Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti skrifvelse den 16 November 1858 anmodade Justitie-Ombudsmannen ÅdvokatfiskalsEmbetet i Kongl. Svea Hof-Rätt att anställa åtal mot Rådstufvu-Rätten i Söderhamn, för det att bemälde Rätt, enligt hvad fångförteckningen från samma stads häkte gåfve vid handen, genom Utslag den 30 November 1857, med åberopande af Kongl. Förordningen den 9 December 1756 och den 10 Juni 1841, dömt Drängen Per Persson i Hamre, för första resan olofligt innehafvande af dyrk, att straffas med Tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, ehuru i Kongl. Förordning den 27 November 1854 förklarades, alt då någon, jemlikt Kongl. Förordningen den 9 December 1756, dömdes till fängelse vid vatten och bröd för innehafvande af dyrk, tiden för detta fängelse borde beräknas efter de grunder, som bestämdes i 5 Kap. 4 § Straffbalken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 10 Juni 2 1841, utan hinder af hvad i särskild författning samma dag blifvit i sådant afseende stadgadt; i enlighet med hvilka grunder straffet, då det skolat motsvara Nio pär Spö, dermed enligt lag aftjenades ett bötesbelopp af Tjugusju Daler Siifvermynt, utgjort endast Nio dagars fängelse vid vatten och bröd; hvadan således Rådstufvu-Rätten ådömt Per Persson dylikt fängelse tre dagar längre än vederbort.
BondeStåndet. V 40 b. V 40 å. Tv 40 b. A 40 b. 40. 179 4 1 442 5 b. i 41 b. Y 41 b. i 41 b. Y 41 29 A. Arrende, om prolongation deraf för M Rumstedt S kronohemmanet Söderby , , , , , Svar på återremiss ,,,,, Voterings-proposition ,,,, Omröstnings-resuitat ,,,, „ om prolongation deraf för Assessore .Lagercrantz å kronohemmanet Barkarö Svar på återremiss ,,,,, Voterings-proposition ,,,, Omröstnings-resuitat n om förlängning dera för f. d Grosshand landen Wener å Svartsjö kurigsladu gård Svar pä återremiss ,,,,, „ om nedsättning d.-ri fö Protocolls-Se creteraren Stuart å hemmanet Neder Je[fra, 2 >>>->••>•>>- > , om bibehållande deral för Lieutenantei Friherre A. Åkerhjelm och hans med arfvingar å Nyqvarns qvarn och br Svar på återremiss , , , , , , , , , om prolongation deraf å Lunda krono hemman för C. F. Lannge , , , , , Svar på återremiss „ om prolongation deraf för A. Odelberg å Edeby hemman ,,,,,, Svar pa återremiss ,,,,, Voterings-proposition ,,,, Omröstnings-resuitat ,,,, „ om prolongation deraf för C A. Ka. 1 berg å Högsta, Lombarudd och Norr! 1 kronohemman ,,,,,,, Svar på återremiss , a Stora Lunds Boställe, afskrifning a Arrendatorn Gustafssons återstående skuld derå , , ä bostaIlet^ Boda , nedsättning deri , , Svar pa återremiss Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter; se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, sid. 2.
Den diskussion, som egt rum, så väl när frågan förra gången förevar som äfven i dag, ådagalägger, huru olämpligt det är, att R. Sl:r på grund af enskildte motioner besluta, att anslag skola meddelas ömsom för ett och ömsom för ett annat ändamål, serdeles då afsigten med anslaget är att få inrältadt en profession vid Akademierna. Jag skulle tro, att, derest behofvet af ifrågavande profession förefinnes, bör anmälan derom göras hos Regeringen, som, i händelse den finner professionen behöflig, aflåter propos. i ämnet till R. Sl:r. Då är frågan utredd och då anser jag R. St:r kunna med sakkännedom besluta i ämnet. Förr än så sker, bör nu ifrågasatte anslaget icke bifallas, och det är endast på grund häraf, men alldeles icke derföre, att jag ingår i något bedömande af nyttan utaf en dylik profession, jag anhåller om bifall till Utsk:s Betänk. Hr Bildt, Didrik Gillis: Till de skäl, den siste värde talaren anfört för bifall till Utsk:s förslag, anhåller jag att få ytterligare lägga några. Frågan om inrättande af professioner af ifrågavande beskaffenhet vid universiteterne måste betraktas ur mer än en synpunkt. Språken utgöra nemi. icke allenast en D en 26 Juli. 431 nyttig kunskap, hvarigenom man tillegnar sig hvad andra länder ega i litteratur och konst m. ra. och hvarigenom vi kunna sätta oss i beröring med utländningen, utan språkstudier äro jemväl en nyttig gymnastik för själeD, i det de på ett följdriktigt och logiskt sätt utveckla dess krafter. Denna sednare del af nämnda studiers nytta är säkerligen också egentliga orsaken, hvarför de gamla språken hafva vid universiteterne blifvit med egna lärdomsstolar försedde och i så högt anseende hållna.
Uti 3 §. hafva Rikets Ständers Revisorer yrkat, alt redovisning må inför Kongl. Kammar-Rätten af samtliga Konsistorierna äfven af 59 466 gifvas för de så kallade stipendia collectanea samt ansetts med god ordning öfverensstämmande,att äfven för influtna och utbetalda stamboks ochkollektmedel lika redovisning lemnäs. Då inom detta Lunds Stift några stipendia collectanea icke äro till finnandes, så föranleder detta Revisorernes yrkande icke till någon förändring i detta Konsistorii räkenskaper. Hvad deremot beträffar redovisningen inför Kongl. Kammar-Rätten af stamboksoch kollektmedlen, så dristar Konsistorium underdånigst anseensådanredovisning alldeles öfverflödig. Det med Kongl. Kammar-Rättens granskning afsedda ändamål är naturligen att utöfva kontrofl öfver vederbörande uppbördsförvaltare; men då tillfyllestgörande kontroll, med afseende på uppbörden'af stamboksoch kollektmedel, u töfvas dels af de begge Konsistorier, genom b vilkas Notarier medlen redovisas, dels af den församlings kyrkoföreståndare, för hvilken medlen uppburits, så synes icke lätteligen vid denna uppbörd någon försnillning kunna äga rum, och Kongl. Kammar-Rätten således icke behöfva med en dylik granskning besväras. Uti 4 § hafva, hvad särskilt rörer Lunds Stifts Konsistorii räkenskaper, Rikets Höglofl. Ständers Revisorer anmärkt, att ”uti räkningarne för Folk-skollärare seminarium afföras, såsom” årlig lön ”åt Föreståndaren, 600 R:dr, af hvilka medel under denna titel qvitterats 500 R:dr och såsom gratial i förskott 100 R:dr.”
Uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skul. le inbjudas, att sig med Ridderskapet oeh A» deln förena, 3:0 Att Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess förut fattade beslut, godkände de af Utskotten i afseende å 3:dje» i3:de, ig:de, a3.dje och 24:de puncterne före» slagne Voterings-propositioner. 4;o Att de af Utskotten föreslagne nya Redactioner af 8;de, i4:de, zitsta, 22:dra och s6-te puncterne af Ridderskapet och Adeln gillades. Ut Supra* S, U„ Föredrogs å nyo och bifölls ConstitutionsUtskottets den 6 dennes under N:o 49 afiåtne, samt den 18 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående ett föreslagit tillägg i 14 §, af Instructionen för Ven 30 September em. 523 Riksens Ständers Justities * Ombudsman, Ut Supra. S X>. Vid förnyad föredragning af CotistitutionsUtskoitets den 6 dennes under N:o 50 aflåtne, samt den 18 derpå följde eftermid» dagen på bordet lagde, Memorial innefattande ett förslag till ändring uti 33 §. Riksdagsordningen; fann Ridderskap.et och Adeln för godt att berörde Förslag, till den behandling 56 §. Regerings - Formen föreskrifver godkänna. Ut Supra. S. B. Vid förnyad föredragning af Ser» skilta Utskottets den 26 sisth Augusti afgift ne, samt följande dagen på bordet lagde, Utlåtande angående till Utskottet remitterade enskilte Memorial, i afseende på indragning af visse Embeten och Tjenster; fann Riddecskapet och Adeln, att samma Utlåtande en* dast borde läggas till Handlingarne. Ut Supra. Utdrag af Protocolfet, hållit hos Högloflig© Ridderskap©! och Adeln vid Hagarna Riksdagen i Stockholm, efter» middagen den 30. S. D.
Och Siarena skola till skam varda, och spåmännerna till spott; och måste allesamman skyla sig om munnen, efter der är intet Guds ord. Men jag är full med kraft och Herrans Anda; full med rätt och starkhet, att jag förkunna tör Jacob sin öfverträdelse, och Israel sina synd. Så hörer dock detta, I höfvitsmän i Jacobs hus, och I Förstar i Israels hus, I som styggens vid rätten, och förvänden allt det redeligit är; I som uppbyggen Zion med blod, och Jerusalem med orätt. Hans höfdingar döma för skänker, hans Prester lära för lön, och hans Propheter prophetera för penningar, förlåta sig uppå Herran, och säga: Är icke Herren ibland oss? Oss kan ingen olycka uppåkomma. Derföre skall Zion för edra skull upplöjd varda såsom en åkermark, och Jerusalem varda till en stenhop, och templets berg till en skogsbacka. Men i yttersta dagarna skall det berget, som Herrans hus uppå står, beredt varda, högre än all berg, och upphöjdt öfver högarna; och folk skola löpa dertill. Och månge Hedningar skola gå, och säga: Kommer, låter oss gå upp till Herrans berg, och till Jacobs Guds hus, att han lärer oss sina vägar, och vi mågom vandra på hans stigar; ty af Zion skall utgå lagen, och Herrans ord af Jerusalem. Han skall döma ibland mycken folk, och straffa många Hedningar i fjerran land; de skola göra sin svärd till plogbillar, och sin spjut till liar. Intet folk skall upphäfva svärd emot det andra, och skola intet örlig mer föra. Hvar och en skall sitta under sitt vinträ och fikonaträ, utan fruktan; ty Herrans Zebaoths mun hafver det talat. Ty hvart och ett folk skall vandra uti sins guds namn; men vi skole vandra i Herrans vår Guds Namn, alltid och i evighet. På den tiden, säger Herren, vill jag församla den halta, och sammansamka den fördrefna, och den jag plågat hafver; Och vill göra med den halta, att hon skall få arfvingar, och göra den svaga till stort folk.
Vid Statsverks Förvaltningen skulle åter Indelningar ne åstadkomma både omgång, vidlyftighet oeb ett mångdubbladt arbete, enär, i stället att hvarje Fögderies Räkenskaper rätteligen borde upptaga och redovisa Statsinkomsterne, nu måste uppgöras serskildta liqvider emellan Fögderierne och de ofta i flere Län spridda olika Stater, som inom Länet fått anvisning på HemmansRäntor och Kro-noTionde; men i synnerhet skulle Löningssättet för LandsStaterne medföra berörde olägenheter, då lönerne dels i KronoRäntor, dels i Contant äro anslagne och utgå, samt alltså efter serskildta beräkningsgrunder liqvidera6. —• En förändring i detta aflöningssätt i allmänhet skulle följakteligen verka enkelhet i räkenskap och redovisning, jemte större ordning och säkerhet samt framför allt minska göromålen, hälst derigenom, att indelningarne upphörde, undanröjdes det hinder, som deraf mötte för en länge ifrågavarande förenkling af Jordeboks-Räntepersed - Betänkanden, N:o 124. ix larne; äfvensom de indeldta lönernes bibehållande för LandtStaterne, oaktadt hela den öfriga Civile Ernbetsoch Tjenstemanna-Corpsen har dess aflöning i penningar, motverkade det sammanhang i Löners tilloch afträdande, som vid befordringar, transporter eller byten skulle äga rum vid enahanda Löningssätt för alla CivilStater.
Då under den till följd häraf företagna upläsningen den i reservationen intagna tablå förekom, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer att tablån måtte förbigås, och upläsningen fortsättas med sid. 84. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi.: Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, huruvida man icke kunde förbigå upläsningen af alltsammans, likasom tablån, ty jag tror del icke vara riktigt, att uptaga tiden med upläsning af en reservation, som är tryckt, och för hvem som heldst tillgänglig. Det är visserligen sanni, att det är hvar och en ledamots rättighet, att låta upläsa hvad han behagar, men jag hemställer, hvarthän det skulle leda, om man, för alt uptaga tiden, låter upläsa handlingar, hvilka icke inverka på sjelfva saken. Hr von Hartmansdorff: Jag ville bespara R. o. Ad. att höra mig sämre säga, hvad bättre blifvit sagdt af reservanten. Derföre begärde jag upläsning af hans yttrande. Denna är så mycket fördelaktigare för Hr Gr:n, som mina motståndare, under ti - Den 17 Juni f. ni. 227 den hinna samlas tilt biträde åt honom, hvilken jag befarar höra till dem. Sedan härefter Prof. Agardhs reservation emot ifrågavande ingress, blifvit, med förbigående af tablån, npläst till sint, anförde tlr von Hartmansdorff: På grond så väl af denna reservation, som de skäl, hvilka Dokt. Thomander och Grossh. Wallenberg, i sina reservationer, ytterligare andragit, anser jag Ståndet böra nn, såsom tillförene, anhålla att Privat-bankerna icke malle få några nya oktrojer, när de nuvande uphöra, samt att R. Sors Bank må genom Filial-banker ersälta de enskildta bankerna. Men. då detta förslag — i fall det vinner Slåndens bifall —- icke kan genast sättas i verbet, emedan en mängd ändringar i Banko-reghlet dermed sammanhänga: så anhåller jag vördsamt om återremiss af denna punkt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Ordinarie inkomster 8,440,358: — Extra ordinarie d:o 23,250,400. — Summa R:mt R:dr 31,690,758: — Efter anmälan af denna Statskontorets beräkning ofver statsverkets inkomster för den blifvande statsregleringen, yttrade Herr Departements-chefen: »Vid Statskontorets beräkning af de Ordinarie inkomsterna anser jag annan ändring ej böra ifrågakomma, än att, derest Eders Kongl. Majit skulle finna skäligt i nåder föreslå Rikets Ständer, att det till Kongl. Maj:ts disposition hittills ställda öfverskott af indelningsräntorna vid Bohusläns regementes södra bataljon måtte från och med början af nästa statsregleringsperiod indragas till statsverket för att till Statens utgifter i allmänhet användas, och då detta öfverskott, hvilket hittills levererats af Statskontoret till Krigskollegium, utgjort för åren 1858, 1859, 1860 och 1861, 28,911 R:dr 50 öre, eller årligen i medeltal 7,227 R:dr 87 öre, den Kronan behållna delen af ordinarie räntan, som Statskontoret beräknat till 2,050,000 R:dr, torde böra ökas med motsvarande belopp, eller i rundt tal 7,000 R:dr, och således utföras med 2,057,000 R:dr, hvarigenom slutsumman af alla ordinarie inkomsterna kommer att blifva 8,447,358 R:dr.
Den förstnämnda af ofvanberörda motioner har inom Ståndet framkallat en diskussion, hvarunder, enligt hvad Utskottet tillhandakommet protokollsutdrag utvisar, en mängd ledamöter, såsom det vill synas, nära nog hälften af Ståndet, yttrat sig instämma i motionen antingen ovilkorligt eller under vilkor, som åtminstone tillkännagifva önskan om de nuvarande privatbankernas utbytande mot andra dylika anstalter; hvarjemte åtskilliga talare förklarat sig benägne att biträda förslaget om privatbankernas upphörande, så framt Riks-banken förmådde öfvertaga deras penningerörelse. Ehuruväl röster, inom nämnda Stånd äfven höjt sig till försvar för privatbankerna, vittnar dock nämnda diskussion inom det Stånd, som representerar allmogen i landet, att privatbankerna mångenstädes uppväckt ett ganska starkt missnöje, hvars orsaker väl äro lätta att finna, men hvars undanrödjande synes för dessa banker angeläget, såvida de vilja försäkra sig om det förtroende hos allmänheten, hvilket är vilkoret för en privatbanks fortfarande tillvaro. Nämnda orsaker måste vara, att den mängd sedlar, de särskilda bankerna utsläppa i allmänna rörelsen, äro till utseendet af en alltför stor mångfald och brokighet, hvilket på landsbygden ger anledning till förvirring och oro beträffande hvad som bör anses verkligen representera mynt eller icke; att dessa sedlar icke äro i all slags liqvid användbara, i det de nemligen hvarken i Kronans uppbörd eller såsom betalning för bördad jord emottagas; samt att tillgång icke är beredd att, utan besväret af en alltför långväga resa, få dessa sedlar invexlade i verkligt mynt. (I öfrigt har man väl hört klagas öfver att de lättade lånetillfällen, som öppnas genom inrättande af enskilda banker, uppmuntra till skuldsättning, och att privatbankerna draga en oskälig vinst på sina penningar; men det är klart att i det förra hänseendet skulden ej bör kastas på bankerna, och att det sednare inkastet snarare bevisar motsatsen af hvad dermed vill bevisas, eller att antal flera dylika anstalter äro för kreditcirkulationen behöfliga.) Ofvan anförda olägenheter äro deremot visserligen af beskaffenhet att förtjena uppmärksamhet.
I denna motion igenfinnes värdefulla uplysningar ang:de våra Lag-komitéer, p. 14.2, 2 Del. af BorgareSt:s prot., meddelade, efter hvad man tror sig veta, af AdvokatPiskalen Staaff, en af Lag-komitéens utmärktaste ledamöter. Utsk. har sagt, att Lag-beredningen skulle blifva »en rådgif - 100 D en 7 Mars. vande myndighet, uti regerings-ärender, oansvarig inför både Konung och Ständer.» Jag har i motionen, enl. hvad Betänk, utvisar, förklarat min mening icke vara »att föreslå det E. St:r skulle vilja binda ett anslags beviljande vid dylika detaljers ovilkorliga antagande. De hade endast blifvit meddelade på det en hvar skulle kunna göra för sig klart hvad som hufvudsakligen åsyftades.» Organisationen borde således, eill. min tanke, helt och hållet öfverlemnas till Konungen. Jag kan icke föreställa mig att denna organisation skulle blifva sådan, att ledamöterne blefvo oansvariga. Efter all ani. finge väl dessutom ledamöterne, såsom jag tror alltid förut varit fallet, endast K. Mits Nåd. förordnanden på behaglig tid eller tills vidare. Skälet synes mig för öfrigt så sökt, att jag kanske ej bordt uptaga detsamma. Jag vågar anhålla om återremiss, men skall icke envisas med bifall till min mening, om jag icke lyckas vinna understöd för densamma. Gr. Sparre, Erik: Utan tvifvel har motionärens syftemål varit godt och vid första påseendet synes också hvad han anfört riktigt. Det låter nemi. väl säga sig. att om vissa personer en längre tid få sysselsätta sig med lagstiftningen, så skola de, åtminstone i fråga om det formella, åstadkomma nya lagar bättre än de, som icke dermed förut sysselsatt sig. Men om lagarnes innehåll blefve lika godt, derom kunna meningarne vara delade. Här har blifvit sagdt, att på en tid, då vårt land var fattigare än nu, hade vi en stadig Lag-beredning, och att om vi då kunde skaffa medel till dess aflönande, böra vi väl äfven kunna göra det nu.
Efter förnyad föredragning af Frih. Schulzenheims, David, den 31 sisth Jan. och d. 3 dennes bordlagda förslag om inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i R. o. Ad:ns beslut rörande Stats-Utsk:ts Utlåt:de N:o 22, Litt. A., i ani. af väckt motion om tackjernstiondes upphörande inom bergslag; blef detta förslag af R. o. Ad:n bifallet. Föredrogs ånyo Hr von Ehrenheims, Per, den 31 sisth Januari och d. 3 dennes på bordet lagda förslag om inbjudning till Med-Stånden att biträda R. o. Ad:ns beslut i afseende å Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslr.ts hemställan i sista punkten af Betänka N:o 36, i ani. af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utlänningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. Frih. Liljencrantz, Johan: Som Borgareoch Bonde Stånden uti den i den föreslagna inbjudningen afsedda frågan godkänt Utsk:ts hemställan, samt Preste-Ståndet fattat ett i vissa delar från R. o. Ad:ns afvikande beslut, anser jag mig, då det icke kan vara grannlaga att, endast på den grund att R. o. Ad. i frågan fattat ett särskildt beslut, framställa en inbjudning till de öfriga Med-Stånden att frångå sina en gång fattade beslut, böra anhålla om afslag å förevarande inbjudningsförslag. Hr von Ehrenheim: Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att med inbjudningen egentligen endast alses, att man måtte vinna enhet i redaktionen af den del af punkten, som alla Stånden bifallit; hvadan jag anhåller att densamma måtte af R. o. Ad:n bifallas. Gr. Sparre, Erik:
Kanske har den satt djupare märke i honom än i andra; men det vet jag ingenting om.» »Ni anar heller ingenting?» »Nej. Han håller allting för sig sjelf. Han är så van att vara ensam.» Der flög en skyggt forskande blick fram under moderns sänkta panna. Det var som om hon misstänkt att den talande haft en dold undermening i sina ord, men hans ansigte hade intet som tydde härpå. Det hade samma välvilliga, undfallande uttryck som förut. »Ja, det är olyckan», sade hon blott. Men strax derefter kom det, som en ångest, man icke kan hålla tillbaka: »När jag icke såg honom trodde jag allting var bra. »Det hade kanske inte hjelpt om ni varit med honom», sade vännen, som förstod hennes tankegång. »Hvem vet? Han sade för ett par dagar sedan att han var lam invärtes. Det gjorde ett så tröstlöst intryck på mig hans mor. Han har mist förmågan att hålla af någon och tomheten sen allt är slut är det enda han har kvar. Det är en ungdom utan drifkraft en sommar utan sol Jag fruktar att hans möjligheter aldrig skola slå ut...» Hon tvärtystnade, ur stånd att fortsätta. »Ja det ligger som en tyngd öfver honom, hämmande, förkväfvande. Han kan inte arbeta.» »Åh, men något gör han väl. Han är ju teateranmälare.» »Det kallar han inte att arbeta. Han har så stora kraf på sig sjelf.» »Nå men novellerna och teaterpjesen?» »Ja, det är ju det han lefver på förstås. Jag menar, det är det som gett honom den smula författarnamn, han har. Men han skref båda delarne under det första året han var här.» »Han skrifver ju på en roman nu.» »Han vill, men han kan inte.» »Hvarför icke?» »Ja, det är inte så godt att säga såder precist. Han vill ju hålla alla menniskor borta så att ingen skall märka hur det är fatt. Det är väl heller ingen mer än jag som anar det och det är naturligtvis bara en gissning.» »Är han utan talang?» »Nej, långtifrån. Men jag tror att han spelat sin roll af känslolös så länge, att han håller på att stelna invärtes.
Man talar om vådan af att frigifna räntan just nu, då penningeställningen är så betryckt, och man säger, att räntans hastiga stigande skulle verka till stort mehn för alla kapitalbehöfvande i landet, och i synnerhet för jordbrukarne. Det är väl sannolikt, att räntan komme att stiga, men deruti ser jag ej något absolut ondt. Jag tror nemi., att hvarje affärsman, som behöfde penningar, vore mer belåten att betala en hög ränta för desamma, än att icke vara i stånd att få låna några, och det vore åtminstone säkert, att om räntan en längre tid höll sig mycket hög, komme penningarne nog att infinna sig. Dör min del skulle jag således önska, att K. M:s Nåd. Propos. vunne framgång vid denna riksdag; men tyvärr! tyckes denna förhoppning komma att svikas, enär tvenne Stånd redan afslagit densamma och bifallit Utsk:ts hemställan. Emellertid och då, såsom jag redan yttrat, min öfvertygelse om förslagets riktighet och gagnelighet står fast, yrkar jag afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:s Nåd. Propos. Hr Printzensköld, Carl: I rak motsats till den föreg:de värde talaren yrkar jag afslag å K. M:s Propos. och bifall till Utsk:ts Betänk. Jag gör mig ej samma begrepp, som den siste talaren, om penningars tillströmmande i följd af efterfrågan, såsom förhållandet är med andra varor. Hvad dessa sednare beträffar, så tillverkas de af individen i obestämda qvantiteter och tillverkningen stiger i samma mån efterfrågan tilltar. Men, så vidt jag bar mig bekant, har ännu icke individen vunnit rättighet att Den 7 Juli. 15 fabricera penningar, hvarföre deras tillströmmande eller försvinnande ur rörelsen matte bero af helt andra förhållanden, ån utaf efterfrågan eller icke. Erfarenheten torde vara den båsta läromästaren i detta såsom i många andra hänseenden. Jag hemställer, om den starka efterfrågan efter penningar 1857 och 1858 hade till följd, att det hitströmmade så stora kapitaler.
Maj: t täcktes i Nåder tillägga sökanden åtminstone enahanda lönevilkor, som af Vaklmästarne vid Stats-Departementen åtnjutas. Med afseende å Statsråds-Vaktmästarens synnerligen trägna tjenstgöring, för hvilken han ej ägde att påräkna annan inkomst än 200 R:dr i lön, och då de i andra Embetsverk anställde Este Vaktmästare i allmänhet åtnjöte, jemte förmånen af fria husrum och fri ved, kontant lön af omkring 300 R:dr, ansåg Statsrådet sig böra i underdånighet tillstyrka, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder föreslå Rikets Ständer, att den å Civil-Departementels Expeditions stat uppförda lönen för Statsrådets Vaktmästare måtte med 100 R:dr förhöjas och således framgent utgå med 300 R:dr. Vidare och då, i händelse Rikets Ständer bifölle hvad i Kongl. Maj:ls under den 7 sistlidne Juli beslutade framställning till Rikets Ständer om förändring i sättet för Salpeterhjelpens beräkning inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län blefve föreslaget, en minskning i löneförmånerne för' vissa till Landsoch Landtmäteri-staterne i nämnde Irenne län hörande Embetsoch Tjenstemän skulle uppkomma, utgörande för Landshöfdingarne tillsammans R:dr 828: 40. 7. » öfrige Landsstats-Tjenstemän » 2,062: 38. 11. » Förste Landtmätarne » 178: 16. 8, tillsammans R:dr 3,070: — 2. hemställde Stals-Rådet, att Kongl. Maj:t måtte i Nåder äska en motsvarande förhöjning i anslagen för berörde stater.