Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tyckte, att min stackars gubbe stod framför mig; – hvarje hans drag var mig så klart, – men jag fick inte länge fägna mina ögon med att se honom, ty han tog mig i handen och sade: ”Kathrina, vänd dig om och gråt!” – Förskräckt vände jag mig, men då hade en stor förändring föregått. Du och jag, sutto i en båt, för att resa till ditt bröllopp. Som båten svängde, kände jag igen Tistel-ön, och i ett af fönstren stod bruden. Det var Haraldsons dotter! hon syntes kall och orörlig som en bild, med alldeles hvita kinder, och hvarken helsade eller såg oss. Stora droppar föllo ned från hennes ögon, men det var inte tårar, utan – bloddroppar Darrande i hvarje led, vände jag mig åter. Jag såg inte mer sali’ far men hans röst hviskade mig så klart i örat, att jag inte visste om det var dröm eller sanning, – ”Kathrina, blodet som du ser, är mitt!” – Arvid. Ack min mor! det var ju blott en dröm, föranledd endast af edra beständiga tankar på min far, och er motvilja för Haraldsons. Fru Arnman. Jag sade mig visserligen sjelf så, att en synvilla eller en dröm, har ingenting att betyda. Men jag drömde knappt, ty jag var straxt vaken. Jag slumrade ånyo, och åter framstod samma syn för mina ögon. Då framkom plötsligt farbror Pehr, och borttorkade blodet från brudens kinder, och kysste henne på pannan. Vid denna syn, trängde ett ovilkorligt utrop öfver mina läppar, och sedan var det förbi med min sömn under hela natten. Tänk nu sjelf efter betydelsen af denna uppenbarelse, min son. Jag vet att Farbror Pehr önskar din sällhet, som sjelfva drömmen, fastän oredigt, tycktes bevisa; – säkert skall han förena sig med mig, och bedja dig, på ett annat håll uppsöka dig en brud, föra henne i mina armar, och jag skall välsigna henne, såsom min dotter. Arvid. Nej, min mor, nej med förlusten af Gabriella, afsäger jag mig äfven hvarje anspråk på någon annan maka. Henne, allena, älskar jag, och henne måste jag tillhöra, eller – ingen! Fru Arnman.
Det ser nästan ut, som om den, som gjort anteckningarna, icke rätt skulle vågat försöket, att befatta sig med en så stor karaktär. Manuskriptet låg hos mig några tiotal af år, innan jag, i en stund af saknad och bekymmer, sökte förströelse i dess omordnande. Jag sänder det nu till dig. Någon sammandragning här, en omflyttning der, ett modernare tycke lagdt öfver det hela; sådana små förändringar har jag tagit mig friheten att göra, ja tillochmed någon gång att tillägga en liten reflexion. Hvad som dock undergått största ändring, är sjelfva språket. Man synes i vår tid icke älska en tidigare ålders sätt att uttrycka sig, du läser kanske hellre ett nyare, och detta ämne har dock allt för länge sysselsatt mina tankar, för att icke jag skulle önska att meddela det äfven åt någon annan. Din SIGRID LILJEHOLM. Solen sjunker blodröd ned bakom bergen, en susande vind far öfver sjön; när den hinner stranden, böja sig björkarne och alarne för dess framfart och strö omkring sig rika massor af gulnade löf. Men i den fordna klosterträdgården finnas numera inga löf att rycka från träden. De planterade sydländska träd, som der stodo förr, de hafva förgåtts i vanvård; den fordom örtoch blomsterrika trädgården, är nu ett snår af törne och tistel, och endast några få, små sängar i ett hörn, synas ännu vara vårdade. På dem vexa rosmarin, timjan, kyrfvel och andra, till kryddor och läkedom, goda örter. Hvad lider tiden? Intet ur finnes. Kanske fanns det fordom i det till hälften nedrasade tornet. Se der synes en solvisare, den är sned och till hälften nedfallen i grus. Nådendal, du stolta, du den heliga Brigittas mäktiga och rika dotter, är detta din härlighet! Allt dunklare faller dagern inom klostrets väggar genom de smala och höga fönstren och genom remnorna i murarne, men i skymningen sitta derinne tvenne gestalter, är det vålnader af nunnor, som besöka sin förstörda boning? Den ena synes klädd i nunnedrägt, hennes hufvud darrar, hennes kind är fårad och färglös, som på en död.
Dessa 30,000 R;dr, hvilka till en början af statsmedlen förskottsvis utbetaldes enligt derom under den 6 November 1843 meddelad nådig befallning, hafva derefter under den 29 Februari 1844 blifvit anvisade att utgå af det på Riksgälds-konloret ställda mindre krediti vet och jemväl deruppå blifvit Stats-kontoret från Riksgälds-kontoret godtgjorda; och då häraf följer att omförmälda lånesumma bör, i öfverensstämmelse med de stadgade grunderna, lill sislberörde kontor åter ingå, har Kongl. Maj;t uppå Stals-kontorets derom gjorda underdåniga hemställan, velat föreslå Rikets Ständer att Riksgälds-kontoret, som redan till följd af Kongl. Brefvet den 6 April 1845 öfvertagit befattningen med byggnadslånet, äfven må erhålla uppdrag att öfvertaga bevakandet af förlagslånet, samt att den af Stats-kontoret infordrade 104 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. St. 1847. och af Wexiö stads magistrat och äldste afgifna förbindelse å beloppet, 30,000 Rrdr, alltså må på riksgälds-kontoret öfverlålas. Likaledes har Kongl. Maj:t, efter en i staden Åmål i Januari månad 1846 timad större eldsvåda, genom särskilda nådiga beslut af den 22 i nyssnämnda månad och den 6 nästpåföljande Maj dels anvisat en summa af tio tusen riksdaler, för att, emot af Kongl.
Utskottet saknar anledning att sitt förra yttrande i denna del frånträda. 5:te punkten, angående ifrågaställdt utsättande och utgörande i kontant, af presternas utlagor, har inom Ridderskapet och Adeln föranledt den anmärkning, att en dylik förändring icke kunde för nuvarande räntetagare ega rum utan desse sistnämndes dertill lemnade frivilliga begifvande. Inom Preste-ståndet är erinradt, att Utskottets förslag vore i så måtto underkastadt tvetydighet, att de deruti inflickade orden »efter medelpris för de 20 åren 1824—1843», hvilka ord icke funnes i komiterades förslag, kunde föranleda den misstydning, alt alla presternas utlagor hädanefter skulle sammanräknas till visst belopp i kontant för hvarje pastorat efter ofvannämnde medelpris; hvadan och då meningen icke kunde vara, att de persedlar, som hittills utgått efter bestämda priser, skulle i framtiden utgå efter 20 års medelpris, hvilket innebure en ganska betydlig förhöjning af räntan, denna punkt ansetts böra, i öfverensstämmelse med komiterades förslag, erhålla följande lydelse: »att merberörde utskylder öfver hela riket utsättas till visst för hvarje pastorat sammanräknadt belopp i kontant, och fördenskull sådana persedlar, som blifvit godtgjorda efter markegång, beräknas i penningar efter medelpris för de 20 åren 1824—1843. Utskottet, som för sin del anser redaktionen af ifrågavarande 5:te punkt ingalunda gifva anledning till den inom Preste-ståndet befarade misstydning, det skulle den föreslagna uträkningen i penningar efter medelpris för åren 1824—1843 afse annan de! af presternas utlagor, än sådana persedlar, hvilka för närvarande utgöras 12 Slals-Ulskollcls Ullålande, N:n 512. efter markegång, har, viri det förhållande, att förberörde punkt blifvit af Borgareoch Bonde-stånden godkänd, funnit sig böra densamma vidblifva. Vid 6:te punkten, beträffande ränteförenklingeQ inom Stora Kopparbergs län, är anmärkt, att
Utskottets Utlåtande, IV 1. s 729 — 734, återremitt. af Adelil, IX s 2i3, af BorgareStåndet, IX s 2i3, af BorgareStåndet, IX s 219, af BondeStåndet, IX s 22i, af PresteStåndet, IX s 23o. Förnyadt Utlåtande, IV 2. s 1731 — 1733, bif. af BorgareStåndet, IX s477> af PresteStåndet, IX s 491» Bonde. Ståndet, IX s 41)3. Underd. Skrifvelse, X u s 35a — 355. —i Sexmän, om befrielse för; att deltaga i skjutsningsbesväret. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1254. Utskottets Betänkande, VIII s 917, Lif. af PresteStåndet, IX s 541 , al BondeStåndet, IX s 54q, af BorgareStåndet, IX s 568, af Adeln, IX s 5q6. Underdånig Skrifvelse, X 1. s 53a. RiksdagsBeslutet, §. 44* ■— TingsRätter och BergmästarÄmbetet, om indragning af. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s is33. Från StatsUtskottet öfverlemnadt till Särskildta Utskottet. Dess Utlåtande, XI s IV, V, bif. af PresteStåndet, IX s 2gg, af Adeln, IX s 3o4- LagUtskottets Utlåtande, VII 3, i. s 211 —222, bif af Borgareståndet, IX 3. s 28, afsl. af PresteStåndet, IX. 3. s 5i, bif. af BondeStåndet, IX 3. s g6. Underd. 44- Berndtsons, om förhöjning i f. d. Registratorn F., Pension.
Voterings-resultat 4 1 522 a. a. 19 Aug. a.a. 16 Aug. a. a. 19 Aug. a. a. 18Aug. » angående Bevillnings - Stadgans formulärer 5 1 50 b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. » angående Bevillningssummans fördelning — 5 1 51 b. 26 Aug. b. 27 Aug. b. 26 Aug. b. 26 Aug. » Gerningsörenasutbytemotbevillning — 5 i 24 10,18 b. 13 Aug. b. 15 Aug. b. 14 Aug. b. 15 Aug. 198 19 » af Norrska bidraget till konvojkassan, restitution af . — 4 1 287 —. b. 7 Aug. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug. 167 Bevillning s-medels leverering, förändrade stadganden för — 4 l 187 — b. 3 Juli b. 3 Juli 1. b. 3"Juli Bevillnings-Stadga . .. — 10 1 — 12 — £. W w f § taad 5 a rji C pr B. era c/a ~ Sf v — g a rn sa 3 3* era > 2 ra 3 3 era 1—i a 3 2 o n S* ra Oj: gjo s r55 ;f a, s 3 SCD Riks-Ståndens Beslut. pr s 2 CL ~ CD s 1 — jao C/2 — CD 2. * aa’ cn C. sa cia C/3 1 tt CD c/a C Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.
December i844’ från arbets-commenderingar för allmänna eller enskilda bolag eller, i motsatt fall, om ersättning åt soldalen eller rolehållaren för de kostnader, som genom dylika commenderingar dem tillskyndas; samt N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för invånare i Åse härad af Skaraborgs Län att erhålla utsyning å kronoparkerne Hunneoeh Halleberg. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottens memorial, N:o 15, rörande Utskottens betänkande, N:o 7, i anledning af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot catholicismens utbredande. S. D. Då nu efter pröfning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottetis memorial, N:o 15, rörande Utskottens betänkande, N:o 7, i anledning af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot, catholicismens utbredande, ånyo föredrogs Expeditions-Utskottets, under N:o, 37, afgifna den 27 och 30 sisllidne November på bordet lagde förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ytterligare controller öfver vissa föreskrifters efterlefnad inom ca t ho Iska församlingen i Riket, blef deLla skrifvelse-förslag återremitterad t för afgifvande af förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, efter det Expeditions-Utskottet erhållit del af Riks-Ståndens beslut vid pröfningen af ofvannämnde memorial, N:o 15. S. D. Föredrogos ånyo och bi föllos Stats-Utskottets nedannämnde den 7 dennes f. m. på bordel lagda utlåtanden och memorial:
Och då försöket öfverhufvud utföll efter förväntan — hvad bevisar väl sådant annat, än att grundskatt å tillverkningen mera eller mindre skadar den industrigren, som måste bära den. Då således denna beskattnings menliga inverkan på näringar inom alldeles skiljda verksamhetsområden lärer vara bevisad och då jemväl Rikets Ständer på det mest otvetydiga sätt erkänt och ådagalagt detta förhållande så väl genom förrberörda beslut som genom beslutet vid sistlidne riksdag om qvarnoch sågräntans afskaffande, hvarigenom ett nytt steg var taget på den en gång beträdda vägen, torde några andra skäl egentligen icke vara af nöden för att visa det berättigade i yrkandet, att den med jernhandteringen likartade, vigtiga gren af bergshandteringen, hvilken sysselsätter sig med förädlingen och tillgodogörandet af mineralrikets öfriga produkter, omsider må, lika väl som jernhandteringen, befrias från produktionsskatternas hämmande inflytande, der bibehållandet ej af särskilda förmåners åtnjutande betingas. Jemte de nämnda hufvudskälen finnas dock äfven andra, hvilka må här anföras till ytterligare stöd för min framställning. Produktionsskatterna på de s. k. ädlare verken böra, såsom i öfrigt orättvisa och menliga för dessa verks förkofran, upphöra äfven derföre, att, enligt Kongl. Förordningan den 20 September 1859, alla inrättningar, som afse förädling eller tillgodogörande af mineralrikets alster, förklarats vara att anse såsom fabriker; att följaktligen på dessa verk och inrättningar bör tillämpas enahanda beskattningsgrund; att således deras afgifter till Staten rätteligen skola beräknas icke efter det tillverkade beloppet, utan efter den verkliga inkomsten; att vidare mjöloch sågqvarnar, hvilka äfven äro att hänföra till fabriksinrättningar, blifvit från grundränta befriade; samt slutligen, att den nya från 1862 års början gällande
Kankända vore det ändå bättre att bibehålla orden i 80 §:n, oell således låta dem, om samtliga RiksSttn om beslutet äro ense, skiljas äfven efter en eller 2 månader, om sådant vore möjligt; men alt utsträcka detta till 6 månader, tror jag icke vara rätt. Hvad angår den anmärknin att 3 Stånd borde äga rätt att jemte Konungen besluta om riksdagens förlängning, om äfven det fjerde icke förenade sig derom, så bar jag ingenting alt deremot invända. Det var en ledamot af Const.Ulsk., som yrkade den sats, att man borde på allt sätt försvåra en ytterligare förlängning af riksdagarna, emedan, efter bans tanke, som svårligen kan jäfvas, erfarenbeten visat, att ju flera förlängningar som inträffa, desto större slapphet inträder i arbetet och ärendenas afgörande. Man ser, att då en riksdag utdrages, så slappas görömålen, och erfarenheten tyckes hafva visat att på de sednare månaderna icke blifvit lika mycket gjordt, som på de första. Just på denna grund var det, som han önskade, att denna sista förlängning skulle så mycket sorn möjligt försvåras; och det var på denna grund man ansåg, att 4 Stånds beslut erfordrades i stället för 3:ne Stånds. Samma orsak influerade äfven på införandet af ordet ”bestämd;” man trodde nemi. att en obestämd förlängning Vore just det säkraste medlet att förminska arbetsifvern. Denna öfvertygelse har jag delat och delar den ännu fullkomligen; erfarenheten har besannat och kommer ytterligare att besanna densamma. Jag skulle således önska bibehållandet af orden ”bestämd tid,” och öfverlemna!- åt herrarne att bedömma, om icke detta är så mycket mera behöfligt, ifall förhållandet skulle blifva, att förlängningen skulle bero på .Konungens och samtliga Ståndens beslut, hvilket skulle fordra en correspondanCe emellan dem. Dessa Stånds beslut, correspondancen dem emellan för att få det erforderliga antalets af Stånd beslut, inhemtandet af Konungens tanke, m. e. o. upplösningen eller riksdagens fortfarande kunde icke blifva en enda act utan en continuation af flera.
Då behofvet af berörde reglering blifvit utredt, och med afseende derå, att, ehvad förändring uti organisationen af Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge må kunna komma i fråga, en Registrator derstädes fortfarande torde blifva erforderlig, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i denna del föreslagit, för en Registrator vid närande Kongl. Hof-Rätt uppföra lön på Stat med 315 R:dr. 5:o I sammanhang, härmed har Utskottet jemväl till pröfning förehaft dels en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion af Friherre Cederström, C. R.j att Rikets Ständer mätte anvisa ett belopp af 10,519 R:dr 40 sk. att, från och med år 1845 och intill slutet af det år, då en annan Stats-reglering vidtager, användas såsom arfvoden till fyllnad i Kongl. Svea Hof-Rätts ordinarie tjenstemäns och vaklbetjentes löneförmoner, så att desse, med inräknande af hvad förut finnes å Stat uppfördt, måtte uppgå till följande belopp nemligen: för Sereteraren 1,200: — „ Advocat-Fiscalen 1,200: — „ vice Advocat-Fiscalen 900: — „ Proto-Notarierne hvardera 900: —- „ Actuarien, Registrator!!, Notarierne och Fi scalerne hvardera 800: — „ Canzlisterne 600: — „ Vaktmästaren 333:16. „ Hof-Rätts-Posterne 266:32. dock alt, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Hof-Rätten uti ingifvet förslag till Kongl.
Statssami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 45. Maj:ts behandling, Rikets Ständer ej tor närvarande lämpligen böra med någon ytterligare skrifvelse i ämnet till Kongl. Majit inkomma; hvadan Utskottet hemställer att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Sept, 1863, kl. 11 f. m. Memorial, med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga heslut, beträffande Utlåtandet lY:o 40, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande. A sidan 5 i berörda utlåtande hade Utskottet föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes å alla gästgifvaresrårdar i riket låta, så vidt görligt funnes, inrätta entreprenader, dervid, då sådant^ af förhållandena nödigt påkallades och entreprenader ej på annat sätt kunde åvägabringas, en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil, så i stad sorn pålandet, finge uppbäras, samt att Kongl. Majit täcktes härom meddela de föreskrifter, hvilka så väl för de skjutsskyldiges säkerhet som för de resandes beqvämlighet kunde erfordras. Höglofliga Ridderskapet och Adeln har bifallit denna hemställan, pa det sätt dock, att orden ”och entreprenader ej på annat sått kunde åvägabringas” utgingo, samt i stället för de derefter följande orden ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil så i stad som på landet” inflöto orden: ”en lega af högst 1 R:dr 50 öre per mil i stad, och 1 R:dr 20 öre per mil på landet”. Högvördiga, Preste-Ståndet åter afslog Utskottets ifrågavarande hemställan.
Länet, som tillika utgör ett Stift, är indeladt i 2.ne Hålåder, 2 Domsagor, 1 Lagsaga, sammanslagen med Södermanlands och Stock - 19 holms läns, 2 Fögderier, 10 Länsmansdislrikter, 3 Prosterier, 43 Pastorater, 8 Kapellanier, 93 Socknar med 91 kyrkor. Med afseende å Jägeri-staten är Gottland förenadt med Kalmar län under ett Öfver-Jägmästare-distrikt. Ingen till jägeri-staten hörande personal linnes på Gottland. Gottska Sandön, skatllagd i och för rotering till 1 mantal, tillhör Norra häradet och Fårö pastorat. Länet underhåller 2 Båtsmans-kompanier, tillsammans 260 man; hvarje rote ulgöres af, i det närmaste, 4 mantal. Den förut oroterade, ordinarie rotering nu underkastade jord som linnes å ön, har blifvit indelad i 6 rotar. Det öfverskott som ej kunnat indelas på någon bestämd rote utgör 355T mantal. På ön finnas 12 extra rotar indelade af så kallad privilegierad jord. Aflägsenheten från hvarandra och särskilda förhållanden hafva verkat derhän, att mantal af sistnämnde egenskap icke kunnat på viss rote fördelas; hvadan ej mindre detta hemmantal än äfven de här ofvan anmärkte 30*r mantal, i enlighet med författningarnes föreskrift, erlägga vakans-afgift. Till öns försvar, är en National-Beväring upprättad, beslående, med några bestämda undanlag, af alla manspersoner emellan 17 och 50 år; den är indelad i artilleri, jägare, infanteri och pikförare, hela styrkan, befälet inbegripet, utgjorde år 1847 8,500 personer. National-beväringen exercerar årligen, en kortare tid; men under de sednare åren hafva endast artilleri och jägare till exercis varit sammandragne, Gäslgifvaregårdar finnas uti Norra häradet 28 stycken, innehållande 31yv mantal, och i Södra häradet 25 stycken om 24j mantal.
Nu kommer B: » upptaget » — retsamma ord, som de stackars telefonisterna så ofta måste höra — » upptaget, men jag har samtal till er, » och så beställes ett samtal. Linien bör ej stå obegagnad, då korrespondensen är så liflig — kanske är det för öfrigt en af » de 21 » som vill fram, alltså är det bäst att lyda order. När detta samtal slutar, är A. ännu upptaget. Efter en minut förnyas signalerandet till A. Nu kommer Cåterigen med det där förhatliga ordet, ni vet. » Ack, då får jag väl vänta igen, » säger er fröken undergifvet. — Hvad hon blir förtjust, när hon till slut får svar från A. Och så beställer hon sitt samtal. Hon lofvade ju att ringa upp er, hr W., och ni lofvade att stanna inne. Hon sträfvade sig fram till A., beställde samtalet, » hr Y. i A. » är nu uppringd. Sedan ringer hon på er och ni — ja, min herre, i stället för er » ljufva stämma » får telefonislen höra en helt annan röst, som underrättar att: » hr W. är utgången — han hade inte tid att vänta. » Hon drar en suck, underrättar A. om er opåpasslighet och får ett något snäft » usch då » till svar af telefonisten i A, som i sin tur får det nöjet att underrätta hr Y. Det är alls icke roligt att själf bli narrad och mot sin vilja narra andra. Är nu hr Y en simpel eller hetsig karl, så drar han till och med en en liten nätt svordom, slänger upp hörtelefonen och ringer af i örat på telefonisten, innan hon talat till punkt. Hvilket onödigt arbete er telefonfröken haft, och under tiden hon arbetade sig nervös för » den opåpassliges » skull, hade hon mängder af vanliga samtal alt koppla. Om en half timme eller något mera kommer ni igen, ber naturligtvis icke om ursäkt för hvad som varit, utan säger åter till om: » hr Y. i A. » Och så blir det samma arbete på nytt, signaleringar, böner att få komma fram o. s. v., kanske också med samma resultat som förra gången — är det icke uppmuntrande?
Augusti, med tillkännagifvande, att Ulricsdahls Eustslott af E. K. M., i stöd af Dess, uti Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den 16 Julii 1812, medgifne rätt, är vorden anslagen till en Invalid-Inrättning för ålderstigne och blesserade Krigsmän, samt i följd häraf ej mera kan uti ofvanberörde ändamål användas, i Nåder föreslagit, det Riksens Ständer ville åt H. K. M. Drottningen upplåta Kungsgården Rosersberg, med hvad dertill hörer, att, efter E. K. Mits dödliga frånfälle, af H. M. för Dess återstående lifstid, såsom Enkesäte begagnas och disponeras, under enahanda villkor, hvarmed densamma blifvit till E. K. M., öfverlåten. Och sorn hos Riksens Ständer, jemte det af E. K. M. nu i Nåder uppgifne förhållande, tillika i betraktande kommit, att Arrendet för de Ulricsdahls Eustslott underlydande Hemman och lägenheter till Stats-Werket ingår; hafva Riksens Ständer alltså, uti öfverensstämmelse med E. K, Mits Nådiga önskan, velat härmed i underd. förklara och utfästa, att, uti det bedröfliga fall, det Gud Nådeligen fördröje, att H. M. Underdåniga Skrifvelser. Drottningen blefve i Enkestånd försatt, Rosersbergs Kungsgård må till H. M:ts begagnande och disposition upplåtas, på lika sätt och villkor, hvarunder den till E. K. M. blifvit öfverlemnad. Hvilket Riksens Ständer få, till svar å E. K. Mits högstberörde Nådiga Proposition, meddela; och Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 30 Sept. 1823. Preste-Ståndet d. 3 Oct. — Borgare-Ståndet d. 3 Bonde-Ståndet d. 4 Riksens Ständers underd.
Jag öfvar despotismen af filosofiska skäl. Öfverallt i naturen har jag tyckt mig finna än oföränderlig lag, nämligen den starkes rätt öfver den svage. De större träden förkväfva de mindre, lejonet regerar i skogarne på grund af den rätt, som dess oförlikneliga ramar och muskler gifva det. Naturen säger åt de starke: » Er tillhör makten ». Den som känner sig stark och icke tar den, är en dåre. — Förtrycket är ju det, hvartill universi alla stämmor råda oss. — - Om i morgon dag en starkare än jag skulle störta mig från tronen och själf intaga min plats där, skulle mitt sista ord dock blifva, att den token hade rätt. » Allt detta är på sätt och vis kejsardömets moral — dess politiska moral och äfven dess sociala. En ingrediens saknas, och det är guldet. Guld var för käjsardömets värld makt och lycka. » Pengar ä ' pengar, sak samma hvem som har dem » — säger en af Dumas * uppkomlingar om guldet — » det är den enda makt, som man aldrig tvekar att erkänna. Man disputerar om dygden, skönheten, modet, snillet; man disputerar aldrig om penningen. » Men — efter Alix följer Rédemption. I denna sin komedi från 1849 spelar Octave Feuillet åter ett slags profet. Där göra vi bekantskap med en underlig gammal jude, en i lifvets mysterier djupt invigd lärd. Denne man fullbordar grefve Ottokars maximer. » Det finnes ej » — säger han — » i hela världen någon annan lycka än den, som ligger i att känna sig stark och mäktig. Men att ega styrka — det är att förakta alla de Öfverenskommelser och bud, för hvilka människorna i sin enfald böja sig, utan tanke på, att dessa afgudar äro deras egna händers verk; att ega makt, — det är att göra sig till herre öfver människornas herre guldet. » Och hur tänker sig Isak, att detta mål skulle kunna nås?