Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga framställning, angående beloppet af det för fortsätt ningen af Statens jernvägsbyggnader erforderliga anslag, varder af Rikets Ständer bifallen, det ytterligare lånebehofvet komma att inskränkas till en summa af 5,000,000 R:dr. Men denna summa är dock ingalunda af ringa betydenhet i förhållande till landets nuvarande rörelsekapital, och om äfven antages, att någon del af de vinstmedel. Rikets Ständers Bank för närvarande eger och icke redan i sin lånerörelse utgifvit, komma att ingå uti det inrikes lån, hvars upptagande för jernvägs-anläggningarnes fullföljande Stats-Utskottets pluralitet synes hafva förutsatt, måste i allt fall den förestående och motsedda upplåningen ovilkorligen komma att i kännbar mån ytterligare förminska de för allmänna rörelsen högst behöfliga och eftersökta lånetillgångar, hvaraf näringarnes förlags-kapital till största delen utgöras, och sålunda åstadkomma samma påföljder, sorn detta kapitals försvårade och fördyrade begagnande alltid och allestädes visat sig medföra. Härvid torde tillika böra erinras, att det utländska lån, som Utskottet förordat, inga lunda kommer att föranleda någon ökad penningetillgång inom landet, emedan detta Iåns hela belopp medtages dels för liqviderande af återstoden utaf det i Hamburg år i 858 upptagna tillfälliga stats lån, jemte de af härvarande Garantiförening derstädes samtidigt upplånta|medel, och dels för betalandet af de effekter och materiaiier, som för Statens jernvägsbyggnader fortfarande lära komma att från utrikes ort anskaffas. Utan att förbise de flerfaldiga fördelar, som ett inhemskt fondsystem och dermed förenad upplåning, om ett sådant, vid derför lämplig tidpunkt införes, sannolikt komme att medföra, kan jag dock ingalunda för - Stats-Utskottets Betänkande Jt? 51. 2$) orda en dylik upplånings företagande, under en så beskaffad penningeställning, som den, hvilken för närvarande råder inom alla landsorter.
(likaså). (hotande). (trotsigt). KNUT Jag sade: Ingen rädder här! INGRID. KNUT. BJÖRN Tyst, Björn! Nej! låt du honom tala! Jag vill se 17 Hur pass den gynnaren kan glömma sig Emot sin herre. BJÖRN. Sig mot sin herre, när han sanning talar ? Då tiger jag! KNUT Jaså, tjenarn glömmer Det var ditt bästa råd! Jaså, J tron att jag ej vågar tala? BJÖRN. (slår svärdet i bordet). Då skall jag taga bladet ifrån munnen Och säga eder hvad J gången för! J sitten här och möglen i ert gamla, Ert orättvisa hat mot Bjelbojarlen Som är en stor man, säga hvad J viljen; Och lika hätsk J ären mot hans broder Den ädle lagman, som J icke kännen, Men lasten dock, och som, fast ung till år, Har på den korta tid han lagman varit, Och derför att nu väpnaren var stadd Sig älskad gjort, och fruktad i vår bygd. Uti Bengt Lagmans bröd så glömden J Att edert barn han räddat från ett öde Som värre var än döden sjelf: att, skändad, Från stigmäns kula sändas till ert hem Och blifva så ifrån er fröjd, en fasa För sig och för de sina; och J visten Och genom sina ridderliga later På dörren räddaren som med sin bragd Eröfrat jungfruns hjerta; är det tack Och riddarsed, så ger jag böfvelen Det ena som det andra och är hellre En fattig väpnare, om ock hos eder, Än jag vill bära riddarsporrarne Och kallas enkors och de svagas stridsman! 18 För alla helgons skull: tyst, gamle Björn! Nej, hustru, låt den lede satan tala; Han är rätt lustelig att höra på! BJÖRN. KNUT INGRID. (söker beherrska sig). Jag talar om jag vill; nu tiger jag. KNUT. Nu har jag sagt min mening, dermed punkt! Och nu så vill jag också säga min: Du är en skamlös, gammal niding du!
Icke så här, der kommuliernes innevånare oftast, med undantag af prestön och länsmannen, uteslutande utgöras af allmoge; och då länsmännen, likasom kronofogdar och häradsskrifvare inom detta Län, sakna boställen och derföre endast tillfälligtvis hafva eget jordbruk, samt kommunernes pastorer åter vanligen först vid äldre år och efter en åt studier hufvudsakligen egnad lefnad inträda bland jordbrukareklassen och äfven då af mångahanda cmbelsbestyr hindras att åt jordbruket skänka en närmare uppmärksamhet, kan man icke i denna väg af dem påräkna upplysande och uppmuntrande föredömen. Under sådana omständigheter, oell då något Styrelsens förmynderskap för näringarne icke vill medgifvas eller erkännas, är det gifvet, att man endast kan hoppas på ett ytterst långsamt framskridande och söka sin tröst i tanken derpå, att jordbruket inom orten ifrån äldre tider innehaft en någorlunda försvarlig ståndpunkt, jemförelsevis betydligt högre än den, hvarpå Svenska allmogens jordbruk i allmänhet befinner sig. Produkterne af Länets jordbruk äro i medelmåttiga år lillräcklige alt fylla innevånarnes behof. I goda rå, sådana som nu följt 3:ne efter hvarandra, erhåller man derjemte ett icke obetydligt öfverskott lill afsalu. Den, jemlikt föreskriften angående de underdåniga femårs-berättelsernes algifvande, denna berättelse åtföljande, efter meddeladt formulär upprättade, tabell för landet upplager afkaslningen af alla sorters spannemål till 19 143,737 tunnor, deraf 7 tunnor hvete, 15,864 tunnor råg, 106,258 tunnor korn, 15,063 tunnor blandsäd och 6,565 tunnor hafre. Så kan dock icke förhållandet rrara, ty i sådant fall skulle nämnda qvantum säd, upptaget såsom produkt under för denna ort särdeles fördelaktiga sädesår, icke allenast varit tillräckligt för att fylla dess innebyggares behof, utan derutöfver lemna det öfverskott, som under nämnda år uppstått. Vill man derföre komma del rätta härutinnan så nära sorn möjligt, mäste man uppgöra beräkningen på annat sätt.
Ar ett halft år förflutet från denna allmänna efterlysning, utan att den förrymde inom Riket kunnat tillrättafås då först må man antaga, att Make öfvergifvit och förlupit den andra, och farit utrikes, i det uppsåt att ej mera komma tillbaka och derefter för fara på sätt i3:de Cap. 4 §. GiftermåUBalken stadgar. Det förstås af sig sjelf, att om kunskap erhålies, löre den allmänna efterlysningen, hvar den efterspanade Maken inom landet finnes, dea samme då genom tjenlige medel bör föras till hemorten och underkastas vanlig kyrkodiscipline, äfvensom att kostnsderne för lysning, hemming m. m. böra af den förrymde Makans enskildta lott i Boet ersättas, så långt tillgångarna räcka. Må man icke invända, att det är för befa svärligt, för mångå omgångar med efttrspaning och lysning. Efterlysas icke nu personer som underlåtit att betala de obeiydligaste Kronoutskylder genom Kungörelser från den ena Undan af Riket till den andra? Och skulle man icke vårda sig och lyssna till ropen från en öfvergifven Maka, Fadereller Moderlöst barn. Denna motion, omedelbarligen föranhdd Den 5 Maji f. mi 7 aF Herr Doctorens och Domprosteri Lamérs i lamma ämne, anhåller jag ödmjukast mätte få afgå till Lagutskottet, Bilagor till PleniProtocollet för den 5 Ma|a eftermiddagen, N:o x. Friherre Anckarfvärd, Cart Henric: Det är med en särdeles tillfredsställelse jag finner mig hafva framstäldt anledningen» till utveckling af ett för Samhället högst magtpåliggande och vigtigt ämne, då antagandet ela ler förkastandet af Herr Grefve A, G, Mörners den 17 April i vederläggningsväg emot mig, afgifne Grundlagstolkning, afgörande, bestämmer om Sverige är en constitutionel Stat eller icke, och om Svenska folket mera älskar sin frihet än enväldet. Förvånande är det i sanning att, ifrån Herr Grefve A, G.
Herr Biskoppen Doctor Rosenstein förklarade sig instämma i det förslag, Herr Silverstolpe nu uppgifvit, samt att, om detta förslag antoges, funne han Utskottets åtgärd vara sådan, att han ej hade anledning att deremot göra sin reservation. Friherre Cederström, Jacob, anmärkte, att deri fattades anmälan om det ofullständiga i Protocollsföringen, 41 962 Riksdagen 1815. hvarom han ville bifoga sin protest, derest han ej i Expeditionen intoges. Under öfverläggningen yttrade flere af Utskottets Ledamöter, att de väl hade önskat anmärkning för flera anledningar, men ej varit nöjde med anförandet af blott en; att det väl vore något hulpet, när denna blott exempelvis anfördes, men att de i alla fall önskat Expeditionen annorlunda, derest de ej vore bundne af Utskottets redan fattade beslut. Andre yrkade, att, innan en Expedition vore afgången, kunde ett beslut ej så strängt binda ett Utskott, hvars åtgärder alltid äro blott förberedande, att icke dess Expeditioner kunde undergå rättelser. De fleste antogo beviljandet af full decharge, men önskade anmälandet i allmänna termer af befunnen underlåtenhet att höra vederbörande Embetsverk. Likaledes önskades en anmälan om Krigs-Expeditions-Protocollens felaktiga construction och påminnelse i afseende på felande titlar och rubriker, hvarigenom Utskottets arbete försvårats. Vidare erinrades, att décbarge äfven borde nämnas för Konungens Rådgifvare i Commandomål, och då deremot invändes, att Utskottet ej läst något dertill börande Protocoll, beslöts, att, när ingen Ledamot haft anledning att ett sådant infordra, vore det ett bevis, att Utskottet veterligt ingen anledning till anmärkning emot desse Rådgifvare funnits.
När dessa summor jemföras med rikets folkmängd vid sjutet af ofvanberörde trenne är, visar sig, att vid 1850 års slut hvar 625:te, vid 1855 års utgång hvar 623:dje och vid slutet af år 1859 hvar 735:te person i riket varit friheten förlustig. Afdrages åter derifrån antalet af de frivillige, så befiniies, att vid 1850 års slut hvar 660 de, vid 1855 års slut hvar 664:de och vid 1859 års slut hvar 793:dje person i landet mot sin vilja varit beröfvad friheten. Af nedanstående tabell inhemtas huru stort antal fångar, som under revisionsåret dels funnits å allmänna straffoch arbetsfängelserna, i länsfängelserna och vid kronoarbetskorpsen, för att förrätta ädömdt allmänt arbete, dels hållits uti enskildt fängelse, i ändamål att afgifva bekännelse om brott, för hvilka de blifvit tilltalade; hvarjemte densamma meddelar uppgift å dem, hvilka af en eller annan orsak under året äfgått, äfvensom å procentförhållandet emellan antalet nykomna, afgångna och återkomna vid ifrågavarande fångvårds-inrättningar: Mankön. Qvinkön. Summa. Qvarvarande vid årets början , 3.638. 702. 4,340, Återkomne från ransakning och rymning m. m. 12. 12. , . ( frivillige 293. 2. 295. Afgångne: På grund af Kongl, nåd 54. 5. 59. Efter besparad arbetsförtjenst till bestämdt belopp 78. 3. 81. Utgörande: till de såsom dömde nykomne, procent 34. 28. 33. och i förhållande till alla ofvanupptagne under året frigifne, procent 31. 28. 30. I föregående års revisionsberättelse omformäles i hvad mån återfall ägt rum bland de fångar, hvilka för första resan stöld hållits till straffarbete i cell. Afven nu församlade Revisorer anse sig böra meddela hvad Fångvårds-styrelsen i afseende å berörde förhållande för år 1859 yttrat.
S. D. F öredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91, angående begärdt låne-understöd till Akademiska Föreningen vid Lunds Universitet. S. I). Till Stats-Ulskottet remitterades särskilda denna dag af Herr Wetterberg ingifna handlingar, med afseende på redan beslutad återremiss af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 67, så vidt det angick fråga om förhöjning uti lönevilkoren för Hofrätternes tjenstemän. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande och Betänkanden: N:o 87, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 23. Med vidblifvande af förut fattadt beslut, lade Ståndet Utlåtandet, N:o 87, till hand lingarne; N:o 88, i anledning af väckt motion om utgifvande af ett sammandrag af stadganden, rörande sundhetsvården, bifölls; N:o 90, i anledning af väckt motion, angående rättighet att vid gudstjensten eller andra presterliga förrättningar begagna äldre andaktsböcker. Utskottets tillstyrkande god kändes; och N:o 92, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande prest-enkesäten, bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial, N:o 33, i fråga om öfverlemnande från Banken till Kongl. Myntkabinettet af 517 stycken mynt och medaljer af guld. Tillstyrkandet bifölls; äfvensom Ståndet lät bero vid hvad efter berörde tillstyrkande af Utskottet är i memorialet vid slutet tillagdt. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 27, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de stadganden, som förbjuda kronans Uppbördsman och Landtmätare att föra annans talan inför rätta ; och N:o 28, i anledning af väckt motion om förändring af hvad i lag stadgas, angående Domarens rätt till vadepenningar och till andel i vissa böter. S. D.
De hade inga läkare, blort sältfkarcr nied stg, inslå stora lasarettutast under raiiiperiitq samläde hwar legion sine sjuke för st.; uki eli talkoch när de Moro stadde pä marscher, lemnades de swärare sjuke esler i nästgränsande städer öch byar ac enMlr soiu der, och de andre fördes esker sä godt inan kunde, och fiago åtminstone andas en fri öch sten lusi, meri ocksä och kanske just derföre hade de nästan aldrig smikkosamma farsoter i sine armLerty mindre, och, jag medger detför liket angelägne om lakares, apöthekares öch medicinal kistörö medhafwaude, hade de dest mera wärd om kröuppens beklädning i alla delar, om dest födoämnen, godt wakten, junda lägerställen, och undweko, ätt genom sjukes sammanhöpande i sinsiigä osunda btzggnädec sörwandla en ofta öbekhdlig feber till den mast stnittösammä och elakartade. Nya orsaker till sjukdoni stapas genom blökta sammanpackningen af mennisVör och den stora dödligheken är genom konst prö duceräd. Saraöenerne rboro troligen de första folkflagsöm hade ordentliga fälklazarettermen ättnr! icke större, än regeineurslvis elier rorpswisDeli stora dödligheken i Europas arnwer och fälrsjukdö» inar daterar sig just fran den period, dä störa mijikair sjukhus blejwö införda med angelägenhet om ett behörick ankal läkare och mcdicamenter, om ren luft och snygghet, samt öm, deltagande siukrvarv (altid mera möjlig i regements hoöpikalerne ber aschen botemedel tidigare i fjukdoincn kunny änwättdas. Der ligger i menniffolysinekan ju säkrare ina, Arsta DelN'o -4. 37° Den 28 Maj!- nian är om öfwerffödig tillgäng pä medicamentee och läkarewärd, desi mindre aktar man sig och andre för att bli sink.
Således hafva mina värde motståndare medgifvit, att missbruk kan ega rum; men att någon olägenhet icke skulle upkomma deraf, att Suppleanten icke aflönades, synes helt enkelt deraf att, under de förhållanden, hvari vi nu befinna oss, en Sappleant kan ganska hastigt inkallas, samt dessutom ingen olägenhet npstår genom hans frånvaro en eller annan dag. Jag skall nu nämna några ord, i afseende på redaktionen. Gr. Lagerbjelke har sagt, att man bör bibehålla Utsk:s redaktion derföre, att den tydligare påpekar, från hvilken tid de fyra mänederna skola räknas, samt att det uttryckes genom ordet ”sålunda”. Om det nu tillätes mig upläsa 2:ne räder af Utsk:s för slag samt den första af milt, så visar det sig tydligt, hvilketdera af dem, som har företrädet. Det heter hos Otsk.: ”Har Konungen låtit Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans fyra månader, som sålunda är R. St:r för ärendernas afgörande förbehållen”. Mitt förslag innehåller: ”Riksdag, som sålunda fortfarit öfver fyra månader”. Det af Gr. Lagerbjelke önskade ordet ”sålunda” finnes ju äfven uti mitt förslag. Vidare har Gr. Lagerbjelke trott, att man icke kunde misstaga sig om den tid, då R. St:r skola åter tillstädeskomma. Jag vill äfven hålla för att, när de taga hela §:n till ledning för sitt omdöme, de i allmänhet kunna sluta sig till det, att meningen bör vara den, att de böra återkomma på den dag, R. St:r skola åter samlas, men jag förstår icke, hvarföre man ej kan vara tydlig, eller hvarföre icke grundlagen skall klart uttrycka hvad den menar. Gr. Lagerbjelke säger icke heller, alt en sådan tydning följer af §:ns ordalydelse, utan han säger, att af §:n i sin helhet bör man kunna sluta sig till, alt meningen är s„ädan, som jag nyss omnämnde. Vidare har Gr. Lagerbjelke sagt, att det vore öfverflödigt att tala derom, att det icke behöfves mer än 3:ne Stånds beslut deruti, huruvida ett eller flera Utskott skola med sin verksamhet fortfara 366
Län hafvå Hö och Foderväxter, ehuru på låglandtare ställen af vatténflöde hindrade i växten, vtinbit i allmänhet god framgång, så ätt tillgången deraf skall betydligen öfverträffa dé föregående arens 5 Ilvetet, söm i obetydlig hiängd odlas, lemnar ingen vacker afkastning, och Rågen, som genom förra årets väta varit mindre än vanligt utsådd, har vid tröskningen icke befunnits gifvande och anses knappt tillräcklig för Länets behof. Kornet, som utgör ortens hufvudsäde* har olika utfallit, men skall i det hela hugna med medelmåttig skörd, och 1 det närmaste förslå till Länets förnödenheter. Étt lika förhållande anföres om Arter befi Bönor samt om Hafran5 men då alliriögen är föranlåten af Penningebrist, att använda alla utvägar till Penningars anskaffande för oundvikliga utgifter, är anledning befarä, att Länet nästa Vår kommer i nödvändighet att återköpa den säd, sorn dessförinnan Försäijes. Potatoes och ändra yordfrugter häfva lyckats på högländtare ställen* men på dé lägre blifvit af väta och kyla förtvinade, så att tillgången på de förra knap;, past skall ersätta bristen på de sednare; ^2 Efsv. oth Ekon. Etsk. Bctanhandcn. Elfsborgs Län har fått inberga eu ym» nig HÖ fångst, fastän en del deraf tagit skada af väta, och skall den jemte Sädeshalmen förslåtill kreaturens utfodring utan att Spännemål dertill behöfver användas. Rågen och Hvetet, som likväl i flera Härader litet nyttjas, skola, efter anställd tröskning, gifva vida mindre, än hopp varit att förvänta, och anses pä det hela under medelmåttan. Deremot har all Hårsäd,en, Korn, Artev och Hafra, i synnerhet den sistnämnda, lemnat ganska rik afkastning både till traftal och i skeppan 5 äfven Potäterna, som allmänt och mycket odlas, hafva lyckats förträffligt, men Linväxten, som särdeles i Marks
När sådan ansökan sker, höre Rätten deröfver den bortkomnes make, om den. till är och å känd ort inom riket vistas, syssloman, god man eller förmyndare, der sådan är till boets vård satt, kyrkoherden i församlingen och kronans ombudsman i orten: kan det ej utrönas, att den bortkonme varit vid lif inom tid som sagd är; läte Rätten tre gånger, minst en månad emellan hvarje gång, i allmänna tidningar ne kungöras kallelse å honom att gifva sig an hos rätten eller dess ordf örande. § 2, Har den bortkomne veterligen blifvit i krig lifsfarligt särad, eller befunnit sig om bord på fartyg, då det förgicks, eller varit i annan sådan lifsfara, och vet man ej, att han räd - Lag-Utskottets Betänkande, JV.-o 26. j dad b/ef då må när fem år förflutit, sedan han veterligen var vid hf, sä förfaras, som i 1 $ sägs. Lag samma vare, der det vises, att den bortkomnes ålder skulle, der han vid lif vore, öfverstiga nittio år. § 3. Varder ansökan, som efter 1 eller 2 # gjord är, fullföljd sedan år och dag förflutit från det kallelsen sista gången i tidningarne kungjordes, och varder ej heller dä veterligt, att den bortkomne varit vid lif inom tid, som för hvarje fall sagd är, eller att han aflidit; förklare rätten, att han skall för död anses. §4.
Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af dess Ledamöter en eiler liera funnes hafva af egennytta, vrångsvisa eller försumlighet, så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, vare Riksens Ständers Justitie-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitie Kantzler berättigad, att vid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets lag befordra. Denna Domstol, som Riks-Rätt kallas, skall i sädant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hof-Rätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterna uti alla Rikets Kollegier, Fyra de äldsta Stats-Råd, Högste Befälhafvaren öfver de i Hufvudstaden tjenstgörande trupper, Högste närvarande Befälhafvaren för den vid Hufvudstaden förlagda Eskadern af Arméens Flotta, tvänne de äldsta Råd i Svea Hof-Rätt och det äldsta Råd i hvarje Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af dess ledamöter en eller flere funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet, så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom; eller Re g ering s-Rät ten eller en eller flere af dess Ledamöter, i denna egenskap uppenbarligen handlat emot gällande lagar och författningar; vare Riksens Ständers Justitie-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitie Kantzler berättigad, att vid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets lag befordra. 102. Denna Domstol, som Riks-Rätt kallas, skall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hof-Rätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterna uti alla Rikets Kollegier, fyra de äldsta Stats-Råd, Högste
Kostnader o p: Antal hästar, utgångne till af h slag ai stående af ine med sk tioner sedde ffl Öj ® ^ CO p. < ^ « C5 af om eller 1 ligt fc rade i för fulländade nya vägar för förbättrade vägar cs. ^ re »-1 3* KungsGästgifveri-, hålloch reservvarje ? motvägar. lelade, jutsstaförvägar. a o Sr ^ D-o 2: Under perioden. re P 2-lg 3 2- £• t-* 5T e. i i c P skjuts. S j ö f art. Grosshandlare. Minuthandlare. Han d 1 a n d e. Fartyg och båtar, begagnade till Idkande både grossoch minuthandel. Enligt § 3 mom. 1 af HandelsOrdningen. Qvinnor, enligt 4 § HandelsOrdningen. Med inoch utländska varor. Med landtmannavaror. Med egna tillverkningar. inrikes sjöfart. utrikes sjöfart. Antal. > e P~ t-i p: re P Besättning. > 3_ sl t-* p: re P Besättning. hrj 3 CO cr O: 3 Oj re td ,g-t*re* o 3* crq a c oO: 3 P-< re *rt td re re’ 3. 5" OQ a c co cr O: Tabb. Ä landsbygden. j I städ erna. Hemman och lägenheter Hemman. Antal Uppskattningsvärde sista året. E:dr R:mt. Tomter, jorTomter. Jordar. Uppskattningsvärde Mantal. w cr P P Cu *-j dar och lä- Antal p qq cr Scz> cd sr B S K sista året. R:dr Rmt. | natur enligt nya jordeboksordningen. O ph. O: ro Pj o. c re pr1 E" 0 r1 b <J9 0 s & 0 *-* O CO B OQ O p: CTQ CO p_ genheter af alla slag, i er cr •<! Crq Crq p O cr CD cr *< crq CD crq B 0 Q s ^ Ba CO p B b. g *o* * CD 3 3 P P Af hus och Af jordar. Summa.
Riddarh.-Utsk:t har i dag framställts begäran om polett på fullmakt, utfärdad af Hr J. A. Ögnelood, hvilken, enligt hvad genealogierna utvisa, är tredje ättemän. Om hufvudraannen vet man ingenting mera, än att han är född 1786, och om hufvudmannens broder, som är född 1792, endast att han vistas utrikes. Då ingendera på lång tid låtit höra af sig, är det visserligen sannolikt, att de icke finnas i Iifvet, men Utslct ansåg sig dock ej kunna utlemna polett på denna fullmakt, utan fann lämpligast att hänskjuta saken till 11. o. Adis afgörande. Sedan öfverläggningen i frågan förklarats slutad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade medgifva, att polett finge tilldelas innehafvaren af den ifrågavarande fullmakten, hvartill svarades ja och nej i blandning; med anledning hvaraf Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. derå, att 11. o. Ad. skulle vägra poletts utlemnande på grund af samma fullmakt, och då svaren nu utföllo med många ja jemte några nej, förklarades denna propos. vara med öfvervägande ja besvarad. Upplästes ett af Hr Adlersparre, Rudolf, inlemnadt memorial af följande lydelse: Hos Höglofl. R. o. Ad. får jag vördsammast anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, härmed få afsäga mig min plats såsom suppleant i Bevilln.-Utsk:t och min befattning att vara bänkman i 21:sta bänkmans-afdelningen. Begärdes på bordet. Den 22 November f. m. lil Föredrogs Vallofl. Borgare-St:ts d. 19 dennes bordlagde prot.-utdrag M 25, med kommunikation af en utaf Hr Lindström väckt motion om förändrad lydelse af 101 §:n 2 mom. i Banko-reglementet.