Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad den första omständigheten beträffar, hemställer jag, om raan icke, i fall afseende skall göras på hvad som är lämpligt för några enskilda ledamöter, bör gifva lika vigt åt alla sysslor, och om man således icke borde hafva så mångå upprop, att aliade ledamöter, som äro beordrade på Ladugårdsgärdet eller hafva tjenstebefattning vid Carlberg, kunde få tillfälle att äfven votera, med ett ord, om man icke borde skicka bud lill alla, som af befattningar både uti och omkring hufvudstaden äro förhindrade att öfvervara öfverläggningarna; detta torde visa halten af de skäl, man anfört. Hvad åter den obegränsade rättigheten att ta - l)cu l a Juni. 2-i 5 la angar, tror jag, att äfven om denna rättighet borttogs, skulle discussionema ändock kunna utdragas lika länge; ty Hr Rosenblad bar väl omnämnt dem, som tala 5o gånger i samma sak, men andra ledamöter kunna finnas, som, närde yttra sig, tala med ända till 5o melianmeningar och 5o försatser, stundom utan eftersatser, och fara så vidt omkring, innan de komma till punkt, att om man nu jemnför deras sätt att tala med dem, som yttra sig oftare, men mera kort, tror jag, att både tidsutdrägten och talträngdheten kan i begge fallen anses lika. Jag tackar för öfrigt Hr Rosenblad för den menlösa oskuld, han tillagt mig, och förklarar, att jag gerna skulle önska kunna tillerkänna honom samma egenskap tillbaka. Frih. Roye har trott, att jag anser alla dem, som infinna sig vid andra uppropet, såsom machiner och voterande efter ordres. Derom liar jag icke yttrat mig. Den värde ledamoten och hvar och en annan må pröfva sig sjelfva; men jag har sagt, att andra uppropets bibehållande endast för dem, som vilja votera utan att öfvervara öfverläggningarna, är olämpligt, och då man talat om surpriser, som skulle genom andra uppropets afskaffande kunna åstadkommas, frågar jag: för hvilka? Jo, för försumliga riksdagsmän, som gå hit blott efter sin beqvämlighet. Frih.
Det har fallit mycken snö, sedan Drachmanns brytning med » partiet » 1883, det förefaller nu icke så litet löjligt att läsa W: s jubel öfver att Drachmann » börjat tröttna vid realismen », vid frihetsapostlarne, vid dr Brändes, » som fordrar blind underkastelse och sora har skymford mot en och hvar, hvilken går sin egen väg ». Om Drachmanns fäktning mot det parti, dit ingen någonsin tvingat honom sluta sig (han faktade noga taget mest emot sig sjelf, mot sin egen karaktärslöshet), är det nu så dags att tala, ett faktum torde det emellertid vara att han ej blifvit en 6törre skald efter brytningen, att det bästa, det mest sjelfständiga, han diktat, tillhör just den period, då han, som W. tror, gick i ett för honom förhatligt ledband, den tid, då han ännu ej » vågade visa sjelfständighet », då han ännu ej » skakat från sig besvärliga band ». Det sora i W: s innerligt belåtna långa redogörelse för brytningen (i Postt. 83, 10 mars) är bäst, är i alla fall följande rader: » Man torde äfven kunna förespå, att de väderflöjelsnaturer, hvilka aldrig motsätta sig den tillfälliga tidsopinionen, utan när denna är ultrarealistisk, ge-nom realistiska bravader köpa sig * ett flyktigt loford af lika osjelfständiga smakdomare, nu när ett omslag synes vara börjadt, sjelfva skola, alldeles i öfverensstammelse med sitt skaplynne, slå om ». Det var elakt sagdt af herr W.; han har dermed dels i meningens böljan opåtänkt gifvit just den osjelfständiga Drachmann en släng, dels pikat dem af sina landsmän som, då opinionen bland dem, hvilka ha makten att belöna, blif-vit fiendtlig mot realism, följt denna stämning, slagit sig på opersonlig diktning af det slag, svenska akademten plägar uppmuntra. Någon af de förkättrade realisterna fins dock, mig veterligt, ej bland dessa praktiska naturer, hvilka enligt W. så väl förstå att uppfatta tidsandans kraf och rätta sig derefler.
Under sådana förhållanden och då det jemväl är enligt Contoirets förmenande, ovisst huruvida de åsyftade fördelarne kunna vinnas med mindre än att alla ofvannamde testaments-fonder förenades med Riddarhus-kassan, tilltror Contoiret *sig icke att tillstyrka Höglofl. Direktionens förord till ifrågavarande förslag. Utom de i det föregående, omnämnde fonder finnas dock 2:ne Stiftelser, hvaröfver särskilta räkenskaper föras, nemligen Wennerstjernska fonden, som är uptagen i Adliga Kadettskole-fondens hufvudbok; och Grefliga Schefferska Stiftningen. Af dessa är den förra grundad pa Banko-kommissarien P. Wennersliernas testamente af den 4 Juli 1808 som, ibland annat, innehåller, »Om något af inkomsten ändå är öfrigt och allt efter som tillfälle »gifves, genom de nämnde slägtpensionernas och utgifters afgång »kommer revenuen af kapitalet att läggas till och öka underhålls»och undervisnings-tillgångarne för fattige af Ridd. och Adelns sö»ner, under Höglofl. Riddarhus Direktionens determination, men »kapitalet bör förblifva ständigt orubbadt.» I öfverensstämmelse härmed tillfaller redan, efter att alla af Testator nämnde pensionärer afgått, hela fondens afkastning, med undantag af 2:ne arfvoden till Riddarhusets tjenstemän, Adliga Kadettskole-fonden. Att nu mera, då Wennerstiernska fondens behållning vid hvarje års slut påföres Adliga Kadettskole-fonden och således helt och hållet användes till samma ändamål som sistnämnde fond afser, föra en särskild räkenskap med egen hufvudoch kassaräkning förefaller temligen onödigt. Då nyssberörde fonders totala sammanslående också synes vara i öfverensstämmelse med syftningen al det inom Höglofl.
Biljetter till denna matiné säljes alla dagar i Dramotsäga fadern; ty när deras egen far såg matiska teaterns förköpsbyrå kl. 12 — 4 e. m. det, så måste det ju vara så, att de icke A K. Operan anordnar vår framstående skådehade något annat, som kunde behaga, än spelare hr Emil Hillberg torsdagen den 2 april en pengarna. enstaka föreställning, hvarvid uppföres Calderons Och de sågo med något af faderns harm och femaktsskådespel » Lifvet en dröm » i F. A. Dahlmisstoende på desse män — det kändes grens bearbetning. Biljetter säljas till operans vanliga priser med likväl bra tungt, ehuru det naturligtvis unenkelt förköp utan förhöjning i Allm. tidningsder sådana förhållanden var bra mycket kontoret vid Gustaf Adolfs torg från och med bättre att icke alls blifva gifta. — Men Maria Bebådelsedag. om. om de ändock själfva fått tala med dem. men det var fadern, som tagit emot dem och sedan kontorsvägen för, alltid stängt dem ute från det stora välförsedda huset. För de båda yngsta döttrarnas vidkomNovell af Alvilde Prydz. mande hade det dock lyckats tullinspektö- (Forts.) ren att så fullkomligt af värj a faran, att de Därtill kom, att på sista tiden inträffat två individer, som en hel vinter, dag och åtskilligt, som bragt honom ur hans vanliga natt, figurerade i dessa damers drömmar, lugna jämnvikt: först hade Hans Didrik aldrig med sin fot beträdt det stora välverkligen kommit in vid krigsskolan — så försedda husets tröskel. Medan så tiden gick och åren kröpo hade fru Engel dött våren därefter. Nu var det endast döttrarna, som Gud låtit framåt, hade man omsider hunnit så långt, honom behålla — och dem ville han också att Hans Didrik var blifven löjtnant och blott sällan besökte hemmet; — de vänner behålla. Och han varnade och förmanade dem han då och då fört med sig voro också ständigt i all vänlighet. Han hoppades allborta, och hvad de andra unge männen betid, att de själfva visste, hur bra de hade träffar, såg man ej heller till dem numera.
Ständer icke funnit skäl att lemna bifall till den i låne-ansökningen framställda begäran, att lånet ”under byggnadsåren” måtte utan ränta få begagnas; äfvensom Rikets Ständer ej heller godkänt den i ansökningen föreslagna årliga ränteberäkning och kapital-amortering af tillsammans endast 4 procent, utan ansett ränta och kapitalinbetalningen å detta lån böra bestämmas till samma belopp, sorn af Rikets sednast församlade Ständer fastställdes för den till Linköpings domkyrkas reparation beviljade lånesumma, eller 6 procent å lånets ursprungliga kapital-belopp, med beräkning af 4 procents ränta för hvad, som å kapitalet återstår; hvarförutan och i likhet med hvad, som stadgades bland vilkoren för lånet till nyssnämnda reparations utförande, serskild ränta hör erläggas för det till liqvid förfallna beloppet, derest inbetalningen af detsamma icke varder vid bestämd tid vederbörligen fullgjord. Vidkommande slutligen säkerheten för de stadgade betalningsvilkorens behöriga uppfyllande; så och då, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, Wexiö domkyrkas inkomster kunna årligen beräknas till 1,516 r:dr 40 sk. samt utgifter till 1,003 r:dr 46 sk., hvadan den återstående, för underhållandet af ej blott domkyrkan utan äfven biskopshuset, afsedda behållningen således skall endast utgöra 512 r:dr 42 sk. årligen, hafva Rikets Ständer, till det allmännas betryggande emot förlust af större eller mindre del utaf lånets kapital-belopp eller den derför upplöpande ränta, funnit nödvändigt, alt, såsom vilkor för lånesummans utbekommande, Wexiö stadsoch landsförsamlingar, genom serskild förbindelse, åtaga sig ansvarigheten för den stadgade betalningsskyldighetens fullgörande. Med anledning af E. K.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden, dels derå att R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, skulle antaga Utsk:ts i förev:de Utlåt, framställda författningsförslag, och dels derå att samma förslag måtte afslås och det förra beslutet vidblifvas; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på frånträdande af det förra beslutet och antagande af Utsk:ts förslag, hvartill svarades många nej, blandade medja, samt sedermera propos. på det förra beslutets vidhållande och afslag å Utsk:ts förslag, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Koch begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som vill att R. o. Ad., med frånträdande af förut fattadt beslut, skall bifalla Lag-Utsk:ts i Utlåtit N:o 76 framställda förslag till författning om oäkta barns arfsrätt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, vidblifver R. o. Ad. sitt förra beslut och afslår Utsk:ts ofvanberörde förslag.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 15. Nej — 27. Föredrogs, men begärdes af llere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 30 dennes bordlagde Utlåt. N:o 208, i ani. af väckt motion om godkännande af förslag till förordningar dels ang:de en hypoteksbank för rikets städer och köpingar, dels ang:de allmänna grunder vid bildande af hypoteksföreningar mellan egare af stadsfastighet. Föredrogs och lades till handlingarne sammansatta Statsoch Lag-Utsk:ts den 30 dennes på bordet lagde Mern. N:o 49, i ani. af återremiss å Utsk:ts Betänk.
General-Assistanskontoret efterlemnade enkor och barn icke utöfver en fjerdedel af det lönebelopp, efter hvilket den för sistnämnda kontors tjenstemanna-personal stadgade årliga afgift till samma kassa blifvit beräknad och vederbörligen inbetald. Sedan Utskottet, med anledning af Fullmägtiges till Utskottet allåtna framställning rörande aflöningen för Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemannapersonal samt vaktbetjening, beslutat tillstyrka Rikets Ständers medgifvande, att den vid sistförflutna riksdag, såsom tillfällig beviljade löneförhöjningen för tjenstemän och betjening derstädes, får fortfarande utgå och hädanefter sammanslås med Siats-Utskottets Memorial N:o 209. 9 med de å nuvarande aflöningsstat uppförda ordinarie lönerna, liar, vid pröfningen af Fullrnägtiges nu förevarande hemställan, Utskottet visserligen ej förbisett, att, derest Utskottets nämnda förslag vinner bifall, de till viss andel af ordinarie lönerna utgående pensionerna från Enkeoch Pupill-kassan vid Riksgäldskontoret för de vid nämnda Verk för närvarande anställde tjenstemäns och betjentes enkor och barn komma att, i mån af lönetillökningen, höjas, och bemälde pensionstagare^ lefnadsvilkor sålunda förbättras, äfven med bibehållande af det i Kassans gällande reglemente stadgade förhållandet emellan pensionernas och aflöningens belopp; men då de afgifter till meranämnde pensionskassa, som af hvarje delegare skola utgöras, likaledes beräknas och utgå i visst förhållande till ordinarie lönen, och vid sådant förhållande, såvida en, af den närvarande tidens stegrade lefnadskostnader, påkallad förhöjning i pensionerna för enkor och barn efter redan aflidne tjenstemän vid ifrågavarande begge Embetsverk, lliksgälds-konforet och f. d.
JVro 5. i anledn. af väckt fråga om förändring lili gällande stadgänden, angrde de till brukens tjenst anslagna recognitionsskogar; Nro 6. i anledn. af väckt fråga, att transporterande af båtsmän samt Kronans elFecter hädanefter, i stället att ske med kronoskjuts, mätte verkställas sjöledes, då sådant kan äga rum; JVro 7. i anledn. af väckta motioner, dels att den afgift, som till Svenska kyrkan i London erlägges för fartyg, hvilka besöka Stora Britanniens hamnar, mätte upphöra, dels ock att nämnde kyrka måtte försäljas; JVro 8. i anledn. af väckta motioner om behofvet af nya provincialläkares tillsättande i åtskilliga delar af riket; JVro g. i anledn. af väckt motion om rättelse i det förhållande, att kronofogdarna i Bohus län och städernas magistrater lemna bidrag till tryckning af länskungörelserna; JVro 10. i anledn. af väckt fråga om kronoskjutsens afskaffande; JVro 11. i anledn. af väckt fråga om artillerihästars begagnande, i stället för kronoskjuts, till forsling af Kronans spannmålsoch mjölförråd för vissa garnisonsorlers behof; Nro 12. i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af den, vid fördelningen af utmarken på Öland, samma utmark åsätta ränta; Nro i3. i fråga om inrättande af enskilda spannmålsförråd i Riket; Nro 14. i anledn. af väckta motioner, dels om upphörande af kronobrefbäringsskyIdigheten, dels om ersättning för samma onus; 396 Den 3o Juli e. ro. Bevillnipgs-Utskottet: N:o 26. med anmälan, att sedan Högv. PresteSt. och V. BorgareSt. förklarat, att Hr Gr. Gron!)jelius motion, an g:de den till stapelstäderna utgående tolag, borde af Oecon.- Utsk, till behandling upptagas, handlingarna i målet blifvit till Constit.Utsk. å nyo öfverlemnade för att afgöra, livart?
Att det tvärtom skulle vara en fördel, att få äfven de vanliga Postväskorna förvarade inom en säker vagn, i stället att de nu för tiden föras nog vårdslöst och osäkert å illa försedda bondkärror; Att en orsak till den uteblifna framgången af de under sistförflutne åren gjorda försöken, att få Forvagnsinrättningar af enskilda ombesörjde, till en stor del torde kunna igenfinnas i den okunnighet, som, oaktadt armoncerna i Tidningarne, i allmänhet egt rum om ändamålet af Inrättningen och derföre just hos dem, som eljest kunnat vara hugade, att deruti ingå, och hvilken okunnighet, samt deraf följande liknöjdhet, endast genom en närmare anvisning af localautoriteterna kan i afseende på ett sådant nytt företag afhjelpas: att den ångfart, som redan är inrättad på Mälaren, och den, som framdeles äfven på Hjelmaren och på Wenern torde komma att ega rum, synes Besv. oek Ekon. Utsk. Eetclnktmden. goi klifva gynnande för sådana enskilde forvagnsinrättningar imellan Arboga och Örebro, och framgent jemväl imellan Örebro och Christinehamn eller Mariestad: Att Utskottet icke, till en början, trott denna enskilda forvagnsinrättning böra stå i något ovilkorligt sammanhang med skjutsentreprenaden, enär sådant skulle fordra och förutsätta ett större förlag hos en och samma person; men att likväl dessa bägge anstalter å ett och annat ställe lämpligen torde kunna i ett sammanhang besörjas, så vida några af de, sorn redan entreprenerat skjutsningen, skulle finnas hugade, att ingå äfven i det nu ifrågavarande företaget.
Sr ännu icke förkastad, den ligger i naturen, och måste finnas äfven stater emellan. Jag tror äfven, att, då någon slags ambition måste finnas bland individer, och stater bestå af individer, så måste denna ambition afven upträda hos staten, när den tinner sig förnärmad af en annan. Jag understödjer således på det högsta Hr Dalmans motion, i synnerhet som i densamma, på sätt han nyss förklarat, finnes ingenting stötande. Jag har svårt att fatta, att, då från början af föreningens stiftelse det finnes föreskrifvet om Konungens rätt att tillsätta Svensk man till ståthållare, det då skulle vara för mycket hegardt af Svensk man och Svenska representationen att äfven begära få del af Norrmännens förslag, innan K. M. afgifver sitt yttrande. Här är ingen föreskrift om, huru Konungen skall yttra sig; jag lefver i den öfvertygelse, att Han och äfven vår nuvarande Rådgifvare-personal skall vara fullkomligt Svensk, och det förhindrar på intet vis. att derföre, att man är Svenskt sinnad och känslig för Sveriges rättigheter, man icke i och med detsamma kan vidhålla unionen, och äfven försvara öfverträdelser på denna sida, der de ega rum. Förhållandet mellan Sverige och Norige är så fullständigt och väl utredt i denna Nya Dagl. Allehandas artikel, som jag tagit mig friheten åberopa, att jag icke kan underlåta en vördsam anhållan, att densamma, såsom ett allegat till min åsigt och mitt yttrande, måtte få åtfölja till Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk:t och få den officiela natur, som den i min tanke så väl förtjenar och som den icke såsom enkelt tidningsblad kan erhålla. Jag önskar framgång åt Hr Dalmans motion. Många Ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Brakel, Mauritz: Om någonsin ett folk bör känna sig manadt att nedlägga en önskan inför thronell, så bör vid detta tillfälle det Svenska folket känna sig det; om någonsin en representation bör känna sig förpligtad att interpellera ministéren, så bör den Svenska representationen vid detta tillfälle känna sig det och upfordra de män. som sitta i Svea Rikes Råd, att i denna ömtåliga fråga uttala några lugnande ord.
Den första af dessa nu nämda punkter begagnas för att gifva norrmännen öfvertygelse, att saken om deras förenande är ovilkorligen afgjord, den andra för att visa dem, huru de blifva förda bakom ljuset af danska regeringen. Vidkommande norrmännens fruktan för förlusten af sma privilegier, sedan de med Sverige blifvit förenade, så bör på samma gång nämnas, att äfven denna farhågas utspridande är dansk tillställning och att en så orimlig idé, som att svenska regeringen ville minska norrmännens * Licenser kallades ursprungligen de undantag från kontinentalsystemet, hvilka kejsar Napoleon fann sig föranlåten medgifva.frihet, aldrig bör kunna en gång tänkas förenlig med kronprinsens karaktär, som är den mest frihetsälskande i Europa, eller med svenska nationallynnet, som hatar förtryck lika så mycket som norrmännen. Hvad vidkommer deras farhåga för svenska adeln, så kunde man påminna dem att halfva konungens högsta domstol enligt grundlagen nödvändigt måste bestå af ofrälse, att ofrälse män kunna bekläda alla möjliga sysslor i staten, att deras antal för det närvarande icke är litet, och slutligen att adeln i Sverige icke eger någon enda tryckande rättighet öfver sina underhafvande, som kan jemföras med dem som danska adeln innehar. Ännu är ej afgjordt, när h. exc. reser ned åt de vestra gränsorterna; hvad torde norrmännen säga om en sådan resa företages? Stockholm den 5 april 1813.. J. P. Lefrén. Välborne herr generalmajor och riddare af kongl. svärdsorden. Hans exc. grefve Essen, som upppdragit befälet öfver de trupper, som nu till gränsens bevakning sammandragas till öfversten m. m. Haij, har befalt mig bedja hr generalen lemna på Åmål, der öfverste Haijs station blifver, till nämde öfverste del af de underrättelser, som generalen genom kunskaparne inhemtar. Härvid är dock den anmärkning att göra, att öfversten icke behöfver eller bör känna annat än hvad som rör rustningar och marscher af trupper m. m. rent utaf militäriskt och hvilket hr generalen bäst sjelf bedömer.
Men ändock är det gjorda gjordt,och om det också fullständigt glömmes och förlätes, så har det dock skett, och iDgen makt i världen kan åstadkomma, att det icke skett. Vi hafva blott detta enda lif pä jorden, och det få vi ej lefva om igen. Därför är det ej nog, att vi besinna, att lifvet är kort: den tanken drifver oss blott att skynda, att brådska. Vi måste också besinna, att vi lefva endast en gång: den tanken skall mana oss att akta på, huru och till hvad vi skynda. Det vore bättre, synes det mig, om vi tänkte litet mindre på, huru mycket vi skulle hinna med af arbete och njutningar, och litet mera på beskaffenheten af det vi jäkta efter. Det vore kanske också bättre, om vi icke jäktade så efter nöjen och vinst, utan nöjde oss med litet mindre, vore belåtna ändå, om vi också icke skulle hinna med att se allt, smaka på allt, njuta af allt. Ty det kan hända den, som blott tänker på, att lifvet är kort, det kan hända honom, att han jäktar igenom allt, hvad detta korta lif har att bjuda, så snart, att han icke hunnit halfva sin bana, förrän han redan tröttnat därpå och innerligen önskar, att han.skulle kunna börja det om igen på ett förnuftigare sätt. Men det kan han icke. Det lif, han lefvat, var det enda han hade, och det är förbi — han kan aldrig gå tillbaka den väg, han en gång tillryggalagt, kan aldrig mera börja från början. Icke underligt om förtviflan griper honom vid tanken på, att detta enda lif, han hade att lefva, nu är förfeladt. Men saken har ännu en sida, en ännu viktigare. Det lif vi här på jorden lefva är visserligen det enda, som timligen förunnas oss — i vår jordiska kroppshydda lefva vi blott en gång — • men det finnes ett lif efter detta, ett som visserligen icke blir för kort, ty det heter evighet. Och hurudant detta lif kommer att gestalta sig, beror i väsentlig mån på det sätt, hvarpå vi genomlefvat vårt jordiska lif.
Nådiga proposition, angående extra Grufvehjelpen i Stora Kopparbergs Län. N:o 414. Öfver väckt motion om Kronoutskylder® liqviderande medelst sä kallade coupons. Af den 12 dennes: N:o 413. Angående väckt fråga om Kronoutskyldernes erläggande in natura, samt nedsättning af Bsvillningsprocenten å fastigheter inom Blekinge. Från Bevillnings Utskottet: Af den 13 dennes: I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Memorial, om sättet för kostnadernes bestridande till H. K. H. Kronprinsens förmälning och verkställde utländska resa. Den ig Allgust i c, m. Från Lag-Utskottet: Af den 7 dannes: N:o 143- I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående yrkad ändring i 17 Cap. a §. RättegångsBalken, och Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgitne Betänkande angående yrkad skyldighet för Konungens Befallningshafvande att, genom promotorialer, befordra enskildtes Lagsökningsärender, då Gäldenärerne vistas i andre Län. Af den 12 dennes: N:o 145. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, öfver väckt Motion om LagmansRätternes afskaffande. Från Lagfamt Allmänna Befuärsoch OeconomieUt fröt t en; Af den 7 dennes ; N-.o 146. I anledning af gjorde anmärkningar vid LagUtskottets förut afgifne Betänkande, angående väckt fråga, att alla så väl af allmänna Lagen föranledde Edgångar , som andre uti särskildte Författningar före*krifne edsformulairer, må varda granskade och rät. tade nen 13 Augusti e. nr, 737 tade uti de delar, der felaktigh eter kunna före* finnas. Af den 13 dennes: N;o 147* Angående mätningssättet af hö och kohl. Öfver väckt motioa om Sjölagens öfverseende m* m.