Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti denna motion hafva herr biskop Heurlin, herr lektor Wallman, herr prosten Stabeck och herr prosten Sidner hufvudsakligen instämt, den förstnämnde med dervid fogad önskan, att, derest Rikets Ständer skulle antaga och Kongl. Maj:t i nåder gilla det af motionären yrkade anstånd med skolväsendets fullständiga ordnande, bestämmas måtte, huru förhållas bör med den folkskole-afgift, som under tiden till landtränterierna ingår; och har herr biskopen derjemte ansett nödigt, att närmare föreskrifter lemnäs, a) huruvida landshöfding och biskop ega att ålägga församlingarna serskilda bidrag till skolväsendets ordnande, der skol-afgiften ej är för ändamålet tillräckligt, b) om sådana bidrag kunna i exekutiv väg uttagas, och c) huru tvister skola slitas, der sådana uppstå emellan landshöfding och biskop å ena samt församlingen å andra sidan. Från hederv. Bonde-ståndet, med hvilket herr doktor Säves motion blifvit kommuniserad, har Utskottet fått emottaga serskilda yttranden af riksdagsfullmäktige Nils Strindlund från Vesternorrlands län, Anders Bengtsson, Petter Persson och Petter Jönsson från Jönköpings län, Olaus Eriksson från Bohus län och Andreas Olsson från Jemtlands län, hvilka alla med motionären sig förenat. Utskottet får härvid upplysa, att Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, uti skrifvelse den 1 Mars 1845, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo dels om ett sådant förtydligande af högstberörda stadgas 1 § 1 morn., som det af motionären föreslagna, dels ock att den i 3 mom. af samma § bestämda tid för lärares anskaffande och skolornas inrättande måtte förlängas till den 18 Juni innevarande år. Kongl. Maj:t har likväl förklarat sig icke finna skäl att till dessa af Rikets Ständer begärda ändringar lemna nådigt bifall. Vid ett sådant förhållande anser Utskottet en förnyad underdånig hemställan i samma ämne så mycket mindre kunna vinna nå - Allm.
Visserligen äro dessa ämnen vidt omfattande, men då desamma redan blifvit af en comité' utförligt och i systeme afhandlade i det afgifna underd. betänk , ehuruväl i behof af flera förändringar, finnes redan häri en god ledning för den afdelning inom Ekon.Utsk., som ensamt fått sig uppdraget deras behandling. Bland andra sakkunniga personer i denna afdelning befinnes äfven förre ordför. i nämnde comité' invald; och anser jag således bildandet af ett särskildt Utsk. icke allenast öfverflödigt, utan äfven skadligt, såsom ledande till tidsutdrägt i behandlingen, på skäl Hr von Hartmansdorff i förra plenum redan anfört. En annan värd talares åsigt, att hela denna vigtiga lagstiftningsfråga bör hvila till en nationel ministerstyrelse bl ifver införd, kan jag ej heller dela. Man afvaktar i landsorterna med större otålighet kanhända, än alla styrelsereformer och skatlenedsättnings-förslager, att nu gällande faltigförsörjnings-lagstadganden må undergå behöfliga förändringar , — de innebära nu ett trätofrö emellan församlingarna, föranleda ett högst orättvist spärrningssysteme, och utveckla mångenstädes en tryckande fattigvård. — Man afvaktar med lika otålighet att se gesällvandringarna minskade, de ohyggliga lumpsamlare-familjernaskringstrykande hejdade, samt ut - Den is Februari f, m. utvandringarna försvårade för sådana arbetssökande, som medföra hela barnskaror, till verklig lunga för närbelägna provinser. — Allt fördröjande att gå dessa billiga fordringar till mötes, afstyrker jag på det högsta och är fullkomligen öfverlygad om , att Ekon.Utsk. med allvar griper verket an, och snart nog torde blifva i tillfälle för 11. St. framlägga förslag i dessa vigtiga ämnen. Jag anhåller, att detta mitt utlåtande må få åtfölja Hr von Rosens motion. Frih. Cederström, Jacob:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan detta ämne blifvit behörigen bordlagdt, och derefter för Ridderskapet och Adeln föredragit, hade Ridderskapet och Adeln beslutat, att det Den i5 Januari i f. rn. 45 det skulle ytterligare hvila. Frågan hade således varit aine gånger bordlagd; men om Ridderskapet och Adeln önskat ett ytterligare uppskof, hade Hans Excellence icke ansett sig höra detsamma vägra. Enär likväl, uppå derom framställd proposition, Ridderskapet och Adeln förklarat sig icke önska något vidare uppskof, ansåg Hans Excellence frågan nu böra till slutligt afgörande företagas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde alltså, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga ConstitutionsUtskottets förslag till ändring af 68 §. 2 Punkten Riksdagsordningen. Bifölls. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 8 sistlidne December under N:o 353 afgifne, och den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med StatsVerkets granskning. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett så lydande anförande: Flere gånger har jag nödgats bestrida Grundlagsenligheten af det beslut, hvarigenom Regeringen, efter fjorton års förlopp, under hvilka fyra revisioner af StatsVerkets 57 H. 10 146 D e n 15 J a n u a r i i f. m. t förvaltning blifvit verkställde, vid i8a5 års revision först satt en gräns för den, förut Sländernes Revisorer medgifna, oinskränkta granskningen af Statsförvaltningens alla delar.
Molionairen fästat uppmärksamhet på nödvändigheten att afskaffa de nu löpande reverser, ställda till innehafvaren, såsom, efter Motionairens tanka, förorsakande mycket vingleri och oändligt mycket ondt. Och har Herr Gunther uti ett sedermera aflemnadt anförande närmare utvecklat de skäl, hvilka talade för inrättande af en allmän Hypotheks-Förening, samt fästat uppmärksamhet derå, att, om ett annat Verk än Banken använde Statsci editen för att uppfylla näringarnes och inre rörelsens lånbehof mot hypothekarisk säkerhet i fastighet eller annan antaglig valuta, och Banken, (Tor alltid befriad från all sådan lånerörelse, som ej vore förenlig med dess bestånd) finge ostörd sköta sina functioner, någon rubbning ej borde kunna uppstå i myntväsendet eller lånerörelsen, utan Banken återbringades till ett serskildt helt, som verkade för sig efter en alldeles orubblig plan och befästades i sin solidité, så att den alltid skulle kunna uppfylla siLt åliggande, att bibehålla stadga uti myntväsendet, samt att, om det Stats-Låueverk, Herr Gunther föreslagit, byggdes på en annan grund än Bankens silfvermassa, nemligen på all slags valuta, som, med iakttagande af full säkerhet för Staten, kunde till Hypothek användas, ett sådant Låne-Verdt borde kunna direete utvidga siw rörelse allt efter sorn produetionen tillväxte; hvarvid Herr Gunther, under förklarande, det han ej vill ingå i reglerandet af détailerne, endast såsom princip framställt, att ränta och amortissement tn. ra. skulle bestämmas på ett för jordbruket så fördelaktigt sätt som möjligt, under förklarande tillika, att då Banken och Låne-Verket hvardera komme att hvila på serskilda grunder af olika natur och ämnade till olika rörelse, dessa Verk borde vara fullkomligt åtskiljde och Låne-Verket erhålla underlydande Conior i landsorterne, helst ett i hvarje Län, så väl för^låntagarues beqvämlighet som för Verkets säkerhet i afseende på granskningen af hvarje Hypothek.
Må Staten på området af sin orne-* delbara disposition införa och gifva ett godt föredöme för en ändamålsenlig skogshushållning, och exemplet skall säkert förr än man tror sprida sig till efterföljd hos den enskilde skogsegaren, och sålunda på den naturligaste vägen frambringa hvad man önskar, men som genom tvång svårligen skall vinnas. På nu anförda skäl nödgas jag vördsamt afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Sammansatta Utskottet föreslagit i den del, som rörer enskildes skogshushållning. " af Riksdagsfullmägtigen Anders Medin från Kronobergs län, mot Utskottets beslut att inskränka rättigheten till nybyggens anläggande. af Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Wermlands län : "Då det varit kändt och under riksdagens lopp väntats en Kongl Proposition, angående skogslagstiftningen, grundad på vederbörande embetsmyndigheters yttrande, kan jag icke biträda Sammansatta Utskottets betänkande, att vid riksdagens nära slut, dels af Skogs-styrelsens förslag, dels plockvis af enskilde motionärers framställningar, framkomma med ett så genomgripande förslag. Utskottet erkänner detta ganska rigtigt å pag. 7 uti betänkandet, men frångår genast denna uttalade sanning. Erkännande behofvet af en förbättrad lagstiftning af Statens skogar, är det icke mot den delen i betänkandet jag så mycket nedlägger min reservation, som fastmer mot efterföljande punkter af detsamma. Plvad beträffar boställsskogarne, sä kan jag icke dela den uttalade åsigten, att, sedan boställsskogarne blifvit regelbundet indelade, boställs-innehafvaren skulle erhålla till och med hälften af den årliga behållna afkastningen; detta skulle blifva en opåräknad inkomst för densamme. Man har väl anfört, att boställs-innehafvare ofta få utsyningar, men dervid följer skyldigheten för densamme att odla och förbättra bostället för den summa han genom utsyningen erhållit. Om 92 Santmans. Stats-. Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. Konungens
Förordningen den 31 Janu» arii 1815, att dels risling eller brottgård må på vissa orter såsom laggilld stängsel anses, dels att inskränkning må ske uti den i nämnde Förordning lemnade rättighet, att vid hägnads upp. rättande mot grannar få nyttja det af de i Förordningen gillade stängselsätt, som hvar och en kan finna för sig lindrigast, uti hvilket först* berörde påstående flere af Ståndets Ledamöter sig förenat; Och är såsom skäl till berörde yrkande af Eric Svensson anfördt, att det på visse orter skall i afseende å locala omständigheter blifva nödvändigt att bibehålla det hittills begagnade stängningssätt af rishag eller brottgård, samt att förenämnde oinskränkta rättighet till nyttjande af hvad slags stängsel, utaf de tillåtne, som funnos lämpligast, skulle föranleda till missbruk och oenighet grannar emellan; Men som Utskotten ansett nämnde andragne skäl icke vara så beskaffade, att de såsom gällande kunna antagas, samt Utskotten i öfrigt ej eller kunnat rase någre sådane omständigheter sig Lagoch Besviirs-Utsbottens Betänkanden. 253 förete, som fordra den ifrågasatte ändring oell inskränkning; Så hafva ock Utskotten funnit sig icke böra dem till bifall understödja. Slutligen har ock Eric Svensson trott det vara nödvändigt, att de serskilte stadganden, som angående stängsel-skyldigheten nu voro, dels i Allmänna Dagen, dels uti flere Författningar, gifne, blefvo uti en enda Förordning,' med de dervid erforderlige rättelser, sammaudragne; Men detta behof hafva Utskotten likväl ansett icke nu vara för handen, enär de föreskrifter, som i ämnet på besagde sätt äro meddeldte, efter Utskottets tanka, tillräckligen upplysa hvad hvar och en jordägare eller åbo, i afseende på omförmälte skyldighet, åligger och har rätt att af sin granne fordra. Det förordnande, Herr Grefve Gyllenborg ansett sig sakna, huru med hägnads skyldigheten borde förfaras, då den ena Byens inägor möter annan Bys utmark, är redan gifvit uti sista momentet af 2 §. uti 5 Cap.
Nidderikapet och Adeln, Uppg Dest wänliga inbjudande, i Prvtocvlle-Uldxag den 5 dennes, förenade sig BorgarcSläudet uti det dcsiut, att Statsoch BancoUtjkotten skulle anmodas, stvndesamt kill Riksens Ständers Plena inkomma med det förslag till Insiructron för de tillförordnande Revisorer öfwer StatsBanco och RiksgäldsWerken, hwars sammanfattande dilswit iräDcmäldte Utskott söre delta uppdragit; samt att StaksUtssottet särssildt ffulle anmodas, att inkomma med förslag tili Jnstruclion för Riksens Ständers Fullmäktige i RiksgäldsConroiret; hwiiket de Rkspective MedStänden wördsamt och wänstgen stulle llllkäirnaZiftvas. dir luxrs. S. D. Efter föregången granskning af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besrvärö- och OeconoumUtskotl, uppä BorgareStändeks remih asglfne Betänkande af den 5 nästledne December, angående sä wäi upphäfwande af den enligt hittlllö vällande Författnlngar warande t»l!5ttlse att anställa visitationer i Hus och ä allmän Landswag ester Gods som kill införsel i Riket är törbudek,^ som ock den hos Utskottet wäckte fräga vm afskcffmdet af sä kallade Jagningar efter Bönhasar elier Fuskare, btes Utikolttts Betänkande, hwod förra delen eller visitationer ester förbudet gods cmgär, of Stan, del bifallit; men senare omständigheter eller frägari vm afffaffandet af sä kallade JagniUM, säsom ej Ridd. och Ad. Pror. 5 B. in 80 - 958 Dm rz Ianuarn. innefattad t remissen, anfäg Ständet icke haswa bordt af Utffottet upptagas. st,pra. Lx strotocollo H. keterlon.
Directionen öfver Nyköpings Läns-lazarett och Curhus-anstalter år 1819 meddelade låu, hvarå den obetalde återstoden utgör 6,689 R:dr 6 sk. 8 r:st; så och då upplyst är, att denna penningeförsträckning blifvit beviljad till följd af en nämnde år utbrusten stark smitta i vestra delen af Länet och använd till en serskild Curhus-anstalt, som funnits oumbärlig för att förekomma sjukdomens spridande till närgränsande orter, samt curhus-afgiften redan en längre tid i Nyköpings Län utgått med högsta belopp eller 5 sk., hvarmed ett serskildt Curhus i Eskilstuna underhålles, anser Utskottet sig häraf ega skälig anledning att, i öfverensstämmelse med hvad vederbörande Embetsverk underdånigst hemställt, tillstyrka, det ifrågavarande förskott, 6,689 ^:c*r ^ ® r:st> ^ afskrifvas. Vidkommande slutligen medicinal-fondens fordran hos Curhus-inrättningen i Uddevalla, stor 2,948 R:dr 10 sk.; så visar sig härmed enahanda förhållande som med den nyssnämnde, nemligen: att den tillkommit i följd af nödige befunne anstalter till veneriska smittans hämmande, att curhus-afgiften redan utgår till det högsta beloppet och att, såvida Länets Curhusinrättning skall motsvara det med densamma afsedda ändamål, någon återbetalning icke kan verkställas. Och får, vid så beskaffadi förhållande, Utskottet tillstyrka, det Rikets Ständer, med bifall äfven till denna del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, må bevilja afskrifning af ofvannämnde summa, 2,493 R:dr 10 sk. banco. Antom till Exp.-Utsk. d. 29 Mars kl. 8 c. m.
B:ko, icke kunna för do nu ifrågavarande förvandlingarne, hvilk» omfatta Rikets samtliga län, beräknas till mindre än en sammanlagd summa af omkring 30,000 R:dr B:ko eller 45.000 R:dr Runt. Den granskning, som förvandlings-uträkningarne borde i Lands-konloret undergå och hvarför ersättning till Lands-kamererarne, med afseende å deras behof af biträden, berodde af vederbörande Läns-styrelser sunderdåniga anmälan, torde, till följd af de många i Lands-kontoren hopade göromålen och af den till föga mer än ett halft år begränsade granskningstiden, blifva i allmänhet inskränkt till en mer eller mindre noggran till - Stats-Utskottels Utlåtande N:o i 85. 7 syn deröfver, alt allmänna eller särskildt för hvarje län gällande föreskrifter och förhållanden blifvit vid uträkningarfte iakttagna. Det sätt. hvarpå denna tillsyn, enligt de till Kammar-kollegium inkomna handlingarnes föranledande, blifvit ulöfvad oeh hvaröfver samma Kollegium i hvarje förekommande fall lemnäs tillfälle alt sig utlåta, komme naturligtvis att bestämma, om och lill hvad belopp ersättning skulle vederbörande Landskamererare tilldelas; men, om denna ersättning anloges i medeltal utgöra 200 B:dr R:mt uti hvarje af Rikets 24 län, uppkomme för ändamålet ett behof af 4,800 R:dr samma mynt. Om det mäste antagas att hvarken den första uträkningen, verkställd i spridda orter och möjligen med olika uppfattning al lörfaltningarnes mening, eller den med en mängd andra göromål samtidiga granskningen i Lands-kontoren kunde medföra tillfyllestgörande visshet att skatleförvandlingen, ämnad alt ligga till grund för framtida beräkning af grundskatlerne från alla jordinnehafvare i riket, blifvit verkställd med den omtanka och noggranhel, som borde utmärka ett sådant arbete; så mäste till följd häraf anspråken ytterligare skärpas i afseende på den pröfning, som slutligen återstode i det gemensamma Styrelse-verket för hela rikets kameralväsende.
Den io September f. ru. 53 vissad — Lafva fullständigt ådagalagt, alt otu Halländska Kyrkornas, sedan århundra - hemraan, hvarå både Kronan och Kyrkan erhållit städja, landgillet varit någorlunda jemnt deladt emellan Kronan och Kyrkan, men att för de hemman, som endast till Kronan erlagt städja, Kyrkan endast njutit en ringa del af landgillet; — att samtlige de 9 hemman hvarå Kronan dels ensam, dels jemte Kyrkan, uppburit städjan, äfvensom det lilla (£) hemman, för hvilket ingen städja var erlagd, i alla äldre Jordböcker upptagas såsom Kronohemman, under det att alla de öfrige 144 derstädes upptagas såsom KyrkoCPresteoch Skole-hemmanJ. I Beskrifningcn antecknas/or Laholms och Halmstads Fögderier, när och af hvem hemmanen blifvit stadda. För det i sistnämnde fögderi belägna hemmanet Rijsai-p (ett af dem, som varit föremål för den klandrade Kongl. Resolutionen) antecknas: Efter hela landtgillet är Kyrkfan och Pastoris anslagit, har åboerne till dem betalt städs mål, samt för hemmanet Gunnakull i samma fögderi: Kyrkan in loco ager smörräntan, bestående af 1 Lisp. och således åboen, som är behållen, in anno 1688 stadt af Kyrkan. För samtlige hemmanen i Warbergs fögderi, utom ett, och i Fjäre fögderi, med undantag för dem i 3:ne socknar, finnes bestämdt antecknadt: att städjorätten tillhör Kyrkan, (härunder dock ej inberäknadt 1 ostadt, 1 obefintligt och 1 till Prestegård brukadt hemman). Utom 1 Skattefrälsehemman (i Harplinge socken Gullbrandstorp, gammalt skatte, hvaraf endast en ringa del af landtgillet med ett halft Lisp. smör erlägges till Kyrkan), äro 5i Hemman införda 54 Den io September f. in. den oklandrade rätt till ifrågavarande hemman skulle inför Domstol ifrågasättas, och tvertemot.
Uti Betänkande af den 15 Junii 1818, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition i ämnet, yttrades bland annat: ’\Banco-Utskottet är emedlertid af den tania, att, derest Rikets Ständer skulle finna skäl, att af föreoämde, ännu icke af samtlige RiksStånden disponerade, tillgångar, bevi ja ifrågavarande Lån af 200,000 B:dr till Götheborgs Stad, samma understöd ej bör anses såsom vanligt Fastighets - Lån, utan såsom en särskild Fxtra Ordinarie försträckning meddelas emot 5 Procents Banta, och säkerhet ej mindre me - Bancc*Utskottets Belänkanden. 705 deIst*Tnteckning uti Stadens egande alla Fa. stigheter än äfven genom Magistratens och Borgerskapets ansvars-skyldighet etc. etc.” (Se Hill. till R. St. Prut. 6 Sami. pag. 651.) Och slutligen i Betänkande af deri 27 Junii 1818, med anledning af åtskillige Ledamöters yrkande, det Räntan måtte bestämmas tili 4 procent. ”Att Utskottet så mycket mindre kunde tillstyrka Räntans nedsättning under det föreslagna beloppet af 5 procent, som sådane tillgångar härföre medtoges, hvilka egentligen varit bestämde till Banquens consoliderande.” (Se Bill. till R. St:s Prot. 6 Sami. pag. Ö77) Uti de vid sista Riksdag sålunda tydligen utstakade och af Rikets Ständer antagne och beslutade vilkor, borde, efter Utskottets tanka, ingen rubbning ens kunna komma i fråga, men äfven utan afseende härå, har Utskottet ingalunda kunnat instämma i den tanka, som uti Anmärkningarne blifvit yttrad, att detta till Götheborgs Stad meddelte Extra Lane biträde skulle ega likhet med ett vanligt FastigbetsLån. Tvärtom visar sig mellan detri deri stulsta skiljaktighet: Fastighets Län i Stader kunna icke beviljas till högre summa än Egen. domens halfva välde; då deremot ifrågavarande Lån troligen öfversliger Pantens varde flere gånger. —. Fastighets
Ett bättre materiel, om man så får säga, för att skapa sjömän, finnes efter min öfvertygelse icke; men det kan dock icke nekas att svårigheter uppstå att bibringa nödig öfning, emedan man måste befara att för mycket betunga rotehållaren genom alltför täta kommenderingar. Skulle man således kunna påfinna ett bättre sätt, så vore det naturligtvis särdeles välkommet för Depits-chefen. En rotehållare har emedlertid redan uttalat sig emot motionärens förslag, och jag tror att meningarne i detta fall skola vara temligen odelade. Jag vill dock icke motsätta mig en ändring, utan anser till och med att en sådan i många fall vore nyttig, ehuru jag är öftygad om att svårigheter alltid skola uppstå vid verkställighet ... 72 Den 15 November f. m. ten. Jag har förut varit i tillfälle att uttrycka min önskan om möjligheten att ställa örlogstjensten i närmare sammanhang med koopwerdietjensten. Att gifva en handpenning eller en viss lägre årlig lön åt en person, emot det att han i behofvets stund skall inställa sig till tjenstgöring, synes vara en god sak, men jag befarar ändock att det ej lemnar full säkerhet för att flottan i farans ögonblick verkligen skall blifva väl bemannad. Jag vill dervid ej ens sätta i fråga, hvad som dock med våra menskliga svagheter ej är otänkbart, att man nemi. under fredstider mottager lön, men sedan i behofvets stund underlåter att göra tjenst. Jag tror för öfrigt, att då en sådan person nödvändigt måste söka att sjelf utbilda sig till sjöman och vid sådant förhållande, när han behöfves, lätt kan vara frånvarande på sjöresor till Ostindien eller annorstädes, komme Staten alltid att råka i förlägenhet. Skulle likväl R. St:r finna skäl att i detta hänseende anställa ett försök, så vore jag dermed mycket belåten. Motionären har sagt att Sjöförsvars-komitén saknat förutseende. Då jag emedlertid varit ledamot i denna komité, anser jag mig pligtig upplysa att man der, långt innan striden vid Hampton Roads, var ense om att alla krigsfartyg borde byggas af jern.
Då på sått, Herr von Hartmansdorff upplyst, frågan ej hörer till Sårskildte Utskottets handlåggning, har jag för mitt del ej något att erindra emot discussionens fortsättande, utan återtager gerna min begäran om uppskof; samt anhåller att målet antingen må genast afgöras, eller om Ridderskapet och Adeln så finner för godt, återremitteras. Grefve Lövenhjelm, Carl Axel'. Når fråga här väcktes, att lägga LagUfskottets Betänkande på bordet, var den visserligen i början föranledt endast af Herr Montgommeries önskan att afgörandet måtte uppskjutas till dess Särskildte Utskottets förväntade förslag inkommit. Då likväl Herr von Hartmansdorff upplyst, att det nu ventilerade åmnet ej åger sammanhang med de af Särskildta Utskottet behandlade mål, lärer ej bordläggningen på förstnämnde grund kunna beslutas. Men jig får för min enskildta del uttrycka min begäran , att Betänkandet må till nästa Plenum förblifva hvilande. Grefve Mörner, Carl Slellanf förenade sig med Grefve) Lövenhjelm. Herr Grefven och LandtMarshalken förklarade, att den af flere Ledamöter framställde begäran, att Stafsoch LagUtskottens ifråga - E*n *3 Maji f. rft. 4«? Yarande Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum icke kunde, enligt 4g §. Riksdagsordningen förvågras. Föredrogs å nyo LagUtskottets den 14 sistledne April under N:o 48 afgifne samt den 21 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af Kongl Majds Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, om ändring uti 5 Capitlet i §. MissgerningsBalken. » Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, anförde skriftligen : (Se Bilagan N:o 5.) Herr Ribbing, Arvid'. Jag kan icke dela de tänkesätt Herr Grefve von Schverin yttrat.