Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid har, så vidt anmäldt blifvit, inom den af Rikets Ständer utsatta tid, den 1 Oktober 1858, något bolag för arbetets utförande icke blifvit bildadt, i följd hvaraf Kongl. Majit ej heller kunnat meddela föreskrift om medlens utbetalning. 151:o af den 16 Januari 1858, andående ytterligare lån för pågående jernvägsanläggning mellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län (181). 1858 den .22 Januari i underdånighet anmäld och Rikets Ständers beslut Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader meddeladt, för vidtagende af de åtgärder, hvartill beslutet kunde föranleda. — 27 — 152:o af den 16 Januari 1858, angående sättet och ordningen för utbetalningen och förvaltningen af de till Statens jernvägsbyggnader anslagna medel (187). 1858 den 22 Januari och den 5 Februari i underdånighet anmäld, samt i nåder meddelad Chefen för Statens jernvägsbyggnader till kännedom och efterrättelse, äfvensom erforderliga föreskrifter lemnade åt vederbörande i afseende å dispositionen af de till fortsättning af arbetena å Statens jernvägsbyggnader beviljade medel. 153:o af den 6 Februari 1858, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjette hufvudtitel (196). 1858 den 23 Februari i underdånighet föredragen, då Kongl. Maj:t, jemte gillande af de beslut, hvilka Rikets Ständer i afseende på Sjette hufvudtitelns reglering vidtagit utöfver hvad af Kongl. Majit blifvit föreslaget, befallde att vederbörande embetsmyndigheter om innehållet af Rikets Ständers skrifvelse skulle förständigas till efterrättelse i hvad på dem ankom, hvarjemte staterne för åtskilliga embetsverk, med rättelse efter de beviljade anslagen, reglerades. Dessutom har, beträffande vissa punkter af Rikets Ständers ifrågavarande skrifvelse, Kongl.
Göres mot påförd utskyldspost ej anmärkning, då anses debiteringen i den delen godkänd; göres åter anmärkning, har jag ansett det tillkomma nämnden att pröfva densamma och, om anmärkningen befinnes grundad, göra den rättelse i debiteringen, som deraf påkallas. Pröfvas åter anmärkningen sakna skäl, då må nämnden derom gifva besked, hvilket anmärkaren, om han det gitter, får öfverklaga. Jag betraktar stämman såsom kommunens lagstiftande församling, hvilken det tillkommer att förbinda kommunen genom sina beslut, nämnden såsom en myndighet, hvilken det tillhör att utföra dessa beslut i enlighet med de reglor, som äro af stämman föresätta eller i lag och författningar gifna. Och debiteringen är icke annat än en ren verkställighetsåtgärd, en tillämpning af gifna reglor. När offenlliga handlingar visa huru stor andel af ett mantal ett hemman innehåller och huru mycket den eller den personen betalar för näring eller lön, så är bestämmandet af hvarderas skatteöretal (om man följer den methoden) en arithmetisk operation, som icke kan utfalla på mer än ett sätt, om den göres rätt; och då stämmans beslut i anledning af budgeten säger, huru många riksdaler eller öre riksmynt skola läggas på hvart .katteöre, så är också skattens påföring i förhållande till hvarje skattskyldigs skattöretal en sifferuträkning, på hvars resultat kommunalviljan icke kari utöfva det minsta inflytande. Stämman kan endast säga, att nämndens uträkning är riktig eller oriktig. Men ett sådant svar har jag ansett böra lemnäs af den myndighet, som eger att pröfva beslut i sådana ämnen, nemligen Konungens Befallningshafvande. Också har, uti förslaget till författning om kommunalstyrelse i stad, Komitén icke öfverlåtit förenämnde pröfning till allmänna Rådstugan eller fullmäktige, utan till Magistraten. 66 §. Jag har ej för min del funnit skäl, ålägga sockennämnden att tillställa de skattskyldige debetsedlar, utan tror det vara nog, att de, efter derom utfärdad kungörelse, hållas de skattskyldige tillhanda, på samma sätt som nu tillgår med krono-och stadsdebetsedlar. 67 och 68 §§,.
Herr 6 est e r s t e st t, ^on, utlät sig v-d detta kilfällc, att wid den as Tredje ClahcnS Electorcc förra gängen inlemnade WaltLista den anmärkning gjorts, att cj mer än fyra Elektorer af elfwa warit wid walet närwarande, han singe den äran nämna att i dag han sjelf inkcräknad, ej flere än fem warit til» städrs, ehuru mänga worc 4 Staden, och anslag warit gjort 24 timmar före sammanträdet, han wille hofwa betta i Protokollet antecknadt till de närvarandes ursäkt, och doppades akt N-ddcrskapet och Adeln funné det dr öfrigcs försummelse blefwe för deras egen räkning. > ^ Riddcrskapek och Adeln hördes gilla Herr Ls stsrstestts hemställan. Justerades följande: Utdrag af Protokollet, hältet k Högloft» Ridderstapeks och AdetnS klenum d. Zo Sept. IZoy. S. D. Föredrogs ä nho Allmänna Bcswärsvch Ec0nomie?Utsk0ktets, den 27 dennes pä bordet laggTredje Band. N:o 14Z, 144» da 1122 Ten 2 October. da Dränkande af'dm g nästförutgZende rörande UppbördS-Werkets förbättrande, hwilkct Betänkande Högloft. Riddcrstapet och Adeln till alla delar biföll: Och skulle dc öfrige Rcspectivc Ständcn derom, genom ProtocolltzUtdrag Vänligen underrättas. Or tuxra. S. D.E Upplästes och bifölls Lag-Utskottets Betänkande af den 15 dennes, angäcndc wärdering och offcntcligt utrop ä fast egendom pä Landet, som för gäld utmätts, hwarom de öfrige respectivc Ständen ffulle genom Protvcolls - Utdrag wänligm underrättas. Ot Iflpra. S. D. Beflöt Högloft.
Inom ett tiotal af år, kanske ock förr, är att befara att Institutet, beröfvadt det nödvändiga stöd, som de theoretiska studierna gifvit åt de praktiska, kan nedsjunka till en ensidig tillämpningsskoia, der endast routin läres eller handtverksmässiga routinierer bildas. Sådant kan ej vara förenligt med medicinska undervisningens fördelVäl kan man säga, att jag nu sjelf frammanar ett fantom, såsom jag nyss tillvitat Institutets motståndare hafva gjort, men min öfvertygelse är att detta fantom snart nog skulle upphöra att vara ett sådant, utan fast mera inom kort framträda i sin fula verklighet. Gr. Hamilton har under f. m:s diskussion anfört, att jag, vid remissen af Hr Cederschjölds motion, yttrat, det jagansåge det fördelagtigast för medicinska undervisningen, om alla tre nuv:de medicinska undervisnings-verken fullt utrustades oell tilldelades enahanda undervisnings-skyldigheter, enahanda examensrättigheter, med enahanda rättigheter för från dem utexaminerade elever. Sådan är ock min åsigt. Gr. H. sade sig hysa farhåga att 11. St:r, som under sednare riksdagar visat sig så njugga uti anslag mot universiteterna, men frikostiga mot Carolinska Institutet, äfven för framtiden skulle förfara på samma sätt och medicinska fakulteterna sålunda komma att sakna lärarekrafter, hvilka nödvändigt behöfdes, om de uti täflan skulle kunna bestå vid sidan af Carolinska Institutet. Jag sätter deremot fullt tillit till R. Sl:rs upplysta omdöme, och tror, att om K. M. med fullgiltiga motiver äskar behöfliga anslag till medicinska undervisningens tidsenliga ordnande vid fakulteterna, dessa anslag då ingalunda komma att afslås. Härvid bör likvisst ej förbises, att, huru vigtigt för ett praktiskt läroverk det än är, att antalet lärare är tillräckligt och undervisningsmaterielen fullständig, är det ännu vigtigare på hvad sätt lärarnes verksamhet är ordnad och materielen blir begagnad. Det är ej omöjligt alt ett rikt utrustadt läroverk kan i verksamhet och förmåga stå elter ett torftigt utrustadt, och det torltigt utrustade med sin torftighet göra lika mycket gagn, som det rikt utrustade.
Landsflykt såsom påföljd af brott, om upphörande af. VI. 370. Landshöldingarnes rätt att vid ltiks-Ståndens Deputerades sammanträden för markegångs-prisets bestämmande föra ordet, om ändring i stadgandet om. VII. B. 520. A. 536- Landshöfdingarne Friherre R. F. von Kraemer, Grefve G. E. Frölich och Grefve P. A. Lewenhaupt, om bibehållande vid deras rätt till framtida pension från Arméens pensionskassa. VII. 221. R. 224. IX. B. 67. A. ICO. E. 250. A. Ip3, 164, 166, 168. U. 373, 417 Landshöfdinge-instruktionen d. 10 Nov. 1855, att Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet inåtte anmodas yttra sig om upphäfvandet af eller nödig förklaring öfver densamma, såsom Justitie ombudsmannen till Rikets Ständer hemställt. II. 699, 704, 712- Landshöfdinge-residenshuset i Hernösand om inlösen till Kronan af. V. 281. R332- Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 136 (15:o, g.). La ndshöfdiuge-residen 8-tomterna, fordna i staden Piteå med å dem befintliga byggnader, angående försäljning at. I. 71. R. 87. II. B. 744.' III. A. 4. E. 39. Landskrona och Helsingborg, angående statsbidrag till jernväg mellan. Se Stats-Utskottets Memorial N:o 235. Landskrona gamla stad, angående försäljning af derstädes befintliga kronan tillhöriga byggnadstomter. VIII. B. 175. A. 194. E. 280.
Den, sorn eger Förteckningen å Förordingarne, bör och kan sjelf förskaffa sig deni, hvilket allraminst lärer medföra svårighet för Domare och Presterskapet, som i och för deras embeten få utkommande Författningar sig tillställde. Endast ovissheten om hvilka stadganden, som böra eller icke böra årligen kungöras, anser Utskottet behöfva undanröjas} men någon lättnad för den enskilda beqvämligheten har Utskottet ej haft till ögon. marke. — Huru en anhållan om utgifvande af «n förteckning å de Lagstadganden , ion» 4 o ZagUtsioitets Utlåtande Nio 153. årligen skola i Kyrkorna och å Härads-Ti rigon uppläsas , tnöjligen skulle kunna tydas derhän , att Lagarnes kungörande handlöst lemnäs ät Styrelsens godtfinnande, förmår Utskottet icke inse. Denna anhållan mätte -vara något helt annat , än ett öfverlåtanda af rättighet , att från kungörandet utesluta någon af de Författningar , hvilkas årliga uppläsande är föreskrifvet.
Om det ej sker med omsorg, torde lurendrägare!! äfven komma alt passera för resande, och införa så mycket han behagar. Detta är den enda anmärkning jag har att göra. Herr Munck af RosenschöldEherhard: Jag hade trott, att först borde bestämmas, huru Utlåtandet skall föredragas till afgörande. När proposition gjordes på dess afgörande punktvis, hörde jag nästan intet annat än ja till svar deruppå. Då Friherre Åkerhjelm nu likväl genomgått Utlåtandet i sin helhet, får jag, som ej kunnat höra en stor del af dess yttrande, blott erinra, att man icke kan behandla saken helt och hållit såsom önskuingsmål. Härtill hemtar jag redan anledning deraf, att ej blott Ekonomiutskottet, utan äfven Bevillningsoch LagUtskotten handlagt frågan. Om det blott vore ett önskuingsmål, skulle jag ej anse mig böra nu upptaga Rid - 102 Den 22 Januarii f. m. derskapets och Adelns tid. Men jag ber, alt få fasta uppmärksamheten på den vigtiga omständighet, att Utskotten föreslagit, det hvar och en, som anses behörig att anställa visitation efter lurendrejadt och tullförsnilladt gods, må lemnäs utan ansvar, i händelse han icke träffar något. Således kan en sådan, om han behagar, antasta hvem han vill, och störa husfreden på ett sätt, som vore icke blott oroande, utan äfven chikanöst. Detta visar, att saken icke är blott ett önskningsmål, utan äfven ingriper i den personliga säkerheten; hvarföre jag anhåller, att Utlåtandet måtte blifva punktvis föredragit, såsom Ståndet redan beslutat. Grefve von Fersen: Erkännande rigtigheten af de moliver Friherre Åkerhjelm nyss anfört, instämmer jag deruti, att de af honom projecterade grunder må vid den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t bifogas. Derigenom tror jag äfven Herr Munck af Rosenschölds farhåga vara förebygd, då desse grunder innefatta Ridderskapets och Adelns tankar i detta ämne.
Detta är ett misstag; persedeln stiger endast i förhållande till penningen, d. v. s. att varan synes stiga derföre att penningen faller. Men jemför man vara med vara, i synnerhet sådana, som höra till lifvets oumbärliga behof: så finner man, att de, under den ena tiderymden bibehålla sitt värde ungefär i samma förhållande, som under den andra. I alla fall är skatten ursprungligen åsatt i persedlar, hvarföre ingen skattskyldig kan klaga, om de qvarstå såsom grund för utskyldsberäkningen. Faller penningen, så förlorar Kronan i sina inkomster, icke blott, såsom jag nyss sade, derföre att de ädla metallernas värde förringas, utan äfven derföre att vi här hafva sedelmynt, hvilket är underkastadt ännu större förringelse, såsom vi, tyvärr, hafva sett vid våra Statsbankrulter, då Banken varit oförmögen att sina sedlar med klingande mynt inlösa. Om sådan händelse åter inträffar, och en upmuntran till hennes föranledande ligger just i grundräntans förvandling till penningar: så följer naturligtvis dermed en omhvälfning äfvén af andra förhållanden. T. o. m. en statshvälfning kan förvållas, ty ännu har man icke sett en statsbankrutt i Sverige, utan att den åtföljts af en statshvälfning. Om grundräntan nedsättes till en obetydlighet mot hvad hon förut varit, så är det naturligt, att Staten, som icke kan umbära inkomster, måste pålägga andra skatter. Hvari skulle de bestå? ulan tvifvel i bevillning. Men en dylik beskattning, lagd på andra personer, än jordegare, vore en oförtjent lättnad för dessa, och en oförskyld tunga för andra. Han komme dessutom i vårt land, der förmögenheten egentligen består i fast egendom, att föga förslå. Denna bevilln. skulle således icke blifva något an.nat, än en inkomstskatt och följaktligen godtycklig. I st. f. den orubbliga grundränta, som nu af jorden utgöres, skulle egaren blifva underkastad en bevilln., som på taxeringsmäns godtfinnande berodde.
Det var tungt för henne, men det var nog bäst, att hon reste, då alla tyckte det. Det kan nog hända, att hon velat, att de skulle bedt henne stanna. Hon satte sig i släden med den känslan, att bergsrådinnan eller jungfru Stafva skulle komma och lyfta henne ur den och bära henne in igen. Det var rent omöjligt att fatta, att hon åkte nedåt allén, att hon for in i skogen, och att Munkhyttan försvann bakom henne. Men om det nu var så, att de ej velat hålla henne kvar rent af godhet. De kunde törhända tro, att ungdom och lifslust ville bort från ensamheten på Munkhyttan. De kunde tro, att hon tröttnat vid att vara dårvakterska. Hon lyfte handen och ville fatta i tömmen för att vända hästen. Det föll henne in nu, då hon var en mil från gården, att det var för den skull de låtit henne fara. Hon skulle hafva velat vända om och fråga dem. Det var som att gå och leta sig fram i villande skog att gå mellan all denna stora stumheten, som omgaf henne. Inte gaf någon människa henne svar eller råd. Ja lika mycket svar fick hon af tall och gran och ekorre och berguf som af människor. Det kunde just vara detsamma, hur hon hade det hemma i prästgården. Hon hade det mycket bra, trodde hon, men det gjorde som sagdt detsamma. Hade hon fått vara i slott och förtrollande lustgård, hade det ock varit ett. Det finns ingen bädd så mjuk, att den ger hugnad åt den, som längtar. I början bad hon hvarje dag så ödmjukt hon förmådde, att de skulle låta henne resa tillbaka, sedan hon haft denna stora glädjen att än en gång få se mor och syskonen. Men då var det rent ohjälpligt med väglaget. Hon fick ge sig till tåls, tills kälen gått ur jorden. Det stod väl ej för lifvet, att hon kom tillbaka till det där stället. Det var svårt för Ingrid att förstå, hvarför det retade folk, då hon sade, att hon ville fara tillbaka dit bort till Hedes. Det var så med far och mor och med alla andra i socknen också. Man fick nog ej längta till något ställe i världen, då man var i Råglanda. Hon fann snart, att det var bäst, att hon alls ej talade om sin resa.
I afseende på denna artikel yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels nedsättning af införsels-tullen till 5 sk. pr It, och uppå derefter framställd propos. blef Ulsk:s förslag af R. o. Ad. bifallet. Ben, elfen En talare ansåg att under rubriken arbetadt Elfenben borde uptagas en serskild afdelning för ”Kammar’1 med tull af 24 sk. pr men R. o. Ad. biföll Utsk:s förslag: Bildhuggeri-ar beten. - -x Utsk:s förslag bifölls. Bleckslagar e-arbeten. I fråga om denna artikel yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels bibehållande af nuvar:de tull-afgifler, och efter det propos. till bifall å Ulsk:s förslag blifvit framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han funnit Ja öfvervägande. Härvid begärdes votering, hvarefter följ:de voter:s-propos. blef upläst till justering och godkänd. Den 3 Maj e. m. 53 Den, som bifaller Bevilln:s-Utsk:s tillstyrkande i fråga om införsels-afgifterne för Bleckslagare-arbeten, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. nuvar:de tull-afgifter för nämnde artikel böra bibehållas. Vid voteringens sint, befunnos rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 68. Nej — 19. Blommor, delar af artificiella blommor. Utsk:s förslag bifölls. Bly. I fråga om denna artikel, yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels att rubriken oarbetadt Bly måtte delas i 2:ne nemi. ”Bly i tackor” med 1 R:dr 6 sk. och ”Bly i rullar” med 24 sk. införsels-tull pr Skit, och uppå sedermera framställd propos. blef Utsk:s förslag af R. o. Ad. bifallet. Blyerts, Blyertspennor och Blysocker.
Men då, på nämnde tid, användandet af jernvägs-anläggningar, ännu icke var allmännare infördt, afsåg man, vid tanken på en sammanbindning af förenämnde sjödalar, en kanalbyggnad, såsom sättet för målets ernående. Men då svårigheter härvid yppade sig, så lemnade Gr. von Platen denna idée; i det han egnade hela sin verksamma lefnad ät fullbordandet af Götha kanal. Då det nu af Hr von Hartmansdorff blifvit nämndt det en framtida anläggning af den s. k. Svea kanal, skulle för den inrikes rörelsen troligtvis medföra större fördelar, än hvad af en jernväg kunde förväntas, och den värde ledamoten antagit kostnaden för densamma till ungefär motsvarande hvad lill den föreslagne jernvägen är beräknad att åtgå, så torde det tillåtas mig att, i anledn. deraf inför R. o. Ad. meddela några pä authentika handlingar grundade uppgifter i ämnet. Svea kanal är, enligt kostnadsförslag af Hr öfverste-löjtnant Edström af d. 22 Juni 1840, lång öfver land — 4 mil och 13,200 alnar, och genom sjöar — 6 mil och 15,780 alnar, eller tillsammans 11 mil och 10,980 alnar, och inalles 55 slussar. Dess kostnad är i nyssnämnde förslag upptagen till öfver 4 och en half millioner r:dr b:ko. Men dervid bör anmärkas alt uti denna summa icke ingur jord er sättning, som måste blifva mångfaldigt dyrare än för jernvägen, både för behofvet af större bredd och längd, inköp af ångfartyg, verkstäders anläggande och höstäders uppbyggande för tjenstemän och betjente. Alla desse, eller deremot svarande kostnader äro i de för jernvägen beräknade tre millionerna intagna. Jernvägen är öppen hela året, och passagen derå mellan Hjelmaren och Wenern fordrar 3 timmars tid. Kanalen skulle blifva otillgänglig för trafik under den kalla årstiden och passagen derå fordra en tid af tjugu timmar.
Det passar just mndderpråmen att tala om stora skepp, Men nog. Ännu en gång, vänd om, gerna för mig, ock framför allt, upphör att springa hit med tiggarpåsen. l 2 perFpwmastädes sid. 75,¿Hvad skall jag göray skall jag vända om? Skall jag då återsjunka i den natt Hvarur jag stigit upp till makt? » 13 Fursten. » Åt fanders. Teaierdirekiören. » Ha sådan nesa! » 15 » Nåd fins cj mer för mig. » 16 (Siår sig för pannan i det han rusar ut. » Jag ropar hämd i himmel oob på jord Ufcöfver konungen och allt hans yngel. » 17 Tftckelset faller. Anmärkning. Såsom god rojalist måste Kapten Puff högeligen protestera mot hr Hyltén-Cavallii djerfva tilltag i den sistanförda strofen att kalla konungens barn för » yngel ». Och en sådan författare kan man gifva herraväldet i konstens tempel! Det har förut nämnts, att bland de fel man tillvitade Hyltén-Cavallius, var äfven högfärd och fåfånga. Många äro de tidningsuppsatser, hvilkas udd är riktad mot dessa fel. Vi anföra här en af dem, förekommande i Folkets röst för den 20 oktober 1858: Oberäknadt intresset af pjesen — Oberon — och utförandet, erbjöd representationen &amp; kongl. teatern den 14 dennes dubbla föremål för publikens nyfikenhet. Det ena var den nya kapellmästaren Lachner, hvilken då första gången offentligt anförde * 7 Pereaqaipastädes sid. 34-orkestern, som det tycktes, till åskådarnes falla belåteohet, fa andra var en öfverraskning, som bereddes dem, då en rtireb * uppstod i det oxöga på första raden som nyligen blifrit inreéi för H. M: t konungens egen höga räkning, och den glada fött-ställningen som en löpeld spridde sig i salongen, att hftgstde » - samme nu blifvit så till helsan återstäld, att deras majestitev denna afton bevistade spektaklet.
Icke är det heller någon rättvisa deri att, då t. ex. vid denna riksdag qvarnar blifvit befriade från sin grundränta, skyldigheten dock skall för jordegaren qvarstå att anlägga och underhålla väg till och från qvarn. Detta är just fallet med mig, och det t. o. m. för en qvarn, dit jag aldrig far och mal, emedan det är så dålig mjölnare. Att kommunal-utskylderna falla ojemnt, torde icke, såsom en talare gjort, kunna läggas bevillnings-förordnm till last, utan derför har man val att tacka kommunal-författningen. Deri kan man dock hoppas snar rättelse. Jag instämmer i anhållan om återremiss. 42(5 Den 30 Mars. Frih. Stael von Holstein, Fab. Wilh.: Jag kan för min del icke instämma i hvad Utslct i Betänk:t säger och som blifvit af Hr von Troil uppläst, att det inom landet skulle finnas många, som betala bevillning efter 2:dra art., men icke hafva någon nytta af vägarne. Jag kan nemi. icke förstå, huru någon skulle kunna existera, om det icke funnes vägar. För öfrigt vill jag ej vidlyftigare yttra mig, då ämnet blifvit af Gr. Sparre fullständigt utredt, utan blott instämma med honom i begäran om återremiss. Hr von Köchs förslag kan jag alls icke gilla, ty jag har funnit, att genom upplåtande på entreprenad blir kostnaden två, tre, ja fyradubbeit högre. Ett annat sätt att göra detta onus mindre betungande, tror jag vore, om man indelade detsamma på socknarne, i stället för på häraderna. Man sluppe då åtminstone att köra långa vägar för att komma till sitt vägstycke, och det skulle äfven medföra många andra fördelar, som äro lätt insedda. Jag anhåller om åter remiss. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Jag får bekänna att, då jag först tog kännedom om Gr.
Så har, till exempel, den fria 51 trafiken med Norrige, som öppnat tillfälle för Invånarne på Dahlsland alt hämta Slapelstads-varor från Fredrikshall, utan tvifvel något verkat lill minskning uti minuthandeln för Wenersborgs och Åmåls Städer; Och, i afseende på sjöfarten, är det notoriskt, att Werm elands Jern-Bruksoch Sågverks-Ägare nu, mera än förr, transportera sina eflecter på egne fartyg ända till Götheborg, äfvensom att Bohusländska Skärgårds-Inbyggarne börjat, med deras StorBåtar, dela förtjensten af fraktfart uppå Wenern och Götha Elf. Likväl kan, för min del, jag icke antaga alt handelsrörelsen härstädes, i det hela, aftagit under ifrågavarande qvinqvennium, åren 1827 med 1831. — Ilandtverks-rörelsen, som i allmännhet är mindre betydlig, idkas dessutom icke, då man härifrån undantager en eller annan Verkstad, som berömligen skötes, med den ordning och drift som skulle kunna bidraga till handtverkeriernes förkofran. Stadens handtverkare äro således, för det mesta, obemedlade, eller fattige, hvilket tvifvelsutan härrörer mindre af något deras alltför stora antal, än af den omständigheten alt de nya handtverkare som, efter utståndne läro-år, nedsätta sig såsom Mästare, merendels sakna erforderlige föi lags-tillgångar oell stundom äfven 6kickelighet, att med ordning börja och med drift sköta sine handtverk. Tillförseln på Stadens Torg och Marknader, af Spanmål, Victualier och andre Landtmanna-producter, är ymnig och priserne i följd deraf någorlunda lindrige.