Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter förekommer en tillstyrkan att Sländerne skulle hos Konungen föreslå , ”att ett nytt reglemente, hvilket på ett ändamålet motsvarande sätt tjenar till ledning och efterrättelse vid ifrågavar. förhållanden, kunde i nåd. varda utfärdadt , hvarvid särskildt torde uttryckas den önskan, att sådana lill klockaretjensten hörande åligganden, hvilka vöre oförenliga med skollärarebefattningen, blifva derifrån skiljdå.’’ Skulle dä en särskild tjensteman antagas för dessa befattningar och förrättningar? — Hvad skulle det blifva för någon? Vore det skäl att öka kyrkobetjeningen, som är stor nog förut? Mig synes det riktigaste vara, att skollärareoch klockaresysslorna förenas, och att den person, som innehar begge befattningarna , må vara tillåtet atl hålla sig en medhjelpare, som förrättar de göromål, hvilka icke stå tillsammans med skollärare-beställningen. Han blifver då en enskild tjenare, som icke har några anspråk å pension af församlingen. På sidan 17 i Utsk:s betänk, heter det: ”Sedan ledigheten af förstnämnda befattning kungjord blifvit, och behörigen documenterade sökande sig anmält att vid tillsättandet i åtanka komma, det må åligga kyrkoherden och kyrko - Den 22 Juli f, m. rådet eller skol-directionen att å föislag uppföra af dessa sökande tre, sorn företrädesvis utmärkt sig för gudsfruktan, sedlighet och folklärare-ktmskaper; börandes derefter församlingens röstägande ledamöter genom val utse den, hvilken de för tjensten mest passande finna.’' Jag befarar, att det säkraste sättet att få den skickligaste läraren icke är alt låta det bero af församlingens val, utan att den bästa utvägen vore att låta skol-direclionen tillsätta läraren. Man vet t. ex , afl om en person är bosatt i socknen, eller har slägtingar der, eller länsmannen eller någon annan stark förespråkare; så torde han ock få de flesta rösterna, äfven om han ej vore den skickligaste. Jag ber, att man måtte ihågkomma huru det tillgår vid prestval.
Deras skrifvelse ingår i ett detaljeradt förslag till svenska akademiens omorganisation, ett förslag, hvars särskilda punkter visa den största omogenhet och den största inkonseqvens. Som prof på djerfheten i deras skrift vilja vi blott nämna den oblyga tillvitelsen mot doktor C. D. W., hvilken de påstå skulle ut-öfva ett föga helsosamt tryck på utvecklingen af landets vitterhet, — en så uppenbar osanning, att den ej behöfver bemötas, — och vidare hvad man säger om fördelningen af akademiens stipendier. Ja, visserligen utdelas de till personer, hvilkas skalde-gåfvor ej funnit nåd för nyhetsmakames ofelbara kritik! Det är i denna skrifvelse åtskilliga andra drag att särskildt påpeka, ehuru ett sådant blottande af förslagets brister helt säkert ej kommer att falla de märkvärdigt omogne förslagsställame i smaken. Bland de 100, som undertecknat denna skrifvelse, saknas ett par mycket betydande namn. Yi vilja ej gå in i detaljer härom, för att * ej såra någon personligen aktningsvärd ung förmåga, men påminna endast om, att flertalet af#de skalder, som rönt uppmuntran från akademiens sida under de sista åren, ej satt sina namn under skrifvelsen. Ett par af dem, som nu ha årsunderatöd af akademien, ha till och med afgifvit en protest mot hela tilltaget, hvilken protest de låtit offentliggöra genom en ung, högeligen lofvande korrespondent i en här utkommande tidning. Som hufvudsumman af deras utsago var ett skarpt ogillande af oppositionen, hade, som rätt var, korrespondenten ej blandat bort frågan genom att påpeka, att desse herrar voroför tillfället beroende af akademiens gifmildhet. Det var ju ock6&amp; en bisak utan betydelse. Det torde ej vara för mycket sagd t, om vi påstå att skriftens undertecknare ej veta, hvad de vilja. Det skulle väl ej möjligen vara afund, som dikterat deras opposition? Åtminstone torde den innersta drifljedem till denna vara att söka inom ett helt annat område, än der den stora, tyvärr något tanklösa allmänheten, förledd af de gröne samhällsförbättrames stora ord, söker den. Frågan hvad svenska akademien i sjelfva verket uträttat
Direktionens pröfning af dervid sig företeende omständigheter måtte få ankomma om och huru omfattande reparationen må ega rum. Af det bifogade besigtningsinstrumentet har Utskottet bland annat inhemtat, att sättningssprickor förekomma i ytterväggarne hufvudsakligen på vestra hälften af huset, störst mot torget, der de gå från grunden ända upp genom taklisten, men mindre på motsvarande sida åt gården; att sydvestra hörnet af byggnaden ej står lodrätt och är vid grunden sönderbrutet: att på hela facadon åt Riddarhustorget ganska betydliga bugter förekomma så väl å listverken som å sjelfva väggytan samt slutligen att å husets mellanväggar, balustraden vid invändiga trappan, tak med flora ställen, äfven en mängd sättningssprickor finnas. Och ehuru de sättningar som sålunda skett och sannolikt ännu pågå ej visa sig bestämdt hotande för byggnadens snara förfall, hafva besigtningsmännen dock ansett dem kunna härflyta från orsaker, såsom t. ex. pålverkets möjliga läge öfver vattenytan och deraf upkommen röta i detsamma, hvilka kunde för byggnadens framtida bestånd medföra stora vådor; hvarföre besigtningsmännen ansett nödigt att pålgrunden undersökes medelst gräfning och detta företrädesvis på facaden mot torget på hvardera sidan af trappan samt vid sydöstra hörnet. Vid sådant förhållande hemställer Utskottet ej mindre att en fullständig undersökning af det pålverk hvarpå Riddarhuset hvilar måtte medelst gräfning redan instundande vår så tidigt som möjligt verkställas, än ock att Direktionen måtte, så vidt sådant medhinnes under det riksdagen ännu fortfar, meddela Utskottet resultatet af Rid d a r k u s - U t s k o tt e ts Utlåtande N:o 7. 11 den skedda undersökningen jemte det utlåtande och de förslag, Direktionen i anledning deraf må finna nödigt afgifva men att i annan händelse och derest Ridd. och Adeln icke äro till riksdag församlade det må åt Di rektionen updragas att med all sorgfällighet tillse, att de för Riddarhusbyggnadens bestånd nödigblifvande reparationer så fort ske kan blifva verkställdt. 12 §. I fråga om det vid senaste riksdag af Höglofl.
Samhällets oeftergifliga fordran på Lagarnes efterlefnad och rättvisans tillbörliga skipande ej mindre af Domare, än af öfrige Embetsman, hvilka med dithörande värf hafva befattning: förbindelserna, de första och förnämsta, för en hvar af dem, att uppfatta egenskapen och vigten af sitt Embete, med varsamhet och urskiljning utöfva det och framför allt taga sig till vara för missbruk af den Embetet åtföljande makt eller sådan embetsförsummelse, hvarigenom andras lidande kan vållas; och ändtligen, såsom motsats till detta förhållande, mängden och beskaffenheten af de afvikelse!- derifrån, hvilka bos samma Styrelse, tid efter annan, kunna förspörjas, och hvilka otvifvelaktigt skulle synas ådagalägga, att den icke känner, åtminstone icke uppfyller sin rätta bestämmelse. I hvad måtto dessa erinringar äga tillämpning å förevarande fall, torde bäst kunna förklaras af de liera, dels af Konungens JustitieKansler och dels af mig till undersökning och åtal förvista anmärkningar emot ofvannämnde PolisStyrelse, angående dess förfaranden vid serskilda tillfällen, i afseende å mångfaldiga för brott eller mindre förseelser angifna eller misstänkta personer, medelst deras obehöriga behandling, häcktande eller qvarhållande i häcktet. Efter aflåtna Remisser till AdvokatfiskalsEmbetet i Kongl. Svea HofRält, äro dessa anmärkningsmål ännu beroende på nämnde Embetes handläggning, med undantag af ett, som redan blifvit JR. St. jfust. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1240. pröfvadt och afgjordt genom Kongl. HofRättens den 10 December sistlidna år meddelade Utslag. Detta mål, af Herr JustitieKansleren och mig samtidigt anmärkt, företer emedlertid ett lika eftertänkligt, som i allmänhet sällsynt exempel på missbruk af Embetsmannamakt. Enligt derom gjord angifvelse, bar nemligen det olagliga förhållande ägt rum, att trenne häcktade och bos ÖfverStåthållareEmbetet i Polisärender hörde Ynglingar, vid namn Joban Joseph Christan, Carl Albert Berglund och Anders Lundberg, till följd af t. f.
Som lieiilies bitriitle a n togs i r i oni kort f1: ökeii G ertrncl Aclelborg, 1ivillie.ri seilaii den I 11ia: j 1886 k c i t byr8-ns ni &amp; ii gfddi ga in aktpAl.iggsn.cle arbete.~i r, iclie iiog km1 ineil en iippoff ' riiig kltf tid och l i r ~ ~ f t e 1iv.illieil vor0 deusfrani hAl1as. Redan iiii der det första verlr,saiiil~i.ets~~~: et iitoin flera extra bitriiden. i arbete. Antalet bitriicleii l1~1r under he1i.s lopp ö l i i ~ t i ~ iii&amp;n af ' byri~arbetets till: \ 7axt. Meii l~yrii11 ' Ii ade i clre Iii~iinii at fullgöra sina många &amp; liggan den, därest den. vaxit hiimvisacl iitesliitaiicle t-ill. de aiiönade persoiier~as asbete. Freclrika-Rrem er-Förbu nclets första Astion cle fAa: man icke iiiider tystnnd g i ~ forbi ilet myclma frivill.iga tisbete, l.ef \ .an de iiitresse för saken, blifvit af styrelsesoin, pil gruii d if. iiiec~~nuiiar och aiidra 1itf0rd.t för b y r h. och för amat. Soni. : l ?örb.biiiiclets sj7fte är att verka icke blott till fr on im^ för hiifviidsteden, utan för hela landet, har &amp; nda fr %n det - första året 0111 biid bliflrit antagna å skilda orter (deras antal iippgår för närvarande till 48).
Utskottets härutinnan gjorda hemställan till handlingarne. Utskottet inbjuder Borgare-Ståndet att, med frånträdande af dess beslut om tullfrihet vid införsel af först ofvan uppräknade artiklar, förena sig med de öfrige Stånden, i hvilken händelse Utskottets framställning angående rubriken Tran och Späck, alla slag, bör anses hafva förfallit, men om denna inbjudning icke antages, lära följande omröstningar böra ega rum. BevillningsUtskottets Memorial N:o 13. 3 l:o. Don som bifaller Utskottets af Borgare-Ståndet godkända förslag, att för den vid artikeln “Gräs, ej specificeradt“ förekommande rubriken “färgadt, trensadt eller upprispadt“ bör medgifvas tullfrihet vid införsel, och artikeln erhålla den generela lydelsen: “Gräs, ej specificeradt“, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej: Tinner Nej, kommer, i enlighet med de tre öfriga Riks-Ståndens beslut, att för den ifrågavarande rubriken bibehållas derå nu stadgade införselstull 3 öre skålpundet. 2:o. Den som, lika med Borgare-Ståndet, godkänner Utskottets förslag att “Späck“ bör vid införsel vara tullfritt, och, med dess uteslutande ur rubriken “Tran och Späck, alla slag“, i taxan upptagas under den särskilda rubriken “Späck, alla slag11, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej kommer, i öfverensstämmelse med de tre andra Ståndens beslut, artiklen “Späc.k“ att hänföras till “Tran" och fortfarande draga den för rubriken “Tran och Späck, alla slag" nu gällande införselsafgift 1 öre skålpundet, hvaraf äfven följer att Utskottets hemställan om sistnämnda rubriks inskränkning till “Tran, alla slag" förfaller och dess nuvarande lydelse bibehålies oförändrad. 3:o.
Öfver-Ståthållare-Embetet anser derföre denna egendom böra för det ifrågavarande ändamålet inköpas, och åberopar i afseende på den blifvande Hospitals-inrättningens omfång och planen för dess byggnader sitt den 7 December 1850 gjorda förslag, angående en dylik lägenhets anläggande å Kongl. Djurgården; men då nödiga medel ej mindre för inköpande af ifrågavarande lokal än för uppförande af de för inrättningen erforderliga byggnader saknas, helst Danviks Hospitals tillgångar, hufvudsakligen bestående af oförytterliga jordegendomar, icke äro på långt när tillräckliga för en dylik utgift och med mera skäl böra tagas i anspråk till den nya inrättningens underhåll för framtiden, hemställer-Öfver-Ståthållare-Embetet i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att dels för anläggande å lägenheterna Conradsberg och Hedvigsberg af en ändamålsenlig och mot tidens fordringar svarande inrättning för sinnessjukas vård och kurativa behandling anvisa ett anslag af minst 300,000 R:dr, att, under vederbörlig disposiiion och redovisning, utgå under loppet af fyra år med 75,000 R:dr årligen, dels medgifva att från kronolägenheten Marieberg må afsöndras och till den ifrågasatta kuranstalten afstås de egor, som å en af Öfver-Ståthållare-Embetet insänd situations-karta finnas med Litt. a. b. c. utmärkta. Detta med hvad mera i förevarande frågor förekommit, har Kongl. Maj:t i Nådigt öfvervägande tagit; och hvad först angår den af Öfver-Ståthållare-Embetet föreslagna Hospilals-anlägguing här i hufvudstaden; så enär den vid Danviken befintliga
Om Kyrkostaten och Neapel hade andra StatsFörfattningar, så tror jag äfven, att deras jords cultur skulls vara olika. Det är egentligen StatsFörfattningarne, sorn der verka. Det är derföre icke jag, Born någonsin yrkat, att Magaziner skola till en viss grad utsträckas, eller att icke den enskifta handelsindustrien bör få hafva sin fria gång, men då man utsträckt frågan till sättet att använda ett creditiv, hvilket för en vidsträcktare spannmålshandel är obetydligt, så kan jag ej finna annat än att man gått för Ungt, och att dtt måtte vara mera uträkning , att få mera säd än mindre. Om man ger t. ex. 5 R:d. för tunnan, så får rpan 300,000 tunnor; german lo R.dr så får man blott 100,000 tunnor. Detta är Den 27 Octoler /» ml är en så enkel beräkning, att blotta gunda förnuftet anvisar den; mén möjligen är köpmanna, interesset bättre gynnadt med hvad Utskotten fö* reslagit ; ty derigenom kom me man i beroende ensamt af köpmännen. När nu menigheten en längre tid varit vin att få understöd af Regeringen; och när det kunde hända, att personer 1 goda år skulle nedsätta landtmannavarorne, och köpa dem för laga priser, samt sedan vid missväxtår låta betala sig drygt, så tror jag ej att det allmänna skulle vinna, och att jordbrukaren dermed skulle vara nöjd. Man medgifver , att vi hafva tillräckligt spannmål; jag frågar då om det systeme, sorn blifvit följdt, har nedtryckt jordbruket? En värd Talare har sagt, att Magazins^ D irectionen först efter svåra missväxter blef inrättad, och i ett föthållande, då vi bäst behöfde importera spannmål, samt att den då var nyttig, emedan den var en undsättningsanstalt.
Naj:ts beslut den 19 Oetober 1838, till Kongl. Naj:t den 18 sistlidne Oktober aklätne 8krikvel86 med uppgift pä den kostnad, som kor 8tLts-Verk6t kunde uppkomma genom verkställigbet ak ikrsgsställd fördelning ak kalmar kärr pä det sätt, att Norra oeb 8ödra kjusts, 8ekvedes, kunaläns oeb Aspelands Härader skulle utgörs ett kän oeb att det andra kärret skulle bestä ak öfrige väraderne, nemligen 8tranda, llllanbörds, Norra oeb 8ödra Nöre samt Öland, killlorordnade 8tats-8eoroteraren oeb 8tats-Rädet ansägo den ikrägakomne fördelningen ak kalmar kän vara kör ds Norra Häraderna körmonlig oeb älven i afseende pä ärendenas gäng gagnelig oeb säledes krägan böra till Rikets 8tänder kör beviljande sk nödigs anslag ökverlemnas. va Kongl. Llaj:t redan den 19" Oktober 1838 förklarat vess Nädiga aksigt vara att bereds verkställigbet ak den ikrsgaställde delningen, bade killk. 8tats-8eerstersren uppsatt körslag tili Kongl. Naj:ts Nädiga proposition i ämnet till Rikets 8tänder, bvilket korslag nu ak killk. 8tats-8e6r6t6raren upplästes. 35 Kongl. lRsj:t tävktos i Kädor gilla detta korslag, sädant det linnes krotvoollot bilagdt.
Sabbatsbergs fattighus-afgift, skorstensfejning m. m. 5:o Rikets Ständers Riksgä/ds-kontor, enligt Kongl. Brefvet d. 9 Nov. 1841, 6:o Ränta till Rikets Ständers Bank för af kreditivet år 1847 . Fondens tillgångar hafva således ökat sig för år 1847 med Balans lill år 1848. Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Bilaga Lil. B. — 14 — Kapitalslut öfver Maimfaktur - D e b e t. Balans från år 1847. Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommers-kollegii kreditiv för Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital, 1,500,000: obetalda räntor till 1847 års slut 19,881: 30. 9. y - jg <^>|. 3g g 2.o Utelöpande attester öfver insatta medel på räkningen 'T “ ' " ' ~ ■ • 601: 16. 2. Banko. Credit. Hulans från är 1847. Ekenmarks förlagslån 15,711: 2. 10. 34_ 3. 4:o Inventarier 1,488: — 8. 5:o Förskjutna medel: a) Assurans-premier för egendomen Holms bruk, förskjutna Rosenborg & Fondens fasta egendom, hvilken, enligt Kongl. Kollegii beslut den 29 December 1833, upptages till sitt brandförsäkringsvärde, 60,000: 2,545,271 8 2 Summa R:dr 4,065,754 13 1 Stockholm af Manufaktur-diskont - F. A. Palme. 17 Vinstoch Jorlusi-conto. Inkomster: Ordinarie räntor Räntor efter förfallo-tiderna .
Silfver-beloppet (vid den tiden antaget till omkring 720,000 Ihdr Silfver Specie) Fullmägtige ville, med all undersåtlig vördnad och tacksamhet emottaga och i enlighet med Rikets Sländers föreskrifter begagna de meddelanden, Kongl. Maj:t kunde finna för godt, att, i detta hänseende, göra; dels ock, uti underdånig Skrifvelse af den 7 derpå följde Julii, med anmälan, att den uti andra anoncen utsatta lid tilländalupit, utan att från utrikes ort någon lefverance blifvit erbjuden, eller mera än ett enda anbud å 7 ä 8000. R:dr af de inom Landet gjorde funnits antagligt, gifvit Kongl. Maj:t i underdånighet tillkänna, att om Kongl. Maj:t skulle täckas försäkra Fullmägtige, att innan Kongl. Majit, efter deras förutgående hemställan, utsatte tiden, då, enligt 2 §. i Myntbestämnings-Lagen af den 1 Martii i83o, Bankens skyldighet skall vidtaga, att, vid anfordran, med Silfver, efter stadgad bestämningsgrund, inlösa sine sedlar, Kongl. Maj:t ville, sednast sex månader förut, låta derom Fullmägtige underrätta, så blefve Fullmägtige iståndsatte, alt kunna afsluta örn lefverering af Silfver, som, efter viss förutgången tillsägelse, nära den lid då allmänna Silfver-utvexlingen skulle taga sin början, k örn me att äga rum, samt att Fullmägtige, i sådan händelse, förmodade sig sednast vid årets slut kunna, enligt Rikets Ständers uttryckliga befallning, hos Kongl. Maj:t anmäla, att alla förberedande åtgärder för denna allmänna Silfver-utvexling blifvit vidtagne, utan att sättas i nödvändighet, alt, under då varande Conjunctur, till mehn för Svenska näringarne, belasta Börsen med uppköp af Vexlar, till så betydliga Silfver-qvantiteter, eller alt vidtaga andra mera betungande utvägar.
Men om i dessa orter ännu funnos kringlöpande Riksbankssedlar af alla smärre valeurer, så ser jag icke något binder, hvarför ieke en sådan person, när han tager ut på sitt creditiv privalbankssedlar af 10 r:drs valeur, skulle kunna vexla denna 10 r:dr mot den mängd af Riksbankssedlar, som äro fästade vid rörelsen i samma provins; och dä det lätt låter bevisa sig, att i allmänna rörelsen behöfvas flere millioner 10 r:dr r:gsocli 10 r:dr b:co-sedlar, ser jag ej hvarföre privatbankerne icke skulle kunna hädanefter supplera Riksbankens sedlar af den högre valeuren, på samma sätt som de förut supplerade dess smärre. Privatbankerne vexlade in Riksbankens lior emot sine egne, utan alt sedermera dem utvexla, och i den män som allmänna rörelsen dä vore i behof af tio r:drs sedlar, så, om den bade förtroende till privatbankerne, ser jag icke hvarför icke allmänheten skulle behålla dessa privatbankerucs 10-r:drs-sedlar, hvilka då pä detta sätt skulle komma alt supplera Riksbankens. Jag tror således, alt om privatbankerne hilt i lis icke kunnat länge hålla 'deras större valeurer ute i rörelsen, så bar della möjligen kommit sig deraf, att privatbankerne rört sig på ett sätt, sorn gjort, alt förhållandet icke kunnat vara annorlunda. Möjligen skola dessa theoriers grunder pä praktisk väg kunna vederläggas; men emot dem bar man, i min tanka, åtminstone icke ännu anfört något enda fullt gilltigt skäl. Hr von Hohenhausen: Utom de skäl, som redan blif vit anförde emot nyttan af att tillstädja privatbankerne rättigheten all utgifva 3-procenls-sedlar, får jag äran ytterligare tillägga, alt en sådan rättighet vore i högsta grad för allmänheten (i H. 03 498 Den 25 Januari e. ra. farlig och kunde leda till stora missbruk, om den beviljades och begagnades afen bankdirection, som vore mindre ärlig i utvägar att öka sin sedelstock.
Ständer ogilladt och i dess ställe den grundsats vidhållen, det borde fastigheterna fortfarande utgöra den allmänna hufvudgrunden för delaktighet i de kommunala angelägenheterna. Och ej nog dermed. Det bestämdes då äfven, det borde sådan delaktighet först och irämsl, såsom förr varit hade, lill - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 74. 5 höra särskildt jordegendomarne efter de dem åsätta hemmantal, och dylik delaktighet visserligen derjemte tillerkännas äfven andra sådana sockeninnevånare, som erlade vissa bevillningar, de der borde till hemmantal evalveras, men att dock all sådan bevillningarnes rösträtt utgjorde ett annat fall, eller ett sådant, som, också enligt samma lag-§:s 1 morn., icke efter regel, utan endast undantagsvis gällde särskildt för ”alla de andra socknens innevånare ” hvilka icke hade rösträtt på grund af fastighet med åsatt hemmantal, och hvilka icke heller ovilkorligen blefvo röstberättigade, utan endast för så vidt bevillningarnes rösträtt icke blefve öfvervägande fastigheternas. Denna grundsats, sådan den tydligen linnes utsagd i Rikets Ständers till Kongl. Maj;t afgifna underdåniga förslag till ifrågavarande förordning, finnes också fasthållen ännu vid sednaste riksdag, då en dylik motion, sorn den ifrågavarande, blef af dåvarande Ekonomi-Utskott afslagen. Och det nuvarande Utskottet hade väl icke heller bordt kunna missförstå det, att en hemmanseller boställs-innehafvare, fastän han erlägger bevillning, ändock icke har rösträtt efter bevillning, utan endast och allenast efter det hemmantal, som finnes åsatt hans innehafvande fastighet, alldenstund han i egenskap af skattlagd fastighets-innehafvare alls icke hörer lill de alla andra, som först i annat fall, än det af fastighetsbesiltning, erhålla rösträttighet. Men skulle dock delta så tydliga sakförhållandes förlydning på sätt, det föreslagits, antagas, så vore visst dermed inledd i landels sockenstämmor en på det rörliga fotad omhvälfning af den fasta röstningsgrund, som der eljest af både häfd och lag fastställd är.
I 3 fordrades i synnerhet kännedom i den practiska handläggningen af sådane frågor, det matte Kongl. Sundhels-Collegium reorganiseras, och icke några andra till Ledamöter derstädes befordras, än de Läkare, sorn, jemte det de ega grund lige theoretiska kunskaper, femton till tjugu år varit Provincialeller Stads-Läkare; helst motionären ansett det vara billigt, som han uttryckt sig, att en sinecur måtte finnas för desse tjenstemän, som skulle hafva de mest maktpåliggande och besvärligaste tjenster i Riket; äfvensom föreslagits, alt en lagfaren man måtte tillsättas som Assessor, med säte och stämma i Collegium, hvilken borde ansvara för de juridiska göromålen, sora inom Collegium kunde förekomma. Vid besvarande af denna motion, får Utskottet upplysa, att, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Sundhets-Collegrum af den 6 December 181 5 , det blifvit Collegium ålagd t: att hafva inseende och styrelsen öfver allt det, som angår Sundhels-li I Iståndet samt Läkare-vården och Sjukskötseln, så val hos Rikets inbyggare i allmänhet, som vid Krigsmagten till lands och sjöss i fredsoch krigstid; att lillse, det alla Läkare, Chirurger, Apothekare, Veterinair-Lukare in. fl., uti allt hvad sora rörer Medicinska, Chirurgiska och Pharmaceuliska vetenskapemes utöfning, fullgöra deras, enligt Instructioner och Reglementen, åliggande skyldigheter; att vaka deröfver, att de till desse personers practiska bildning i hufvudstaden varande anstalter fullgöra det med desse bihlnings-anstalter åsyftade ändamål; samt att gå Kongl. Maj:ts och Rikets Co!legiér, Hof-Rätter och Domstolar jemte alla öfrige publike Verk och Embeten, så milita ira sorn civila, tillhanda med råd och utlåtanden uti allt sådant, sorn med Läkares föremål har gemenskap; äfvensom Utskottet härvid vill tillägga, att göromålen i Kongl.