Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S p a n m å 1 Summa. Indelt på förslag. 0 indelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. R:dr. ö. R:dr. ö. Kub.-f. k. R:dr. Ö. St. Prot. 1865 §• 1866. 10 Sami. 1 Afd. 5 Haft. 3 18 Expedit i o n slils koltets Förslag till underd. Skrifvelse, A": o 59. Transport Postverket (kontanta anslaget på förslag att af postmedlen direkte utgå) Penningar: Nuvarande beloppet 1,500,000: — Tilik omm er: i öfverensstämmelse med beräkningen af Statsverkets inkomster 500,000: — 2,000,000: Indelta räntor såsom i 1864 års Riks-stat 364: 50. Indelt spanmål d:o d:o 75: 60. Till Postdeligensernas fortskaffande på sådant sätt att de skjutsskyldige ej dermed betungas; Reservationsanslag Tullverket (Förslagsanslag att af tullmedlen direkte utgå) Ersättning till städerna för mistad tolag, Förslagsanslag Jägeri-staten: Penningar: Aft/d: Till skogsplanteringskassan öfverflyttade indragna kontanta löner 207: 93. 773; 75, Indelta räntor:. Afgå: Till Stats-verket indragna indelningar 1,119: — 1,211: 69. Skogsplanterings-kassan (kontanta anslaget såsom ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m., på förslag). Penningar: Nuvarande beloppet 18,300: — Tillkommer: Från Jägeri-staten öfverflyttade indragna kontanta löner 207: 93. Ersättning för åtskilliga uti 1864 års Riksstat å anslaget till Jägeristaten uppförda indelningar, hvilka i följd af jägeri-tjenstemäns och betjentes afgång blifvit till Statsverket indragna 4,431: 66.
Transport 391,684:22. 42.000 R:dr B:ko oller 63,000 R:dr Riksmynt, i berörde ändamål för nästa Statsreglerings-period måtte särskildt anvisas 57.000 R:dr samma mynt årligen, som för 3 år belöpande till 171.000 R:dr Riksmynt, torde af förhändenvarande tillfälliga medelstillgång kunna utgå. B) Undervisnings-anstaltcr. för jordbruk och lundlin ann a-n ii ringar. Under åberopande af hvad Landtbruks-Akademien, enligt närlagde den 14 innevarande månad hållna Protokoll öfver Civil-Arenden, i afgifvet Betänkande om åtgärder till Svenska Landtbrukets befrämjande i underdånighet yttrat och hemställt, vill Kongl. Maj: t härmed hos Rikets Ständer äska att under ofvanstående rubrik måtto uppföras följande ständiga årliga anslag, nemligen: l:o till förhöjning i de hittills utgående anslagen för 16 lägre landtbruksskolor, 1,000 R:dr R:mt för hvardera eller tillsammans 16,000: — 2:o för 3 nya dylika skolor inom de Län Kongl. Maj:t kan finna för godt i Nåder bestämma, 4,000 R:dr R:mt för hvarje eller tillsammans 12,000: — 3:o för 2:ne Mejeri-skolor, en i med lersta och en i södra delen af riket, å ställen der mjölkhushållning med utmärkt skicklighet bedrifves, och mot skyldighet för vederbörande att emottaga ett visst antal frielever, 3,000 R:dr R:mt för hvardera skolan, eller tillsammans 6,000: — dock att detta anslag alternativt må kunna användas såsom arfvoden och resekostnads-ersättning åt resande undervisare i mejeri-handteringen. 4:o till arfvode ocii resekostnads-ersättning åt en resande undervisare i boskapsskötseln, enligt Landtbruks-Akademiens förslag 3,000: — 5:o till reseunderstöd åt personer, som egna Transport 37,000: — 391,684: 22. Kongl.
Majit i nåder förklarat, gtt med de i 9 - Banco^Vlskolteis BetXiikanden. afseende å Banquens Forum gällande Författningar öfverensstämmer , att blott de Banquen rörande inål, hvilka innefatta sådane tvistiga ämnen, som tillhöra Domarens pröfning, böra afKgl,' Svea Hof-Rätt upptagas och afdömas; men att i öfrigt alla mål rörande frågor, hvilka angå verkställighet af redan gifna beslut och hvad i sammanhang dermed yppas, böra till vederbörande Exeeutorers handläggning öfverlemnas; i följd hvaraf Kongl. Maj:t icke funnit 6kä 1, att i nåder bifalla Herrar Banco-Fullmägtiges underdåniga framställning, att enär vid executiv försäljning af en i Banquen beländ Egendom eller disposition af köpeskillingen för densamma, Banquens rätt antingen af Gäldenäler eller Med-B;orgenäter sättes i fråga; Kongl. Maj:ts Befallnigshafvande ej måtte ega att deröfver meddela Utslag, utan, med Handlingarnes insändande till Banquen, öfverlemna pröfningen deraf till Högloft. Kongl. Svea Hof Rätt. Banquens rätt i dylika fall kommer således att pröfvas vid ofta aflägsna Executionssäten, der Banquen antingen icke har något Ombud eller med kanske icke ringa kostnad nödgas anlita fremmande biträde. Denna olägenhet är dock mindre betydlig, enär Banquen alltid eger öppet, att inom Trettio dagar efter delfåendet, besvära sig öfver Konungens Befallningshafvandes Utslag, derest det gått Banquen emot; men ej mindre i förenämnde händelseän i andra mål rörandeBanquen , som af Kongl. Majus Befallningshafvande afgöras och hvilka, sedan Lagsökningarna Banco•Utskottets Betänkanden. S3 för Odlings-Lån kommit i gång, icke äiro fåj måste besvären fullföljas hos den Kongl. Hofrätt, under hvars Jurisdiction Executorn hörer, och i anseende till den korta tid, sona i 30 Cap. i §.
Revisorerne hafva af denna betydliga brist för berörde 2:ne Revisions-år funnit sig föranlåtne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att af nämnde Anslag till Reseoch Tractaments-kostnader vid General-Mönstringar åtgått: hvarjemte af samma Anslag ett ständigt arfvode åt Kongl. Krigs-HofRättens Ledamöter, uppgående till 1,650 R:dr årligen, blifvit utbetaldt. 3:o Hvad angår Utrednings-Afdelningens hos Kongl. Spanska Regeringen ägande fordran af 9,909 R:dr 26 sk. 10 r:st. för år 1814 utlemnade Utredningspersedlar, så har nu lemnats den upplysning, att Svenska Chargé d’Äffaires vid Kongl. Spanska Hofvet under elen, 2 Februari 1838 i detta afseende erhållit nödige instructioner, men hvilka ännu ej föranledt lill slutlig liqvid. 4:o Af de i 1837 års Stats-Revisions-Berättelse omnämnde Utrednings-Afdelningens fordringar, dels hos Ståthållare-Embetet på Drottningholms och Svartsjö Slolt för åtskillige från Utrednings-förråden erliållne persedlar, 222 R:dr 16 sk., och dels hos Colonial-Ärendernes
Under sednast föregångna åren bar emellan' bufvudstaden och Wisby, genom ett ångfartyg, en bestämd och således af olika vindar icke beroende' communication ägt rum; men har innevarande år upphört, ehuru enligt får* tygs-chefens uppgift förtjensten dervid med hvarje år hade ökats. Politisk Författning. Kammarverk. Länet som tillika utgör ett stift , är indeladt i 2Ine Härader, sine Domsagor, i Lagsaga, sammanslagen med Södermanlands och Stockholms Läns, 2lne Fögderier, io Länsmans-distrikter, 3 Prosterier, 43 Pastorater, 8 Kapellani, p3 sockna!’ nied g i kyrkor; Gottska Sandön, ett mantal, indeldt uti den extra roteringen, tillhör norra Häradet, och Fårö Pastorat. Länet underhåller 2ine Båtsmans-kompagniertillsammans 260 nian; hvarje rote utgöres af i det närmaste 4 hela mantal, dock finna ännu 20 hemman oroterade, hvilka för närvarande ingå jemte boställena i den extra roteringeii; och hafva utom på ett hemman alla extra roterjngs-skyldige, under inneva - rande år åtagit sig vid påkommande krig hålla häst i stället för karl. För närvarande finnas 21 extra rotar, hvaraf blott en i följd af 1 | mantal i roten vägran att prestera häst, uppsätter karl. I de extra rotarnas antal uppstår likväl förminskning som på sätt år j825 i underdånighet blifvit föreslaget; de oroterade hemmanen komma att fördelas i den nu befintliga ordinaira roteringen. Till Olis försvar arén National-beväring upprättad, bestående, med några bestämda undantag; af alla manbara personer mellan i5och 5o år; den är indelad i artilleri, jägare, infanteri och pikförare. National-beväringen exercerar årligen en kortare tid, men under de sednare åren hafva endast artilleri och jägare till exercis varit sammandragne.
N:o 141. gås på hvardera ett år, och tre klasser, som äro indelade hvardera i två ett-åriga afdelningar (summa 8 ett-åriga afdelningar,) och som således nu först vid 19:de eller 20:de lefnadsåret afslutas, — mycket väl kunde reduceras till 4 ett-åriga afdelningar, så att dimission kunde ske från den nuvarande öfra afdelningen af 5:te klassen, och ynglingen i allmänhet hafva fullbordat sin theoretiska kurs vid 16:de eller 17 :de lefnadsåret och vara mogen att ingå i det praktiska lifvet; 2:o att ett vida större antal ynglingar skulle uppmuntras att fullborda lärokursen, och med ett samladt helt af kunskaper gå ut i lifvet; 3:o att realundervisningen, som nu, till förfång för båda, är sammanfjettrad med den klassiska, skulle vid alla läroverk utan svårighet kunna afsöndras från denna, derigenom vinna större planmessighet, och sålunda icke blott kunna fortare afslutas, utan äfven göras mera bildande. Oin remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukligen. Stockholm den 15 November 1865. F. Rooth. N:o 142. Af Herr Hällström, Gabriel, om anslag till en jernväg från Ilemgrafven i Medelpad till Sundsvall. Sedan Kongl. Maj:t år 1858 i nåder fastställt plan för den så kallade Jemtlands kommunikationsleden, har med de anslag 244,500 R:dr utan återbetalningsskyldighet och det särskilda lån 70,000 R:dr, Rikets Ständer beviljat och det vida större bidrag, sammanlagdt utgörande 575,560 R:dr, Norges Storthing anslagit, kunnat ordnas en kommunikations-led emellan Lewanger i Norge till Bräcke i Jemtland vid Medelpads gräns, 29 mil lång deraf 17 V2 mil öfver 5 sjöar, emellan hvilka trafiken bestrides å vanliga landsvägar. Den delen af denna led, som sträcker sig inom Jemtlands område, 22 mil i längd, blef Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
14:o af de nu gällande bestämmelserna bör för utbekomna låneunderstöd till sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag efter fern års förlopp från slutet at det år, hvarunder lånemedlen först utbekommits, årligen erläggas åtta procent å hela den lyftade lånesutnman, hvaraf ränta godtgöres efter fyra för hundra af obetalda kapitalbeloppet och det öfriga utgör afbetalning derå; varande derjemte i mom. 15:o stadgadt att, om återbetalning ej å bestämd tid vcrkställes, låntagaren skall vara pligtig att för det till liqvid förfallna oguldna beloppet erlägga fern procent årlig ränta intilldess betalning sker. — Då Rikets Ständer ansett, att det understöd, som lemnäs till vattenaUappningar lör beredande af odlingsföretag, numera, sedan hågen för dylika företags utförande inom alla delar af riket synes vara tillräckligt väckt, hufvudsakligen bör afse, att, utan synnerlig uppoffring från statens sida, tillhandahålla den del af det för vattenaftappningars utförande erforderliga kapital, som icke af vederbörande sjelfve torde kunna anskaffas, men ingalunda att genom en alltför låg ränta eller genom en för långt utöfver behofvet utsträckt räntefrihet tillskynda låntagaren särskilda fördelar; hafva Rikets Ständer funnit räntefriheten i allmänhet icke böra utsträckas utöfver tre år, inom hvilken tid dylika arbeten i vanliga fall torde kunna antagas vara fullbordade; äfvensom Rikets Ständer ansett, att räntefoten bör höjas från fyra till fern procent samt räntan för underlåten inbetalning bestämmas till 6 procent. ExpeditionsUthott fits Förslag till underd. Skrifvelse, IS:o 776.
Enligt nu gällande förordning åligger det skepps-ombudsmannen i Stockholm och föreståndarne för sjömanshusen i de öfriga städerna alt debitera och upbära hela den sjöfolk åliggande bevillnm Enligt Utsk:ts förslag skulle det 2öo Den 18 Maj e. m. deremot åligga dem att upbära bevilln. blott efter Irsta artikelm Nu säger 13:de §:n i förslaget till Instruktion: »Skeppare, ångfartygs-befälhafvare, styrmän, machinister samt matroser oell andre sjömän taxeras till bevillning för sina inkomster genom arfvoden och så kallade hyror m. m. efter enahanda beräkningsgrunder, som äro stadgade för den vid industriel företag eller i enskild tjenst anställda personals inkomstbevillning”, ■— men hvem som skall verkställa denna taxering, och huru man skall få ut denna afgift, derom säger författn:n icke ett ord. Efter den gamla författmn voro sjömännen underkastade en viss bestämd afgift, och då gick det ganska lätt att påföra dem densamma; nu deremot skall det göras en granskning och upskattning af deras hyror och månadspenningar m. m., och huru skall man få reda härpå? Sjömnänen äro stundom under flera år ute på sina resor, och under denna tid lemnäs för dem ingen upgift till komitéerna. Jag anför detta som ett exempel på svårigheten att tillämpa den uppställda theorien. Då den punkt, som härmed har sammanhang, är återremitterad, anhåller jag att samma åtgärd måtte vidtagas med den nu föredragna §:n. Hvad åter beträffar Hr von Köchs anmärkning, tror jag den omnämnde föreskriften ingalunda vara öfverflödig, då man vet att sjömännen äro, likasom alla andra, underkastade kurhusoch folkskole-afgifter m. m., och jag har svårt att fatta, åt hvem uppbärandet af dessa afgifter skulle uppdragas, om icke åt föreståndarne för sjömanshusen. Jag anser således §:n i detta afs:de riktig, men anhåller, på grund af hvad jag nyss förut anmärkt, om återremiss. Hr von Koch:
Rosorna förvarade jag omsorgsfullt och ännu efter fem dagar stodo de framför mig på skrif' T OPELIUS. bordet i mitt hem, där jag satt mig ned, i tanke att skrifva ett tacksamhetsbref till henne för den vänlighet hon visat mig. Posten kom i detsamma, och i ett af mina bref stod ett P. S.: » Fru B. har fått ett slaganfall. » På min ängsliga förfrågan löd svaret: » Utgången oviss. » Inom kort stod på de dagliga tidningarnas första sida inom sin svarta ram annonsen, som tillkännagaf, att fru Emma Gurli Beronius aflidit i Strängnäs på Emmadagen 1890. Och de meddelanden, de i öfrigt lemnade-angående den aflidnas lifsgärning, sammanstämde alla i att känneteckna henne som en maka och moder som få, en sådan, hvilkens stilla inflytande i de närmastes krets bär en så intensiv kraft af ädelt föredöme inom sig, att det sträcker sina verkningar till oberäkneliga vidder därutom, såsom kring den fallande droppen den ena ringen vidgar sig ur den andra öfver insjöns yta. Varmt och verksamt intresserad för upplysning i alla former, välgörande i, efter hennes förhållanden, storartad måtto, föreningsbandet i en talrik familj, hvilken hon genom sin ädla personlighets enande kraft genom tvänne giften så att säga knöt till ett — var fru Beronius en kvinna sådan vi må tillönska vårt fosterland allt flere och flere. Emma Beronius, född Nordblad, var vid sin död något öfver 56 / år gammal och sörjes närmast af den efterlefvande maken, f. d. kassören doktor Otto Beronius, den allbekante i Wennerbergs mästerliga sångcykel odödliggjorde » Glunten », samt en ung son. l 2 I ett föregående gifte var hon förenad med öfverjägmästaren C. O. Bildt, som afled 1863 och efterlemnade tre söner, den äldste, grosshandl. Gillis Bildt, bekant för sina resor i Ostindien och Kina på uppdrag af Svenska exportföreningen. Den andre sonen i ordningen, eivilingeniören Edvard Bildt, är bosatt i Göteborg. Max. m G r o d a n. (En rimmad legend.)
Betraktade man likväl Sveriges vidsträckta yta, med sin ymniga tillgång på betesmark, sina betydliga naturliga ängar och sina odlingstillfällen utan gräns, visade sig bäst att densamma erbjöde de rikaste tillgångar för husdjurens trefnad och förkofran. Nära hälften af landet, eller den nordligt belägna delen deraf, der frosten icke sällan förhärjade åkerns gröda, uppfylld af gräsbeväxta kärr och betesrika fjällbyggder, syntes liksom enkom skapad för att framkalla en högt uppdrifven boskaps-skötsel. Sverige stöde likväl i afseende å boskaps-skötseln långt efter flera andra länder. I dessa länder hade man sedan längre tid tillbaka genom allmänna och enskilda bemödanden sökt uppdrifva ladugårds-produktionen till den högsta möjliga afkastning, och bland de medel, som dertill verksammast bidragit, hörde utan tvifvel förädlingen af landets kreatur. De många utmärkta konstanta kreaturs-racer, som England och Frankrike hade att uppvisa, alla 54 Stats-Utskottets Utlåtande .4? 122. vackra prof på den höga ståndpunkt boskapsskötseln i dessa länder innehade, härstammade alla från samma urfäder, lika små och ofullkomliga som Sveriges. Den Engelska Durhams-racen, den första race med konstanta egenskaper, som i England ansågs ega något högre värde, uppkom der endast för omkring 50 år tillbaka, hufvudsakligen genom 2:ne mäns nitiska bemödanden, och efter denna tid hade de flesta Englands öfriga racer uppstått. En tid af omkring 70 år behöfdes visserligen för detta land att uppdraga de förträffliga och konstanta racer, som der nu funnos, men en sådan tid borde icke afskräcka från efterföljd af ett så vackert exempel. Motionären vore ock öfvertygad att utan dylika bemödanden, att af egna redan acklimatiserade djurslag bilda något eget för sig, England, om ock de bästa utländska djurslag dit införskrifvits, aldrig uppnått någon verklig grad af djurförädling; och att man icke på enahanda sätt förfarit i Sverige, vore, efter motionärens åsigt, orsaken dertill, att de försök i denna väg, som på sednare tider här vidtagits, icke motsvarat de förhoppningar, som dervid blifvit fästade.
Till ränta och afbetalning häraf samt lili dess framtida underhåll hade kyrkan numera nästan inga andra inkomster än de bidrag, som tungt hvilade på församlingens medlemmar, deraf flertalet befunne sig i knappa omständigheter, ty då värdet af hela tioude-auslaget, efter eli medelpris af 11 R:dr tunnan, utgjorde 666 R:dr och derifrån afdroges dels 300 R:dr till Consistorii expedition, dels i medeltal 100 R:dr lill underhåll af synodal-huset och dels Domkyrkosysslomannens arfvode 100 R:dr, eller tillhopa 500 R:dr, äterstode såsom kyrkans behållning endast 166 R:dr Riksmynt, hvilken tillgång, motsvarande värdet af omkring 15‘/2 tunnor korn efter ofvan uppgifna pris, vore så ringa, i förhållande till hehofvet, att den knappt märkbart bidroge till lindring i församlingens utgifter i och för kyrkan. Detta förhållande, då det jemfördes med de betydliga inkomster öfriga domkyrkorna i riket, äfven de yngre, af allmänna medel åtnjöfe, ådagalade att Hernösands domkyrkas rätt och fördel blifvit förbisedd och illa vårdad. Af domkyrkornas i Kongl. Kammarrätten befintliga räkenskaper hade motionären sökt skaffa sig kännedom om dessa kyrkors anslag och inkomster, hvarvid inhemtats att: Upsala domkyrka åtnjuter 548 tunnor krono-lionde-spanraål. Den i Calmar, som näst domkyrkan i Wisby hade minsta tionde-anslaget, uppbure deremot af Calmar stads jord 623 R:dr och af s. k. Fortifikations-lägenheter 500 R:dr. Att domkyrkorne i de nyare stiften, med undantag af Hernösands, vore skyldiga att underhålla synodalhus och Consistorii-expeditioner, hade icke heller af räkenskaperna kunnat inhemtas.
Redan för öfver lOOrde år sedan anbefalldes föräldrar och förmyndare, uti ofta förnyade påbud, att undervisa sina barn och myndlingar uti Christendom samt att läsa. uti bok; och förut omnämnde Kongl. Maj:ls Resolution innehåller, att, om någon af ondska eller utan laga ursägt sådant eftersatte, så skulle han första och andra gången varnas och sedan plikta 2 mark Silfvermynt till socknens fattiga barns undervisning. Då Skol-lagen fordrar ett bestämdt mått af kunskaper hos hvarje barn, innan detsamma anses vara befriadt från skyldigheten att besöka Skolan, så är det också deraf en gifven följd, att det icke bör fritt öfverlemnas åt föräldrar eller målsmän att förekomma eller Bih. till R. St. Besvoch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 4°- motverka uppfyllandet af detta Skol-lagens stadgande. Sa vida detsamma icke skall blifva kraftlöst, och så vida ändamålet dermed skall vinnas, måste föreskrifter finnas, för att, i händelse af motvillighet, bereda utvägar till att sådant oaktadt, vinna efterlefnad åt stadgandet. De, hvilka uti denna «-s 5'te mom. förekomma, äro i Utskottens tanke de mest ändamålsenliga, och Utskotten kunna icke tillstyrka någon förändring deruti, lika litet som Utskotten anse 4:de morn. böra i någon målto forändras. _ . Herr Prosten Sandbergs och Olaus Ericssons framstallnmgar i berörde hänseende torde alltså böra förfalla. § 9. Uti denna § harOlaus Ericsson yrkat förändring i så måtto, att han ansett det böra bero endast på Skol-Styrelsen och icke, på sätt i Författningen förekommer, Skol-Styrelsen i samråd med församlingen, att bestämma de tider af året och de timmar å dagen, då undervisningen i skolorna bör meddelas; men som, enligt ifrågavarande stadgande, Skol-Styrelsen redan eger att meddela föreskrifter i nämnde hänseende, och blott har sig ålagdt att vid bestämmandet deraf träda i samråd med församlingen, samt detta synes Utskotten vara både lämpligt och billigt, så kunna Utskotten icke tillstyrka den af Olaus Ericsson i delta hänseende föreslagua förändring.
Efter lillkännagifvande, alt denna propos. blifvit med öfvervägande nej besvarad, hemställde II. Ex. vidare, örn lt. o. Ad. behagade bifalla, att förevar, meni. lägges till handlingarne, med förklaring, alt R. o. Ad. icke vill ingå i pröfning hvilka tillgångar böra användas till ifrågasatte låneunderstöd och anslag, förr än SlatsUtsk. inkommit med utlät, angalo samma låneunderstöds och anslags behöflighet samt R. St. deröfver heslutit. Ropades ja. Sedermera framställde H. Ex. Hr. Gr. o. Landtm., alt, såsom R. o. Ad. torde erinra sig, Or Rosenblad väckt en motion i sammanhang med detta ämne, och hemställde II. Ex., om R. o. Ad. bi föl le, att denna motion linge till Statsoch DancoUtsk:n remitteras. Ropades ja. Vidare erinrade II. Ex., alt äfven Frih. Cederström, under den nyss slutade discussiouen, väckt en motion, nemi. den att R. St. skulle hos K. M. i und. anhålla, alt statsverkets samtlige räkenskaper må omfatta samma lid som upphördsåret, eller frän och med d. 1 Maj det ena året till och med deu sista April det påföljande. Frill. Palmstjerna: Jag tager mig friheten hemställa till Frih. Cederström, huruvida icke han skulle vilja vid när - Den 20 November e. m. 405 mare eftersinnande finna för godt alt återtaga den af honom väckta motionen. Det är nemi. icke så länge sedan Ständerne fattade det heslutet, att statsräkenskapernc skulle afslutas vid hvarje års utgång, i st. f. med April månads förlopp, och de skäl hvarföre man nu skulle, med ändring deraf, frångå nämnde beslut och återgå till den förr iakttagne ordningen, hafva icke, för mig åtminstone, blifvit framlagde på ett sätt, alt jag kunnat inse, hvaruti förbättringen egentligen skulle bestå.
“Men se vänskapen — det är något annat, det — medvetandet af samhörighet man känner, hvad det är i sådana stunder som nu.“ Prisse låg med cigarren i munnen tillbakalutad i sitt soffhörn. Kring hans mun spelade ett fint ironiskt smil, liksom jämförde han i tanken Hennings ord med någonting, hvartill de icke passade. Men denne såg det ej. Han höll ännu ansiktet lutadt mot armarne, helt och hållet försjunken i sina egna tankar. Borta vid pianot satt Sven framåtlutad öfver klaviaturen, liksom smekte han med händerna sina tondrömmar fram. Henning fortsatte sin tankegång: “I sådana ögonblick som detta, då förnimmelsen af gemensamhet i sträfvanden och mål gör sig så varmt gällande — då anar man dunkelt den innerliga meningen af det ordet — kamratskap — då känner man sig i stånd att offra något — vore det än “ — en guldklocka!“ Det var Prisse som passat på tillfället att vara försmädlig. Ordet skar cyniskt in i stämningen, och han ångrade sig, så fort det undsluppit honom. Henning lyfte hufvudet. Det lyste till i hans däfna ögon, när han såg på Prisse. “Ja, håna du — det är ingen konst, men jag skall säga dig en sak: det är lumpet, är det! För ser du, det är i alla fall en vacker känsla att veta sig kunna offra något för en vän, men den har du aldrig erfarit, för du är en egoist, förstår du!“ Prisse blygdes verkligen för sig själf och fann sig vara tämligen lumpen och föraktlig. Vid pianot hamrade Sven “Der Wentzel kommt“ med feberaktig ifver. Fingrarna riktigt hoppade öfver tangenterna. Han måste vara antingen mycket glad — eller mycket upprörd. Man kunde icke se hvilket, ty han vände ryggen till, och det var dess utom redan skumt. “Blef du arg, hva’?“ sade Prisse, i det han tog Henning om halsen med vänstra armen. “Det var ju bara skämt.“ Henning gjorde sig lös med en min, som sade, att han satte sig öfver Prisses otacksamhet, och ringde. “En half punsch till!“ befalde han den inträdande Heben. Vinden kom från viken.