings-stadga numera koinine att erläggas, har, uti motion (N:o 225) hos Ridderskapet och Adeln, Herr Olivecrona, K., med erinran om detta förhållande, hvilket förmodades hafva undgått uppmärksamheten, då Bevillnings-förordningen redigerades, anfört, att tillämpningen af ofvanberorda stadgande komme att för Universitetet medföra en högst kännbar minskning i de för dess behof beräknade inkomster, hvaraf åter följden blefve den, att, om Staten kräfde bevillning af Universitetets egendomar på landet, så att Universitetets egna medel blefve otillräckliga att fylla utgifterna för undervisningens upprätthållande, Staten mäste lemna ett ökadt anslag tillbaka ät Universitetet. Då man härtill toge i öfvervägande att största delen af Universitetets från dess fastigheter inflytande inkomster utbetalades till löner åt lärare och tjenstemän vid Universitetet, och att af dessa löner bevillning sedermera utginge, syntes Staten icke behöfva eller böra äfven af fastighetsegaren utkräfva bevillning. På grund häraf och då samma förhållanden, som i anförda afseenden egde rum med Upsala Universitet, äfven inträffade med andra vetenskapliga institutioner samt barmhertighetsinrättningar, hvilka egde fastigheter på landet, har motionären föreslagit den ändring i § 2 af Bevillnings-stadgan, att akademier, vetenskapliga samfund, allmänna undervisningsverk och barmhertighetsinrättningar måtte befrias från^bevillning för dem tillhöriga fastigheter på landet. Ett af de väsendtligare felen i de gamla Bevillnings-förordningarne bestod onekligen i de talrika undantag, som derstädes tid efter annan af mer eller mindre grundade skäl blifvit inrymda och hvarigenom de allmänna föreskrifterna slutligen Bevillnings-XJtskotteU Betänkande ,JV? 9. 11 voro i sjelfva verket återupphäfda.
Desie gällande skäl hafwa stadgat BondeStändets enhälliga Beslut, at nu genast til Swea Rikes Kron Prins wäija Prins c»ki8i-iaf Schleswig Hollstein Sonderburg Augustenburg: Och Bonde - Ständet skyndar at genom detta'Protokolls Utdrag derom wordsamt 422 Den 26Julik. och wänligen underrätta sine respective MedStänder. Ut supra. Lx krotocollo 8. U. 1rä§Lräk. Utdrag af Protokollet, hällit hos Bonde-Ständet den i4Julli 1309. S. D. Uppå derom wäckt fräga af Natts kellsson frän Dalarne, instämde Bonde-Ständet enhälligt uti det förklarande, at Bonde-Ständets mening med den reservation som blifwit gjord uti Ständets Protokolls-Utdrag för den L? sistlidne Junii, rörande ConstiLutionens underskrift, warit den, at samma underskrift icke mätte anses hinderlig för jämnkningen af Privilegierne, samt at Ständets i detta ämne gjorde förbehäll, mätte i Riksdags - beflutet inflyta, hwilket säledes skulle säsom tillägg til ofwannämde Protokolls Utdrag, genom Utdrag af detta Protokoll wördsamt och wänligen de respective Med-Ständen tilkännagifwas. Ut supra Ux krotocollo 8. L. IräZarcUi. Utdrag af Protokollet, stället hos Bonde-Ständet den 15 Julii 1309. S. D. Bonde-Ständet biföll enhälligt, at Lfwcr hosfogade af Riksdagsmännen hostan NaZnns Wessing och sokn jonnsson ingifne twänne Memorialer skulle Banko Utskottets utlätande infordras ; äfwensom Ständet ansäg ämnet wara af den wigt, at Memorialerne jämte detta Stän - Den 26 Julli. 425 Ständets bestut borde de respective Med-Ständen genom Protokolls Utdrag wördsaint och manligen communiceraö. Ut supra.