Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet visst, att 1111 så tillgår hos de öfriga Stånden; men jag anser också den ordning, de härvid följa, vara grundlagsvidrig. Jag tror sålunda, att det icke gåran att, på sätt Hr Cederschjöld föreslagit, genast vid riksdagens början utse vissa suppleanter, emedan sådana icke omtalas i grundlagen. Vi Jära altså nu få stadna vid att bifalla Utskrs oskyldiga förslag. Jag har förgäfves försökt att, med iakttagande af formerna, utfinna något ändamålsenligare. Jag skulle med mycket nöje förena mig i Frih. Palmsfjernas förslag, om jag icke trodde, att, genom antagandet deraf, Ridd.Ordn. komrne i strid med Riksd.Ordn. Frih. Palmstjerna: Då Frih. Ehrenborgh förklarat sig vara förhindrad att instämma i mitt förslag endast derföre, att han anser Ridd.Ordn. genom antagande deraf skola komma i strid med Riksd.Ordn., har jag allt hopp att erhålla ett sådant instämmande, enär jag tror mig kunna bevisa, att den förmenta striden verkligen icke uppkommer. För att göra denna bevisning klar, anhåller jag, att R. o. Ad. må analytiskt betrakta innehållet af 79 § Riksd.Ordn. Der finnér man då stadgadt: 1:0 att ingen dertill behörig må förmenas att riksdagen bevista; 2:0 hurusom man icke får från riksdagen afresa eller från öfverlägguingarna sig af - Den i S Augusti. i83 hålla, utan erhållet tillstånd; 3:o sättet och vilkoren för utsktsledämot att erhålla ledighet; /±:o huru i Utsk., genom hort resor på kortare tid, uppkommande ledigheter skola återbesättas. § delar sig sålunda i bestämda delar. De sednare utaf dessa, af mig nyss uppräknade, anser jag vara uti sisla raden af § afsedda. Att meningen icke kan vara någon annan, bevisas till öfverflöd deraf, att stadgandena uti de båda sistnämnda delarna af § äro helt olika i Ridd.Oltin, mot hvad de befinnas i Riksd.Ordu., hvilket de icke kunde vara, om ej den sista raden i § dertill gifvit tillstånd.
S e n a p, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Biffstekssås. S o j a, Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. flere gånger prisbelönade och fullt jämförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. Huru skall man säkrast fördrifva stora svartmyror, som intränga i boningshus? Svar motses tacksamt af Lisa. Till hvem skall man vända sig för att bli antagen som telefonist, och hvad erfordras härför? Svar emotses tacksamt af en blekingsflieka. Vet någon af Iduus tjänstaktiga läsarinnor något sätt att färga ljusa (ljusgula och hvita) handskar mörka? Alce. » Finnes något sätt att för längre tid konservera pressäfvensom skärgurkor? Inge. Skulle någon godhetsfullt vilja upplysa mig om hvar man skulle knnna få köpa lutsten eller s. k. kaustik-soda för beredning af såpa. S. TI. Hur skall man få orden tillM:me de Rotschilds » Si vous n ' avez rion åmedire »? Tacksam för svar är Ebba. Vill någon af Iduns läsare lemna upplysning om hur man på bästa sätt skall tillverka aseptin. S. Hvad menar Praktikus med smörsalt? (jfr. Iduns II årgång pag. Stenia. Hvad omfattar en kurs i Nääs slöjdseminarium? Hvad äro fordringarna för inträde? Hur lång tid behöfves därtill och hvad äro kostnaderna för densamma? Upplysningar motses tacksamt af! H u s m ö d r a r! Hafven I ej försökt » Pamelopulver » ännu, så gören det genast. Af endast Pamelo och vatten koken I den läckraste kräm; hvarken saft, socker eller potatismjöl behöfves! Säljes i paket a 50 öre. Kraga i närmaste handel, om det finnes där till salu, i annat fall kunnen I rekvirera direkt från fabrikanten A Winther, Karlstad.
Föredrogs ånyo och gillades Banko-Utskottets Memorial N:o 47, i anledning af väckta förslag om förändrad organisation af Rikets Ständers Bank. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial N:o 48, med förslag till Instruktioner för dels Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-verket, dels Rikets Prot.-Utdrag den 17 Oktober 1860. 861 Ständers Revisorer olver Banko-Diskont-verket i Stockholm samt Låne-kontoren i orterna. Memorialet och fnstruklions-förslagen godkändes. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Banko-Ulskoltets Memorial, N:o 49, om kungörande a! åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, N:o 62, i anledning af motioner om arfsrätt lör oäkta barn. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Memorialer och Betänkanden : N:o 65, i anledning af Utskottets Betänkande, N:o 42. Lades till handlingarne. N:o 64, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 43. Lades till handlingarne. N:o 65, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 44. Lades lill handlingarne. N:o 66, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 45. Lades till handlingarne. N:o 67, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 47. Lades lill handlingarne. Och N:o 68, i anledning af väckta motioner om revision af och ändring uti gällande Lag och Författningar, angående utsökningsväsendet. Bifölls. S. D Föredrogs ånyo Slats-Ulskotlels Memorial, N:o 214, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, angående de under nuvarande riksdag beviljade och till utgående från delta verk anvisade Stats—utgifter: Memorialet och förslaget godkändes.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid Lagoch Oecon.Utskrns betänk. N:o 24 gjorda anmärknrr hindra dess antagande samt betänk, således böra återremitteras. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag anhåller att få veta, huru de öfriga Stånden afgjort betänk., emedan återremiss deraf kanhända är utan ändamål. Underteckn. Ridd.Secret.: Lagoch Oecon.Utskrns betänk. Nro 24 är bifallet af Presteoch BorgareStrn; hvaremot någon underrättelse från BondeSt. ännu icke ankommit, huru målet der blifvit afgjordt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss gjorda propos. om återremiss. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. blef Lagoch Oecon.- Utskrns betänk. Nro 24 af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtskrs d. 10 dennes på bordel lag* a38 Den i!\ November. da utlåt N:o 3oa, ang:de Hr Dalmans motion att, af det vid sista riksdag beviljade extra anslag, bereda tillgång för beväringens beklädande. Ilr af Dalström, Gust. Jac.: Jag anhåller att blifva upplyst om hvilken åtgärd de öfriga Stånden vidtagit i afseende på detta mål. Underteckn. Ridd.Secret.: StatsUtskts förevar, utlåt. N:o 3oa är bifallet af de öfriga Stånden. Hr af Dalström: Efter den af Hr Ridd.secret. meddelade upplysning har jag ingenting att tillägga, utan anhåller, att R. o. Ad. ville bifalla utlåt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag skall visserligen icke motsätta mig bifall till utlåt.; men jag vill blott till prot. anmärka, att jag icke kan vidkännas, hvad StatsUtsk. skrifvit på min räkning, eller att min motion grundade sig på ett misstag.
Man har slutligen anfört att dessa stadgar måste finnas för alt hindra folkökningens öfverdrift. Och på den grund förvägrar man den fattiga ett eget hem på sina föräldrars jord, men tillåter honom väl att i tungt beroende bygga och ho på den rikes gods — tills dennes välbehag drifver honom derifrån. Jag kan icke inse hvarföre man antager att han liar skall få färre barn än i sitt eget hus, och kan således ej heller finna, att det föregifna ändamålet på detta sii t L kan vinnas. Men om verkligen så skulle vaia, så torde det också endast blifva på moralitetens och sedlighetens bekostnad. Dessa äro de skäl man framställt, och jag har nu i korthet sagt hvarföre de icke för min blick synas fullt gi11— liga; men väl tycker jag mig skönja ett annat syftemål, som man med omtänksam tystnad förbigått, och delta är: att få ett lättare och säkrare välde öfver den fattiges arbetskraft. Denna är hans enda capital och det är väl också det bästa af alla, ty jag åtminstone skattar ingenting högre än att vara duglig, och att bevisa sin duglighet genom ett godt arbete. Men om den fattige fritt finge använda denna arbetskraft tili sitt eget oberoende, hvem skulle då arbeta åt den rika? Detta har man insett, och när man numera icke direct, som fordom, kan förfoga härom, så har man på indirect väg, genom en lag som inskränker hans ägandeoch förvärfvande-rätt, sökt alt vinna Den 6 Februari f. m. 87 samma ändamål. Jag nämnde att man förr direct gjort det, och för dem, som icke närmare känna förhållandet, vill jag uppgöra en liten lableaii huru härmed tillgått. Under Carl XI:s tid ingick R. o. Ad., den tidens herrar, med en anhållan till Konungen, att antalet af böndernes drängar skulle bestämmas för hvarje hemman, på det att de öfrige för bättre pris mätte blifva tvungne att gå i R. o. Ad:s tjenst. Detta öfverensstämde med lidens begrepp och bilölls. Man fann experimentet godt, och på samma sätt utsträcktes stadgandet år 1725 äfven till pigorna.
Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet alt deltaga i riksdagsmannaval; N:o 17 med förslag lill den ändring i 5 § 3 mom. Tryckfrihets-förordningen, alt hinder icke må vara för Mosaiske trosbekännare alt kunna till Jury män utses; N:o 18 med förslag till ändring uti 90 § Regerings-forraen; N:o 19 med förslag till den ändring i 53 § Riksdags-ordningen, att beslut icke må i något Stånd fattas, derest icke minst 30 ledamöter tillstädes åro. Samtlige dessa förslag blefvo af Ståndet antagne hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästinstundande riksdag. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Ulskottets Utlåtande N:o 24, i anledning af väckta motioner, angående folkskole-afgiftens utgörande, godkände Ståndet hvad Utskottet uti första punkten tillstyrkt. 2:dra punkten bordlädes andra gången. S. D. Föredrogos oell godkändes Lag-Utskottets Bctänkanden: N:o 22, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till Stadga, angående Högsta Domstolens tjenstgöring på två afdelningar; och N:o 24, i anledning af väckt motion om uppbäfvande af 2:dra kap. 6 § Giftermåls-balken. Samma Utskotts Memorial N:o 23, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 16, ifråga om förändring eller uppbäfvande af 2:dra Kap. 5 § Giftermåls-balken, lades till hand lingarna. Den 30 April. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskoltcl en af Herr von Troil, Samuel Gustaf, väckt motion om beviljande af pension å Allmänna Indragnings-stalen åt framlidne Öfversten Carl Johan Ströms enka. Prof.-Utdrag den 2 Maj 1860. 57! Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Följden har blifvit, att såsom menniskoverk kan det Sköna framkomma blott genom en sammanletning och sammanfogning af det Sköna, som i den nuvarande Naturen möter liksom kringspridt, eller liksom blandadt med det bortskymda och oartade. Det, som i alla de konster, om hvilka här talas, utgör den gemensamma egentliga konsten, är derföre, i sin första yttring (eller i den, som grundlägger alla följande yttringar), en sjelfmakt, en frihet, att kunna välja – nämligen det sannt Vackra, det äkta Sköna; hvilket genom den behandling, som grundar sig på detta urval, förhöjes till någonting ännu skönare, än det var i sitt föregående tillstånd. Det är i anledning af nyssnämnda frihet, som alla dessa konster, rätteligen, kallas ”fria”; hvartill ock ännu en anledning är, att de icke stå i något tjenstförhållande till menniskans lägre – eller i lägre betydelse angelägna – behof. Hvilka äro de Fria Konsterna? – Byggnaden; Måleriet; Bildhuggeriet; Poesien. Icke af slump, och än mindre af missaktning, nämndes här Poesien sist, i stället för strax eller först. Ty vid begreppet af konst fogar sig genast ett begrepp af handtverk, såsom – äfven i dessa fria konster – utgörande en dess beståndsdel: och af sådant är i Poesien minst, eller så litet, att det, som der är handtverk, snarare bör kallas en skicklighet, eller en uppöfvad egenskap; så mycket hellre, som den ligger helt och hållet i tankan och språket; dem poeten, under sin uppväxt eller i sin ungdom, lär sig använda. För öfrigt äga Poesien och Måleriet de närmaste likheterna. Poeten målar med ord, hvad Målaren med pensel; äfven den förre målar Historie-taflor, nämligen Hjeltedikter och Theaterstycken; och i verserna, i rimsluten har poemet någonting, som motsvarar glas och ram för en tafla. Rimmet är för Poetens tankar ungefär, hvad ramen är för Målarens.
Majus wördnadswärda önssanoch allmänna behoswets södran, att undwika förökande af den för öfrigt erforderliga BewillningsSumman, an att förordna det alla blifwande öfwerssott pa Stats,Werkels enssilte, sa wäl ständige, som under namn af Bcwillning inflytande inkomster, tillika med alla besparingar pa Statens Atta Hufwud - Titlar, äfwensom alla genom dödsfall och befordringar uppkommande besparingar pa allmänna Indragnings, Staten maga öfwerflyttas pa Nionde Hufwud-Titeln och efter det, enligt Riksens Ständers beslut wid 18^9 och 1812 arens Riksdag, ivo,000 R:dr deraf ärligen blifwit afsatre, till understöd för allmänna företag i och för Akerbrukets, Handelns och Näringarnes befrämjande, vswerskottet till nästa Riksdag öfwerlemnas till Eder KonglMajus höga disposition till förraders anssaffande till Förstärknings,Manskapets med flere dylika förnödenheter, och hvarföre pa lika sätt som för Statens öfrige medel af wederbörande redowisas; Och da Riksens Ständer salunda sa widt Landels krafter tillåta atagit sig hwad Eder Kongl. Maj:t för Rikets Armöe och Förswars-Werk äffat, wasa de afwen bifoga den underdåniga förhoppning, det Eder KonglMajU täckes fa organisera Rikets Armöe och Wapen, ssm lämpeligast öfwerensstämma bade med säkerheten af Landets Försmak, och desi förmåga att samina anstalter underhälla» L.de Den 29 Junii. 92; 8;de Huswud, Titeln. Uppå Eders Kongl. Maiuö Nådiga framställning uti 2:dra puncten af Desi Proposition om nödwändigheten alt öka Stats» anflagen under denna Hufwud - Titel lill wisia ut»
Innan Utskotten ansett sig kunna meddela yttrande öfver hvad således är vordet till dess handläggning öfverlemnadt, hafva Utskotten funnit nödigt, ptt inhämta kännedom om innehållet af Kongl. Maj:ts den 26 October 1804 vidtagne utaf Jon Jonsson opiförtnäldte Nådiga stadgande , hvarvid blifvit inhämtadt, att, efter nådig pröfning ej mindre af den utaf Blekinge - allmogen vid 1800 års Riksdag gjorde ansökning, att fritt och obehindradt få till Skåne utföra det skogs-förråd de kunde hafva att föryttra, än hvad nästgränsande Städers Deputerade samt Kongl. Maj:t och Jf ronans jemts Amiralitets - Staternas Ombud haft Deri i g Juni 681 liaff att andraga, jemte hvad allmogen från Blekinge och Christanstads Län vid haline sammanträden i afseende a berörde handel anfört, Kongl. Majt t icke funnit betänklighet dervid möta, att Blekingska Allmogen blefve tillåtet till Pukaviks Lastageplats medföra ved och redskapsämnen a£ Al,"Björk, Bok, Ask och Asp, med rättighet att dessa varor till Allmogen i Ingelstads och Lyrestads Härader aflåta eller transportera, samt att Allmogen i de sednare Härader beviljades att från Allmogen omkring Pukavik tillhandla sig för eget behof timmer och Byggnadsämnen, dock icke af Ek, hvaremot Kongl. Majrt ansedt den af Blekinge Allmogen yrkade oinskränkta transport och salurättighet kunna medföra skadeliga följder; på hvilken grund och jemte det Kongl. Majit förordnat huru och på hvad vilkor utförseln från nämnde' Last åge - plats linge verkställas och deribland att transporten icke linge ske till andra ställen än Skillinge och Baskemölla Fiskelägen i Christianstads Län, äfven som ock stadgat det ansvar öfverträdelse!- deremot komme att medföra, Kongl. Maj:t förbudit ali utförsel af trädvaror utom Provincen från öfrige ställen i Blekinge äa Pukavik.
Majit i underdånighet anhållit, att, enär deras löner vore i högsta måtto otillräckliga, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om förhöjning i dessa löner, hvilken de fleste önskat sålunda bestämd, att hvarje lagligen examinerad och antagen folkskole-lärare, som af sitt skoldistrikt vitsordades för duglighet och flit, måtte, utan afseende på huruvida skoldistriktet höjt hans lön öfver minimum eller icke, af Statens medel årligen få tillgodonjuta en sådan löneförhöjning att hela lönen, utom lämpligt jordland, kofoder, Bih. till B. St. Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 13 98 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 123. husrum och vedbrand, uppginge till 400 R:dr Hant; men enär det belopp, sorn iör det ifrågasatta ändamålet skulle erfordras, vore allt för betydligt, och då åliggandet att aflöna folkskolelärare hufvudsakligen tillhörde vederbörande kommuner, hvilka dessutom häri skulle erhålla en väsendtlig lättnad, om qvinnor mera än hittills blefve för folkundervisningen använda, hade Kongl. Maj:t icke funnit skäl att till berörde ansökning lemna nådigt bifall. Emellertid kunde det ej förnekas att de examinerade folkskole-lärarnes löneförmåner i allmänhet vore så ringa, att de på de flesta ställen oundvikligen kräfde förhöjning, äfvensom att Statens mellankomst dervid understundom vore af bohofvet påkallad. Af alla dessa skål ansåge Kongl. Maj:t högst angeläget, att ofvan omförmälda belopp 100,000 R:dr Runt måtte jemväl under instundande statsreglcrings-period få för samma ändamål och under samma vilkor, som hittills, af Kongl. Maj:t disponeras.
Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas; varde, ändå att han om uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, straffad med böter, högst etthundra Riksdaler. Har man, i fall som i denna g sägas, af egen drift det förfärdigade eller anskaffade förstört eller obrukbart gjort; vare från straff fri. 19 g. Nu komma stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i 18 g omförmälas och äkta äro, någon lofligen tillhanda: hörer honom ej till att dem vårda, bör han dem lill Konungens Befallningshafvande eller i annan allmän vård aflemna: gör han det ej och varda de af annan, utan hans vetskap och vilja, missbrukade; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. Samma lag vare, om den, som efter behörigt uppdrag förfärdigat slika verktyg, underlåter att dem af - 24 La g-Utskottets Betänkande M 35. lemna till vederbörande, som dem beställt, eller dess kända bud, eller annorledes dem missvärdar, och missbruk deraf sker. 20 § Med falska stampar, märkjern, formar eller andra till förfalskning ämnade verktyg, sä ock med Inad genom förfalskning tillkommit, skall sä förfaras, alt missbruk deraf ej ske kan. 21 g. Den, som till straff efter 1, 2, 4, 7, 11, 12, 13, 14 eller 16 § falles, varde ock dömd medborgerligt förtroende för alltid förlustig; dock må i de fall, der enligt sista mom. af 12, 13, 14 och 16 §§ nedsättning af straffet eger rum, förlust af medborgerligt förtroende på viss tid ädömas.
Med bitter känsla ser han sig bedragen, ser sin tid, sin förmögenhet, sin möda förspillda; erfår den grym - 14■-* Dea 7 Mars f. m. ma förödmjukelsen, att än en gång blifva nybörjare; och blott sällan föres han af en lycklig slump tillbaka in på den bana, som utgör den naturliga fortsättningen af hans framskridande fullkomlighet och förädling. Mångå inom dessa murar dela med mig denna bedröfliga erfarenhet, och kunna med mig vittna, ,att den hörer snarare till regeln, och att undantagen äro få. Om personers namn och förhållanden finge ifrågakomma, så skulle målningen blifva för mycket varnande för hvarje förståndig fader, för alt icke blifva afskräckande, och visa misstag af demart, som gäcka hvarje omsorg, och som åtminstone i hög grad förringa och nedsätta värdet af en i och för säg sjelf förträfflig uppfostran, som man uti en falsk riktning vill använda, och som uti denna missförstådda användning sjunker i värde under r outinen. ? och vanans innötta lexa. Låt deremot denna yngling vid universitetet fortsätta sina studier, antingen såsom blifvande vettenskapsman, då de välgörande följderna af hans föregående bildning äro alltför påtagliga för att behöfva bevisas, eller ock såsom statsman, då en sådan förståndsodling, som jag hos honom förutsatt, äfvenledes måste göra sig gällande öfverallt inom de politiska vettenskapernas och statsbestyrens område. Klarheten, styrkan och öfningen af hans förstånd, i förening med moralisk hållning i hans karakter, skola lika säkert göra honom till en för sig och samhället lycklig civil embetsman, som det är ett gifvet factum, alt den oförderfvade menniskan endast behöfver se det rätta för alt älska det. För alt fullända jernförelsen, låtom oss nu tillse, huru den elev skulle lyckas, sorn, undervisad i och för tillämpningsskolan , folie på det orådet att ändra sin bana och inträda vid universitetet.
Han förklarade da frimodigt tkl Protokollet, at han nödgades ogilla Herrar Fullmäktiges förhällande, til och med om den omtalade skrifwelsen af den 15 Junit 1800 skulle för Banko-Fullmäktige warit gällande, emedan orden deri sä lydde: ^För öfrigt, om, emot förmodan, swärigheter wid realisationen framdeles skulle upkomma, öfwerlemna PresteBorgareoch BondeStänden, med bibebällande af deras Bcwillnings-rätt och Vanko-Författmngarne, til Eders Kongl. Den 26 Julik. 451 Kongl. Majit i underdånighet, at, efter inbämtadt underdänigt utlätande af Fullmäktige r Banken, hwilka dock hafwa at iakttaga hwad Banko-Instruktionen föreffrifwer, widtaga de mätt och steg Eders Kongl. Majit til realisationens befrämjande finner de lämpligaste och för de Skattdragande de lindrigaste". Herr ^älerxpmre bewisade, at förbehållen om bewaraude af Rikets Ständers Dewillnings-rätt, om iakttagande af Banko-Instruktionen m. m. wörö tydliga förbud för Banko.Fullmäktige at ändra Rikets Ständers föreskrift: han bewisade äfwen, at den ofta nämnde de tre Standens fkriswelse ej war en laglig Akt, emedan den ej hos det Fjerde ens warit under öfwerläggning, och hwilkcn således ej kunde förbinda BankoFullmäktige. Med Herr ^lllers^rre förenade fig Lagmannen Grefwe o^llendoi-tz-, Herr Grefwe /-.xel Amilton, Herr Hof-Junkaren von Illoiksten, Friherre Losse, Lbrister Kinclorm» Herr Direktören von ^ockenström, Herr Profestorn VVi^KmAn.
Enligt gjorde förteckningar och öfwer stag har befunnits, der i händelse Banque» warit nödsakad pä en gäng elter genast efter Realifakivns-dagen infria Femton Millioner Riksgäldssedlar, sä hade För denna orsak skulle wäl kunna synas, det wara wädligt för Banque», samt emot S atuterne, ingä i inlösandet af Eredir-sedlarne. Men den korta förflutna riden wifar, huru litet Banco begäres för Riksgälds-sedlarne, sedan de nu genom Realisation fatt sitt rätta och bestämda warde ^ och derföre efter förmodan länge nog komma, såsom nu mera än begärlige, i allmänna rörelsen an qwarblifwa, under hwilken tid Banque», sä genom inflytande räntor som inkomster ur Riks-Dilconken hinner samla fullkomlig och proportionerad Fond till hivad som fattas. Creditens bibehällande är, sa för det enskildt» som för der Allmänna, af högsta wige; derföre om Herrar Fullmägkige, i ett afseende, och pä swära sidan betracktadt detta förcmäl, samt derwid anfört nägre fädane hinder som kunnat werkat emot den bestulne Realisation; skulle ofelbart en obehaglig uppmärksamhet och mistlroende harwid sig Yppat, och credilen blifwit wacklande. Sä 78 Den »4 November. Således finner jag för min del ej nägot hufwudfakeligt, »vid deras förhällande wara alt^erindra. Dermed förenade fig Herr Radmannen Nolmsr. Samrelige Ledamöterne af Hederwärda BondeStändet instämde Uti Herr Astestoren LtrLles oswatt A anförde yttrande. Arr Grefwett och Ordföranden, äberopadö sig dest förberdrde till Cancellre-Utstoctets Protocoll afgifne utlåtande; och förenade Herr Grefven fig nu tillika, med Herr Directeuren von Stockenström.
Deremot hafva Rikets Ständer ansett tiden för garantiens fortfarande kunna inskränkas till 15 år från jernbanans öppnande för allmän trafik, samt staten, i ersättning för berörde ansvarighet, skäligen böra berättigas ej mindre alt, sedan någon tid förflutit efter det jernvägen blifvit till begagnande upplåten, årligen tillgodonjuta hälften af det belopp, hvarmed bolagets inkomst kan öfverskjuta 6 procent af dess utbetalde kapital, Expeditions-Uiskottets Förslag till und. Skrifvclsej N.o 180. 367 än ock att, der så lämpligt finnes, inlösa banan med tillhörigheter, äfvensom att vaka öfver banans framtida underhållande.