Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uu skottet nu föreslår att blifva beräknadt; förbehållande sig Utskottet att, i den händelse Rikets Ständer skulle finna någon förändring vid denna Riksdag uti grunderne för utgörandet af någon Stats-Verkets inkomst böra ega rum, få föreslå en derefter lämpad beräkning af sådane inkomst-titlar i det allmänna förslag öfver Slats-regleringen i det hela, som Utskottet åligger att framdeles till Rikets Ständer afgifva. Ordinarie eller ständige inkomster. 1:0 Ordinarie räntan. Den indelta delen deraf, som directe utgår till vissa personer, stater och inrättningar, beräknades vid i83o års Stats-reglering till 1,389,172 R:dr 18 sk. 6 r:st, förvandlade från ett kronovärdi af 353,020 R:dr 21 sk. 2 r:st. Så länge desse indelningar äro oförändrade, verkar det derå satte värdet hvarken till öfverskott eller brist uti Stats-beräkningen på det hela, hvadan det, i likhet med hvad Kongl. Propositionen upptager, utföres med R:dr 1,389,172: 18. 6 Bihang till R. St. 2 Stats-Ulskottets Utlåtande IV.o 54* beroende likväl siffrans bestämmande pä det belopp, hvartill ifrågavarande indelningar uti regleringen af Stats-Verkets utgifter upptagas. Den öfriga delen af samma ränta, som är Kronan behållen , och hvartill vid i83o års Stats-reglering lades de under namn af indragne och besparade MiliticeLöningsoch Boställs-rcintorj dittills å serskild titel ingångne och till 83,ooo R:dr beräknade medel, äro upptagne i den Kongl. Propositionen till 482,000 R:dr samt af Kongl. Stats-Contoret till 480,000 R:dr, men som sammanlagda beloppet häraf, efter en medelberäkning för 10 år, uppger till 512,973 R:dr, samt en serskild tillökning af 2,118 R:dr 10 sk. 1 r:st uppkommit i Kronans behållne räntor, genom en af Kongl.
– »Ta grästapp, ta grästapp,» fortsatte han – »kom kossorna mi!» Stina, ung-pigan, ref händerna fulla med tjockt, doftande gräs och höll framför Fröken. Fröken vädrade, tog ett strå så där som på skämt, så ett till, så munnen full. Så gaf hon helt plötsigt Stina en puff i magen, så hon trillade omkull som ett kvarnhjul, satte hufvudet i bringan och rusade ut. Nu blef det lif af! Fnysande, stampande, trampande, trängdes de andra djuren i dörröppningen. Somliga ville ut, andra ville in, skrämda af solskenet. Ox-Jan brottades med gammeltjuren, som ovilkorligen ville vara med och inte fick. Janne, som ville vara lika kavat, släpte ungtjurarna Pius och Garibaldi »olofvanes» och fick till tack göra en extra luftresa ut genom dörren på Garibaldis horn, men hamnade lyckligtsvis på ett halmtak. Trängseln i dörren blef allt häftigare ... Till sist tog Stina, som kände sig arg öfver kullerbyttan nyss, den värsta orostifterskan, en ljus-skygg kviga, vid hornen, och rent kastade henne ut på backen. – Som en ström, hvilken fått utlopp, kommo de andra rusande efter. Under några ögonblick var hela gården ett kaos af dam-moln, skuttande ben, svajande svansar och skimrande skinn. Ox-Jan ropade och ordnade: »Ulla, Elvira, Silkesdocka, hva’ tag’ ni er till. Skämm sej, Rosa, hva’ har hon i gödselhögen att göra. Pius, låt bli Viktoria, säg jag. Åh hut, Garibaldi – ska’ du stångas! Hvem i all världen ha släppt dom. – Emma – mak åt sej – se så – så där ja. – Se upp, hopp ... »Öppna grinden till gärdet», kommenderade patron, som mist pince-nez’n och fått skinnet afskrapadt på näsan. Men i detsamma flög grinden högt i luften på Frökens okynniga horn, och inom fem minutet var skaran spridd på den doftande, frodiga betesmarken. Äta? Hvem ville äta!
Till reglementets nuvarande § 21, sorn rörer besvär, hvilka af Bankens embetsoch tjenstemän eller betjente hos Banko-Utskott eller Revisorer kunna anföras öfver förment lidande vid befordringar, eller andra dem rörande, af Fullmägtige vidtagna åtgärder och beslut, synes 2:dra mom. af 22:dra § vara närmast hänförligt, såsom angående ansökningar från personer inom Verket om arfvoden utöfver stat, gratifikationer, eftergifter eller afskrifningar; hvarföre Utskottet föreslår, att, med uteslutande för öfrigt af de i detta mom. förekommande orden: ”på en gång” detsamma må intagas i § 21, hvilken i följd deraf skulle komma att lyda så: 4:o. Mom. 1. Öfver de inom behörig tid till Fullmägtige inlemnade besvär, som af Bankens embetsoch tjenternän eller 4 Banlco-Utskottets Memorial Jty? 47. betjente hos Rikets Ständers Banko-Utskott eller Revisorer kunna anföras öfver förment lidande vid befordringar eller andra dem rörande, af Fullmägtige vidtagna åtgärder och beslut, böra Fullmägtige, i ett sammanhang, till Rikets Ständers Revisorer eller Banko-Utskott utlåtande afgifva. Mom. 2. Ilos Rikets Ständers Banko-Utskott anmäle Fullmägtige, jemväl vid hvarje riksdags början, med bifogade Utlåtanden, alla inom behörig tid till Fullmägtige inkomna ansökningar från personer inom Verket, rörande arfvoden öfver fastställd stat, gratifikationer, eftergifter eller afskrifningar. Af § 22 kommer alltså nuvarande mom. 1, deri Utskottet icke föreslår någon ändring, att ensamt i en särskild § upptagas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att med föredragningen af detta Betänk, finge så tillgå, att Utsk:ts på sid. 18 förekommande hemställan i ani. af H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelm» motion om befrielse från bevilln. för Statens embetsoch tjenstemäns löner och pensioner, samt det näst derefter å samma sida afgifna yttrandet beträffande åtskillige inom Borgareoch BondeStånden väckte förslag, först särskildt föredrogos och afgjordes; att derefter beslut fattades ang:de ingressen till TJtskds förslag till ny Bevilln:sStadga, hvarom Utsk-.t i slutet af sid. 19 sig yttrat, samt att sedermera Utsk:ts hemställanden i Betänk:t och de tre förordmsförslagen, som funnos Betänkrt vidfogade, genomgingos punktvis och paragrafvis på det sätt, att Utsk:ts särskilda hemställanden och förslag hvar för sig underkastades pröfning, hvaruppå, efter hvarje hemställan, den på grund deraf redigerade texten gjordes till föremål för särskild granskning, men att deremot de §§, i afseende hvarå några hemställanden i Betänkt icke forekommo, omedelbart företogo» till afgörande. Sedan E. o. Ad. bifallit denna hemställan, anmälde sig och yttrade Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Jag förmodar att meningen är att, vid §§mas genomgående, man får yttra sig ej allenast öfver redaktionen, utan äfven diskutera och besluta öfver de deri förekommande frågor, utan att vara bunden af förut fattade beslut. I ani. häraf yttrade H. Exe., att hans nyss gjorda framställning ang:de sättet för föredragningen af nu förev:de Betänk., för så vidt Gr. af Ugglas derom sig yttrat, afsåge, att, sedan.
Brefvet den 29 Ju]ii i8i£ och Svea Hof-Rätts derpå grundade Circui" laire af den 11 Augusti samma år, stadgadt^» att Domaren bör pröfva, huruvida, genomi skriftvexling med vederbörande kan inhemtas upplysning örn det, af den häcktade personen, uppgifna brott, begånget på annan ort, innan ransakningen till annan Domstol förvisas; Att, i afseende på förslaget att under bevakning föra fångar till fots Dån ett till Bihang lill R. St. Brot. 1828 och 18*9 8:de Sami. 2 4- de H. t. i8 Besy. ocfi O coon* Ut sk annat ställe, deremot förekomma de hinder, som väderlek och väglag vid flere årstider förorsaka, detflättare tillfälle till rymning, som derigenom yppas, den större bevakning, som dervid blifver nödvändig, den längre tid som åtgår o. s. v., samt Att i fråga om minskning i det antal fängslade personer, som borde få åka efter en eller två hästar, det stadgade antalet jfjf två fångar efter en, och fern fångar e^j-r två hästar, ansetts icke vara för högt jjfräknadt, enär fångarne sällan, såsom vid vanlig Gästgifvareskjuts inträffar, medföra några saker eller varor, som, jemte pers&nerne, skulle öka tyngden för hästarne. / Utskottet, sorn, vid sådana omständigheter oell förhållanden, trott sig icke eller lin böra tillstyrka bifall till de framställda motionerue, i fråga om fångars transporte/rande till fots, eller alternativt, att mindre antal fångar, än hittills, skulle på ett och samma åkdon fortskaffas, anser dock, alt då fångföringssättet, ehuru i senare tider i ■ åtskilliga delar förbättradt, likväl ännu onekligen medför många olägenheter, så väl i afseende på dryga omkostnader som säkerheten vuj fångarnes bevakning och deras b«hÖr>'ga behandling under transporter - Desv. och Otton. Utsk. Seide. N.o 3o. ig na, det är af väsendtlig vigt, att fångförrings-anstalterna bringas lill vidare fullkomlighet.
O. § 7. ^ii riket uppdragen är, på manliga sidan utginge, åligger Statsrådet att, inom den i nästföregående g stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksförsamlingen till riksdag sammankalla. Riksförsamlingen skall då ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna regeringsform. R. F. § 93. § 54. R. O. § 10. Derest, emot förmodan, Statsrådet i något af de fall, om hvilka i 50, 52 och 53 §§ stadgadt är, underlåter att Riksförsamlingen genast sammankalla, skola rikets Hofrätter vara förpligtade att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, samt anbefalla dem, som vid riksdagsmannaval, så ock, genom domkapitlen, dem, som vid elektorsval böra föra ordet, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen måtte sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda. Underlåter embetsman hvad honom enligt denna § åligger, ansvare han med embetets förlust. § 55. R F. § 31. Då Riksförsamlingen till urtima riksdag kallas, bör sammanträdet icke utsättas R. O. § 9. tidigare, än till femtionde dagen från den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres. För sådan riksdag, som i 50, 51, 52 och 53 §§ omtalas, må Riksförsamlingen ej kallas till någon dag tidigare, än den femtionde, ej eller till någon sednare, än den sextionde efter den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres. Kongl. Maj:ts Nåd.
Den 4 Mars. o. Ad:s välvilja, man här velat lemna honom. Jag förnyar den hemställan jag förut gjort och får tillika gifva tillkänna, att jag befarar, det Riddarh.Utsk., ifall punkten återremitteras, kommer att vidblifva sin redan yttrade åsigt, att det med R. o. Ad:s värdighet mest öfverensstämmande sätt att betyga Frih. Rennet sin tacksamhet vore att till honom öfverlemna en medalj, som R. o. Ad. en gång förut förärat en af dess ledamöter för ett vida ringare bestyr. Hr Ribbing: Då Riddarh.Ulsk:s ordf:de ännu en gång låtit Ståndet höra hvad han förut yttrat, vill jag för min del icke återuprepa hvad Hr Adelborg sagt utan får med honom mig i allo förena. Hr Adelborg: Ifall R. o. Ad. skulle besluta att återförvisa saken till Riddarh.Utsk., kunde det hända, att Utsk., som kommit in på sparsamhetens väg, föresloge en gåfva, som icke motsvarade det värde, R. o. Ad. anser densamma böra ega. I sådant fall skulle återremissen ej leda till det resultat man önskat och jag tror derföre att det vöre lämpligt, om R. o. Ad. bestämde den summa, hvartill äreskänken ansågs böra upgå. För min enskildta del anser jag denna summa böra utgöra minst 1,000 R:dr rgds. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, och efter först till bifall och sedermera till återremiss å denna § framställde, med blandade Ja och Nej, besvarade propos:r, framställde Hr Gr. o. Landtm, förnyad propos. å bifall samt ropades dervid starka Ja, blandade med Nej, hvarpå IIr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg denna propos. besvarad med öfvervägande Ja. Gr. von Rosen, Fredr. Carl, begärde votering. Hr Adelborg:
Oemotsägligt är det faktum, att medicinska undervisningen inom vårt land nått den höga ståndpunkt, på hvilken den nu ovedersägligt står, just genom en fortgående täflan mellan de olika undervisningsverken; nu vill man tillåta denna tällan qvarstå endast inom den praktiska sferen, men förhindra den inom den theoretiska; detta innebär ju en uppenbar motsägelse; skulle på sådant sätt medicinska undervisningens fördel kunna främjas? Men, säger man, Carolinska Institutet har ju fått sig tillerkänd rättighet att undervisa uti åtskilliga af de ämnen, som ingå i den theoretiska examen; sanning; men undervisningsrätt vid ett läroverk för studerande, utan examensrätt, är fullkomligt illusorisk. Den studerande, som skall undergå examen, måste framförallt söka göra sig hemmastadd med de lärares åsigter, hvilka skola examinera honom; han tvingas till följd deraf att studera, der examen skall afläggas, och studerar derföre examens-ämnena blott undantagsvis vid annat läroverk. Det andra axiomet jag önskar fästa uppmärksamheten vid, är att theori och praxis inom medicinen äro med hvarandra så intimt förenade, så oskiljbara, att den ena ej kan i vetenskapligt hänseende vara utan den andra; de äro på en gång hvarandras grundvalar och kontrollera hvarandra ömsesidigt; praxis utan theori nedsjunker till handtverksmässig routine, och theori utan praxis blir mer eller mindre värdelösa hugskott. Vid fakulteterna skola nu theori och praxis få vara förenade, vid Carolinska Institutet åter skola de skiljas; en högst egendomlig anordning och som ej har någon motsvarighet, så vidt jag känner, inom Europas länder. Man må väl invända, att Carolinska Institutet har undervisningsrätt uti vissa ämnen tillhörande den theoretiska examen, men jag har nyss visat att undervisnings-rätt utan examens-rätt är att anse som illusorisk. Låtom Den 14 Mera e. m. 145 LStom oss se till hvilken den närmaste följden kan blifva af den theoretiska examens borttagande, d. ä. den theoretiska undervisningens upphörande vid Carolinska Institutet.
Underbefälsskolorna böra derföre utgöra ett helt för sig, oberoende af de öfriga vapenöfningarna, och sammansättas från olika regementen och corpser till den styrka, som fordras, så väl för att underhålla behöQigt antal underbefäl och underbefälsämnen vid bataljonerna, som ock för att kunna utföra alla slags öfningar. De kunde lämpligast sammandragas distriktsvis under generalbefälhafvarens inseende, och om de, så vidt omständigheterna medgifva, hållas vexelvis vid olika regementen inom distriktet, så skulle derigenom en nyttig och all ensidighet motverkande täflan uppstå. Hvad tid och ställe för skolornas samlande beträffar, lärer val detta vara beroende af ortliga förhållanden. I allmänhet kunna inga andra ställen än mötesplatser ifrågakomma, enär tillgång måste finnas på öfningsfält, undervisningslokaler och materiel, men, om skolan, åtminstone till någon del, kunde hållas samtidigt med de vanliga mötena, så medförde detta en betydlig fördel för det i skolan deltagande manskapet, särdeles i de nordliga delarne af landet, der den vackra årstiden är af så kort varaktighet; dock bör ingalunda skolans verksamhet af detta vilkor vara beroende. Längre än 6 eller 7 veckor lärer skolan väl icke kunna hållas samlad, om hon, såsom ofta torde blifva händelsen, icke kan börja förr än efter mötena, enär, för de ditkommenderades hysande, tält till större delen måste komma att begagnas, och således skolan bör slutas innan hösten inträder; men längre tid torde icke heller vara behöflig, då det kan antagas, att ingen skickas till skolan, som icke eger någon grad af vetande hemtad från folkskolan eller annan undervisningsanstalt och som derjemte gjort några års vapenöfningar, och då det dessutom beräknas att endast en afdelning af skolan skall vid hvarje tillfälle genomgås. Något hinder bör dock icke läggas för att den som antingen har större naturgåfvor eller bätte un derbyggnad på samma tid må få genomgå mer än en afdelning. Att ställa skolan annorlunda, eller så att alla afdelningarna borde omedelbart efter hvarandra genomgås, skulle helt och hållet förändra dess beskaffenhet och genom den större tid. som dertill erfordrades, göra den tryckande för manskapet.
Stads och Läns Häkten Waxholms Fästning - Upsala Läns Häkte - Mariestads Läns dito Wexiö dito _ _ Jönköpings dito Westerås dito Linköpings dito Nyköpings dito Wennersborgs dito - Calmar dito Fahlu Läns dito Örebro dito och Nora Stads dito Carlstads dito Westei-Norrlands dito i Hernösand, Sundsvall och Ullånger Gefle Läns Häkte Goltlauds dito i Wisby Malmöhus dito Landscrona Fästning Christianstads Läns Häkte och Fästn. Halmstads R5n och röfveri. Hor. Blod skam, 441 Tidelag. ■Våld 1 och I slagsmål. Dråp. Mord. Barnamord. Mordbrand. Förgiftning. Upror och myteri. Subordinationsbrott. Rymning. Vanart. Tiggeri och Försvarslöshet. I Böters förvandling. Desertö- rer och Krigsfångar. SlSeflerbottn. Storrlanb ©edeborg. £>ffer* ©5tl)lanb ©fjriffianfiab, ipatlanb. ®eber« manlanb, SBejlman* lant). ©te ra Peppar» berg. SBernt» lemb. ©lefin. gen.
Det är dessutom angeläget för öfningen af vår personal att försöka dem. Det ur ingen fråga om, att icke flottans personal, i händelse af ett krig, skulle ådagalägga det största nit för fosterlandets försvar, och ehuru flera af det yngre befälet vunnit sjömansbildning genom den af Regeringen vidtagna kloka åtgärd att utskicka dem till tjenstgöring på andra nationers krigsfartyg, är det dock ingen tvifvel, att de flesta af våra fartyg vore utur stånd att manövrera mot en fiende, i händelse af krigets början genast efter krigsförklaringen, emedan vårt sjöfolk är utan all öfning, alven befälet mindre sjövant, och slutligen skeppen aldrig för-r sökta. Det är derföre i min tanka af allrayttersta vigt, att StatsUtsk. mäste utfinna några tillgångar, sorn bestämmas endast för flottans årliga öfning. Ehvad vi skola hafva stor eller liten flotta, eller begge delarna, mäste den öfvas under fredstid; ty i annat fall, o.ch 0111 den i händelse af ett krig ej af brist på öfning kan genast utlöpa, skall den troligen icke kunna utlöpa ur den hamn, der den rustas och öfvas, emedan, om kriget är med vår östra granne, han då blott behöfver begagna tiden för att med en femtedel eller en sjettedel af sin stora flotta låta tillspärra utloppen och hindra vår att under hela kriget vara verksam. Äfven ur en annan synpunkt är det vigtigt, att vår flotta erhåller öfning, Det är en känd sanning, att det icke leder till någon god militär-esprit, då det yngre befälet tror s'g stå högre i bildning än det äldre; och då det hos oss är fallet, att vi utskicka en del af våra yngre officerare att i främmande flottor utbilda sig och medfölja alla tidens framsteg inom sitt vapen, så blir naturligtvis följden, att dessa yngre officerare erhålla en sjömansbildning och en kännedom om vapnets framsteg, sorn de flesta af dg äldre officerarne sakna, emedan staten icke skänker dem någon öfning.
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff angående antagande af Herr Ribbings förslag utan något förbehåll. Herr Hjerta: Orsaken, hvarföre jag föreslog alt Ridderskapet och Adeln skulle instämma i det af RondeStåndet fattade beslut, var att jag hoppades, det äfven PresteStåndet skulle gå in derpå och att man såmedelst skulle komma lill något slut j ty om man antager Herr Ribbing? förslag, med det af Herr Crusenstolpe gjorde förbehåll, så blir intet beslut af den beskaffenhet, att saken derigenom blir afgjord. Jag förnyar derföre min anhållan om proposition på in-, stämmande i BondeStåndets beslut. Herr Munck af Rosenschöld , Eherhard Zacharias: Utskottet har äfven i detta betänkande vidhållit sin i det förra ådagalagde idee, att heldre straffa än förekomma brott; och det har tillstyrkt, att den, som 4:de gången befinnes vara af starka drycker öfverlastad, ovilkorligen skall ställas under Förmyndare, ehuru en sådan ibland kan bättre än Förmyndare vårda sine angelägenheter; och bättre än den, som aldrig täger sig ett fullt rus, men dagligen ett halft eller i:dels, Jag förenar mig med dem, sorn afstyrka detta straff, och instämmer med Herr Tham i den tankan, att allmänna Lagens föreskrift uti ifrågavarande fall Den i Februari i f. ra. är tillräcklig; tj kan en person ej vårda sin egendom, blir han i alla fall enligt Lag ställd under Förmyndare. Skulle deremot anses lämpeligt att antaga det af Utskottet föreslagne straff, att ställas under Förmyndare, önskar jag att det måtte ske med 2:ne villkor; det första, att den brottslige bevis,- ligen befinnes oförmögen att sköta sina affairer så väl, sorn den hvilken förordnas till hans Förmyndare, och det andra, att den person, som förordnas till förmynda-r re, icke någonsin gjort sig skyldig till fylleribrott. Jag kan likväl icke underlåta, att yttra min farhåga, att det troligen blir svårt att finna en sådan. Jag anhåller om afslag å Utskottets. Betänkande, Herr von Hartmansdorff :
Genom nådig remiss af den 24 nåstlidne Januari, anbefaldt att afgifva utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af de under Eders Kongl. Maj-.ts och Rikets Krigskollegium ställda fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, får Kollegium, i hvad Artilleri-af-, delningen rörer, underdånigst anföra följande: Ordinarie stats-anslaget. l:sta punkten, såsom endast innefattande anmälan om förhållandet med åtskilliga i räkenskaperna balanserade fordringar, påkallar ej något yttrande af Kollegium. Med anledning af erinran i 2:dra punkten, att förut befintlig brist i ständiga upplaget af handgevärsoch styckekrut, i stället att förminskas, sedan år 1842 mer än fördubblats, får Kollegium underdånigst upplysa, att för de år 1848 nådigst anbefallda rustningar större qvantitetér artilleri-, infanterioch kavalleri-ammunition tillverkades, äfvensom vid nämnde och 1849 års utgång betydligare belopp krut medfördes af de på expeditioner utevarande krigsfartyg, hvartill jemväl kommer, att vid krutbruken befanns under aret 1849 tillverkadt, men ej proberadt krigskrut, hvilket således först i ett följande års räkenskap kunde blifva synligt; af hvilket allt tydligen följer, att i sjelfva verket vida större tillgång å dylikt krut förefanns, än hvad Revisorernes berättelse kunnat upptaga. Uti 3:dje punkten omförmäles, att tillsammans 39 centner krut, på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordnanden, blifvit för åtskilliga jemväl uppgifna arbetsföretag utan betalning utlemnade, i anledning hvaraf Revisorerne anföra: “genom dylika dispositioner minskas statsverkets inkomst af krutförsäljningsmedlen.“
I enlighet med hvad Kongl» Maj:t i nåder föreslagit, hemställer Utskottet, att denna intrad, som vid 1845 års riksdag beräknades till 40,000 r:dr, men ingått: för år 1841 med 1842 1843 1844 1845 r:dr 44,514 „ 38,113 „ 36,000 „ 35,316 „ 36,381 •— —• deraf Transport Eih, lill R. St. Transport medium är 38,065 r:dr, må i afseende på så väl inkomstens obestämda beskaffenhet, som den minskning, hvilken under de sednare åren deruti inträffat, nedsättas, i enlighet med Kongl, propositionen, till i4:o Kavalleri-regementenas häst-vakans-spanmål upptogs vid sednaste statsregleringen till 22,250 tunnor, med ett värde, efter 6 r:dr tunnan, af 133,500 r:dr.; Och som uti denna statsinkomst, utgående på grund af emellan kronan och rusthållarne upprättade kontrakter, någon rubbning ej är att emotse under den tid, nu förestående statsreglering kommer att omfatta, lärer denna inkomsttitel, beräknad till 22,250 tunnor, a 6 r:dr tunnan, oförändrad kunna utföras till i5:o Ständiga rotevakans-afgijter utgöras för 385 nummer af Skånska infanteriregementena med 2,310 tunnor spanmål, hvilket belopp, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit och vid sednaste statsregleringen beräknats, upptages, efter 6 r:dr tunnan, till 16:0
Der»8 Lxe. slerr ^>i8l!li!R-8l3l8-!^Iini8t6rn 6resve llerr 8lul8-I>lii>i8lei n för I7uiii68 Xrencleno lrilrerre ä//or/zo/// ^ 8 lo l8-Ilä lien Herr liilierre ^e/'///e/m^ Iler, l^iilrerre /^rAe///e//ce ^ lrilrerre no/r äo/////26////e//n ^ Oretve /////>//^ lills. Du, i denna frägss outredda skick, Köredrsgsnden ansäg sitt ^ttrando hörs inskränkas till den det deraf, som sngär heredandet sk tillgäng för ofvannämnda, het^dliga och hittills opäräknsde utgift, hemställde Köredrsganden i underdänighet, stt, ssvids kostnaden lör nu omkormälds, egentligen med lörsvsrsverket sammsnliang egande lelegraf-inrä Ilning icke kunds sk de tor militaira hehof anslagne eller aksedda medel hestridas, prökningen sk förevarande underdäniga förslag mätte lä tillsvidare hvils, helst Föredragande», ehuru med kännedom, stt sk postmedlen tillförene anslag tor likartadt ändamål utgätt, kor sin del icke kör närvarande linnde uppgifva nägon kond stt kör merherörda utsikt snlits, sedsn Kongl. lVIaj:t, uppä Köredragandens och Ltsts-Iiädets tillstyrkande, heslutit, stt ä den till Diket» 8tänder akgäende l^ädiga