Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru bland de flera väckta frågor, hvilkas afgörande kommer afl väsendtligen inverka på Bankens så väl yttre som inre förhållanden och Tjenstemanna-personalens i sammanhang dermed blifvande befattningar, en och annan ännu ej är af Rikets Ständer slutligen behandlad och afgjord, har BancoUtskotiet ansett sig icke vidare kunna eller böra fördröja med dess utlåtanden öfver några , enligt Banco-Utskottets afgifna Memorial N o 46, (pag. 58 och 59), i afvaktan på dessa frågors slutliga utveckling, uppskjutne ämnen, som i Herrar Banco-Fullmagtiges vid Bili, till Riks, St, Prot. 1828—>83o, 6 Sand. 3 B. 1. g:rie U.t. 2 Banco-Utskoltets Memorial N:o 112- Riksdagens början afgifne och, jemte Utskottets Memorial N:o 5, till Rikets Ständers kännedom bifogade tryckta Berättelse, finnas omförmälde. Uti en till Banco Utskottet ställd och genom Herrar Banco-Fullmägtige, vid Riksdagens början, med bifogad t yttrande öfverlemnad Skrift, hafva Bankens samtlige Commissarier, å egna och hela BancoStatens vägnar, efter uppgjord jemförelse af de lönevilkor, som alltifrån år 1786 intill närvarande tid Commissarierne och Yerkets Tjenstemän åtnjutit, relativt till de löneanslag, som Kongl. Maj;ts och Rikets StatsContoirs samt Tullverkets Embetsoch Tjenstemän under samma period fått uppbära , anhållit, att Utskottet ville hos Rikets Ständer anmäla och med dess förord understödja Banco-Statens vördsamma anhållan, att, med afseende å lönernes otillräcklighet , blifva hugnad med någon lämplig förbättring i desamma, och, om möjligt vöre, försatt åtminstone i lika vilkor som Embetsoch Tjenstemanna-Personalen vid Kongl. StatsContoiret samt Tullverket, derest den förmon Banco Staten tillförene egt att vara bättre lottad , icke vidare kunde densamma lörunnas.
Sin uppmärksamhet emot den Revisor, hvilken först röjt det felagtiga förhållandet, hvilken derom underrättat Herrar Banco-Fullmägtige och hvilken uti Revisions-Protocollerae reserverat sig emot den Decharge , som var i fråga för Discont-Directeurerne och vållat att den endast blef villkorlig. Hade vid de föregående Revisionerne på lika 'Sätt tillgått, hade det blifvit i tid yppat , när Malmö Discont - Direction första gången företog sig att gifva Lån utan behörig Fond och att i Låneväg göra sina 3 proCentssedlar löpande 3 så hade det onda kunnat förekommas, och dessa Revisorer kunde således förtjena en anmärkning. Sedan åter missbruken så länge j som till sista Revision fortfarit» bade ett offentliggörande af förhållandet endast varit ett sätt att förr påkalla den crisis, hvaraf Landet nu i 6 månader lidit, och hvilken, om den inträffat korrt före elfer under den tid, då vi förleden sommar voro i verkeligt behof af Sädes-tillförsel, hade haft ännu vådligare följder. Jag tror således, att i stället för anmärkning , äro vi’skyldige rättvisa och erkänsla åt den Revisor, hvilken ej allenast insett vidden af sina pligter, men också sättet att uppfylla dem och att gifva anledning till rättelser, utan att åsidosätta den varsamhet, som omständigheterna fordrade att iakttaga. Den 25 April. Hvad åter angår Götha Canal DiscontDirections förhållande* så är det 3:dje pune* ten* som blifvit emot den samma anmärkte. Den hufvudsakligaste är visserligen den* som angar försträckningen ifrån Låne-Fonden ,till Arbets-Cassan, och det hade varit önskeligt att den hade kunnat undvikas. Men att anledning dertill icke saknas» synes af 7 §. i Reglementet för Canal-Disconten* der det heter uti g:dje Momentet; ”Discont-Contoiren i Stock-» holm och Götheborg åligge derjemte att hålla räkning med Canal-Directionen och alltså å ena sidan aflemna nödige medel i penningar eller Assignationér till Canal
Åtminstone 344 Dea i5 Februarii. borde vid hvarje markegångssättning, sommardagsverket alltid bli 1 va af rågtunnans pris i länet; ty med 24 sommardagsverken, bör en tunna råg förjenas. Nu kan den förtjenas med mindre än 15, och händerna förblifva overksamma de 9; och 7:0. Att skadan för jordbruket således blefve oberäknelig vid all |slags realisation, då silfret icke är tillräckligt att intaga sedlarnes ställe ^ utan dessas rabatt. Anmärkning, Om likväl skulle fordras be* vis af erfarenheten, äro några ännu lefvande, som kunna minnas i hvilket djup af elände riket störtades vid 1767 års realisation eller financeoperation, med 60 procents rabatt, vid hypothek af koppar. Flera lefva som minnas huru 10 år derefter, en börjad gynnande con, junctur olyckligt förändrades, då ny realisation skedde med 100 procents rabatt, vid hypothek af upplånadt silfver; och många kunna erindra sig den tid, då, i följd af 1788 års krig, det gångbara silfret försvann och Riksgäldssedlarne skapades under Ständernes garanties utan minsta annat hypothek. Första felet var i sistnämnde nödvändiga och nyttiga operation: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Tjugo STOCKHOLM. -Tryckta hos Johan Hörberg, 1831. Måndagen den i Junii 1829. Plenum kl. g Förmiddagen. Herr Grönhagen, Gustafhade inlemnat ett sä lydande Anförande: I anledning af StatsUtskottets Utlåtande öfver den af mig hos Rikets Höglofl. Ständer vid innevarande Riksmöte väckte Motion om att återkomma i åtnjutande af den på Stat såsom Page hos Högstsalig Konung Gustaf III innehafde i5o R:d«g Lön; jemte att för de år denne Lön för mig blifvit innehållen, undfå ersättning; anser jag mig skyldig afgifva följande anmärkningar.
På denna grund kan jag ej annat än uttrycka mitt godkännande af det förfarande, ali man hittills användt besparingarna snarare, för materiellen an till förmån för de personella anspråken. Der - Don * Juni f. m. näst komma de ökade professionerna, om hvilkas nödvändighet jag är öfvertygad. Jag tror mig hafva funnit, att de practiska vetenskaperna pä den sednare tiden undergått cn stor utveckling. Det är i detta hänseende oumbärligt alt öka professorernas antal, om man skall kunna gå framåt med tiden; men af dem, som speciel! hafva blifvit omtalade, kan jag ej undgå att på det varmaste sätt understödja upprättandet af en profession i nordiska lag farenheten. Jag förstår dermed något mera, än man i allmänhet gör; jag menar nemi. den nordiska statsförfattningen i allmänhet. Vi känna att våra samhällsförhållanden icke äro uppväxta ur philosophiska speculationer , såsom de Romerska, utan äro en utbildning af de nordiska folkens samhällsförhållanden. En Dansk lärare, som blott är jurist, har utvecklat dessa förhållanden på ett högst upplysande sätt; och jag hemställer till hvar och en, som läst den Danska boken, om här finnes någon historisk författare, der man kan lära så mycket rörande sitt fädernesland, som i denna skrift. — I afseende på capellpredikanterna instämmer jag till alla delar med StatsTJtsk. Det är visst möjligt, att dessa capellcomministrar äro illa lönta, men vi hafva många, som äro det ännu sämre. Vid fisklägena uti Bohus län, hvilka voro förmögna under den tid, sillfångsten var förmånlig, finnas ännu comministrar, som, sedan invånarne nu lefva i den yttersta fattigdom, äro högst uselt lönta. Orter finnas dessutom, der inga comministrar äro, såsom i Skåne. — En annan sak önskar jag att få yttra mig öfver, ehuru den är en småsak; men den rör princip. Det är nemi. frågan om sättet att indraga Lappska ecclesiastikfonden. Man har nemi. förgätit, att en stor del af denna fond är enskild donation och icke statens medel.
Må så vara, men jag lar mig blott friheten nämna, att jag icke vet något land i verlden, der Statskassan drar, proportionaliter till hela poslupbörden, så stor inkomst af sitt postverk, som det Svenska Statsverket. Ty enl. Konun - Den 5 April. 263 gens vid innevar. riksmöte öfverlemnade, nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof, upgär postverkets årliga bruttoinkomst till 600,000 r:dr b:co och deremot lemnar Postverket först och främst kontant bidrag till Statsverket 100,000 r:dr b:co, samt underhåll af telegrafinrättningen, bidrag till Deligencebolag, ersättning af postporto lill de å utrikes ort vistande ministrar och konsuler m. m., upgående lill. en summa af omkring 40,000 r:dr b:co. Utomdess måste väl fribrefsrältigheter beräknas lill 300,000 r:dr b:co enl. hvad jag under en diskussion föriidne riksdag inom detta Stånd, hade tillfälle höra dåvarande General-Post-Direktören Frih. Hamilton upgifva, således tillsammans minst 440,000 r:dr b:co, då på andra sidan, Postupbördens hela bruttobehållning icke öfverstiger 600,000 r:dr b:co. Man må icke tro, all dessa fribref utgöra någon obetydlig tunga för Postverket, ty enl. ett dokument, som jag har medtagit, nemi. Poststyrelsens förledit år afgifna underd. skrifvelse till Konungen om Postföringen, afgingo från Stockholms Postkontor under loppet af ett år, öfver 3 mill. lod, eller omkring 240 Skf? i fribref, och, säger betänkit ”hafva deribland bref funnits, som upgått till den betydliga vigten 600 lod”. Jag har nog länge missbrukat R. o. Ad:s tålamod, för att längre fortfara.
Hvad åter bestraffningens stränghet angår, kan det måhända med skäl sägas, att så vida denna stränghet lagt hinder i vägen för förbudets handhafvande, ett sådant hinder bör — 79 — genom mildring undanrödjas, när man fattar föresatsen att låta förbudet utan skonsamhet efterlefvas. Böterne torde kunna nedsättas till hälften, och landsförvisningen försvinna. Ett i lag okändt brott mot kyrkoordningen är sakramentens missbrukande. Behofvet af lag mot detta brott har visat sig uti svärmareförsamlingarnes företag att vid sina oloflig» sammankomster låta både barndop och den h. nattvardens utdelande förrättas af dertill obehöriga personer. Om häruti onekligen ligger ett sakramentens vanhelgande; så böra väl de personer, som dervid göra presttjenst, icke undgå ansvar; och deras brottslighet lärer väl icke kunna anses ringare, än den, hvartill man gör sig skyldig genom att förrätta vigsel, utan att vara prest. Men detta missbruk af prestembetet bestraffas i Giftermålsbalken, äfven, om giftermålet är tillåtet, med arbete vid Konungens slott eller fäste i minst tre år. Nu mera torde dock lindrigare bestraffning vara tillräcklig, och således ej mer än ett halft års fängelse böra föreslås; (hvartill äfven straffet för lekman, som förrättar vigsel, skulle kunna nedsättas, när vigseln sker imellan personer, hvilkas äktenskap är lofligt). De, som deltaga i lörgripelsen mot sakramentens helgd, vare sig genom anammande af nattvard eller dopets användande på sina barn, torde lämpligen kunna straffas med penningeböter, högst femtio riksdaler. Jag kan icke sluta behandlingen af detta ämne, utan att upptaga en för svenska statsförfattningen vigtig betraktelse. Kyrkans enhet har för denna statsförfattning en särskild vigt. Då, enligt vår bekännelse, ingen ting annat än Christi lära utgör normen för kyrkans tro, och tillgifvenheten för denna kyrka således icke behöfver lästa sig vid något efteråt af menniskor påfunnet föreställningssätt; kan också ingen ting annat än en afvikelse tran Christi lära rätteligen kallas ett affall från vår kyrkas tro.
Del skäl, som vid de nyssnämnda riksdagarne, då frågan varit å bane, anlörts emot anläggning i landsorten af ett nytt institut för döfstumma, nemligen alt ett enda institut i ändamålsenligt och väl vårdadt skick vore att föredraga framför flera dylika, ofullständigt ordnade, för hvilkas tillvägabringande, utom den betydliga kostnaden, ett binder mötte genom bristen på lärare — med den speciela undervisningsskyldighet, som för ändamålet erfordrades, synes Rikets Ständer vara giltigt endast i det fall, att det nuvarande institutet vore af det utrymme, att det kunde intaga alla dem, som der söka vinna inträde. Delta är likväl ännu icke fallet; och den omständigheten, att skickliga lärare ej skola finnas till den ifrågasatta läroanstalten, utgör, enligt Rikets Ständers tanke, en så mycket kraftigare anmaning att ej längre dröja med vidtagandet af tidsenliga och lämpliga åtgärder till bristernas af hjelpande. Under åberopande i öfrigt af hvad här ofvan blifvit i ämnet framstäldt, samt enär den ifrågasatta anstalten torde böra omfatta ej mindre blinda än döfstumma, men Rikets Ständer deremot ej kunna tillstyrka att ytterligare utvidga den redan befintliga anstalten lill ett omfång, som otvifvelaktig! skulle försvåra förvaltningen och lägga hinder i vägen för en lämplig undervisningsmethod, lå Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes, efter behörig undersökning och vederbörandes hörande, till Rikets härnäst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om inrättande å lämpligt ställe och på Statens bekostnad af ytterligare eli institut för döfstumma och blinda. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 11 April 1863. flik. lill li. St. Skri/velse, A: o 84. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den il April 1863. Preslc-Slåndel den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Jörändrade föreskrifter för vinnande af inträde i Konungens Kansli och de förvaltande verken.
Den öfriga delen af detta kostnadsförslag utgöres af kostnaden för de föreslagna prydliga barriererne och halustraderne af svartvad ek, som skulle omgifva inhägnaden för Landtmarskalken och sidorne af stora gången m. m., åtskilliga panelningar äfven af ek, samt 12 st. kan - N. Ben 11 F e b ru*ri. st. kandelabrar af gjutet bronseradt tackjern — men jag vill ingalunda motsätta mig en äfven dyr prydlighet, så snart densamma är tjenlig och ändamålsenlig. Jag vill derföre önska alt Prof. Scholanders vackra planer måtle blifva utförda — förutom i afseende på sjelfva bänkarne och sidogångarne — hvilka sedhare jag skulle tro är båttre att hafva som nu, vid fönstren och ej i midten af hvarje afdelning — hvarigenom platserne nära fönstren skulle blifva högst dragiga och obehagliga. Jag slutar med att yttra den min tanke om sjelfva saken, att alldenstund en större, vidtomfattande reparation af Riddarhusets grund, och synnerligast den del af detsamma der salen är belägen, med snaraste oundgängligen måste ske, det af delta skäl — hvilket Riddarh.-Direkt. dock icke anfört — varit ganska klokt', välbetänkt och hushållsak tig t af Riddarh.-Direkt. att ej ställa sig It. o. Ad:s vid förra Riksdagen fattade beslut om cn förändrad inredning till efterrättelse — men att jag dock ej katt annat än anse för min del, att Riddarh.-Direkt. kunnat och bordt bättre förbereda ärendet; än som skett, så att den haft att förelägga R. o. Ad. vid denna Riksdag en fullt antaglig plan lill en ändamålsenlig förändring med thy åtföljande kostnadsförslag, och ej stanna vid det högst otillfredsställande resultat i afseende på undersökningarnc härför, som Direkt, nu gjort, hvarigenom den har liksom velat säga åt Adeln all ali förändring är omöjlig.
Sluteligen lår jag emot Utskottets betänkande anmärka, att det icke synes mig vara förenligt med princip af rättvisa och billighet att ålägga bevillning af Spar» bankar, hvilka nyttiga inrättningar icke böra betungas med bevillning, äfvensom Stiftelser för Faitigförsörjningar och fattige barns undervisning borde för bevillning befrias Jag anhåller vördsammeligen att Betänkandet till Bevillningsutskottet återremitteras. N:0 4.' Herr Montgomerie, Fabian'. Vid Bevillningsutskottets Betänkande otti Grunderne för den blifvande bevillningen, torde mig benägit tillåtas göra följande anmärkningar : 1:0. Hvad personela afgiften angår, synes Högloft. Utskottet endast, för att förenkla räkenskaper hafva bortlagt graderingen, och af. vikit ifiån det förra stadgandet i 1818 års Förordning, samt föreslår att denna afgift bör utgå från och med fyllde 17 till och med Dtn iö Maji f ml 127 60 år. Detta kunde visserligen vara bra nog; men då Capiiation eller de så kallade Mantalspenningarne äso en afgift utaf samma art och natur sorn denna; så vågar jag föreslå dea ändring, att båda dessa afgifter samman* sl igos och föreuades till en, ined förhöjdt belopp under namn af personel afgift, så att Mantalspenningarne helt och hållet försvunno. Härigenom blefve ännu en coluinn mindre i De* bitsringefi. 2:0. Utskottet föreslår i andra Momentet af Betänkandet, att den synbara förmögenheten skall beskattas, enligt grunden för den nu gällande Bevillningsförordningen; men har i det 3:dje åter upptagit det efter 181 o års Bevillningsstadga nyttjade sättet, att låta Fastighetsägare atdraga bevislig gäld, med åliggande för Fordringsägare att på heder och samvete uppgifva inkomsten af sina penttingecapitaler, oell derföresjelfve erhiggaBevilining
Observationsmedel, beräknade vid 1854 års Statsreglering till 10,000 R:dr B:ko, hafva åren 1850—1854 i medeltal uppgått endast till 7,906 R:dr, men under två af dessa år föga öfverstigit 4,000 R:dr samma mynt; Kongl. Majit finner ej skäligt att föreslå beräkning af denna obestämda och under en längre tid i allmänhet minskade inkomst till mer än Riksmynt 25:o. Extramedel och uppbörder, för hvilka den beräknade summan år 1854, med afseende å revisionsskillingars indragning till Statsverket, under denna titel, bestämdes till 19,180 R:dr B:ko, hafva under åren 1850—1854, med inbegrepp af en större tillfällig inkomst, gifvit i medeltal 25,689 R:dr B:ko eller 38,534 R:dr Riksmynt, men böra ej påräknas till högre belopp, än Riksmynt |30,000: — 26;o, Intresse-medel, hufvudsakligast på Lappmarks Ecklesiastikverks fond, hafva i medeltal uppgått till föga mer än förslagsbeloppet i nuvarando Riks-Stat, 3,360 R:dr B:ko, och utföras här roed 5,000: — Summa Ordinarie eller Ständiga Inkomster Riksmynt R:dr 8,199,250: — Extra Ordinarie Inkomster, hvilka, enligt 60 § Regeringsformen, utgå såsom bevillning: 27:o. Tullmedel, beräknade vid sednaste Riksdag till 5,200,000 R:dr B:ko, hvaraf 800,000 R:dr till stat och omkostnader, hafva utfallit på följande sätt: Brutto uppbörd. Utgifter. Netto inkomst.
Det vore nu ett tillfälle att afhjelpa detta förhållande genom det föreslagna lånet; ty då 2,000,000 r:dr i silfver nedsattes i Banken, skulle Bankens silfverfond ökas från 7 till 9,000,000 r:dr. Visserligen skulle ett motsvarande belopp btcosedlar utgå till bypolheksföreningarna; men proportionen emellan silfverfonden och sedelstocken blefve i alla fall förbättrad, enär den blefve såsom g till 35 millioner, som är mera än { i silfver, då den nu deremot endast är såsom 7 till 3o millioner, hvilket är mindre än ^ i silfver. Äfven i ett annat afseende anser jag förstärkandet af Bankens metalliska valuta nödvändigt. Ständerna hafva, såsom det synes, beslutat inrättandet af privatbanker. Om dessa banker icke grundas på metallisk valuta, anser jag dem vådliga, långt ifrån att vara nyttiga. Skälet härför är ganska enkelt. Banken utgifver nya sedlar till åtminstone dubbelt belopp mot dess silfverfond. Om dessa sedlar utgå till privatbankerna såsom grundfond, och dessa banker sätta i rörelsen tredubbla beloppet af deras grundfond (hvilket är nödvändigt, om vinst skall uppstå för privatbanken), så blir förhållandet, att 1 r:dr i silfver i Banken kommer att motsvaras i rörelsen af 5 r:dr i sedlar; då deremot, i händelse privatbankernas grundfond utgöres af silfver, förhållandet emellan silfver och sedlar blir såsom en l'.*dr i silfver till 2 högst 3 r:dr i sedlar. Då jag i allmänhet anses för vän af creditsystemet, hvilket jag äfven är, begagnar jag detta tillfälle för att yttra, att jag icke är Vän af annat, än af ett på riktiga grunder bygdt creditsystem, men alldeles icke af ett för vidt utsträckt, eller ett sådant af privatbanker, som ej skulle äga metallisk eller fullkomlig solid grundfond. Jag finner det således både för R. St:s Bank och för möjligen uppkommande privata bankers Soliditet vara högst fördelaktigt att genom den föreslagna utvägen öka silfverfonden med 2,000,000 ridr Hamb. b:eo.
Kronan mätte öfvertaga remonleringen och anskaffandet af munderingspersedlar för Lifregementets husar-korps, emot en viss årlig afgift af rustliållarne; N:o 58, i anledn. af väckt fråga om anslag till en profskola för ytterligare utbildande af det gamla skolsystemets lärosätt, med gemensam undervisning för lärdomsoch apologistskolans lärjungar, och en friare flyttning; N:o 59, i anledn. af väckt fråga om kronooch krut-transport-skjutsens skiljande från jordbruket; N:o 60, i anledn. af väckt motion, att provinsen Jemtland måtte roteras, i enlighet med R. St:s fattade beslut; 190 Dea 22 Juli. N:o 61, i anleda, af väckte frågor dels om kronobrefbäringens öfverlätande på enlreprenad, dels om ersättning för dess utgörande. samt jemnare fördelning deraf m. m.; Bevill n i ngs -Utskottet: N:o 26, i anledn. af återremiss af betänk. N:o 19, om bestämmande af en assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas; Banko-Utskottet: N:o 77, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje art:n af Bankreglementet; N:o 78, i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för Banko-ombudens rätt till befordringar inom bankoverket; N:o 79, i fråga om godlgörelse till bruksförvaltaren vid Tumba för införande derstädes af sättet att från skäf befria ohäcklad hampa och lin m. m.; N:o 84, i anledn. af väckt motion om tillökning i fonden för beläning af publika papper; N:o 85, öfver väckt motion om uppdrag åt Banko-styrelsen att inköpa silfver för en viss del af den årliga bankovinsten m. m.; N:o 86, i anledn. af väckt motion, ang:de präglande af kopparskiljemynt å 4 sk. b:ko valör. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet:
Sprengtporten ingeniösa beskattningside', hvilken, på det enda i min tanka tjenliga sätt, medlar emellan husbehofsbränningen och den fabriksmessiga brännvinsnäringen. Dervid beder jag att endast få göra en utvidgning, som, ehuru liten, jag dock tror skall äga stor inflytelse, nemi. att ali skatt för brä n n v inspr od uct i o ne n bör erläggas vid samma tillfälle, då anmälan göres till brännvinsbränning. Jag tror, att ett sådant vilkor innebär enda sättet att hos den lättsinnige brännvinsbrännaren vederbörligen sammanbinda verkan med orsaken; hvaremot jag är förvissad, att oin afgiften, hädanefter såsom hittills, utgår, sedan brännvinet är antingen förtärdt eller försåldt, så skall den höjda skatten icke immediate verka hos den stora massan något annat, än ett ökadt skrik öfver ökade utlagor, utan ali vidare egentlig tillämpning eller derivation. 7:0 Hr Stedts mening att uppdraga de närmaste bestyren. med reglering af detaillerna i detta ärende åt municipalauctoriteter inom socknarna hyllar äfven jag, såsom en vigtig förbättring i administrationen; dock skulle jag vilja utsträcka omfånget af en sådan directions verksamhet till häradet, i stallet för socknen, med afseende på dess stundom inträdande beröring med häradets tjenstemän. Men för resten, och i det bela, kan jag ej anse Hr Stedts motion i brännvinsfrågan annorlunda, än såsom en stor, mycket erfaren, och skicklig fabrikants yttersta vilja, innebärande förslag till uppoffring af alla de förmåner, hvilka, med näringens, bibehållande i ett florerande skick, möjligen kunna umbäras. 8:0 Vid Frih. v. Strokirchs förtjenstfulla förslag, ej mindre till stadgar för brännvinsbränningens idkande, än i ett Sammanhang till eriminallag emot de näringen åtföljande missbruk både i production och consumtion, anser jag för tidigt att fästa mig, enär sådana bestämmelser nödvändigt mäste i hufvudsaken basera sig på det beslut, hvari B. St. i denna fråga stadna. Jag anhåller vördsamt om remiss af dessa anmärkningar till Bevifin.Ulsk.