Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna § har blifvit till Utskottet återremitterad af Bonde-Ståndet till alla delar och af Borgare-Ståndet i hvad §:n angår stadgandet deri, att 25 Kap. 5 § Rättegångs-Balken skulle erhålla en sådan lydelse, att derigenom underställning till Hofrättens pröfning af Underrätts utslag i brottmål inskränktes till de fall, då någon vore tilltalad för brott, som i Lagen vore med dödsstraff belagdt, eller någon vore dömd till straffarbete på lifstid eller till förlust af medborgerligt förtroende för alltid. De båda öfriga Stånden hafva deremot till alla delar godkänt §:n, som således med undantag af den af Borgare-Ståndet återremitterade del utgör Rikets Ständers beslut; och då Borgare-Ståndets åtcrremiss synes afse en förändring i omfånget af de mål, hvari utslag skulle underställas Hofrättens pröfning, men Bonde-Ståndets åtcrremiss endast är en följd af dess beslut om dödsstraffets afskaffande, saknar Utskottet anledning frånträda sitt förslag och får alltså inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig med de två öfriga Riks-Stånden om antagande af ifrågavarande § i lith. till li. St. Prat. 1862 é' 4863. 7 Sami. 1 Afd. 23 Baft. 2 t* Lag-Ulskottcta Utlåtande N:o 56. oförändradt skick, för så vidt den ej redan utgör Rikets Ständers beslut. 21 §. Denna § har blifvit till Utskottet af Bonde-Ståndet återremitterad. Men då densamma blifvit af de tre öfriga Riks-Stånden bifallen och således utgör Rikets Ständers beslut, lärer berörda återrerniss icke böra till någon vidare Utskottets åtgärd föranleda. Utom hvad nu sagdt är har Preste-Ståndet beslutat att till ifrågavarande författning, sådan den blifvit i Utskottets förslag uppställd, lägga ytterligare två §§, N:ris 22 och 23.
Den upprättade mantalslängden skall å allmän sockenstämma till granskning företes, eller ock, om så begäres, uppläsas, och sedan, genom påskrift af vederbör, pastor eller den hans tjenst förrättar samt närvar, tvänne socknemän, styrkt blifvit, att antingen inga eller endast de uti särskild förteckning upptagna anmärkn:r blifvit till rät telse antecknade, med sina bilagor emottagas af hvarje församlings pastor, hvilken har att nämnde handlingar tili socknens Berednts-comite' öfverlemna, för att ytterligare granskas; och åligge det häradsskrifvare, att tillställa vederbör, pastor mantals-längden så tidigt, alt åtta dagar förut kan kungöras örn den Söndag, hvarå längden i sockenstämma kommer att till granskning företes, samt om det ställe, hvarest den, till dess sockenstämma inträffar, blifver för socknemännen till genomseende att tillgå. Mom. 2. I stad skall mantals-längden, sedan den blifvit afslutad, hållas de skattskyldiga tillhanda a tid och stäl le, som magistraten åligger, genom kungörelse från predikstolarna, tillkännagifva. Om Berednings-comite' på landet. § 80. fr. § 5i Bevts-förordn. Häradsskrifvare åligge, att författa och till Konungens Befthtde under loppet af Januari månad insända förslag till terminer för Berednts-com i teernas inom fögderiet sammanträden, hvilket så uppgöres, att förrättningarna inom April månads utgång må kunna fullbordas. i5o Den i Februari. § 81. fr. § 5i Bev:s-förordn. Konungens Bef:h:de bestämmer Beredn:s-comite'ernas sammanträden så, att deras göromål inom April månads utgång må vara afslutade. De kungörelser härom, som öfver hela länet böra utfärdas, skola jemväl innefatta nödiga föreskrifter om de uppgifter till Berednts-comiteen, hvilka de skattskyldige åligga. § 82. fr. § 53 Bev:s-förordn.
Cederström, Claes Rud.: Man yttrar väl alt 1841 års Ständer uttalat en bestämd förklaring om den allmänna gagneligheten af kolhandelns frigifvande; men man förgäter dervid, att samma Ständer uttryckligen erkände, det banden endast småningom borde lösas, till undvikande af skadliga brytningar, hvadan Ständerne önskade att rubbningen ej mätte på ett alltför våldsamt säll göras. Frih. Tersmeden har anfört emot nuvar. författning, alt ägaren till skog, hörande till 2:ne hyttelag, ej kan promiscue använda den för sin räkning vid begge hyttorna; men della kan han likväl, blott han ej glömmer all kolen försl skola hembjudas det hyttelag, dit de rätteligen höra; ty så snart hyltelaget ej anser sig behöfva dem, så möter intet hinder att använda kolen till den andra hyttan. Men jag inser ej att rättigheten bör vara mera vidsträckt. Den tillfällighet, att en och samma person kan vara ägare af andelar i flere hyttelag, må väl icke upphäfva hvardera bolagets egenskap af att vara en för sig sluten associa-. 24 Den 17 Maj. tion. Att åter, såsom Frihin nämnt, man derföre att missbruk sker skulle upphäfva lagen och legalisera missbruket, deruti finner jag intet skäl. Det vore all riktigt uppmunlra lill lagöfverträdelser af alla slag. Dessutom är sagdt, alt hela skyldigheten, hvilken en delägare i hyl telag skulle ulgöra, bestode blolt i byggnad och värmning. Det är gifvet, all så komme att blifva förhållandet om man antager Utsk:s betänk.; men sjelfva motionen vitsordar ju tydligen, likasom ock alla författningar i ämnet gifva vid handen, att aldrig hittills hyttelagets bolagsskyldigheter varit lagligen stadgade till en så inskränkt omfattning. Man har förklarat sig ej kunna förstå huru af den vidsträcktare frihet, hvilken här är fråga om att bevilja, den följd skulle kunna uppstå, att det sjelfständiga bergsmanna-ståndet upphörde och förbyttes till fattige underlydande vid de större jernbruken.
Någon förändring under årets lopp i de sålunda för hvarje år fast ställda pris, har hitintills ej funnits vara af behof påkallad, men då Fullmägtige, lika med Rikets Ständers senast församlade Revisorer, anse sådane förhållanden möjligen kunna inträffa, hvarigenom det blefve för Banken fördelaktigt, att så väl, utvexlingssom invexlings-priset under årets lopp nedsättes, anse Fullmägtige sig ega ali anledning att förena sig uti den af bemälde Herrar Revisorer (i83g års tryckta Revisions-Berättelse pag. j 2) gjorde framställning att, på sätt rörande invexlingspriset å Ducater redan i §. 1 16 af Ranco-Reglementet är stadgadt, Banco-Fullmägtige för framtiden må berättigas, att, om så nödigt pröfvas, jemväl under årels lopp det fastställde utvexlingspriset, medelst nedsättning, förändra. Af sistnämnde Revisions-Berättelse finner ock Ilöglofl. Utskottet, att, efter det fråga hos Fullmägtige uppstått om och under hvad vilkor utvexling af Guldplantsar från Banken finge ega rum, Fullmägtiges pluralitet, Berättelse af Banco-Fullmäktige. den 28 Juni i838, ansett, att utvexling af Guldplantsar emot BancoSedlar kunde tillåtas efter det till 5 R:dr 34 sk. Banco bestämda pris för Ducaten, med tillägg af den till procent stadgade slagskatt, men att likväl icke någon sig begagnat af rättigheten att under sådane vilkor i Banken tillvexla sig Guldplantsar mot Banco-Sedlar.
Då i öfrigt möjligheten för något flertal, vare sig huru stort som helst, att påtruga någon enda granne den omförmälda förändringen sålunda är förehygd, synes erfarenhetens utsago på denna väg utan våda kunna inhemtas ■ vid hvilket förhållande och som alla meningar torde förena sig i den önskan, att uti en så vigtig fråga inhemta denna utsago så skyndsamt, som utan fara är möjligt, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underd. anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, att, der delegare i hemman eller byalag, ett eller flera, enhälligt öfverenskomma, att stängsel emellan deras egoi’, eller viss del deraf, ej upprättas eller hållas skall, sådana föreningar skola för giltiga anses; i hvilket fall hvarje jordegare skall ansvara för vår - Expeditions-UIskallets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 185. 377 den af sina kreatur och gälda den skada, som å de under öfverenskommelse!! inbegripna egor af dessa kreatur kan göras; samt att en sådan Öfverenskommelse icke må brytas, utan att minst två tredjedelar af delegarne, tillsammans egande minst två tredjedelar af den jordrymd, för hvilken öfverenskommelsen blifvit ingången, samtycka till dess förändring eller upphäfvande; delegare dock ej förment att sina egor serskildt instänga, der han stängseln ensam hålla vill.
— W:o 37. angående afskafifandet af Borgholms Garnisons service-medel samt djekne-penningarne. IX. U. 349. A. 358. XI. E. 253. XIV. A. 47, i85. B. 266.^ XV. B. 381. A. 409. XX. 22. A. 46. — N:o 38. i anledning af Fullmägtiges i ImsgäldsContoret gjorde anmälan af HofMarskalken och Riddaren Friherre Gustaf Ridderstolpes till dem ingifne ansökning, om återfående af en intecknad förbindelse, utgifven till säkerhet för Handelshuset här i Stockholm, under firma J. C. Miiller <Sc Comp., af Rikets Ständer beviljad liqvid för 7 st, af RiksgäldsConlorel utfärdade, på PostContoret i Hamburg år 1812 förkomne partial-obligationer, hvardera på 1000 floriner Brab, vexelmynt. V. B. i85, A. 295. VIII, TJ. 297. A. 33o. .— N:o 39. i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, hos Ridd. och Adeln gjorda motion, angående RiksgäldsContorets räkenskapers granskning i KamraarRätten ifrån och med för år i835. V. B. i85. A. 295. _ N;o 40. i anledning af Herr Hammarhjelms, C. F., mo tion, om anslag i 10 år åt Skottske Agronomen Steffens. V. B. i85. A. 295. N:o 4r. i fråga om förhöjning i aflöningen för Storskiftesoch Afvittrings-Landtmätare. V. B. 185. A. 296. — Wto 42. i frågan om Kongl. Förste LifMedicus af Fontins bibehållande vid ett pensions-anslag. V. B. 185.
De redan antagne Näringshållare af denna class, vare sig Borgare eller andre, åligger enahanda skyldighet, i afseende på horgens ställande och dess årliga förnyande, så vida rättigheten vill bibehållas. Den, som vill undgå borgens ställande för året, vare skyldig att förskottsvis betala afgiften. Alla krögare, krögerskor, spisqvartersoch värdshushål lare samt traclörer och källarmästare, sorn icke äro borgare, hvilka hafva en bättre och förmonligare rörelse, än de minst taxerade krögare, skola taxeras till fem för hundradet af den inkomst, de anses hafva af hela rörelsen. Denna afgift erlägges äfven af hvar och en annan, som, med behörigt tillstånd, i minut försäljer bränvin; och taxeras sådane personer serskildt, oansedt de utgöra bevillning för borgerlig rörelse. Kypare, i Fem Glassér: Första Classen - - R:dr 12: — Andra d:o - 8: — Tredje d:o - 4: — Fjerde d:o - 3: — Femte d:o - 2: — Licentiater, Medicinae-, med practik, utom tjensten, se Doctorer. Linvräkare - - R:dr 2: —. Lotsar och Lotsdrängar, i Fem Classen: Första Classen - - R.dr 4: —• Andra d:o 2: — Tredje d:o - 1: — Fjerde d:o — 32 Femte d:o - — 24 Lottsedel försälj are, se Försäljare af utländska Lottsedlar. Mjölnare, se Qvarnar §. 30. Modekrämare och Modekrärnerskor af alla slag lika med Handlande Q 10. Mäng - Bil. till Bevi/lnings-Utskoltcts Betänkande j ZV.-o 12.
Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och gillades LagUtskottets den 7 dennes under N:o i4i afgifne; samt den j 1 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående förklaring öfver 5 i 25 Cap. RättegångsBalken, samt 4 §. uti 5 Cap. MissgerningsBalken. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 7 dennes under N:o i42 afgifne, samt den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående förrymd Makas rättighet att tråda i nytt Gifte; fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta, att 4 §. i i5 Cap. Gif~ termålsBalken borde erhålla följande lydelse: Öfvergifver och förlöper Mannen af ondsko och motvilja sin Hustru, och far utrikes i thet uppsåt, att ej mera blifva och bo med henne; håfve ingen rått sin &lott i boet, eller Den 27 Augusti e, m. fasta gods sitt att råda. Vill hustrun från honom skiljas , tage thå Stamning hos Domaren. Vet man ej hvar mannen sig uppehåller, förelågge Domaren honom natt och år att sig inställa, och varde detta föreläggande, genom Konungens B'fallningshafvandes försorg,' öfver hela Riket kungjordt. medelst allmän lysning, sorn jemväl bÖr innehålla föreskrift till Kronooch Stads-Be)jente att uppgifva hvar han finnes. Kommer han ej inom föresattan tid, eller får man ej inom samma tid om hans vistande underrättelse på grund hvaraf handräckning till hans inställande hos den öfvergifna kan meddelas; döme thå Domaren till skillnad, och håfve mannen förverkat hela sin lott i boet, Samma Lag vare ther hustru förlöper man. Uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Riddérskapet och Adeln förena. Ut supra.
Då en man, som kanske mer än någon annan på delta rum är bevandrad i dessa ämnen och som skrifvit stora afhandlingar om kommunikations-anstalter, anser af största vigt att Staten eger alla dylika anstalter för att kunna ordna dem till det allmännas fördel med afseende å taxor, administration o. s. v., då måste också vara lätt insedt, att genom enskildes insläppande, om också endast till aktieteckningar i dessa företag, upslår större eller mindre bråk, trassel, ra. m., hvilket öfverallt haft lill följd, att staterna funnit för sig fördelaktigast att inlösa alla dylika anstalter, der det har låtit sig göra. Hvad nu särskildt beträffar Hr Bildis förslag, så har ingen hittills framlagt de skäl, hvarföre jag tror, att man bör afslå detsamma. Om t. ex. en jernvägs-sek t ion af mellan 15 och 20 mils längd skall anläggas mellan Jönköping och Norrköping och en tredjedel af kostnaden derför skall genom enskild aklie-leckning inom provinsen bestridas, så påbörjar Staten arbetet, och, för att i den mån det blir färdigt draga någon nytta af detsamma, begagnar Staten den färdiga delen af vägen, t. ex. mellan Norrköping och Lidköping, att forsla förnödenheter till de arbets-ställen, der vågen skall fortsättas; då kan det ju hända att, innan den återstående delen blir färdig, förhållandena så gestaltat sig, att samhället behöfver de dertill bestämda medlen till andra vigtigare ändamål; jag behöfver icke närmare påpeka hvad jag menar; händelserna foga sig så, att jag tror, det hvar och en förstår det. De summor, hvaraf Staten då är i behof, kunna under många år föranleda afstannandet af jernvägsarbete!. Hvad blir då följden deraf? Jo, att aktietecknarne komma och fordra 5 procent för hela beloppet af teckningen, och Staten måste betala dem. Jag tror fördenskull, att olägenheterna äro uppenbara, för den händelse R. St. skulle antaga ett förslag, som i mer eller mindre mån skulle tillåta de enskildes inblandning i dylika förelag. Deremot tror jag, att om StalsUtsk:s förslag bifalles, så kan åtminstone icke någon direkt inblandning komma i fråga i de jernvägar, som skulle anläggas på Statens bekostnad.
Likväl vilja Utskotten härtill lägga, att, om ett sådant Lag-stadgande, sorn omförmälts, verkligen vore tillkommet, detsamma, i Utskottens tanka, borde upphäfvas, såsom läggande onödiga och onyttiga band på den dispositions-rätt, som hvar och en bör tillerkännas öfver sin egendom, och ledande till betydliga kostnader för den enskilde, utan att bereda det allmänna deremot svarande lördelar. Vidkommande frågan om den olagliga qvarndrägt, som skulle uppstå genom bifall till Utskottens förslag, så anse Utskotten sig ej böra upprepa, hvad i det återremitterade Betänkandet härom blifvit anfördt, utan få endast detsamma åberopa. Utskotten finna således ej eller skäl alt frångå, hvad i 2:dra puncten af Betänkandet blifvit föreslaget. Emot de öfrige 2:ne puncterne har ingen anmärkning blifvit gjord. Stockholm den i3 Maj 184 * - Ex protocollo, Fritz Rythen, Bilt. till R. St. Ordens-Boktryckeriet1841. fStalsSami Allm. Bese.- och Ekon.-UtsJcottens Memorial, N\o 200. I N:o 200. Ank. till Exp. Utsk. den 29 Maj 1841, kl. 10 f. m. Memorial, med förslag till votering i Förstärkt Statsutskott, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående anvisandet af ett Creditiv lill behof vandes undsättning i missväxtår.
En för allmogens behof lämpad tryckt afhandling, angående Fårskötseln 3 har blifvit utdelad och med uppmärksamhet omfattad. Försök hafva ock blifvit gjorda till uppfödande af finulliga får, liufvudsakligast på Johanneshus Säteri, hvarest inom dessa senare åren, ett Schäffer! af Electoral-Får bildats, som lyckats ganska Val och lemnat god afkastning, oansedt väderleken varit föga gynsam utan tvärtom vållat förluster, som, under andra förhållanden, böra undvikas. För Hästafvel^ befrämjande hafva under åren i83o, i83i och i832,' Beskällare blifvit hilsända från Fliinge Stuteri, hvilka under loppet af April, Maji och Junii månader varit på olika ställen inom Länet stationerade. Det är onekligt, att denna anstalt, längre tid fortsatt, bör blifva af nyttigt inflytande, hälst om några reglementariska förändringar, som blifvit föreslagna, vunnit bifall. Någon allmännare boskapssjukdom bar under dessa år icke inom Provinsen ägt rum. Om Hösten 1831 voro väl fåren på flera ställen besvärade af så kallad Igelsjuka eller Lefvermask, en vanlig följd af våta år, och nästlidet års vår voro Hästkreaturen nog allmänt besvärade af Qvarka; men ingendera af dessa sjukligheter vållade egentliga förluster för Landtmannen, som deremot haft ett värre och här i orten ganska ovandt ondt uti ofreddandet af Rofdjur, särdeles Vargar, hvilka under senare åren, i synnerhet vårtiden förlidet år, gjorde icke obetydliga förödelser och nödgade Landtb mannen till förut obehöfliga omsorger för vården af sina kreatur, hvilka vårtiden utsläppas. Varggårdar hafva väl varit anlagda; men utan nytta och derföre råkat i förfall; hvaremot Räfgropar på flera ställen finnas och med fördel användas. Vargskall hafva ock blifvit anställda, men i följd af allmogens ovana dervid och brist på nödig kunskap hos anförarne, aldrig medfört åsyftadt ändamål.
N:o 89, i anledning af vackt motion om Rånte-försäkrings-, Lifränteoch Lif-försäkrings-anstallers inrättande i Sverige: Återremitte rades ; N:o '92, i anledning af vackt motion om tillåtelse ali få inrymma skattlagd qvarn oell husbehofs-qvaru i samma qvarnhus: h i fölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets betänkande, ±\:o 38, i anledning af vackt motion om rättighet för egare till frälse-skaltejord alt, efter vissa bestämda grunder, få inlösa den af jorden utgående ränta. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls B ane o-Ut skottets utlåtande, N:o 25, 1 anledning af väckt motion om. präglande af en skådepenning till åminnelse af Hans Maj:t Konung Oscar Ds och Dess Höga Gemåls kröning. S. D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilande utlåtande, JN:o 18, i anledning al väckt motion om rättighet för invånare i Åse härad af Skaraborgs Län att erhålla utsyning å Kro110-parkerne Hunneoch Halleberg, blef nu ånyo föredraget och till Utskotten åerremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets på bordet hvilande utlåtanden : N:o 81, i anledning af Kronofogden A. G. Lidinssi ris underdåniga ansökning om eftergift af honom ådömd ersättnings-skyldighet i och for uragliåten bevakning af Kronans fordran i en concurs: AJslogs; JN:o 84, i anledning af väckt motion, angående befrielse tor en del hemmansegare i Hortlax by från erläggande af tillöknings-skatt: Delta utlåtande biel af Bonde-Ståndet ogilladt; och beslöt Ståndet, 1 likhet med hvad David Andersson från Hallands Län i sin emot utlåtandet afgifna reservation föreslagit, att Rikets‘Ständers skulle hos Kongl. Majct i underdånighet begära, det täcktes Kongl.
Der fans en kista, på hvilken en smal strimma af höstsolen lyste i gult, matt sken, en solstråle, men fördunklad af bodluckans lilla spindelväfbehängda glas. Der satte sig Weli med fiolen under hakan. Först pröfvade han den helt sakta och skyggt. Men glömde sig så småningom och satte i med mera styrka och fart. Det skrälde och qved, men gaf ljud. Det kom stundom en skön klang från instrumentet och några strofer fulla af djerfhet och bredd. Den lille kastade med hufvudet bakåt och fantiserade, for ut på sin inspirations haf med fulla segel. Han drömde sig vara en hjelte. En stark, stor karl, som flög fram i sin slup för morgonbris. Och hela verlden låg framför honom i klaraste morgonljus. Han var lycklig. Han kände den friska hafsluften, såg en blå sommarhimmel hvälfva sig högt öfver honom. Bodvindens låga, svarta tak var borta liksom väggarne, och hösten hade förvandlats till vår. Så höll han på en lång stund. Slutligen blef han trött och höll upp. Nervöst och brådskande sprang han ned från sin kista, tog kläderna, svepte dem omkring fiolen, gjorde så ett knyte och band om med ett tåg. Han kände sig som en förbrytare. Hon stod utanför, modern, blek och förstörd. Hvad hade hon att göra? Det älskade barnet stod då ej att rädda. Han var då så hemfallen åt denna last, att han kunde för den begå ännu flera förbrytelser. Stjäla. Dölja undan det stulna och hvem vet, kanske också ljuga. Han klef åter ned för stegen, som ledde upp till bodvinden, slängde hurtigt knytet på marken och gick in. Men Kajsa var ej derinne. Emellertid tog han afsked af Jaska och systern. Så af qvinnorna inne i huset. Vid brunnen stod mor. Farväl, mor, nu går jag. Farväl, barn, haf Gud för ögonen! Hvar har du knytet? Weli rodnade. Der ligger det. Der är väl ingenting i nu, som vore bättre att ha här hemma? Nej, ingenting. Du skulle kanske se efter först. Nej, mor, der är ingenting. Gå då, barn, och kom ihog hvad jag sagt dig så många gånger:
Anckarsvärds teckning skulle på dem inträffa/ Jag vet att Friherre Anckarsvärd äfven har så«) dane, och jag är viss, att målningen, i afseende på dem, ej är sann. Ja! jag erkänner att, då jag alltid anser mig hedrad att stå såsom ledamot i denna samling, skulle jag stå hiir med 46 Den i Martil, rysning, om teckningen kunde tydas på Svenska Frelse-Allmogen. Nar nu livar nian vet, att ingen Frelsebonde linnes, sorn ej önskar att blifva Skatteman, och kanske Ufven ingen Skattebonde, som vill vara Frelsebonde; så hemställer jag, huru dessa uttryck kunna med rätta användas pä Skattebonden • eller om denna teckning ej är i hög grad öfverdrifven; och om detta är förhållandet, hvilket jag åtminstone tror, så hemställer jag, om det är nyttigt, om det är önskligt, att sådane teckningar här yttras af Sveriges Ständer, för att komma ut ej allenast ibland Sveriges menighet, utan ock öfver allt uti Europa, för att på sådant sätt teckna deri varelse, Svenska Skattebonden, hvars like jag likväl ej någonsin funnit uti andra länder, och jag tviflar den finnes på hela jordklotet __ ej endast i hänseende till Svenska allmogens sjelfständighet, utan ock bildning. — Det heter vidare; ”att Riksens Stän”der vid alla tillfällen varit mera omtänksam”me att jemna lidandet, att betunga der, sorn ”ännu ej var öfverlastadt, an att minska några ”bördor.” — Har väl Sveriges lagstiftning gjort sig förtjent af denna beskyllning? Visserligen hafva behofveri varit mångå, visserligen hafva bördorna varit tunga, meri jag tror, att man skulle kunna framställa mer än ett exempel att Riksens Ständer sökt lindra dem. Det heter sedan vidare; ”Manne någon sannirigsälskande ”tänkare gifves, sorn ej till den lätthet, hvar”med lBog års statsförändring utfördes, nödgas ”finna orsakerne vida aflägsnare, än uti den förevarande olycksli virf vein? _ Åter heter det t
Enär de anmärkningar, som blifvit gjorda i afseende å Justitie-Ombudsmansembetets förvaltning, så vidt denna berott på tydning af särskilda §§ uti Instruktionen, understundom varit hvarandra motsägande och i allmänhet icke framkallat något sådant Rikets Ständers beslut, som kan för Justitie-Ombudsmannen tjena till efterrättelse i tvifvelaktig.! fall, är efter min tanke valet lemnadt fritt emellan de olika åsigterna, intilldess en ny Instruktion tydligare bestämmer hvad rätt och pligt är. Redan -lista och 2:dra §§ af Instruktionen kunna synas i någon mån stridande emot hvarandra, i det att den dista innehåller, att »Rikets Ständers Justitie-Ombudsman skall hafva en allman tillsyn öfver lagars, författningars och instruktioners efterlefnad af domare, embetsoch tjensteman, samt om de i sina emhetens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta att sina embetspligter behörigen fullgöra, dem vid vederbörliga domstolar i laglig ordning derför tilltala eller tilltala låta;» men deremot den 2:dra § stadgar: att »Justitie-Omhudsmannen bör förnämligast anmärka och beifra sådana af domare, embetsoch tjenstemän begågna fel, som synas honom härröra från egennytta, vrångvisa, väld eller grof försumlighet , eller bereda en allmän osäkerhet för medborgares rättigheter.»