Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-rådet hemställde i underdånighet, att Kongl. Maj:t, i betraktande af aflidne landshöfdingen Sandelhjelms mångåriga tjenstetid samt derunder ådagalagde förtjenster och härvid i öfrigt förekommande bevekande omständigheter, måtte täckas till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna ifrågavarande underdåniga ansökning med dertill hörande handlingar för det afseende, som Rikets Ständer torde finna berörde förhållanden böra föranleda. Hvad Stats-rådet uti förestående mål underdånigst yttrat och hemställt, behagade Kongl. Majit i nåder gilla och bifalla. Ex protocollo, Carl von Schantz. STOCKHOLM, TRYCKT 110S JOIL BECKMAN, 1331. Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, JK 54. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Mars 1831, kl 1 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Stander, angående upphdfvande af de i 24 § uti underråltelserne till nu gällande Tulltaxa medgifna tull-lindringar samt om nedsättning af lullumg ålder ne för kaffe och råsocker; Gifven Stockholms Slott den 1 Februari 1851. Sedan hos Kongl. Majit framställning blifvit gjord om upphäfvande af den, till främjande af svenska sjöfarten på vissa aflägsnare länder, i 24 § af underrättelserne lill 1848 års tulltaxa beviljade lindring i tullafgifter för varor, som med svenska skepp till berörde länder utföras eller derifrån blifva på enahanda sätt hit till riket införda; hafva Kongl.
För min anhållan om fouragemedlens befrielse från bevilln. har jag det ytterligare skäl, att desse medel icke förslå till inköp af hästar och sadelmondering utan att fyllnaden måste tagas af den egentliga lönen. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., först i fråga om bevilln. för föripyndarearfvoden, framställde propos. lill bifall å Utskis yttrande, ropades ja och nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr Printzensköld, begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voteris-propos. Den, som bifaller BevillnisUtskis yttrande i fråga om bevillms utgörande för förmyndarearfvöden, voterar ja; den det ej vill, voterar neji vinner nej, anser R. o. Ad. någon bevilln. för sådane arfvoden icke böra erläggas. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 7. Nej — 25. H. Ex. hemställde vidare om R. o. Ad. bifölle Utskis yttrande ronde bevillms erläggande för officerares hästoch fourage-medel, men denna propos. besvarades med starka nej blandade med några ja, och dä sedermera H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. med afslag å Utskis yttrande ansåge bevilln. för officerares hästoch fouragemedel ej böra erläggas, ropades ja. 3:o ang:de befrielse från bevilln. för in qvartering sp enning ar till arméens befäl i allmänhet. Gr. Gyldenstolpe: Sedan R. o. Ad. förklarat fouragemedel befriade från bevilln., anhåller jag att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut i fråga om inqvarteringspenningarne. Hr Printzensköld: Det fägnar mig, att Ordf. i Bevilln.- Utsk. i detta fall delar den åsigt, som pluraliteten af R. o. Ad. nu uttalat.
Där satt han dunkel och mäktig, och Jofrid hade en svag, oklar föreställning om, att han var en bild af något, som fanns inom henne och inom alla människor, af något, som var graflagdt i fjärran sekler, höljdt af många stenar och dock ej dödt. Hon såg honom, den gamle kungen, sitta midt inne i människohjärtat. Öfver dess ofruktbara fält bredde han sin vida kungamantel. Där dansade njutningslusten, där jublade praktbegäret. Han var den store stenkämpen, som såg nöd och armod vandra förbi, utan att hans stenhjärta rördes. »Gudarna vilja det så,» sade han. Han var den starke stenmannen, som kunde bära på oförsonad synd utan att svikta. Alltid sade han: »Hvarför sörja öfver det du gjort, tvingad af de odödliga?» Jofrids bröst höjde sig under en suck, djup som en snyftning. Det var en aning inom henne, som hon ej kunde reda, en aning om, att hon borde kämpa med stenmannen, om hon skulle bli lycklig. Men på samma gång kände hon sig så hjälplöst svag. Hennes obotfärdighet och stenkämpen ute på heden tycktes henne vara en och samma sak, och kunde hon ej besegra den förra, så skulle den senare på ett eller annat sätt få makt öfver henne. Såg hon åter mot stugan, där bonaderna lyste uppe under takbjälkarna, där spelmännen spredo lustighet och allt hon älskade fanns, så kände hon, att hon ej kunde gå till träldom. Ej ens för Tönnes skull kunde hon det. Hon såg hans bleka ansikte inne i stugan, och hon frågade sig med sammankrympande hjärta om han var värd, att hon offrade allt för hans skull. Men inne i stugan hade folket ställt upp sig till långdans. De ordnade sig i en lång rad, togo hvarandra vid handen, och med en vild, stark ungersven i spetsen rusade de framåt i yrande fart. Anföraren drog dem genom den öppna dörren ut på den månskensglittrande ljungmon. De stormade förbi Jofrid, flämtande och vilda, snafvande mot stenar, stupande i ljungen, slående vida ringar rundt om stugan, görande vilda svängar omkring stenkumlen.
Jag får fästa Gr. Gyldenstolpes uppmärksamhet derpå, att om Ulsk. skulle finna, allmin motion ej förtjena!- afseende, eller med andra ord, att länsoch haradsfängelserna äro förträffliga, har Bevilln.Utsk. intet att yttra sig om. Derföre måste först afgöras, om beliofvet förefinnes. Jag förnyar alltså min anhållan om remiss lill Ekon.Utsk., sorn ej lär underlåta att sammanträda med Bevilln.- och Slats-Ulsk:n, för att yttra sig om sättet till erforderliga medels anskaffande. Gr. Gyldenstolpe: Jag är öfvertygad, alt StatsUtsk. icke kan säga, att ej anslaget behöfves; men att det afven kommer att noga pröfva behofvet, är så mycket säkra re, som K. M. i dess propos. för samma ändamål äskat 200,000 r:dr. Hr von Hartmansdorff: Mitt yttrande åsyftade ingalunda att utestänga målets remiss till Ekon.Utsk., den har verkligen skäl för sig; men jag fästade mig vidden omständigheten, att en förbrukningsafgift på brännvin ej kan bestämmas af något annat Utsk., än Bevilln.Utskottet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, såsom Hr Cederschjöld begärt, remittera hans motion till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Ropades ja. Å nyo föredrogs Hr Ribbings, Arvid, den t g dennes e. m. på bordet lagda motion, om enahanda format å allt stämpladt papper, som begagnas att skrifva på. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag skulle endast till denna verkligt nyttiga motion af Hr Ribbing vilja tilllägga, att det papper, som stämplas, måtte blifva något bättre än hittills, och öfverenstäinmande med det papper, som eljest i Riket får köpas och vanligen brukas. Remitterades till Stats-Utskottet.
I afseende på de afgifter som af lärjungarne skola erläggas till elementarläroverkens kassor innehåller Kongl. Maj:ts nådiga Stadga för rikets elementarläroverk, § 134, mom. 1, följande: ”Hvarje elementarläroverk skall ega l:o sin egen kassa, hvars inkomster vare: a) 4 R:dr 50 öre af hvarje lärjunge, som vid läroverket inskrifves, b) frivilliga gåfvor, c) den afgift, som i mån af behof lärjungarne ålägges till lyshållning och inköp af ved, samt till aflöning åt en vaktmästare, d) en skolafgift af 4 R:dr 50 öre för terminen af hvarje icke medellös lärjunge. De medel, som genom den i mom. d) bestämda skolafgiften tillflyta kassan, skola särskildt bokföras och redovisas samt användas till anskaffande af såväl böcker och undervisningsmedel, som eljest behöflig materiel för läroverket. Kassans öfriga medel användas till programmers tryckning, inköp af ved och ljus, vaktmästares aflöning, samt, om tillgångarna utan upptagande af den i mom. c) omnämnda afgift det tillåta, till anskaffande af nödiga undervisningsmaterialier.” Den egna kassan bildar således i sjelfva verket tvänne olika kassor, nemligen en, som uppkommer genom inskrifningsafgiften, 4 R:dr 50 öre för en gång, samt en, som enligt mom. d) bildas af terminsafgiften, 9 R:dr för året af hvarje icke medellös lärjunge; hvilka kassor jag för korthetens skull vill benämna egna kassan och terminsafgifts-kassan. Af denna föreskrift finner man, att termins afgifts-kassan får användas allenast för anskaffande af undervisningsmateriel, under det att den egna kassan skall bestrida läroverkets alla andra utgifter, såsom för ljus, ved, uppassning etc., samt, om tillgångarne så medgifva, äfven lemna bidrag till undervisningsmaterielen.
Att BorgareSt. är benäget för hela denna reglering, det betviflar jag visst icke, emedan onus af håtsmanshållet är kastadt ifrån borgerlig näring lill hus och tomter, som icke förut varit dermed belastade. Detta är således en helt och hållet ny rotering, som hvilar på egendomsägare inom städerne, hvilka förut varit fria från detta onus, och det är naturligt att i denna fråga de öfriga städernes representanter ovillkorligen måste öfverrösta Stockholms stads representanter. Jag förmodar att dessa sednare hafva insett olämplighelen att ingå i denna strid. Frågan om rättelse i detta afseende synes mig ganska vigtig, emedan den verkligen rörer allmän rätt i landet, mera än den enskildes rätt; ty denna rotering drabbar numera icke enskildt städernes borgerskap eller borgerliga rörelse och den jord, som tillhör densamma. Jag ber alt få fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att om ingen allmän reglering kommer att äga rum, så förfaller naturligtvis hela den fråga, som jag tagit mig friheten väcka, med afseende på StatsUtskis tillstyrkande uti betänk. Jag fäster mig just dervid, att dä Utsk. begär jemkning af ett bestämdt fall, densamma äfven måste utsträckas till de öfriga, ty jag tror, att om Utsk. hade insett det bristfälliga uti taxeringen i allmänhet, lika så väl som i det enskilda fallet för Fahlu stad, så hade det icke kunnat undgå dens uppmärksamhet, som velat jemföra dessa taxeringsvärden, att finna, att deras relativa förhållande är det mest oriktiga, som kan uppställas. Det är på grund deraf sora jag tillstyrker, att R. o. Ad. nu ville bifalla, att detta vigtiga ärende måtte ånyo få af Utsk. lagas i öfvervägande. (jfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns utlåt. Nio 85 gjorde anmärkmr föranleda lill återremiss. Ropades starka nej, blandade med ja. Ex. Hr Gr. o.
Den, som vill, att eventuela införselstullen å salpeter, oraffinerad och raffinerad skall bestämmas till 1 r:dr 32 sk. lispundet, röstar Ja; dea, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages: (l:a alternat.) Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut. (2:a alternat.) Borgare-ståndets beslut. För de nu till införsel förbjudna helsidenväfnader, alngods: »alla släta sidentyger, såsom taft, satin etc.» hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bondestånden antagit en till 33Vs procent å gällande tullvärde uppgående införselstull 10 r:dr 32 sk. skålpundet; hvaremot Borgare-ståndet bestämt denna tull till 5 r:dr per skålpund. Så vida Borgare-ståndet icke frånträder detta sitt beslut och instämma i de öfriga Ståndens, måste följande omröstning anställas: 352:o. Den, som, på sätt tre Stånd beslutat, anser eventuela införselstullen å helsiVäfnader helsiden alngods. 52 Bevillnings-Utskottets Memorial, IS':o 25. Shawlar. Halfsiden. Shawlar. denväfnader, alngods: alla släta sidentyger, såsom taft, satin, levantin, eller af hvilken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti någon inväfd blomma eller figur icke befinnes, böra bestämmas till 10 r:dr 32 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes införselstullen å denna artikel lill 5 r:dr skålpundet.
Visserligen har Hr Fåhraus ganska rigligt anfördt, alt mästare-profvet redan i och för sig sjelf åvägabringar någon kostnad, som man icke kan påräkna genom försäljning blifver producenten godtgjord; men om äfven det så förhåller sig, så tyckes mig att den ringa tillgången af 5 r:dr b:co derutöfver icke hör kunna förmodas verka ruinerande. På grund häraf fortfar jag i min anhållan om bifall till denna Utsk:s hemställan. Hr Bråkenhjelm: Hvad denna punkt beträffar, anser jag att Utsk. har slött på den klippa, vid hvilken så mänga lagsliftningsförsök af Sveriges B. St. under framfarna lider strandat, nemi, den att vilja ingripa med lagstiftningen i sådana ärenden hvaröfver det tillkommer enskilda associationer, bolag och äfven enskilda individer ali ensamt besluta. Det är enl. min tanka handtverksföreningarnas naturliga rätt att bestämma dessa afgifter och hvarken Regering eller Ständer böra dermed sig serdeles mycket befatta, om icke möjligen i negativ väg. Mig skall det för öfrigt vara likgiltigt hvad beslut i denna fråga än må fattas. Hr von Hartmansdorff: Jag skall icke yrka någon förhöjning i afgiften; men anhåller endast få fästa mig vid det sätt hvarpå denna fråga behandlas. Nyss hörde man dem, som försvara näringsfriheten, anföra handlverks-föreningarne såsom en ersättning för skråen och en förbättring af de korporationer, som höra till dessa yrken. Nu, när fråga blir om alt ål dessa nya föreningar anskaffa de medel, som äro nödiga för deras bestånd; så afstyrker man så - 134 Den 18 Juni e. m. dant. Således synes man i sjelfva verket icke värdera föreningarne eller följakteligen hafva haft något allvar med de yttranden man fölen stund sedan afgifvit. Efter först lill bifall å Utsk:s ifrågavar. förslag framställd, men med nej besvarad propos., blef samma förslag af R. o. Ad. afslagel. §§ 32 och 34.
I alla händelser böra utbyten af rotar kunna verkställas med detta kompani, der sådant, i anseende till förläggningen, kan erfordras för ordnandet af Bohus läns regemente och Hallands corps. 85 Den ringa och särdeles med afseende på kompani-indelningen ofördelaktiga nummerstyrkan vid Nerikes regemente, dess vidsträckta förläggning från gränsen af Södermanland ända upp efter Klarelfven i Vermland, hvarigenom en del af regementets kompanier i sistnämnde landskap hafva betydligt närmare till Vermlands regementes mötesplats, än till Nerikes regementes, äfvensom behofvet af ett större antal stamsoldater för Vermlands talrika beväringsmanskap, göra en förflyttning af nummer mellan Vermlands, Nerikes och Vestmanlands regementen önskvärd, enär derigenom, med tillhjelp af nya ordinarie roteringen, lämpligare förhållanden i styrka och förläggningsområden de båda förra regementena emellan kunde erhållas, utan att Vestmanlands regementes nuvarande verkliga soldatnummer förminskades. Möjligheten häraf förklaras af hvad härnedan förekommer angående indragne och anslagne nummer. Med anledning häraf föreslås: att en förflyttning af rotar mellan Vermlands, Nerikes och Vestmanlands regementen må verkställas, hvarigenom, med tillhjelp af nya ordinarie rotar, Vermlands regemente finge 1,100 rotar i stället för 908, Nerikes regemente 800 rotar i stället för 776 och Vestmanlands regemente 1,106 rotar med 1,096 soldatnummer, i stället för 1,200 rotar med 1,074 soldatnummer. (Bil. I). Vid indelda infanteriet äro nu, oberäknadt volontärnumren, i allmänhet 118 nummer på regementena och 55 till 59 nummer på corpserne anslagne och indragne* till underbefälets och musikpersonalens aflöning. En del svagare regementen hafva emellertid ett mindre antal och Jemtlands fältjägarecorps inga sådane nummer. Hela antalet soldatnummer, hvarmed infanteristammen härigenom minskas, uppgår till 2,260. (Bil. O).
Locala undersökningar äro dels redan verkställde, dels ännu fortgående, till utrönande af äldre förhållanden med Lotshemman och lägenheter samt att för framtiden bringa till bestämdhet allt hvad dem röra kan, så att Förvaltningen af Sjöärenderne och Kammar-Coliegium må kunna upprätta och till Kongl. Maj:ts sanction öfverlemna en hittills saknad allmän Jordebok häröfver; äfvensom ett lika förhållande ägt rum , till utredande och fastställande af prickningsskylldigheten i Rikets farvatten. Tvänne nya Stenkolsfyrar hafva på Rikets Östra kust blifvit uppbyggde; tvänne sådana på den Västra förbättrade och med nya fyrlycktor försedde. Alla Fyroch känningsbåkar med tift-' hörande hus och bryggor äro ijtåndsatle. Hvad Statsverkets tillstånd och Statsregleringen egentligen beträffar hänvisar Kongl. Majit Rikets Ständer till den Nådiga Proposition Kongl. Maj:t, till deras Stats-Utskott ämnar afgifva. Statsverkets inkomster hafva under den sedan sista Riksdag förflutna tiden öfverskjutit den sammanlagda summa, hvartill de i Eiks-Staten beräknades, så att ett öfverskott af 537,801 Riksdaler 31 Skilling jo Runstycken redan kunnat, enligt Rikets Ständers förordnande, till Riksgälds-Contoret aflemnas. Tull-inkomsterne hafva icke allenast uppgått till det af Rikets Ständer påräknade belopp,1 utan äfven ett och annat år, betydligen detsamma öfverstigit. Likväl har, till förmån för 54 Konungens Nåd. Berättelse, jordbruket, Tullen å utländsk spanneinål blifvit så högt uppsatt att ingen sådan spanmål kunnat i Riket inkomma, och således ej heller någon spanmålstull inflyta. Äfvenledes är, enligt Rikets Ständers beslut vid sista Riksdag, Tullen å utgående varor, särdeles å trädvaror, ansenligen nedsatt, till uppmuntran för flen inhemska^ productäonen.
Har beväringsskyldig, på sätt i 7 § 2 mom. nämndt är, erhållit särskildt nådigt tillstånd att i sitt ställe sätta annan karl, må denne hos Kongl. Majrts Befallningshafvande till mönstring inställas, så snart Kongl. Maj:ts nådiga Resolution, hvarigenom legning medgifvits, blifvit utfärdad. § 15- En sådan ersättningskarl, som ej får legas utom länet, eller förut hafva tagit lega för annan, hvars beväringspligt fortfar, bör vara af god frejd samt känd för ett ordentligt och välartadt uppförande, hvarom såväl Pastors i församlingen, som i stad Borgmästarens och å landet Kronofogdens bevis skall upptes. Derjemte skall han i längd hålla minst 5 fot, 5 tum (motsvarande 5 fot G tum gamla måttet) samt må endast tagas bland dem, som fullgjort sin egen beväringspligt och är inom 34 års ålder, så framt icke ersättningskarlen i krigstjenst eller såsom beväringsskyldig bevistat minst två öfningsmöten, i hvilka fall han må ända till 37 års ålder kunna antagas. § 16- Den i 3 § omförmälda del af sjöbeväringen, hvilken det icke tillätes att medelst afgifts erläggande frigöra sig från beväringspligten, 8 § 8 § 2:a mom. p. 33. p. 33. p. 32. p. 31. p. 41. p. 32. p. 29. 32 W B {/) .g P-l l OTC § Cf5 O: p äge dock rättighet att, till fullgörande af denna pligt, annan karl i sitt ställe lega, med vilkor att den legde har fullgjort sin egen beväringspligt, är duglig sjöman, välfrejdad och icke öfver 40 år gammal. § 17. Legoaftal, som blifvit godkändt under den tid, då rättighet att genom erläggandet af afgift frigöra sig ifrån beväringspligten egt rum, medför samma ovilkorliga befrielse, som genom afgifts erläggande vinnes.
I sådan{ fall kan jag icke neka att skäl kunna förekomma, hvarför man borde låta inbjudningen hvila till dess att nämnda Stånds beslut blifvit bekanta; men å andra sidan måste jag säga, att jag tror det vara orätt att, då saken andra gången föredrages, låta den ytterligare blifva hvilande; hemslällandes jag om sådnnt enligt grundlagen verkligen låter sig göra. Frih. Hamilton, Hugo: Den fråga, som nu förehafves, delar sig först deruti, huruvida den bör uppskjutas och om sådant är formenligt och rätt, samt sedel mera deruti, huruvida sjelfva hufvudfrågan bör bifallas, nemi. inbjudningen. I formfrågan är jag ense med dem, som tro, att när ett mål för andra gången föredrages, så bör det ock till af görande förekomma. Hr Lagerhjelm har visserligen sagt, att härtill icke finnes något stöd i grundlagen, hvad inbjudningar beträffar, utan att hvad der stadgas endast angar ifrån Utsk:n till Stånden inkomna mål, och deruti har den väl de talaren rätt; ty inbjudningar äro grundlagsvidriga, så till vida, att de ej stå i grundlagen omtalade; men när de ej der finnas, synes det mig åtminstone klart, att de måste behandlas lika med de likartade ärenden, som i grundlagen nämnas. Sedan jag nu yttrat mig ora formen, torde det tillåtas mig att säga något om den frågan, huruvida det är rätt och klokt att uppskjuta med afgörande! af denna inbjudning. Anledningen till uppskofvet skulle vara att hafva någonting qvar, ifall svårigheter skulle uppstå vid afgörandet af de frågor, som äro omnämnda; men denna anledning hvilan, så vidt jag kunnat fatta, på en räddhåga att ett af RiksStm icke skulle uppfylla sin grundlagsenliga skyldighet att votera öfver voter:s-propos:r, som 3:ne Stånd godkänt. Det skulle då vara det enda skälet för uppskof af frågan, att man nemi. först ville se huru dermed vill gå; men deruti ligger också ett misstroende af särdeles grof natur, eller att ett Stånd skulle öppet bryta emot grundlagens bud. Jag hyser icke detta misstroende; jag tilltror det
Det är för öfrigt, på sätt en annan talare nämnt, i Hr Henschens reservation tillräckligt utredt, att denna bana verkligen kan bära sig, så att äfven ur financiel synpunkt något skäl icke finnes för E. St:r att neka det begärda anslaget. Att man skulle vinna de ändamål, som åsyftas med denna bana, ännu fullständigare om den blifvit lagd vester om Sigtuna-fjärden och gått direkte på Sala med en bibana till Upsala, tror äfven jag; men då detta nu ej är i fråga, vill jag icke längre uppehålla tiden med att framlägga de skäl, som tala härför ur militärisk och industriel synpunkt, då flertalet af R. o. Ad., likasom jag, redan torde vara uttröttade af de långvariga debatterna öfver detta ämne, utan inskränker mig blott till att-yrka bifall till StatsUtsk:s förev:de förslag. Hr Lefrén, Joh. Pehr: Då jag i går yttrade mig, tillkännagaf jag bestämdt min afsigt vara den, att försöka stifta fred mellan de stridande intressena, genom att yrka, det man icke borde draga vestra banan längre än till Hallsberg. Resultatet har visat, att R. o. Ad. varit af samma tanke. En gifven följd af detta beslut är, att R. o. Ad., efter min öfvertygelse, nu bör afslå den föreslagna banan emellan Stockholm och Upsala, emedan, om man icke Den 10 Juni /. m. 137 det gör, så har antingen den ena eller andra sidan af de tvistande fasta på att dragningen bör gå vester eller öster om Sigtuna-fjärden. Denna fråga bör, enl. min tanke, upskjutas till nästa Riksdag, då R. St:r blifva i tillfälle att afgöra den stora striden emellan dem, som vilja gå norr eller söder om Mälaren. Jag hoppas, att ingen skall lägga någon annan afsigt i detta mitt yttrande, än den, att söka få frågan på en neutral ståndpunkt. Här har åtskilligt talats om reservanternes yttranden; de såra åtminstone icke mig.
Den, sorn bifaller Stals-UtskoHels af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet gillade hemställan, att Rikets Ständer till den föreslagna upprensningen af Lida-ån icke nu må anvisa några medel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer till sänkning och upprensning af Lida-ån beviljat ett låneunderstöd af Etthundratjugusex tusen Riksdaler, under de vilkor, som i afseende på andra för vattenaftappnings-arheten vid innevarande riksdag anvisade lånemedel varda stadgade; dock att, utaf det beviljade lånebeloppet, under nästa statsregleringsperiod får lyftas endast Fyratiosex tusen Riksdaler och återstoden under den derpå följande. Denna votering har utfallit med 54 Ja och 56 Nej; till följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med iYej-propositionens lydelse. Bih. till B. St. (Enligt Stats-Utskottets Memoria! Den, som, i likhet med Borgareoch Bonde-Stånden, anser att den af Kongl. Maj:t äskade summa, 4 7,470 R:dr, för stora vestibulens samt trapparmarnas i National-museum beläggning med stucco Inströ, icke bör af Rikets Ständer anvisas, röstar (l i Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Presle-Ståndets beslut, den för sagda ändamål af Kongl. Maj t äskade summa, 4 7,470 R:dr, af Rikets Ständer beviljad. Och som denna omröstning, dervid en sedel blifvit kasserad, utfallit med 58 Ja och 7 4 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med fV^'-propositionen. Stockholm den 40 November 4865. Ar,k. till Bxp.-Utsk. den 13 No v. 1863, k). 1 e. m.