Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uiskottens förslag i denna punkt har af Högv. Preste-ståridet blifvit ogilladt, men är deremot af Vällofl. Borgare-ståndet och Hederv. Bonde-slåndet antaget. Vid sådant förhållande och då Utskotten, emot tvänne Riksstånds sammanstämmande mening, icke ansett sig kunna frånträda det föreslagna stadgandet, —■ destomindre som Utskotten äro öfvertygade, att kyrkoherden i församlingen, om han till innehafvande af ordförande-befattningen inom fattigvårds-slyrelsen är lämplig, sannolikt kommer att, i de flesta fall, dertill utses, — hafva Utskotten, enär den föreslagna bestämmelsen tillika synes utgöra en tjenlig medelväg emellan hvad i detta hänseende nu finnes föreskrifvet samt det stadgande Ridderskapet och Adeln, för dess del, beslutat, ansett sig böra vördsamt inbjuda sistnämnde Riksstånd, sorn, génom samma dess beslut redan godkänt den af Utskotten uttalade princip om åliggande för kyrkoherden att, å embetets vägnar, deltaga i behandlingen af f attigvärds-ärenden, att med Borgareoch Bonde-stånden i denna del sig förena. § 17. Enligt Högloft. Ridderskapels och Adelns beslut skulle, dels de uti mom. 1 förekommande orden: '"i sitt hus eller å sine egor” ulbytas emot orden: "i hans hus eller å hans egorf’ dels ock sista meningen uti 2 mom. erhålla följande lydelse: ”Detta bevis skall den inflyttande skyndsamlingen och vid vite af 1 r:dr 32 sk. banko, till of vannämndefördelning, sednast inom 14 dagar efter inflyttningen, aflemna till pastors embetet i den församling, dit inflyttningen sker.” Högv.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde II. Ex. Ilr Frih. o. Landtm, propos. först till bifall och sedan lill afslag å StatsUtsk:s uti förevar. § gjorde hemställan, och utföllo härvid svaren med blandade ja och nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trott sig finna att den sednare propos:n blifvit besvarad med öfvervägande ja. Hr Ribbing begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s propos.: Den, som bifaller StatsUtsk:s i 2 § af dess utlåt. n:o 30 gjorde hemställan, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. StatsUtsk. ofvanberörde hemställan. Sedan härefter, H. E. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagifvit att Plenum komme att fortsättas kl. G e. m. företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösternc hafva utfallit, som följer Ja — 44. Nej — 47. §. 3. Bifölls. §. 4. Hr Printzensköld, Garl: I anledn, af R. St. Revisorers ifrågavar. anmärkn. har Kammar-rätten blifvit hörd och dervid upgifvit de orsaker, som vållat att dessa balance-poster ännu icke 3 H. 17 258 Den 1 Februari f. m. kunnat indrifvas. Emedlertid har det förhållande inträffat hvad Häradsh. Brandbergs balance angår, att densamma är betald samt att medlen ingått i Kronans kassa, hvaröfver jag är villig alt till StatsUtsk:s Ordf. aflemna ränleri-qvittence. Hvad den Brandströmska balancen beträffar, så har tid efter annan, under en liderymd af mera än 20 år, skriftvexling mellan Kammar-rättens Advocat-Fiskals-embetc och K.
Jag åberopar den tableau, som jag bifogat mitt förslag, och begär, att den måtte åtfölja remissen af Frih. Ehrenborghs motion till StatsUtsk., på det Utsk., i händelse ett särskildt anslag, annexeradt till g:de 8 H. i5 Den 5 Juni f. m. hufvudtiteln, anses böra anvisas för näringarna, må pröfva, livilketdera förslaget medför största fördelen. Det har blifvit yttradt, att It. St. icke borde bestämma några vilkor för användandet af anslag, som äro lemnade till Konungens disposition. Jag tror likväl, att då de vilkor, som här varit i fråga, ej innefatta annat, än att medlen icke skulle skänkas bort, utan användas på ett sätt, hvarigenom tillgångarna städse kunde ökas, så att Konungen, i samina mån näringarna stiga, hade ökade tillgångar till deras understödjande, skulle ett sådant vilkor alltid vara välkommet för Styrelsen, helst man på detta sätt alltid skulle hafva en fond på rpdc hufvudtiteln att tillgå för opåräknade utgifter. Sådant hade förhållandet blifvit, om R. o. Ad. behagat fästa afseende å mitt förslag såsom anmärkning vid g:de hufvudtiteln; men sedan 3 Stånd bifallit denna titel, sådan den af StatsUtsk. blifvit uppgjord, kan någon ändring häruti icke ske, och jag anhåller derföre endast, att mitt förslag får åtfölja Frih. Ehrenborghs motion, på det Utsk., i händelse en särskild fond skall bildas, må yttra sig hvilketdera sättet är det lämpligaste. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., uppläste följande: Hr Frih. Ehrenborgh föreslår, att statsanslaget på g:de hufvudtiteln till jordbruk och näringar skulle få användas till ränta och amortissement för ett af Riksg.cont. upplånadt capital, som skulle ställas till K. M:s disposition. Om anslaget skulle användas till både ränta och amortering, skulle understöden förmodligen lemnäs alldeles till skänks.
— Flickan skrek till, stjälpte omkull den fyllda ölkannan, och när hon ändtligen kom upp ur källaren, då var friaren borta; han trodde, att flickan ej ville ha honom. » Ada kunde ej tilibakahålla ett litet leende, men det härmade henne dock, att ungdomsvännen kunde taga hennes kval humoristiskt. » Jag säger lika väl men om! » utbrast hon envist. » Liksom gummans bekanta: Men om Gud skulle d ö! Hvad, du A d a? » » Låtom oss tala om annat! Det hörs nog, att du ej är i den ställning, att du kan förstå min ångest och fruktan för framtiden. » Med en kväfd suck ville Ada resa sig upp för att bjuda Brita några forfriskningar. » Nej, blif sittande, vännen m i n! » bad denna med varmt och innerligt tonfall och drog Ada ned i emman samt flyttade sig närmare intill henne. » Jag förstår mer än väl både din ångest och fruktan, » började hon nästan hviskande; det var som o m hon endast af en inre maning tvangs att draga undan en flik af det täckelse, som alltid dolde hennes djupaste själslif för den profana världens blickar. » Min ekonomiska ställning är ett fullständigt motstycke till din. » » Men o m du vill, så kan du, en så skicklig lärarinna i flere språk, få anställning i skola med fast årlig lön, » afbröt Ada. » Men o m jag — » » Lilla vän, får jag inte lof att skildra dig min ställning! » inföll i sin ordning Brita von Schwan med sin vanliga humor. » Jag har nu haft plats i skolor ett par gånger, och det kändes tryggt att ha fast lön. Men båda gångerna kom jag i konflikt med skolsystemet, som föreskref skarp grammatikläsning framför allt, och jag däremot håller på talöfningar i främsta rummet. Mitt samvete bjöd mig då att uppgifva den fasta goda lönen och slå mig på privata lektioner. Öfver allt råder ju konkurrensen, som ett allas krig mot alla; jag lyckades dock få en hel del.elever. Men äfven och icke minst inom den privata språkundervisningen uppträder godtköpssystemet, och här finnes icke ondt om folk, som sätter tro till löften, att man kan under ett par tre månader lära sig lika många språk — andra ämnen oräknade.
Inventarium af malm vid grufvefället har således minskats med 62,925 Sk®. Arbetsstyrkan, som vid 1851 års början utgjorde 336 personer, uppgick vid 1855 års slut till 346, och är således under dessa fern åren ökad med 10 personer. Genom olyckshändelser hafva 4 personer under grufarbetet ljutit döden. Hela folkmängden, som lödes vid grufvan, utgjorde enligt 1851 års mantalslängd 1,368 personer, men 1855 års upptager 1,420. Den är således under detta qvinqvennium ökad med 52 personer. Trävoruhandeln med skatteallmogen i Wåhla, Nora, Huddunge och Harbo socknar har fortfarande försett verket med dess behof af plankor och bräder. Under dessa fem åren hafva 101% tolfter 3-lums plank, 424% tolfter 2 och 1% dito samt 2,7717/|2 1-lums bräder blifvit från nämnde socknar inköpta. Grufveallmänningarne hafva härigenom blifvit betydligt sparade och endast anlitade vid behofvet af gröfre virke för grufvebyggnaderne. Till utsofring af den utur grufvorne erhållna s. k. svltmalm hafva så väl de egne arbetarnes, som öfrige, i granskapet af verket boende, personers barn blifvit använde. Antalet för 19 sådant ändamål sysselsatte barn uppgår till 112 st. årligen, till hvilka en summa penningar af R:gs R:dr 14,185 blifvit under de ifrågavarande 5 åren utbetald, eller i medeltal R:dr 2,837 årligen. Så väl för skogsbesparing, som för alt gifva arbetarne tillfälle till nyttig verksamhet under lediga stunder, bestämdes vid 1835 års bolagsstämma en belöning af 18 sk. R:gs för hvarje famn stengärdning, som på grufdrängstorpen uppfördes; och hafva under dessa 5 åren 2,307 famnar sådan stängsel blifvit uppsatt.
Som likväl innehållet af 16 § är tydligt och klait, förmodade molionäretne inqvarterings-ordningen böra så förstås, ali inqvarterad trupp, älven förlagd i hus, tillhörig stad, icke är berättigad lill servis in natura, utan endast lill den servis-ersättning, utöfver hvilket icke något, under hvad förevändning som helst, få af stad kunna fordras; och denna förmodan torde, i molionärernes tanka, vinna destomera stöd, vid erinran af det förhållande, att i stad, der vederbörande chefer icke ega tillgång på kronan tillhörige kaserner och icke helter sjelfve villja anskaffa ruin för manskapet, inqvarteringsgifvnrne skulle för servis, ved och lysning få vidkännas utgifter, som betydligt öfverstiga den i tariffen bestämda kontanta servis-ersättningen, dä deremot en annan stad, hvarest kronan eger till kasern användbara hus, eller cheferne finna sin räkning vid att anskaffa för inqvartering tjenlig» bostäder, har åliggande att bekosta endast det kontanta servis-beloppet; och bafva, under åberopande häraf samt till undanrödjande af nyssanmärkta ofullständighet i inqvarterings-ordningen, motionärerue föreslagit följande förändrade lydelse, dels af i5 J*. ”Så väl befäl, sorn manskap, erhåller af staden, i stället för servis in ”natura, kontant ersättning till det i ofvanstående tariff för serviskoslnader ”bestämda belopp.” och dels af ty $ sednare moment. ”Men ali servis-kostnad utgår af de släder, der inqvartering är och utbetalas af dem lill vederbörande af garnisonen, efter den fördelning emelian de inqvarteringsskyldige, sorn inom hvarje stad serskildt varder fastställd.” Detta bär Utskottet i öfvervägande tagit; men anser följande upplysningar böra föregå det yttrande, Utskottet har att i hufvudsuken meddela - Allm.
Medeltidens mörker har väl sedan, på någon tid, bortskymt denna Bergs efterkommande, troligen bland andra, af den orsak, at då Konung Magnus Ladulås tillade alla, som höllo häst och karl, Adeligt stånd, Bergungarne (som de förmodeligen kallades) såsom förnämare, intet ville underkasta sig en sådan jemförelse och blandning med ringare folk, och derföre undandragit sig rusttjensten, hvarigenom deras efterkommande sedermera med tiden stadnat alldeles ibland bönderne; dock återfinner man i slutet af femtonhundratalet, eller i början af sjuttonde seklet, i den bekante Eutropius Trasenberg, (alla nu varande Trasenbergars stamfar) en verklig afkomling af denna uråldriga ätt; sanningen häraf kan så mycket mindre dragas i tvifvelsmål, som ingen lärer neka, at ju på en tid af nära tvåtusen år, Berg lätteligen kunnat förvandlas till Trasenberg, och det så mycket snarare, som sednare tiders bruk ofta varit, at med något prydligt tillägg, såsom Lager, Myrten, Sölfver eller dylikt, göra namnen mera välljudande. På mödernet tyckes man väl i början famla i något mörker vid ättens utredande, men vid nogare eftersinnande kan man äfven der reda sig och med mycken anledning antaga, at den leder sit ursprung, antingen ifrån Maja, Mercurii Fru mor, eller ifrån Anna, Beli dotter och Didos syster, eller kanske ifrån båda, hvilket synes troligast deraf, at man finner dessa namn, så väl Maja, som Anna, beständigt innom familjen vara bibehållne.
Posse framdeles måtte utveckla för oss närmare sina och comitéens åsigter; och jag förnyar min anhållan, att Hr Lagerhjelm måtte genom trycket allmängöra de grundsatser, som han drifvit, p.å det att ämnet, hvarom de handla, må blifva utredt, innan det till afgörande företages. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då jag talar inför R. o. Ad., så anser jag mig alltid böia öfverlägga, så noga som möjligt, hvad jag säger. Jag kan således icke gifva någon större publicitet åt raina yttranden, emedan det icke finnes någon publik, jag mera högaktar, än det Stånd, till hvilket jag har den äran att höra, och kan följaktligen icke hafva något emot alt befordra till trycket mitt yttrande. Remitterades till StatsUtsk. nedannämnda den 7 denne’* f. m. på bordet lagda molioner, nemi.: 4 H. 9 66 D c n ii M ars e. m. Gr. Anckarsvärds, Carl Henr., om redovisning af gamla passevolance-fonden, m. m.; Densammes, om Knektecontractens återförande till iakttagelserna i deras ursprungliga innehåll, samt Nerikes regementes befriande frän deltagande till hälften i beklädnadskostnaden ; Densammes, ang. marke gångssättningens beräknande efter medelmarkegång för flera år, samt förenkling oell omsättning af räntepersedfarna. Å nyo föredrogs Gr. Anckarsvärds, Carl Henr , den 7 dennes e. ni. på bordet lagda motion, att alla till militäroch civilstaterna, samt till skolslaterna oell andra allmänna ändamål indelta räntor och kronotionde-anslag. måtte di reute ingå till Riksg.cont eller Stalscontoi et, hvarifrån motsvarande summor anslås och utbetalas , m. 111. Hr Hederstjerna, Erland: Jag anhåller, att till nästa plenum få skriftligen afgifva mina tankar i detta ämne. Hr von Hartmansdorff, A u-g.: I afseende på det första alternativet i Gr.
Ankom till Exp -Utsk, den 8 Nor, Memorial, angående utsättande af en prcescriptionstid, inom hvilken de frän RiksgäldsConior el utgifne Credit-Sedlar'-hora till inlösen företes. (RGS. A.) Till följd af Rikets Ständers fattade beslut, bär ali tillverkning af Riksgälds-Contorets Credit-Sedlar, eller sä kallade Riksgälds-Sedlar, med den 3o sisllidne September upphört. Och då §. 8 moni. litt. C uti i83o års Reglemente för Riksgälds-Contoret innehåller, alt det är öfverlemnadt till Rikets nu församlade Ständer att, i afseende på prsescriplionstidén för Riksgälds-Sedlarnes slutliga indragning, besluta, så har af denna anledning Utskottet ansett sig böra härpå fästa Rikets Ständers uppmärksamhet samt yttrande i ämnet afgifva; hvarvid Utskottet funnit angeläget, att någon viss tid varder loreskrifven, efter hvars förlopp Riksgälds-Sedlar icke vidare äro betalningsgilde, enär i annat fall Tjenstemän måste aflönas för Sedlarnes emottagande, granskning och inlösen under en alldeles obestämd lid; och O C? O i följd hvaraf Utskottet skolat föreslå och tillstyrka, att Riksgälds-Sedlar icke få emoltagas i uppbörden af allmänna medel längre, än till och med år 1842, men uti Riksgälds-Contoret till och med år i845; och att de Sedlar, hvilka efter sistnämnde (jS45j) års utgång i Riksgälds-Contoret varda företedde, förklaras hafva förlorat all rätt till betalning. Skulle Rikets Ständer finna för godt härtill bifalla, blir nödigt, att hos Kongl. Maj:t göres underdånig anhållan, del Kongl. Maj: t läcktes till allmän efterrättelse Nådig
Öfverskrides denna gräns, så uppträda snart sjukliga symptom, och denna gräns öfverskrides tyvärr alltför ofta. Ändamålet med dessa rader är att i korthet påpeka betydelsen af de s. k. nervösa sjukdomarna och att särskildt fästa uppmärksamheten på deras orsaker och angifva möjligheten af deras förebyggande. Namnet nervösa sjukdomar är något egendomligt, det användes blott i populär bemärkelse och tarfvar därför några ord till förklaring. Nervsystemet är, liksom kroppens andra organ, utsatt för en hel del sjukdomar, beroende på inflammationer, yttre skador, svulstbildningar m. m., hvilka sjukdomsorsaker framkalla mer eller mindre svåra anatomiska förändringar af nervsystemet. Dessa sjukdomar, i och för sig, falla alldeles utanför det kapitel, som nu intresserar oss. Med de nervösa sjukdomarna eller, såsom de hellre böra benämnas, de funktionella nervsjukdomarna menar man sådana sjukdomar, där inga upptäckbara anatomiska förändringar förefinnas, men där nervsystemet, till följd af vissa, här nedan angifna orsaker, ej längre fullgör sitt arbete på samma sätt som hos en fullt frisk individ, utan har förlorat en del af sin spänstighet och blifvit försatt i ett tillstånd, som enklast kan kännetecknas dels såsom trötthet, dels såsom öfverdrifven retlighet. Åt de olika sjukliga symptom, som böra hänföras till de funktionella nervsjukdomarna, har man nu gifvit olika namn, och en stor del af dem, ehuru visserligen ej alla, innefattas under de tillstånd, som man benämnt nervositet, neurasteni och hysteri. Med nervsvaghet menar man i allmänhet antingen nervositet eller neurasteni. Nervositet hör kanske helst anses såsom blott och bart en egendomlig svaghet och lättretlighet i nervsystemet, hvilken vållar att individer med denna slags konstitution lätt bli neurasteniska och hysteriska, eller ock kan man definiera den såsom den lindrigaste formen af vare sig neurasteni eller hysteri. Vid neurasteni finner man en betydlig grad af trötthet eller rättare sagdt uttröttbarhet såväl hos de psykiska som de kroppsliga förmögenheterna, åtföljd af stegrad psykisk retbarhet med därpå beroende hypokondriska föreställningar.
Hon verkar först blott som ett jollrande barn, som envisas att tala ett tröttsamt baby-språk och vara ingénue. Men ju mer man lär känna henne, desto omotståndligare äro den innerliga finheten, den litet öfverspända, trånsjuka ömheten i hennes väsen. Hon är en af tidehvarfvets mest bildade svenska kvinnor, behärskande de tre kulturländernas litteratur (äfven den engelska, hvilket då var ovanligt), och dock kan ingen vara mindre blåstrumpa eller lärd dam än hon. Det är som om allt hon läste och alla hennes erfarenheter omsatte sig i varm och utsökt känsla. Hon är den enda af den gjörwellska familjen, som är musikalisk, och den, som har musiköra, kan än i dag, då han läser hennes bref, förnimma hennes inre melodi som ett vackert haydnskt andante af öm naturlighet och blid melankoli. De båda unga damerna lockade som sagdt till Torpet en skara af beundrare. Halft till familjen själf hörde »cousin Adolphe», kornetten Adolf Älf, son till den lärde domprosten. Han var det demoniska elementet i den gjörwellska kretsen – den »vilseförde ynglingen», dock i motsats till denne typ i Kotzebues pjes, oförbätterlig, trots Gjörwells förmaningar att »slåss med den inre fienden, som han vid Svensksund kämpat med ryssen». Poetiskt begåfvad likasom hans likaledes karakterssvage broder, Wertherpoeten E. Älf – suckade han på vers och prosa för BriteLouise, för att sedan ohjälpligt sjunka i händerna på en demi-monde-dam, Agneta Uggla. Brite-Louise hade en annan poetisk beundrare i Greifswalder-bibliotekarien J. Wallerius, som hyllat henne på ossianskt manér under namnet »Alma Welgjör». Stafva hade å sin sida Linnerhjelm, som redan 1785 bränner rökverk för »Stafvungen», för att nu ej tala om andra. Liksom ej sällan händer, var det ingen af de gamla barndomsvännerna som hemförde de unga flickorna, utan okände, som tillfällighetens skickelse fört i deras väg.
Man dödar insekten i en vidhalsad s. k. opodeldocsflaska medels ether, hvarmed man indränker en bomullstapp, o c h ser till, att vingarna få en naturlig och graciös ställning. Insekten anbringas på växten med litet gummi eller syndetikon. Kring skaftet på buketten, vare sig den är fäst på en palmett eller nedsatt i vas, knytes sedan i en prydlig rosett ett kulört sidenband eller tågor af ett slags hvitgul bast, som tillhandahålles i hvarje blomsterhandel. Eljes duger vanligt papper, t. ex. gult eller skärt, eller också långt gräs, som, ännu färskt och böjligt, knytes rundt om, så godt sig göra låter, för att sedan gulna i solljuset. I naturligaste sammanhang med frågan om detta slags buketter kan erinras om den på de flesta håll troligen glömda konsten att torka blommor med bibehållande af deras hufvudsakliga färgrikedom — en riktigt nätt liten konst, som kan bereda både nöje och förtjänst. Man skaffar sig en låda med skjutlock, borttager dess botten och spänner ett fint järntrådsgaller tätt under locket. Sedan tager man så mycket sand, som lådan rymmer, tvättar och siktar den samt slår den i en kittel, hvari den under jämn omröring upphettas och blandas med 12 gr stearin, om nu sanden antages väga 2 kilogr., hvarvid iakttages, att sanden mättas med stearinet. Sätt därpå lådan med locket nedåt och slå af den beredda sanden ett tumstjockt lager pä gallret. Lägg sedan försiktigt in blommorna i lådan och öfvergjut dem med sanden, så att den kommer mellan alla bladoch blompartier och växten kommer att ligga i sin naturliga ställning. När lådan är fylld, täcker man dess öppna del med en jämn träskifva o c h låter den i 48 timmar stå på ett torrt och varmt ställe. Därefter dragés locket försiktigt ut, hvarvid sanden får genom gallret bortrinna i ett inunder stående kärl. Blommorna äro nu torkade med särdeles väl bibehållna färger och låta, utan att gå sönder, lätt binda sig till buketter och kransar, som i åratal behålla sin skenbart friska fägring.
Oen 28 Junii /, ni. 187 Bilagor till Pleni-Protocollet för den 28 Jun ii, förmiddagen. Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus-. En af Kongl. Majit eller af Regeringen framställd proposition, är lika som en enskild Riksdagsmans motion en allmän fråga. Då den till Utskotts handläggning remitteras, står det, enligt RiksdagsOrdningens 49 §•, hvarje Stånds Ledamot öppet att sig deröfver yttra, börandes hans yttrande äfven till Utskottet remitteras. Med det yttrande, som jag anhåller att få bifoga remissen , åsyftar jag att ådagalägga, att efter min öfvertygelse , Rikets Ständer skulle blottställa 6ig för ett rättvist tadel af Nationen, om det anspråk på undsättningslån godkändes, sorn Regeringen med sitt promotorial beledsagat. Af alla de anspråk på undsättningar och biträden, som, under loppet af denna Riksdag, blifvit för Rikets Ständer anmälte, och hvaraf högst få varit af den beskaffenhet att de kunnat interessera Nationen, har ingen till den grad upprört min känsla, som den öfver hvil - Den 28 Junii /, m, ken Ridderskapet och Adela nu går att höra sitt RancoUtskott. Upsala Academie, som framfsrne tiders Konungar och Magnater, sosn så manga lefvande och döende af alia stånd och vilkor, under mer än tvenne secler bemödat sig att göra, icke allenast oberoende utan älven rik, som i alla tider varit nordens Loretlo; Upsala Academie, den rikaste possesionat i Sverige, sorn i sednare tider jämväl för sina besparingar inköpt nya fastigheter:
SlatöUtskottets yttrande remitteras, med föreskrift, att i händelse annat eller andra Ut. skotts berednings åtgärd derwid tillika kunde tarfwas, Statsutskottet dä efter sig företeende omständigheter ma om sammanträde föranstalta; hwarom 352 Den 4' November. Resp. MedStänden sam? Statsutskottet wördsaml och manligen ffulle underrättas. Ut supra. Lx krotocollo I. O Walerius. Utdrag af Protocollet hällik uti BorgareStåndets P enum mid Riksdagen i Stockholm d. 2 Nov. iZoy. S. D. I anseende till gjorda anmärkningar tvid Högloft. ConstiMtionsUtskottets förslag till succctzionsordning, bles samma förslag ätersörwist och de förekom:e anmärkning arne U tkoue genom ProtocLilsUidrag communUera.e; hwil et de Resp. MedS. änden wördsamt och manligen tillkännagifwas stulle. Uc supra. blx krotocollo I. kl. keterskon. S. D. Pä Heder-varda BondeStändeks, uti ProlocobsUtdrag as d. oz naiiledne Ock. till de öfrige Resp. Ständen gjorde hemställan, förenade sig BorgareStändet uti det beslut, att till Högl. Statsech BancoUlffotten skulle remitteras ett af Riksdags Fullmagtigen skatts kerston frän Dahlarne ingifwit Memorial, hwari förefläs, att Fullmägtige i Ban - Den 4 NovemberZZz i Banken och RiksgäldsContoiret mätte utgöras af samma personer. Ut supra. Lx krotocollo ^l. kstsrslon. S. D. Hade till Vederbörande Utstött blifvit remitterade: Till HögloftBancoUtftottet. Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående understöd för Tackjerns tillwerkningcn i Riket. Högloft. StatsUtftottet. Herr Brukspatron K4a1mber§8 anförande, rörande Taffelpenningar för StatsSecreterarne.