Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den i Augustia 1823. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 16 sistledoe Julii un. der N:o 21 afgifne samt den 19 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, röjande sättet för kostnadernes bestridande tili Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och verkställde utländska resa, blef samma Memorial, i anledning af dervid gjorde anmärkningar s till Utskottet återremitterad*. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Banco-Utskottets den 23 och 24 sistledne Julii afgifne samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: N:o 37. Angående den för Bankens räk-* ning verkställde påbyggnad å dess så kallade Archivi-hus jemte bebyggandet i sammanhang dermed af den angränsande Kuselska tomten. Rörande décharge för Herrar BancoFullmägtige, i afseende på deras, efter sista Riksdag, öfver BsncoVerket forde styrelse. Ut supra. Den I Au§witii e. m 105 SD Föredrogs S nyo och bifölls StåtsUtskottets den 9 sistledne Julii under N.o 305 atgifne sami den 29 derpå följde eftermiddagen, på bordet lagde Berättelse och Utlåtande om RiksgäidsVerketa tillstånd och förvaltningUt supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Förstärkta Stats-Utskottets den 24 sistledne Julii aflåtne samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde s:ne Memorial: N:o 333. Angående grundeme för den blifvande Bevillningen.
Angående den \ anledning af den utaf Rikets Ständers Revisorer för granskning af i\föer WDis^wnL Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1851 gjorda Verket föreframställning om det förtydligande eller tillägg till Instruktionen för Re skrifna tystvisorerne öfver nämnde Verk, att föreskriften angående tysthetseds af hetsed. läggande endast må afse dem bland Revisorerne, hvilka icke tillförene nämnde eller ock den för Ledamöter af Banko-Utskott eller Revisioner öfver RankoVerket föreskrifna tysthetsed aflagt, — får Utskottet anmäla, att det framdeles skall taga samma framställning i behörigt öfvervägande. §. 6. (1853 års Rev.-Ber. §. 14.) Om ändring af Rikets Ständers bemälde Revisorer hafva likaledes, i afseende å den ^SAe^unkten ersaBn'ng’ sorn bör tillkomma den hos dem anställda Kanslioch Vaktaf Jnstruktiobetjening, ansett bestämdare föreskrifter, än som innefattas uti den för nen för BevisaRevisorerne nu gällande Instruktion, vara af behof påkallade. reme öfver Äfven denna framställning skall af Utskottet framdeles företagas till Banko-0 iskantbehandling. r of fiol» §• 7- (1853 års Rev.-Ber. §. 15. . I afseende på den af Revisorerne för granskning af Ranko-Diskont *rundernaSför Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1852, med föranledande deraf, utseende af Reatt den ene för Borgare-Ståndet till deltagande i Revisionen utsedde Levisorer öfver damot icke kunnat sig infinna, förr än två tredjedelar af den för reviBanko-Diskontsionsförrättningen bestämda tid gått till ända, gjorda framställning om förändring i grunderna för Revisorers utseende, får Utskottet åberopa det i ämnet afgifna Memorial N:o 5. 4 Banko-Utskottets Berättelse. §. 8. (1853 års Rev.-Ber. §. 16.)
Ad. förklarat öfverläggningen om artikeln socker vara fulländad, sann hemställde sedermera om R. o. Ad. bifölle att såsom Hr von Hartmansdorff yrkat tullvärdet å maskovad, eller brunt och gult, ordinärt terresoch tetessamt hvitt pudersocker utsattes till 8 sk. pr U, men härvid ropades starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad., ansåge ifrågavar:de tullvärde böra, på sätt Utsk. föreslagit, bestämmas till 7 sk. pr £?, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade att han funnit ja härvid hafva öfverröstat nej. Härefter hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. i fråga om de öfriga sockerslagens sammanförande under en rubrik, hvaremot anmärkn. icke blifvit gjord, behagade bifalla Utsk:s förslag. Ropades ja. Efter sedermera gjord framställning derom att, beträffande tullbestämmelsen för nu ifrågavar:de slag af socker, blifvit yrkadt, dels bifall lill Ulsk:s förslag, innehållande ett tullvärde af 11 sk. och en införseltull af 5 sk. pr U, dels ock att tullvärdet måtte utsättas till 12 sk. samt införseltullen lill 6 sk. pr S, hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. i denna del bifölle Utsk:s förslag. Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter Hr Landtm, hemställde ora R. o. Ad. ansåge ifrågavar:de slag af socker böra åsättas ett tullvärde af 12 och en införseltull af 6 sk. pr f?, samt dä härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna den sednast framställda propos:n besvarad med öfvervägande ja.
Ett Varuanskaffnings-bolag för Lagunda och Hagunda härader med hufvudstation vid Örsundsbro har blifvit försedt med nådigt reglemente den 20 April \ 21 1850, och då denna Inrättning torde vara den enda i sitt slag inom riket och äfven väckt någon uppmärksamhet, torde här vara stället att redogöra mera fullständigt för detta bolags ändamål och hitintills vidtagna åtgärder, ehuru dessa sträcka sig utöfver de tre år, som denna berättelse omfattar. Bolaget är stiftad t till lättnad och förmån för ortens jordbrukare, så alt dessa för möjligast lägsta priser må kunna bekomma, i goda och dugliga varor, vissa förnödenhetsartiklar, såsom strömming, sill, salt, torr fisk, kalk, tjära, rödfärg, bräder, jern och jerneffekter jemte jordbruksredskaper m. m., samt alt göra den af ålder fortfarande byteshandeln vid Örsunds bro af strömming mot spanrnål emellan skärgårdskarlar och ortens allmoge mindre betungande. Följden af bolagets verksamhet har redan visat sig vara högst välgörande derigenom, alt bytet och afhemtningen af varorna skett i orten, oeh sålunda de oftast skadliga och till fylleri ledande stadsfärderna och deraf orsakad tidsoch dragkrafts-förlust samt foderspill ning till en del minskats, äfvensom att den i städerna vanliga, oftast ruinerande, krediten i samma mån kunnat undvikas. Bolaget har likväl insett alt för allmogen, under våren och sommaren, då penningebristen är kännbarast, kredit på erhållna varor till hösten är oundviklig, men reqvirenterna erlägga hår endast 5 procent årlig ränta å varuvärdet för den tid krediten begagnas. Huru betungande uppköpen af strömming varit såsom de förut i orten bedrifvits, kan lätteligen inses ensamt af det förhållande, som inträffade år 1850. Skärgårdsboerne leinnade nemligen då en tunna strömming i utbyte mot 2| tunnor af årets goda och vigtiga råg, värd minst 13 R:dr, hvarigenom priset å-en tunna strömming uppdrefs till 32 R:dr 24 sk. eller till 11^ R:dr högre pris, än det, för hvilket bolagets direktion då anskaffade denna vara.
Om Återren.i-s af Kttänkandet vägar jag i öfngt anhålla, i anledning af ce Anmärkningar jag tagit mig friheten barneglia, och hvilka hufvudsakligasr innefattas deruti: att jag icke viii medgifv; prio ritet för någon slags Fordringsägare i Massorna; att jag anser hvarje at de banquerouiterade enskifta D;scontverken böta särskilt Utredas, för att, i mån af sina tillgångar, lenina sina Respective Fordringsägare den Liqvide hvarje Verks tillstånd medgifver; att jag anser Disconternes utredning af Riksens Ständérs RiksgäldsContoir böra öfvertagas; att jag anser den föreslagna Ränteafskrilningen såsom oförenlig med Lag och billighet; och att upplupna Räntor böra bland Skulderne beräknas lika med Capitaler; att jag tror Fordringsägare och allmänna Penningerörelsen Var9 bäst belåtne, om, å sätt jag föreslagit, alla Disconteines Skulder inlösas med RiksgäldsSedlar, under iakttagande af den Rabatt, som Massornas utredning visar för Fordringsägare komma att uppstå, då Disconternes säkra Fordringar endast beräknas såsom Tillgångar; att AfskrifhingsRäkningt ns belopp med Obligationer efter Utskottens tqreslagné method må liqvideras, likväl med iakttagande af samma Rabatt 184 Den ■ 17 Martti, e. lif. sora för andra Fordringsägare, dock med rättighet till Discomeringsrätt m d dessa Obligationer} att Fordringsägare, vid skeende utbyte äf sina i händer hafvande Skuldebevis, erhålla ett qvhto på sjelfva SkuldSummans belopp, för att efter 5 år, eller efter fullän* dad utredning , kunna erhålla den ytterligare utdelning, hvartill ett lyckligare
R:dr| sk. r:st R:drj sk. r:st ai tullvardet* 6 6 32 Gorder oi j och Casimir Shawlar, Shawl etter och andra Dukar af Ull och 1 ». i tf. 1 24 40 “■ Att skilja Casimir af olika färg fran hvarandra, anses obehölligt. (yffåull tillsammans ^ 36 Linne och Hamp: Blaggarn , Bolstervar ¥ Bulldan . , , . 1 ». 1 JSf. 1 U. 9 1 16 28 — _ 16 7 u - r — Bil. till Bevillnings-Utskottets Utlåtande j N:o 3o. 21 Af Herr Contracts-Prosten Nordhammar: '■'Uti Prosten Nibelii reservation, i afssende på tullen å caffe, instämmer jagså mycket mer, som jag varit i tillfälle att, på nära håll, se de förderfliga följderna deraf, att denna dryck af arbetsfolk begagnassåsom ersättning för föda. Barnet, som på delta sätt näres, blifver utmärgladt och svagt. Då den ringa kraft, som förefinnes, en gång behöfves, måste den äggas med starkare retelsemedel. Härtill erbjuder sig bränvinet. Förhållandet blifver således: icke caffe i stället för, utan caffe med bränvin, och dessa båda tillsammans i stället för föda. Ännu begagna tilläfventyrs två tredjedelar af nationen föga eller intet caffe. Jag kan ej deltaga uti någon åtgärd, ledande derhän, att denna nationens majoritet skall betungas med ett förut okändt behof, och ett sådant, som undergräfver dess physiska kraft, undergräfver dess ekonomiska bestånd och följaktligen undergräfver äfven dess moralitet. Vidare reserverar jag mig emot Utskottets beslut att tillstyrka ti .-', låtelse till införsel af alla hittills förbudna väfnader till alla stapelstäder, i huru små fartyg som helst, och så snart som 1843.
Af de, år 1841. för Exercis med Flottans bemanning utgifna 41,858 R:dr 26 sk. 7 rst. aro tillgodokomna: Carlskrona Station i5,o58: Stockholms Dito 20,271:46. 9. Götheborgs Sistnämnde belopp är användt i och för samma år anställd exercis med Kanon-jollar, men de för Stockholms Station uförda medel hafva deremot, med undantag af 5,5oo R:dr till godtgörande af kostnaden för årets expedition med Sjö-Beväringen, utgått till betäckande af utgifterna för följande expeditioner under år 1840, nemligen: a) enligt Kongl. Brefvet den i3 April i84o, med Briggen Vänta litet, till öfning af Sjökadetter 6,256: 2. 6. b') enligt Kongl. Brefvet den 1 i:te Maj 1840, för öf nings-expedition med Sjö-Beväringen 4*782:11. g c) enligt Kongl. Brefvet den 2 Juni 1840, för expedition med Ångfartyget Gylfe 3,41 o: 41 • 2. dy för Stockholms Läns Beväringsmanskaps march till och ifrån öfningsmötet till sjös 322: 39. — Slutligen anmärkes, att bland behållningarne för ifrågavarande 2:ne år äro, såsom balanserade förskotter till Carlskrona Station, sedan år j836 upptagna, dels 20,000 R:dr, kostnader i och för nådigst anbefallda rustningar, samt åtskilliga försvars-anstalters iståndsättande sistnämnde år, till hvilka stats-anslag saknats, dels 3i6 R:dr 12 sk. 8 rst., ersättning åt Majoren Palander för hans, vid tillträde af 9:de Kompa - — 232 — niet sid Sj ö-Arti Ilen-Regementet, hafda kostnader för komplettering af Kompaniets beklädnad, sorn varit bristfällig, mea till hvilken ersättning förre Kompani-Chefens konkursmassa ej lemnat tillgång.
För det första skall jag icke bli ond derför, och för det andra skall du aldrig kunna säga mig hårdare saker, än hvad jag en eller annan gång sagt mig sjelf. Jag håller ärligheten mycket, mycket kärare, än du tror. Kunde din död inte vålla mig mer sorg, än att mina bref skulle komma till synandes, så vore det måttligt, och inte tror du, jag skulle tycka det vara något så farligt, om du visade dem för någon, som fullt förstod oss båda, dig och mig, och som – teg. Det är endast slarf som i sådant fall kunde göra mig förtret. Att slita spö för hvad man ej gifvit ut som trosartiklar, har väl ingen menniska smak för. Det oaktadt skall det komma en tid då det kunde göra mig en särskild glädje att få stå för hvartenda ord i dessa bref, derför att jag vet mig ha skrifvit dem så sant, och derför, att det icke fins en tanke i dem, som jag skulle blygas öfver. Men den tiden är icke kommen ännu. Å andra sidan har jag alldeles ingen lust att sätta in dina bref som »annons i Snällposten», äfven med förf:s samtycke, ty – ser du – jag är en liten, liten smula afundsjuk om dem, – just så mycket, att jag sjelf skrattar deråt, just så mycket att det gläder mig att de äro skrifna till mig sjelf, just så mycket, att jag finner ett nöje i att ej behöfva visa dem, om jag inte har lust. När jag skref »inskränkning af prostitutionen» uttryckte jag mig illa, ty jag sigtade ej åt den lagligen erkända, och det borde jag ha sagt. Jag vet mycket väl, att allt det smygande ofoget är det värsta, derför att okunnighet och liknöjdhet der gör sjukdomen ännu farligare, samt derför, att en sträng sundhetskontroll endast är möjlig der lagen gifvit sin sanktion; också vet jag, att det vore godt om denna kontroll ytterligare skärptes. Hvad jag menade var egentligen, att pojkar borde öppet och allvarligt ombedjas att styra sig tillsvidare, om möjligt, just derför, att de löpa risken af denna olycksaliga sjukdom. Om man vänjt sig vid att tala om den som menniskor, skulle dess härjningar troligtvis aldrig ha fått den utsträckning, de nu ha.
För sådant ändamål höllos mänga och långa rådplägningar med Stockholms presterskap och prestsällskap, och efter en längre tids förlopp framställdes det förslag i hufvudsaken, Utsk. nu afgifvit. Jag vågar tro, alt resultatet af alla dessa forskningar äro fullt ut lika goda, som den upmärksamhet en del talare lemnat detta ämne. Denna min tro styrkes än mera deraf, alt den ene talaren finnér förslaget för mycket detaljerad!, andra åter, att dessa detaljer äro för litet utvecklade, och ännu andra, att Utsk. alldeles icke bort ingå i några detaljer, utan endast föreslå en skrifvelse sådan Utsk. tillstyrkt i första mom. Alla dessa talare besvarar jag dermed, alt orsaken hvarföre Utsk. föreslagit: ”att R. St. måtte ingå till K. M. med underd. anhållan, alt K. M. täcktes anbefalla undersökningar och åtgärder, som för en förbättrad själavård i hufvudstaden kunde finnas erforderliga, samt alt K. M. dervid täcktes taga i nådigt öfvervägande, om icke för detta ändamål företrädesvis bör afses” etc. har varit, att hvad i de upräknade punklerne blifvit yttrat redan finnes i Lag stadgadt men i en lag, som icke efterlefves. Detta har varit Utsk:s mening och är äfven min enskildta öfvertygelse. På grund af min kännedom om delta ämne vågar jag försäkra, alt alla de af Utsk. föreslagne åtgärder varit obehöflige, och att tillståndet inom hufvudstaden varit hell annorlunda, om de gällande föreskrifterne blifvit iaktlagne, och på underlåtenheten härutinnan har Utsk. velat fästa upmärksamheten. Ibland andra förebråelser Utsk. fått emottaga, är äfven, att det förbigått frågan om sabalhens hållande i helgd. Jag tror likväl, att med afseende på den religiösa ståndpunkt, hufvudstaden kan anses hafva intagit, klokast är, att icke göra sig allt för 310
Men för att likväl icke tilltaga dem för högt har Utsk. ändock afräknat på bruttoinkomsten med afs:de på de ofördelaktiga conjunkturer man för ett par år har att vänta. Jag tror att Utsk. aktgifvit på det skäl hvarföre Hr Stjernsvärd ansett att från den beräknade summan några mill. borde afdragas, och torde således Utsk:s förslag bifallas. Hr Stjernsvärd: Med anledn. af den siste talarens anförande, får jag nämna, att jag för min del tror, att den allt för stora import, som föranledt den katastrof, hvilken inträffat, icke bör påskrifvas året 1857, utan ganska val går tillbaka till Aren 1856 och 1855. Yi veta hvilka förhållanden, som då föranledde en bestämdt halsbrytande spekulation. Vi skola påminna oss, att spekulatörernas antal blifvit minskadt genom katastrofen, och jag tror äfven, att statsbristen icke blifvit lockande, utan tvertom har den blifvit motsatsen, och då tror jag, att man för blifvande statsreglering måste antaga vida mindre import än den Utsk. beräknat, synnerligen då man ganska väl vet hvilka massor af varor, som f. n. finnas, och som först måste konsumeras. Uppå härefter framställd propos. blef förev:de punkt af E. o. Ad. bifallen. 2:dra punkten, ang:de salu-accisen af slädcrna. Denna punkt lades till handlingarna. 3:dje punkten, ang:de poslmcdlen; och 4:de punkten, ang:de lear la-sigillala-afgiflen. Dessa punkter biföllos. 5:te punkten, angede bränvinsbrånnings-medlen. Gr. Sparre, Erik: Jemte det jag ber att få instämma uti hvad Hr Stjernsvärd rörande tullbevillningeu yttrat, vill jag, efter ingen annan talare synes ämna yttra sig om denna punkt, tillkännagifva, att, efter min öfvertygelse, jemväl denna beräkning är allt för hög.
Inom det sammansatta Utsk. var min mening icke öfverensstämmande med majoritetens men då min mening icke kunde göra sig gällande, lemnade jag mitt begifvande till det slut, kvartill Utsk. kommit; ty jag fann det likväl vara bättre än sakens nuvarande skick. Det är obestridligt att de ifrågavarande medlen såsom de nu användas ej utgöra annat än ett bidrag till den allmänna fattigvården, och såsom grundsats synes det mig ganska vigtigt att Staten icke lemnar några medel till den allmänna fattigvården; ty om man öfverskrider denna grundsats, så finnes ingen gräns för Statens åtgörande i detta afseende. Deremot finns det andra speciella förhållanden, som påkalla Statens medverkan och behjertande, och sådana äro onekligen de, hvilka Utsk. här påpekat. Till den egentliga fattigvården kan man icke räkna den sorgfälligare upfostran, som fattiga, faderoch moderlösa barn kunna genom Statens medverkan erhålla. Tvänne föregående talare hafva anmärkt att man genom det förslag, sorn innefattas i Utsk:s Betänk., skulle blifva nödsakad fråntaga en mängd fattiga det understöd, som de en gång blifvit tillförsäkrade. Detta är visserligen en sanning, men jag kan icke tillstyrka att slita tvisten på sätt den förste talaren föreslagit; ty derigenom skulle dessa medel äfven för framtiden komma att användas för fattiga barn i allmänhet, och samma origtiga grundsats komma att tillämpas. Vill man undvika den ofvannämnda olägenheten, så behöfver man endast efter ordet »underhåll» tillägga: »i den mån som efter förutvarande innehafvares afgång tillgång dertill vunnes.» Erih. Cederström, Budolf: Förevarande fråga är icke ny, utan har redan vid föregående Biksdagar varit bringad å bane, och ehuru den icke ledt till något resultat, så har man likväl icke kunnat neka att den hade mycket skäl för sig. Hvad angår Utsk:s Betänk, och dess sätt'att behandla motionen, så ogillar jag deruti egentligen ingenting annat än den ordningsföljd, i hvilken kategorierna influtit; ty det förefaller störande för känslan, att se huruledes understöd skulle meddelas i första rummet åt »vanartiga barn», och i andra rummet åt »fattiga faderoch moderlösa barn.» Gr.
Vi rekommendera p&amp; det varmaste det lilla föi-triiffliga arbetet åt de föräldrar, hvilka vilja skaffa sinn barn en god och viirdefull bok. Det är egentligen afsedt för barn inellan 10-14 år, men sagorna äro så viil berättade, att de med nöje kunna lilsas af både ung och gaiiimal, så mycket mer som de tillhöra en litteratur, som bör vara kär för hvarje nordbo. Valda berattelser ur tidskriften Tal1trasten. Utgifven för barn och ungd01n &amp; r 1866. Af Emily Nonnen. Bland dem af v k t lands bildade kvinnor, som vor0 barn eller unga flickor under 1850-, 60- eller ' ro-talet, iefver helt visst det aktade författarinnenauinet Emily Konnen i friskt minne. De komma ihog den gliidje, med hvilken de och deras jämnåriga på den tiden läste hennes skrifter. Ja, de kunna kanske än i dag påminna sig både » Rubinringen B, » Gsmatkorset » osh flera andra af de goda berättelserna a£ Emily Konnen. Flitigt använde också den vaderade författarinnan sin fina penna i barnens och ungdomens tjänst. T7i tro oss ej öfverdrifva, då vi p&amp;stå, att hon riktat vår barnoch ungdoirislitteratur med minst ett tjugutal små goda böcker. De berättelser af henne, som vi hiir h a h a att anmala, äro, som vi se, hemtade ur tidskriften » TaZZtrnsten », som för 30 h sedan trycktes. Men detta oaktadt kunna vi ej finna dem i minsta m6.n föraldrade. En lika frisk som varmt religiös anda genorng&amp; dem alla, hvarför vi med trygghet kunna rekommendera dem siisom en både rolig och nyttig kisning för 10-12-åriga barn. Vi vilja siirskildt fasta uppmärksamheten vid de bada utmiirkt val tecknade biografiska. skisserna: # Målaren och mulattenv samt » Den svenske blomsterfursten ». Det är i sanning med ett visst vemod vi läsa Talltrastens rörande afskedshälsning till Sveriges barn.
Resolutioner, hvarigenom deras rätt till klockare-helgonskylden tryggats, gjordes år 1798 någon inskränkning i skolornas fria dispositionsrätt öfver de förra, i det nemligen genom nådiga Brefvet till Kammar-kollegium den 9 Januari nämnde år förordnades, att vid inträffande klockareledighet — rättare substitutledighel — i de församlingar, der skolebetjeningen funnes ega städsmålsrätt till klockarebolet, den som till klockare antoges, skulle vara berättigad att klockarebolet nyttja och bruka mot årlig ränta, hvarom i händelse densamma ej redan till något visst belopp af ålder varit stadgad, klockaren hade att för sin tjenstetid med vederbörande skolebeljente ingå öfverenskommelse, hvilken Landshöfdingen med Biskopen egde pröfva och gilla; samt, att, när vederbörande ej kunde förenas om vilkoren, desamma af Landshöfdingen och Biskopen dem borde föreläggas; och skulle ett sådant slutet kontrakt endast gälla för den klockares tjenstetid, som deruti ingått, och således den vid hvarje klockareledighet träffade öfverenskommelse af Landshöfdingen och Biskopen ånyo pröfvas. Hvad särskildt vidkommer de så kallade klockarepensionerna, så måste benämningen »pension» här tagas i samma betydelse, hvaruti den i äldre handlingar all - 30 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 80. manneligen förekommer, nemligen i den af afgift, vare sig i penningar eller annat; och med klockarepension (Degnepension) förstod man en afgift, som klockare till någon lärdomsskola erlade. Otvifvelaktigt är, att det var de s. k. »bosiddende» eller »saededegnene» och icke substituterne, som mäste vidkännas utgörandet af dylika pensioner.
Bor gare-Stånden afgifna yttranden icke innefatta andra skäl, än sådana, hvilka redan vid ärendets första handläggning hos Utskottet kommit i öfvervägande, har Utskottet funnit sig böra, med vidblifvande af sin förut tillkännagifna åsigt, ånyo hemställa, att den väckta motionen icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 6 Oktober 1854. Stats-Utskottets Memorial, N:o 3 i i. *Y:o 314. Ant. till Exp.-Utsk. d. 7 Okt. 1854, kl. 12 m. Memorial, i anledning af erhållen åtcrremiss å Utlåtandet N:o 287. (U. A.) Preste-Ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat 2:dra punkten mom. Litt. a), samt 3:dje punkten af Utskottets utlåtande N:o 287, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, äfvensom väckt motion, i fråga om ersättning till Bergsfogdarne för förlorade löne-inkomster; men som samma utlåtande blifvit i sin helhet bifallet af de 3:ne öfriga Riks-Stånden, och ärendet, till följd deraf, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjordt, kan Utskottet med detsamma icke taga vidare befattning. Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Okt. 1854, kl. 12 m. Memorial, i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet N:o 207. • (U/A.)