Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den nu väckta motionen, enligt hvad Utskottet inhemtat, icke afser tillvinnande af tångtägtsrätt åt någon, som dertill ej är lagligen berättigad, utan endast ett sådant ordnande af denna rättighets begagnande, att innehafvare af närmast hafsstranden belägna hemman sättas utur tillfälle att, till förfång för andra mera aflägsna hemmans innehafvare, som med de förra ega gemensam tångtägtsrätt, tillegna sig all eller största delen af den hafstång, som vid stranden kan hopsamlas, samt motionären uppgifvit, hvad inom Utskottet jemväl blifvit upplyst, att godvilliga föreningar till förekommande häraf, på sätt Kongl. Brefvet den 20 Juni 1844 anvisar, icke kunnat, i följd af strandboernes motvillighet, bringas till stånd, anser Utskottet, som funnit frågan vara förtjent af uppmärksamhet, men icke kunnat biträda motionärens förslag, att lemna afgöranderätten i detta hänseende åt de fleste delegarne i tångtägts-samfälligheterna, hvarigenom de öfriges rätt möjligen kunde blifva undertryckt, sig böra, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Fiskeri-stad - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 41. 3 gan den 29 Juni 1852 i § 22 innehåller i fråga om sättet för tillvägabringande af öfverenskommelser rörande samfälld fiskerättighet, hemställa, det Bikets Ständer ville i skrifvelse till Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, der godvilliga öfverenskommelser i afseende på sättet och ordningen för begagnande af gemensam tångtägtsrätt icke kan träffas eller sådan öfverenskommelse, hvilken jemväl torde böra innefatta påföljd för öfverträdelse deraf med böter inom visst af Kongl. Majit bestämdt maximibelopp, finnes vara af beskaffenhet att icke kunna vinna stadfästelse, Kongl. Majds vederbörande Befallningshafvande må bemyndigas att, efter hållna sammanträden med tångtägtsdelegarne, meddela förordnande i ämnet genom utslag, hvaröfver klagan må föras i den ordning, som för hushållning smål är i allmänhet föreskrifven.
N:o 44 har jag äfven reserverat mig och instämt i Hr Nordenanckar motion, alt fastighelsbelåningen måtte ökas med 500,000 r:dr, så alt den blefve 6,000,000, emedan Bankens ställning under sista året har förbättrat sig och haudelsconjuncturen synes gynnande. Härvid önskade jag likväl det villkor, att endast de lån, hvartill ansökningarne en längre tid legat inne och blifvit godkända, må utbetalas, och för öfrigt icke några nya ansökningar emottagas förr än kungörelse derom utfärdas. Vi veta nemi. hvilken mängd af låneansökningar i denna väg redan finnas inne och alltid skola inströmma, emedan dessa lån äro af en vida förmånligare beskaffenhet än andra, t. ex. i Manufacturdisconten eller Handelsdisconten. Vi få nemi. icke fördölja för oss, att de förstnämnda få capitalet till skänks, genom att blott betala räntan med i Sverige vanliga 6 proc. Sedelstocken skulle derföre icke rimligen kunna ökas så, att alla som begärde skulle erhålla dylika lån, emedan sedlarne äro ställda på silfver och icke på jord. Det är af dessa skäl, som jag tillstyrkt, alt fastighetslånefonden mätte bestämmas lill 6 millioner, men att, på sätt jemväl Utsk. tilllstyrkt, enär lån å landtegendomar äro säkrare än lån å stadsegendomar, och brandförsäkrade stadsegendomar hafva lättare att på annat sätt förskaffa sig lån, än de på landet, så må denna ökade lånesumma endast tillgodokomma landtegendomarne, sä när som det ringa belopp, som kan behöfvas för att jemna den udda summan. Lånesumman för stadsegendom är nemi. nu bestämd lill 844,800 r:dr, och om jag dertill af de tillökade 500,000 lägger 5,200, så blir denna summa 850,000 och summan för landtegendom, då 494,800 läggas dit, 5,150,000, tillsammans 6 millioner r:dr.
Af R. o. Ad. har i dag för andra gången blifvit bordlagdt ett prot.-utdr. från Vällofl. Borgare-St:t, med inbjudning till Med-Stånden att förena sig i det särskildta beslut, som detta Stånd fattat i afseende på BatikoUtskits Utlåt. Som R. o. Ad. påminner sig, har R. o. Ad. å sin sida i samma ämne fattat ett beslut, afvikande från Utsk:ts hemställan, nemi. »att sådant endast skulle ske, då det vore med Bankens fördel öfverensstämmande.» Detta har föranledt en inbjudning från R. o. Ad., hvarpå svar ännu icke ankommit. Jag får således hemställa, att Borgare-St:s inbjudning måtte få hvila, till dess det blir kändt hvad de öfriga Stånden beslutat rörande den från R. o. Ad. utgångne. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att Gr. af Ugglas hade föreslagit, att Borgare-St:s inbjudning, rörande Banko-Utsk:ts Utlåt. N:o 26, icke skulle företagas till afgörande förr än underrättelser ankommit om öfrige Ståndens beslut öfver R. o. Adis i samma ämne gjorda inbjudning. Härvid anmälte sig och yttrade Gr. Björnstjerna: Om Borgare-St. skulle fatta samma beslut, nemi. att låta R. o. Adis inbjudning hvila, så kommer man ju aldrig till något resultat och i så fall får icke BankoUtskit något svar. Undertecknad meddelade den upplysning, att Borgare-St. afslagit R. o. Adis inbjudning samtidigt med Ståndets beslut att sjelf aflåta inbjudning i ämnet. Gr. af Ugglas: Jag får fästa Gr. Björnstjernas uppmärksamhet på att det finns 2 andra Stånd utom Borgare-St., och som dessa äfven skola fatta beslut i ämnet, så torde det icke vara olämpligt att invänta deras beslut. Den 18 Mare f. m. 191 Härefter blef, uppå framställd propos., Gr. af Ugglas’ förslag bifallet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^10 e. m.
Skulle falla andra medborgare till last^ men de hafva en gemensam rättighet, den nemligen att få tillgodonjuta de Författningar sorn bestämt skyldigheterna: äro desse Författningar ej iagttagne sä ägai de rätt tili klagan. Det är sant, att Rusthållaren vid första inrättningen af Rustmngsskyldigheten, sjelf var kyttare* Och att af denna orsaki rustriingerå var Den 5 Martiin 49? var ”"äfven lättare ärt nu; denna rättighet är honom ingalunda fråntagen, sä snart han uppfyller vilkoret, nemligen att dertill vara duglig. Om Rustningen då varade längre än nu, berodde det då liksom nu af omständigheter som ej kunna förutses. Konung Carl XI har vilkorligt skänkt Rusthållena till viss person som vid emottagandet af skänken iklädde sig skyldigheten att rusta , liksom ägande rätten till Rusthållet biet honom och arfvingar tillerkänd, cå länge han eller de, dem åtagne skyldigheten att rusta fullgjorde; att se-» dermera Rusthållets gått i köp är ett afsteg från första grunden af Inrättningen, och bötr lika litet komma i beräkning sorn öfrige lika högt och kanske högre beskattade Krono hemmans ägares klagomål af dylik beskaffenhet, Hvad åter beträffar den erbjudne afgiften i likhet med andre afsUfne Cavallerier, nemligen ~i\ tunna Spannemål (Råg och Korn) så tror jag att Rusthåll arne i Henke, om de en gång kommO i erfarenhet af tyngden af denna afgift, skola de, lika sorn större delen a£ Rustbåilarne i Westergöthland önska sig åter försatte i sitt beridna tillstånd. Desse hafva funnit att de nog lättsinnigt ingått på afsittningen (Egennyttan sorn väckte projectet härtill, bedrog 9ig sjelf då den döljande sig under uttrycken af omsorgen för allmänt väl, i tysthet trodde sig bereda enskilt fördel); desse säger jag hafva funnit och andre med dsm att en million R:dr Banco som oåterkalleligen Bil. till Ricki, o. Ad.
Svårighet torde ock möta att till nämnder, som för förrättningar öfver hela riket erfordras, alltid kunna erhålla sådane sakkunnige, redbare och ansedde män, som uppdragets vigt och förtroende kräfver, om ledamöterne visste sig, genom emottagandet af uppdraget ikläda sig förbindelsen att ständigt befinna sig på resor, stundom på de från deras bostad mest aflägsna orter. I betraktande så väl af dessa skäl, som af de många andra svårigheter, som sig förete för förrättningarnes utsträckning gemensamt öfver hela riket, tror Utskottet den begränsning härutinnan, som Kongl. Maj:ts nådiga förslag innehåller, vara välbetänkt och behöflig. Af hvad Utskottet sålunda i fråga om 4:de punkten andragit, följer att Utskottet tillstyrker Rikets Ständers bifall till samma punkt. 20 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Xi til. ö:(e Punkten. »Boställe, som afses att af löntagaren bebos och brakas, beräknas till en dess verkliga värde motsvarande inkomst» Med hänseende till hvad denna punkt innehåller hafva yrkanden blifvit framställde af Matis Pehrsson: att Pastorer och Komministrar bibehållas vid sina boställen, emot skyldighet att ej allenast sjelfve ansvara för underhållet af alla derå nu befintliga byggnader, utan äfven nybyggnad, då sådan kommer i fråga, samt att nettobehållmngen af boställets afkastning afdrages från här ofvan angifne lönegrunder.
Detta skedde omsider, då kammar-rättens pluralitet, lill hvilken jag icke hörde förklarade landshöfdinge-embetet hafva haft orätt då det åtlvdt Konungens genom collegierna meddelade befallning, hvaremot det borde hafva rättat sig efter den förklaring, som R. St. under den 13 Frebr. 1841 afgifvit. Häröfver besvärade sig kammar-rättens advocalfiskal hos K. M., som förklarade att landsh.-embetels åtgärd vore riktig. Som den debiterade, ännu utestående afgiften följaktligen skolat infordras, förklarade Konungen likväl, alt dessa ntskylder ej skulle indrifvas förr, än sjelfva roteringsfonden blifvit af K. M. och R. St. gemensamt i sin helhet afgjord. Sålunda hafva ifrågavar. hemman allt sedan 1812, eller i 36 år, sluppit ifrån all roteringstunga. Efter åtskilligt annat trassel, som derpå följde och som vore för vidlyftigt att bär upprepa, förklarade K. M. ytterligare i bref af d. 23 Febr. 1844 (som i Utsk-.s betänk, är omförmäldt) att desse Den 22 Juni e. m. 215 hemman vore skyldige draga ständig rotering, men att Han ville taga i öfvervägande, huruvida den icke borde lindras, i anseende till desse hemmans svagare natur, så att 6 mantal i st. f. 4 skulle komma att göra en rote, hvilket jag för min del skulle hafva önskat alt 11. St. mätte antaga. Nu hafva deremot, Utsk:n begagnat den utväg, hvarom Frih.
Någon ny telegrafstation blef icke under år 1860 öppnad; hvaremot en på enskild bekostnad anlagd telegraflinie emellan Sundsvall och Wifsta varf den 1 Oktober sattes i förbindelse med Telegraf-verkets station å förstnämnda ställe. Den år 1859 påbörjade ombyggnad af sådana äldre telegraflinier, å hvilka stolparne befunnits af röta angripna och förstörda, har under nu ifrågavarande år blifvit fortsatt. För sådant ändamål blefvo, utöfver den från föregående året befintliga behållning af 4,893 med kopparvitriol inpregnerade stolpar, ytterligare 21,500 nya stolpar inköpta och apparater för dylik beredning inrättade å trenne särskilda ställen, nemligen en vid Korsuddens hamn -i närheten af Kalmar, en å Granhammar invid segelleden till Upsala samt den tredje vid Hjelmaresund. Fullständig linieombyggnad har egt runi å följande sträckningar: från Stockholm till Gefle, från Köping till Arboga, från Orebro till Storsjöboda, från Flabäck till Warberg, frän Malmö till Sölvesborg oell från Ronneby till Kalmar, tillhopa nära 61 Svenska mil, hvarförutan nya impregnerade stoipar uppsattes utefter jernvägen emellan Stockholm och Södertelje, 3,4 mil, hvilken förändring af telegraflinjens rigtning å denna sträckning likväl icke förr än under år 1861 blifvit genom trådledningarnes flyttning från gamla linien fullbordad. Läggas nu härtill de 17}| mil, å hvilka linieombyggnad egde rum år 1859, så uppgick vid 1860 års utgång hela den sträckning af telegraflinier, som blifvit med impregnerade stolpar försedd, till omkring 82 Svenska eller inemot 123 geografiska mil. Antalet från samtlige telegrafstationerna under revisionsåret afsände telegraminer utgjorde 166,154. § 2.
För ingeniörs-arfvoden, provisionela byggnader, samt oförutsedda händelser påföras 15 proc. af ofvanstående summa Summa kostnad R:dr R:mt Gör per mil 545,757 H:dr. Med station vid Gamla Kungsholmsbrogataii och Rö rstr ands viken. R:dr öre R:dr öre | R:dr öre Planeringsarbeten. 1 dras 162 och för banvallens utjemnande erfor152,230 kub.-f:rs skärningar samt ,111 kub.-f:r fyllningar. Af skärningarne utgöra: 3,851 kub.-f:r berg, å 25 R:dr 15,042 kub.-f:r jord, som forslas 500 fot, i X R-dr 95,525 75,210 Transport R:dr R:mt 170,735 -i I 1 30 Bilaga till Stats-Utskottels Utlåtande N:o 87. 'orslas 2,000 fot, orslas 3,000 fot, 'orslas 4,000 fot, uppläggas, å 4 Transport R:dr Rimt 31,700 kub.-f:r jord, som forslas 1,000 fot, å 6 R:dr 29.000 kub.-f:r jord, som å 7 R:dr 24.000 kub.-f:r jord, som å 8 R:dr 21,400 kub.-f.r jord, som å 9 R:dr 27,237 kub.-f:r jord, som R:dr 30 öre .
Medborgare emellan vore öfverensstämmande, att Innebyggarne i de Städer, livarest Garnizoner aro förlagde, icke ensamme bor - Underdånigq Sirifvtlstr; JOS borda vidkännas kostnaden af en anstalt, toni, med afseende pä Statens och alla dess Medlem» mars säkerhet, vore vidtagen, Riksens Ständer ansägo Inqvarterings-besväret bäst kunna afhjelpas derigenom, att i de Städer, hvarest ständig Garnizon vore förlagd, lämpelige och för ändamålet tillräcklige Cassern-byggnader blefve, pä Statens bekostnad, så vidt och så fort dess tillgångar medgåfve , anlagde och underhållnej Hvarjemte och på det någon lättnad snart måtte vinnas i de onera och utskylder, som göra Inqvarteringen af Cavallerie mera besvärlig, än den af Infanterie, Riksens Ständer i underdånighet anhöllo, att, 1 de Städer, hvarest Cavallerietrouper vore i Garnizon eller Ståndqvarter förlagde, Stall och andre, till Magazin och förvaringsrum för fourage m. m., erforderlige hus genast måtte, på Statens bekostnad, varda anskaffade; att, vid 181 a års Riksdag, då Staden Malmö, genom dess Riksdags-Fullrnägtige, begärde ett Lån af Stats-medlen till uppbyggandet af Stall och Cassern för de i Staden förlagde Esqvadroner af nu mera benämnde Kron-Prinsena Hussar-Regemente, denna begäran jemväl blef, på Riksens Ständers underdåniga tillstyrkande, af E. K. M. i Nåder bifallen, så att ett Lån af 50,000 R:dr B:co i förenämnde afseende, Staden beviljades, emot skyldighet, att derföre erlägga 4 procents årlig ränta, och att, efter 4 åls förlopp sedan Summan blifvit lyftad, jemte räntan, årligen afbetala 9 procent på primitiva Capitalet; samt att sluteligen, vid senaste Riksdag, Riksens Ständer, med afseende på den, genom Siktng till Rikl-St, Prat. 10\dt Simi, 132], 45 70.6 Underdåniga Skrifveher, indragningen af Malmö Discont, i handel ocB rörelse förorsakade stagnation, hvilken, särdeles för Malmo Stad, ansetts hafva haft menliga följder, beviljat anstånd på Tre års tid med erläggandet af de 2 procent, hvilka skulle årligen på Capitalet afbetalas, så att denna afbetalning först med den 3 December 1821 tagit sin början, hvarigenom alltså Capital-skulden nu mera är minskad till 48,000 R:dr.
Föröfrigt hör jag nämna, alt i anseende till den högst betydliga minskning, som genom exporttullens borttagande skulle inträffa uti vissa städers inkomster, så kan man anse såsom en complcttering af min motion den särskilda motion om accisafgift på bränvin, som blifvit remitterad lill ett annat Utsk. Detta har jag ansett mig nu höra nämna, på det att det Utsk., som kommer att behandla min motion, mätte hafva kännedom om alt en annan motion blifvit väckt, som dermed äger sammanhang. Jag anhåller, att dessa mina tillägg matte få åtfölja remissen till Utsk., och får för öfrigt åberopa de skäl för mina förslag, sjelfva motionen innehåller. Ilr Fåhreeus: Den siste aktade talaren har förklarat, att afsigten med hans förslag att upphäfva exporttullen ä de ifrågavar. artiklarna mindre varit alt undandraga dem denna s. k. recognitionsafgift, utan fast mera alt befria dem frun den till städcrne ingående s. k. tolagen, hvars belopp vore ofta högre än sjelfva tullen. Jag ber att i detta afseende få upplysa, att frågan om en förändrad reglering af tolagen just nu är under K. M:s nåd. pröfuing och afgörande, och att jag hoppas, att den olägenhet, som den siste värde talaren med sin motion åsyftat att undanrödja, lätteligen kan häfvas, och derigenom en enkelhet och lättnad i exportrörelsen vinnas, som kan leda till det af motionären afsedda ändamålet. Remitterades till Bevilln.Ulsk. Föredrogs Hr von Mentzers, Carl Fredr., d. 24 dennes f. m. på bordet lagda motion, om lindring i roteringen inom Kullings och Gäseneds härader af Elfsborgs län. Hr Silfverbrand, Gust. Adolph, anförde skriftligen:
Sedan Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorer, i afseende å de ofta inträffade post-röfverier, yttrat, bland annat, att de ansågo det vara af vigt, att för framtiden kraftiga åtgärder vidtoges, sorn vore mera betryggande för såväl det allmänna som den enskilde, samt General-post-styrelsen, dels i anledning häraf och dels med afseende å de ofta under de sednare åren förnyade angreppen å allmänna posten, den 23 Mars 1854 till Kongl. Maj:t ingifvit ett underdånigt förslag, angående åtgärder till förekommande af post-röfverier, så hade Kongl. Majit, efter det Kongl. Stats-kontoret den 7 påföljde Juni infordradt underdånigt utlåtande afgifvit, under den 3 Juli samma år återremitterat ärendet till General-post-styrelsen för åtskilliga upplysningars och utredningars afgifvande; varande, efter hvad Revisorerne inhemtat, detta ärende ännu, efter så lång tids förlopp, beroende på handläggning af bemälde Styrelse. S:r 162,903: 25. 2. 17,997: 34. 2. — 48 — de, hafva Rikets Ständer, som väl ansett det vara af vigt, att åtgärder till befordrande af postföringens säkerhet vidtoges och att Post-verkets för andra utgifter icke påräknade tillgångar i främsta rummet blefvo för detta ändamål använda, men, då äfven andra oförutsedda, ehuru angelägna, behof kunde yppa sig, till hvilkas afhjelpande ifrågavarande öfverskotts-medel behöfde anlitas, icke funnit lämpligt, att samma medel blefvo till något visst föremål ovilkorligen anvisade, i underdånig skrifvelse af den 22 nästlidne April anhållit om meddelande af den nådiga föreskrift, att de å omförmälda assurans-afgifter befintliga och framdeles uppkommande öfverskott måtte, i den mån de icke för blifvande ersättningar behöfde päräknas, företrädesvis användas för vidtagande af sådana åtgärder, som lända till postföringens betryggande.
För öfrigt har sistnämnde Embe tes Ålderman, i dess afgifne yttran - — 54 - de lemnat en förmonlig skildring af Garfvare-Näringens ställning bär i Staden Deri andres nemligen: att Läder-beredningen, såsom en Näringsgren i "stort, i sednare tider uppnått en förut bär okänd höjd och godhetatt blott en Fabrikör drifver för närvarande Garfveri, men Gartvare-Émbetets Ledamöter, nästan utan undantag, idka Engelsk läder-beredninoatt genom prisvärda Författningar, rudimatener for Garfveri-ldkaren ar» tillgänglig ifrän de aflägsna,!» orter, emot en nattlig tull äfvensom hans tillverkningar åro genom en afpassad tull skydda för en otidig utländsk medtäflan: att Gurfveri-Idkaren jemväl med tacksamhet erkänner fördelen för sig af den fria disposition af ekelid, som hunnar honom en väsendtlig artikel för bans handtering: och a det numera synes bero till en betydlig del af Garveri-Idkaren sjelf, att bereda sig gynnande eller ofördelaktig konjunktur, helst hans tillverkningar, unde^ vanliga förhållanden, ej äro konjunktursvaror, ochidet således icke kunde bet vi flas, att den Garveriidkare, som ar i tillfälle att tillegna sig de fullkomnade aibetsmethoder och nya uppfinningar, som techniska vetenskapernas framsteg och den derigenom väckta industri öfverallt bereda, skall genom ihärdighet och sant nit för sitt yrke merendels kunna pål akna en motsvarande afsättning afsina stigande tillverkningar» P Vid bedömandet af Stadens Handtverks-Lmbetens stallning och vilkor, finnér jag det vara obestridligt, att försämring deri för en del af dessa Embeten äfven under de sednare åren ägt rum, i följd af de mer eller mindre menligt inverkande orsaker och Förhållanden, som nyss förut äro anförda»
Det är en sanning, vitsordad af alla andra länders erfarenhet. Den enda orsak, man andragit för riksdalers-sedlarnes bibehållande, är den, att de äro så beqväma att man icke behöfver några särskilda pungar till deras förvarande. Mina Hrr! är icke ett dylikt skäl verkligen barnsligt. Då hela den öfriga civiliserade verlden kan begå sig utan smått pappersmynt, måtte väl äfven vi kunna göra det, I påminnen Eder säkert klagolåten, när skiilingssedlarne borttogos. Hvad de der 12-skillingarne då voro förträffliga, och silfvert obeqvämt, ohandterligt, skrymmande, lätt borttappadt m. m. Jag undrar dock, om nu några år efter förändringen en enda menniska i hela landet ville återfå de gamla papperstrasorna. Alldeles på samma sätt kommer det att gå med ettorna, hvars aflysande vore i min tanka en lika klok finans-operation, som en önsklig snygghets åtgärd. Jag bifaller Hr Lagerhjelms förslag. Hr De Maré, Baltzar: För min del är jag af den öfvertygelse att, då 2 Stånd redan beslutat att bibehålla dessa s. k. olyckliga ettor, R. o. Ad. äfven borde göra detsamma. Jag hyser denna önskan först och främst med afseende på den stora obeqvämligheten att icke hafva sedlar af mindre valör än 5 rdr. Jag beklagar att 3-rdrs-sedlarne hafva försvunnit, men ännu mer skulle jag beklaga, ifall äfven luiksdalrarne borttogos, ty då vet jag knappast huru man skulle bete sig t. ex. när det kom i fråga att afsända 4 rdr 90 öre. Huru besvärad skulle man icke i landsorten finna sig, aft alltid vara försedd med så stora qvantiteter silfver, som behöfdes för den dagligen rörelsen.
Någon öfverensstämmelse uti allmänna åsigler Länens Styresmän emellan är dock icke möjlig i anseende till de få tillfällen vi äga att uttyda ideer med hvarandra, och en saknad föreningspunkt, der våra förslager sammanträffa innan Eder Kongl. Majit Nådigst tager kännedom af dem. Det blir således locala förhållanden och iagttagelser, sorn vi egentligen uttrycka uti våra framställningar, ehuru jag icke derföre erkänner, det vi genom tjensteutöfningen minska förmågan att höja oss äfven till de högre och allmännare åsigterne, hvilket man icke sällan velat påstå, under ett skeft bedömmande af våra åligganden. Befattningen, interessant i många afseenden, och sålänge man 1 ifvas af hoppet att kunna gagna och njuter rättvisa för del goda uppsåtet och bemödandet, blir tung och glädjelös, om man nyckfullt gäckas och fördomsfullt bedömmes, ulan att kunna fordra upprättelse. Som Embetsman vet jag alltförväl, att jag hvarken kan eller bör undandraga mig uppmärksamheten på mine åtgärder, till och med icke på mina handlingar, eller enskilta lifvets vanmägligt försvarade krets. Jag för min del hvarken öfverklaga!’ eller bestrider någon den sjelftagna rättigheten i den delen, väl vetande huru man med hopp örn framgång förekommer eller vederlägger dylika anfall. Ej heller tror jag, att man bör vara för ömtålig, eller låta gäckerier eller öfverdrift uti framställningar såra sig, ty de äga måhända någon anledning eller grund, ehuru skeft den kan vara uppfattad, och kanske ej sällan innehålla, såsom satiren eller fabeln, en sanning, som lugnt och fördomsfritt bör betraktas. Ingen rättskaffens man fruktar dessutom offentligheten, och anfall, hvilka icke å heder och ära gå, böra visserligen lemnäs till glömska eller att göra den effect, som med dem för tillfället åsyftats, såvida man icke kan möta dem utan hetta eller trumpen sinnestämning. De fall kuuna dock inträffa, då anseendet så betydligt lider, att verkuingsförmå - grin genom anfallen inskränkes. Vid sådana tillfällen liar man en förbindelse mot sig sjelf oell det offentliga kall man bekläder, att icke förakta eller låtsa förakta förolämpningarna.