Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid Laswa General Tullarrende-Fullmägtige undfått nådig befallning akt innehalla och särskilt redowisa de fran hwar och en StapelStad inflytande ökade Tullafgifter pa öfwersiödö-waror - Den sz April9; I afseende pä Läkarewärden k Riket, hafwa Riksens Ständer afgifwit följande underdåniga Skrifwelser: 5:0 Om en förbättrad och utsträckt Läkarewärd i Riket af den i Maji i8ro. 6:0 Af den -8 April om Boskapssjukdomars botande, och 7:0 Af den 3o April om Veneriska smittans hämmande; i anledning af hwilka Kongl. Mast tillförordnat en sä kallad Läkarewardö-Comitö, bestående ak Militaire och Civile Embetsmän, af Läkare och Chirurger, samt Prestmän. Ester denna Comitös betänkande och wederbörandes hörande, har KonglMast, för att gä Riksens Ständers önskningar till mötes, följande i Näder befalt. ^ Riksens Ständer hafwa ansett en utwidgad Läkare, ward kunna winnås genom förenande af Medicinska och Theologiska Studier samt Presters danande att tillika wara Läkare, samt i sadant afseende anslagit Femtio Stipendier af ivo Rrdr hwardera. Af desta Stipendier har Kongl. Maj:t anflagit Trettiofyra till Upsala och Sexton till Lunds Universitet. Sedan Kongl. Maj:t fastställ wika grunder för Slipendiernes borlgifwande, underwisning, examen, m. m. har början blifwit gjord med förliden Hösttermin, dock sa alt wista Stipendier ännu äro innehällne, intill dest erfarenheten lemnat upplysning vm bästa sättet att dem anmanda. Frågorna om ärsberäkning för dem, som pä en gäng aro Prester och Läkare, samt om en sa kallad Medicina-Pastoralis och Popularis äro annu 4 Den 2z April. oafgiorde, och det hela kan undergå de ändringar, hwartill erfarenheten föranleder.
Wicklund hvarför sig förmält, att de funné denna fråga för - 646 S' IsVtskottcts Betänkqiiden. tjena noggrann upmärksamhet, helst det före. föll dem besynnerligt, om StatsWerket ännu möjligen skulle kunna komma att häfta för en skuld, som är nära tvänne ärhundraden garnmal, äfvensom Riksdagsmannen ifrån Orebro Fän Eric Ericsson yttrat, att det likaledes förefölle honom underligt, att StatsUtskottet, som lämnat frågan till närmare utredning och anmälan hos RiksgäldsContoiret, vidtagit en sådan åtgärd, genom hvilken det likasom på förhand blifvit förklaradt, att den väckta pretentionen utgör en Kronofordran, hvars utbetalning möjligen kunde komma, att gravera Staten, då likväl Ericsson finner, att Herr Soops Memorial i ämnet ej innehölle minsta skäl, som föranledde till detta förhållande, och att det samma af sådan orsak ej förtjente annat svar, än fullkomligt afslag, i synnerhet, som Instruftionen för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret ingalunda skall, efter Ericssons omdöme, tillägga Fullmägtige någon pröfningsrätt om KronoFordringars verklighet, utan endast föreskrifva utbetalningen, sedan samma verklighet förut blifvit behörigen styrkt och afgjord, hvilket sednare Ericsson trodde ensamt böra tillkomma Riksens Ständer. Af f. d, vice Talemannen Jon Jonsson från Blekinge Fän är däremot ärindradt, att StatslJtskottet ingalunda förklarat, att den ifrågavarande pretentionen ut. gör någon verklig KronoFordran, utan blott yt. rat, att, då sådant ej ännu är utredt och bevist, får det ankomma på vederbörlig pröfning och anmälan i RiksgäldsContoiret. BancoFullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, hår funnit det mindre riktigt, StatsUtsiottets Betänkanden. 647 att en Fordringsprétention, som ej blifvit med minsta bevis beledsagad, liänvises till anmälande i det Werk, där utbetalningen skall ske. X anledning af dessa sålunda framställde anmärkningar, har ärendet till StatsUtskottet blifvit återremitteradt.
Till följd af ile anmärkningar, som af åtskillige talare, med åberopande af en vid Betänkandet N:o 2 fogad reservati n blifvit framställde vid den i 3 §. af Förslaget bestämda tariff å jord värdet, att nemligen denna tariff vore principlös, enär den icke tillåter egare af 3oo R:dr jordvärde att nyttja större panna, än af 20 kannors rymd, men medgifver rättighet för samma jordegare att till en sådan panna begagna en konstapparat, hvarigenom afverknings-förmågan mångdubblas, hafva Utskotten, med 4 Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, N;o 5. frånträdande af deras förut afgifne förslag i denna del, ansett sig böra tillstyrka Piikets Ständer, att, med bibehållande af det i 3 §. utaf 1835 års Författning, angående bränvins-bränningen bestämde jord värde för rättigheten till bränvins-bränning med redskap i irsta classen, tariffen å jordvärdet i öfrigt ställes i närmare öfverensstämmelse med den olika afverknings-förmågan hos de serskilda classernas redskap, så att högre jordvärde erfordras för rättigheten att begagna redskap i högre dass, på sätt här hos bifogade Förslag närmare utvisar.
Efter öfvervägande af hvad i detta mål anfördt blifvit, hafva, på de af E. K. M:ts Befallningshafvande anförde skäl, samt med afseende å den väsendtliga fördel, som Kronan tillskyndas genom öfverlåtelsen på densamma af de arrendatorn tillhöriga hus och byggnader, Rikets Ständer för deras del bifallit, att det af Karlberg innehafvande arrende af Kronohemmanen Hogsta med Lombarudd och Norrby må förlängas på Trettio års tid, räknadt från midfastan 1846, emot de uti nu gällande contract föreskrifna villkor, samt med förbehåll tillika, det Karlberg ej mindre vidmagthåller de å hemmanen befintliga, honom tillhöriga, hus och byggnader, än ock ställer vederhäftig laga borgen, att, när arrendet omsider upphör, berörde hus och byggnader varda i fullgodt skick till Kronan afträdde utan ersättning eller afräkning på den, enligt Lagoch Syne-rätts beslut, arrendatorn åliggande byggnadsskyldighet. Hvilket Rikets Ständer, i anledning af E. K. M. Nådiga remiss, få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Augusti 1840. 8o Expedit iöns-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse , iV.o 52. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Aug. 1840. Preste-Ståndet den 1 Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af S. F. Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda Kronohemman eller skatteköp derå. (Stats-Utsk. Uti. N:ris 81 och 187.) S. A. K.
Kådigt bifall till de6sa framställningar, i brist af disponibla medel till aflöningskostnader, icke kunnat meddelas, ulan ock alt j843 års Revision öfver Elementar-läroverken, i afseende på Fahlu lärdomsskola, förklarat, att, för ortens behof och skol-ungdomens talrikhet, en högre fullständig Apologist-skola erfordrades, hvilken likväl icke ansetts kunna organiseras, med mindre 2ine nya lärare-löner blefve dertill anslagne, få Utskotten, enär, å ena sidan, behofvet af ökadt lärare-biträde vid ifrågavarande skola synes tillräckligen vitsordadl, deslomersom en dupplicant i Apologist-classen redan blifvit anställd, och tvänne år å rad med gratificätion hugnad, men, å den andra, det icke vore lämpligt att, innan en definitiv reglering af Elementar-läroverken i allmänhet vidtagits, anslå lön på stat för nye lärare vid sådane verk, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer, jemte framställning af behofvet utaf en andre Apologist vid Fahlu högre lärdoms-skola, öfver lemna frågan derom till Kongl Majlis Kådiga afgörande, med underdånig anhållan derjemte, att, derest Kongl. Majit skulle finna en sådan tillökning af lärare-persona len lämplig, den nye Apologistens aflöning må, under afvaktan å Elementar-läroverkens slutliga reglering, utgå såsom arfvode lill det för hans vederlikar i allmänhet stadgade belopp af det reservalions-anslag, Rikets Ständer till Elementar-Läroverken och sådane partiella behof, som i afseende derå kunde finnas nödiga, å Riks-Statens Åttonde Hufvud-titel anvisat. Stockholm den 3o December 1844* Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Utlåt., N'.o 33. 13 M 33. Ank. till Exp. Ulsk. d. 31 Dec. kl. 3 e. mield. Utlåtande, i anledning af vackt motion om anslags beviljande till utvidgning af Carlskrona Läroverk.
Biskop Bergman, Doktor Björkman, Riks-arkivarien Nordström, Domprosten Widebeck, Doktor I. Norström, Kontraktsprosten Almqvist, Professor Agardh, Doktor Sandberg, Kontraktsprosten Arrheniust Lag-Utskottet. Biskop Anjou, Domprosten Knös, Domprosten Björling, Professor Sundberg. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Biskop Millén, Kontraktsprosten Emanuelsson, Kontraktsprosten Janzon, Kyrkoherden Ollerström, Prosten Collén, Komminister Malmborg, Bih. till B. St. Kontraktsprosten Källström, Prosten Modigh, Prosten Lundholm, Kontraktsprosten Falck, Kyrkoherden Ternström, Kontraktsprosten Lodell, ExpeditionsUtskottet. Pastor Priruarius Fallenius, Kyrkoherden IP enner ström, Komminister Odelberg . Och skulle förutnämnde Utskotts Ledamöter genom utdrag af protokollet i sagde egenskap legitimeras. S. I). Öppnades och upplästes protokoll, hållet vid Preste-Ståndets Elektorers sammanträde förlidna gårdag, rörande förrättadt val af Ledamöter för PresteStåndet uti de Rikets Ständers Utskott, hvilka omförmälas uti 28—56 §§ Riksdagsordningen, och inhemtades deraf, att följande blifvit lill Ledamöter utsedde uti ExpeditionsUtskottet. Pastor Primarius Fallenius, Kyrkoherden Wennerström och Komminister Odelberg; Och skulle förutnämnde Utskotts Ledamöter genom utdrag af protokollet i sagde egenskap legitimeras. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet Rikets Ständers Justitie-Ömbudsmans embetsberättelse för år 1857, äfvensom bemälde Embetsmans berättelse till innevarande riksdag. S. D. Lades till handlingarne den af Kommilterade för Tryckfrihetens vård till Rikets Ständer vid innevarande riksdag afgifna berättelse af den 14 innevarande månad.
Den får icke förgäta att äktenskapet, en institution, som grundar sig på den Heliga Skrift, är sjelfva grundvalen för det sedliga samhället; den får icke betrakta denna institution såsom något konventionen; den får icke gifva sedlighetens och osedlighetens frukter samma rättigheter. Det gifves följaktligen för lagstiftaren icke något annat val, än att vara sträng. Jag medgifver att detta mången gång kan vara ganska påkostande, men jag säger tillika, att om lagstiftningen skulle beträda en annan väg, om den skulle lägga hyende under lasten, undergräfva institutioner, som utgöra samhällets rötter, så beginge den ett större fel, än vidhållande af den stränghet, som här klandras. Men det är icke blott denna sida af saken, som bör framhållas. Den har äfven en annan sida af stor vigt. Vår nu gällande lag, i och med detsamma den med stränghet vidhåller den grundsatsen, att endast det lagliga äktenskapet kan alstra familjeförbindelser, har tillika gifvit prof på den aldra största liberalitet uti de många utvägar den lemnar åt föräldrar till oäkta barn, att gifva dessa olyckliga föräldranamn och slägt. Vi hafva oss alla bekant, att en fallen qvinna ganska lätt kan finna uprättelse åt sig sjelf och fadersnamn åt’ sitt barn, som då får familj, upfostran, föräldravård, och detta är väl hvad dessa olyckliga i främsta rummet behöfva. Denna verkliga förmån har 1734 års lag sökt bereda de oäkta barnen, och jag an - Den 11 Mars t. m. 185 ser densamma vida öfverväga den ringa fördelen att ärfva en moder, som vanligtvis ej efterlemnar något arf. Må man göra allt hvad man kan för att förmå mannen att uprätta den qvinna han bedragit, och om han dertill icke kan godvilligt förmås, må man lemna modern och barnet rättighet att anlita lagens arm, för att tvinga en onaturlig fader att försona hvad han brutit! Det är denna väg lagstiftaren bör beträda, ty derigenom beskyddar han på samma gång familjens okränkbarbet och bereder de olyckliga oäkta barnen delaktighet af familjelifvets välgerninger. Mina motståndare torde icke kunna förneka, att allmänna tänkesättet med synnerlig förkärlek omfattar denna utväg.
Ständer, vid sistförlidna riksdagen, samma fråga för fjerde gången blifvit väckt, hade, efter dess handläggning af Lagutskottet, meningarne inom de Höglofl. Riksstånden synts, likasom tillförne, i allmänhet sammanstämma deri, att meranämnde domstolar mätte afskaffas och rättegångsinslanlierna således inskränkas lill blott Irenne; hvaremot, i fråga om sättet, huruledes en sådan förändring skulle kunna till vägabringas, den skiljaktighet i meningarne yppats, alt, under det tvänne Respektive Riksstånd bifallit Lagutskottets afgifna betänkande, att, under åberopande af de skäl, Rikets Ständer tillförne andragit, frågan, såsom erfordrande närmare utredning, borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, med anhållan, alt Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och till Rikets Ständer framlägga ett fullständigt förslag i ämnet, de tvänne öfriga Respektive Riksstånden åter gillat och antagit ett, vid Utskottets betänkande särskildt fogadt Lagförslag, affaltadt till likhet med det vid nästförulgångna riksdagen beslutade, med de förändringar deri, hvartill del då af Konungens Högsta Domstol tillstyrkta förslag lill kontraproposition foranledt. Vid hvilken skiljaktighet i meningarne frågan, utan vidare åtgärd, afslannal. Det torde emedlertid få anses tillbörligt, att denna fråga, åt hvilken Rikets Höglofl. Ständer så länge och så oafbrutet fästat Sin uppmärksamhet', icke må alldeles lemnäs å sido. Genom fyra, livar efter annan följande, riksdagars beslut, är af den ena Statsmakten den mening utan afbrott uttalad, att ifrågasatta förändringen vore lika lämplig, som önskvärd. Det är nogsamt bekant, med hvilken noggranliet och omsorg de för ändamålet nödvändiga lagförslag blifvit utarbetade; dessa lagförslag hafva blifvit granskade och i hufvudsaken godkända af den lagkunniga Myndighet, som, enligt Grundlagen, räknas till den andra Statsmaktens Rådgifvare; och de scdnasle, dels R. St. Just. Ombudsm.
Om så är, lärer skrifvelsen böra återremitteras emedan den icke handlar om annat än olampligheten af Calmar läns geograpliiska form, och icke om länets fördelning. Rubriken och början af skrifvelsen upplästes ånyo. Hr Bråkenhjelm: I skrifvelsen står ordet indelning: jag (ror detta ord icke vara riktigt. Gr. Frölich, David: Jag har väl icke på mig det tryckta exemplaret af Konungens nåd. propos. i ämnet, men jag vågar försäkra, att det icke gerna ar möjligt att ändra ordalagen i skrifvelsen, emedan de innefattas i Konungens propos.; och jag tror del så mycket hellre, som jag finnér att argumentationen i Konungens propos. måtte gå ut derifrån, att Konungen icke finner indelningen vara riktig. Att Calmar läns local-indeluing icke är lämplig, det är orsaken, hvarföre Konungen proponerat dess fördelning. Hr Bråkenhjelm: Om ingen annan ledamot af Ståndet understödjer min anmärka., så är jag böjd att låta den förfalla, såsom mindre väsendtlig; likväl mäste man erkänna, att skrifvelsen innehåller en oriktig titel , och jag tror att. den bör återremitteras. Frih. Cederström, Jacob: Då icke det är lämpligt att för ögonblicket ingå i discussion härom, enär betänk, icke är för handen och kan jemföras med den nu till justering upplästa skrifvelsen, så anhåller jag, alt expeditionen måtte kunna hvila på bordet till nästa plenum, på del man må kunna jemföra den med R. o. Adts och de öfriga Ståndens beslut i frågan. 33a Den 26 Augusti f. m. I anledn. häraf blef Exped.Utskls förslag N:o 66 hvilande på bordet. Upplästes til! justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 67 till R. St:s tind. skrifvelse till K. M. ang:de indragning af K. Nummer-lotteriet. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den i5 dennes på bordet lagda mern.
Till undvikande af värde-förtullningen å rubrikerne: »Korgar af sammansatta Borgar och elier, såsom arbetade, ej specificerade ämnen» samt »Korgmakare-arbeten, ej specificeraKorgmäkade, » nu åsatte 33j:deis procents tull, förnyar Utskottet det vid sisllidne riksdag gjorre-a?-tef«n. da /örslag, att Korgar och Korgmakare-arbeten må sammanföras i en rubrik, samt klassificeras och åsältas tull efter vigt, på sätt bilagde taxeförslag innehåller. Den inhemska Spelkort-tillverkningen har visserligen intet behof af det nu stadKort, SpeB. gade förbuds-skyddet, hvilket deremot, såsom förbud i allmänhet, framkallat smuggling. År 1851 konfiskerades 120 dussin. Utskottet förnyar således det vid 2:ne sistförflutne riksdagarne af dåvarande Beviilnings-Utskott gjorda förslag, att, med förbudets upphäfvande, införsels-tullen å Spelkort må bestämmas till 12 R:dr 24 sk. grossen, och tillika meddelas den i bilagde taxe-förslag intagne föreskrift om kortens förseende med hevillnings-stämpel. Herr Hjerta har föreslagit, att den för Kreatur nu stadgade införsels-tull måtte alldeKreatur. les upphäfvas, såsom bestämdt stridande mot landtbrukets intresse, helst införseln i de aldra flesta fall icke egde rum för annat ändamål, än att fylla behofvet af dragare och till ladugårdarnes förökning. Denna införsels-frihet biefve så mycket angelägnare, i händelse att den redan påbegynta utförseln af kreatur till
Sedan i H i Regerings - Formen kommrt akt inflyta ett stadgande i afseende pä ärliga MarkegängS - Taxorncs upprättande, som under förflutna tider blifwit ansedk icke böra ibland Grundlagar upptagas, har wäl detta gifwit Riddarhus-Utssotket anled ning, uti Desi ProtocollS-Utdrag, förestä, hwad i anseende till Riddciffapct och Adelns deltagande i sädane förrättningar borde iägtkagaS, men man flade skäligen wäntat, att i grund af den hos Ridderffapct och Ädcln antagne princip att säsom medlemmar af detta Ständ icke underkasta sig twäng eller witen i de förrättningar de sig i k tan egcnstap ätaga, ett sädant stadgande som 8 § af defl i detta ämne-meddelte kör stag, iunehallcltt skulle ej der influtit sä lydande: "den "af Den r6 October. 4219 ^'af Ridderskapet och.Adcln wolde Ledamot undan"dra^e sig cj förrättningen eller utcblifwe utan "Laga förfall, wid 2O R:drs witt m. m. som Lands' hösdingen late utmäta." Förrättningens mindre betydeliga beskaffenhet dä Ridderskapct och Adclns
Ridderskapets och Adelns Ledarn, vägnar Carl Stellan Mörner. På Väl loft. BorgareStåndets Ledarn, vägnar Nils Limnelius. På Högvörd. PrestStåndets Ledam. vägnar Olof Bjurbäck. På Hederv. BondeStåndets Ledam. vägnar Joli. Magn. Wessing. Henr. C. Zaar'. Uppläst lios Höglofl. R idelers!', oell Adeln flen 22 Maj, de Tre öfriga Stånden den 29 — Vördsamt Memorial. fl A de af Riksdag-FuUmägtlge utaf Vällofl. Borgare Ståndet Herr Commerce-Rådet J. Krull för Wennersborgs Stall, Herr Rådmannen G. Kjellander för Carlstads Stad, och Handlanden Joh, Pr. Ekman för Strömstad, samt af Hedervärda Bonde-Ståndet, Eric Svensson från Sörbygdens, Tunge, Bullarens, Tanums, Qville och Watts H ärad er i Götheborgs och Bohus Län, Eric Pehrs, son och Måns Jansson för Nordmarks och Jösse Härader i Carlstads Län , samt Bryngel Ericsson och Jan Andersson för Nordahls , Sundahls, Walbo, Wedbo och Tossbo Härader i Elfsborgs Län och Dahls Land, ingifna och till Riksens Högloft. Ständers Bevillnings-Utskott remitterade Memorial - 372 Den 2 5 Maj. rial, med begäran, att förenämnde Stader och Härader måtte, till ersättning för det lidande, som de i och för, sista Norrsta Fälttåget fatt •vidkännas, erhålla lindring i den blifvande Be. vinningen; får Bevillnings-Utskottet vördsammeligen till utlåtande lemna: att då sökanderne icke med något skäl styrkt, det en hel Stad eller ort varit af Kriget i den mån betungad, att
Det var ett tillstånd, som erinrade honom om en dröm han ofta hade haft som barn: han stod på ett järnvägsspår och såg tåget komma långt borta i en kurva, han hörde det brusa och rassla och såg det närma sig och bliva större och större, och han stod kvar förlamad och kunde icke röra en lem. Men han levde som förut och lät tiden gå som den bäst ville. Så en dag kom ett stadsbud med ett brev och ett smalt, avlångt paket. Han bröt brevet och läste: "Tomas! Ja, det är slut. Ha vi icke vetat det länge? I morgon med aftontåget reser jag till Norge med mamma, och vi veta icke när vi se varandra härnäst. Jag tycker att det är underligt. Jag måste resa långt bort och gömma mig; då har jag säkert gjort något mycket illa. Vi ha ju ofta talat om det, du och jag, och du har så många gånger bevisat mig klart och tydligt, att vi gjorde rätt. Minns du, att vi ofta talade med varandra om det? Det var alltid jag, som började med det, ty jag var alltid orolig, när jag var ensam, ja alltid, om jag också var glad och obekymrad, när vi voro tillsammans. Och nu, när jag skriver till dig, sitter jag ännu och försöker erinra mig allt vad du sade, men jag kan inte minnas allt, och jag är rädd att det just är det viktigaste som jag har glömt. Är du säker, Tomas, är du riktigt säker, att du hade rätt? Varför skulle jag då nu behöva resa långt bort till ett annat land, där ingen känner mig, och gömma mig? Jag förstår det inte. Jag förstår ingenting av alltsammans. Jag ångrar mig, ja, jag ångrar mig bittert, och likväl vet jag inte om jag gör rätt i att ångra. Jag vet ingenting alls numera. Minns du den tiden, då vi ännu bara hade kysst varandra några gånger? Det var den lyckligaste tiden. Jag hade ont samvete då också och trodde att jag hade gjort något mycket orätt, men det trodde jag visst bara för att det blev roligare på det sättet. Den tiden kommer aldrig igen, nej inte ens i mina drömmar kan jag få den tillbaka, och jag sörjer den tiden. När du tänker efter, Tomas, önskar inte du också att den tiden räckte ännu? Då vore allt så annorlunda. Men det var bestämt, att det icke skulle få vara så. I stället är det jag, som har blivit en annan.
Förkl. pag. 230.) Beträffande Revisorernes anmärkning, att det förskott af 2,000 R:dr, som föreståndaren för inrättningen under är 15547 fätt, emot redovisnings-skyIdighet, uppbära till bestridande af kostnaderna för nödige befunne reparationer ä inrättningens byggnader, funnes i 1849 ärs räkenskaper fortfarande utbalanserade till följande år, har Utskottet af den utaf sednast församlade Revisorer afgifne berättelse inhemtat, att berörde 2,000 R:dr blifvit i 1831 ärs räkenskaper afförde och således redovisade; och får, vid sådant förhållande, Utskottet hemställa, att Revisorernes förevarande anmärkning får förfalla. Kong l. Kon vo jKommissariatet. § 24. (Rev.-ber. pag. 67. Förkl. pag. 235.) Med förmälan, hurusom i räkenskaperne för såväl Sveriges enskilda fond, som den för Sverige och Norrige gemensamma, Revisorerne funnit flere miss-skrifningar, såsom oriktiga hänvisningar till verifikationerne och felaktiga uppgifter å Kongl. Brefs data, hvarförutan procenten, efter hvilken räntan å utlånle medel beräknats, icke alltid blifvit riktigt uppgifven, ehuru sjelfva räntorne voro med deras rätta belopp utförde, hafva Revisorerne, då dylika felaktigheter i större mängd förekommit, ansett sig icke kunna underlåta att förhållandet anmärka, på det mera omsorg och uppmärksamhet härutinnan för framtiden måtte iakttagas; och som Utskottet utaf den afgifna underdåniga^ förklaringen inhemtat, att af ifrågavarande felaktigheter icke någon förekommer bland de i kolumn utförde siffrorne eller inverkat på räkenskapernas slutsummor, så att alla tillgångar och utgifter iiro rätteligen upptagne och redovisade, samt att Kongl. Konvoj-kommissariatet förständigat sin redogörare alt lör framtiden iakttaga större noggrannhet äfven i nu anmärkta hänseende, får Utskottet, på grund häraf, hemställa, att Revisorernes förevarande anmärkning icke må till någon vidare * åtgärd föranleda.