Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den procent de haft lill utdelning, känna vi något hvar och kommer nu den tid, då alla slussar af ålder och tidens åverkan behöfva att ombyggas, så tviflar jag på att bolaget blir i stånd alt bekosta dessa ombyggnader eller reparationer. Det vore väl om statsmedel funnes att lindra fraklomkoslnaderne på och afgiflerne till Götha kanal och derigenom gifva rörelsen en lättnad, som är mycket behöflig, ty vi veta I. ex. alt, för att få hit en tunna spanmål ifrån Jönköping åtgår 2 ii 3 R:dr i frakt, hvilket icke gör litet till alt man icke kan vara hvarandra till tjenst. Eget nog har Rågpriset dernere under hösten varit 15 å 16 R:dr för T:n och vi kunde hafva undsatt både Stockholm och Skåne, der rågen gällt öfver 20 R:dr, om icke kanalumgälderna varit så dyra. Jag säger detta endast för att visa huru statsmedel kunna nyttigare användas till lättnad i rörelsen än genom mindre väl beräknade jernvägsanläggningar, de må nu kallas stamlinier eller icke. Mätte sådant noga öfvervägas innan man går in i sådana här vidt utseende, till 47 milhr blott beräknad kostnad, upgående företag. Vidare säges i den K. Proposin : ”1 Sverige, som i industrielt afseende eger flera källor till ökade inkomster ännu obegagnade, kunna medel för ändamålet, utan betungande skatter, till vägabringas, hufvudsakligen genom bildande af ett inhemskt fondsystem. Statens upträdande på penningemarknaden vid delta tillfälle, genom införande af ett måttligt belopp cirkulerande statspapper.” etc. Såsom en talare före mig yttrat, har Staten redan beträdt banan af ett sådant slatsfond-system, genom den räntegarantie, som blifvit gifven åt den redan började jernvägsanläggningen. Dessutom har äfven, om icke Staten, likväl snart sagt hela landet ingått på en annan vida betänkligare skuldsättnings-inrättning, jag menar hypoteksföreningarne. Och om än icke Staten betalar räntan för'de 30 mill. R:dr hvarföre den häftar, så går dock denna ur landet som icke torde tåla vid så mycket mera.
Hvad Herr Tham yttrat om fördelarne af Varubeläningarne i Götheborg genom Götha CanalDiscont , skulle jag tro ingen ting bevisa i närvarande fall , då man besinnar, att detta skedde under Continentalsystemet. då rommunicationen emellan England och de fläste Ostersjöbamnar var aldeles stängd, och derföre alla Handelstransactioner dem emellan skedde öfver Sverige, särdeles Götheborg, en omständighet , den jag tror Herr Tham vid flere tillfällen lemnat ur sigte, då han yrkat och trot, att liflighet i Handeln och deraf följande förkofran genom upphäfvandet af alia importförbud och obegränsad frihet skulle kunna återställas och vinnas, men hvilket jag af anförde skäl nödgas betvifla. Herr Grefve von Rosen har yrkat att till befordrande af NordAmerikanska Handeln beläniogsrättigheten borde beviljas för åtminstone 4 importarticlar, Hudar, Socker, Bomull och Tobak, hvarförutan och af brist på afsättning i Sverige, Americanerne nödgas sälja sine läster på annat håll , hvarigenom vi åter skola försättas i nödvändighet att förskrifva nämde varor ur andra hand till högre pris Om afsigten med denne framställning varit att väcka farhåga för en minskad Jernexport, gå förmodar jag att den bäst vederlägges genom detta års erfarenhet, ty jag tror att exporten på Norra America aldrig varit från Stockholm och Den 16 September f, nu 141 Götheborg så stor som nu, oagtadt Americanerne ej hitfört hela skeppsladdningar af egne produeter; de hafva dock sedan desse på andra orter blifvit afyttrade, i stället för ballast medtagit så mycket de ansett sig kunna här afsätta, hvarföre ock på Amerikanske produeter, för consumtionen ingen brist varit , hvaribland dock Socker och Hudar icke få inräknas, såsom icke der producerade. Jag skulle vidare tro att det för Rikets Handel, Penningeverk och sannskyldiga fördel är vida förmonligare att våra exportvaror betalas med växlar, än att vi på en gång öfverhopas med flere års behof af importartiklar.
L)et är nemi. ej rättvist, att sådana, hvilkas tro, lära oell kyrkoinrättningar väsendtligen afvika fran, måhända äro rakt stridande emot, hvad Svenska Staten erkänner såsom rätt, skola inom densamma tilläggas enahanda förmåner och rättigheter, som de, hvilka icke i någon så väsendtlig omständighet skilja sig från oss. Men, äfven med förutsättning att jag uti förenämnde afsiden misstagit mig, och att den af mig fordrade insigt uti sakförhållandena och derpå grundad rättvisa vid lagstiftandet ej äro så nödiga, återstår likväl en omständighet, hvars hufvudsakliga vigt vid frågens afgörande ej lärer kunna förnekas, den nemi. att den lag, som stiftas, skall af folket erkännas såsom god och af behofvet påkallad, eller, med andra ord, uti allmänna tänkesättet finna ett stöd. Det är här så ofta sagdt och erkändt, att äfven den bästa lag, utan detta stöd, blifver — om ej ett frö till uplösning och förderf — blott en död bokstaf, utan gagn och betydelse, att jag ej befarar, på detta rum, möta någon gensägelse. Men huru skulle månne den religionsfrihetslag vara beskaffad, som nu af allmänna tänkesättet i landet blefve gillad och understödd? Det vet ingen. Att domina efter hvad både offentligt och enskilt yttras, bland religionens vänner och de som ej kunna så anses, så finnes ingen öfverensstämmelse i åsigterna härom. Tre Stånd hafva öfverensstämt i förkastande af K. M:s Propos. Men om hvad som skall sättas i dess ställe, derom äro meningarne, bland Ståndens ledamöter, ganska delade. Emellertid är det visst, att något bör i närv:de tid göras, att saken tränger, och tål ej upskoj. Efter öfvervägande af allt detta, har hos mig den öfvertygelse stadgats, att man gjorde bäst, ora man till en kommande Riksdag upsköte den definitiva lagstiftningen om detta ämne, och f. n. inskränkte sig till antagande af det, hvarom tankarne synas vara någorlunda enhälliga. Det är i sådan afsigt, jag i sista plenum, då frågan om den Kongl.
Det religiösa lifvet befordras bäst derigenom, att Presterskapet rätt uppfattar sitt höga kall och utvecklar en lifligare, af de bildade klasserna understödd verksamhet. Presterskapet bör på öfverlygelsens väg verka för christendomens läror och på ett kärleksfullt sätt utbreda den christiina andan, hvarpå allt beror. Den verldsliga maktens biträde må i detta hänseende, och särskildt hvad angår Sabbathens helgande, icke sträcka sig längre, än att undanrödja allt hvad som kan hindra eller störa dem, hvilka af inre drift manas till Sabbathens värdiga begående. Med denna uppfattning af ämnet och då jag, lika med motionärerne, anser angeläget, att hos folket underhålla föreställningen om Sabbathens helgd och höga betydelse, skulle det, i min tanke, blifva gagnande, om redan befintliga, frän äldre lider qvarstående lagsladganden i detta ämne underkastades en revision i den riktning jag här ofvan angifvit. Långt ifrån att närvarande, af religiösa stridigheter upprörda tid, på sätt Utskottet yttrat, är föga lämplig för en sådan revision, skulle densamma, efter mitt omdöme, i sin mån komma att ega ett fördelaktigt inflytande på dessa stridigheter. Jag får derföre hemställa, att Pikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det de stadganden, hvilka röra Sabbathens begående, varda granskade och sammanförda till en lag, hvilaride på den grundsats, att i ofvanberörde hänseende ingenting stadgas, som icke afser att lör dem, hvilka vilja egna Sabbathen åt andakt, aflägsna all hindrande eller störande inverkan, samt att, sedan förslag till en sådan lag blifvit upprältadt och undergått behörig granskning, detsamma till Rikets Ständer öfverlemnas.” STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Allm. Bese.- och Ekon,-Utsk:s Betänkande N:o 72. 1 V» 72. Ank. lill Exp.-Utsk cl. 27 Mars 1857, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af vackt, motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena.
Häraf visar sig att viisendtliga skiljaktigheter förefinnas i Riks-Ståndens beslut; och då någon sammanjemkning af desamma svårligen lärer kunna tillvägabringas, återstår endast, enligt Utskottets tanke, att genom omröstning i Förstärkt Stats utskott afgöra denna fråga; hvarvid först, för bestämmande af kontraproposition, votering torde få anställas enligt följande proposition: »Den, som vill att till kontraproposition vid den blifvande hufvudvoteringen antages llidderskapet och Adelns beslut, »att Rikets Stander skola till svar å den Kongl. Propositionen i underdånighet meddela, att Rikets Ständer finna den nuvarande organisationen af Krigs-kollegium i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att Rikets Ständer medgifva, att Krigs-kollegium förändras lill en Armé-förvaltning på det sätt, att inom densamma bildas tre särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militär-chef, och att åt dessa cheler uppdrages att, hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt-tekn iska insigter; hvaremot åt er. särskild, af militarcheferne oberoende, af endast civila ledamöter bestående och kollegialt arbetande afdelning uppdrages, dels vården och inseendet af arméens boställen, dels förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af Armé-förvaltningens kassa, dels den bokföring, sorn afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, enligt den instruktion, som af Kongl. Maj:t för Armé-förvaltningen kommer » 4 Stats-Utskottets Memorial JYs 219. att utfärdas, icke äro hänförliga till militäriskt—tekniska frågor; hvarjemte Rikets Ständer förklara, att om Kongl. Majit finnér lämpligt, att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en Armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuvarande anslaget till Krigs-kollegium må för sådant ändamål användas. dock under förbehåll, att
En dylik föreskrift anser jag vara alldeles nödvändig, ty icke kan man begära, alt Kronan skall öfvertaga obrukbara munderingar. Slutligen har Gr:n äfven funnit den sista punkten innebära en otydlighet. Det der begagnade uttryck är dock alldeles det samma, som i föregående dylika förslag blifvit anvandt; jag anser det äfven vara fullkomligt på sin plats, ty svårligen lärer man kunna antaga, att samtliga rusthållare skola på förslaget ingå, liksom man icke heller torde vilja drifva den satsen att ett enda nej skulle förhindra hela saken. När de afsutna rusthålls-regementerne förvandlades till infanteri, nekade flere N:r att derpå ingå; dessa lära ännu i dag hålla häst, men icke uppehöll detta saken, så snart »flertalet» gillat den. Klart är all förändringen endast kommer alt tillämpas å dem, som derpå ingå, men nödvändigt är att dessa sednare dock utgöra flertalet, ty eljest vore de nödiga beräkningarne omöjliga att verkställa. På nu anförda grunder, och då det icke kan vara rätt att frångå de åsigter, som i mer än fyratio år inom representationen i detta hänseende uttalats, får jag anhålla om bifall till Utskds förslag. Frih. Klinckowström, Rudolf: Ehuru det visserligen, efter det sakrika anförande, Gr. af Ugglas afgifvit, kan synas öfverflödigt för mig att yttra mig, och jag borde inskränka mig till alt instämma med deri nämnde talaren, ber jag dock att få yttra några få ord rörande denna fråga. 38?^ Den 16 Mare. Man liar åberopat de motioner i detta ämne, hvilka sedan år 1825 ständigt återkommit. Den dolda afsigten med dessa motioner är enligt min tanke, att slutligen helt och hållet befria rusthållarne från passevolansen och låta den öfvergå på Statsverket, på sätt som egt rum med åtskilliga onera, hvilka tillförne häftat vid jorden. Enligt min tanke innebär det emedlertid en stor fara att sålunda betunga Statsverket med den ena dryga afgiften efter den andra; och det är orätt att aflyfta dessa onera från jorden, ty egarne hafva med köpet af jorden iklädt sig densamma åliggande besvär, och böra således ej derifrån befrias.
Att Kammar-Collegii göromål, i anseende till deras mängd och anfwarsfulla bestaffenhet, äro sa beswärlige och fordra sa mycken tid och arbetsmöda till deras behöriga utredande och afgörande, att detta Collegium icke kan jcmnföras med något annat af Rikets Collegier, tror StatS-Utstottct icke behöfwa något bcwis för den, som känner Rikets widlyftiga Kammar-Werk och de snart sagt oräkneliga Författningar, som under en tidlängd af flere arhundraden utkommit och ännu till mer eller mindre del tjena till ctterrättelse. Detta Collegium tillhör enligt 1720 och 1772 arens Regeringsformer samt den för Collegium den n Oktober i7Z4 utfärdade Instruktion med flere Stadgar ock Författningar, akt hafwa omwardnad om Landets Cultur och Allmänna Hushållning, samt Kronans Skogar och Allmänningar; öfwer uppsigt ten öfwer Kongl. Majus Hus, Slott och Gardar, som pä Landet ärv; Uppsigten öfwer Allmänna Fisterier, sa att de till inkomsternes förkofring matte blifwa wäl inrattade och stötte, och att iakttaga Regalia Fisci och Kronans rättigheter, serdeles i de mål, som anga inkomsterna, sä att intet deraf försnillas, försummas eller förloras, utan Riksens medel pä alt sätt bättras, begwämas till utgifterne, hällas titt räda, staffas i tid och Crediten ej förloras, som orden i Regeringsformen lyda; widare att afgöra Landshöfdingarnes förfrågningar, såsom ock beswär öfwer deras Utslag i mäl, rörande Wägar, Broar, Färjeställen, Gastgifwerier, Hälloch Reserve-ffjuts; twister om jord.
Strömmings-fisket idkas, dels å de staden donerade i öppna sjön, mil söder ut, liggande Agö öar, och dels å den lika långt norr — 4° — ut belägna äfven staden donerade, Båkön, som genom ett bredare sund är skildt frän fasta landet eller Arnön, vanlien benämnd! Hornslandet, inom Rogsta socken, hvarest å sa kallade Kuggorarne och Hobek flere af stadens fiskare om sommaren jemväl aro bosatte och begagna fiske, emot till Iggesunds bruk såsom strandägare, erkände ärligt arrende, hvilket (örfil.Ine är varit bestämdt t,11 sextio tunnor saltad strömming. Strömmingsfisket för en och annan af fiskerskapet någorlunda indrägtig^ men for andra ater, äring , de för sommaren ej kunnat deraf lifnäras, har, förflutna fem ar . de hala beräknadt, varit under medelmåttan, hvarigenom de svaga vilkor hvilka denna klass af Borgerskap^ förut sig befunnit blifvit annu mera försämrade. Fängsten af strömming alsättra till betydlig del Gefle i utbyte mot spanmål, som der för lindrigare pris erhailes. Vid de årliga vintermarknaderna i Januari och Mars manader hitföras till försäljning af Allmogen frän Jemtl^dfisk0chsnfIefae^ betvdliga qvantiteter af victualievaror, såsom torrfask, sill salteå S och lax, men för öfridt är tillförseln af lifsmedel högst mskränkt och de flesta tider af året alldeles ingen. Arbetslönerna utan afseende på högre eller lägre spanmalspriser arn årligen enahanda; sommartiden minst 3a sk. Banko. Utom den i staden varande högre lärdomsskola, hvarvid 5 lärare äro anställde har staden enskilt vexel-undervisnings-skola de undervisningen af en prestman besörjes. Antalet af barn, som be gagna sistnämnde skola uppgår till ioo. _ . ' Fattig-försörjningen handhafves på sätt förra berättelsen uppta „er af en i.sådant afseende tillsatt särskilt Direktion.^ 7 a 8 fat tidion njuta å stadens fattighus ständigt undterhall.
Offentelig Bolags-Bank grundas på Actier utan eller med solidarisk ansvarighet; i förra fallet kallas den Actieoch i senare, Solidarisk Bank.” I afseende på 6 § åberopa vi hvad Herr Biskopen Hedren derom anfört. 8 §. Utom det att redactionen i denna § ostridigt är i behof af förbättringar, synes stadgandet, om Banks skyldighet alt inlösa sina sedlar med Rikets gångbara mynt, vara i så måtto stridande mot de i motiven uttryckta åsigter, som Bolags-Banker, enligt desamma, skulle berättigas ställa creditsedlar ej blott på Rikets gångbara mynt utan ock på Stats-Bankens sedlar, hvilka icke i följd af något lagbud kunna blifva hvad med mynt förstås. Det torde således anses nödigt, att tillägg härom i §:n göres, hvaremot från samma § borde såsom alldeles öfverflödigt utgå stadgandet örn kostnadsersättning, enär densamma är en laglig följd af ett godkändt rätts-anspråk. 9 §. Jemte det denna § torde fordra åtskillige förändringar i redactionen, få vi anmärka, att stadgandet, det Bankbolag skulle anmäla hos Kongl. Maj:t tiden för Bolagets upplösning, bort vara gifvet såsom vilkor för åtnjutande Bihang till R. St. Prot. i834j 6:te Sami. a .-dra Afd, Häftet, 3 iS lior till Bancooch Lag-Utsk. Betänk. N.-o 2. af den föreslagna pra?scriptionen, och att tiden derför hort räknas från Kongl. Maj:ls Nådiga Kungörelse härom. 14 §.
N:o 201, dels i anledn. af R. St:rs år 1853 församlade Revisorers Berättelse, ang:de Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1850 och 1851, dels ock rörande åtskilliga vid behandlingen af 1851 års Revisores afgifna enahanda Berättelse för Den 16 Augusti f. m. 381 åren 1848 och 1849, jemlikt StatsUtsk:s Utlät. N:o 21, npskjutna frågor, lades, vid föredragning §:vis och utan discnssion, §§:na 1, 26, 28, 29 och 35 till handlingarne och blef förevarande Utlåt, i öfrigt af R. o. Ad. 'bifallet. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt:n: N:o 202, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., i fråga om afsöndring af jord från f. d. korporals-bostället vid Skånska Hussar-Regementet Husie till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län; och N:o 203, i anledn. af väckt motion ang:de Statsverkets befriande från vidare utgifter för kolonien S:t Barthelemy. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 204, i anledn. af väckt motion om tryckning af några StatsUtsk:s Betänk. N:o 71 följaktiga skriftliga bilagor, i fråga om' Landtstatens lönereglering, yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om StatsUlsk., utan alt göra någon hemställan till R. St:r, gått i författning om ifrågakomne bilagors tryckning och utdelning samtidigt med StatsUtsk:s Betänk.
Varder lös egendom utmätt, då skall den, med iakttagande af hvad i Kongl. Förordningen den 18 Dec, 1823, angående vissa omständigheter, i afseende på verkställigheten af auctiouer å utmätt egendom, är föreskrifvct, genom Magistratens försorg försäljas så tidigt, att Borgenären kan, inom sex veckor från ofvaunämnde dag, af forsö 1 jnings-summan , så långt den förslår, erhålla betalning för sin fordran. Utmätes fast egendom, då skola anstalter till dess försäljande, i enlighet med första och andra punkterna i berörde Förordning, så skyndsamt vidtagas, att, der mer än en auction blifver af nöden, äfven andra auctionen må kunna inom tre månader, från sagde dag, för sig i4 Exp.-Ulsk. Förslag till tind. Skrifv. N.-o 3o8. gå; och besörje sedan Magistraten, att hvad af köpeskillingen Borgenären tillkommer hålles honom tillhanda sist fjorton dagar efter köpeskillingens förfallotid.
I öfrigt är frågan begärd på bordet och om hon än är af enskild beskaffenhet, förklarar likväl 49 §. Riddarh.Ordn. i sin fortsättning, att äfven dylika frågor skola hvila på bordet, då sådant begäres. Hr Printzensköld: Då till följd dels af Hr Gr. o. Landtm, afgifna förklaring och dels af flere ledamöters gjorda anhållan frågan kommer att hvila på bordet till nästa plenum, hemställer jag, att hon måtte upföras först på listan för att då genast förekomma. Hr Munck af Rosenschöld: Med samma rätt jag begärt Hr Prinlzenskölds första framställning på bordet, torde jag få anhålla, att hans sednare äfven måtte blifva hvilande. Hr Printzensköld: Om en sådan fråga, som den jag senast väckt skulle kunna begäras på bordet, följer deraf, att R. o. Ad. aldrig ägde bestämma den ordning, hvari en på bordet begärd motion skall i ett kommande plenum förekomma. Frågan är icke någon motion och kan således af Ståndet genast afgöras. Den 3 D c c e in b e r. 73 Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Fullkomligt instämmande med Gnne von Platen och Löwenhjelm samt Hr Cederschiöld i fråga örn bordläggning af Hr Printzenskölds första framställning, måste jag äfven förena mig med den sednare i fråga om bordläggning af hans sista hemställan. Vid flere Riksdagar har R. o. Ad. beslutat om ordningen, hvari frågor i nästföljande plenum skola förekomma och jag kan icke inse möjligheten, hvarpå en sådan fråga grundlagsenlig! skall kunna göras livilande. Det är en orimlighet, ty, på sätt Hr Printzensköld yttrat, skulle man på det sältet aldrig komma till något resultat. Jag bestrider således ett dylikt förfaringssätt. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om icke på grund af de liemställanden, som blifvit gjorde R. o.
Hvad sålanda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande och dervid funnit ifrågavarande af Kongl. Majit framställda förslag i afseende på nya lärareplatsers inrättande och anställande af extra lärare öfverensstämma med den förut af Rikets Ständer för undervisningens ändamålsenliga ordnande vid de högre elementarläroverken antagna grundsats, äfvensom de af förenämnde, enskilde motionärer i fråga om behofvei af Lektorer vid Jönköpings och Hernösands läroverk anförda förhållanden synts förtjenta af uppmärksamhet; men då Utskottet ansett betänkligt alt för närvavande tillstyrka inrättande vid nämnda läroverk af flere lärareplatser, än Kongl. Majit funnit nödigt föreslå, samt de anmärkta olägenheterna utan tvifel i ej ringa mån böra vara afbjelpta, derest, i stället lör den af Kongl. Majit för Hernösands läroverk föreslagna adjunktslön och en af de fyra för läroverket i Jönköping föreslagna dylika löner, en lektorslön lör hvartdera af dessa läroverk anvisas, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte till två nya lektorslöner och tjugofem nya adjunktslöner, äfvensom till arfvoden åt extra lärare anvisa tillhopa 52,000 Riksdaler. 26:o. Sedan, enligt inkomna uppgifter, lärjungarnes antal vid de fullständiga elementarläroverken under den tid, som förflutit sedan den vid 1856—1858 årens riksdag beslutade reglering träd t i verkställighet, ökats från omkring 4,800 till 6,400, har Kongl. Majit, i anseende till det sålunda ökade beholvet af lärarekrafter funnit nödigt att vid de fullständiga läroverk, hvilka för närvarande hafva endast 4 lektors beställ - Stats-UtsTcotiets Utlåtande N:o 139.
R:dr, att med 500 R:dr älgå till hvarje Rikets Stift samt Stockholms Stad, vore, fortfarande och till något ökadt belopp af behofvet påkalladt, så att, der serskilda förhållanden dertill föranledde, underhållssumman måtte kunna i mer eller mindre mohn förhöjas, än ock utaf en af Consistorium Ecclesiasticum i Upsala, på grund af Stiftets Prästerskap vid sednast hållna Prästmöte fattade beslut, i Skrifvelse den 28 Februari 1844 hos E. K. M. gjord underdånig framställning om angelägenheten deraf, att en lärare i fyrstämmig kyrkosång blefve anställd vid Stiftets Folkskollärare-Seminarium, till hvilken lärares aflöning Consistorium underdånigst anhållit om årligt anslag, stort 133 R:dr 16 sk. B:ko, af de till folkundervisningens befordrande bestämda medel, har E. K. M. vidare, då anställandet af dylik lärare vid hvarje af ifrågavarande Seminarier syntes kunna befrämja ett, med afseende å den offentliga gudstjensten, önskvärdt ändamål, ansett sig nu jemväl böra af Rikets Ständer begära, att lill Seminarierna för bildande af lärare vid folkskolorna må beviljas ett förhöjd årligt anslag af 9,100 R:dr B:co, att utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutas; varande E. K. M. i INåder betänkt alt af den lillökta summan, 2,600 R:dr, t använda ena hälften, eiler 1,300 R:dr, till aflöning åt en lärare i fyrstämmig kyrkosång vid hvarje af nämnda Seminarier, och den andra hälften till lemnande af de missförhållanden, som vid vissa Seminarier uppstått genom det jemnförelsevis vid dessa Seminarier stora antalet lärjungar, och det dymedelst uppkommande i hög grad ökade arbetet för lärarne.