Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna Emelie, för hvilken jag redan har mycken vänskap och aktning, talade för åtta dagar sedan med mig om sin andra cousine som väntades hem om några dagar. Hon omtalade det vänskapsband som förenade henne med den goda, ömma och känslofulla Mathilda, och skildrade henne såsom en af de älskvärdaste och huldaste varelser på jorden. Hennes beskrifning gjorde mig nyfiken, och jag kunde ej för mig sjelf förklara hvarföre jag med så mycken längtan motsåg ögonblicket för hennes återkomst till fädernehuset. Jag gjorde min fästmö några frågor om hennes syster, och hon svarade med en mine full af medömkan, ett slags förakt och – Gud vet om jag icke får säga afundsjuka: ”Min lilla syster är alltför lycklig som så väcker din nyfikenhet, men om du väntar att i henne finna en briljant flicka, beklagar jag att din väntan blir bedragen, ty hon ser ingenting ut, har just inga talanger och är för sin ålder mycket barnslig. Hon har ännu hvarken ton, takt, tour nure eller savoir vivre, dock kan hon erhålla allt detta genom ett längre umgänge i de större sällskapskretsarna. Likväl fruktar jag att dertill behöfs bra lång tid, ty hon är besynnerlig, egen, litet vild, ytterligt svärmisk och söker helst ensligheten.” Denna beskrifning, så olik den Emelie nyligen gjort öfver Mathilda, retade ännu mer min nyfikenhet och ökade den otålighet hvarmed jag motsåg dagen då hon skulle anlända. Denna dag nalkades ändtligen. Mathilda kom, och – döm om min öfverraskning! det var densamma söta fllickan som jag sett i Hernösand. Ja der hade hon varit sedan början af October, och den gamla Majorskan som så moderligt behandlade mig vid min olyckshändelse var således Sophies, Mathildas och Emelies mormor. Jag fick då först veta att jag hos familjen B ... stod i dubbel förbindelse. Mathilda syntes, vid min anblick, ännu mer öfverraskad än jag, och när Sophie glädtigt presenterade mig som sin fästman, var hon i en så synbar förvirring, att det icke undgick någon af de i rummet varande. Hela aftonen var hon tyst, och syntes lida af en inre oro den hon fåfängt sökte dölja.
Skrifvelse N:o 13G. 393 R i k sg Hlds -kontoret i dess egenskap af uppbördsverk; Roleringsoch Rusinings-skyldighelers utgörande, frågor derom; Räntor, kronans, ransakningar, observationer och förklaringar, som angå dessa, oell uppbördsmäns i samma mål anförde besvär; Sa/peler-sjuderi-verket, allt hvad som rörer detsamma enskildt eller i allmänhet, jemte handlingar, som angå dervid anställde Tjenstemäns och manskaps förrättningar vid Sjuderier, ehvad de innefatta redogörelse, handräcknings-sökande hos Domare och Executorer eller annan åtgärd, eller åtal af fel och försummelser ; Sjömän, antagningsoch edgångs-bevis, som för dem af sjömanshus utfärdas; Skallgång, frågor derom; Skogs-afvittrings-mål; Sockens lammö-, Kyrkorådsoch Socken-nämnds-protokoll samt utdrag derutur; Stadsvakter; se Brandvakter; Stiftelser, fromma; Sundhels-bevis, som i följd af Svenska Quarantaines-förfaltningarne utfärdas; Suppliker, som i Konungens egne händer allemnas; Testamente till maka och skyldeman i rätt uppoch nedstigande led, syskon och deras afkomlingar samt till allmänna Undervisningsoch Skole-inrättningar, Kyrkor, Stipendii-lönder, Pensions-inrättningar, Arbetshus, Hospitaler, Faltigförsorjnings-anslalter och i allmänhet fromma stiftelser, äfvensom konstoch vetenskapliga samlingar samt sådane testamenlariska dispositioner, hvilka i kontant eller värde icke uppgå till 450
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, angående regi ringen af hushållningen vid Strömsholms Kungsgård, Samt dervarande Stuteri-inrättning; med besvarande af hvilka anmärkningar, Utskottet hufvudsakligen åberopat dess i ämnet först meddelte Betänkande; varande en Ledamots särskilte mening Utskottets yttrande bifogadt. ' ' ♦ 6:0 Angående en hos PresteStåndet gjord anmärkning vid Utskottets Utlåtande, rörande regleringen af Staten för Ulricsdahls Kongl. Lustslott; anmälande Utskottet, att nämnde Utlåtande af de öfriga trenne RiksStånden redan blifvit gilladt. 7:0 Öfver de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande om Rrpa1 ationskostnadcn för Operahuset; hvilket yttrande, enligt U!skottets tillkännagivande, af de öfriga nenne Stånden redan blifvit godkändt. >- / Den 13 Majt, 8 0 Angående de bos PresteStåndet gjorde anmätkningar vid Utskottets Utlåtande, rörande Lönförhöjning för Commmistrarne i Stockholm; varandes detta Utlåtande, såsom Utskottet anmäit, af de irenne öfriga RiksStånden redan bifallit. 9:0 Angående åferremiss från BorgareStåndet af Utskottets B tänkande, om Lönförbättring lör Häradshöfdingarne; hvilket Be* tänkande likaledes af de trenne öfriga Riks* Stånden blifvit godkändt. ■ 1 10:0 I anledning af Herr Limnelii MemoJ rial, om bidrag af Statens Medel dels till upprensning, dels igenfyllande af Clarte Sjö, med flera vattendrag ; deruti Utskottet åberopat dess, gemensamt med OeconomimUtskottet, under den 26 sistledne Mars, uti samma ämne afgifne, samt af Ridderskapet och Adeln , Presteoch BondeStånden, redan bifallne yttrande.
Preste-Slåndet den 19 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående föreslagen ändring i JoreskriJterne om rättegång i Domkapitel. (Lag-Ulsk:s Bet:de N:o 36.) S. A. K. Då E. K. M:t genom nådigt Cirkulär till samtlige Konsistorier i riket och Direktionen öfver Stockholms stads Undervisningsverk den 6 Juli 1849 förordnat, att Gymnasium skall med Lärdomsoch Apologist-skola förenas till ett sammanhängande läroverk, har E. K. M:t, enligt hvad i nådig proposition blifvit Rikets Ständer meddeladt, ansett en förändring af de rörande sammansättning af Domkapitel i stift, der Universitet ej är, nu gällande föreskrifter vara erforderliga. Domkapitlen i Universitets-stiften och Konsistorierne i Stockholm hade E. K. M:t funnit böra tills vidare förblifva sammansatta såsom hittills. I de öfriga stiften borde Domkapitel hesta af Biskop, såsom ordförande, samt fem ledamöter, bland hvilka, i egenskap af sjelfskrifne, Domprost, der sådan finnes, läraren i theologi vid läroverket i stiftsstaden samt den bland öfrige lärarne derstädes, som längsta tiden innehaft prebende-pastorat, så ock i Götheborgs stift de, enligt serskilda stadgar, till säte i Domkapitlet berättigade Pastorerne vid Christinae eller Tyska församlingen i Götheborg; de ledamöter, som derutöfver erfordrades för fyllande af sagda antal, borde af Konungen förordnas bland ordinarie presterne i stiftet eller lärarne vid läroverket i stiftsstaden. Med dervid tillika fästad nådig uppmärksamhet å de föreskrifter, som nu finnas, angående domfört antal ledamöter, och under antagande att Domkapitel torde kunna utan olägenhet anses domfört med ringare antal, hvarigenom den fördel Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 186.
De af Kongl. Majit, för afgifvande af förslag till beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande, i Nåder utsedde kommitterade, af hvilka denna fråga först framställdes, hade, uti sitt den 30 April 1847 afgifna underdåniga betänkande, i sådant afseende anfört: att för Sala bergslag uti krono-räkenskaperna affördes åtskilliga räntor, sorn i äldre tider blifvit till silfververket donerade, äfvensom grufvedrängs-hjclpen af Salbergs län samt dagsverks-penningarne af de till verket arrenderade sex nedre socknarne i nämnde län, om hvilka alla förmåners framtida tillgodonjuta nde, lill konst-statens och hytteverkens underhållande, silfververket genom Kongl. Transporten den 9 September 1741, § 0, och det utaf Kongl. Kammar-kollegium den 20
JV:o 4o4 i anledn. af väckt motion, att statsverket måtte lemna bidrag dertill, att Trollhätte canal och slussverk kunde bringas till lika dimensioner, som Götha canal äger, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogos och bi föl I os Statsoch BancoUtskrns d. 2g sisth Jan. e. ni. på bordet lagda betänkm: N:o 5o. i anledn. af väckt fråga om rättighet för styrelserna öfver nya passevolanceoch arméens trosspassevolancecassa att insätta sina obehöfliga fonder på lånebankens upplån ingsräk 11 ing för handelsdisconterna; N:o Ö2. i anledn. af väckta motioner, delsatt K. Myntverket ofördröjligen måtte ställas under K. BergsCollegii öfverstyrelse, dels ock att K. Myntverkets ställning i alla dess delar må genom trycket otfentliggöras. Företogs till pröfning Statsoch BancoUtsktns d. 29 sisth Jan. e. 111. på bordet lagda utlåt. N:o 5i i anledn. af väckt fråga om förändring i vissa delar af Bankens grundfonds obligationer, m. m. Uppå begäran af Gr. Frölich, Dav., blef Ilr v. Troils reservation uppläst. Gr. Frölich: Jag vill ej upptaga R. o. Ad:s tid med vidare utveckling af ämnet, än hvad de nu upplästa reservationerna vid betänk, innehålla. Jag förmodar, att hvar J och en, som tänkt sig in i saken, delar reservanternas meI ning, och att R. o. Ad. således, med afslag å betänk., icke skall tveka att godkänna motionerna. Jag erinrar mig lik1 väl icke, huruvida detta kan ske utan föregången återremiss, d. v. s. huruvida betänk, nu är första gången före, i hvilket fall jag yrkar återremiss på de skäl, Hr v. Troil an - Den 3 Februari e. m. 49 anfört i sin eller, rättare sagdt, min reservation, hvilken Hr v. Troil numera gjort till sin. Hr Stuart, Carl Gust.:
Man ser andra arbeta och göra sig nyttiga, man sträfvar sjelf till samma mål, men till hvad man än söker använda sina krafter, kännes fångens tunga kedja fasthålla en vid den pelare, ifrån hvilken man ej kan aflägsna sig mer än vissa, afmätta steg pelaren det är samhällets anspråk på qvinnan kedjan, den uppfostran detta samma samhälle bestämt för henne. Det jag nu sagt hade Lucy ännu ej kommit till insigt af, hon hade blott en aning derom; erfarenheten skulle komma att gifva hennes illusioner hårda slag. Men hon var nu ännu lycklig, hon njöt af lifvet, hon drömde; ja låtom oss icke missunna henne denna lycka. Huru herrligt är det ej ibland att lefva ofvanom den kalla verkligheten. Ofta är en stund af lycka, vore den också blott fostrad af inbillningen, en skatt, hvilken under hela ens lefnad förvaras i hjertats djup. Åt hvilket håll vände Lucy väl först sina tankar? Till den sköna konsten, för hvilken hvarje högsinnad menniska uti någon vrå af sin varelse eger en större eller mindre ömhet. Lucy erfor ett slags feberaktigt behof att göra sig bekant med allt det märkvärdiga, som hon visste Paris hade att erbjuda. Hon hängaf sig äfven här med tjusning åt allt det stora och det snillrika, som fann ett så villigt återljud uti hennes själ. Hon gjorde sig bekant med Frankrikes litterära förhållanden och kände sig nu vara uti den krets hon alltid drömt sig; hon hade liksom aflagt alla gamla tankar, alla gamla fördomsfulla idéer, hon njöt af lifvet i dess fullhet. Visst återvände hennes tankar emellanåt till Abbey-Hall, der hon såg sin gamle fader förgäfves väntande henne. En inre dämpad röst lät stundom höra sig, men hon tillskref densamma en gammal vana och genom uppfostran framkallade fördomar, ty när hon rådfrågade sitt samvete, fann hon alltid något giltigt skäl till försvar för sitt handlingssätt. En dag, då Lucy företagit sig att bestiga Vendôme-kolonnen, blef hon öfverraskad af att der på platformen igenkänna sin gamla bekantskap, baron Lejonstjerna. Hon helsade honom helt ogeneradt, men märkte tillika den illa dolda sinnesrörelse hennes oväntade åsyn hos honom framkallade.
Jag vet väl att de Herrar , sorn önska bifall till Betänkandet, då icke kunna vid detta tillfälle vinna sitt ändamål; men enär de ändock framdeles kunna vinna samma afsigt ge - Den 57 Augusti e. m, rom återremiss , tror jag, att Ja-propositionen bör blifva den Herr Grefven och LandtMarskalken framställt, och att contra-propositionen bör blifva afslag. Jag vet ej, hvartill det skulle tjena , att nu discutera alternativen, då så många anmärkningar blifvit gjorde, som hindra antagande af Betänkandet, Herr Bergman, Ambrosius Magnus: Jag anhåller ödmjukast, att Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln täcktes behandla denna sak, lika som när fråga var om sammanslående af Westeroch Norrbottens Län. Då var bifall Ja-proposition, och afslag Nej-proposiiion. Således tror jag, att Ja-propositionen nu bör blifva återremiss, och Nej-propositionen afslag. Herr von Hohenhausen : Jag anser så mycket nödvändigare, att den ena propositionen blifver på bifall af Betänkandet, och den andra på återremiss, som det är möjligt, att flere af Ridderskapet och Adeln vilja bifalla Betänkandet i det skick det nu är; men enär återremiss innefattades i den proposisition , vid hvilken votering begärdes, lärer den böra blifva Ja-proposition, och bifall intagas uti Nej-propositionen. Det är en ytterst betydlig skillnad emellan detta Betänkande, och det Herr Bergman åberopat; ty der var blott fråga , om Wester och Norrbottens Län skulle sammanslås eller icke, här åter är det fråga om ett Betänkande, som innehåller många punkter, och som möjligen kan behöfva modificationer. Den ena propositionen bör så - [nen.27 Augusti e, m. 24? ledes, enligt min tanka, blifva på återremiss,' den andra på bifall. Herr H erta: Mig synes 53 §. Riksdagsordningen så tydlig, att jag ej vet, huru man skulle kunna förhålla sig annorlunda, än som Herr Grefven och LandtMarskalken gjort. Der står uttryckeligen : Besvaras propositionen med
Genast vid början af justeringen utaf Protocollet för den i8:de, tyckte jag mig finna, att Ridderskapet och Adeln af vikit från den vanliga och, efter mittbegrepp, Grundlagsenliga Formen, att icke låta discussionerna vid justeringen sträckas vidare, än till blotta anmärkningar vid Protocollet, och reservationer af sådane Ledamöter, som icke haft tillfälle förut aflemna dem. Men i dag har jag lärt mig den nya praxis, att man begynner vid justeringen en ny strid om principer och ord. Denna rättighet nödgas äfven jag för denna gång begagna till mitt försvar emot de anmärkningar, hvarmed den upplästa reservationen blifvit anfallen. En värd Talare, Herr Lefren, har förklarat, att han fästat sig egenteligen vid ordet protestj som finnes i min reservation. Det står der i det sammanhang, alt jag säger, det Ridderskapet och Adeln emot Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse har protesterat. Jag väntade mig denna anmärkning vid det begagnade ordet, och är således 5«8 Den 28 November f. m. icke alldeles oberedd alt svara derpå. Det kan visserligen sägas, att Ridderskapets och Adelns beslut icke var någon sådan protest, som formligeu sattes på papper och uppskickades med en Deputation; men jag hemställer, om man icke ändå kan nyttja ordet protest, om en sådan handling, att Ridderskapet och Adeln i flera timmar disen tterade öfver huru man borde anse deu Nådiga Skrifvelsen, och när slutligen Ridderskapet och Adeln, efter en sådan discussion, genom votering kom till det resultat, att icke antaga den nya RiddarhusOrdningen, utan tvärtom alternativt anhöll, att antingen den bos Kongl. Majit föreslagna måtte i sin helhet gillas, eller ock få bibehålla den af år 1818, så underställer jag, 0111 nyttjandet af ordet protest, är så alldeles klandervärdt. Samme Talare har sedermera sagt sig äfven vara bland dem, som hysa democratiska principer, och derföre ogillat ett från min sida i afseende på dessa ord afgifvet försvar, som synes honom alldeles onödigt.
Slutligen har, i öfverensstämmelse med föreskrifterna i Kongl, brefvet den 1 Februari 1859, den post, som två gånger i veckan öfver Åtvidaberg och Gammelby fortskaffas emellan Linköping och Westervik, ena gången i veckan vintertiden gått så - — 41 — sorn paketpost och, i Linköping förbunden med öfriga paketposter, lemnat tillfälle för paketsändning till och från Gottland medelst postångfartyget »Polhem», hvilket fartyg under vintermånaderna uppehåller postförbindelsen emellan Gottland och fasta landet. § 2. Sedan Cheferne för svenska och norska postverken uppgjort underdånigt förslag till förändrade bestämmelser rörande postförhållandena emellan Sverige och Norge, har Kongl. Maj:t under den 15 November 1859 funnit godt i nader utfärda en författning, hvarigenom dels frankeringsfrihet vid brefvexling emellan orter inom de förenade rikena blifvit införd, dels stadgats, att emellan Helsingborg och Svinesund borde hvarje^ vecka vintertiden fram och åter sändas en tredje post, hvilken post likväl först under ar 1860 kunnat träda i verksamhet. Till följd af sistnämnda anorduing samt den i 28 § af åberopade nådiga förordning meddelade föreskrift, att Norges utrikes brefvexling vintertiden borde i allmänhet minst 4A månader af året fortskaffas öfver Sverige, har svenska Postverket af norska transitobrefvexlingen också tillskyndats en väsentligt ökad inkomst, hvilken år 1858 utgjorde 41,011 R:dr 72 öre, men år 1859, derunder Norge största delen af vintren underhöll direkt postångfartygsförbindelse med Danmark, nedgick till 20,501 R:dr 44 öre. Post-verkets inkomst häraf för år 1860 belöpte, enligt räkenskaperna, till 36,847 R:dr 89 öre. § 3.
De contracter, som äro afslutade emellan Landet och Armeen, röra icke allenast Roten på den ena och Soldalen på den andra sidan, utan de röra hela Landet, då de angå Armeens Boställen och Löneräntor. Jag har icke yttrat någon önskan, att Subaltern-Officerarnes boställen skulle återtagas och brukas af Oflicerarne sjelfve. •lag har blott beklagat, att ställningen är sådan, att det icke låter sig göra. lag vill allenast tillägga, att jag önskat, det ut arrenderingen af dessa Boställen måtte ske på andra grunder och med hällre beräkningar, än hittills blifvit verkstäldt, då det ofta handt, alt Indelningshafvare!! gått miste om liela sin inkomst, derigenom att penningearrenden på auetionerna blifvit orimligt uppdrifne, och alt arrendatorer utan tillgångar oförståndigt deruti ingått, hvarigenom först Cautionisterne och sedan Indelningshafvare!! blifva lidande. Jag skulle derföre önska, att den reservation, som Herr Hjerta, Gustaf, bifogade StatsUtskottets Betänkande vid förra Riksdag rörande Boställsväsendet, toges i öfvervägande. Den vann då bifall här på Riddarhuset, men icke i de öfriga Stånden. Om man vill bibehålla detta arrende-system, så bör man likväl söka ändra sjelfva formen för hvad som hädanefter kan ske. Det återstår ändå olyckligtvis ett antal af öfver 200 7 H. 5 GG Den 22 December f. m. Boställen, borlarrenderade efter cn falsk principe, soin länge skall förorsaka oreda. Jag önskar att StatsUtskottet måtte hafva erhållit eller kunna förskaffa sig alla de upplysningar, som jag anser nödvändiga för detta måls bearbetande, och jag utber mig Ridderskapels och Adelns tålamod, att utveckla grunderna för denna önskan. Frågan är både militärisk och ekonomisk. Jag har hört mycket omtvistas huruvida den Indelta Armeen skulle vara tjenstbar med bibehållande af den organisation den hade efter Carl den XI:s Indelningsverk.
Från Nilens andra cataract i Nubien, under 22 gr. latitud, hela Egypten utföre, på 150 Svenska mils längd af Nilens lopp, har jag letat efter exempel för den teckningsföljd, jag hade föresatt mig. Jag önskade sä finna alla elementerne till Pharaonska architecturen och jag tror mig hafva lyckats att finna dem. Så har jag nu material till omkring 200 folioplancher, för hvilka icke annat ännu återstår, än grafiska repetitioner af på stället fulländade bilder, samt ordnandet af dem, jemte åtskilige geometriska framställningar, genom sammansättningar till helt af de för handen varande detaljerne. Texten är under arbete. Sednare resande hafva underrättat mig, att fornlemningar i Egypten af dem jag aftecknat sedermera blifvit, genom Mehemed Alis embetsmäns försorg, brände till kalk. Ritningarne öfver desse nu förgångna fornlemningar kunna då räkna värde. Arbetets vidsträckta omfattning gör det omöjligt för en enda person att på kortare tid bringa det till fullbordan. Mån - 80 Den 7 Augusti. ga utaf de af mig i Egypten gjorda teckningar måste, till åstadkommande af andra behöfliga plancher, reduceras till mindre måttstock, då detaljer skola sammanföras i generalritningar. Repetitioner måste ske af redan tecknade föremål, än för grafisk fulländning af den hemförde teckningen, än för färgläggning efter de vid monumentet utförde färglagde detaljritningar. Tempel måste, för ett åskådligt klart begrepp om byggnadsarten, också framställas i sin helhet, eller, man kunde säga, i ritning nu byggas med de delaljteckningar jag fullbordat i Egypten; dess byggnader måste sedan visas i afs käringar och utsi g ter tagne från llere håll. Allt delta kan ej ske under en hand; en persons ögon skulle ej ännu uthärda all den ansträngning, som ytterligare erfordras för arbeten i den fina måttstock, de kolossala monuinenterne fordra, för att bibehålla teckningen inom ett lämpligt folioformat för bokhandeln.
Uti Fjärås och Förlanda socknar tillverkas de störste partier hem väfnader, som sedan afsättas dels till Götheborgs stad, dels lill Elfsborgs län. Värdet å linnetillverkningen uppskattas till 50 å 60,000 Riksdaler, och alntalet räknas lill omkring 170 å 180,000 alnar. Denna husslöjd kunde dock medföra betydligt mera vinst, om linet behörigen sköttes, röttes och förädlades; och, för åstadkommande af nödige och ändamålsenlige förbättringar härutinnan, är länets hushållningssällskap betänkt på alt vidtaga åtgärder, i förening med det välkända handelshuset Gibson & Söner i Götheborg, som mycket ifrar för lin-kulturens stegrande inom länet, och dertill lofvat anslå icka obetydliga premier. Ylletillverkningen drifves högst i trakten af Laholm. Den utgöres af vadmal, strumpor, tröjor, flere slags täcken eller så kallade ryor, golfmattor m. m. Omkring 480 å 500,000 alnar vadmal tillverkas årligen, utom öfriga ulloch nölhårs-fabrikater. Tillverkningen sker dels af egen ull, dels af Isländsk och Julsk ull, som af Boråshandlande utdelas lill förarbetning, merendels mot så ringa arbetslön, att förtjensleji icke uppgår till mer än 4 sk. om dagen, hvaremot, då varan tillverkas af eget råämne, dagsverkspriset kan 21 beräknas till mer än dubbelt. Denna ringa dagspenning bringar dock tillsammans för hela orten en inkomst af omkring 60,000 R:dr. Från klädesfabriken i Halmstad hafva de sednare åren utlemnats 1,600 ä 1,700 LM. ull, hvaraf 60 å 70,000 alnar blifvit förfärdigade, och sedermera i fabriken beredde till försäljning. Uti Lindome socken tillverkas en mängd möbler: soffor, stolar, bord, byråer m. m, som sedan afsättas till Götheborg, och vidare derifrån både inom och utom Riket. Tillverkningsvärdet skattas för året lill cirka 20,000 Riksdaler.
August Söderman, Forngrekisk sångcykel för blandad » Åh, det var gräsligt, aldrig trodde jag, att du kör och pianoforle af Max Zenger och Sur la mer, skulle vara så tung, » pustade han, då de båda en körer för fruntimmersröster med pianoforte-ackomstund därefter kommo tillbaka, han med stolen och pagnemang af Vincent d ' Indy. Abonnementslista hon efter. finnes utlagd i Abr. Lundquists Hof-musikhandel. Margareta gaf honom en sötsur blick, som han stod redo att med kallblodighet uppfatta, ty han visste, att om det fanns något, som retade Margareta, så var det, om man trodde hon vägde mer än fyra pund. » Tacka vet jag Dora, » fortfor han så lugnt han kunde, sedan han uthärdat blicken, » med henne kan man springa miltals, h o n är så lätt som spindel väf. » » Dora väger bara tre skålpund mindre än jag, » invände Margareta. NOVELL » Skålpund minus skål i sådant fall, » envisades af han. » Mal élevé, » sade Margareta med en axelryckÄ MG PALM. ning, » jag vill ej byta ord med dig. Gif mig nycklarna, Henriette, får jag gå o c h göra i ordBelönad med hedersomnämnande vid Iduns sista ning vår iilla supé i ditt ställe, medan jag lugnar mina nerver efter Torstens elakheter. » pristäfiing. » Sockra inte på biffarne och lägg inte lök i te(Forts.) pannan nu i förtreten, Greta lilla, » varnade han vilken oerhörd spänstighet, hvilken enorm mot vänligt och slog sig ned i soffan bredvid Henriståndskraft äger ej ett sådant sinne; det drömmer ette samt erbjöd henne älskvärdt sin hjälp med glädjedrömmar, innan tåren ännu torkat, det lockas att laga ihop Ingas strumpa. till dans efter bjudande toner vid afgrundens rand.