Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter fortsatte Arbeten hafva Committeraden för regleringen af Rikets Ämbeten och Tjenster till Kongl. Majit afgifvit deras underdåniga Förslag, hvarvid 2ine af dess Ledamöter , från pluraliteten sk i 1 ja k tige, utarbetat särskildte Project i detta ämne; Och oaktadt det ena af dessa project ännu endast i ett korrt Utkast blifvit framstäldt, men snart torde komma att i fullbordadt skick afgifvas, har Kongl. Majit ansett sådant icke vidare böra fördröja frågans öfverlemnande till Riksens Ständer, häldst detta Project sedermera kan blifva Riksens Ständer meddeldt. Då Kongl. Majit således nu för Riksens Ständer framlägger ifrågavarande utarbetade förslag , så väl till en förändrad organisation af Rikets Styrelse-Verk, som angående ett närmare bestämmande af gränsorne emellan de administrativa myndigheternes och Domaremaktens befattningar, för alt i anledning deraf i detta vigtiga ämne erhålla Riksens Ständers tankar och yttranden,' innan Kongl. Majit deröfver fattar ett afgörande beslut, vill Kongl. Majit i Nåder 4go Proposition om Rikets Styrelse-Verk. fasta Riksens Ständers uppmärksamhet derpå, att dä ä ena sidan Kongl. Maj:t erkänner nyttan och nödvändigheten af sådane förändringar i Rikets åtskillige Styrelse-Verk, sorn, stödjande sig pä grund af förenklade göromål och ledande till närmare samband Styrelse-Verken emellan, utan förbländning af hvarderas bestämda verkningskrets, med ändamålet af ett minskadt, men tillräckligt, lönadt antal Ämbetsmän, bereder drift och skyndsamhet i behandlingen af dem hvardera tillhörande ärender samt i det hela enhet och kraft, anser Kongl. Maj:t å den andra sidan hvarje förändring af en genom tid och erfarenhet stadgad Förvaltnings-Ordning , endast efter grundligt öfvervägande böra företagas och icke uppkomma utan såsom följd af noggrann undersökning och beräkning, hvarigenom des» företräde, framför redan bestående former, blifvit med tillförlitlig visshet afgjordt.
De omständigheter, under hvilka nämnde vådeld utbröt och spridde sig, hotade med vida större ödeläggelse, hvars förekommande dock kan tillskrifvas stadens frivilliga brandkorps och i öfrigt väl ordnade brandväsende. I Askersund, med en folkmängd af knappt 1,000, finnas 20 handlande, bland hvilka endast hälften har öppna bodar, samt de öfrige handla med spannmål och 21 handhammarspik; i hvilka handelsgrenar äfven allmogen i den staden kringliggande trakt drifver betydlig rörelse; och då den icke beskattas, beklagar staden sig öfver densamma, såsom menlig för stadsmannp-näringen, och riktar i stället sin håg åt jordbruket. Fabriks-inrättningar hafva funnits för tillverkning af kimrök, fosfor, cikoria, sirup och ättika. Staden lönar särskild läkare, fastän Provincialläkare är der stationerad. Undervisning lemnäs i den så kallade Prins Oscars Elementar-skola åt omkring ® 40 gossar, i flickskolan åt 12 å 14 flickor och i den år 1841 öppnade folkskolan åt vid pass 70 lärjungar af bägge könen. Sparbanken fortfar att emottaga depositioner, men minsta antalet deponenter tillhör fattigare klassen. Uti Nora steg folkmängden år 1847 till 874. Handeln, som drifvits af 12 handlande med 15 betjenter, har minskats i följd så väl deraf att handlande nedsatt sig i socknar, med hvilka staden förut nästan uteslutande handlat, som ock deraf att en del bergsmän afyttrat sitt tackjern till Wermland eller direkte till bruksägaren. År 1847 voro handtverkarne 52 med 15 gesäller, 15 lärlingar och två andra arbetare. Stadens inkomster för dess administration stiga under särskilda titlar något öfver 400 H:dr b:ko. I staden finnas stadsskola, söndagsskola, slöjdskola för flickor och småbarnsskola. Deremot var folkskola ej vederbörligen ordnad före 1847 års utgång. Skolhuset, gemensamt för alla skolorna, innehåller boställsrum för större delen af lärarepersonalen, hvilken ock till en del njuter lön af en stiftelsefond, väsendtli gen tillkommen genom en af Postmästaren Sundell i lifstiden gjord disposition.
Det tillfälle, som personer tillhörande arbetsklassen i hufvudstaden sålunda erhållit, att förskaffa sig bättre och sundare bostäder samt kraftigare föda och att genom flit och omtanka kunna bereda sig besparingar för framtiden, kommer otvivelaktigt att fördelaktigt inverka på sedligheten inom denna klass, ehuru förbättringen endast småningom kan blifva märkbar. Öfverstålhällare-Embetet bor dock icke lemna oanmärkt, att blundarbetsgifvare förspörjas, såsom det vill synas, ganska giltiga klagomål deröfver, att de höga arbelslönerne jemte lättheten alt erhålla arbetsförtjenst föranledt många af arbetsklassen, som genom några dagars arbete kunna förskaffa hvad behofvet kräfver för den återstående delen af veckan, att tillbringa denna i sysslolöshet och lättja, utan omtanka för kommande tider. Om tillståndet hos stadens handlande och handtverkeri-idkare åberopar Öfverståthållare-Embetet i underdånighet hvad i denna berättelse längre Iram finnes anfördt. Af Poliskammarens arbetsförteckningar upplyses, att de gröfre brottmålen, som derifrån bifvit hänskjutne till domstolarne, hafva utgjort: år 1831 9 Brott, hvarigenom menniskolif blifvit spildt Mordbrand Förfalskningar. Stölder och snatterier.
Men ett allmänt upprop om att sluta sig till sjuksköterskekh-en anser jag för saken i hög grad skadligt. De som uppmuntra kvinnan till att ägna sig åt sjuksköterskekallet, blott och bart emedan det öppnar en ny verkningskrets för henne, uppmuntra visserligen ej till något godt.9, Ni menar att yrket därigenom lätt råkar in ya afvagar?, » Just sk. Icke för att vi på lftngt när skulle äga en tillräckligt stark sj nksköterskekkr. Tvärtom. Antalet ut bildade sjuksköterskor i vart land ar i vanliga fall alltför ringa för att fylla behofvet, mycket mer då under epidemitider som den närvarande. Nen farau liggbr däri, att yrket drages ned till en modesak, att unga kvinnor agna sig däråt endast för att fh ett lefvebröd, ej af uppriktig kallelse, ej af kärlek till den uppgift, de åtagit sig. Sådana ' exempel hafva vi flera, och det är detta, som hotaar att bringa yrket i niisskredit. Ty hiir om nkgonsiu fordras det att äga den inre, allvarliga kallelsen, ja medfödda anlag; finnas ej dessa blir sjuksköterskan aldrig hyad hon bör vara. J a, jag går så Ihiigt, att det Iios en verklig sjuksköterska bör finnas något genomkämpadt; att hon, si att saga, bör ha gjort upp sin rakning med världen. Att alla kvinno~, som agna sig åt sjnkvård, skola vara besjälade af Kristi anda ka.n man kanske ej begära, nien det vissa ar, att den religiösa sjukviirdssysterai vid alla tillfallen visat sig som den basta.^, Men det iir ju helt unga flickor ni taga emot som elever39, De få ej vara yngre iiii 21 ar. Dessutom genoingå de, som ni vet, först en profmåiiad, för att deras läinpligliet skall kunna bedömas. O ' e Vidare ett oundgångligt villkor för att sjuksköterskan. skall kunna motsvara de fordringar, man ställer på henne: hela lrennes intresse bör vara koncentreradt kring sjukvården. Den privata sjuksköterskan kan nog vara skicklig i sitt fack, men det ligger i sakens natur att ut-. komsten Iios henne inaste spela en hufvudroll och att .intresset för sjalfva uppgiften koinmer i andra rummet.
Gäller icke ett sådant aftal till upphäfvande af barnaarfs-egenskapen i den fordna förmyndarens hand; så vet jag icke, huru beskafladt ett aftal skulle vara, för att kunna åstadkomma detta upphäfvande, så länge medlen icke vöre af den afgångna förmyndaren kontant utbetalta. Men att förmyndare-ansvarighet ej kan upphöra, utan' en sålunda skedd kontant utbetalning, och förmyndare följaktligen ej äga att på sitt ansvar låta medlen qvarstå äfven' så väl hos förra förmyndaren, sorn hos annan gäldenär, det lärer väl svårligen någonsin förut varit i lagskipningen antaget. Dét kunde vara al nit lör den omyndiges hästa, som man ville qvarhålla den från förmynderskapet afgående fadren eller förmyndaren vid ansvarigheten, äfven sedan annan förmyndare finnes. Men då förmånsrätts-frågan uppstår endast vid fall af obestånd; kan just detta nit blifva för den omyndigas fördel menligt, såsom medförande otillständig befrielse lör efterträdande förmyndaren och deraf följande förlust af förmånsrätt hos honom. Nedre Justitiä-Revisionen tyckes, af någon omtanka i detta afseende, hafva velat komma derhän, som skulle förmyndaren varit förordnad endast till fadrens biträde, samt ogillar den tankan, att lädrens egenskap af förmyndare för sin son hade i och ined förmyndarens förordnande upp hört. Hade förhållandet verkligen varit sådant, att fadrens förmynderskap icke upphört i och med detsamma annan person till förmyndare utnämndes, utan denne endast fått förordnande att fadren i förmynderskapet biträda; då hade ock detta såsom rätta skälet lör den utgång, saken fått, bordt vara af domstolarna anlördt. Nu är härom ingen fråga, då domsluten, hvilande på helt annan grund, måste betraktas sådana de äro; och hade domstolarne förbigått ett skäl af den vigt, som det al Nedra Revisionen uppgifna äger, för att antaga andra ogiltiga; så vore besluten härigenom endast behäftade med en ytterligare brist. Domstolen yttrades tvenne särskilda meningar, ledande till ett gemensamt slut.
Sprengtporten blifvit afgifvet, alt R. o. Ad. täcktes förena sig med PresteSt. och bifalla de 76,000 r:dr, som af nämnda Stånd äro beviljade för en vågbrytare vid Svinebodau, men dock med det villkor att anslaget öfverlemnas till K. M:s disposition, enligt hvad Frih. Sprengtporten föreslagit, för att alternativt användas vid Svinebodan eller Höganäs, såsom K. M., efter skedd undersökning, finner nyttigast. De personer, som gjort undersökningarna vid dessa ställen, på deras auctoritet tror jag man kan lita, och de hafva tillstyrkt Höganäs framför det andra stället, och jag tror att med en alternativ tillåtelse alt använda dessa 76,000 r:dr, kunde dock något vid Höganäs göras. Jag är icke man af yrket, jag känner det icke och borde således icke tala i fråga derom, men jag anser mig dock äga rätt att yttra min föreställning om hvad en vågbrytare vill säga. Der en vågbrytare skall ställas, måste det vara för att hindra vågen att bryta emot något nytt föremål, som skall uppföras. Då ingen hamn kommer att finnas bakom, så vet jag icke hvad en sådan vågbrytare skall tjena lill, och jag får deremot säga, att om icke en fullkomlig hamnanläggning nu kan ske vid Höganäs, så kan åtminstone så mycket göras der, att en ganska stor och betydlig nytta uppkommer, hvilken i framtiden skall vara undangjord för de åtgärder, som säkerligen i kommande tider der skola företagas. Jag förenar mig med Frih. Sprengtporten , och anhåller om Hr Frih. o. Landtm:s propos. på det tillägg han föreslagit i PresteStrs beslut. Hr Prytz, Lars Adolph: Då Utsk. i detta sednare betänk, helt och hållet ändrat sin åsigt i afseende på nyttan och Den 27 Mars e. in. 457 och nödvändigheten af en hamnanläggning vid Höganäs, så linner man, att de skäl, som talat för en sådan hamnanläggning, hafva gjort sig gällande inom StatsUlsk. Dessa skäl äro utvecklade i StatsUtsk:s ullåt., och hafva ytterligare af Frih. Sprengtporten blifvit omnämnda.
Då, enligt motionärernes åsigt, Kronan genom nämnda underlåtenhet måste anses hafva förlorat sin rätt till hemmanens återlösande, som i allt fall mot de Trippiska arfvingarne icke torde kunna åvägabringas utan uppoffringar, som vida öfverstiga de fördelar, som Kronan kunde deraf förvänta; då vidare, hvad anginge de hemman, Stats-Utskottcts Utlåtande N:o i2ö. 39 sorn efter Sr 1823 kommit i Svenske mäns ego, något skäl icke förefunnes, att dessa fortfarande skulle vara underkastade lösuingsanspråk mera, än de 39^:dels mantal, som derförinnan förvärfvats och blifvit från berörda anspråk frikallade; och då flera olägenheter förekomma till följd af det obestämda förhållandet i afseende å lösningsrätten till hemmanen, hafva motionärerne hemställt, »att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t öfverlemna att, derest Kongl. Maj:t så funne för godt, förständiga vederbörande derom, att i afseende å de Trippiska hemmanen i Halland något lösningsanspråk från Kronans sida hädanefter icke komme att väckas; hvaremot den rätt, som Kronan ännu kunde ega till inlösen af ifrågavarande hemman, finge af deras nuvarande egare eller innehafvare för egen räkning begagnas, om de dertill funne sig befogade.» Enär, på sätt af motionärerne sjelfve blifvit anfördt, Kronans rätt till återlösen af de Trippiska hemmanen numera kan ifrågasättas, sedan Kronan försummat att inom 1830 års slut genom inteckning i hemmanen förvara sitt derom i köpeafhandlingarne gjorda förbehåll, hemtar Utskottet deraf tillräcklig anledning att afstyrka Rikets Ständer att, vidkommande de hemman, som fortfarande disponeras af Adrian Tripps utrikes boende arfvingar, på hemmansinnehafvarne öfverlåta en rättighet, som endast är tvifvelaktig och hvars begagnande lätteligen kunde föranleda till ovissa rättegångar med nämnde arfvingar.
N:o go, i anledning af väckt motion, om upphäfvande af Författningen, rörande Trädplantering på Slättbygden i Skane. N:o 92, öfver gjordt yrkande, om frihet för Landtmannen, att emot låg eller ingen Tull få exportera sina produkter. N:o 93, angående väckt fråga, om inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande. Hvarjemte Borgare-Ståndet, som den 17 sist-' ledne Februarii gillat EkonomiUtskottets Betänkande N:o 35, i anledning af väckt fråga orc\y rättigheten för ^Lumpsamlare, att omkringresa i Bandet, samt angående sättet till Uumpors anskaffande för Pappersbrukens behof, nu, enär bemälte Utskotts under N:o 91 afgifne Utlåtande, öfver de vid nyssnämnde Betänkande gjorde anmärkmngar, till afgörande föredrogs, fann godt förblifva vid sitt den 17 Februarii fattade Beslut, och ansåg detta sednare Utlåtande således endast böra läggas till Handfingarne; äfvepj 398 Prot. Utdr. d. 8 Maji 1818. som Borgare-Ståndet beslöt; att Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 9]. innefattande Svar på en anmärkning vid Betänkandet, öfver gjord hemställan, om utfärdande af en Förordning, angående Vattenverks-egares åliggande m. m. skulle ad acta läggas. S. D. Då nu till afgörande företogs det af Riksens Ständers Stats-Utskott, under N:o 191 afgifne Utlåtande, angående gjorde anmärkningar vid bemälte Utskotts förra Betänkande, om Saltpetterskattens utgörande, fann Borgare-Ståndet godt förblifva vid sitt den /.-de April lemnade bifall till Utskottets första Betänkande, samt godkände derjemte de uti det sednare nu förevarande Utlåtandet föreslagne tillägg. S. D.
Utskottets yttrande, hvile det då till slutligt afgörande, såsom ofvan sagdt är, vid nästa Riksdag, Blifva åter något eller någre Stånds tankar, i någon eller några delar, skiljaktiga, eller ogillas förslaget af något eller någre Stånd, men gillas af de öfrige, varde Constitutions-Utskottet, genom val af Riks-Ståndens Plenaj förstärkt till ett antal af 3o Ledamöter af hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning, öfver af Rikets Ständer godkände voteringspropositioner, med Rikets Ständers rätt afgöra, i hvad skick förslaget bör hvila, eller huruvida det bör alldeles förfalla. Blifva å Riksdag, då olver hvilande Grundlagsförslag beslutes, alla Riks-Stånden om ändringen ense, öfverlemne de åstundan.” ”Vill Konungen hos Rikets Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre han Stats-Rådet, och öfverlemne sedan sin Propt sition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Rikets Ständer, som genast, utan alt oin denna Proposition förut öfverlägga, uppdrage Constitutions-Utskottet, att till Rikets Ständer derom afgifva sitt Utlåtande, hvaröfver Riks-Stånden. må ega alt öfverlägga, på sätt ofvanföre i denna stadgadt är. Instämma då Rikets Ständer i hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riksdag, då Rikets Ständer skola sitt beslut derom fatta. Skiljer sig det af Rikets Ständer på ofvannämnde sätt beredde förslag i en eller flere delar från Konungens, hvile de båda till afgörande vid nästa Riksdag, då alltid Proposition först bör göras å Konungens förslag. Bifalles detsamma då afalla fyra RiksStånden, begäre de dagatt på Rikssalen få Rikets Ständers bifall dertill afgifva. Antaga icke Riks-Stånden samfäldt Konungens förslag, väre det afsiaget, och aflemne Rikets Ständer sitt afslag med skälen dertill skrifteligen, tilt Konungen, genom deras Talmän.
Ank. till Eip.-Utsk. den 27 Mars *857, kl. 1 •. ra. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ls Nådiga Proposition, i fråga om anslag till upprätthållande af den Arméens Pensions-Kassa åliggande pensionering. (U. A.) Sedan Direktionen för Arméens pensions-kassa, efter det nämnda kassas räkenskaper för år 1855 blifvit afslutade, uti underdånig skrifvelse den 8 näsllidne Januari anmält, hurusom nyssnämnda års bokslut utvisade, att pensions-kassans utgifter öfverstigit dess inkomster med 46,123 R:dr 39 sk. 10 r:sl. banko eller med 10,123 R:dr 39 sk. 10 r:st. utöfver det för samma år af Riket» Ständer tillbetäckande af så beskaffad brist anvisade anslag af 36,000 R:dr; alt, då vid pensionsregleringen i Mars månad sistlidet år pensions-ulgiflen stigit med omkring 10,000 R:dr sedan föregående årets reglering, följaktligen och med antagande af lika inkomster, bristen för år 1856 skulle komma att uppgå till omkring 57,000 R:dr banko, Direktionen, enär afgång och tillkomst bland pensionärerna efter Mars månad sistlidet år varit i det närmaste lika, ansett ifrågavarande anslag behöfva till sistnämnda summa förhöjas, oaktadt Direktionen icke tagit i betraktande det inflytande, Kongl. Maj:ls lill Rikets
Doktor J. O. Wallin föranstaltade nödlijelpskassa för 22 af Länets socknar, eller de för missväxt mest blottställde, innehade vid 1850 års slut en behållning af 28,342 R:dr 2 sk. 8 rst. Under nödhjelpskasse-direktionens förvaltning står dessutom ibland andra medel en år 1813 i Skåne samlad fond, hvaraf behållningen den 31 December 1850 utgjorde 6,008 R:dr 3 sk. och en af Enkefru M. L. Svensson 1 Jönköping gifven fond, till understöd åt vissa fattige i Leksands, Rättviks och Mora socknar, med en behållning vid 1850 års slut af 12,969 R.dr 44 sk. 5 rst., samt fruntimmers-föreningens i Upsala gåfvofond till spånads-slöjdens befrämjande med en behållning vid nämnde tid af 2,394 R:dr 38 sk. 2 rst., allt Banko. i f L 20 Utom de utgifter, som särskildt äro föreskrifne af fonderues gifvare, har direktionen användt förut besparade och för året tillgängliga räntemedel till understöd medelst mjölgåfvor åt sjuklige, vanföre fattige genom fattigvårdsstyrelserne och för binäringar i socknarne med räntefria lån; till uppmuntran åt nitiske barnalärare samt flitiga och skickliga skolbarn bland allmogen; till uppköp och utdelning af skriften: ”Läsning för Folket” till socknarnes boksamlingar, flerestädes begagnade till bildande tidsfördrif; till understöd för Agronom-eleven Bladin samt till rågsädets och foderväxtodlingens befrämjande genom anskaffande af utsäde, som blifvit utlemnadt till nedsatt pris. Vid gästgifverierne i Länet handhafves ordningen enligt den sammanfattning af derom gällande föreskrifter i allmän lag och särskilde författningar, hvilken genom utfärdad kungörelse är allmänheten meddelad. ’r i få undantag bestrides numera skjutsningsskyldigheten, till belåtenhet s; il för resande som för allmogen, af entreprenörer vid de flesta gästgifvei : 1 Länet.
N:o 333, med upgift å Statsfyllnads-summan samt det för Riksg:s-kont:s utgifter erfordeliga belopp. Föredrogs StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 334, med förslag till sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, i anledn. af utlåt. N:o 303, ang:de väckte motioner om vid - 378 Den 22 Augusti. lagande af nödige konlroller å användande af städernes tolags-medel för dermed afsedde ändamål. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: Då de beslut, sora R. o. Ad. förut fattat öfver denna fråga, stöddes på goda grunder, såsom jag förmodar, och slutades med votering och då inga nya skäl vid denna ålerremiss blifvit anförda, så förmodar jag att R. o. Ad. vidblifver sitt beslut och följaktligen icke instämmer tili den inbjudning, som här är i fråga. Frih. Cederström, Rud.: Vid frågans förra behandling instämde jag i den åsigt, som då, ehuru med ringa pluralitet segrade, under förutsättning alt denna åsigt, som för mig syntes vara den rätta, äfven inom öfrige Stånden tilläfventyrs skulle göra sig gällande. Skulle nu R. o. Ad. vidblifva sitt beslut, så måste StatsUtsk. inkomma med sammanjemkningsförslag, som i händelse af uprepade bordläggningar och möjligtvis ifrågakommande återremisser, vore underkastadt en så tidsödande procedur, att det slutliga afgörandet knappast hunne till Exped.Utsk:s kännedom, förrän liden för dess verksamhet vore i och med riksdagens nära förestående utgång tilländalupen. I sådant fall äfventyrades, att man vunne intet resultat i frågan.
Borgare-Ständet finner sig wara förekommit i den förhoppning, at Högwördige Preste, Ständer, af egen rättsinnig öfwertygelse, skulle benäget antaga det hederwärda Bonde-Ständets proposition om en ny reglering af Presterskapets löningswilkor, och at behörige con, ventioner Den 15 Julik. I71 ventioner i de orter, der sädant ej redan stedt, warda emellan Pastorer och Församlingarne uppträde, hwarom Borgare-Ständet i atta delar Mar de anstalter, som Högwördige Presie-Ständet til werkställigbet häraf pätänkt; men Borgare-Standet förestär härwid för stn del den utfästelse ä Högwördige Präste-Ständtts sida, at, sä widt det pä wälbemälto Ständs ätgärd och bemödande kan ankomma, Letzeco nventioncr mä stpndesamt och ätmi-dstone innan nästa lagtima Riksdag wara fullkomligen upgjorde. — Slutligen och 6:0 Finner Borgare-Ständet desi ägands Privilegier icke kunna werka hinder förLandtmannen, at antaga de för desi egne förnödenheter behöflige handtwerkare, hwilke i hittils utkomne författningar äro tpdeligen nämnde; ej etter at, pä sätt författningaroe stadga, inom Riket föra och afsätta sin egen afwel och bandaflöjder, enär i bägge desie fatt det derwid förut fästade wilkor och föreskrifter behörigen iakttagas.
Välj det bästa! Därborta i öster bryter solen, praktfullt röd, fram ur morgondimmorna. Så skulle han vilja se en ny dag gå upp öfver Danmarks land! (Ascheberg 29 Juni.) En blek månskärfva, insprängd i gråa moln, kommer Plönersjöns vida vatten att glittra och breder en disig dager öfver de aflägsna stränderna, med de mjukt böljande skogslinierna vid horisonten. Närmast i väster kulminerar landskapets dunkel i en lummig våg, och mörka träd och buskar med klippta konturer bilda en stel och liflös bakgrund åt ett gammalt slott, som står mörkt och tyst och stirrar med starrblinda fönster ut i sommarnatten. – Men från de sanka ängsmarkerna bortom vallgrafven ljuder af och till ett sakta råmande, som väcker en föreställning om lif; och genom de öppna dörrarna till slottets ena flygel ringlar sig en blå rök, som tyder på en lefvande människas närvaro. Därinne i biblioteket sitter herren till Ascheberg, grefve Karl Rantzau, rökande sin pipa och lyssnande förströdd till tystnadens tusen stämmor. Det susar sakta genom parkens träd, det hviskar hemlighetsfullt i vassen, det suckar i skogen, insjön andas tungt, och långa dyningar skölja in öfver strandens grus ... Allt detta formar sig i hans halfslumrande fantasi till en oklar föreställning om allnaturens vånda i mörkret, hvart ljud blir till ett oartikuleradt uttryck för Pans missnöje och väcker ett doft gensvar ur djupet af hans egen skumma själ. Han förstår denna vånda, han som i en evighet af mer än två år varit utestängd från allt deltagande i det offentliga lifvet! Den tvungna overksamheten har för honom varit en långsam tortyr, ehuru han aldrig offentligen vidgått pinan. Han har tvärtom affekterat en suverän belåtenhet med den kungliga onåd, som dömt honom till ett lugnt och angenämt lif hemma på fädernegården. Här härskar han själf enväldigt öfver sina bönder och här intager han den plats, som tillkommer en Rantzau i Holsteins högadliga societet. Här kan han också fritt låta sin kvicka tunga spela.