Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Drottningen till bestridande öfvertagne och bestådde Pensioner åt andre i behof stadde personer tillgång ej finnas och desse nödlidande komma att sakna den hjelp och det understöd, lie förut åtnjutit och om hvars fortfarande de gjort sig ett säkert hopp i stöd af Hennes Majus ädla böjelse och välgörenhet mot behöfvande; och har, under framställning häraf, såsom en serskild motion Herr Friherre Fredrik Hjerta föreslagit, att en Summa af 3000 R:dr, hvartill af förenämnde 16,666 R‘dr 31 sk. tillgång kunde påräknas, mätte ansiås för desse enskiidte Pensioner; uti hvilken framställning flere Ledamöter sig förenat. Tjti det förut afgifne utlåtandet har StatsUtskottet anfört de skäl, uppå hvilka Utskottet ansett enahanda grunder, som \ föreslogos för upprättandet, af Indragnings Staren efter Högstsalig Konungen, böra följas vid regleringen af ifrågavarande Pensions-Stat; Och får i denne del alltså nu vördsamligen åberopa berörde yt„ Stols-TJisiottens Beiänkanden'. 2061 frände med förklarande, att Riksens Ständer redan vid 1809 oell 1810 arens Riksdag funno Stats Verkets ställning kräfva de vilkor för Pensioners åtnjutande å Rikets Stat, som i afseende på Einbetsoch Tjenstemän, hvilka tillika innehafva andre sysslor med I,'örter å Kronans Stat, nu blifvit utsatte; samt att sådane undantag äfven gjordes af Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag, i afseende på den för Högstsalig Hennes Majestät Enke - Drottningens SOPHIA. MAGDALENAS Pensionärer reglerade Staten. Och, enär det serskildta förhållande dessutom inträffat, att Högstsalig Enke-Drottningens Hofstat, sorn nu skall pensioneras, för korrt tid sedan blifvit antagen och försedd med högre Löner ä'11 som åtnjötos af de förut till den Kongl.
Någon tid därefter vände sig prinsen till en annan förbindelse, af hvilken han måhända hoppades något af den förtroliga och innerliga lycka, som hans äktenskap icke skänkte honom. Han riktade sin hyllning till generalskan du Rietz, född de Geer, och hans böjelse blef besvarad. Fersen uppgifver med vanlig säkerhet, att tête-à-têterna voro kalla. Visst är, att konungens kärlekskorrespondens, så vida man icke är narrad af själfva fraseologien – och hvem kan känna sig riktigt säker i fråga om 1700-talets abstrakta franska, där samma stereotypa uttryck beteckna de varmaste och de tommaste känslor! – just genom ett egendomligt allvar ger intryck af något kändt och äkta. »Hvarför blefvo vi bundna vid personer, med hvilka våra lynnen icke stämma öfverens, hvarför blef det oss icke förunnadt, att byta? Vi blefve då åtminstone två lyckliga af fyra olyckliga», skrifver han. Men fru du Rietz torde knappast hafva motsvarat konungens drömmar. Fersen skildrar henne som yppig och lättfärdig – och hennes bref visa, att hon saknade takt och finkänslighet. Förbindelsen blef snart upplöst genom ett afskedsbref, där prinsen tadlar hennes otrohet med en bitterhet, som kanske äfven den röjer ett tycke. Mellanhand för denna kärlekshistoria var grefvinnan Ribbing, född Löwen, och »par dépit» synes kronprinsen sedan hafva vändt sin uppvaktning till henne. Men i ett bref, som är ett mästerstycke af finhet och under ett utsökt känslosofisteri döljer mycken värdighet, afböjer hon prinsens hyllning och räcker honom i stället väninnans frimodigt tillgifna hand. Det var konungamördarens moder. Men dessa intriger och förströelser utträngde ingalunda allvarliga tankar och planer. Tvärt om, just från denna tid (1768) finnas flera anteckningar af hans hand, som vid sidan af en ynglingartad melankoli och själfbespegling röja djupt allvar öfver hans lefnadsställning och en djup förstämning öfver hans personliga förhållanden, och samtidigt griper han starkare in i händelsernas gång genom att egga sin beskedlige far till dennes sista kraftyttringar mot ständerna.
Berättelse bifogade så väl afskrift af Kongl. Collegii deri åberopade Bref till Bergmästaren i orten, som Utdrag af de till Kgl. Bergscollegium insände Geschworner-relationer från Österoch Yester-Bergslagens Bergmästaredöme åren från och med 1822 till och med år 1828, rörande driften vid Löfås Silfververk, äfvensom vederbörande Geschworner^ uppgift om förhållandet med arbetets gång derstädes sistlidet ur. Af desse Handlingar har Utskottet väl funnit ansta 11 ter vara vidtagne i ändamål, icke allenast att Silfver—tillverkningens fall, till ytterligare förlust för Staten, utöfver hvad den får vidkännas genom saknaden af de betydliga räntor, hvilka till Verkets upprätthållande äro anslagne, i möjligaste måtto må förekotnmas, utan ock att en högre metall-tillverkning derstädes för framtiden må kunna vinnas; hvarjemte af ett K. Utslag den t8 Mars sistlidet år inhämtats, att, med gillande af K. KammarRättens i Betänkanden, N:o 3yr. 4^i denna del meddelade Beslut, Bergsfogden Forsslind i lifstiden, såsom innehafvare af Löfås SilfverVerk, blifvit förklarad skyldig till K. M:t och Kronan betala skillnaden emellan hvad i Sedelmynt redan voré erlagdt och hvad i Specic-Silfver-Riksdalér, efter i B:dr för T:n och gångbar cours bordt i lösen erläggas för den till Verket upplåtne KronoTionde-Spannemå! uti Säthers och Näsgårds Läns Fögderier. Och ehuru, genom R.
Och dä bägge desse inrättningar böra och kunna förenas under en styrelse, fästom medförande minsta kostnad, sä hafwa Riksens Ständer trott, att ofwankerörde z,ooo Rd. för Institutet borde för Garnizons-Lazarettets förening dermed ökas med i,Z2Z 4:0 Till fria Medicamenter för fattige och Hehöfwande sjuke; förflagswis Z,ooD Transport Zv,ovc> Dä D§tt 14 April. Transport Zv,oo« Dä ordningen fordrar, att detta un, derstöd icke utdelas till andre än werkcligen behöfwande, anse Riksens Stander den sjukes torftighet och behof böra styrkas med bernis ak Pastor i Församlingen eller den hanS ställe företräder, samt twänne af Församlingens Ledamöter, innan fria Mcdicamentcr kunna erhällas. Tillsammans Rd. zo,aov Enär frän denna Summa asdrages de paMedicinalStatcn redan upforde och bestädde 17,175 Rd. sä ätcrsta 12,825 Rd., hwartill Riksens Ständer i underdånighet fa upgifwa följande medel och utwägar, som, funnits härtill kunna anwändas, utan att förorsaka nägon förökning i ds StatS-utgifter, som redan blifwit paräknade, eller tillffynLa enstilde Medborgare nägon slags ny tyngd i deras yrken eller näringar, ej eller tillökning i dc dem förut pälagde utffylder och bewillning. 1:0
Bihang till R. S. Fröt. 9:ds Sam], 12 * ig6 Fröt, Ut dr. d. 25 April TÖ23. I anledning af Deputerades Berättelser rörande Krigs-Redogörelseoch RevisionsVerket. Statsoch Banco-Utskottens N:o 6. Rörande ytterligare allmänna anstalter för Sedelvexling i Landsorterne. Lag Utskottets N:o 21 Om ansvar för utprångling af falska Sedlar stälde på Banken eller Riksgälds-Contoiret. N:o 22 Om förekommande af öfverflöd och kostnader vid begrafning. S. D. Kg!. Majrts nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, i anledning af Deras underdåniga svar å Kgl, Majrts, under den 13 sistl. Febr. aftåtne Nådiga Skrifvelse, angående Hans Kgl. Höghets Kronprinsens utnämnande, att i vissa fall föra Ordet i Regeringen, uppiästes och remitterades till ExPeditions-Utskottet för att vid uppsättandet af Riksdags beslutet iakttagas. S. D. Åtterremitterades: Lag-Utskottets Utlåtanden N:o 31 angående rättighet för Syskonebarn samt med hvarannan beslägtade i Svågerlag Proc. Utdr. d. 25 April 1Q23. 1G7 pä sidan att ingå äktenskap utan Konungens tillstånd. N:o 32 Om förbud för Ledamöter i HofRätt, att sig emellan byta lottade mål. N:o 33 Angående påskyndande af Lag-Committé. rs arbete och granskning deraf, N:o 34 Angående förrymd Makas rättighet, att ingå nytt gifte. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets N:o 60 I frågan om nödvändigheten af krönta Kolskrindor och angående Kolmätare. N:o 66, rörande dels väckt fråga om rättighet att, för de till extra rotering indelade Soldatnummer, anställa värfning inom Bevärings åldern, dels yrkad tillåtelse, för Rotehållare att sjelfva bekosta anskaffningen af beklädnad åt sina Soldater. S. D. e. m.
Skulle nu Ständerne, vid denna riksdag, då de förmälas icke hafva råd att gifva hvad flottan, armeen och civilen behöfva, likväl upphäfva praescriptionstiden för fordringars utbekommande hos statsverket; så lära de väl äfven böra bereda sig på att betala Danziger-fordran, Trippiska fordran, m. fl. dylika, som icke äro obetydliga och sorn blifvit obetalta, emedan de icke af vederbör, blifvit bevakade inom utsatta prasscriptions-tider. Jag har fullgjort min pligt, då jag varnat för den vägens beträdande; (inner R. o. Ad. det vara likgilltigt, så må det vara Ståndets sak. Frih. Sprengtporten: Det lönar verkligen föga mö dan att uppträda för att besvara Hr von Hartmansdorff i anleda, af de många förebråelser, som han vid alla möjliga tillfällen framställer emot StatsUtsk., och hvilka han hufvudsakligen liemtar från motiver, dem han supponerar, men som aldrig funnits hos StatsUtsk. Elvad dock nu specielt beträffar, att StatsUtsk. föreslagit ett afdrag af 33 rtdr 16 sk. å beklädnadspenningarna till en vaktmästare, så är jag i tillfälle att upplysa, att, ifall Hr von Hartmansdorff menar regleringen af bibliothekets stat, såsom jag förmodar, denna stat blifvit reglerad i öfverensstämmelse med bibliothekariens egen framställning. Frih. Cederström: Jag har i mitt yttrande blifvit missförstådd af Hr von Hartmansdorff, då han tror, att jag vill, att man på sidan om praescriptionstiden skall meddela rättelse i sådana fall, som han omnämnt. Jag har tvertom gjort motion om, att praescriptionstiden för Staten må ställas i öfverensstämmelse med den pnescriptionstid, som i allmänna lagen är fastställd och gällande enskilda medborgare emellan; ty det finnes ingen rättsgrund derför, alt
Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: I anledning af den uppmaning, jag för en stund sedan emotlog att läsa och taga kännedom om de frågor, öfver hvilka jag yttrar mig, hoppas jag nu genast kunna ådagalägga, att jag icke allenast läst Utsk:s ifrågavar. hetänk. om CommerceCollegii helfrihetsbref, ulan äfven åtskilliga andra handlingar, sorn varit af nöden att genomgå för en fullständig kännedom af ämnet. Jag skall likväl, för att för mycket upptaga tiden, sammanfatta mig så kort som möjligt, och böljar derföre med den förklaring, att jag instämmer med motionärerna och anhåller om återremiss af betänk. Skyldigheten för skeppsredare att vara försedda med helfrihetsbref igenfinnes icke i någon allmänt utfärdad författning, förrän i K. förordn. af d. 22 April 182g. Uppkomsten af dessa fribref är emedlertid sådan, att dä på 16’00-talet Svenska Kronan icke mägtade att bygga och underhålla så mångå skepp, som erfordrades, sökte man genom särskilda förmåner uppmuntra byggandet af sådana handelsfartyg, sorn äfven kunde begagnas i krig, och till den ändan stadgades i ett K. placat af år 1661, att helfrihet i tullens erläggande skulle åtnjutas af Svenska fartyg, som voro så byggda, att de till det minsta kunde föra 24 stycken samt höllö i längden 120, i bredden 20 och i höjden 6 fot; hvaremot mindre inhemska farkoster skulle allenast åtnjuta halffri het.
Det är sålunda upplyst: att, af 53,4o3 Tvistemål, sorn vid Härads-Rätter och Kämners-Rätter sistnämnde år blifvit definitivt afgjorda, hafva till Lagmansoch Rådstufvu-Rätterne ingått endast 3,762, utgörande öfver hufvud hvar i/pde, eller från Härads-Rätterne serskildt hvar i6:de sak; att, ifrån ofvannämnde Appellations-Domstolar hafva l,o3g vädjade saker lilifvit i de Kongl. IIof-Rätterne fullföljde, ibland hvilka befinnas många Concourser, Arfs-saker och andra Tvistemål, hvilka RådstufvuRätterne, såsom första Domstol upptagit, så att med visshet kan beräknas, att, utaf de vid första Domstolarne på Landet och i Städerne afdömda Tvistemålen, icke mer än ett af 53 blifvit under Hof-Rälterne draget; samt alt de förlikta och uppskjutna sakernas antal, i förhållande till de instämdas, varit i det närmaste lika som år i83o. Jemte dessa nu antydda omständigheter, som tjena till vägledning fö'r ondömet öfver Lagskipningens tillstånd, innefattas myeket annat i de af Hans Excellenee, Justitiae-Statsministern afgifna underdåniga Berättelser för åren iS3o och i83t, hvilket allt är af den vigt, att det för Rikets Höglofl. Ständer, i egenskap af Lagstiftande magt, borde framläggas; men resultaten af de upplysningar, som de omförmälde Berättelserne meddela, måste, efter min tanka, i detta afseende samlas genom jemförelser emellan flera än de 2:ne år, som hittintills kommit i fråga, och göras åskådliga genom sammandragna Tabeller, hvilka tillika kunde meddela en fortgående öfversigt af Fängelse-Statistiken, som bör vara att tillgå vid behandlingen af frågor i Criminal-Lagstiftningen.
Litet tillmötesj^l Y g| Praktiska Skola för män och gående och vänlighet frän ömse håll, och förhållandet mellan husbondfolket oeh tjenarne • kvinnor nästa 8 Jan. Nytt reglerar sig nog i godo. program mot dubbelt porto. Betyg vid Inga. När vi fått tid att reiouchera er uppafgången. sats något litet, skola vi med nöje använda den i våra smala spalter. (G. P. Joh. Bäckman. M:r I 10. Tag en matsked amoniak till hvarje kanna vatten och uppblanda det med så mycket såpa, att det fradgar sig litet. Lägg sedan dukarne och antimacassarne att blötas några timmar, hvarefter de böra sköljas väl. Om tvättningen försiggår på vintern, bör det tvättade rullas in i torra lakan en stund, innan det upphänges, emedan man i annat fall riskerar att få gula ränder pä detsamma. De ömtåligaste färger taga ej skada. Efin. N:r I I 2. Ett bepröfvadt medel mot frostknölar är Johannesolja, hvilken fås på apotheket. B d. N:r I I 5. Var lugn i afseende på de spanska hönsen. De plocka ej af hvarandra fjädrarne, utan är det mycket vanligt, att de fälla dem om hösten. Man bör om vintern gifva hönsen för hvarje morgon mat, bestående af hälften hafremjöl och hälften hvetekli, hoprördt med varmt vatten till en hård deg. Gif dem sedan häraf flere gånger om dagen, men ej för mycket för hvarje gång, samt till aftonen, innan de flyga^ upp, en hand full hvete till hvarje höns. Håll hönshuset dragfritt och någorlunda varmt, så växer fjädern snart igen. Prenumerant i — o. N:r I I 8. Mycket god medvurst tillagas på följande sätt: Till 1 £ C o x - eller hästkött tages 8 ® fint skurna fläsktärningar, 1 dricksglas cognac, 1 dito öl, Vs glas blod, en knifsudd; salpeter, 1 matsked ingefära, 1 matsked starkpeppar, 1 matsked nejljkor samt 1 matsked aseptin och salt efter smak.
Men icke nog dermed, att de nu uppräknade förmåner vinnas} alia de olika tyngderna af Samhällsomkostnaderna hemmanen emellan blifva genom detta BevillningsFörslag jemnade, ty då Statens behof fyllas ensamt af den producerande förmögenhet landet äger, på det sätt, att årlig behållen inkomst blifver grunden för Bevillningens årliga utgörande, komma inkomster af alla slag och under hvad namn de ock befinnas, att efter en lika grundsatts skatt läggas, så att hvar och en deltager i Statsbördan i den mån och med beständig progressif förhöjning, som han deltai ger i Samhällsinrättningens fördelar och är i behof af dess försvar, då den'rikes yppighet och representation icke behandlas med mera Ä34 Den 29 Man'. skonsamhet, än den fattiges arbetsförmåga och nödvändiga lifsbärgning. Flera seklers erfarenhet, de djupsinnigaste tänkares begrundningar hafva varit nödiga att lära oss det obetydliga vi vete i detta ämne, der mycket ännu återstår att upplysa och der endast en längre erfarenhet kan skänka ett klarare ljus. Tidehvarf hafva gifvits, då hvarje Påfve eller Monark kunde caracterisera sig sjelf och sitt folk i denna anmaning: Gif hit penningar, slaf! Andra tider hafva kommit, då man följt ett eller flera systemer blindt och lydigt. Det va varit förbehållet våra dagar, att hufvudsakligast gifva tankeförmågan den väckelse och der. spänning, som erfordras till urskiljande af det användbara i alla systemer. I de vetenskaper, der erfarenheten är långsam, skola gissningarne och misstagen nödvändigt vara allmännare, ofullkomligheten större. Emedlertid kan det ej nekas, att om detta förutseende af Författningars verkan, detta förekommande af erfarenhetens dom, är möjligt hos menniskor, är det sannolikt då, när de mera skonade Samhälls-medlemmarne, af känsla för sin pligt, af ömhet för sitt Fosterland, sjelfve, genom klokt beräknade och billiga eftergifter, bereda denna patriotism, som alltid uppkommer genom åtnjutande af en frihet, sorn ej är laglöshetens yra, af en säkerhet, sorn uti Constitutionen äger sitt hufvudsakligaste stöd.
N:o a 10. ang:de förmedling af sådana inom Jemtlands län befintliga hemman, hvilka vid afvittring befunnits brista i ägor; N:o 21 r, i anledn. af åtskilliga föreslagna åtgärder till lindring i rustningsoch roteringsbesväret. Vid förnyad föredragning af Bevilln - och Oecon.Utskms d. i5 dennes på bordet lagda memor. N:o 7 med förslag till samuianjemnkning af RiksSt:ps beslut, ang:de grunderna för brännvinsbränningsrättigheten, samt till voteringsproposrr i fråga om brännvinsbränningens beskattning, blef samma memor. ånyo lagdt på bordet af Hrr Gunther, Garl Gust., samt von .Hartmansdorff, Au g. Företogs lill pröfning StatsUtskrs d. i5 dennes på bordet lagda memor. N:o 310, angrde utsättande af en prescriptionstid, inom hvilken de från Rilssg.cont, utgifna creditsedlar böra till inlösen företes. Frih, Boye, Ludv.: Att en viss prescriptionstid utfå* stas för riksg.sedlarnas gångbarhet i allm. rörelsen, deremot Rar jag intet att invända; men att dessa sedlar skola förlora sin rätt till inlösning af staten, kan jag icke godkänna. Statens vinst kan icke byggas på enskildas lidanden, allraminst då dessa enskilda möjligen utan eget förvållande kunna iråka ett sådant lidande, Jag vill anföra ett exempel. En man dog för några år sedan och Jemnade uti sin bureau efter sig 3o,ooo r:dr uti nya bancosedlar, insätta i bans panm, men icke transporterade. Henna gången var det ett likt sterbhus; men var det väl rätt, att det förlorade sumliim). Hvarföre skall icke staten, såväl sorn den enskilde, Den ig November. Letäla sin skuld? Jag begär bifall till betänk, med den ändring, att förslaget om viss tid, efter hvilken riksg.sedlarna skulle anses hafva förlorat all rätt till inlösen, må utgå. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Den okände hade knappast uttalat denna förskräckliga varning, förrän han, svepande manteln omkring sig, lemnade de häpna qvinnorna, gick bort genom aulan och öfvergaf Krysanteus’ hus. I samma ögonblick, i hvilket han passerade ingången, som förenade aulan med fruntimmersgården, inträdde i den sednare tvenne i lysande drägter klädde män, som närmade sig gruppen vid springbrunnen, sällade sig till densamma och gåfvo det förstummade samtalet en ny riktning. Den ene af dessa besökande var Julias make, gardestribunen Ammianus Marcellinus, den andre prokonsuln öfver Akaja, Annæus Domitius. Vid skymningen hade den krets, som var samlad kring Hermione, upplöst sig och lemnat henne. Hermione var ensam i sitt lilla kabinett. Hon väntade på sin faders hemkomst. Emellertid förflöt timme efter timme. Himmelens stjernor blickade, medan de skredo förbi, mellan altandörrens gardiner in till den i vemodigt drömmande försjunkna flickan. Det finnes en känslostämning, som icke lemnar rum åt klara tankar, men i hvilken själen känner sig sjelf mer hel och hållen, emedan denna stämning är förorsakad af hennes samlade intryck. Hermione var länge försänkt i en sådan. Menniskosjälen är en aldrig hvilande konstnär: stunder som denna äro hennes musik; när hon alstrar klara bilder, för hon mejseln eller penseln. Ur dessa Hermiones obestämda drömmar uppsteg slutligen minnet af en händelse, som af allt hvad hon på sednare tiden erfarit hade qvarlemnat det djupaste intrycket: nämligen vistelsen i det delfiska templet under den stormiga natten. Den uppbrutna dörren till sanktuariet och de på golfvet spridda papperen hade vittnat, att de uppenbarelser hon haft under denna natt icke alla voro af profetisk natur eller foster af inbillningskraften. Hermione skådade upp till stjernorna och parade tanken på deras klarhet och oföränderlighet, på himmelens lugna majestät med tanken på det omvexlande, oroliga, gåtfulla skugglifvet i jordens dalar. Hon tänkte vidare på de skimrande, men hemlighetsfulla taflor, som extasen hade upprullat för hennes inre öga.
Då de fleste lärare tjenstgöra ett eller annat år såsom extra-ordinarier, torde väl i allmänhet 30 år få anses såsom den högsta tid någon lärare kan tjenstgöra. Ytterligare ett exempel må anföras: Om nemligen en Adjunkt efter 12 års tjenstgöring skulle befordras till Lektor och således såsom sådan kunna i 18 år tjenstgöra, blir förhållandet detta: Den till Lektor befordrade Adjunkten! uppbär: i 3 år 2,000 Summa R:dr R:mt 81,000: Adjunkten behåller sin lön: 2,000 R:dr i 3 år Den nye Lektorn: 2.000 R:dr i 5 år Summa R:dr R:mt 91,500: Statens vinst således i detta fall: 10,500 R:dr R:mt. Den invändning skulle härvid kunna göras, att genom antagandet af detta förslag pensionsväsendet för läroverken blifver i någon mån fördy rädt; men om man anser det vara af vigt att förekomma detta, kunde det stadgandet särskildt göras, att dessa Lektorer icke egde beräkna pensionsgrad annat än efter den lön, de skulle innehafva, om de från sin fullmagts datum räknat lönetur ifrån den lägsta lönegraden för Lektorer; så att Lektorn i ex. N:o 1, som efter 10 år afginge, erhöll endast 2,500 R:drs pension; Lektorn i ex N:o 2, 3,000 R:drs pension; och Lektorn i ex. N:o 3, 3,500 R:dr, hvilket de båda sistnämnda i alla läll enligt nuvarande stadganden erhålla.
29 §, angående lånet till Carlskrona stads pastorat, är lika lydande med 28 § af meranämnde reglemente. 30 §, angående det vid sistförlidna riksdag beviljade och kort derefter ut betalda lån till Stockholms Allmänna Barnhus, innefattar den för detta lån enligt samma reglementes 126 § då, stadgade betalniugs-skyldighet. 31, 32, 33, 34, 35 och 36 §§, angående byggnadslånen till städerna Norrköping, Borås, Öregrund, Wenersborg och Söderhamn, jemte det äldre byggnadslånet till staden Wexiö, ega samma lydelse, som 29 med 34 §§ i 1851 års reglemente. Stats-Utskottets Memorial, N:o 317. 5 37 §, angående staden Wexiös sednare byggnadslån, och 38 angående byggnadslånet till Åmål, innehålla betalningsvilkoren för dessa 2:ne lån samt motsvara nu gällande reglementes 35 och 36 §§. 39 §, angående uppbörden af årliga kapitaloch ränte-inbetalningarne å de åt enskilda tomtegare inom städerna Norrköping, Borås, Wenersborg, Wexiö och Åmål utdelade byggnadslån, är lika lydande med 37 § i samma reglemente. 40 §, angående staden Christianstads byggnadslån, motsvarar oftanämnda reglementes 38 § oell innefattar det deruti för detta lån stadgade återbetalningssätt. 41 §, angående de af Rikets sednast församlade Ständer fastställda vilkor för låneunderstöd till nedbrunna städers återuppbyggande, svarar emot och öfverensstämmer med 39 § af det då utfärdade reglemente. 42 §, angående det staden Christianstad vid sednaste riksdag beviljade tomtreglerings-lån, innehåller de, i 3:dje punkten af hittills gällande reglementes 120 §; för sistberörde lån stadgade betalningsvilkor.