Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande Norbergs-vägen, så, när jag läste bolagsreglorne, sade jag till en aktie-egaré, att bolagsreglorna innebära bolagets uplösning. Jag har sedermera flere gånger talat med honom, och han har sagt mig: ”ni hade fullkomligen rätt i hvad ni yttrade men hvad åter anbelangar Köping-Hults-bolaget, så gläder det mig få nämna, alt jag tror det icke skall existera några svårigheter mera, åtminstone i förhållande till de förändrade licfsomsläudighelerna. Jag vill icke yrka på lista punktens återremitterande, men jag reserverar mig fullkomligt emot principen, och jag år öfvertygad om, alt framtiden i det fallet skall utvisa att jag bjär rätt. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Om jag ansåg det behöfligt, så skulle jag icke underlåta att vid denna punkt yttra mig med någon större sorgfällighet, men jag tror, att R. o. Adis åsigt i detta afseende är så pass stadgad, alt det vore att missbruka R. o. Ad:s tålamod, om jag hår uprepade hvad som redan till största delen är sagdt. De jemförelse!-, som böra göras, vid bedömande af fördelarne i det ena eller andra sättet för jernvägars byggande, äro naturligtvis: huruvida en större hushållning upkommer vid vägarues byggande genom Statens eller genom enskiltes försorg; huruvida arbetet blir bättre gjordt i ena eller andra fallet; huruvida den frihet man har, att kunna göra nödiga jemkningar, är större i det ena eller andra afseendet; huruvida friheten att fortfarande under jernvägens förvaltning kunna afse de stora politiska och mi 1 iläriska fordringarne bättre kan upfyllas på det ena eller andra sättet; samt huruvida allmänhetens anspråk på säkerhet och lindriga taxor i det ena eller andra fallet kunna bättre motsvaras. Alla dessa punkter, och åtskilliga mindre vigtiga derutöfver, hafva redan i min tanka, med den fullständighet och klarhet här blifvit vidrörda, att, såsom jag nyss .,sagt, jag tror det vara orätt att ytterligare i delta afseende trötta R. o. Ad. Enl. min åsigt, är det klarligen visadt, dels genom förnuftsgrunder, dels genom vunnen erfarenhet i flera olika länder, att
Exp. Ulsk. den 24 Novkl. 11 f. nu Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 41, angående utgifterne under Riks-Statens Åttonde Hufvudtiteln. (u. jo Uii delta Utlåtande liar i.-sta punkten blifvit af samtlige Riks-Stånden bifallen. 2:dra punkten, angående anslag för Riks-Arcliivet, är af BondStåndet återremitterad, men enär de öfrige Riks-Stånden densamma bifallit, finnér Utskottet, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda, 3:dje punkten, sorn afser anslaget för Kongl. Bibliotheket, är af Ridderskap och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallen. Presle-Ständet bar vidtagit den åtgärd att bålla beslutet öfver denna punkt öppet, intill dess StatsUtskottet yttrat sig öfver en i anledning af Utlåtandet, med stöd af 5(5 § Riksdags-Ordningen, af Prosten Lignell väckt och till Utskottet remitterad motion, att den år 1809 indragne men numera oundgängligt nödvändiga vice Bibliothekarie-tjenslen vid Kongl. Bibliotheket må på stat uppföras med lön, motsvarande Protocolls Secreterares, hvilken lön borde utgå af de till böckers inköp anvisade medel, på det att något nytt anslag icke måtte erfordras. Bonde-Ståndet har återremitterat punkten, på grund af förekomne yttranden, dels att anslaget väl kunde vara nyttigt och äfven behöfligt, men icke af så stor vigt, att detsamma, under landets nuvarande ekonomiska ställning, borde beviljas, dels att uti den begärda summan, 3,000 R:dr årligen, en skälig nedsättning borde ega rum.
Enligt hittills af Fullmäktige emottagna Kongl. Bref, angående beviljade anslag utaf den, i Reglementets 96 g, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisade summa af 300,000 R:dr, för anläggning af nya eller förbättrande och omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, äfvensom för strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader, har af dessa medel ett sammanräknadt belopp af 372,336 R:dr 32 sk. blifvit af Kongl. Maj:t i nåder disponeradt, för att, i öfverensstämmelse med fastställda arbetsplaner samt ingångna och godkända kontrakter, användqs till utförande af 42 särskilda väganläggningseller vägförbättringsföretag samt 4 vattenkommunikations-arbeten, nemligen: för 1 vägförbättrings-arbete inom Upsala län R:dr 2,300: » 2 vägomläggnings-arbeten inom Stockholms län ...» 23,820: Transport R:dr 26,320: Riksgälds-konlorcls licrältelse IJ186. Transport R:dr 26,320: för 1 d:o inom Nyköpings län » 2,373: » 2 vägomläggningsoch vägförbättrings-arbeten inom Östergöthlands län .* » 18,000: » 1 d:o inom Kalmar län » 4,630: » 1 d:o inom Jönköpings län . » 7,000: » 4 d:o inom Kronobergs län » 11,273: » 1 d:o inom både Kronobergs och Hallands län ...» 28,900: » 4 d:o och 1 väganläggnings-arbete inom Blekinge län .
Det var först sedan detta fallit och jag insåg, att det var omöjligt åstadkomma ett så liberalt resultat, som jag inskränkte mig till hvad min reservation utvisar. För öfrigt är äfven jag tveksam, huruvida det är klokast att bifalla eller återremittera betänk.; och innan jag i delta afseende bestämmer mig, anhåller jag om upplysning, huru de öfriga Stånden afgjort frågan. Sedan H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att endast från BondeSt. prot.utdr. ankommit rörtde detta mål, och att betänk. N:o 33 blifvit af nämnde Stånd bifallet, fortfor Hr Hjärne: Vid sådant förhållande yrkar jemväl jag återremiss af betänk, från R. o. Ad., enär en sådan åtgärd förmodligen blifvit af Presteoch BorgareSt:n vidtagen. Hr von Hartmansdorff: En talare har beklagat, att jag i denna fråga vore så consequent. Icke längesedan förebråddes mig, att jag i ett annat ämne förändrat mening. Häraf torde R. o. Ad. finna, att ehvad jag gör, så klandras det. Jag har ej heller väntat bättre och skall hvarken fästa mig vid klandret eller vid påståendet, att jag i denna fråga gått längre än en rådman af BorgareSt. Hade han varit handtverkare, så hade han förmodligen gått längre än jag. Man har vidare sagt det vara ett nytt påfund alt påstå, det arbetarne skulle genom skråordningarnas upphäfvande blifva trälar åt capitalisterna. Detta yttrande visar, huru litet de ledamöter, som i dessa ämnen vilja reformera, hafva tagit kännedom om hvad som dertill hörer. Hvad som nu säges har alltid varit sagdt, mer eller mindre utförligt, äfven vid riksdagarna, alltsedan 1719, då de ännu gällande skråordningarna af 1720 utarbetades. Frihetssatserna gjorde sig då gällande genom de s. k. frimästarne, hvilka, efter åtskilliga jemnkningar, måste år 17^1 afskaffas.
Afsigten med den förra är, att, såvida 1827 års Förordn. icke skall vara en död bokstaf eller en snara, genom hvilken folket innarras att köpa mindre hemmansdelar ulan säkerhet alt i framtiden få behålla dem, just åstadkomma denna säkerhet. Då nu detta är den välgörande verkan af för fa 11 n: n, kan jag icke begripa hvartill en återremiss skall tjena. Hr Dalman: Man har här endast fästat sig vid den kamera Iistiska och stalsekonomiska sidan af frågan, och i detta hänseende har mycket blifvit ordadt, att jag dervid icke vill hålla mig. Man har likväl förbigått de juridiska olägenheterna, som äro ganska stora då fråga är om tillämpning af 1853 och 1855 års Förordn. Om en ägare af friels mtl säljer hälften deraf eller yg-:dels mtl i en ort der klyfning i så ringa delar är tillåten, säger allmänna Lagen, att upbud derå får och skall beviljas så snart köp är afslutadt, men enl. 1853 års författn. tillåles icke lagfart med mindre än att den s. k. Jordnämnden förklarar köparen besuten å denna hemmansdel. Skulle nu så inträffa, att denna Nämnd anser kö - 58 Den 1 Angust! e. m. paren obesuten, så frågar jag, skall köpet återgå? Nej? Skall säljaren behålla köpeskillingen? Han säger: jag tager icke min jord igen, jag har fått köpeskillings-revers och den återlemnar jag icke. Detta är ju en uppenbar motsägelse emellan allmänna Lagen och 1853 års författn. För undanrödjande af dylika olägenheter yrkar jag fortfarande återremiss, på det att Utsk. måtte taga frågan i förnyadt öfvervägande. I öfrigt åberopar jag Hr Hasselrots reservation. De härefter först till bifall och sedan till återremiss å förev:de punkt af Utskis Betänk, framställda propos:ne, besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå förstnämnde propos. förnyades, samt, sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. - Frih.
Jag måste erka ina, att hvad tidsvinsten angår, må det vara mitt fel, att, genom de gifna svaren på Friherre Björnstjernas frågor, 174 Den 7 April f% m. nu hafva föranledt till den utsträckning af discussionen, som hår redan borttagit mycken tid, och jag anhåller derföre om Ridderskapets och Adelns tillgift; men jag utbeder mig tillika att iå framställa grundernä för mitt handlingssätt. Det var en enskild man, som ansåg sig böra erinra om nödvändigheten af financefrågans skyndsamma behandling; och som derjemte påkallade en särskild ledning för öfverlåggningarne. Påminnelsen om skyndsamhet ansåg jag icke erforderlig. Planen för behandlingen af ämnet gillade jag ej heljer. Jag trodde det derföre vara min rätt, att mot denna enskilda mening uppställa en annan; men denna utveckling å min sida hade ett enda föremål, som äfven simar anförandet, nemligen den vördsamma anhållan till Högloflige Iiidderskapet och Adeln, att Friherre Björnstjernas förslag måtte till Statsoch BancoUtskotten remitteras, utan att följas af någon utaf Högloft. Riddcrskapet och Adela besluten föreskrift för målens handläggning inom Utskotten: och det är denna anhållan jag nu förnyar. Dermed afser jag, att Ståndet icke med sitt bifall må beledsaga det system, som för Friherre Björnstjernas förslag ligger till grund; emedan det blir ett band på Utskottens fria behandling af frågan i hela dess vidd. En annan vård Ledamot, Herr von Francken, har åter framställt frågan i den form, att Utskotten sjelfve skulle föreslå en tid, inom \ Ben 7 4p>'H f. i? 5 hvilken de med sitt Betänkande skulle kunna inkomma. Men då skuHe ju Öfverlåggningarne om denna erforderliga tid upptaga en tid, hvilken nyttigare kunde användas på sjelfva saken? Att nu ingå i en discussion öfver hvad sorn blifvit yttradt i hufvudsaken , år hvarken min afsigt eller min rätt, och jag skall ej missbruka Ridderskapets och Adelns tålamod i denna del.
Ständerne ansågo vid i8rf års Riksdag 90 Kannors Panne-rymd vara den rätta j skall det nu ändras, så får Kopparslagaren den lilla Vinst som Landtmannen hunnit under 2:ne år bespa. ra, han mister hågen att arbeta då ingen ting synes säkert för honom mer än Döden och Contributioner. Af dessa skäl tager jag mig ättledning föreslå att Bränvins-Panne-rymden finge blifva oförändrad till nästa Lagtima Riksdag, för att derigenom kunna ge säkerhet och skydd åt Landtmannen mot beständigt nya förslager i denna väg. Den värde Talaren, anser ej bra att man kan uppsätta värdet å sin Egendom, för att få begagna den högsta Panne-rymden. Det synas mig ej medföra 1 förlust för Staten, om jag vill betala högre bevillning för min Egendom än jag skulle af någon annan blifvit Taxerad till, och derjemte betala för mine Bränvins* Pannor. Den som bränner med köpt Ved och ej af egen Säd, lärer icke finna stor räkniog dervid, således är att förmoda. Den 18 December'. 3 97 om någon uppger värdet å sitt Hemman så stort, att han får bränna med högsta Pannerymd, underlåter han väl ej att odla för att skaffa sig Säd och Potatoes, och 1 detta ser jag ingen National-förlust, och således intet ondt. Jag anhåller att detta mitt Anförande, måtte få remitteras till samma Utskott som Herr Heykenskjölds. Lades på bordet. Upplästes följande från de andra Respe* ctive Riks-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag. Från PresteStändet, af den 13 December: Om Bifall till Expeditions -Utskottets Memorial rörande ökad Betjening. Om Remisser: till BevillningsUtskottet af Prosten J Wijkmans Memorial, angåendn Taxering af Jord utaf Boställes natur j samt till Oeconomie• Utskottet af ett Memorial af Professoren Agardt, rörande afskaffande af Krogar, och hänskjutande till Magasins*Directionens afgörande af den väckta frågan om Bränvinsbränningens inskränkning. 398 Den 18 December.
272—274. — slotts brandväsende och yttre lyshållning » 148. — byggnads-medel » 147. — stads krono-råkenskaper » 140. undervisningsverks rä- kenskaper » 184—185. — Station af Flottan » 93—97. 219—220. — Veterinär-inrättning » 48. Stora Kopparbergs län, skiften och afvittringar i » 142. Bilagan litt. R. vid » 143. Straffoch arbets-fängelser » 121—130. Strömsholms slott » 153—154. — stuteri » 131—133. 242. Stuteri, Flyinge » 136—138. 243—245. — Ottenby » 133—135. — Of ver styrelsens räkenskaper » 130-131. 242—245. Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader räkenskaper » 106—108. Styrelsens för ek-plantering arne dito » 31—32. 207—208. Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar dito » 119—130. 221—223. Styrelsens öfver stuterierna räkenskaper » 130-131. 242 —245. Stämplade pappers-afgiften Sundhets-kollegii räkenskaper . Svartsjö lustslotts dito » 149. Svenska akademiens dito » 158-159. Svenska språket, anslag till ordbok öfver » 158. Säkerhets-handlingar, Kongl. Ränte-kammarens » 18. Post-verkets » 42. Södra jernvägs-stambanan » 113—115, 117—119. Teknologiska institutet » 146. Telegraf-inrättningen, elektriska » 89—92. 213—214. optiska » 93, 37 - 290 — Testaments-fonden, FiUenska, sid. Revisions-berä ttelse» 14. Utlåtandena.
Af ålder var allmogen van att tåla våld och väld, ofrid och olag från dem, som buro knektejackan; och äfven oip häri en förbättring .inträdt, så lefver dock, som sagdt, minnet qvar. Med fröjd skall bonden draga ut mot den fiende * som hotar hans hus och hem, draga ut med klubbor och yxor, om han ej bättre har, och låta slagta sig som ett oskäligt djur; — men att i fredstid, då han ej ser någon fara hota, låta sin son ställas i ledet och uppbära oqväden af en nykläckt löjtnant utan fjun på hakan, det har han svårt att finna sig i. Och mer än en ung beväring, som nu i ledet visar trilska och oginhet mot ett. ofta humant befäl, menar sig kanske återgälda den skymf, hans fader led en gång, då han som ung stod under fanan, och hvarom hans son i barnaåren hört talet falla vid spiselbrasan. Det var de minnena, som ropade högf vid det gångna årets folkmöten, de hafva lefvat för länge att låta sig på en gång utplånas; och ' de skola ännu länge ställa hinder i vägen. mot hvarje förslag, som vill lösa frågan om försvaret i dess helhet. Vid folkmöten stämde denna alhnogens motvilja mot knekteväsendet möte med den patriotiska välmening, som går och svärmar, för de små idylliska, rödmålade soldattorpen vid landsvägarne. Bakom dem båda stod som till-skyndare frälsemannaintresset, nu i en hast vordet mycket liberalt och folkligt, skrämmande allmogemännen .med till vanställning öfverdrifna rykten om de offer, som begärdes, och smekande indelningsverkets vänner med fagert tal om det dyrbara arfvet från Karl XI: s dagar, som vi borde bevara oförkränkt åt våra barn. Efter att väl ha fått de senare att gå i elden för sig, leimiade det dem i sticket och kastade bort dem som utkramade citroner, då de i all sin godtrogenhet kommo att i sin ordning begära bistånd för sitt reformprogram.
Friherren har föröfrigt fortfarit i sitt påstående, att upplösningen af Konungens eget värfvade Regemente inverkar på Skånska Rolehållarnes Roteringsskyldighet, i anseende till den garnisöns-tjenstgöring, som de indeldta Skånska InfanteriRegementerne för närvarande måste bestrida. Jag upprepar i anledning häraf hvad jag på förmiddagen yttrat, att dessa commenderingar till garnisons-tjenstgöring blott för en korrtare tid komma att äga rum, och att de sannolikt inom loppet af nästkommande år helt och hållit skola upphöra; och jag får tillägga att det omnämnde Regementets upplösning snarare verkar till lindring för Skånska Rotehållarne, då 800 man mindre nu behöfva Jegas i orten. I afseende på legan, som Friherre ”Wrangel sagt vara tredubbel eller fyradubbel emot förut, och hvilken jag från andra håll hört uppgifvas till 5o å 60 R:dr, bar jag inom loppet af Julii och Augusti månader erhållit från båda Cheferne för de Skånska InfanteriRegementerne officiella uppgifter, hvilka innehålla, alt elen högsta I 12 Den ii December e. m. legan, sedan Gnrnisons-tjensgöringen vidtog, aldrig öfverstigit i3 R:dr 16 sk. Banco; men för de fleste fall varit mycket mindre. Friherre Wrangel: Till besvarande af Herr Nordenfalks framställning, att upplösningen af Konungens värfvade Regemente i framtiden skulle medföra en fördel för de Skånska Rotehållarne, derigenom att 800 nian mindre behöfva i orten legas, får jag blott erinra, att denna omständighet icke kan inverka på legan vid de indeldta Regementerne, ty dessa hafva alltid, till följd af den lättare tjenstgöringen, haft större lätthet alt få folk, än Konungens Regemente.
— Nej, bara ett till mamma från Upsala och ett till mig, ja naturligtvis det vanliga brefvet från Lars till Elisabeth, det lägger jag under hennes tallrik, svarade fadren och tog upp sitt bref. — Det var mig en förskräckligt bekant stil. Jag känner den där sirliga utanskriften och de vackra slängarne. Men hvem är det, som skrifver på det viset? — Sådana raka, stela bokstäfver, utbrast Edla, yngsta dottern, i det hon tog upp sin lorgnett och betraktade utanskriften med forskande blick. — Gif hit, ser man på, nyfiken, som alla fruntimmer! — Ah, det är jag visst inte, men pappa öppnar aldrig sina bref och ser efter från hvem de äro, utan funderar så länge på hvem de kunna vara ifrån, att man värkligen börjar bli lite intresserad. Modren hade suttit så fördjupad i läsningen af brefvet från sonen, att hon ej lagt märke till den lilla skärmytslingen mellan far och dotter; nu, då det vardt alldeles tyst, såg hon upp. Uttrycket i hennes mans ansikte måtte frapperat henne, ty hon frågade hastigt: — Det är väl ingenting ledsamt, Sten? — Nej, visst inte. Det är bara att jag måste resa till Sjövik redan idag, jag har angelägna affärer där. — Var brefvet från förvaltaren? — Nej, det var inte hans stil, inföll Edla, innan fadren hann svara. — Skall du redan i dag fara till Sjövik, du trodde ju, att du kunde vänta till nästa vecka. Och just nu, när Elisabeth har kommit och när vi kunna vänta hem Lars hvilken dag som hälst. — Ja, det kan inte hjälpas. Hör du Hedvig, det hvita gästrummet är väl i ordning, vi få besök. Det var bref från kusin Svante, han kommer hit i morgon och stannar här några dar. — Och då reser du bort? — Ja, jag måste. Du kan läsa, hvad Svante skrifver, här är brefvet! Baron Tigersvärd talade mycket fort och såg något generad ut. — Tänker pappa resa ifrån oss och lämna oss ensamma med den odräglige farbror Svante? frågade Siri. — Kära barn, inföll modren lite pikant. Pappa har så angeläget att uträtta på Sjövik, därför att farbror Svante kommer.
M:s nåd. skrifvelse tili StatsUtsk. ang:de ersättning för omkostnaden i anledn. af DD. KK. HH:s Kronprinsen och Kronprinsessans förmälning. Dervid finnes ett utdrag afprot. öfver Financeärender hållet inför Den 21 Maj. 85 II. M. Konungen å Stockholms Slott d. 1 Febr. 1851. Der står att läsa: ”t. f. chefen för FinanceDepart:t, Statsrådet Gripenstedt föredrog i underd:het: 9:o RiksmarskalksEmb:s underd. mern. af d. 29 i förliden månad (Jan.), deruti jemte öfverlemnande af räkenskaperna öfver de genom K. Hofförvaltningen bestridde utgifterne i och för D.D. K.K. H.H. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning, RiksmarskalksEmb:t i underddiet hemställt att K. M. måtte täckas af Rikets nu församlade Ständer äska det för betäckande af ofvan omförmälde utgifter erforderliga belopp af 371,(538 r:dr 4(5 sk. 2 rst. b:co, hvilken summa med icke mindre än 228,361 r-.dr understege hvad till bestridande af omkostnaderne för II. M. Konungens egen höga förmälning blifvit af 1823 års Ständer anvisadt. Sedan II. M. i nåder förklarat Sig icke vilja ifrågasätta godtgörelse för annan eller större del af de med anledn. af D.D. K.K. H.H. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning bestridde omkostnader, än den summa af 161,508r:dr 13 sk. 3 rst. som belöpte för D.D. K.K. H.H:s bosättning eller till anskaffande af sådane inventariepersedlar, hvilka funnes i behåll och vore att anse såsom Statens tillhörighet, hvaremot II.
Ständer, vid författandet af den nu gällande RevillningsFörordnimgen af den 18'de Augusti 1812 insett, samt med följande ord i ingressen jemväl godkänt: ”För ”utgörande af bevillning vid denna Riksdag ”hafva Vi om nya grunder öfverenskommit, ”enligt hvilka denna Förordning är sammansatt, i förhoppning att en rättvis fördelning ”af Statsbördorna må äga rum, och Kronans ^ibästa , i förening med undersåtarncs , utan ”någonderas förfång, vårdas och främjas;” men att samina princip likväl icke alltid blifvit - Den 31 Mart* Vit 1 BevillningsFörordningen iakttagen och efterföljd, derom äger jag, jemte flera andra, Dannemora Bruksägare, en ganska obehaglig erfarenhet; ty, ehuru 2. Art. 4 §. 1 Morn. innehåller, att af alla Jernbruk, Bergsmanshamrar och Ankarsmiden , af hvad natur sorn helst, erlägges i Bevillning två och en half R:dr för hvarje tusende af det uppskattade värdet för större eller mindre Brukslägenheter , stadgar likväl sedermera 5. Art. 3. §. er. Morn. att, om Bevillningen, efter vissa uppräknade förhållanden, enligt den i allmänhet antagna grund af fem procent, icke stiger till 24 sk. lör hvarje tillverkadt skeppund Jern af de egentliga Dannemora-verken, skall denna afgift ovägerligen utgå af sjelfva Bruket eller tillverkningen, utan afdrag, och utan att inbegripas under den på Hemmanen och Jorden, enligt stadgade grunder, blifvande Bevillning. En sådan Bevillning, af 24 sk. Banco för hvarje tillverkadt skeppund, öfverst!- ger icke allenast en Bruksägares verkliga förmåga, utan älven all jemförelse med den beskattning, som för öfrigt träffar dem, hvilka idka enahanda näring.
Maj ts omsorg och godtfinnande ensamt berott, och i vissa omständigheter kunde upphöra att blifva nyttigt, Vågar jag för min del* mera i afseende på grundsatsen än summan som är 1 fråga, icke tillstyrka, utan äf af den tanka, att häri bör förhållas sorn hittills, och den af Dödsfallsoch Avancements-besparingar beräknade årliga summa således från Riks* Statens ständiga inkomster uteslutas. Vid hvad Utskottet i öfrigt anfört och framställt i afseende på de gjorda förhöjningar i StatsTitlarnes beräknade belopp, bör jag så mycket mindre göra någon erinran , som fullständiga undersökningar och erfarenhetens ledning dervid ligga till grund, så vidt som förhållandet under en kommande tid kan, i jemföring till det förflutna, på sannolika an. ledningar förutses och beräknas; men då Ut* Den 15 Juni. giftsStatert annu ej är af Högloft. Statsutskott tet reglerad, och jag således saknar kännedom huru Utskottet dervid ansett eller arnar till Riksens Ständer framställa de omständigheter, som föranledas af Kongl Maj ts Nådiga Proposition angående Stats Verke ts tillstånd och behof, särdeles hvad angår Försvarsverket till Lands och Sjöss, innefattande RiksStatens tredje HufvudTitel, och som upptages från pag. 4 till pag. 12 uti den tryckta Propositionen; så anser jag för en pligt vördsamt förekomma derom, att derest dessa nu föreslagna förhöjningar uti InkomstTitlarna icke beräknas såsom tillgång för de uppgifter Kongl.