Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har, efter hvad jag mhemtat af Utskits Utlåt, Ulsk:t ytterligare skärpt vilkoren, så att, i st. f. hvad förut var, har Utskrt tillstyrkt att skalteköpeskilliogen skall motsvara minst 10 års ränta, hvarigenom det således ligger i hospit a Is-styrelsens skön att tillse det hospitalet må få allt hvad det skäligen kan erhålla. Det är äfven af K. M. föreslaget och sedermera af StatsUtsk:t tillstyrkt att vissa kontroller skola ega ruin på skogarne. När så är förhållandet och hospitalet dessutom erhåller lösen och förbehåller sig alla rättigheter, sorn det hittills haft, med undantag att den eftergifna dispositionen af skogen, mea nu blifvit tillagdt ett stadgande, derigenom hospitalet kan få den rätt, som det tillkommer, anser jag all rättfärdighet vara upfylld och att man således bör i det allmännas intresse bifalla Betänk:l. Frih. Åkerlij elm, Johan Carl: Som den siste talaren redan noga utred t ämnet, kan jag inskränka mig tili att endast påpeka dep omständigheten, att då Danviks hospital med försäljningen af hemmanen till skatte blir bibehållet vid de rättigheter, det f. n. har, och endast afstår en äfventyrlig rätt med bibehållande af ganska betydliga kapitaler, och då öfver denna transaktion vederb:de auktoriteter och myndigheter blifvit hörde och dertill leranat sitt bifall, synes mig att man icke borde hysa någon betänklighet att dertill lemna sitt bifall. Hr Printzensköld säger att Statens rätt äfven må dervid tillses; jag får fästa upmärksamheten på att genom en så beskaffad transaktion tillskyndas verkligen statsverket en fördel, som icke är så .ringa, nemi. att om Danviks hospitalsdjrektm får detta kapital, så blir direktm i tillfälle att bidraga med ett större och betydligare belopp till underhåll af det nya hospitalet vid Konradsberg.
bör vara desto lägre, ju mindre förädling den utländska varan unders gått, förstås af sig sjelf. 5) Sådane varor, som ej kunna bos oss produceras, böra beläggas med desto lägre tull, ju nödvändigare de äro; samt utländska skrifter vara alldeles tullfria. 4) Sådana utländska varor som äfven kunna och böra inom landet producera^, torde böra beläggas med desto högre tull/ju nödvändigare de äro för lifvets physiska behof; så att tullen må för de nödvändigaste utgöra hela skillnaden emellan det utländska och inhemska produetionspriset. Den bevillning, som den inhemska productionen nödgas bära, äfvensom den större kraft-ansträngning, som climat och localförhål-' landen kunna hos oss göra till vissa slags productioner nödvändige, måste nemligen läggas på den inkommande utländska varan, så vida samina slags vara skall inom landet kunna produceras. 5) Ju större värde varor äga, i förhållande till deras massa och utrymme, med desto måttligare tull böra de beläggas, för att ej uppmuntra till försnillning. 6) Till utförsel bör allting vara fritt, och ingen egentlig tull derföre erläggas, som endast Den 5 Martil. i55 faller producenten till last, och såsom en ytterligare bevillning för pr o duetions-rättigheten, måste försvåra sjelfva productionen. Men likasom den egentliga BevillningsFörordningen synes mig äfven Tulltaxan böra ut_ sätta straffen för dess öfverträdande. Såsom principer för detta slags Straffbalk, skulle jag vilja föreslå: 1) Ofverträdelserna böra endast med penningeböter beläggas, och till ett, efter varans värde så lämpadt belopp, att ej straffets missförhållande till brottet må kränka den allmänna rättskänslan, samt göra angifvelse omöjlig, utan med förnekande af all känsla för mensklighet. 2) Öfverträdelsens upptäckande hör ej sökas på bekostnad af den husfred, som är betryggad genom 16 §. af Regerings-Formen; ej heller på bekostnad af den husliga förtrolighet emellan Husbönder och Tjenare, hvarpå Samhällets trefnad oell lugn till en så väsendtlig del hvil ar.
Utlåtande N.-o 34- l N:o 34. Ankom till Exp.-Utsk. den 27 December. • % Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 8S angående åtskilliga föreslagna förändringar i gällande Författningar om personers af arbetsclassen förpassande m. m. Omförmälde Betänkande, hvilket Högv. Preste-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet bifallit, och hvaraf Vällofl. Borgare-Ståndet godkänt de 4 första men afslagit den 5:te punkten, har Höglbfl. Ridderskapet och Adeln återremitterat, på grund af följande dervid gjorda anmärkningar: emot 2:dra punkten: att frågan, huruvida inskränkning i handtverksgesällers rättighet att erhålla pass, icke borde annorlunda, än i sammanhang med de angående förnyade Författningar om näringarne väckta motioner, till afgörande företagas; och emot 5:te punkten: att, på skäl som finnas upptagna uti de Betänkandet vidfogade reservationer, pappersbruks-egares rättighet, att på hittills vanligt sätt låta insamla lumpor, jemväl hädanefter bibehålies; hvarförutan är vordet anmärkt, att det af Utskottet uppgifna förslag till underdånig skrifvelse vore obestämdt derutinnan, att samma förslag innehåller, det pappersbruksegare skulle hafva flere på olika ställen bosatte lumpsamlare och så vidt möjligt en i hvarje socken, hvilket föranledde ovisshet, dels om hvad som menades med flere> och dels om hvem det tillhörde att pröfva, huruvida det vore möjligt alt inom hvarje socken erhålla serskilda commissionairer. Hvad sålunda blifvit anfördt hafva Utskotten till granskning förehåft; och hvad först angår den vid andra punkten i Betänkandet framställda anmärkning, så enär Utskottens i denna punkt gjorda hemställan blifvit bifallen af tre lliks-Stånd, hvilkas mening i frågor af dylik beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, torde något besvarande deraf icke erfordras.
Jag har föga sinne för mat, rätterna erinrar jag mig icke; det är icke ens säkert, att jag kände namnen på dem medan jag åt. Emellertid minns jag mycket väl, att vi bland annat roade oss med att äta hvar sin kronärtskocka, och till den drucko vi en mycket god bourgogne. Jag har alltid tyckt om kronärtskocka, likväl ha dessa fjälliga, svartgröna tingestar aldrig beredt mig ett så utsökt nöje som just den gången. Dagen var vacker. En blek septemberdag: en af dessa den tidiga höstens lyckodagar, hvilkas ljusa och lätta melankoli redan så ofta hunnit verka på våra sinnen, att den vekt rörda stämning de fordom kallade fram fått gå till hvila för att lämna rum åt en känsla af mera jordiskt välbefinnande. Himmelen lyste ren och blå. Insekterna surrade i löfverket öfver och omkring oss, vattnet glittrade, hamnen och staden skymtade på afstånd. Ja, det var en vacker dag. »Min kronärtskocka är förträfflig, hur är din?» frågade jag min vän, medan jag höjde mitt glas mot solen och blinkade med ena ögat. »Den är utmärkt,» sade han. »Den är ännu bättre än din.» Och han tillade med ett mörkt leende, som väl egentligen icke hörde hemma i hans friska och rödblommiga ansikte med dess solida muskulatur: »Jag tycker särskildt om kronärtskocka. Den har en så läcker bismak af blåsyra. Jag nickade tankspridt instämmande, medan jag sög på ett af de största fjällen, som jag hade gömt till sist. Blåsyra, låt gå ... Jag ansåg det icke otroligt att kronärtskockan kunde smaka blåsyra, i alla händelser var jag icke kapabel att disputera om saken. Insekterna surrade. Vattnet tindrade mellan träden. Så gled det ett litet moln öfver solen. Jag vet icke hvarför min vän fann det nödvändigt att just nu leda samtalet på en uppskakande tilldragelse, som hade passerat i dagarna och i hvilken en af våra gemensamma flyktigare bekanta hade spelat hufvudrollen. »Det var en förskräcklig historia,» sade han. Det hade han rätt i, ty det var det verkligen. Men hvarför skulle han tala om den saken nu, var det kanske för att det gled ett moln öfver solen? Jag svarade emellertid med full öfvertygelse:
St. till Konungen öfverlemna detta criminal-lagförslag och derå begära sanction, så och 0111 än Konungen icke kan dertill omedelbart lemna bifall, enär vi för närvar, saknade materiella medel af nya fängelser och arbetsinrättningar, som erfordras innan det nya straffsystemet kan sättas i verställighet, hörman dock hoppas, ali Konungen meddelar Ständerna det svar, att Konungen vid en snart sammanträdande riksdag vill vara beredd alt, jemte framställning af kostnaderna för de nya fängelserna, i sammanhang dermed föreslå R. St. en förbättrad criminal-lagstiflning. Min bär väckta motion åsyftar dock intet annat, än antagandet af criminallagförslaget; ty hvad civil-lagförslaget beträffar, är jag icke af den mening, alt det bör eller kan i sin helhet antagas, eller alt det ens vore välbetänkt alt antaga detsamma oförändiadl eller på en gång. Jag iuskrän - 3^4 Den 22 April. ter mig således till att begära, alt LagUtsk. må utluta sig endast öfver criminal-förslaget. För öfrigt och då Frih. Åkerhjelm yttrat, att Regeringen, sedan den 18 sistl. Januari, då fullständig tableau öfver c i v i I -1 a g fö r s I a g e t inkom, icke kunnat medhinna att yttra sig och utarbeta en fullständig propos, vill jag gerna medgifva, att Hr Frih. o. Statsrådet deruti haft fullkomligt rätt, och jag tror ej heller, att någon fordrat, all Regeringen midt under riksdagen skolat medhinna att på atne månader utarbeta en så vigtig propos.; men jag ber Ilr Frihtn draga sig till minnes, alt civil-lagförslaget redan var färdigt för 6 år sedan eller vid sista riksdagens början, och att Regeringen då äfven i sin skrifvelse till Ständerna ursakade sig dermed, att Hon icke haft tid alt pröfva förslagen, hvilket uppgafs vara anleda. hvarföre det måste till Ständerna öfverlemnas uti samma handlösa skick, hvaruti det nu för andra gången framskickas.
Till underdSnigste åtlydnad af Högstberörde Nådiga föreskrifter, inberättade: a) Landshöfdingen i Christianstads Län, i Skrifvelse den 27 April 1813 > att, vid den. samma dag å Lands-Cancelliet hållna Sammankomst, endast 34 hela Rotar förklarat sig vilja vid extra Roteringsskyldigheten förblifva; hvadan hela det öfriga antalet Rotehållare, deraf dock största delen från Sammankomsten uteblifvit, anses hafva å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition^ ingått; och b) Landshöfdingen i Malmöhus Län, i Skrifvelse den 26 Maji 1813, att, vid hållna Sammanträden den 21, 22, 25 och 2ö:te i samma månad, Friherrinnan Gyllenstjerna för Krapperups Gård och Gods, Kammarherren Friherre Macklean för Svaneholm samt Landshöfdingen Friherre von Nolcken för Jordebärga Gård och Gods, begärt att vid extra Roteringsskyldighe Bih, tillRiks-St.Prot. 1828 cch 1829, 4 Sami. 2 eijd. 2 Band. 8:de Haft. 2 18 Stats~ samt Oec.-Uts/i. Uti. Nio g4. ten få förblifva; men att alla öfriga Rotehållare, af alla stånd och vilkor, med enhällig röst den Nådiga Propositionen i Underdånighet antagit. Med fästad Nådig uppmärksamhet vid den enighet, deraf ifrågavarande Sammankomster varit utmärkta, behagade Kongl. Majit, genom Nådiga Skrifvelser af den 2a Junii 1 8 1 3, uppdraga åt Dess befallningshafvande i berörde tvänne Län, att, "i anledning af Extra Rotehållarnes ”sålunda visade berömliga nit och beredvillighetj förklara dem Kongl. Majits synnerligä \Nådiga välbehag Genom Nådigt Bref, den q 6 April 1 814> täcktes Kongl. Majit utnämna nu mera aflidne t. f.
Gapet eller öppningen skall alltid vara beläget i djupaste delen af strömmen; bottnen i jemnhöjd med flodbottnen ofvanför och nedanför, samt sidorna paralella med strömfallet. Nya vattenafledningar skola förses med galler för att hindra ynglens och laxarnes ditkomst. För skadande af en lekplats erlägges ett vite af 5 pund, och för utkastande af skadliga ämnen kunna, då det förnyas 3:dje gången, få bötas ända till och med 20 pund om dagen, tilis de skadande ämnena blifvit undanröjde. Om rättegång uppstår i anledning deraf, att skadande ämnen blifvit utkastade i laxflod, och kostnaderne för dessa ämnens fortsatta bortskaffande anses öfverstiga 100 pund, får genom jury afgöras, huruvida den anklagade inom gränser för rimliga kostnader sökt bortrödja de skadande verkningarne af de utkastade ämnena, och målet hänskjutes i öfrigt till öfverrätts bepröfvande. Dessutom ber jag få erinra, att det icke blott är genom vattnets uppdämning, utan äfven genom detsammas förtidiga altappande som ofvaniiggande fisken kunna skadas och förödas, äfvensom att] bottenluckor och andra anstalter, anbragta å fördämningarne vid vattenverken för beredande af fiskarnes uppoch nedgång, ibland möjligtvis kunna vara af lika stor vigt för industrien och i pekuniärt hänseende, som sjelfva de derinvid belägna vattenverken, ibland åter och när de ofvaniiggande iekplatserne äro hvad man kallar galle, kunna de bidraga till laxfiskenas förödande, så framt ej garantier lemnäs att dessa lekplatser göras fruktbärande. Sluteligen vågar jag, i anledning af hvad jag nu yttrat, hemställa, huruvida det må kunna anses lämpligt, att Hr von Köchs förevarande motion företages till pröfning, förr än det blifvit afgjordt luiru den administration öfver fiskerierna, som K. M. vid denna riksdag föreslagit, kommer att organiseras. Tillika får jag anhålla att detta yttrande får åtfölja remissen af motionen till vederbörligt Utsk. Den 26 November f. m. 155 Frih. Hermelin, Fredrik:
Det var den kända vägen via grefvinnan Sperling och general Stackelberg, som anlitades, men jag satte genast i gång en contra-machination. Jag lät den hederlige Lejongrip, hvilken jag hällt i saken med en flaska rhenskt, busa fram med det tråkiga i den kära Arvids faiblesse för nattmyssorna, Bennettarne specielt. Det tog skruf. Holmer, såsom den enda oadliga ibland oss enragerad hatt, bar genast fram det till chefen, impitoyable i det Capitlet i egenskap af gammal vän till offren från 56. – Min kära oncle’s dessein föll liksom ett château af campiokort, min kära oncle har alltid conspirerat mot Sternbergarne. Min kära oncle anmälde mig en gång för en oskyldig amour med hans frus kammarjungfru, ett litet världens barn, af hvilket jag hade min innocenta Uppsalaglädje. – Vi äro ännu ej på långt när kvitt, mon très cher oncle. – Bunge och jag foro med systrarna Spaas till Malmens källare. Vi förtrakterade oss icke. Jag vet ej hvad som kommer åt mig på sommaren – särskildt här på Drottningholm, mitt humeur blir svartsmutsigt och sorgset. Jag söker böcker, som stämma ihop med min passion och blir rättnu en hel chevalier Ténébreux – oh la sotte chose! Men det går genom hofvet en sorts flygfeber, som kommer och far. Morbus aulicus incurabilis skulle arkiater Bäck säga. Jag har läst om Pontinska träskens malaria. Det här är en hjärtats malaria med frossa och brand. Då blir jag sensible. Jag längtar till Malteshus, längtar att épanchera mig i en väns sköte, och Bunge blir min souffre-douleur. Impossibla idéer vakna. Aurore Bergstjerna! Hvarför fyller hon mig med en sådan tendresse, la pauvre petite i sin rustiqua enfald. Jag ser henne i schäferhatt med lätta sommarfräknar i sin ljusa teint, och hennes ögon och hennes hjärta äro sincèra som hennes handslag. Mais, mon cher Frédéric, pas de bêtises!
Frågan härom förnyades derefter vid flera af de påföljande Riksdagarne; och sedan, i anledning deraf, åtskilliga förberedande åtgärder blifvit vidtagna och särskilda undersökningar verkställda, blef slutligen, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers under 1834 och 1835 årens Riksdag gemensamt fattade beslut, genom Kongl. Brefvet af den 14 Juli sistnämnde år förordnadt, att öfverskotts-ränlorna i Blekinge skulle, till räntetagarnes förmån, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de lill Båtsmans-rustningen efter 1685 års kontrakt hörande praestationer, dock först efter 10 års förlopp, från 1834 års början räknadt, till förekommande af en allt för våldsam rubbning i eganderätten, men att deremot öfverskotts-räntegifvare, hvilka, hellre än att räntorna sålunda liqvidera, önskade i effektiv rustning deltaga med närbelägna rusthåll, som borde åtnjuta motsvarande rustningstillskott, skulle ega att derom göra ansökning, äfvensom egare af sådane räntegifvande hemman, som vid skattläggnings-tiden fått sig efter närvarande förhållande för höga räntor åsätta, få söka räntans nedsättning till likhet med andra räntebetalande hemman inom viss af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet bestämd och kungjord tid; hvarjemte till betäckande af den brist, som genom en sådan räntenedsättning skulle uppkomma för tillskotts-räntetagare af gamla Båtsmans-indelningen, blefve, jemte Kronans behållna indelnings-, öfverskottselier reserv-räntor, anvisade vakans-afgifterne för de i Blekinge, vid den länet öfyergångna extra roterings-jemkning, tillkomna nya ordinarie rotar eller rusthåll, med föreskrift tillika, att de häraf uppkomna anslag skulle tillsvidare helt och hållet och i framtiden så vidt de erfordrades, disponeras och förräntas -till understöd för Blekingska Båtsmanshållet samt derföre på jemväl stadgadt sätt inom länet förvaltas.
Sedan Utskottet sålunda redogjort för de förändringar i nu gällande införselstariff, jemte förteckningen öfver vid införsel tullfria varor, och utförselsbestämmel - serna angående tackoch barlastjern samt dermed likartade artiklar, som hos Utskottet ifrågakomma, anser Utskottet sig, innan utförselstariffen i öfrigt behandlas, böra upplaga frågan om de serskilda kontrollföreskrifter, som vid införselsförbudens upphäfvande må finnas erforderliga. I detta hänseende beslöto Rikets Ständer vid sistl. Riksdag, i enlighet med Bevillnings-utskoltets förslag, endast den öfvergångsåtgärd, att ingen af de dittills förbjudna, men då till införsel lofgifna varor finge på kreditupplag uppläggas, och ej heller på nederlag annorlunda, än till återutförse! i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping. Emot denna inskränkning, som Kongl. Majit genom nådig kungörelse den 4 December 1848 föreskrifvit i afseende å de artiklar lopp-, kandioch kaksocker samt sockersyrup, hvarå införselsförbuden upphäfdes, har Herr C. W. Palander inom Yällofl. Rorgareståndet, uti väckt motion anmärkt, att inskränkningen vore på det högsta orättvis och obillig; hvarföre han ock föreslagit, att' nämnde artiklar måtte förunnas enahanda nederlagsoch kreditupplags-rätt, sorn öfriga varor tillgodonjuta. 68 Bevillninrjs-UlskoUels Betänkande, M S. Utjörsels tariffen. Malm. Då man emellertid täger i betraktande, att invändningarne emot förbudens upphäfvande i väsendtlig mån grundas på farhågan för utlandets öfverlägsna industri, som förmenas skola begagna alla utvägar att undergräfva våra inhemska näringar och i sådant hänseende, bland annat, förse
Riksdagsordningen uppräknade, jemte de som för närvarande äro Ledamöter af StatsUtskottet. 41 §. är i detta afseende så tydlig, att jag anser Fullmägtige i RiksgäIdsContoiret> nödvändigt på grund deraf bära uteslutas. Deremot kan jag ej dela den åsigt, att någon annan än de ansvarige Fullmägtige kan utesluta»; och sedan jäg hört tvifvel uppstå, huruvida personer, som varit Riksens Ständers Revisorer kunna inväljas, anhåller jag blott att få fästa uppmärksamheten derpå, att äfven för närvarande, Revisorer sitta i StatsUtskottet. 41 §. utestänger endast dem af hvilka Riksens Stan - Ven 14 Junii f, m. der äga fordra redo och ansvar. Jag frågar, om Riksens Ständer någonsin kunna ställa sina Revisorer till ansvarP Jag finner ej i deras instruction någon §. som dertill föranleda. De äro Riksens Ständers till granskning utvalde män; redo kan af dem fordras, och Riksens Ständers Statsutskott å nyo granskande de handlingar Revisoreroe icke ordentligen granskat, kan föreslå ogillande af deras förhållande; men med lika skäl, som Riksens Ständer skulle kunna ställa dem till ansvar, kunde äfven kommande Ständer yrka ansvar å de föregående. Jag vet ej hvarifrån denna fruktan för Revisorernes användande, i ett Utskott, der deras erfarenhet så väl behöfves, har kommit; den förefaller mig ganska besynnerlig. Jag| anhåller således, att å dea lista, som kommer att upprättas, öfver personer, hvilka icke äro valbare, endast mätte upptagas de i 41 §. uppräknade ansvarige personer, jemte Fullmägtige i RiksgäldsContoiret samt StatsUtskottets nu varande Ledamöter. Blir åter framdeles fråga om att förstärka andre Utskott, så är det klart, att vid då skeende val, samma Utskotts Ledamöter uteslutas.
Jag tillåter mig nu att, likasom förra gången då detta ämne förehades, yttra, det jag anser det alldeles för tidigt att ingå i öfvei-läggning om protocollens tryckning i justeradt sammandrag, förr än man känner, huruvida samtlige Stånden besluta, att sådan tryckning må äga rum. Jag önskar således, att vi inskränka vår öfverläggning till den framställning, Landtm, gjort, för att utröna, huruvida R. o. Ad. åstundar, att den del af föreslagna grundlagsföx-ändi'ingar, ’ hvilken angår berörde tryckning, skall särskildt från de öfriga företagas. Gr. Cronhjelm: Hr Cedei-sclijöld har sagt, att läktarens utvisande skall äga rum, endast då Ståndets oeconomiska ärenden äro i fi-åga; jag ser icke sådant af 2. och 3. §§. af tillägget till Oi'dningsStadgan, der det står, att Landtm, ensam eller trenne af Ståndets Ledamöter kunna utvisa läktaren. Må vi blott påminna oss 1789 åi-s Riksdag, så finna vi straxt ett exempel på vådan att icke hafva ett ordagrannt protocoll. Jag tror visserligen, att ett sådant exempel icke på längre tid inträffar, men i tidens längd kan det åtei-komma; och jag hemställer, huruvida man före 1789, under den så kallade frihetstiden, kunde förmoda något sådant. Med den siste väi-de Talaren förenar jag mig,deruti, att jag tror protocollen böra tryckas ordagrannt till den dag, då Konungen gillar den hvilande Grundlags §; ty ett beslut om Grundlags-förändring kan icke hafva retroactiv verkan. Jag tror knappast, att det kan komma att gälla för innevarande Riksdag. Också tror jag icke, att något skäl, sorn hindrar tryckningens fortsättande, blifvit fx-amstäldt under denna discussion; tryckningen mäste fortgå, tills förslaget blifvit af Konungen antaget. Den 4 Februarii f. m. Si Frih. Boye, Ludv.:
Häremot han blifvit inviindt att en sådan tanke aldrig inom StatsUtsk:t blifvit yttrad af någon ledamot; men att farhåga i detta hänseende verkligen inom Utsk:t varit rådande, synes af följande i Betäuk:t förekommande yttrande: »för öfrigt saknas icke ani. befara, att den del af det nu föreslagna högre lånebeloppet, sora först under tiden mellan nästa och derpåföljande Riksdag skulle behöfva användas för det dermed egentligen afsedda ändamål, eller Statens jernvägsbyggnader, i behofvets stund, ej skulle finnas att tillgå för detta ändamål, derest samma medel, på sätt jemväl föreslagits, under mellantiden blifvit i låneväg inom landet utspridda eller derunder till större eller mindre del användts för något annat föremål». Men för att nu återkomma till det, hvarför jag egentligen begärde ordet, ber jag att få fästa upmärksamheten på ett ganska eget förhållande. I allmänhet göres nemi. opposition mot Regeringen, derlöre att den begär för stort anslag, och då gäller det ofta blott ett eller annat tusen rdr; i dag deremot har oppositionen antagit en motsatt riktning; ty den riktas mot Regeringen derföre att den ej begär ett högre belopp; och här är ändock ej fråga om ett eller annat tusental, utan om 15 milhr. Långt ifrån att anse Regeringens ledamöter förtjente af något klander i nämnde afs;de, anser jag det vara min pligt att ut - I* e n 15 Feb r u ari e. m. 517 tala min erkänsla mot Regeringen för dess sätt att gå tillväga. Efter wmin åsigt hafva Gr:ue Liljencratits^och Hamiltonpä det tydligaste ådagalagt, att ett inhemskt fondsystem mycket väl här i landet kan tillvägabringas; och då här af StatsRådet Gripenstedt och Gr. Hamilton blifvit bevisadt, att behof ingalunda förefinnes att uptaga större utländskt lån, än K. M. föreslagit, är min åsigt att natiouen bör vara Regeringens ledamöter erkänsam för det sätt, hvarpå de i denna fråga upträdt. Genom bifall till den Kongl. Proposm lemuas derföre ett förtroende-votum åt Regeringens ledamöter; och jag tror att de i hög grad gjort sig förtjente deraf.