Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då enligt min fullkomliga öfvertygelse denna sista afkortning på arbetslönen otvifvelagtigi ägt rum, utan Kongl. Majus vettskap, h v lilien helt säker ej tillåtit en så obillig Statsverkets vinst på undersåtares bekostnad; så vågarjag vördsamt hemställa, och hämtar styrka för denna min hemställning af Herr Grefve Gyllenborgs meddeldte upplysning om Saltpetterfondens så betydliga tillväxt, om det ej är billigt att föreslå, först en efter saltpetterns ökade värde proportionerad arbetslön af minst | delar af hvad Saltpettern nu går och gäller, eller möjligtvis framdeles kan komma att gälla; och för det andra, att sedan en rigtig beräkning blifvit uppgjord af Kongl. Maj:ts och Ktonons kostnad för dessa Finnars anskaffande, öfverskottet af hvad alla dessa åren blifvit utbetalt, må vid framtida lefverering blifva bonificerade, hälst dettas ingående till Stats, verket ej varit förenad hvarken med rättvisa eller billighet. Jag får således anhålla att detta mitt vördsamma memorial må blifva de öfrige respective medstånden communiceradt och till StatsUtskottet remitterade. Friherre Rehbinder, Johnn Fredric: Vid den af Riksens Höglofl. Ständer sista Riksdag vidtagne ändring med tjenstefolketg »?■$ Ben 28 FelruariU flyttningstid, torde mig 'illåtas gora, några ati3 märkningar, hvilka ei allenast jag, utan många med mig skulle önska föranleda till upphäfvande af detta kanske nog förhastade beslut. Att härvid som vid många andra tillfällen landtmannens förde] ej korn i eonsideration, kunde hvar och en då genast inse, och har genom erfarenheten af de denna flyttningstid åtföljande olägenheter än mera besannats, lito n den olägenhet en under den sena årstiden skeende flyttning med tjenstehjonet, då dagar.- ne ä*o korna och väglaget ohast elakt, en olagenhet som Stadsboen knappsst vet af, torde i synnerhet få komma i betragtande den mera vigtiga skada denna sena flyttning medför för hvarje Landthushållare.
Ambrosius, Nore II: 183(?), 409 Amiel, Henri-Frédéric II: 13 Anderberg, Anna II: 55(?), 308 –, Marie II: 325, 420 Andersson, Anders Magnus I: 131, 302 –, Beate se Benedictsson, Beate –, Hedda I: 302 –, Maria I: 302 –, Matilda Karolina se Meijer, Matilda Karolina –, Nils II: 316 –, Ola II: 329, 420 –, Oliva I: 302 –, Olof I: 302 Appelgren,? frk III: 411, 412 Arfvidsdotter, Elna se Hansson, Elna Arfvidson, Alvar II: 166, 408 Aristofanes III: 401 Arnoldson, Oscar I: Ask, Carl Jacob I: 14, 302 Asp, Cecilia se Ljungberg, Cecilia Atterling, Carl Henrik II: 88, 400 Augier, Emile III: 401 Aumont, A. III: 398 Bagge, Julie se Hegel, Julie Balzac, Honoré de II: 209 Beecher-Stowe, Harriet I: 286, 319 Bendix, Anna II: 206, 410 –, Emilie se Brandes, Emilie –, Frits II: 206, 410 –, Jakob III: 204f, 405 Benedictsson, Anne Charlotte se Ljungberg, Anne Charlotte Bengtsson, Elna se Nilsdotter, Elna –, Olof II: 200, 202f –, Simon II: 420 –, Åke II: 395 –, ? pastor II: 146 Bennet, Silvia (pseud. för Olivia Sandström f. Benzoni, Marina Querini I: 36, 45 Bergh, Ane Elisabeth III: 213, 406 Berg, Christen III: 82, 397 –, Marie II: 22 Bergh, Richard III: 412 –, Rudolph d. ä. Berg, ? hotellgäst III: 184f, 186
KammarRätten insändas, i följd hvaraf någon vidare åtgärd i detta hänseende icke erfordras. § 37. (1841 års Rev. Ber. pag. 50). Den af Revisorerne omförmälde, till Riks-Rätts pröfning hänskjutna. fråga, angående åtskillige Kongl. Maj:ts Beskickningar vid utländska Hof tillagd ersättning af postmedlen för utbetald porto har, efter hvad Riks-Rättens handlingar utvisa, blifvit på det sätt afgjord, att Konungens Rådgifvare från det i nämnde afseende väckte åtal befriats; hvarföre Revisorernes anmälan i denna del från Utskottets sida icke påkallar något vidare yttrande. § 38. (1843 års Rev. Ber. pag. 113. Revisorerne hafva anmärkt, hurusom, i följd af de under åren 184® och 1841 utom Post-Verkets stat bestridde omkostnader, hufvudsakligen härrörande af nybyggnad och reparation utaf åtskillige ångfartyg, hvilka, åtminstone till någon del, icke kunde anses för postgångars underhållande behöflige, en brist uti Verkets inkomster i förhållande till utgifterne under berörde år uppstått, hvilken måst af föregående årens behållningar fvllas; hvadan desse sednare, som vid 1839 års slut utgjort 282,314 R:dr 22 sk., vid 1841 års utgång minskats till 72,936 R:dr 41 sk. 1 rst.
Backström, Aug., fru, Uttersberg. Bäckström, C. A. brukspatron, Uttersberg. - Björck: j * Bäckström, Elin, fru, Stockholm. - Bäckström, Hilda, fröken, Lidköping. Bäckström, Thorborg, fröken, Stockholm. Börtzell, A., hofintendent, Stockholm. Böttiger, Hildegard, fru,, Calwagen, E. G., fil. doktor, Stockholm. ' Camitz, Olga, fröken, Stockholm. Carlander,. Anna, fru, Göteborg. Carlander, Elin, fru, Sundsvall. Carlander, Hilda, fru, Stockholm. Carlberg, Ellen, fru, Wenersborg. Carlberg, Fredrika, fru, Göteborg. Carlberg, Hilda, fröken, Xya Xopparberg. Carlborg, Mary, fru, Kragenas, Lur. Carling, Ingeborg, fru, Borås. Carlson, Carin, fröken, Stadra, Gyttorp .. Carlson, Elisabeth, fröken, Stockholm, Carlsson, Herta, fru, Stockholm. Cassel, Elisabeth, fru, Qvillinge, aby. Casselli, Bilda, fröken, Stockholm. Cederberg, Hilda, fröken, Borås. Cederblad, Fanny, fröken, Stockholm. Cederblom, Elin, froken, 19 Cedergren, Louise, fru, Cedergren, Nadeschda, fru, Cederschiöld, Amelie., fru,, Cederschiöld, H., ryttmästare,:, Cederström, Anna, friherrinna,, Cederström, Louise, fröken, Upsala. Charlés, August, med. doktor, ~ o r h s. Chrysander, Fanny, fru, Stockholm. Chöler, O., fru, Stockholm. Clseson, E. fröken,, Claraxts, Olga, fröken, Westerås. Clarholm, Emma, fru, Stockholm. Clarholm, Leontine, fröken, Stockholm. Claus, C. A., med. doktor, Cl.aus, Emma, fru, Stockholm. Cleophas, Maria, fru, Hammaby,Lärle. Cornell, Anna, fru, Sundsvall. Colliander, Gerda, fröken, Lund. Cornell, Celina, ' fröken, Sundsvall.
Han var af gammal tysk svärdsriddarslägt, fattig, umgicks på förtrolig fot med sina kamrater, men hade bördskänslan starkt rotad. Dagarne före sista voteringen hade kamrater varit nere och hjelpt till att spotta åt presteståndet. Batalj, mera på lek, uppstod i klassen, och bord och bänkar kastades i en hög. Så var saken igenom. Grefve S. uteblef från lektionen. Läraren i historia talade med rörelse om det offer ridderskapet och adeln gjort på fosterlandets altare, då det afstått sina privilegier. Den gode mannen visste ännu icke att privilegier icke äro rättigheter, utan tagna förmånsrätter, som kunna återbördas såsom egendom vid vissa mindre lagliga köp. Han bad klassen visa hofsamhet öfver segern och icke såra de besegrade. Den unge grefven mottogs också vid sitt återinträde i klassen med utsökt aktning, men känslorna öfverväldigade honom vid åsynen af dessa många vanbördiges ofrivilliga upphöjelse så att han brast i tårar och måste gå ut. Johan var icke inne i politiken. Den var naturligtvis såsom ett allmänt intresse bannlyst från hemmet, der endast enskilda intressen tillgodoses, och mycket illa de också. Söner uppfostras såsom de skulle bli söner och förbli söner hela lifvet, utan en tanke på att de skola bli fäder. Men ynglingen hade sin underklassinstinkt, som sade honom att en orättvisa höll på att afskaffas, att den högre ytan sänktes så att det blef lättare för den lägre att komma i nivå. Han var naturligtvis liberal, men eftersom kungen också var liberal så var man rojalist på samma gång. Parallelt med den starka bakströmmen, pietismen, gick nyrationalismen, men i motsatt rigtning. Kristendomen, som med förra århundradets utgång var förvisad till mytologien, hade blifvit återupptagen till nåder, och som läran hade statsskydd kunde restaurationens söner icke värja sig för de ånyo invaccinerade dogmerna. Men 1835 hade Strauss' »Leben Jesu» gjort en ny bresch, och äfven i Sverige sipprade in nytt vatten i de ruttna brunnarne.
— Häremot kan visst invändas, att Herrar Cheferne vid Strömsholms och Ottenby stuteri-inrättningar då icke kommit i tillfälle att företaga så vidsträckta resor i utlandet; men, om detta varit afsedt, hade särskildt anslag dertill bort beredas. Skulle nu ett sednare anslag på 50,000 R:dr blifva användt på enahanda sätt, så lärer väl hästracernas förbättring inom landet komma att gå betydligt långsammare, än man haft anledning hoppas. Det torde jemväl kunna vara i högsta måtto tvifvelaktigt, huruvida det må anses klokt handladt, att till landet införskrifva ett enda djur, sorn kostar staten inalles Därmare tjuguett tusen R:dr, hvilket blir händelsen med den ifrågavarande hingsten »Winton», ifall reseoch transportkostnaden delas per styck på de inköpta djuren. Mig synes, som skulle det gränsa till det omöjliga, att leta ut ett hästkreatur, som haft detta höga värde; men äfven om det skulle finnas en och annan Engelsman, som ville köpa ett slikt djur, så tager jag för alldeles gifvet, att Stuteri-styrelsen i Sverige icke borde förmås till en dylik spekulation under en tid, då våra inhemska djur i allmänhet hafva relatift ringa värde. Under förmodan, att det åtminstone icke bort behöfvas att resa så vidsträckt omkring för att finna tillräckligt dyrbara hingstar för ett Iand sådant som Sverige, och då den i förra revisionsberättelsen omnämnda skriftvexlingen, hvarigenom Kongl. Styrelsen sökt »förskaffa sig erforderliga upplysningar för det tillämnade inköpet af verkligt goda och för landet passande hästar», bort utgöra en vägledning för de utsände uppköparne, kan man icke undgå att finna, det dessa utsträckt resan öfver behof, hvartill kom - R:dr 2,252: 89, » 2,417: 80, » 4,197: 269 - mer, att särskilda honorarier blifvit i utlandet erlagda till derstädes biträdande personer.
1 afseende på Pröfn:s-comite'ens arbetssätt får jag upplysa, att lili de comite'er , hvaruti jag deltagit, tillgått sålunda, all prot. och handlingar blifvit häradsvis genotngångne och pröfvade , så alt man skiljt sig vid det ena häradet efter det andra; och det är således Den 10 Ocloljer e. m. angeläget att besvären blifva så tidigt som möjligt inlemnade , till undvikande af uppehåll uti comitelentt^s [göromål , hvilket äfven skulle förekommas, om fatalietiden bestämmes på sätt. jag föreslagit. Frih. von Kraemer: Jag är förekommen af Hr von Rosen genom den af honom lemnade upplysningen alt längdernas föredi aguing och de inkomna besvärens i sammanhang dermed skeende pröfning districtvis försiggå. I öfrigt får jag förklara, att jag tillstyrker alt fatalietiden mätte bestämmas till kl. 10 den dag Pröfn:s-comite'en sammanträden Frih. Nauekhoff: Här har blifvit sagdt, att besvären så mycket mindre kunna jnlemnas före den tid , som i nu gällande författning såsom fatalietimme är bestämd, som Pröfn:s-cumiteen annu icke är organiserad vid den tid lätalielimmen , enl. mitt förslag, skulle inträffa. Jag bestrider denna uppgift, och till stöd för min åsigt får jag uppläsa i JR §:n uti nu gällande bévilln.förordn , hvarest det heter: ”Kor nungens Ref:li:de utförde derefter genast allmänna kungörelse!', som innehålla dagen för Pi öln:s-comite'ens sammanträde, namnen å de ledamöter han utsett, samt föreskrift för den, sorn af Pröfn:s-eomitden äskar någon rättelse , att antingen förut hos Konungens Bef:h:de, eller sednast kl. 12 a den dag corn i toen sammanträder, skriftligen ingifva sina amnärkn:r vid den öfverklagade åtgärden, skälen tjll den rättelse, som sökes, jemte hvad till upplysning och bestyrkande af förhållandet tjena kan.
Lagd åsido har dock saken icke varit under hela den upgifna tidrymden, hvilket synes deraf, att, sedan Styrelsen för vägoch vattenbyggnader inkommit med utlålande, befälhafvande Amiralen i Carlskrona år 1844 inkom med nya kostnadsförslag för ledningens utförande, hvilka förslag af förvaltningen öfverlemnades till K. M., 474 Den 29 November f. m. som resolverade att frågan om vattenledningens fullbordande skulle ånyo anmälas närmare tiden för Ständernas näst derefter inträffande sammanträde. Sådan anmälan afgafs äfven 1847. Till de skäl, som motionären anfört för behofvet af en vattenledning till Carlskrona, kan lfiggas ännu ett annat af betydlig vigt. Otvifvelaktig! kommer Carlskrona att under ett krig utgöra en vigtig militärisk punkt, utan omedelbart afseende derpå, att den utgör repliepunkten för rustade fartyg. Af sådan anledn. kommer derstädes att, åtminstone tidtals, vara förlagde betydliga truppmassor, för hvilkas så helsö- som sjukvård nödig tillgång på drickbart vatten är ett oundgängligt vilkor, om man, äfven med för sjukvården i öfrigt vidtagna ändamålsenliga anstalter, skall kunna lyckas afvärja så förödande epidemier, som de, hvilka herrskade under och efter krigsåren 1788—90 och 1808—9. Om vattenledning finnes, kan vid hotande tillfällen vattenförrådet lätt ökas inom staden, så att denna, åtminstone för en kortare tid, kan i och för vattentillgång vara oberoende af kom munikation med fastlandet, eller ett tillfälligt afbrott i sjelfva ledningen. Remitterades till StatsUtsk. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. rn. Föredrogs Frih. von Knorrings, Axel, d. 26 dennes e. m. på bordet lagda motion om tillsättande af ett särskildt Utsk., för behandlingen af frågan ronde löneoch pensionsregleringen för Statens embetsoch tjenstemän. Frih. von Knorring, anförde skriftligen:
Af sådan anledning hade ock bergslaget den 2*2 Februari innevarande år derom afgifvit serskildt underdånigt yttrande, hvaraf inhemtas, bland annat, att, enligt 3:dje och 9:de punkterne af nyssnämnde köpekontrakt, bergslaget eger att icke allenast utöfva den bruket upplåtno kolhandels-rättighet inom förberörde socknar, utan ock att derstädes uppbära kolskatten, emot betalning för de indelda räntekolen efter årlig markegång och för dem, som äro kronan bekållne, efter 16 sk. för lolftunnestigen, samt att, uti 7:de punkten af köpekontraktet, bergslaget förbundit sig att vid Avesta gara kronans tiondekoppar af Fahlu kopparverk för 24 sk.' skeppundet, då kopparen förädlas, men för 36 sk. skeppundet, när densamma utgår i garkoppar; och då ej kunde billigtvis ifrågasättas, att bergslaget skulle, utan serskild ersättning, afstå från kolprivilegierna vid Avesta, har bergslaget fördehållit sig att, emot afstående af de oindelda räntekolen, uppgående till 2,880* stigar, få af statsverket årligen uppbära skillnaden mellan derå bestämda lösningspriset och blifvande markegångspriser; hvaremot, såsom en ringa och billig ersättning för lösningsrätten till de indelda räntekolen, utgörande omkring 3,650 stigar, äfvensom för köpekolsrät-^ tigheten inom ofvannämnde 4 socknar, bergslaget begärt för garning af kronans räutekoppar full garlön, för närvarande, jemte transportkostnaden från Fahlu kopparvåg till Avesta, bestämd till 3 ndi 40 sk. per skeppund..
19 Nu förnam iagh syndh och aldrigh fför, Jag sörier så iagh nästan döör. Thz var ret thz bodord ena, Huilket iagh kan snarligh tro och mena. Som haffuer gudz lagh allena i sigh, Huilket iag haffuer nu brutit mz tigh. Ac we Ac we vi skulle thet brytha, Alla vara söner skola thz åtniuta. Tui Tui vij skulle thz spilla, Tet geller allom vårom barnom illa. Gongom bort heller till att oss göma, Vart egit samuet monde oss döma. Engelen till Adam. Iagh ähr en ängel aff himmelrich, Broderligh ähr iagh sender til tigh. I haffuen syndat så iemmerligh, Emot idher herre i himmelrick. Nu blyies i medh stora skam, Olydigh haffuer tu varit Adam. Skaparen gaff tigh så mykyt gott, Huilket tu haffuer nu alt försmåt. Han gaff idher glädie och mykyn dygdh, Thz haffuer i skylt mz skam och blygdh. Till henne att skyla giffuer iagh tig kuast, Si huar tu är och mins huar tu vast. Nu äst tu vården en syndigh man, Som fordom var heligh försan. Gudh Elskade tigh och hade tigh kär, Sittiandes i sinne hierta när. 20 Han skall sigh vti dödhen giffua, Om tu skalt saligh mz honom bliffua. Gudh till Adam. Adam adam huar gömer tu tigh, Hui tor tu icke gå till migh. Adam hui vill tu tigh för migh göma, Medan ingen kan sig för migh dölia. Adam tu hörer röstena mina, Gack fram och suara syndena tina. [18 raders tomrum] Adam suaradhe. Verdige herre iagh ähr nu här, Syndafull ty ähr iagh wär. Iagh ähr suikin aff quinno list, Aff diäffuulen geckader thz är vist. Quinnan hon ther till halp
Stenkolstjära, som för närvarande drager en tull af 25 öre pr centner, har, med afseende dels på hvad härutinnan finnes stadgadt angående öfriga fossila, icke rektificerade oljor af mörkbrun eller svartbrun färg, dels på den ringa inkomst, artikeln lemnat, uppgående år 1862 till endast 72 rdr, blifvit föreslagen till tullfrihet. Rubriken för Sticktyg eller Piqué, med hänvisning till Väfnader, har såsom obehöflig ur taxan afförts. Strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten, ej specificerade, äro i 1863 års taxa belagda med en afgift, heleller halfsidenaf 4 rdr 50 öre, och andra slag af 1 rdr, pr skålpund. I öfverensstämmelse med hvad härutinnan redan i fråga om Traktaten med Frankrike blifvit hemstäldt, hafva Ko - 141 miterade ansett, att de förra, eller arbeten af heleller halfsiden, böra tullbehandlas lika med helsidenväfnader, «andra slag», och att afgiften för dem sålunda bör utgå för år 1867 med 2 rdr, och från och med år 1868 med 1 rdr 50 öre pr skålpund, samt att «andra slag», med afseende på de upptagna tullsatserna för dermed jemnförliga väfnader, må åsättas en afgift af 50 öre pr skålpund; hvilka samtliga tullsatser jemnväl blifvit genom Traktaten med Frankrike antagna.
Banken serskildt förbehållna uppsägningsrätt för hela skuldbeloppet icke får af annan innehafvare begagnas, och att dessa inteckningar hembjudas åt Riksgälds-Contoret emot Stats-obligationer; S.rle punkten borde, med,någon förändring af den gtde i Betänkandet, lyda sålunda : att bestämmandet af hvilken eller hvilka af de för minimi-cassans vidmagthållande tillåtne medel må för tillfället begagnas hör vara helt och hållet öfverlemnadt åt Banco-Styrelsen, som dervid icke lärer underlåta att afse både Bankens egen fördel och det sorn dei:med står i nära samband, industriens ostörda förkofran; pxle Pral. Viär ti. Jain 1834» 6? p:»!e punkten sli ulli’, med föränd] ing af slutet i ilen ^;de oell liela de n 8;de i Bettinkainlef, få följande ly»ielse: a>l,om de uppg i ine utvägarne lill BibehåIlande »I det stadgade minimum icke förslå, ina Bane» »Styrelsen ega rällikhet alt minska Bankens utlåningar.
Jag öfvergår nu till den 17:de artikeln, hvars första del har följtde lydelse: »Denna traktat skall ega gällande kraft under 12 år, räknade från och med den dag, då ratifikationerna utvexlas. 1 den händelse att icke någondera af de båda höga kontraherande magierna 12 månader före slutet af denna tidrymd tillkännagifvit sin afsigt att låta Iralitaten till kraft och verkan upphöra, skall den lända till efterrättelse intill dess att ett år förflutit ifrån den dag då den ena eller den andra af de höga kontraherande magterne uppsäger densamma.» Jag har i allmänhet hört den förmodan uttalas, att traktaten endast vore ställd på 12 år, men af ordalydelsen i den upplästa artikeln finner en livar lätt, att sedan B. St:r till densamma gifvit sitt godkännande, dess ytterligare förlängande på obestämd tid helt och Den 8 Februari c. m. 475 hållet är beroende af regeringen. Genom ett godkännande afhända sig således R. St:r rättigheten att afbryta traktaten, för den händelse de skulle finna dess inverkan på handel och näringar skadlig. När vi nu bevittnal, huruledes Konungens rådgifvare på detta runi proklamerat satser i frihandeln, för hvilka åtminstone jag skyr tillbaka, så framgår deraf så mycket mera nödvändigheten, att vi noga betänka oss, innan vi på en obestämd lid ingå pä denna traktat. Vidare heter det i 2:dra moni. af samma artikel: »Re höga kontraherande makterna förbehålla sig rättighet att, efter gemensamt aftal, i denna traktat och i de vid densamma fogade tariffer införa alla sådane ändringar, som icke strida emot traktatens anda och dess grunder, och hvilkas nytta al erfarenheten kan blifva ådagalagd.» Det är i sanning sorgligt att se, huruledes den rättighet, som städse varit ansedd såsom R. Strrs obestridliga tillhörighet, genom traktaten vrides deni ur händerna och delas emellan Sveriges och Frankrikes regeringar. Det är upprörande, att genom ett penndrag denna rättighet skall afhändas oss, och vi, så att säga, sjelfve skola räcka hufvudet under bilan.
Rättelser i Lagförslaget: Sid. 24, råd. 5 uppifr. står: utbyta läs: utbytas hvarjemte anmärkes: o dels att § 2, morn. 2, g 93, mom. 2, och g 131, bort vara helt och hållet trjckta med kursiv stil; dels att i nedannämndc gg följande ord bort vara med kursiv stil tryckta, nemligen: i g 122 ordet »aftalet»; i § 168, punkten 1, orden »plundring eller^ borttagande af fartyg eller last, slseppsredskap eller gods»; i g 184, mom. 1, orden »Underlåter han sådan anmälan»; äfvensom rubrikerne å pag. 42 och 72. STOCKHOLM, TBYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1863. FÖRSLAG TILL SJÖLAG. Med upphäfvande af Sjölagen den 12 Juni 1667 äfvensom Försäkringsoch Haveri-stadgan den 2 Oktober 1750 samt dithörande och ej här nedan undantagna föreskrifter stadgas som följer: Om Fartyg och redande deri. § * LSter någon bygga fartyg, ege han att å detsamma anställa tre besigtningar, den’ första, när det är fulltimradt eller, i fråga om jernfartyg, åtminstone spantsatt, den andra, när det är färdigt att gå af stapeln, den tredje, när det såsom biloch bol-färdigt skall aflemnas. Företager han ej besigtning inom fjorton dagar från det varfsegare eller byggmästare tillsagt tiden för besigtningens verkställande vara inne, må byggnaden för denna orsak ej uppehållas. § 2. Sådan besigtning skall verkställas af tre sakkunnige män, om hvilkas väljande vare lag, som i § 321 sägs.
Vid föredragning af HögJoflige Ridderskapets och Adelns, genom ProtocollsUtdrag af den 8 innevarande månad till de öfrige Riks-Stånden, gjorda inbjudning att förena sig uli Ridderskapets och Adelns beslut om följande förtydligande vid Expeditions-Utskottets förslag, N:o 216, till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition om anslag för Undervisnings-verken i Riket, att näst efter orden: Tillätnpnings-Scholornes fullkomnande, borde införas: utan afseende derå. till hvilken Hufvudtitel de höra; fann Preste-Ståndet icke skäl den gjorda inbjudningen antaga, utan vidblef sitt till ofvanberörde förslag lemnade bifall. S. D. Då nu å nyo föredrogs det sedan sista Riksdag hvilande förslag till ändring af 68 §. Riksdags-Ordningen , blef detsamma af Preste-Ståndet afslaget. P/or. Utdrag tfen Januarii 1830, 57 n S. D. Återremitterades, på grund af derr vid gjorda anmärkningar, Stats* samt OeconomieUtskottens Utlåtande, N:o 110, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Båtmanshållet Rikets Städer emellan. Från Vällofi ♦ BorgareStåndet S. D. Beslöts, att genom Utdrag af Protocollet till förstärkta Stats-Utskottets