Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den senare med dess tillbehör af sig ned därstädes. spillning fortsatte sedan framför fröknarnas Fröken-Berga. F ö r Idun af Theodor Hagberg. Genom en svarttjärad grind af enklaste beskaffenhet slapp man in genom den gärdsgård, som omslöt den nedre delen af gården. Denna var lång och smal och bar ej så litet uppför öfver här och där uppskjutande stenhällar till husets förstudörr. Gården var för öfrigt inte sandad, utan beväxt med ett sparsamt gräs, öfver hvilket oregelbundet tramI pade gångstigar ledde till de särskilda lä- genheter, som på båda sidorna omgåfvo gården. Väl hunnen in i förstun, befann man sig midt framför en dörr, hvars öfre del hade en glasruta, som dock innanför var försedd med ett grönt förhänge, som efter behag kunde skjutas åt sidan. Till venster i den lilla förstun hade man en dörr, som ledde till kö- ket, och äfven midt emot till höger en annan, men denna var alltid läst och begagnades sällan. Genom den nyss nämnda glasdörren midt för ingången kom man in i salen, ett stort fyrkantigt rum, lågt i tak, med två låga fönster midt emot ingången, men fyra dörrar, två på tvärsidan till höger och två till vänster. A f de båda till vänster var det närmaste, som ledde till köket, ingensatt, och framför densamma stod en klumpig gungstol, öfverdragen med svart läder; den bortre Carl salsfönster, i hvilkas omedelbara grannskap regn och andra vattenflöden bildade en samling af flytande materia, som till följd af sina ingalunda välluktande beståndsdelar knappast kunde förtjäna namnet af en damm. Det är därför bäst att vända tillbaka på utkörsvägen förbi köket, förstun och den gamla frökens utkiksfönster för att på denna sida vandra gården utför. I omedelbar förbindelse med hufvudbyggningen stodo nu strax bredvid fönstret ett visthus och en matbod och där dessa slutade en smal trätrappa, som under ett träskjul förde upp till ett litet, litet rum — man skulle nästan kunna kalla det för ett skatbo — där den släktkära gamla frö- ken för lifstiden mottagit en fattig, ändå äldre gumma, som var hennes halfsyster.
Biskopinnan 5ir fortjust ofver de ungas forening och sluter dem ofverlycklig i sina armar. Nu vill Adil folja Saga till Paris. Han, som fruktat for de wrysligt stora bosattningsmagasinen~ och dromt om att ~ b pd o en matta i oknenn med det enda hoga mdlet att sgom heme till en stammodem, har nu inga betankligheter langre. Det forefaller som om han tiinkte sig att ett ungt par kan undvara all lifvets nodtorft bara de icke iiro vigda. Rusig af .k&amp;lekslycka fork1ma.r han, att till och med det ~ a t hungra t ihjal vid Sagas fotter vore ett n o j e ~. Efter nggra formaningar nf biskogen till Adil att betiinka faderskapets plikter, hvarp % Adil lika patetiskt som vist afger ett om en forundransv~ird mogenhet vitnande svar, reser det unga paret, Biskopinnan foljer dem till tAget, men biskopen han stBr i fonstret och viftar och valsignar deras affiird, och med de hadiskt forvrangda bibelorden:, De kiira barnen! Dan lyckligont &amp; r allting rent!, slutar skbdespelet. Nar man bortser f r h att det i forsta akten fingras litet pb religionen, detta har dock ingenting med historien att gora, armat iin att biskopinnan f&amp; tillfdle att e r k h n a att hon ar en tviflerska, som aldrig satter sin fot i kyrkan och att om man begiirde att hon skulle ha d g r a h h s y n till sin mans iimhete, skulle det vara detsamma som att fordra hennes andliga sjiilfmord, om man som stlgdt bortser frBn detta uppslag, hvaraf ingenting blir, hvad &amp; r dd bokens hufvudsyfte? Forf.
Nådiga proposition i detta ämne innehåller, fullföljas; 46 Den 28 April e. m. dock att de till SaltpetersjuderiStaten börande personer borde fortfara att bo i de orter, der de blifvit anstälde, samt vara skyldige, att, enär de anlitas, emot ersättning för resekostnaden af enskilte, som önska att dem begagna, gå till banda med upplysningar vid Saltpeterladors anläggning. Bifölls. Uti femte och sjette punkterne bade StatsUtskottet tillstyrkt, dels att den nu bestämda Saltpeter gärden, af 5 marker för hvarje helt Hemman, må än vidare fortfara; dels ock att denna gärds inlösande med penningar, till enahanda pris, hvarefter Kronan uppköper ali bevisligen inom landet tillverkad Saltpeter, må bestämt föreskrifvas. Friherre Anckarswärd: Jag tager mig friheten förnya min förut gjorde hemställan om upphörande af Saltpetergärden, såsom en jordbruket ensamt vidlådande skatt. Men då jag, förra gången detta ämne förevar, så fullständigt utvecklade mina skäl, att jag anser, det ett upprepande deraf endast skulle vara att obehörigt upptaga Ridderskapets och Adelns tid, får jag nu blott tillägga, att, enär vi numera hunnit derhän, att gärdens presterande in natura icke behöfves, utan man tilltrott sig föreslå en ovilkorlig lösen deraf med penningar, synes just tiden vara inne, att denna skatt Den 28 April e. m. 47 öfvergår till en jemn fördelning på hela samhället. — Detta i afseende på förstadelen af Utskottets förslag, eller frågan onx gärdens bibehållande. Hvad åter den andra delen beträffar, eller frågan, huruvida gärden, om den bibehålies för jordbruket ensamt, bör utgöras, in natura eller med. penningar, anser jag den skattdragandes optionsrätt, till hvilketdera sättet han sjelf helst önskar, vara obestridlig. Friherre Cederström: Saltpetergärdens fortfarande in natura är på det närmaste förbundet med försvarsverket.
Arma Rosa! huru grymt och förutspående talade icke den hemlighetsfulla ranken, hvarmed just du, invid den älskades sida, skulle bekransas, om din okända framtid; af hvilken oförklarlig och smärtsam känsla genombäfvades icke, äfven i samma ögonblick, hela min själ, hårdt nog anande, eller rättare, frugtande någon, i anledning deraf, ovilkorligt tillstötande olycka. Eftermiddagen tillbragtes af Rosa till det mesta, med ett temmeligen lugnt genomläsande af de många kärleksfulla bref hon af R. erhållit; äfvensom tourvis betraktandet af hans portrait, samt den olyckliga murgrönsqvist, hvilken till hennes åskådning uti ett glas friskt vatten stod täck och återupplifvad framför hennes säng. I dag förmiddag, sedan solen hunnit sin högsta höjd, och Rosa länge under tysthet fingrat och beskådat den gröna qvisten, satte hon med obegriplig kraft sig upp i sängen, anhöll hos Hanna, hvilken derinvid på en liten pall fannts sysselsatt med sin docka, om sina framliggande klädesplagg, hvarefter hon, med hennes tillhjelp, började påkläda sig. Som jag bestämt trodde hennes önskan i anseende till, de tilltagne krafterne, vara att få hvila ofvanpå täcket, nalkades jag, under en varm tacksägelse till Gud! för denna synliga förbättring, att med innerlig fröjd fullborda hennes klädsel; men föreställ dig min förvåning, då hon derefter med båda armarne slutne om min hals, med det ömmaste, mest genomträngande smek, bönföll om, att af mig blifva ledd till det yttre rummet, der hon i den herrliga, renare luften, skulle i solvärmen få uppfriska sina krafter. Som jag likvisst på eget ansvar ingalunda vågade tillstyrka eller uppfylla denna enträgna begäran, men jag tillika af hjertat, om möjligt var, ville efterkomma hennes önskan, hastade jag att på ett ögnablick uppsöka Hofrådinnan hvilken olyckan fogade att då skulle finnas i köket, der hon med egen hand för sin älskling höll på bereda en smaklig sjukdryck, för att härom rådfråga henne.
Län, Petter Pehrsson från Jönköpings Län, Anders Danielsson, Andreas Hakansson och Eric Pahlsson från Elfsborgs Län, Anders Jansson från Westerås Län, Bengt Nilsson från Örebro Län, Bengt Ericsson och Anders Nilsson från Wermlands Län, Carl Bergman, Eric Pehrsson och Lars Ericsson från Gefleborgs Län, Johan Jacob Rutberg, Fale Burman och Lars Nilsson från Norrbottens Län, Eric Ersson och Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län , samt Lars Olsson fiån Jemtlands Län, hvilka Talare, med mer och mindre olikhet i framställning och anförda bevekande omständigheter, hufvudsakligen sig förenat i den af Konungens Stais-Råd alternativt föreslagna anstalt, att af allmänna Be - i6 Stats-snmtAllm.Besv.o.Oec.Utsk. Vtl.N:o 73. vinningen framgent bestrida den kostnad, soni med indelta Regementenas underhåll vid möten och mönstringar är förenad; dock har derjemte blifvit yrkadt, af Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson, ej mindre att Utskotten måtte förskaffa sig tillgång till Passevolance-Cassans Räkenskaper och, med ledning deraf, framlägga beloppet af den kostnad, som ordentliga Regementsmöten för hela Arméen årligen böra upptaga, till grund för Statsanslagets bestämmande, än att Utskotten må under pröfning taga Båtsmanshållets skyldigheter och uppfordrings-besvär uti skjuts och matsäck för Båtsmän vid inträffande commenderingar, på det att Båtsmanshållet må komma i åtnjutande af enahanda lindring, som nu yrka* för Rustoch Rotehållare; af Riksdagsfullmägtigen Johan Jacob Rutberg blifvit hegardt, att, då vid Vesterbottens Regemente, efter Talarens förmodan, icke åtgått mer än hälften af den Summa, Rotehållarne betalt i Passevolance, öfverskotten måga redovisas och komma Rotehållarne till godo ; samt af Riksdagsfullmägtigen Casper Wijkman den anmärkning framställd, att Passevolance-medlen, enligt Tala-' rens förmodan, ”icke uteslutande blifvit andande till deras rätta föremål, nemligen Soldatens underhåll vid möten m. tn. utan ock till Stats-sami Allm.
£- o flj caO © aCU 1 1 42 ni 05 39 36 Oi 1 CKJ ers ’ oo 30 39 64 j 100 Hi CO CO 'to c© to -'t o S? 03 • c srB a N* ©‘ C© UT oo ko 27 co Oi Oi 1 ? i I CO Hi d^ oo 77 05 155 to to UT to G UT va * O sr £ - g ‘oq’ S5s © S 1 40 [36 24 to 1 i 1 © © i krig 1 to CO •JS* Oi oc Hi G to •J0UOI1 -.lodppjg C SD CT3 1 to CO dH Oi oo O Hi to •J9U0IHM as © a O; Den 4 Januari Preussen: Gen.-Löjtnant och Chef . 611 — 275 — Ingen.-Inspectör (Gen.-Major) 458 16 275 — Inspector för Fästn:r eller pionierer 397 11 45 40 Regem:ts-Officer : 290 30 45 40 Kapten i l:a klass 198 30 45 40 » 2:a » 110 — 45 40 Prem.-Löjtnant 55 — 14 32 Sec.-Löjtnant 45 40 14 32 33 o CL Cft SJ ca ©* gt 5’ 05 Sv. b:ko. Månadtligen: So* a B B t» o' p n> -1 4Gen.-Löjtn. Fr an kr i k e: Å r 1 i gen: c D Cl. n c O p» fr? cnj % T3 P H TI 65, pr a O c ET n Ppr oq‘ cw 2 <n P -% a a 5* Oq 7- p ' 73 B B a'g t» tj a n P p M Sv. b:ko. Sv. b:ko. Antal. Sv. _b:ko. Sv. b:ko. Sv. b:ko. Den 4 Januari e. m. Sverige: !
V t dr. d. 3 Mart 184.1. Förordningen den 20 December 1825 rörande lefveranser för sjö-eller landtförsvarets behof. Bifölls. N:o 37, i anledning af väckt motion, om utfärdandet af en Byggnadsordning för kronohemman, som äro till boställen åt Civil-staten anslagne. Bifölls. N:o 38, i anledning af väckte motioner om alla hemmans, utan afseende på deras olika natur, deltagande i byggande och underhåll af Tingshus, prestgårds och andra allmänna byggnader. Bifölls. N:o 39, i anledning af väckte motioner om tillägg till Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, emot fylleri och dryckenskap. Bifölls. N:o 40, i anledning af väckt motion rörande förändring af 14 Cap. 96 §. Krigs-artiklarne angående fördelning af böter. Bifölls. N:o 41, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 23, angående väckte frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla Vägar och broar. Ståndet Jät bero, vid de öfrige Riks-Slåndens rörande detta ämne fattade beslut och lade förevarande Memorial till handlingarne. N:o 42, I anledning af återremiss utaf Utskottens Betänkande N:o 24, angående väckt fråga om fri långtägt å hafsstränderna. Lades till handlingarne. N:o 43, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 26, angående väckt fråga om förändring i tiden för väglagniagen. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ett från Högvördiga Presteståndet ankommet utdrag af dess Protocoller för den 24 nästl. Februari, med tillkännagifvande, att béinäldte Riks-Stånd, för sin del, beslutat, det må Rikets Ständer ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anmälan, att de anse Riksdagsgöromålen vara så nära tilländabragte, att Riksdagen borde innan medlet af nästkommande
Ulsk. hemställer således, att R. o. Ad. behagade denna anmärkn. frånträda. R. o. Ad:s yrkande om införande af en ny mening näst efter ordet ”innehaft” uli i5 §:n 1 mom. af Riksd.- Ordn., innehåller ett nytt förslag till grundlagsämne. Då detta förslag icke blifvit väckt i den ordning, som Reg.F:ns 8i § föreskrifver, kan det icke af Utsk. till behandling upptagas.” Detta tillägg var följande: ”Ingen, som ej sjelf är valbar, må i sådant val deltaga.” I händelse delta hade varit elt nytt förslag, så skulle det innefattat en inskränkning, och icke ett förtydligande af det förslag, som var angifvet. Allmoge skulle kunna betyda andra personer, än sådana, som äro valbara. I sådant fall är Utsk:s yttrande riktigt, alt föreslående tillägg inneburc en utsträckning af förslaget till grundlagsförändring, emot hvad Utsk. (öreslagit, och att följaktligen förslaget om en sådan utstiäckning 184 Den 17 Maj. icke kunde omedelbart i Ståndet företagas; men Utsk. har sjelft sett saken ur den synpunkten, när det kommit lill dess raisonnement i anleda, af BorgareSt:s yttrade lanke, der det är fråga om att åbo å kronohemman skulle få välja riksdagsman. Utsk. säger nemi.: ”Rätt till riksdagsmannaval omtalas, såvida detta uttryck skall beteckna rätt att välja lill riksdagsman, deremot i Riksd.Ordnts förenämnda § och morn. likasom i 1723 års Riksd.Ordn. såsom tillerkänd allmogen. Delta namn är så vidt omfattande, att inrymmande i sjelfva §:n af en antydning om samma namns der ägande betydelse svårligen kan anses öfverflödigt. En sådan antydning innehålles inom §:n uti bestämmelsen om det slags rätt till jord, som medför valbarhet. Då utur denna bestämmelse genom den af R.
nat drag, kan sägas utgöra Men där fanns s o m var i kanske lika hög grad utmärkande ett o c k ett anför dem, och det var deras kärlek till vetansystrar m e d deras från männen de. D e hyste en verklig hunlånade ära. ger efter kunskaper, V å r afsikt är icke att inlåta o c h ännu i denna dag breder det en skugoss i något meningsbyte i detta ga af ämne, att faderns tillgångar ej tilläto utan vilja vi blott till vemod öfver ofvan anförda påstående anknyta dem tillfredsställa en ger. M e d undantag enkel lefnadsteckning tvänne ogifta systrar, öfver hvilkas skapssmulor, de deras denna lif, hunaf de kunsjälfva girigt ett par äldre bild vid läsningen af det sagda uppsamlade efter ovillkorligen trängde sig på oss. syskon o c h s o m i andras tycke De hafva hvarken utmärkt sig på samhällsreformernas eller på område lärdomsbanan, på de ej utgöra ett så obetydligt förråd, fingo de, s o m de tyckte, i intellektuelt afseende lefva på industriella företagens eller vitsvält. terhetens o c h konstens vidsträckför lifvet blefvo af öfvervägande ta fält praktisk o c h kunna alltså icke i Deras fostran o c h daning art. M e n ehura denna mening räknas till de kunskap i spinna, väfva, koka, » avancerade k v i n n o r n a », » frambaka o c h sy i den tid, då deras stegs-kvinnorna », u n g d o m inföll, egentlig men åtnjuta ej stod synnerdet oaktadt genom sin verksamligt högt i kurs, har den j u nu het kommit i hemmets tysta värld, människokärlekens tjänst, i den största aktning o c h tillgifvenhet. M e n af det, som i allmänhet betecknas såsom » detta ifvets g o d a », fanns föga. Intill * heders återupptagits på igen och det kvinnliga programmet; o c h säkert är, att den medfödda intelligensen äfven på område detta gällande.
Utdrag deri 12 Junii 1829. den 4 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 6, förut meddelade Betänkande, rörande väckt fråga, att Rådstufvuoch KämnersRätter må erhålla exemplar af utkommande Författningar, äfvensom Kämners-Rätterne tillhandahållas den så kallade Författnings-Sarnlingen, beslöt Ridderskapet och Adeln, det Rikets Ständer borde ho? Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder vidtaga sådane åtgärder i afseende på Författnings-Samlingen, att Förordningars kungörande genom densamma må kunna ega rum, och Arstrycket således upphöra; äfvensom att Kongl. Maj:t, i sammanhang dermed, behagade i Nåder föranstalta om en sådan reglering, i afseende på Författningars fullständiga och ordentliga utdelning till vederbörande Embets-Verk, att hvarje sådant och hvarje Domstol måtte erhålla sitt Exemplar, oberoende deraf, att en Domare vore gemensam för flera Domstolar. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, den 23 sisth Maji, under N:o 119 afgifna och, den 4 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid några af Utskottet förut meddelade Betänkande!!, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BagUtskottets, den 5 sistljdne Maji, under N:o 65 algilna och, den 4;de dennes e. m., på bordet Prat. Utdrag den ti Junii i Sig. 47 lagda Betänkande, i anledning af vackt motion om förklaring öfver ix Cap. 2 §. RättegångsBalken. S. D.
Hr Wallenberg yttrar på ett ställe: "Staten har icke på läng tid anlitat sin kredit. Då vi likväl nu äro på väg att göra Statsskuld i stort, är det klart att äfven här frågan om räntans frigifvande är af aldra största vigt — icke derföre som misströstade man att Svenska Staten f. n. liehöfde gifva mer än 4| eller högst 5 % för att erhålla penningar, men emedan fri ränta ger den enskilde med dess mindre kredit, en nödig motvigt, då han skall upträda i konkurrens med Slaten. Ty antagom t. ex. att Staten skulle erbjuda 5 °/o ränta för sina län. Månne icke den enskilde, som ej egde rätt betala mer än 6 °/0, vid tider då penningelillgången vöre knapp, blefve i saknad af det för honom nödiga rörelsemedlet.» Jag frågar, livad har den enskilde att göra med räntan, såvida han ej lånar till Staten. När det är bestämdt att det skall blifva Statsskuld i stort, så kan icke den värda reservanten inbilla oss alt denna Statsskuld skall göras genom uplåning inrikes, utan det är klart att han menar att det skulle ske utrikes. När man såsom llr Nordenfelt arbetar för en viss sak, bör man väl icke gifva den det dåliga namnet af ocker, det är åtminstone brist på taktik. Men jag säger, att det finnes tillfällen, då man äfven nu lagligen kan taga och ge mera än 6 #/o, ty det gifves någonting som kallas förlagsränta, och hvar och eu som varit brukspatron och behöfver förlager, känner till denna och vet att man kan få ge ända til 8 °/o • Ej heller sättes någon genom det ifrågavaride lagbudet i förlägenhet för att få betala högre ränta om lian så vill; det är således blott blå dunstcr sorn man vill slå folk i ögonen med, ty hvar och en vet, att vill Ren 4 Februari f. m. ?7i jag gå så långt som möjligt för att på dåligt sätt förviifva me* dol till att betala en skuld, nog linnas det utvägar att få deni. Att pengar skola inflyta i landet derföre att räntan är fri, det är någonting som samtlige Hrr Reservanter kringgått och blott försäkrat att så skulle ske, men ingalunda bevisat.
Fattiga qvinnor erhålla genom samma inrättning ständig arbetsförtjenst med passande handaslöjder. Eu hufvudsakligen genom enskilda bidrag grundad flickskola, der elevernas antal uppgått till 32, har redan 40 under den korta tid, som förflutit sedan dess bildande, visat välgörande resultater af sin verksamhet. Genom ett år 1847 upprättadt reglemente har fattigvården blifvit så ändamålsenligt ordnad, att det förut vanliga tiggeriet i husen af stadens fattiga alldeles upphört; att dessa, som förut i allmänhet fört ett lättjefullt lif, numera kunna, så vida de icke sakna arbetsförmåga, i hvilken händelse de å stadens fattighus intagas, hållas till en nyttig verksamhet; att bördorna af fattigvården blifvit jemnare fördelade; samt att alla de förmögnare samhällsmedlemmarne nu hafva, för de fattighjon en hvar erhållit på sin lott, omedelbart bestyr med fattigvården, hvilken följaktligen skötes med mera uppmärksamhet och omtanka än händelsen kunnat vara tillförene, då hela detta bestyr ålegat en eller några få personer, som, älven med bästa vilja, icke kunnat nöjaktigt utöfva en så besvärlig och tidsödande befattning. Också har hos både de understödgifvande och tagande försports en ömsesidig belåtenhet med denna anstallt. I stadens de sednare åren inrättade sparbank, hvilken mest hegagnas af allmoge, tjenstefolk och barn, utgör insättningsfonden omkring 34,000 R:dr, samt reserv-fonden, tillvägabragl genom sammanskott af stadens och ortens invånare, 951 R:dr, allt Banko. Philipstads folkmängd uppgick år 1847 till 1,084 personer, så att densamma sedan sist afgifne berättelse minskats med 25 personer. Förhållandet med handeln och handtverkerierna är ungefärligen detsamma, som under det föregående qvinqvennium. Antalet af handlande utgjorde förenämnde år 20, och af handtverkare 33. Undervisningsanstalterne i staden utgöras af en högre apologist-skola, fördelad i tvenne klasser, samt en folkskola efter Lancasterska methoden.
M:t i underdånighet förklarat, att uti de, mot afträdande af rättigheten att uppbära afoch trllträdes-afgifler vid köp af rusthållshemman samt den vid försäljning af annan fast egen1 dom utgående en-per-mille-afgiften, Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-krigsmans-kassan då beviljade ersältnings-anslag, förhöjning komme att ega rum, så framt kassornas styrelser framdeles kunde ådagalägga att, genom de påbjudna afgifternas fortfarande, högre inkomst skulle för kassorna hafva uppkommit; så har, efter det Krigs-kollegium och Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan underdånigst tillkännagifva, hurusom ofvannämnda afgifter de sednare åren betydligen öfverstigit de derför bestämda ersättnings-anslag, E. K. M:t, uti Nådig Skrifvelse af den 18 April innevarande år, till Rikets Ständer öfverlemnat att, enligt sålunda fattadt beslut, uti de förberörda kassor, i ersättning för dem frångångna och till Stats-verket indragna rusthållssamt en-per-mille-afgifterna, tillagda statsanslag anvisa de förhöjningar, som borde dessa kassor tillkomma. Efter hvad handlingarne, rörande detta ämne, i öfrigt innehålla, har Krigskollegium derutinnan hufvudsakligen anfört, att, som till grund för bestämmande af ersätlnings-anslaget till Wadstena Krigsmanshus-kassa läge medeltalet af inkomsternas belopp under åren 1844—1848, samt ersättningen utgjorde för rusthålls-afgifterna. 42,200 R:dr och för en-per-mille-afgifterna 26,100 R:dr, men det numera utaf Rikshufvudböckerna visat sig, att ifrågavarande afgifter, under åren 1849—1851, då de ännu till kassan ingingo, fortfarande varit i stigande, och i medeltal för sistnämnda trenne år uppgått, rustbålls-afgifterne till 53,907 R:dr 3 sk. och en-per-mille-afgifterne Bih. till II. St.