Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvoch Ekon.-VIskottets Betänkande"N:o 189. 3 mot grundiagarne samt det kanske vore nödvändigt att vid universiteten hafva en person, sora vakade öfver den presteriiga btldningen, äfvensom att i Hernösands stift, der Domprost ej funnes, Biskops-embetet bibehölles. föresloge motionären att, med bibehållande Biskops-embetena i Upsala, Lund och Hernösand, öfrige Biskops-embeten i riket måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas och lönerna anvisas till fattige studerandes underhäll eller indragas till Statsverket samt de till dessa embeten anslagna prebenden med egna pastorer förses, äfvensom att nuvarande löneförmåner för Erkebiskopen 6amt Biskop arne i Lund och Hernösand jemväl vid blifvande ledighet mätte indragas till Statsverket och ersättning gifvas i kontant lön efter Rikets Ständers bestämmande. Sedan mera än ett fjerdedels århunrade hafva tid efter annan vid Rikets Ständers sammanträden förslag om indragning af biskops-embetena förekommit, ehuru dessa förslag, hvilka vid de sednare riksdagarne städse förnyats, ännu icke vunnit Rikets Ständers bifall. Om än denna utgång icke talar för befogenheten af de väckta förslagen, hänvisar dock detta bland svenska folkets ombud ständigt återkommande yrkande ombiskopsembetens indragning oförtydbart derpå, att antingen biskops-institutionen, sådan den i vårt land stadgat sig, är behäftad med något väsendtligt fel eller ock att under tidens fortgång denna institution urartat på ett sätt, som icke vidare lemnar hopp om återgång till ett bättre skick. Hvad med biskops-embetena åsyftats visar sig bäst i 1686 års Kyrkolag, der det heter, att biskoparne skola vara »tillsyningsman uti stiften öfver Guds försam»ling», hvilka sjelfve skola »predika den rena läran» och »gifva gran akt uppå» att jemväl presterne »Guds ord klart, rent och oförfalskadt sina åhörare föreställa.»
Om angelägenheten af Allmänna Discont-räntans nedsättandej äfvensom om antagandet af det Förslag, som var i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition gjordt, att f af nu utestående DiscontLån borde förvandlas till FastighetsLån; till hvilket ändamål de Låntagare ej allenast i FilialDisconterné, utan äfven i RiksgäldsDiscon-: ten, som äga ointecknad Jord att pantsätta, skulle äga att deras skulder sålunda förändra; derom skall jag framdeles, då sluteliga Financeplanen inkommer, mig yttra. Mine Herrar! Om tidens inträffade omständigheter nu mera, till någon del, besannat, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag redan år 1814 framlade taflan af den Penningebrist, som skulle inträffa , i naturlig påföljd af de Financepriqciper, hvilka vid 1812 års Riksdag voro antagne; om närvarande förlägenhet bevisar, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag vid 1815 års Riksdag talade emot den Capitalisterne förunnade förde', att för 3 ProcentsSedlar deras Penningar insätta; samt visar, att man Verkeligen gjort bättre, derest man antagit det Förslag jag då afgaf, till 3 ProcentsSed, Den 17 Martu, /. »i. 83 Jarnes tidiga, men successiva infriande, än att afbida deras fall , i hela sin tygnd; så torde också, tilläfventyrs, icke heller allt afseende böra nekas af hvad jag nu haft äran an iöra. Jag anhåller ödmjukast om Återremiss af Betänkandet; samt att Utskottet må tillhöra9 att öfver det Förslag jag här uppgifvit , sig utlåta. Herr Grefven och F andt Ma r sk cilken tillkännagaf, att Plenum komma klockan fem i eftermiddag att fortsättas Herr Flach, Carl Fredric, uppläste föl-: jmde :
Krigs-Rns numerär och beskaffenhet vid 1860 års slut eller början af år 1861. 3 Angski . 5 Segelsl 1 Ångfrc . 4 Segelftter . 5 Segelk<tter . 1 Segelb . 3 mindrejelbriggar 4 Segelslrtar . o 3 Angko;er 4 större fartyg . 5 mindre):o 10 Äng-linslupar . 52 Bombionslupar 12 Land^ings-kanonslupar 122 Kanllar 12 Batalj-chefs-fartyg 8 Mörsartyg 17 Kanojnertar . 12 Kanoipar 10 Patruiar St. Krigs-Flottans numerär och beskaffenhet vid 1863 års slut eller vid början af år 1864. 865,202] 6 Ångskepp 2 Segelskepp o 1 Angfregatt 4 Segelfregatter 4 Segelkorvetter 1 Segelbrigg 2 mindre Segelbriggar 4 Segelskonertar o 3 Ängkorvetter o 4 större Ångfartyg . 5 mindre D:o o 14 Ang-kanonslupar . 52 Bomb-kanonslupar 12 Landstignings-kanonslupar 122 Kanonjollar 12 Bataljons-chefs-fartyg 8 Mörsarefartyg 17 Kanonskonertar . 12 Kanonslupar 10 Patrullbåtar Erforderligt årligt anslag. för Fartygens dagliga underhåll i rustbart skick. för nybyggnader, större reparationer, m. m. Summa. Krigs-Flottans numerär och beskaffenhet vid 1866 års slut eller vid början af år 1867. 6 Ångskepp 2 Segelskepp 3 Ängfregatter 3 Segelfregatter 4 Segelkorvetter 1 Segelbrigg 2 mindre Segelbriggar . 4 Segelskonertar o 3 Ängkorvetter o 5 större Ångfartyg . 5 mindre D:o o 14 Ang-kanonslupar . 52 Bomb-kanonslupar 12 Landstignings-kanonslupar 122 Kanonjollar 12 Bataljons-chefs-fartyg . 8 Mörsarefartyg 14 Kanonskonertar . 12 Kanonslupar 10 Patrullbåtar : .
I sammanhang härmed torde Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande få i underdånighet anmäla, att på enskild bekostnad verkställts sänkning åren 1852 och 1853 af den så kallade Prestsjön i Näshulta socken och år 1855 af Borssöknasjön i Gillberga socken. Enligt de upplysningar, som derom meddelats, har genom förra sänkningsarbetet, derför kostnaden, oberäknadt de temligen dryga utgifterne för redan företagne odlingar, uppgått till ungefär 666 R:dr 52 sk. banko, kyrkoherdebostället vunnit omkring 100 tunnland odlingsbar jord och sannolikt lika mycket tillfallit säteriet Magda, som med prestgården till hälften delat kostnaden, hvaremot jordvinningen till följd af sednare sjösänkningen, som skall kostat omkring 1,200 R:dr banko, endast uppgår till 40 tunnland. Om följderne af dessa arbeten, der kostnaderne på förhand med svårighet låta sig beräknas, ännu icke visat sig fullt motsvara förhoppningarne, lärer dock kunna antagas, att de äro tillräckligt lönande för att uppmuntra till efterföljd och tillfredsställa den aktningsvärda företagsamheten. Förbättringen af allmänna landsvägen emellan Jäders gästgifvaregård och gränsen mot Linköpings Län, hvartill Eders Kongl Maj:t i nåder beviljat ett anslag af 19,900 R:dr banko, har blifvit efter den uppgjorda planen fullbordad samt arbetet i Juli månad nästlidne är afsynadt och godkändt. Yägomläggningen för undvikande af de så kallade Vammelbackarne på vägen emellan Ramsta och Flens gästgifvaregården för verkställighet hvaraf ett statsanslag, stort 2,575 R:dr banko, jemväl blifvit i nåder beviljadt, har äfven under förra året påbörjats, men före dess utgång icke hunnit fullbordas. För anläggande af en kanal emellan Eskilstuna och Mälaren, dertill Rikets sednast församlade
Jagjinser ganska väl,att en förökad och Dtn 12 September f. m. följaktepgen försämrad Sedelstock, som endast uppehåller några få individuer, onekeligen för det hela allmänna medför skadliga följder; jag inser äfven, att en för långt utsträckt Fastighets beläning lika skadar den låntagande som Staten, men jag anser skyldigheten fordra, att i hvad tjenligt kan vara, gå det Hedervärda BondeStåndet till mötes, och genom den af mig nu begärta förändring kunde vi äga tillfälle dertill, utan märkelig våda, helst följden å andra sidan torde äfven ej vara så förmånlig, om dessa 1,200,000 R:dr blefvo inberäknade i de 30 millionerna, och Conjuncturen gjorde Jernlånen öfverflödige, si minskades onekeligen Sedelstocken till ej fullt 29 Millioner, hvilket vore lika obilligt som ovärdigt handlat mot Jordbrukaren, hvÄrs belägenhet är lika som vid Riksdagens början, och hvarom den Riksdagsman, om sådan skul le finnas, som genom sitt långa vistande i Hufvudstaden glömt hemortens ställning, troligen vid återkomsten erhåller en obehaglig påminnelse J*g får derföre ödmjukeligen anhålla om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på min nu föreslagne förändring af i3.*de punkten. 1x6 Dm iS September f. m. Bilagor till Pleni-Frot o collet för elen 16 September , förmiddagen, N:0 Ii Herr Mont gömme rie, Guftaf: Emot Herr ro» Törne, Michaels, upplästa anmärkningar i plenum den 5 dennes f. m. mot mitt .anförande i plenum den 22 nästförflutne Augusti i afseende pä vackt Motion om Jemtlands återförenande .med Wejler Norrlands och Herjeådalenr med Gefleborgs Län, anhåller jag att vördsammeligen få göra några erinringar.
Som denna Casia är nyligen tillkommen af ordenteligen redowifade besparingar ä der till ArtillerieRegementernes erercjce ärligen ansiagne krut och Cas san - 848 Den 19 Zebruaril. saki hittills blifwit nyttigt anwänd, wägar jag förestå att den åtminstone intill nasta Riksdag mä bibehällas, samt att till Arkillerie-cxercicen mä hädanefter som hittills anstäs 70 centner krut för hwarje ArtillerieRegemente eller minst de längre tid tillbaka anordnade 4 centner krut för hwarje Arlnlerie-Compagnie nied rättighet för Arlillerie-Befälet» att med Kongl. Maj.-ts Nädiga tillstånd emot behörig redowisniny anwända det c, krut afwensom Castans inrreste-afkastning uppå det för Artillerie - exercicen och wettenflapens framsteg nuist förmanliga satt. Bibehälles Cassara orubbad wid sine inkomster, sä följer deraf att de till Allmänna Indragnings-Staten nu öfwerflyttade löner böra till Stais - Werkets lindrig äter af Enstan Utgå. Desta stäk till Arkillerie-Exercikie - Castans bibehållande, bar jag ansett mig skyldig att anföra, jemte en ödmiuk anhållan, akt mitt yttrande mä kill Riks-Sländen fä ärfölja Högloft. Stats - Utssottels vm denna Casta afgående Betänkande. 1.. Silverstolpe Lades pä Bordet. Uplästes följande: Utdrag af Protocollet, hållet uti BorgareStändets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den 14 Februarii i8io. S. D. Blef till Riksens Högloft.
Stånden med den mängd anmäi kn:r bemött, att jag icke kan anse dess hufvudgrunder af R. St. godkända, inskränker jag min åtgärd till ett enkelt tillstyrkande af bifall å den nåd. propos:n och afslag å hvad deiutölver blifvit i motionsväg ifrågasatt; och föreslår jag alltså, att åt K. M. i linderö. må öfverlemnas, att, i öfverensstämmelse med de i den nåd. propos:n intagna grunder, för hvart särskildt fall efter omständigheterna förfara." Jag anhåller vördsamt, alt K. M:s nåd. propos. i detta ämne malle blifva uppläst från sid. R till slutet af propostn i denna fråga, samt alt jag derefter må få fortfara. I anleda af denna begäran upplästes slutet af K. M:s nåd. propos, ang:de ytterligare afskrifning af undsättningsskulderna i Norroch Westerbottens län. Hr von Hartmansdorff fortfor härefter: I anleda, häraf har SlatslJtsk. föreslagit, att R. St skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K. M läcktes anbefalla Jdess Bef:h:de i de län, der statsverket äger utestående fordringar för undsällningsspantnål. att låta uti lagligen utlysta sockenstämmor, i närvaro af så väl kronofogde eller det ombud R. M:s Bef:h:de i hans ställe förordnar, sorn ock länsman, anställa undersökning till utrönande deraf hvilka gäldenärer äro utfattige och sakna all tillgång till sina skulders godtgörande, hvarefter för olla dem, i afseende å hvilka ett dylikt förhållande af socknemännen enhälligt vitsordas, afskrifning, derest icke andra hinder möta, samt utan afseende derå om borgen för skulden blifvit ställd, må utan vidare undersökning i laga ordning äga rum; hvaremot för öfriga skuldposters indrifning, af hufvudgählenär-erne eller Rein som spanmålen emottagit, och äfvenledes utan anspråk
Bland dem har en anfört, det han önskat, ait konungamakten måtte vara så långt sträckt som möjligt. Jag tror för min del, att en förblandning här är gjord af begreppet om sjelfva konungamakten och Konungens förhållande till den samfällda moraliska personen, som kallas Regering. En annan talare har åberopat öfvertygelsen hos 180g års män om vådan af att icke öfverlemna åt Konungen ensam att styra; men jag hemställer till den värda talaren, om icke just 1809 års revolution var en följd af öfvertygelsen om den våda, som uppstått deraf att Konungen kommit att för mycket styra ensam. En annan talare bar åberopat den anda, som gjort sig gällande hos Svenska folket, hvilket så gerna skulle vilja tro, att det är Konungen ensam och ingen annan som styrer. Den del utaf Svenska folket, som icke hunnit så långt, att det känner våra grundlagar, hyser äfven den tanken, att det är Konnngen, som i högsta instansen utöfvar domarekallet eller alt Konungen är identifierad med Högsta Domstolen; men jag hemställer till de herrar, som åberopa denna folktro, om de anse den i och för sig sjelf innebära något nyttigt. Om den anda, som skall finnas hos den större delen af Svenska nationen, hvilar på en illusion, bevisar ej åberopandet af denna illusion, att man önskar fortfarande af något sorn hindrar en sann upplysning om verkliga förhållandet med vårt statsskick, sådant det är och sådant det kan vara, om denna illusion borttages. Någre af dessa värda ledamöter hafva visserligen reserverat sig mot all sådan tydning af deras yttranden, som skulle de åsyfta att tala för absolutism; men ias Den 5 Augusti f. m. 81 jag hemställer vördsamt lill dem sjelfva, om icke deras åberopande af sjelfva folkbegreppet och de hos folket inrotade fördomarna ganska mycket vetta åt den sidan.
Orebro den 14 Julii 1812. Pä HSgl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcst-StändetS Ledam. wägnar, Ik. k'. Lrrömkelt. P Wällofl. Borgare-Ständets Ledam. wägnar, ^ kk. Rönkvist. Ledam. magnar, ^s. f. Pä Hederw. Bonde-Ständets Ledam. wägnar, Austers Ericsson. W'lpnIIZrän. llt - Den i8 Augusti. 2707 Utdrag af procscollec hstliit uti Riksens HögloftStänders Lag-Urfkotc wid Uttima Riksdagen uti wrebro den 22 Julik l8l2. S. D. Lagmannen Rön qwist anförde, der han i likstämmighet ined sitt förut afgifne yttrande, ansage, att den Författning svin uti ifragawarande ämne komme att utfärdas, borde fa lampas och äfwen understundom sörändraS, icke blott efter tidcrnes oftast olika förhållande, utan jemwäl ester Jnnewanarnes i hwarfe Län seder, saint mer eller mindre radande böjelse för fylleri; Och som 2:ne Stand redan äflamngl till Kongl» MajttS Egil ompröfwande, att härom i Nader förordna och stadga, uti hwilket sistnämnde bestut, H:r Lagmannen jemwäl uti Wailofl. Borgare-Standet enär denna fraga derstädes förewar, instämt; sa wore Herr Lagmannen aswcn nu af den tanke, att Lagutskottet borde förestå, det Riks. Högb Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhalle att Kongl. Mahl efter Högsta Domstolens och wederbörande Herrar Landshöfdlngars hörande, i Nadcr käckteS laka utfärda en efter liderne och vmstandigheterne ! detta ämne passande Författning.
Maj:ts Befallningshafvande, som har att tillse, det skjutsskyldigheten ordentligen fullgöres, härförutan icke lärer sakna medel att, der behofvet kräfver, tillhålla vederbörande att fullgöra sin pligt, torde något nytt stadgande i det af motionären föreslagna syfte ej vara erforderligt, hvadan Utskottet vördsamt hem ställer, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Maj 1866. Sammans. Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. den IV Maj 1866, kl. 5 e. m. Betänkande. i anledning af väckta motioner om förändring af gällande föreskrifter angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål. Sedan Lag-Utskottet, på sätt dess Betänkande N:o 51 utvisar, med föranledande af en hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Gyllenram, Henrik, väckt motion (N:o 128) om ändring af lagens bestämmelser angående tiden för fullföljande af vad och besvär emot utslag, meddelade af Underrätt på G-otland, beslutat tillstyrka Rikets Ständer, att för sin del antaga sådana förändrade stadganden, att, i fråga om mål, som skola besvärsvis fullföljas hos SveaHofrätt, tiden derför blefve trettio dagar, har berörda motion, för så vidt densamma angår ändringssökandet i ekonomiska och administrativa mål, blifvit jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, öfverlemnad till behandling af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som ock fått emottaga en hos Hedervärda Bonde-Ståndet af Sven Rosenberg från Christianstads län uti ofvanberörda ämne väckt motion (N:o 62), hvilken blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad.
Som nu ofta inträffat, enligt hvad upgifvet är, att, då allmänheten varit i behof afspecier, sådana icke funnits, har man velat förekomma att det vidare skall öfverlemnas åt Bankofullrmge att bestämma af hvad sorter silfver utvexling mot sedlar skall ega ram; men å andra sidan har man insett, att förhållanden kunna gifvas, då Bankofullmäktige ieke kunna hafva tillräckligt förråd af alla särskilda silfversorter, i händelse att af en eller annan sort större behof än vanligt förekommer; och derföre har nian, med borttagande af orden »af de sorter, hvarå tillgång finnes», gjort den uti förslag till ny § förekommande ändring. Som denna mening är upstäld, så är det ingenting annat deruti föreskrifvet an att Fullmäktige skola tillse, att de olika sorterna finnas. Ar det något materielt hinder i afs:de derpå att icke utpregling i mån af behof kan fullbordas, så beror det naturligtvis icke af Fullmäktige att bestämma tillgången. Jag tror icke, att det tillägg, som Hr Lilliehöök föreslär, är behöfligt att förekomma att något ansvar må drabba Fullrmge, ifall de icke, till följd af det hinder, jag nyss omnämnt, kunna hafva tillräckligt silfver i förråd; men å andra sidan anser jag ock att' ett sådant tillägg är fullkomligt oskadligt, och efter ett Stånd redan beslutat ett sådant tillägg, sfi vill jag, för min del, icke motsätta mig detsamma, ehuru, jag uprepar det, jag anser det icke vara af behofvet på kalladt. Hr Lefrén, Johan Pehr: Det innebär en omöjlighet att ålägga Banken att vara, på sätt man här föreslagit, sorterad med silfvermynt. Hvar och en, som har rättighet att uttaga silfver i Banken, skulle för sådant fall hafva rätt att bestämma: »Jag vill »icke hafva annat än den eller den sorten.» Deraf blir en gifven följd, att Banken, för att lemna hvar och en tillfälle att välja, skulle vara sorterad med större silfvermassa än den eger. Man måste således finna, att det är en orimlighet att föreskrifva Ban ken annat åliggande, än att iemna myntadt silfver, som är gällande i landet.
Om än flere af de Eder motionen upptager icke kunna hånföras till Civil , Criminaleller KyrkoLag, kunna de likväl inne. begripas under hvad Riksdagsordningen kallar: jå såd ane ämnen väckta frågor, oell hvilka, enligt samma Författnings 33 oSs tillhöra. Formen för edsförbindelsers afläggande, bör icke vara mera ån en, fast ämnena för dess tillämpning åro flerfaldige. Bevakandet af formens lagenlighet tillhörer Lagutskottet —- ämnet kan föranleda till annat Urskotts biträde på sätt 43 § Riksdagsordningen medgifver. Nu må den ena eden anses tillhöra allman Lag, och dess förändring såsom Lagförslag framställas, den andra vara reglementarisk , och dess förändring, såsom önskhingsmäl, framföras; för båda fordras slutelUen Kongl. Maj:ts bifall. Och således hade, efter min tanka, bela motionen kunnat och bordt i ett sammanhang upptagasj något hinder derföre anser jag icke elier hafva legat deruti, att motionairen icke utfört ett särskildt detailleradt för hvarje Edsformulaire. Sådant är möjligt endast Lagutskottets Betänk anden, 6 g2 Lagutskottets Bttanktindtn'. ela man innehar sjelfva EdsFormylairen, sorn böra ändras; och Utskottet, men ej motionairen, är för det närvarande i tillfälle att dem anskaffa. Motionairen har derföre genast begärt, att Utskottet skulle med möjligaste skyndsamhet infordra formulairerne, hvarefter det först skulle blifvit möjligt att bestämma de ändringar, som böra ega rum. Då Motionairen emedlertid föreslagit en allmän Lag för Eder, den nemligen i att man icke borde åläggas svärja på det, hvarom man saknade kunskap, och att främmande språk skulle uteslutas; så synes utarbetandet och tillämpningen af denna allmänna Lagprincip just vara en befattning, hvartill Utskottet, enligt 33 §. Riksdagsordningen, är bestämdt, och för min del skulle jag icke anse mig behöfva Motionairens . ytterligare biträde dervid.
Af de åtta stångjernsoch manufakturverken äro Forsvik, Fredriksfors och Lagersfors belägna invid eller nära Göta kanal, på hvilken segelled och dermed sammanhängande sjöar deras tackjernsbehof hämtas från Askersund, Mälaren eller Kristinehamn. Åboholm, tillhörande Aspaverken i Orebro län, är beläget på Tiveden och erhåller sitt tackjern gemensamt med dessa. Skagersholm i Finnerödja och Ribbingsfors i Amnehärads socken, det förra vid östra och det senare vid vestra stranden af Skagern, hämta sitt tackjern landvägen ungefär 5 ä 6 mil från Lekebergs bergslag eller från Kristinehamn till närmaste lastplats vid Wenern. Tidaholm och Ryfors, belägna i Wartofta härad vid Tidan och sjön Stråken, drifva egentligen redskapssrnide till mindre betydligt belopp. Hela stångoch manufakturjern-tillverkningen utgör omkring 35000 centner, hvaraf ungefär halfva beloppet afsättes inom orten och i städerna såsom redskap och ämnesjern. Endast Åboholm, Skagersholm och Fredriksfors vågföra största delen af sin tillverkning på Göteborg öfver närmaste lastageplatser vid segelleden. En lättad tillförsel af tackjern och äfven malin från Orebro läns bergslager anses böra bidraga till fördelaktigare resultater och utvidgande af den del af länets jerntillverkning, som grundar sig på Tivedens skogar. Brännvinstillverkning drifves ännu inom Skaraborgs län i stor skala och uppgick 1858 vid 52 större brännerier till 1081967 kannor samt vid 84 mindre till omkring' 93000 kannor. Af de större brännerierne äro 7 belägna i Wadsbo, 9 i Kåkinds, 3 i Walle, 2 i Gudhems, 20 i Wartofta, 5 i Skånings, 1 i Kinne, 1 i Wiste, 2 i Barne ech 2 i Kållands härader. Af fabriker med betydligare rörelse uppgifvas endast 2:ne glasbruk, Bromö i Norra Wadsbo och Årnäs i Kinne härad, med tillverkningsvärden 1857, det förra af 113749 R:dr och det senare 92 750 R:dr.
– Kungen exercerar med löpgrafvarna, och Gyllenkrok får natt och dag stå vid arbetet. Hör nu på Mårten Predikare nere vid vattnet! Här har blifvit ett bedjande och psalmsjungande på sista tiden, så att det gör en varm om hjärtat att höra fältmarskalken galnas. I skymningen smög sig Mårten Predikare bort till körsbärsträdet, där den lilla nioåriga redan stod och väntade med sitt släta lingula, nästan hvita hår och sitt allvarliga ansikte. Han hade med sig sin dagsranson, och han gaf henne sin sista kopek mot löfte att han fick kyssa henne på båda kinderna. – Lefver din mor? Hon skakade på hufvudet. – Hvad heter du! – Dunja. Han ville åter kyssa henne på kinderna, men hon ryckte sig undan. – Gif mig först en kopek! Han gick tillbaka till lägret, – och kopekstycken tiggde han af alla, som han mötte. – Jag skall vakta öfver henne, när det blir stormning. Hon är som en liten liten prinsessa. Jag skall lägga af på min sold, så att hon en gång får något att gifta sig på ... Hvarför skulle hon inte gifta sig ... Visst, visst! Jag har ju min käring där hemma och jag har en käring på trossen också. Och jag är ju en mördare. Visst skall en liten prinsessa gifta sig! Han hade fått en afskrift efter Johannis’ evangelium och han satte sig och läste därur för d’Albedyhlls dragoner. Vårens alla örter flammade upp öfver de kulliga ängsmarkerna ända ned till Worsklas gulaktiga bäddar, men soldaterna sågo endast mot Poltava, som mellan skogsdungarna på höjden sken fram med sina hvita klosterväggar, sina trätorn, skanspålar och vallar, på hvilka män och gubbar, kvinnor och barn uppvältrade ett bröstvärn af jordsäckar och vagnar och risknippor och tunnor. – Hvad nytt? För man oss aldrig mot fienden? – sporde soldaterna marketentaren. – Fienden är nog artig att i stället komma till oss, – svarade han och torkade pannan med blusen. – I natt hörde jag, hur den rullade sina fältstycken.