Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På skäl, som finnas anförde vid 4:de punkten af Berättelsen angående verkställd granskning af Mil i tiavBostä lls-CaSsans räkenskaper, lå Revisorerne anmärka, att äfven utaf Nya Mötes-Passevolance-Fonden för Ar 1835 fortfarande utgått arfvode af 400 R:dr till en Civil-Le.iamot i Kongl. K rigs-Coilegium, utöfver den ordinarie lön af 1,600 R:dr med derunder beräknade 152 Tunnor Spanmål, som derjemte finnes för honom af samma Fond anslagen. 7:o. Likartade exempel med dem, som i 1832 och 1835 årens Stats-Revisioners Berättelser äro omständligt anförde, hafva äfven nu församlade Revisorer funnit till stöd för det omdöme, att en bättre hushållning med denna Fond hör kunna tillvägabringas. Bland en mängd sådane exempel må endast följande anföras: För skrifmaterialier äro i Räkenskaperne upptagne, år 1834, vid Kongl. Smålands Grenadier-Bataillon 17 R:dr 30 sk. 8 r:st., vid Kongl. Dalil-Regementet 23 R:dr 8. sk., samt år 1835, vid Smålands HussarRegemente 17 R:dr 42 sk. 8 r:st., vid Jemtlands Fält-Jägare-Regemente 19 R:dr 32 sk., och under titel ”Bokbindare-kostnader” vid Kongl. l:sta och 2:dra Lif-Grenadier-Regementerne 20 R:dr 8 sk. Den så kallade Extra förplägningen har år 1834 vid Kongl. Wermlands Infanteri-Regementes Recriit-möte blifvit utsträckt till nästan daglig förplägning, enär från och med den 11 till och med den 25 Juni, samt således jemväl sjelfva upphrotls-dagen från mötesplatsen, extra förplägning dagligen blifvit bestådd. Regements-Commissarien vid Kongl. Södermanlands Regemente A. W.
Herr Landt Mar skalken gjorde proposition å Remiss till BancoUtskottet af Herr Munck af Rosenschöld/ anförande. Ropades Ja och några få Nej. Grefve Lilliencrantz: Jag försäkrar, att BancoUtskottet visserligen skall vidtaga alla nödiga försigtighetsmått i afseende på Disconterna i allmänhet. Götfla CanalDisconts privilegium räcker till år 1835; men Utskottet skall dock icke underlåta att äfven i afseende på den föreslå det som kan tjenligt synas. Jag tror derföre det vara säkrast, om saken öfverlemnas hel och hållen till BancoUtskottet. Herr Munck af Rosenschöld: Jag anhåller, att det må förblifva vid Ridderskapets och Adelns redan en gång bifallna beslut, att min motion till BancoUtskottet remitteras. Friherre Boye, Ludvig: Då, efter hvad BancoUtskottets Ordförande, Herr Grefve Lillj ener antz t nu anmält, det ämne, som innefattas 94 Ben o Juni. g. ttt. j Herr Munck af Rosenschölds motion, i alla fall kommer att blifva föremål för Utskottets Be* tänkande; så tror jag, just af sådant skäl, så mycket mindre hinder vara för motionens remitterande till Utskottet. Herr Munck af Rosenschöld anhöll äfven, att BancoUtskottet skulle anmodas att med sitt yttrande öfver hans anförande skyndsamt in* komma, samt att hans motion mätte med de öfriga Riksstånden communiceras5 hvilket Bifölls. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkande om en Pensionslnrättning för Civil-Staten. Å nyo föredrogs BancoUtskottets, den 29 Maj på bordet lagda, Betänkande, 1 anledning af Herr Cederschölds Memorial om några medel till stadga i Myntvärdet och mindskartde af Penningbristen. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf, uppläste följande:
Prol. 1853 4 1851. 4 Sami. i Afd. 31 Hafi. i o Slati-UlihaUets Utlåtatuli, K:o SS. Enär nu ifrågavarande Embetsverk alla äro under reglering §amt det vid sådant förhållande icke kan anses lämpligt, att frågan om löneförbättring för Verkens Presidenter särskildt behandlas, utan densamma synes böra i sammanhang med löneregleringen för den öfriga personalen komma under pröfning, hemställer Utskottet, att förevarande motion nu icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 April 1854. H:o A nit. till Exp.-Utslc. den 4 April 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om understödjande af Fabriks-inrättningar för Hvitbetssockers beredning. (Rgs. A/d.) Inom samtlige Riks-Stånden hafva under innevarande Riksdag motioner angående detta ämne blifvit väckta, nemligen: hos Ridderskapet och Adeln af Herr Ribbing, Arvid, hos Preste-Ståndet af prosten P. C. Arosenius, hos Borgare-Ståndet af Herr Ct C. Rydin och hos Bonde-Ståndet af vice Talmannen A. W. Sval tling, hvilka motionärer gemensamt fästat uppmärksamheten å den utsträckning hvitbets-odlingen inom andra Europeiska länder under sednare tider vunnit och de flerfalldiga fördelar denna derstädes allmänna folknäring medfört, samt dessutom erinrat om vigten och angelägenheten att jemväl i Sverige uppmuntra och befrämja odlingen och användningen af hvitbetor, hvarigenom för landtbrukaren kunde beredas en annan tjenligare och säkrare samt mera vinstgifvande sysselsättning, än den till ytterlighet drifna potatis-produktionen och den dermed sammanhängande bränvins-tillverkningen.
I en salong eller ett hvardagsrum kan man få se rätt olika anordningar, men i en sal är åtminstone en grupp alltid den samma: det stora bordet midt p å golfvet omgifvet af ett antal under detsamma inskjutna stolar. Det är väl egentligen matbordets stora dimensioner i våra dagar, som nödvändiggör dess placerande i rummets midt, där det j u annars tager största möjliga utrymme, så att i många af våra moderna salar knappt mer än en smal gång lämnas kvar rundtomkring. Ett måttligt stort bord, stäldt framför en soffa eller bänk vid väggen, ger icke blott hela rummet ett större eller rymligare utseende, utan förlänar det en ledighet och ett pittoreskt behag, som är af mycket god verkan. Jag minns särskildt tvänne så anordnade salar, s o m kunna tjäna till mönster: den ena var hos Typisk svensk sal. IDUN 222 William Morris, den store engelske ordoch formkonstnären, där middagsbordet stod framför ett säte utmed själfvä fönsterväggen, som på engelskt sätt intogs af ett enda väldigt fönster; den andra är hos en af våra egna, mest omtalade arkitekter, där bordet vinkelrätt utgår från det mot ena väggen placerade högsätet, värdinnans plats. För en liten sal är detta arrangemang särskildt att rekommendera; är rummet stort, kan ett dylikt bord framför soffan få plats jämte det stora matbordet midt på golfvet. Buffeten eller skänken, i allmänhet en skrymmande möbel, får gifvetvis sin plats å rummets bredaste vägg — att sätta den på sned öfver ett hörn har visst ej ännu fallit in ens den mest » pittoreskt » sinnade rumsdekoratör. En anordning, som alltid utgör en svårighet vid en sals möblering, är stolarnas placering. Hufvudsakligen afsedda att begagnas vid måltiderna, stå de eljes uppradade kring väggarna och, då de sättas fram omkring bordet — särdeles då bordssällskapet är talrikt — lämna de väggarna i ett tomt och omöbleradt skick, som verkar föga trefligt. Det bästa sättet härvidlag vore att hafva det i hvardagslag behöfliga antalet stolar alltid stående omkring bordet och att vid de stora festerna ha tillgång till extra dylika, så att salens ensemble ej då behöfde rubbas.
Förmodligen torde häremot warda pämint, at oswanberörde af mig tilstyrkte förhöjning uti Kronoffjuts-legan, säsorn en ny gradation för Stats-Werket, förthy ar betänklig; men mig torde tillätas harwid anmärka och säsom motskäl anföra, at om ockfä Stads - Medlen, efter nu »varande beskattning, icke äro tilräcklige, för at därmed godtgöra i fräga »varande förhöjning pä Kronoffjuts-legan, hivartil de ffjutsandeäro destomera berättigade, sorn Kronoffjuten i flere afseende»» ar »vida mera betungande, än allmänna skjutsen ; sä bora icke derföre Kronvffjutsens utgörare förlora uti deras rätt, och de öfrige Rikets Innebyggare i samma mohn winna förskoning ; utan af enahanda grund, sorn nu »varande Kronoskjuts lega utgär af Stats-Medlen, hwilka inflyta genom allmänna Ntskylder eller Bewillningar, bör jamwäl meranämnde förhöjning uti Kronoskjuts ckegan utgöras af allrnänna Medel, samt således falla älla Rikets Innewänare til last; och pä det et sädant förhällande »ned denna utgifts bestridande, at nemligen alla Rikets Innebyggare deruti fä deltaga, mätte sä mycket »nera blifrva för en hivar synbart, skulle det til äfwentyrs icke »vara olämpeligt at en serskild ärlig Bewillnings-afgift, för i fräga »varande behof blefwe stadgad, den jag »vägar föreflä til 2 skill. Banco för bwarje Mantalsskrifwen rnansperson och hälften mindre för ^winkönet.
Jag har derföre ansett, att det borde vara hvarje Svensk man tillåtet att bränna hvilken tid som helst och under huru lång tid som helst. Deremot är det genom tillverkningsskatten som K. St:r hafva ett osvikligt medel att fördyra varan och hindra dess 72 Den 6 Maj f. m. förbrukning. PS dessa grunder instämmer jag med dem, sorn yrkat återremiss. Frih Raab: Afven jag yrkar återremiss, hufvudsakligen på det Utsk:t måtte taga i öfvervägande, huruvida icke nu tiden är inne att medgifva denna närings bedrifvande under längre tid än som här stadgas, och af hvilken inskränkning ovilkorligen måste följa ekonomisk förlust. Principenligt vore det visserligen att medgifva bränningen hela året om, men sådant är deremot icke praktiskt klokt, emedan det skulle alltför mycket gynna städerna på landsbygdens bekostnad. Deremot skulle man tillgodose allas intresse genom att tillåta denna näring under 6 månader utan någon inskränkning. På dessa skäl yrkar jag återremiss, med anhållan att Utsk:t ville dervid taga i öfvervägande Hr Lemchens reservation. Hr von Ehrenhe irn, Per Jakob: Jag instämmer med de talare, som yrkat återremiss i syftning att bränvinsbränning må få utöfvas alla tider af året och huru länge som heldst. Jag gör det i nykterhetens intresse, emedan bränneriernas antal derigenom minskas och med deras minskning bränvinssupandet äfven minskas, med lättheten att erhålla bränvin; jag gör det i nationalhushållningens intresse, emedan denna näring, såväl som alla andra, bör, såvidt sådant, utan uppoffrande af bränvinslagstiftningens moraliska ändamål, kan ske, få utöfvas på det sätt, som lemnar största möjliga vinst, och den gällande föreskriften om bränningens inskränkning till viss tid i flera afseenden ökar tillverkningskostnaden. Hr Nordenfalk, Carl: 1 likhet med hvad här egt rum, hafva äfven inom Utsk:t höjt sig röster för en friare lagstiftning i afseende å denna handtering, men motståndet var så kraftigt, att man ansåg det bästa medlet vara att så småningom lossa de band, som hvila på densamma.
Man uppgör således allehanda förslag, burn man skall tillvägabringa denna förminskning,dels genom höga import-tullar, och pfohibitioner, dels genom rörelse-kapitalets förminskning, hvarigenom det skall blifva omöjligt att köpa utländska varor, utan att man betänker, alt det med detsamma blir lika omöjligt alt köpa inhemska varor; hvaraf således mäste i första rummet följa, att den inhemska afsättningen, och derigenom äfven den inhemska produetionen, måste afstanna; samt i sista rummet, att man med samma medel minskar både exporten och importen och att förhållandet blir detsamma som förut. Hela denna åsigt, fruktar jag, hvilar på en stor förvillelse. Exporten af Bankens ädla metaller härleder sig nemligen ifrån samma orsak, som exporten af alla andra varor. De exporteras ifrån det landet, der de äro lättast att tillgå, till det landet, der de behöfvas. Om silfver behöfves i ett land, men icke jern, så iuförskrifves dit silfver och icke jern, ifrån det land, der båda äro exporl - Bih. till R. St. C Sami. 1 Afd. 13 Höft. 4 26 Bil. lill Banco-1'UkottcU Betänkande, Nio 29. varor, huru än handels-balancen må slå emellan dessa länder. Men ädla metaller äro för närvarande uti stor fluetuation i Europa, och flyttas i stora quantileler från det ena landet till det andra, dels genom politiska förändringar, dels genom stora kommerciella företag, såsom t. ex. jernbanors anläggande, dels genom upptagande af Stats-lån, dels äfven, ehuru i mindre skala, genom variation i pris-förhållandet emellan silfver och guld. När nu således tillskott af ädla metaller fordras för ett land, sä tagas de, der de linnas, och äro lättast tillgänglige. De tagas således helst ifrån Bankerne, af den orsak, att de der linnas i stora upplag, äro alldeles färdige lill export, så att de kunna requireras den ena dagen och utföras den andra, äro undersökte och stämplade till deras värde* samt utlemnas kostnadsfritt och med den största beredvillighet.
I detta afseende yttrar Utsk. följande: ”Enär en så beskaffad ansvarslöshet för bristande verkställighet af de med Statens verk ingångna contract ©tvifvelaktigt kan medföra betänkliga följder, har Utsk. häraf hemlat anledn. tillstyrka R. St., alt hos K. M. i und. anhålla, det K. M., i afseende på behandlingen af frågor om anstånd med fullgörande af afslutade contract, må i nåd. meddela sådana föreskrifter, att det icke må bero på de förvaltande auctoriteter, hvilka coutracten upprättat, att dylikt anstånd bevilja , äfvensom att anstånd och befrielse från stadgadt vite icke må medgifvas i annat fall, än då fullt gilltiga skäl dertill förefinuas samt leverantörer, som erhållit förskott, tillförbindas alt, i händelse de af dem åtagna förbindelser icke inom stadgad tid fullgöras, laga ränta derför erlägga.” Jag får anhålla alt R. o. Ad. täcktes tillåta mig uppläsa den und. förklaring, som i anledn. af revisorernes anni ä r k n. uti förberörde afseende blifvit af Krigs-colllm till K. M. afgifven, och som, efter min öfvertygelse, fullkomligt bemöter anmärkningen. Den lyder sålunda: ”att, enligt hvad befunnits vid granskning af de med leveranlörerne ingångna contracter och derpå grundade liqvider , de fleste bland dessa contracter, genom öfverskridande afden fastställda levererings-terminen, blifvit å leverantörernes sida åsidosatta, utan alt det i contracterna intagna villkor af böter för försummelsen vid något enda tillfälle finnes vara til lämpad t, hvarjemte den förmån förunnats leverantörerna att, efter den förflutna levererings-terminen, räntefritt begagna icke sällan ganska betydliga förskotter.
Som 2 Stånd stannat emot 2, anhåller jag att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut och godkänna voter:s-propositionen. Inbjudningen blef icke antagen, men 95 voter:s-propos:n godkändes. Guld, bok-. Inbjudningarna antogos, i följd hvaraf 96 och 97 voter;spropostna ansågos komma att förfalla. Hattar: Italienska, strå-. Gr. Mörner: Jag skulle önska att propos. först framställdes på N:o 102, i afseende hvarå R. o. Ad. kan frånträda sitt förra beslut, och sedermera på Jf:o io3, der jag anser R. o. Ad. böra godkänna voter:s-propositionen. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf 102 voler:s-propos:n ansågs komma att förfalla; den io3 godkändes. Hattar, andra strå-. io4 voter:s-propos:n godkändes. Hattar af siden eller annan väfnad. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf io5 voter:s-propos:n ansågs komma att förfalla. Hattar af läder, fiskben, papper, träd eller rötter, m. m. 106 voter:s-propos:n godkändes. 23 H. 29 aiö Den 5 A p ri 1 f. m. Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till eftermiddagens plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Mandagen den 5 April i84i. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utskts mern. N:o 4'j * anledn. af RiksSt:ns olika beslut angtde tullbevillningen. Hor n. 107 och 108 voter:s-propos:na förbigingos i följd af Ståndets förut fattade beslut. Hudar och skinn, som ej inbegripas under pelsverk; oberedda torra, införselstullen. 109 voter:s-propos:n godkändes.
Vör åi* Ife i». Ordinarie Inkomster: , Riks-staten påräknar. Ordinarie ränta 2,353,687 Afrads-spanmål Tion d e-spanmå 1 Tionde-spanmålslösen efter bestämda pris Arrendemedel Silfvertionde, myntarelön oell slagskatt Kopparränta Tiondeoch hammarskattsjern Aluntionde Svafvelbruks-tionde Mantalspenningar Gerningsören '. Bötesmedel Öfverskott. Brist. Ständiga rotevakansoch mötes-afgifter Tillfälliga dito dito Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord Kotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland Båtsmans-vakans-afgift Krutoch salpeter-försäljmngsmedel Kontrollstämpel-medel — Båkoch lotsmedel Enligt regeringsformens 60 §., inflytande såsom bevillning: Riks-staten påräknar. Tillkomma: Inkomster, i riksstaten ej påräknade: Spinnhusmedel 422: IS. 6. Ständer i underdånighet begärt oell hvars utlåtande Revisorerne ansett vara af vigt att erhålla, isynnerhet för bedömande af det föreslagna sättet för verificeringen, äfvensom rörande tiden för liufvudbokens inlemnande till revision, icke heller fått tillfälle att öfver förslaget yttrande afgifva, finna Revisorerne, att, i nämnde hänseenden, utlåtanden af Kongl. Statskontoret och Kongl. Kammarrätten böra meddelas, innan förslaget i sin helhet till slutlig pröfning företages. Den af 1849 års Revisorer omförmälda, i Kongl. Statskontoret upprättade, s. k. liggare, omfattande statsverkets specialutgiftsstater för berörde och följande år intill vidtagandet af nästa statsreglering, har under granskningsarbetet varit för Revisorerne af stor nytta; dock böra Revisorerne icke lemna oanmält, att densamma, ehuru i allmänhet, såsom det synes, med omsorg och förtjenst uppgjord, likväl funnits i det afseende felaktig, att den å anslaget för ministerstaten uppförda pension till En af Rikets Herrar, förre Statsministern för utrikes ärendena m. m.
Cronhjelm i öfverensstämmelse med deras mening sammanfattat och nyss uppläst; men jag tror dock, att man kunde tillägga orden: när behofvet så fordrar, så att det må heta: åliggande Bancostyrelsen att, när behofvet så fordrar, för detta ändamål vidtaga nödiga förberedande åtgärder så tidigt, att metalliska cassan ej må fortfarande understiga detta belopp. Frih. Boye: Med spänd uppmärksamhet har jag hört de opinioner, som här yttrat sig. Jag har bemödat mig att uppfatta deras karakteristik, och jag begär att få framställa den, icke derföre," att sådant är nödvändigt i afseende på den nu förevar, punkten afUtsk:s betänk., utan derföre, att man under fortgången af discussionen öfver detta betänkande må veta, hvad man har att vänta från hvardera sidan. Den ena sidan har framställt, såsom mig synes, ytterligheten af ett strypsystem; och för att beledsaga detta omdöme med bevis, skall jag nu framställa deras yttranden sådana, som de sjelfva och Ståndets öfriga ledamöter skola igerikän, na dem. Man har påstått, alt creditivet ej skall få begagnas, förrän cassan nedsjunkit till 2 millioner r:dr specie, d. v. s. att redan ett belopp af mer än 12 millioner r:dr b:co, eller åtminstone 11 millioner r:dr b:co, gått utur rörelsen, innan Bancostyrelsen finge komma näringarna till någon räddning; och för att förekomma all möjlighet af en sådan räddning hafva samma talare derjemte yrkat, att inga nya sedlar skola få utgifvas annorlunda än mot silfver. När man sålunda sagt, att silfver icke heller får anskaffas, innan silfverfonden är fallen till 2 millioner, så är tydligt, att ingen rädd - Den 24 Juli f. ra. räddning skulle: finnas, innan 11 millioner r:dr b:co vore försvunna ur rörelsen.
Ku har R. o. Ad. äfvensom PresteSt. förklarat, att villkoren skola vara lika gynnsamma för de södra länen som för de norra; men i den upptagna nej-propos:n haiman bibehållit böljan af villkoren för de södra länen, eller att medlen skola utgå såsom lån, men deremot slutligen tillagt samma regel, som gäller för de norra länen, eller att Den i5 April f. ra. 7 det kan vara anslag eller lån efter K. M:s eget bepröfvande. Följaktligen innebär detta en motsägelse, och här har influtit hvad sorn ej bort införas, nemi. orden ”såsom lån”, der de första gången förekomma. På det att sådant må blifva rättadt, fortfar jag i min anhållan om ålerremiss. Frih. Sprengtporten: Sedan jag varit i tillfälle att höra prot.utdr:n uppläsas, så inser jag riktigheten af den anrnärkn. Hr von Hartmansdorff framställt och bestrider icke ålerremiss. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt 20 punkten inneholle 2:ne voter:s-propos:r, den ena anginge mom. litt. a) och den andra morn. litt. b) ; anmärkn. hade endast blifvit gjord vid den ena af dem. Hr von Hartmansdorff: Jag har visserligen icke gjort anmärkn. vid mer än en punkt, nemi. den sednare. Men jag skulle tro det vara säkrast, att R. o. Ad. alldeles icke vidrörde den, utan läte den hel och hållen återgå; ty man kan väl icke företaga votering öfver den ena delen, utan att den andra äfven är fullständig. Jag hemställer fördenskull, att hela punkten måtte blifva återremitterad. De i dessa punkter föreslagna voter:s-propos:r godkändes. 27 punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag fruktar att delskulle lända till svårigheter vid allmänna arbetens utförande, om det ifrågavar. beslutet fattades sådant, som det nu är föreslaget. Försvarslöse och sysslolöse personer äro i allmänhet sådana, sorn ej vilja taga tjenst.
Men jag bekänner, att jag icke derifrån kan hemta en tillförlitlig grund för att deltaga i ett beslut, så bestämdt i motsats i alla hänseenden emot hvad grundlagen åsyftar. Jag anser Frih. Cederström verkligen hafva i denna del så fullständigt utredt förhållandet, att jag hell. och hållet sluter mig lill hvad han yttrat om det grundlagsenlig.! sältet för grundlagsfrågors behandling, eller alt de måste absolut hvila. Jag tager mig friheten begära Herrarnes uppmärksamhet derå, att ingen våda kan uppkomma derifrån, alt ett möjligen obetänkt, onyttigt, onödigt eller overkställbar grundlagsförslag kommer alt hvila till en påföljande riksdag; men att oberäkneliga eller rättare sagt ganska beräkneliga, i högsta målto beräkneliga vådor kunna uppstå, derigenom att en fråga, hvarom tvenne Ständ stannat emot två, skulle kunna förfalla. I fall, såsom en värd talare här har sagt, det är en hasard, som stiftat, grundlagen, oell att de §§, som sedermera tillkommit, icke förutsatte alla de följder, som kunde derifrån uppslå; så får jag säga, att det för Svea land måste vara den aldra lyckligaste af alla hasarder, att icke all väg till grundlagsförändring blifvit slängd, hvilket otvifvelaktig! hade varit händelsen, i fall den af Hr von Hartmansdorff nu yrkade satsen kunde göra sig gällande, nemi. att två Stånds beslut, stridande emot de två öfriga Ståndens, ronde en grundlagsförändring, kunde göra en fråga alldeles förfallen. Följden deraf skulle kunna blifva den, att man i all evighet finge fortfara på detta sätt, örn två Stånd broderligen räckte hvarandra handen uti att förvilla omdömena i fråga om de grundlagsförändringar, som påkallas af de andra Stånden och af allmänna omdömet, att uppskjuta de vigligaste reformer det ena decenniet efter det andra.
I Det, under sistförfluten riksdag, åt allmänna Barnhus-inrättningen här i hufvudstaden beviljade och till denna Inrättnings Direktion, år 1851, utbetalda låneunderstöd af Femtiolusen R:dr bör, sedan detsamma under Fem års tid innehafts utan ränta, till Riksgälds-kontoret återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent utaf lånets ursprungliga belopp, dervid Fyra procent årlig ränta å det återstående lånckapitalel först beräknas, hvarefter det öfverskjutande beloppet kommer att såsom afbetalning afgå å Iånesumman, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord. §. 31. Det af Rikets Ständer, vid 1823 års riksdag, beviljade lån å Tvåhundratusen R:dr för återuppbyggande af den del utaf staden Norrköping, som år 1822 nedbrann, liqvideras fortfarande på -samma sätt, som hittills, medelst årlig inbetalning af Sex procent å de ursprungliga lånebeloppen; hvarvid Tre procent ränta å låntagarnes återstående kapitalskulder beräknas, samt öfverskottet afgår å lånesummorna. §• 32. Å de låneunderstöd, utgörande Etthundralusen R:dr, som, jemlikt Rikets Ständers beslut vid 1823 samt 1828—1830 års riksdagar, från Riksgälds-kontoret utgått för återuppbyggande af staden Borås, efter de nämnde stad åren 1822 och 1827 öfvergångna eldsvådor, återbetalas årligen Sex procent, beräknade efter de häraf utdelade lånens ursprungliga belopp; af hvilka 6 procent Tre procent ränta afdrages för hvad som å lånen återstår, hvarefter öfverskottet å lånekapitalen afskrifves intilldess desamma äro till fullo godtgjorda. I öfverensstämmelse med den af Rikets åren 1840 och 1841 församlade