Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan lag kan aldrig komma i fråga, utan Utsk:t har blott föreslagit, att det icke skulle vara tillåtet för föräldrarne att vägra sitt tillstånd till giftermålet, när qvinnan fyllt 25 år. Om så - 356 D*n 13 Maj e. m. ledes en qvinna, efter att hafva rådfrågat sin fader och af honom blifvit afrådd, likväl ingått i äktenskap, så må det väl vara lättare för honom att förlåta henne, än om det genom domstolarne hade blifvit allmänt bekant, att hon hade gift sig emot hans vilja. På Utsk:ts yttrande, att erfarenheten sannolikt skulle hafva att framvisa ytterst få fall, då en giftomans vägran varit för en till mognare ålder hunnen qvinna förmånlig, svarar Hr Grin, att det, enligt hans erfarenhet, har inträffat ytterst få fall, då giftoman har vägrat en qvinna att gifta sig, utan att han dertill haft giltiga skäl, och då hade det alltid stått qvinnan öppet att få denna vägran upphäfd af domstol. Utsk:t har endast sagt, att, om några erfarenhetsrön i detta fall stöde att vinna, så skulle de sannolikt vitsorda det förhållande, Utsk:t omnämnt. Gr. Sparre har omtalat en historia, som passerade för några år sedan, huruledes en bedragare tillnarrade sig en ung flickas hjerta och hardt nära hennes hand. Hr Gr:n frågar, om det varit rätt, att fadren, i fall han haft någon misstanke om den blifvande mågens heder, icke skulle kunnat hindra giftermålet. Om detta kan man icke säga annat, än att ingenting kunde hindra att denne bedragare, med hvilken gällande lag som helst, kunde hafva eröfrat den unga qvinnans hjerta, och livad hennes hand beträffar, så, äfven om fadren skulle hafva vägrat sitt samtycke, men bedrägeriet icke blifvit upptäckt, så kan jag icke finna något skäl hvarför icke domstolen skulle tillåtit giftermålet, och då hade fadrens förhud icke halt någon annan fördel med sig, än att det verkat uppskof i denna förening, medan det vädjande till domstol egde rum, som jag för min del anser måste för både fader och dotter vara så motbjudande. Vidare har Gr.
Bifölls. Herr Grefven och Landt Marjkalken hemställde vidare, om Ridderskapet och Adeln ansåg Rikets väl kräfva, att det af ConstitutionsUtskottet anmärkte tillstyrkandet i KrigsExpeditionen uti målet rörande ett med enskild person uppråttadt Contract, om casseradt Gjutgods borde, enligt 107 § i RegeringsFormen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas. Ropades Neji 474 Dea ro Tulii c. m. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarslätten frågade, om Ridderskapet och Adela behagade tillåta, att den af ConstitutionsUtskottet, rörande behandlingen af ifrågavarande mål gjorde anmärkning, finge förfalla. Bifölls. Herr Grefven och LandtMarJkalken hemställde ytterligare om Ridderskapet och Adeln ansåg Rikets väl kräfva, att den af Constitution Utskottet anmärkte rådgifvande åtgärden i EcclesiastiqueExpeditionen till upptagandet och behandlingen af Ebersteinske Testaments - tvisten borde hos Kongl. Majit, enligt 107 §. i RegeringsFormen, i underdånighet anmälas. Ropades Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt* Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adela behagade tillåta, att den äf ConstitutionsUtskottef, rörande upptagandet och behandlingen af Ebersteinska Testaments-frågan, gjorde anmärkning, finge förfalla. Bifölls, Uppå sedermera af Herr Grefven och LandtMarJkalken framställde sårskilte propositioner, ansåg Ridderskapet och Adeln Rikets vål icke kräfva, att det af ConstitutionsUtskottet anmärkte tillstyrkande i Kammaroch KrigsExpeditionerne, af besluten om LandtRäntmä Dan io Julii e, m. 4 75 stares och KronoFogdars samt PostFörvaltares tillsättande, genom Kongl. Maj:ts egna nådiga Constitutorial, borde enligt 107 §. i RegeringsFormen, hos Kongl.
Frågan står nu på den punkt, att man måste öfverlemna henne i Regeringens bänder. Såväl Ordföranden i Utsk:t, Gr. af Ugglas, som Gr. Björnstjerna, ordförande på den afdelning, som först behandlat frågan, hafva förklarat, att de olika åsigter, som inom Utsk:t gjort sig gällande, förhindrat utarbetandet af en fullt ändamålsenl. författning eller ens grunderna för en sådan. Under sådana förhållanden måste jag afstå från min åsigt, att R. St. skola taga denna sak om händer. En underd. skrifvelse måste aflåtas, och då bl ifver frågan, i hvilka ordalag skall denna skrifvelse affattas. Utsk:s förslag i detta afseende skall, om det antages, hänskjuta frågan till en obestämd framtid Detta förslag innehåller, «att K. M. måtte täckas antingen genom en för sådant ändamål nedsatt Kommité 12 Den 1 April f. m. eller på sätt eljest kan finnas lämpligt låta efter gemensamma grunder verkställa en fullständig undersökning och utredning om såväl den fasta egendomens verkliga värde, som om städernes och landets ömsesidiga skattebidrag.» Man kan lätteligen göra sig en föreställning om den tid, som härtill erfordras, då man ibågkommer, huru länge den nedsatta lvomitéen för utredande af städernes beskattning varit härmed sysselsatt, utan att ännu hafva afslutat sina arbeten. Jag tror derför, alt om en skrifvelse af det innehåll Utsk:t föreslagit kommer att aflåtas, skall vid nästa riksdag resultatet deraf icke motsvara 11. St:s önskningar. En underd. skrifvelse till K. M., hvari begäres upgörande af grunder och förslag till en ny Bevilln.Förordn., bör emellertid afgå, och vi hafva nu att välja emellan 2:ne här afgifna, det ena af Frih. Sprengtporten och det andra af Frih. Sköldebrand, båda i samma syfte. Frih. Sprengtportens går derpå ut, att alla skola beskattas efter enahanda grund, i hvilken åsigt jag destoheldre instämmer, som jag redan uttalat den och vidblifver densamma. Men frågan är, bör något sådant stadgande inflyta i den underd. skrifvelsen?
Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden hafva gillat Utskottets hemställan, att tullvärdet och införselslullen k Luktvatten borde höjas, det förra till 1 R:dr 16 sk. och den sednare till 16 sk. skålpundet; men Ridderskapet och Adeln har deremot bibehållit nuvarande bestämmelser, nemligen 1 R:drs värde och 12 sk. tull, hvilken skiljaktighet, derest den icke af Ridskåpet och Adeln frånträdes, föranleder omröstning, sålunda: 85:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att å artikeln Luktvatten, alla slag (flaskornas vigt inbegripen) tullvärdet bör antagas till 1 R:dr 16 sk. och införselslullen till 16 sk. skålpundet, jöstar ja; den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, 8 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 30. komma nuvarande tullbeslämmelser alt bibehållas, nemligen 1 Rtdrs varde och 12 sk. införselstull per skålpund. Lunta' Utskottets hemställan, att utförselstullen å Lunta måtte borttagas, har jemväl blifvit gillad af Preste-, Borgareoch BondeStånden; men som Ridderskapet och Adela derå bibehållit nuvarande utförseisafgift 1 r:st. skålpundet, så kommer, derest sistnämnde beslut icke frånträdes, följande omröstning att ega rum: 86:o. Den, Som instämmer i Utskottets förslag, att Lunta bör atgiftsfritt få utföras, röstar ja; den det ej vill, röstar nej. Yinner nej, blifver nu gällande utförselstull 1 r:st. skålpundet derå bibehållen. Ljus'- Presteoch Bonde-Stånden hafva, lika med Utskottet, ansett Lås böra under egen rubrik i taxan specificeras med en derå, på 4 R:drs värde, till 1 R dr 16 sk. skålpundet bestämd införselstull, samt tullfrihet vid utförsel; hvaremot Ridderskapet och Adela samt Borgare-Ståndet lemnat
Vid Motionärens förslag, att Svenska Consuler å utrikes orter borde lemna vissa upplysningar till GeneralTullstyreisen, och derföre serskilt aflönas af Tullmedlen, samt berättigas att tillgodnjuta beslagare-andelen, då upptäckter, föranledande till confiscationer, af dem gjordes, får jag göra den erinran , att aflöningar eller arfvoden till utom Riket existerande Embetsman för de tjenster man supponerar de komma i tillfälle att göra åt Tullverket, hafva det emot sig, 44o Den 3o December e. ni. att man svårligen kan controllera, huruvida de deraf gjort sig förtjente, och då i alla fall lönen till dem skulle utgå, kunde det lätt hända, att denna utgift blefve bortkastade penningar; för öfrigt stadga Förfaltningarne, att Consuler äro berättigade till den bestämda beslogare-andelen, enär de varit angifvare, eller utfört en Laggill confiscation. Dessutom bör ihågkommas, att då desse Tjenstemän hafva andra göromål till deras hufvudsak, de dem tillika upp» dragne Tullsysslor alltid skulle och torde behandlas såsom bisak, Molionairens förslag, att Lots-och Fyrbåksinrättningarne, samt äfven Dykeriet, om det skall bibehållas, borde förenas med Tullverket under gemensam Styrelse, instämmer jag i så målto uti, att denna föreningskulleåstadkomma enighet emellan tren» lie administrerande Inrättningar, som, genom naturen af sine göromål, visserligen äga samband med hvarandra, och måhända skulle Lotsverket, stäldt under en gemensam Styrelse, kunna göra Tullverket mera nytta, än hvad erfarenheten hittills visat Lotsarne förmått öller velat åstadkomma, Att föreslå de vid Tullbevakningen tjenstgörande Betjenters ställande på militairisk fot, och således med uniformer beklädde, samt med vapen försedde, är en tanka, som jag mångå gånger haft, och som Den 3o December c. m. äfven inom Tullstyrelsen varit ventilerad. Men kostnaden, som dess verkställande skulle medföra, har hittills afskräckt Tullstyrelsen från ett dylikt förslags framgifvande.
Sluteligcn fär Utskottet »vördsamt wid Mndea gifwa, att ehuru Regcrings-Formens 84 § endast stadgar det yttrandet öfwer ett ej gillat project till för, ändring eller förklaring af grundlagarne bör Författare» - 834 Den 16 September. ren meddelas; likwäl och dä Herr köni^ sädanl ej yrkat, har Utskottet trott wara lämpeligast, och pä intet sätt stridande emot berörde H mening att till Riksens Högloft. Ständer öfwerlcmna sitt ullätande öfwer ämnet i hela betz sammanhang, i synnerhet, som Utskottets tilstyrkande i afseende pä den ena delen af frägan warit naturligen grundadt pä afstyrkandet i hwad den andra delen beträffar. Stockholm d. 2Z Aug. 1810. D. A. klsnnerkeim. A. ^ Silfversparre. 6. Silverstolpe. ^ä. körner. Larl v. Rosenstein, (^srl 6. bloröin. Sv. VVijk^ msn Lcson Daniel Aberstein, 6akn. wästers ^rson yckert. Natts kekrsom D. Valerius. Utdrag af Riksens Högloft Ständers Constitutions-Utskotts Prokocoll ben 2Z Augusti 1809. Herr Expeditions Seereteraren Friherre LarpsIsn anmältewara hindrad af Embets göromäl och Herr Bergs-Rädet von Stockenström hafwatill landet afrest. Lill fluteligt bfwerwäganbe och afgörande företogs nu den af Auditeuren Herr ker I^öniZ, uti ingifwit Memorial, wäckta fräga om constituerande af Extra Den 16 September. 535 Extra Stats-Räd; och uplästcs härwid ä npo det af Herr RiddarhuS-Sccreteraren Silverstolpe tvid Utskottets sista sammanträde aflemnade Diktamen, sä lydande: "Oen wäckta frägan om
Men Utskottet har ansett hvarken lämpligt eller nödigt att Bilägga de uppgjorda utredningarne, såsom varande af mycken vidlyftighet, och blott ämnade att lemna Utskottet en erforderlig öfversigt af denna del af förvaltningen och derigenom sätta Utskottet i tillfälle att deröfver fälla ett bestämdt omdöme. Genom jemforelsen emellan försäljningsprisen, de i orten vid försäljningstillfället gängse samt det fastställda Markegångspriset i hvarje Län, har Utskottet kommit till det i förra Betänkandet pag. 323 uppgifna resultat. Beträffande åter de nu serskildt utmärkte försäljningarne i Westmanland, Skåne och Skaraborgs Län, så har förhållandet med dem icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, helst densamma blifvit ytterligare fästad derpå genom en hos Utskottet gjord serskild framställning; men Utskottet har icke funnit försäljningarne i de 2tne förstnämnda Länen föranleda till någon anmärkning, hvadan Utskottet icke heller ansett skäl för handen att serskilt utmärka dessa. — Äfven nu tror Utskottet vara öfverflödigt att ingå i någon detaljerad framställning huru vid dessa tillfällen tillgått af den skriftvexling som förts emellan 3go Stats-Utskottets Mngasins-Utrednings-Styrelsen och vederbörande i orterne in. ra., helst under discnssionen hos Höglofl. Ridd. och Adeln, upplysningar blifvit meddeldte af Friherre af Nordin , C. J., såsom f. d. Chef vid UtredningsStyrelsen, rörande försäljningarne i Skåne, och af Friherre Ridderstolpe, F., i afseende på den fiån KronoMagasinet i Westerås försålda Spanmål i början afår 1826, och hvilka uppgifter öfverensstämma med de handlingar Utskottet fått sig tillställde. Deremot har Utskottet redan omnämnt förhållandet med försäljningarne i Skaraborgs Län uti det återremitterade Betänkandet.
i Regeringsformen år alltså målet, genom g:ne Riks-Stånds sammanståmmandeBeslut, afgjordt; och hafva Utskotten, vid tillämpning af detta Beslut, i afseende på de föreskrifter för verkställigheten deraf, hvilka genom Utskotten komma, att Herrar Fullmågtige i Riksgålds-Contoiret meddelas, ansett Att 1, 2, 3, 6, 8, 9 och il puncterne i Betänkandet komma att förblifva alldeles oförändrade; hvaremot i stället för 4 puncten, som bestämde Utredningstidens slut, ovilkorligen till den 1 Julii 4tde Sami• 4 * 642 Stats-Utskottets Betcinkanden. 1825 och hvilken punct pröfvats bora förfalla, föreslås följande: „Det derefter återstående skuldbeloppet inbetalas Uppå 4 Terminer, nemi. 3:ne omsåttnings-Terminer och en slutlig liqvidation. Att 5;te puncten skulle komma att föråndras sålunda: »Vid hvarje af desse omsåttningar hvilka alltid skola ske på 6 månader, skall äfvenledes ovågerligen albetalas minst en femtedel o. s. v.” Att 7:de puncten skulle erhålla följande lydelse: „Men för den öfriga tiden gäller äfven hädanefter Reglementets Stadgande, att 2:ne månader efter hvarje Låns förfallotid afvaktas, innan det samma till Lagsökning utlemnas.” Att vid slutet af io:de puncten skulle komma att tilläggas det förbehåll, att de beslut Rikets Höglofl. Ständer, i afseende på öfverråntans beräkning framdeles vid denna Riksdag komma att fatta, äfven böra för Låntagare i Filial-Disconterne lånda till efterrättelse. Stat $-Ut skot tets JBetänkanden. 643 Slutligen få Utskotten jemväl vördsamt hemställa, om icke Rikets Högloft Ständers Beslut i denna fråga må få anses såsom expedieradt under den't April, då Hoglofl. Ridderskapet och Adeln fattade
I afseende å vilkoret) för den år 1758 verkställda skaIte försäljning af Wisby krono-kalkugn kan nemligen med skäl erinras, att, då den årliga arrende-summan för samma lägenhet vid denna lid utgjorde 396 daler silfvermynt, den öfverenskomna köpeskillingen 1,200 daler med tillägg af 150 daler årlig ränta varit allt för låg, — och förblifver det anmärkningsvärdi, ali Kammar-kollegium ytterligare kunnat tillerkänna kalkugns-egarne den förmån, som innefattades uti rättigheten ali för all framtid tillösa sig krono-skatleved emot ett så lågt pris, som 1 daler 8 öre silfvermynt för hvarje kast, då en dylik rättighet ej blifvit dem genom skatteköpet uttryckligen medgifven och dessutom kalkugns-egarne sjelfve redan år 1764 erbjudit sig att för veden erlägga en till 2 daler silfvermynt förhöjd löseskilling; derförulan ej eller kunnat inhemtas, huruvida Kollegii Advokal-Fiskals-embele, sorn erhållit del af meranämnda utslag, detsamma öfverklagat, dertill likväl den vid målets algörande hos Kollegium yppade meniugs-skiljaktighet bordt utgöra ökad anledning. Beträffande åter don myckenhet ved, som räntegifvarne voro skyldige att till kalkugnen leverera, förekommer, att på den tid, då begge kalkugnarne ännu egde bestånd, 3 å 400 kaster årligen blifvit från sju nästgränsande socknar levererade i män af behofvet och ”efter som skogarne kunde tåla.” Då samtlige dessa socknar icke voro skattlagda till större ved-ränta än 578jkast, måste således bestämmelsen att årligen leverera 3 å 400 kast hafva afsell båda ugnarne, enär i annat fall den bestämda qvantiteten ej kunnat utgå, hvadan större ved-qvantitet än 200 kast ej bordt för den återstående kalk - Expeditions-Utskottets Förslag; till underd. Skrifvelse N:o 99.
Upploch godkänd lios Ridd. oell Adeln d. s3 April 1818. — Prest-Ståndet d. 25 BorgareStåndet d. 25 — - Bonde-Ståndet d. 27 Riksens itänders underdåniga Skrifvelse S04 Underdåniga Skrifvelse om reglering af de Kongl. Hofvens Stats-Summor. Under reglering af Anslagen för Eder Kongl. Majits och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hof-hållningar saint Hermes Kongl. Majit Enke-Drottningens Enke-Säte och Underhåll, hafva Riksens Ständer tagit i öfvervägande livad Eder Kongl. Majit genom Nådig Proposition till deras Stats-Utskott den löule sisilidne Februari täckts uti dessa ämnen till Riksens Ständer framställa. I följd af Högstberörde Nådiga Proposition kommer den för Hans Majit Konungen» Hofhållning å Staten uppförde Summa 320,000 R:d ärligen att tillfalla Eder Kongl. Majit ifrån och med den uste innnevarande April, samt Hans Kongl. Högiiet Kron-Prinsen att ifrån samma tid uppbära det årliga belopp af 100,000 R:d, som för Rikets Kron-Prins är anslaget. Vid reglering af Hennes Majit Enke-Drottningens Underhålls Summa, blifva att påräkna de af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen såsom Arf-Furste innehafde 50,000 Rid samt de 10,000 Rid, som till handpenningar för Hennes Majit såsom Drottning vid sista Urtima Riksdagen anstogos; och, då, enligt Eder Kojigl.
Dahlgrens ansökning om eftergift af öfverräntor å åtskillige af honom, i egenskap af inlemnare, till nämnde verk inbetalda lån: B. VI. 242, 273, A. 273. —, i anledning af förre Handlanden J. A. Carlqvists ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till nämnde verk inbetald skuld: B. VI. 24, 49, A. 49. —, i anledning af väckt motion att granskningen af nämnde verks räkenskaper och förvaltning hädanefter må verkställas af Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verken: B. VI. 24, 49, A. 49. —, Riddarhus-Utskottets förslag till Ridderskapets och Adelns underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, angående förändrade föreskrifter i afseende å granskningen af nämnde verks räkenskaper: VII. 11, A. 11. Banko-Diskont-Verkef, Banko-Utskottets Berättelse angående förrättad revision af nämnde verks räkenskaper och förvaltning för år 1862: B. V. 331, 353, A. 353. —, i anledning af Handlanden D. Schedvins enkas ansökning om eftergift af skuld till nämnde verk: B. VII. 208, 236, 237, A. 237. Banko-Fullmäktiges, till Banko-Utskottet afgifna Berättelse: se Banko-Utskottets Memorial N:o 1. Banko-Reglementet, angående 171 :sta §:n deri: B. VI. 20, 24, 48, A. 48, U. 242, 273, A. 273. —, angående föreskrifterna i lista Artikeln deraf: B.
”Jag är ganska nöjd med din flicka, min kära Emerentia!” Med dessa ord behagade fru Regine Sofie öppna samtalet en dag, då hon första gången helsade på i systerns kammare, der denna helt ifrigt vadderade morgonrockar för kusin Patriks lärftsbod. ”Herre jesses, sådan glädje det gör mig!” svarade den af så mycken nåd öfverraskade modern. ”Ja, jag kan säga att jag till och med är mycket nöjd: hon syr väl och ordentligt sin skjorta färdig på två dagar, och hon sitter stilla på stolen, utan att i hvar handvändning göra sig ärende ut eller åt fönstret, såsom de unga flickorna pläga. Och se’n har hon hvarken begärt eller visat minsta otålighet öfver att hon ej fått komma någorstädes utom i trädgården.” ”Ack, skulle det falla henne in!” ”Bra att ej så skett – jag tycker om att man tål sig tills jag säger ifrån, ty jag har alltid skäl för hvad jag gör.” ”Det är jag ganska viss om. Men ” ”Hvad för men?” ”Vi ha nu öfver fjorton dagar legat dig till last – jag tycker det vore billigt att vi började vår egen lilla hushållning?” ”Det lär bli bäst att vänta med det, tills ni fått samla en smula. Jag säger nog ifrån, när jag icke längre vill lägga i grytan mer än jag har brukat Men hör på, du, jag har något att tala med dig om!” Fru Emerentia upplyfte hufvudet och tyckte sig se liksom ett försmädligt leende lägga sig i ordning på kära systers läppar. ”Hvad menar du om det här?” Och kära syster kastade tre små uppbrutna biljetter på bordet. ”Hvad skall jag mena, hjertandes du – jag begriper icke det minsta!” ”Ser du, Emerentia: om jag i allt vill vara som en riktig mor för Blenda, så sker det naturligtvis endast af god mening.” ”Begriper jag icke det!” ”Och den, som åtager sig ett sådant ansvar, bör också ha rättigheter derefter Men kanske du tycker dig på något sätt förfördelad af att jag såsom en god syster tagit halfva bördan ifrån dig?”
Den ringa olägenheten landtinannen får vidkännas genom ett förskott, som ganska hastigt blir honom ersatt vid föryttrandet af en så begärlig vara som brännvinet; denna ringa olägenhet tror jag honom vara godtgjord genom den beqvämlighet och nytta, han ofta sjelf är i tillfälle att röna af förbättringarna i hufvudstaden, och genom den materiella vinsten för hans rörelse och industri, som uppkommer i följd af hufvudstadens stigande i välstånd och befolkning samt i följd deraf ökade consumtion. Jag tror, att man icke utan ensidighet kan betrakta städernas och landets inbördes förhållande annorlunda. Men om denna skatt är en consumtionsafgift för hufvudstadens invånare; om del är för consumenlerna i staden likgiltigt, om brännvinspriset stiger några sk:r; om det snarare är att önska, att detta pris må stiga; om de föremål, jag afsett, äro nyttiga för det allmänna och öfverenstäminande med tidehvarfvets kraf och upplysningens fordringar, så tror jag, att det varit skäl att bifalla den framställning jag gjort. Utsk. har användt ett skäl, om jag får kalla det skäl, då det yttrat den farhåga, att denna accis skulle kunna föranleda till återinförande af landttullssystemet. Jag kail icke besvara Utsk. annorlunda än genom åberopandet af cn gammal, ehuru ganska trivial regil f att nemi. det finnes ingenting så skad - D c n 24 April. ligt, sorn icke har någon nyttig sida, och att det bör vara lagstiftarens omsorg att tillegna sig det nyttiga och afskilja det skadliga. Jag är icke någon vän af det fordna landttullssystemet; ty den fördel, staten derigenom bereddes, öfvervägdes af det hinder, det lade för allmännna rörelsen. Men accisen utgår ur en helt annan grundsats; man lemnar den till en stad för dess allmänna företag, och nyttan deraf faller tillhaka på landet.
Justerades 9 prot.utdr. för d. 20 dennes. Sedan härefter pleniprot:n för d. 10 och 11 dennes blifvit uppläste till justering, anmälde sig och yttrade: 80 Den 12 Maj. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Dä K. M:s nåd. propos. ang:de anslag af de 2 millionerna förevar, gjorde man emot mig den invändningen, att jag framställde Hera anmärkn:r, än som vederborde. Till bevis på motsatsen, torde jag nu få anföra hvad jag då icke anmärkte, nemi. att den K. skrifvelsen gick omedelbart till StatsUtsk. och blef af StalsUtsk. upptagen till behandling och hos 11. St. anmäld. 37 § 2 mora. Riksd.Ordnm innehåller följande: ”Intet Utsk., Const.- och BankoUtskm allena undantagna, vare berälligadt att väcka frågor till afgörande i R. St:s plena, eller att upptaga andra ämnen, än de från plena remitterade; såvida ej, hvad StalsUtsk. särskildt angår, Konungens propos. , enl. 27 §, till detsamma omedelbarligen öfverlemnas”. Den 27 § innehåller nemi. att ”propos., ang:de statsverkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, öfverlemne Konungen, antingen vid det tillfälle, då riksdag, enl. föreg:de §, öppnas, eller å rikssalen annan dag, der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till R. St:s StatsUtsk., inom 14 dagar vid lagtima riksdag, och inom en månad vid urtima, efter dess öppnande”. Nu blef likväl vid denna riksdag K. M:s nåd, propos. om statsverkets tillstånd och behof icke öfverlemnad till StatsUtsk. omedelbart, ulan till R. St. Det kan således icke finnas någon grundlagsenlig anledn. lill denna skrifvelses upptagande i StatsUtsk. och till handläggningen derstädes, samt anmälan hos R. St. Jag reserverar mig emot ett sådant behandlingssätt, såsom grundlagsvidrigt.