Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty i annat fall, och om man ville gifva denna benämning åt alla enskildfa corporationers förmåner, skulle många mindre nyttiga Författningar aldrig kunna upphäfyas. Det är klart, att, enligt Grundlagen, icke några andra privilegier finnas, än de, hvilka uttryckligen äro med detta namn utmärkta. Annars skulle SkråOrdningen med flere dylika kunna upphöjas til! priviiegii-rang, och lika ifrigt blifva försvarade Huru långt Presteoch BorgareStåndens privilegier i sådant fall skulle utsträckas, tror jag mig ej behöfva visa. Det är otvifvelagtigt för Bankens väl nyttigast, att den skickligaste antages till Verkets vigtigaste tjenst^ Den 16 Junii f. in, 39 och ehuru fråga är om en på öfverenskommelse grundad rättighet, kan Ridderskapet och Adeln likväl icke lagligen anse den såsom en privilegii sak, utan synes mig böra låta all ytterligare åtgärd i ämnet förfalla. Herr Påhlman, Otto Fredric: I afseende på frågan om Commissarie-beställningarne i Banken, har Ridderskapet och Adeln redan fattat dess beslut, och det kan ej nu förändras. Hvad åter det beträffar, att blott verkliga Privilegier rörö de, som enligt Grundlagen icke kunde ett Stånd frånkännas, torde jag få erinra att nämnde Grundlag i 114 §. upptager tvänne andra ord som ej böra Förbigås, nemligen förJ maner och rättigheter, och ibland dessa lärer den, hvarom vi nu egentligen tala, jemväl fä ett rum. Vi sakna ej exempel, huruledes tre Stånds beslut i dess verkan blifvit genom ett Stånds protest förhindradt. 1810 protesterade PresteStåndet mot expeditionen af ett dylikt beslut. Ridderskapet och Adeln instämde med det Högvördige PresteStåndet, ehuru Ridderskapet och Adeln i sjelfva saken var afen motsatt tanka, och ExpeditionsUtskottet underrättades, att ali påföljd af det bestridda beslutet skulle förfalla.
Slutligen, när ingen af sångarene enskilt mera kunde mäta sig med mig i anseende till massan af runor, dem jag samlat, trodde jag mig ega samma rätt, som jag var öfvertygad om att de fleste af sångarene tillerkände sig, att nemligen ordna runorna eftersom de bäst passade till hvarandra, eller med runans ord: itse loime loitsijaksi, laikahtime laulajaksi d.v.s. jag ansåg mig för en sångare, lika god som de sjelfva."5 Se der ett likaså klart som afgörande svar på frågan, med hvilken rättighet Lönnrot sammanväfde först episoderna af Kalevala och sedan förenade dessa till ett stort helt. Han stälde sig i bredd med runosångarne, och deri handlade han fullkomligt riktigt. Han var till sinnelagets enkelhet eller så att säga i andlig oskuld deras jemlike; estetiska förutsättningar besvärade honom lika litet som dem. Han var visserligen ingen alstrande skald. Men äfven detta var en fördel, ty sålunda undgick han såväl frestelsen att inlägga någonting eget i runorna som misstanken att hafva gjort detta. Men å andra sidan hade han ett fullt ut lika utbildadt gehör och ett lika fint skönhetssinne som de bäste runosångarne. Härtill kommer, att han var i besittning, och till ännu i skriftlig besittning, af en vida större samling runor än någon annan runokännare. Med full rätt kunde han således företaga sig, äfven han, att uppställa runorna i någon slags följd, och resultatet häraf är Kalevala! Vi ega alla samma rättighet. Vi kunna upplösa Kalevala i små epopéer och godtyckligt sönderdela dess skilda ställen. Endast Marsyas' och Zoilos' skuggor varna oss för ett sådant försök! Kalevalas framträdande tyckes till en början ej hafva framkallat någon entusiasm eller förorsakat någon större väckelse på det literära området. Inom den bildade klassen i vårt land funnos då ännu ytterst få fullt mäktige det finska språket, och endast sådane kunna njuta af Kalevalas läsning. Att bland våra bildade män äfven funnos dem, som ansågo runornas sammanställande till ett enda epos för ett dumdristigt och löjligt företag, är bekant. Först sedan
Ibland de förnämsta inkast som wäntas blifwer ofelbart be förre ooedningar RiksgäldsSedlarne i wärt Penninge-werk ordsakat. Det hade warit lil önskandes at de aldrig behöfts, eller nu tarfwades: Ehuru det gifwes dem som pästä at en i Swerige sä ohörd Bewillning, forn den Riksens Ständer 1789 ärs Riksdag ätogo sig, aldrig utom dem kunnat utgä, samt at deras olägenheter blifwit fullkomligen uppwägde genom et owanligt lif, de satt i Rikets Näringar, och Landets synbara bättre cultiverande sedan deras period börjades, som äfwen will beivisas i synnerhet af Landtmannens sedan den tiden til en stor del tillagande förmögenhet och walständ; Det är wisterligen en olägenhet för en Stat at wara i behof, af owanlige mojenger til dest Financers bestridande, och at närwi rande Slägte skall nödgas anticipera pä tilkommandes arbets flit, men swärligen kunna sä store och owanlige utgifter, som krig förordsaka. pä annat sätt bestridas, man borde wid sä olyckelige händelser efter görligheten söka undwika, lemna efterkommande et sä olyckeligt arf, som store Statsffulder med ständigt frätande höga Räntor. Sweriges Inbyggares inskränkta RörelseCapital uti werkeligt mynt, har gjort det möjeligt sorn hela Werldens Financierer skulle anse som et fenomen, at detta Land nägon tid kunnat som mynt begagna sine i och för et olyckligt krig utgifne skuldsedlar, hwilka derstädes som penningar blifwit satte i omlopp samt i 20 ar warit i dest Handel gängse; Tiläfwentyrs torde sädant bewisa at detta Lands Inbyggares Rörelse-Capital, i jämförelse til dest widd. härda Llimat och kostbara Näringars bedrifvande ditintils warit otilräckeligt.
Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Stats-Rådet Herr Grefve Hamilton föredrog i underdånighet: 30:o. Kongl. Maj:ls Befallningshafvandes i Gottlands Län skrifvelse den 4 nästlidne Angående Januari, deruti öfverlemnals en af Provincial-läkaren i Länets norra district, Medicifcoren*A°4n na;-licentiaten och Chirurgiae-magistern A. Andrée underdånigst gjord anhållan, att, drfe? nnder på grund af bifogad Läkare-attest och af sökanden i öfrigt anförda skäl, undfå Nå- ^an^omZf Bih. till R. 1 sked med pen sion. 2 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket i859. digt afsked från nämnde Provincial-läkare-beslällning, med lönens bibehållande på Allmänna-indragnings-staten såsom pension; i anledning hvaraf ej mindre Sundhets-collegium än Stats-kontoret infordrade utlåtanden den 17 och 51 i nämnde månad afgifvit, dervid Stats-kontoret anfört, alt då Andrée vore endast omkring 56 ]Ji år gammal, och såsom läkare varit i Statens tjenst anställd vid pass 34 år, hvadan han icke uppfyllt de uti Nådiga brefvet den 12 November 1825 för pensions åtnjutande å Rikets Allmänna Indragnings-stat stadgade vilkor, Stats-kontoret ansåge sig ej kunna å förberörde ansökning tillstyrka Nådigt bifall. Med afseende å hvad Stats-kontoret sålunda i underdånighet anfört, ansåg Siats-Rådet ifrågavarande ansökning icke kunna bifallas; men hemställde, med afseende å Andrées styrkta sjuklighet och deraf följande oförmåga att tjensten bestrida, det Kongl. Maj:t måtte till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta Nådig proposition, det Andrée måtte varda till pension å Allmänna Indragnings-staten uppförd.
Utskolts-procenlen vid andra Pappersbruk beräknas vanligen till 20 å 22 och under missgynnande omständigheter äfven deröfver. Oaktadt hvad som 1842 inträffade med Tull-Duk-slämplar och Chartae-papper, uppgår likväl utskott detta år af hela tillverkningen tillsammans till icke mera än 22| procent, hvilket just icke tycks vara så högt. Om för bedömmaude af denna omständighet, man tager ett medium för flera år, skall Tumba befinnas i sådant afseende stå framför de flesta andra Pappersbruk. Att Tumba Bruks papper är ojemnt ocb uti samma ris det ena arket eller den ena boken icke alltid är lik den andra, är något hvaröfver jag aldrig försport klagan. Då denna anmärkning allenast är en löst framkastad beskyllning, ulan att, såsom grund för densamma, är anfördt något skäl, kan jag icke upplaga den till besvarande. Herr Prostens uppgift det ett förslag, alt vid Tumba göra skrifpapper till fullkomlig likhet med det Holländska, skulle hafva rnisslvckals, är icke 135 enlig med verkliga förhållandet. Väl blefvo vid Tumba förfärdigade ett par formar för papper af fullkomlig likhet med det Holländska, men på dessa formar är ännu icke gjordt ett enda ris, utan förslagets utförande ateistar, tills sadant af andra omständigheter medgifves och omdömet huruvida det är lyckadt eller icke, kommer tids nog sedan arbetet blifvit satt i verket. Tumba Bruk den 26 Mars 1844. J. Bagge. Tryckfel: Sidan 44 raden 26 står, sistnämnde — 52 „ 34 — siffran — 97 „ 28 — Agardth nämnde ziffran Agardk RIKETS HÖGLOFL. STÄNDERS REVISORERS BERÄTTELSE om den år 1843 förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-liollegium ställda fonder och medel; jemte Kongl. Kominer seKölle gil, i anledning deraf> till Kongl. Maj.t afgifnaj nndenlåaiga Utlåtande. STOCKHOLM ii o s J. A. Walldé k.
Hr Berys, angående förändring i Bevillnings-Förordningens 131 Hr Hesselgrens, angående förändring uti Chartee-Sigillatee-Författningens serskildta stadganden; Ur Hesselgrens, angående befrielse ifrån Charta-Sigillata å Expeditioner till HandelsFabriksoch Handtverks-Föreningar; Hr Gustafssons, angående tullafgift å kopparstik, estamper och lithografiska arbeten, som till riket införas: Hr Hjorts, angående vidden af rättighet till försäljning af stämpladt papper för dertill förordnade Tjenstemän inom hvarje Embetsverk; samt Hrr Peterssons och Rönblads, angående rättighet till införsel af grof ull till städerne Carlshamn, Söderköping och Landskrona, i den händelse väckt fråga om sådan rättighets utsträckning lill alla rikets sjö- och stapelstäder ej bifalles. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades följande motioner:
STERNER. Seså, » Lyddan » lilla! STERNKR. Ja, jag vill inte svära på det! F ö r LYDIA (vänder sig hastigt om pä pianostolen och då gör man j u allt hvad galet är — på lek förstås! slår armarne om hans hals). A c k e! Du älskar mig Men nu ä ' vi ju gifta — nu har allvaret kommit! inte mera! Nu är det slut på leken. STERNER. Gör inte j a g? J o, så! LYDIA. Ja, gunås! LYDIA. Inte som förut! STERNKR. Och nu får jag en kyss, o c h så tala STERNER. Nej, mycket, mycket mera! Det har vi inte mera om den saken! (Till henne). du rätt i! LYDIA (drar sig undan). N e j, det får du inte! LYDIA. Mycket, mycket mindre! Aldrig skrifSTERNKR. Får jag inte! Det vill jag väl se! ver du vers mer — aldrig ligger du på knä — (Efter henne). aldrig bär du mig. LYDIA. Pytt fick du! (Skyndar bakom flygeln). STERNER. G ö r inte j a g? STERNKR. Tror du inte jag kan få tag i dig? LYDIA. N e j, det gör du visst inte! LYDIA. Nej, det tror jag inte! STERNER. Ja men, &gt;Lyddan&gt; lilla, nu när du (De jaga hvarandra under skratt och nojs. Slutligen är min hustru, så behöfver j a g j u inte hålla ett får han fatt i henne.) sådant där vådligt rej som förut, innan du var det. LYDIA. Släpp mig genast! För resten narras du! Skref jag inte vers i förra STKRNER. Nej, först skall du betala plikt! (Kysser veckan på din födelsedag? Och i natt, när vi kom henne upprepade gånger) T v å och två. hem, låg jag då inte på knä för dig och tog af LYDIA. Ä r fyra! — N u vet jag det! (Vill draga dig din skor? sig undan). LYDIA.
Mern. Ridd. och Ad. Presle-St. Prot. B. VII. ioo, a3i; IX. 26. Borgare-St. Prot. B. III. 467. Bonde-St. Prot. B. VII. 180, 556 —56o. 4:0 Förslag , väckt i Constitutions-Ut skottet angående ändring i Riksdags-Ordningens 14 och 22 vidkommande representations-rättighetenför Fahlu Bergslag, och en mera systematisk uppställning af åtskilliga momenter i 14 <$“• Riksdags-Ordningen. §. 14. 1:0 Hufvudstaden Stockholm väl1. morn. oförändradt. je Tio Riksdagsmän, hvarf Tre Magistratspersoner, Två Grosshandlare, En Fabrikör, En Minuthandlare och Tre af Embeten och Handtverkerier. Valen förrättes af Femtio Elektorer, utsedde ibland Borgerskapel, efter lika klas - Konstitutions-Utskottets Memorial, ti;o 2. 11 sifikation, som Stadens Femtio Äldste. Desse Elektorer välje hvar för sig Riksdagsmän inom sin Klassmen alle samfäldt Fullmäktige af Magistraten. För att blifva Elektor af Borgerskapet eller Riksdagsman för Stockholm, fordras, att hafva varit trenne år Borgare derstädes, att en Grosshandlare betalar minst Tjugu Riksdaler, en Fabrikör elr ler Minuthandlare Tio Riksdaler och en Handt verkare Fem Riksdaler till Staden i årliga utskylder. 2:0 De öfriga Rikets Städer äge att sända Fullmäktige af Stadens Borgare eller Magistratspersoner, och Fahlu Bergslag af Fjerdepartsägare, som tillika äro brukande Bergsmän. 3:o Valen skola ske inför Magistraten, efter det å hvarje ort hittills öfliga\ valsätt, deruti likväl ändring kan äga rum, enär antingen någon Stads samtlige valberättigade Innevånare, eller ock en eller flere Klasser 2:0 De öfriga Rikets Städer äge jemväl att sända, Fullmäktige af Stadens Borgare eller Magistratspersoner.
Jemte Riksgälds-kontorets hufvudbok för sistlidet år, hafva Revisorerne äfven granskat här ofvan omförmälda, för samma år uppgjorda, särskilda redogörelse i afseende på de till statens jernvägs-byggnader upplånta medel samt de utaf dessa medel verkställda utbetalningar; och har under granskningen af denna, likaledes i Riksgälds-kontorets Revisions-kontor utan anmärkning granskade, räkenskap ej heller någon anmärkning af Revisorerne förekommit. Vid anställd noggrann jemförelse mellan Riksgälds-kontorets, af Revisorerne nu granskade, räkenskaper samt de, enligt reglementets föreskrift, sammanfattade och med allmänna tidniugarne utdelade utdrag af samma räkenskaper, hafva Revisorerne funnit dessa räkenskaps-utdrag, hvilka innehålla utförliga uppgifter å Riksgälds-kontorets samt - Granskning»*, af Riksgäldskontorets hufvudbok. Behållningen af anslaget för boskapsskötselns befrämjande. Granskningen af redogörelsedi för jernvägsbyggnadsmedel, Tryckta utdragen af Riksgälds-kontorets räkenskaper. Liggame öfver byggnadslånen samt anslagen till väganläggningar och vattenaftappningar. Fullmäktiges anteckningsbok öfver Riksgälds-kontorets utgifter. Riksgälds-kontorets förvaltning s-kostnader. — 54 — liga inkomster och utgifter samt tillgångar och skulder, öfverensstämma med sjelfva räkenskaperna. I sammanhang med granskningen af Riksgälds-kontorets hufvudbok och dertill hörande räkenskaper, hafva Revisorerne dessutom genomgått de så kallade liggare, som, enligt Rikets Ständers vid riksdagarne åren 1844 och 1845 samt 1847 och 1848 vidtagna beslut, skola i Riksgälds-kontoret toras öfver dels för åtskilliga städers uppbyggande, efter dem öfvergångua eldsvådor, af dervarande tomt-egare utbekomna lån och dels beviljade anslag för väg-anläggningar och väg-förbättringar samt anvisade statsbidrag till sjö-sänkningar och vatten-aftappningar, äfvensom till folk-undervisningens befrämjande anslagne medel.
Maj:t finner nödiga och lämpliga, till verkställighet befordradt j ty får Utskottet slutligen hemställa, om icke, till vinnande af det ändamål Högvördige Preste-Ståndet, med vissa af ofvannämnde åtgärders öfverlemnande till Kongl, Maj:t , synes hafva åsyftat , Ståndet skulle linna lämpligt biträda de arne Stånds beslut, som godkänt Lag - Utskottets ifrågavarande Betänkande. Men om Högvördige Preste-Ståndet icke skulle anse sig kunna härtill bifalla , och denna fråga således älven komme att genom Nämnd afgöras, så föreslås i detta afseende följande Voterings-Proposition f ”Ben , som bifaller de af Särskildta Utskottet upprättade Och af Läg-Ufskottet granskade förslag till förändring af Allmänna Lagens stadgande i 25 Cap. 8 §• och 27 Cap.- 9 §• Byggninga Balken, samt 10 Cap. 16 §> 3°3 Rättegångs-Balken, voterar Ja; den det ej vili , voterar Nej. Vinner Nej , anses jemväl detta förslag till nästa Riksdag vara hvilande.” Hvad Utskottet sålunda anfört och hemställt, varder Riksens Högh Ständers upplysta bepröfning vördsammeligen understäldt ; varande jemväl en Ledamots från piuraliteten skiljagtiga mening härvid bifogad. Stockholm den g
Det förhåller sig nemi. så, att de gemensamma ärendena för det närv:de endast bestå i de diplomatiska och tillsättandet af konsuler och dylika saker, hvaremot nästan alla andra frågor utan undantag afgöras af de särskilda ländernas särskilda Regeringar, och således skulle man kunna säga, att genom ett stadgande att Svenska Statsrådet skulle föra Regeringen i Sverige och det Norrska i Norge, och InterimsRegeringen de gemensamma ärendena — den Svensk-Norrska unionen under tiden vore nära uplöst. Olyckan är, att unionen allmänligen och hufvudsakligasl består endast deri, att Konungens person år gemensam för båda Rikena, och då man tager bort denna och icke sätter någon annan moralisk person i Hans ställe, faller det sig af sig sjelft att litet eller intet, så vidt på lagen beror, blifver qvar af unionen. Jag medger likväl gerna, att InterimsRegeringens sammansättning äfvensom dess verksamhetskrets tarfvar förändring: men som jag nyss yttrade, dessa förändringar äro så svåra och invecklade, hvartill ytterligare kommer att de nya föreskrifterna skola bifallas både i Sverige och Norge, så att det lätt kan hämla att denna fråga icke så snart kan genom sammanstämmande beslut af vederbörande lagstiftningar blifva löst, Det vore derföre särdeles oförsigtigt att sammanblanda med denna fråga, frågan om rättighet för thronföljare att såsom Regent, föra RiksSlyrelsen. Man må säga hvad man vill om Svenska Grundlagens stadganden för det närvide, så kan likväl icke nekas, att då Konungen är sjuk eller vistas utrikes, måste regeringsärendena, så vidt icke unionen med Norge skall uplösas, behandlas i enlighet med Riksakten, och då är det gifvet att den dubbla svårigheten framter sig, både att man bar en illa organiserad Regering och äfven att denna Regering fungerar efter en lag, hvilken icke slår i öfverensstämmelse med Svenska Grundlagarne.
Deputerade jemte de öfrige icke föreställa Riksens Ständer, upplyses af slutmeningen j förenämnde 7-s §, af innehöll, att ändring i hwad de fastställa, kan i behörig ordning sökaS och winnås, och att sälcdes pröfningcn af den ätgärd nu likasom tillförene, pä Kongl. Kammar - Collegium beror, i afseende pä hwilket förhällande, Utskottet förmodeligcn förklarat i 9 och io W det wore lika gällande, om Deputerade af Adeln klefwa walde eller af Landshöfdingen kallade till denna förrättning; men om ock denna skulle anses af mera betydelig beskaffenhet, kan jag dock icke för min del medgifwa det förcflagne wike för uppfyllande af hwad i förenämnde afseende är tillstyrkt. Det wore att emotsäga den elfrit af frihet och oberoende Ridderskapct och Adeln sig förbehållit, att ulan föreläggande af twäng eller witen deltaga l öfwerläggningar pä Riksdagar, om deremot dem skulle äläggaS andre förbindelser utom RikSdagarne, enär Ridderskapct och AdclnS Ledamöter säsom Representanter för sitt ständ i allmänna förrättningar mäste deltaga. Pä denna grund har Ridderskapct och Adeln alltid och sist wid lZoo ärS Riksdag, för dest Ständ, uteslutit, den i synnerhet i afseende pä dä framställt Uppskattnings Förslag, flerstädes förclagde förbindelse att förete Laga förfall, hwilket Ridderskapct och Adclns Protokollet' wid samma ..Riksdag närmare nvplysa, säsom lika obestämdt till desi mening. Hwad dertill skäligen kunde hänföras, som oförenligt med Ridderskapct och Adclns urgamla frihet, att sä beskaffade Lwängs - Lagar sig underkasta, hwilka äfwen under en i allmänhet inffräuktare fri. H22O Den 16 (vctober. frihet Riddcrskapct och Adeln funnit betänkeligt akt godkänna.
Eller är det ej just i behofvet af äganderättens helgd, är det ej i en förväntad säkerhet örn densammas möjligaste stadgande, sorn en af hufvudorsakerna till Borgerligt samhälle bör sökas, och månne någon deri skulle inträda, om han förutsåg, att en vida mäktigare kraft, sjelfva Lagstiftningen i det samhälle, hvaraf 296 Den 3o Ma vs f. ra. Iian blifvit medlem, skulle en gang hota honom med de samma faror, till hvilkas undvikande från enskilta personer, han underkastat sig SamfundsLagarnes hand. Vid det stora Stats-arbetet, en beskattning, synes således billighet, det är jemn fördelning, böra vara hufvudgrunden, och skulle motsatsen, skulle en strängare medfart på, om jag så får säga, vissa punkter af den till beskattnings-föremål bestämda fonden, nånsin till antagande kunna föreslås, vore det endast i det olyckliga fall, då ett fortsatt krigstillstånd eller hotet af ett fiendtligt infall tvingade till mått och steg, hvilkas försvar endast hämtades från ögonblickets behof eller dröjsmålets fara. Blott sådane trångmål kunna rättvisa aflägsnandet från billiglielsgrunder i beskattning; men månne slutligen desse, lämpade till verkeliga värdet af alla de i Staten under åtnjutande rätt varande förmåner, ej äfven skulle blifva de indrägtigaste källor för Skattkammaren och föranleda till det understundom gjorda medgifvande, att klokhet och rättvisa ej sällan äro följeslagare? Månne ej anledning är till förmodan, attén Beskattning, som efter säkra grunder drabbar fonden i stort, skall kunna alstra rikligare afkastning, än den som, ehuru på vissa punkter mycket medtagande, åter på andra ej ens faller, eller faller i en lin - Den 3o Mars f. im 297 drigare proportion, än den skäligen borde. — Blott erfarenheten kan upplysa denna fråga, och endast möjligheten af en billig, en sann värdering till uppskattning kan grunda hoppet om en fullt lycklig erfarenhet i detta afseende. Det är äfven i fruktan för dennas möjligtvis mindre lyckliga utslag, som utom Capitationen, denna för personliga skyddet billiga afgift, jag trott rummet böra bibehållas öppet för öfverflÖds-afgiften.
Hvaremot Utskotten, i fråga om beloppet af skatten, finna skäligt tillstyrka den förändring, att, med antagande af en enkel pannas afverkningsförmåga i månaden tilt sex gånger pannans innehåll, afgiften för en 45 kannors panna, sorn under sex månader afverkar 1,620 kannor bränvin, beräknas, efter 1 sk. 6 r:st. för hvarje kanna bränvin, lill 5o R:dr 3o sk.; att, för pannor öfver 45 till och med 90 kannor, afgiften ökas med två tredjedels runstycke för hvarje kanna tillverkadt bränvin; att, för pannor under 45 till och med 25 kannor, afgiften minskas med ett halft r:st. för hvarje kanna bränvin, som kan tillverkas, med uteslutande af runstycken i tariffen; att, för pannor under a5 lill och med 17 kannor, afgiften, med beräkning af raRidr för en 24 kannors panna, minskas med 1 R:dr på knnnernmmet; och att afgiften för pannor under 17 kannor utgår efter 12 sk. på kannerummet. För mäskvärmare finna Utskotten skäligt tillstyrka den beskattning, att den nu för enkel panna föreslagne afgift må, då mäskvärmare begagnas lill sådan redskap, ökas med 5o procent.
Tabell öfver distanserna i Mil och adelar från Stockholm till Göteborg, Malmö och Norska gränsen, efter Vestra, Södra och Nordvestra Stambanan. JERNVÅGS-UNDERSÖKNINGS-KOMMITTÉKNS UNDERDÅNIGA UTLÅTANDE; AP DEN 25 OKTOBER 1859. ■°'VVWWWW>' STOCKHOLM, FKYCKT HOS JOIL BECKMAN, UPPGIFT å Folkmängden omkring Jernvägs-linierne. Södra Stambanan från Malmö till Falköping. Från Malmö till Finja-Sjön » Finja-Sjön» Nässjö. » Nässjö » Tenhult » Tenhult » Jönköping » Jönköping» Stråken. Alternativ: Frän Finja-Sjön (s. k. Fr. Göteborg till Falköping » Falköping till Göta kanal vid Töreboda » Göta kanal till Katrineholm » Katrineholm t. Fr. Norra Stambanan från Stockholm till Robertsholm. Fr. Fr. Porla till Kristinehamn » Kristinehamn till Arvika » Arvika t. Karlskrona Län 26,78. Studer ne: Städerne: Fögderier: Östra och Medelstads häraSkanör 55. ders 32. Bräkne och Listers häraders 28. Fögderier: Oxie, Skytts och VemmenKalmar Län 25,54. högs häraders 36. Torna, Bara och Harjagers Städerne: Kalmar 40. häraders 26. W estervik 64. Luggude, Rönebergs och OnWimmerby 18. sjö häraders 27. Borgholm . 134. Färs och Frosta häraders . 34. Fögderier: Norra och Södra Tjusts hä- Ljunits och Herrestads häraders 28. raders 22. Tunaläns, Säfvedes och AspeKristianstads Län 27,32. lands häraders 28. Städerne: Kristianstad 24 Norra Möre, Stranda och Cimbritshamn 41. Handbörds häraders 35. Södra Möre härads 27 Engelholm 53. (ilands Norra Mots härads. 20. Fögderier: Ingelstads och Jerrestads hä- Olands Södra Mots d:o 20. raders 40. Willands, Gärds och Albo Kronobergs