Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl vet jag, att ni kavaljerer blygas för arbetet; men nu hafva de andre tagit denna skam på sig. Än mer, Gösta, de ämna sända jungfru Anna Lisa upp till majorskan och hämta henne. Men du, hvad gör du?» Han fann ännu en sak att svara henne. »Hvad begär du af mig, af en afsatt präst? Förkastad är jag af människor, förhatlig för Gud.» »Också jag har i dag varit i Bro kyrka, Gösta. Hälsning har jag till dig från två kvinnor. ’Säg Gösta,’ sade Marianne Sinclaire, ’att en kvinna ej vill blygas öfver den hon älskat.’ ’Säg Gösta,’ sade Anna Stjärnhök, ’att jag nu har det bra. Jag regerar själf mina gårdar. Folk säger om mig, att jag blir en andra majorska. Jag tänker ej på kärlek, blott på arbete. Äfven på Berga hafva de öfvervunnit sorgens första bitterhet. Men vi sörja alla öfver Gösta. Vi tro på honom och bedja Gud för honom – men när, när blir han en man? »Ser du då, är du förkastad af människor?» fortfor grefvinnan. »För mycken kärlek har du rönt, det är din olycka. Kvinnor och män hafva älskat dig. Blott du skämtat och skrattat, blott du sjungit och spelat, hafva de förlåtit dig allt. Hvad det behagat dig att göra har varit dem godt. Och du vågar kalla dig en förkastad! – Eller är du förhatlig för Gud? Hvarför stannade du ej och såg kapten Lennarts jordafärd? Som han dött på en marknadsdag, hade ryktet om honom blifvit fördt vida omkring. Efter gudstjänsten kommo tusentals människor upp till kyrkan. Hela kyrkogården och muren och fälten där omkring voro betäckta af människor. Liktåget ordnade sig framför sockenstugan. Man väntade endast på gamle prosten. Han var sjuk och hade ej predikat. Men till kapten Lennarts begrafning hade han lofvat komma. Och så kom han, gående med sänkt hufvud och drömmande sina egna drömmar, såsom han plägar nu på sin ålderdom, och ställde sig i spetsen för liktåget. Ingenting ovanligt märkte han. Han hade gått i många liktåg, den gamle. Han gick fram på den kända vägen och såg ej upp.
Efter hvad räkenskaperna för begge revisions-åren utvisa, hafva de vid straffoch arbets-fängelserna å Norrmalm och Långholmen då anställde redogörare, utöfver dem tillkommande afskrifnings-procent å utlevererade artiklar för fångarnes räkning, tillgodofört sig ersättning för inträffade öfverskott, hvilken ersättning ofta uppgått till högst betydliga belopp. Eland de mångfaldiga exempel härå, som förekomma i båda årens räkenskaper och jemväl vid dessas granskning i Kongl. Kammar-rätten till anmärkningar föranledt, må nu endast nämnas, att redogöraren vid Norrmalms fängelse, år 1852, å utlemnade 29 tunnor 36 kannor ärter beräknat sig till godo, utom afskrifnings-procenten, utgörande 46 kannor 2 jumfrur, ett öfverskott af 5 tunnor 39 kannor 13 jumfrur, eller i penningar, efter 11 R:dr 12 sk. tunnan, 65 ll:dr 31 sk. 8 rst.; att redogöraren vid fängelset på Långholmen, år 1853, å utlevererade 755 L® 16 ® 12 lod kornmjöl tillgodofört sig, oberäknadt afskrifnings-procenten, som utgjorde 37 L® 15 ® 26 lod, ett öfverskott af, 52 L® 12 lod, uppgående i värde, efter 43 sk. 9 rst. L®:det, till 47 R:dr 45 sk. 3 rst. o. s. v. Som en alldeles likartad fråga förekommer här frammanföre i relationen om Kongl. Krigs-kollegium, § 20, anse sig Revisorerne nu endast böra, såsom sitt yttrande i förenämnde ämne, åberopa den å nyssnämnde ställe af Revisorerne gjorda framställning. § 10. Enligt de i hufvudböckerna intagna balans-relationer och i öfrigt inhemtade upplysningar, är förhållandet med nedannämnde, till en del från längre tid tillbaka, i räkenskaperna balanserade, fordringar följande: 160 — hos aflidne redogöraren vid straffoch arbets-fängelset å Norrmalm, Assessoren A.
Jag tror icke att så kommer att ske och att, om man vill hafva ett Adelselement i samhället, den måste lemnäs företrädesrättigheter. §:n omtalar hvarken, att sjelfskrifvenheten skall bibehållas eller uphöra. Jag förmodar dock det sednare, ty om det icke varit Utsk:s mening, skulle från representationen uteslutas åtskilliga samhällsmedlemmar, hvilka dels genom deras ställning i samhället och dels i följd af deras betydliga egendom eljest vore till representationsrätt väl qvalificerade. Jag antager således, att valen skola ske icke af ätiernes hufvudmän ulan af alla Adelsmän. Men medför delta valsätt några verkliga företräden för R. o. Ad? Jag tror det icke. Under nuvaride förhållanden har R. o. Ad. genom sin sjelfskrifvenhet företrädesrättigheter. Den får med andras uteslutande sammanträda på detta vackra rum, som inom sig innesluter så många vackra minnen, erinrande de äldre om deras förbindelser till samhället och de yngre att efterfölja dem. Detta uphör med antagandet af Ulsk:s förslag. Om R. o. Ad. skall flyttas lill en kammare, hvaruti inlåtas äfven andra än Adelsmän, hvaruti ligger väl då företrädet? Jag kan icke finna, alt detta företräde bibehålles derigenom, alt endast 15, hvilka icke tillhöra R. o. Ad. ibland dem inrymmas. Det måste vara likgiltigt om 15 eller 500 blifva på R. o. Ad. inympade, då R. o. Ad. icke tillerkännes någon egen representationsrätt. Dess nu ägande företrädesrättigheter gör R. o. Ad. lill ett politiskt element för sig, och borttagas dessa rättigheter, är R. o. Ad. i och roed detsamma tillintetgjord. R. o. Ad. har icke något serskildt interesse eller något annat än det gemensamma, ty inom R. o. Ad. finnas idkare af alla möjliga yrken jemte embelsmän. De 15 ledamöter Const.Utsk. vill inympa på Ståndet hafva således icke det ringaste gemensamt med R. o. Ad., ty de äro eller hafva varit embetsman och idkare af jordbruk derjemte. Visserligen finnas många bland R. o. Ad. hvilka kunna hänföras till denna kategori, men andra åter icke.
Man skall erinra, att såväl 1858 års Komitier, sorn Landtförsvars-komitéen, försett äfven de militära afdelningarne mod civile ledamöter, hvilka dock efter begge förslagen i vissa ärenden skulle erhålla endast rådgifvande röst. Med anledning häraf torde det för sakens framgång vara nödvändigt att sålunda modifiera grundsatsen, att vid särskiljandet af de inål, som böra tilldelas dessa afdelningar med ensam beslutande Chefer, åt dem lemnäs alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriska insigter och att den organisation af rådgifvande ledamöter, hvarom begge förslagen äro eniga, medgifves. Men i öfrigt synes, såsom 1858 års förslag afser, den först nu af. Landtförsvars-komitéen ifrågasatta sammanblandning inom samma afdelning af mål, som böra af den beslutande Chefen ensam afgöras, med sådana, hvilka fordra kollegial behandling vid afgörandet, böra ovilkorligen undvikas samt en särskild civil afdelning inrättas för behandlingen af alla mål, som efter ofvannämnda grund icke tillhöra militär-afdelningen. Vidkommande särskildt den afdelning af Arméförvaltningen, som sålunda skulle behandla de från de öfriga afdelningarne skiljda ärenden ; så då dessa utgöras af sådana mål, som icke påkalla militäriskt tekniska insigter, bör syftemålet med organisationen af förstnämnda afdelning vara att bereda säkerhet och trygghet i afseende på ärendenas författningsenliga behandling samt att i öfrigt genom enkla arbetsmethoder, befordra all den skyndsamhet, som vederbör. Derjemte bör åt denna afdelning uppdragas vården om Arméförvaltningens kassa, både på det att kassaförslaget icke må behöfva hållas större än nödigt, och på det att dispositionen må vara i möjligaste måtto kontrollerad. Den sålunda gemensamma kassan gör ock nödigt, att den derpå grundade bokföringen blir för alla afdelningarne gemensam, hvilket dessutom i allt fall oundgängligen erfordras, om en fullständig och snabb öfversigt af ställningen äfven i detalj skall kunna vinnas.
En underdånig hemställning till Kongl. Maj.t om indragning utaf guld och silfver på de fläste uniformer, hvilken grannlåt så litet tyckes qvadrera med vår nationalfattigdom , skulle, om Kongl. Maj:t derå täcktes fästa nådig uppmärksamhet, kanske ej vara utan en hälsosam verkan på mindre lönie Subalterner och de löniöse embetrnännens bättre utkomst och således i sin mån rejaillera på det allmänna. Att närmare detaillera allt detta och mera bestämdt uppgöra möjligheten af hvad jag framställt, öfverlemnas i någon skickligare och i dessa äiender mera förfaren än jag. Men den kännedom jag i min inskränkta krets med undersåtlig och vördnadsfull känsla, kunnat inhämta om vår Nådiga Konungs landsfaderliga hjerta, hvaraf så talande bevis öfver hela Riket spordts, vågar jag tro, att vår Nådige Kor.ung skulle gå sina trogna undersåtares önskningar till mötes, hvilka ned lagde för Tbronen med sanningens oförställda språk, torde sällan, om ej vid ett Riksmötes ditkomma. Om vår Nådige Konung, som af de honom närmast omgifvande ministär och embf tärnan , aldrig får höra annat än en beskrifning af den lyckliga välmåga sorn öfver allt råder; 618 Deri 21 Februarii. om Kongl. Majtt under sina resor kring landet finner glädjen lysa i allas ansigten, (och hvilka bekymrets skrynklor skulle icke jämnas vid åsynen af en nådig, af en god Konung, som med så mycket skäl kallas landets får;) om säger jag, äreportar, hvilka isynnerhet borde resas i hvarje trogen undersåtes hjerta, och andra högtidligheter, ej utan kostnad anställda, skulle hos Kongl. Maj;t åstadkomma den tankan att den allmänna välmågan framkallade dessa offer, hvilka af folkets tillgifvenhet, utan afseende på dess belägenhet framkallas; så borde det vara dess ministrars och embetsmäns skyldighet att upplysa om det verkliga förhållandet.
1855 H 900,000 1856 } 600,000 » v 100,000 » ¥ » ¥ 300,000 360,000 » > 1 3,000,000 n h 1,000,000 •I 'T« 750,000 * 48 100,000 1857 ¥ 50,000 » Carlsviks (väfnads-) A.B 1,200,000 .. y 800,000 » ¥ » ¥ Mölndals (bomulls-) spinneri A.B Mölndal i Göteborgs och Bohus län 300.000 300.000 » 4 Norrköpings gaslysnings A.B 500,000 » V 50,000 1858 f Jönköpings tändsticks A. B 400,000 „ v 600,000 II Sundsvalls bryggeri A.B 100,000 » ¥ 240,000 120,000 » 48 300.000 » 44 60,000 ,> 450,000 1859 V Liljeholmens vin(ättike-) fabriks A.B 100,000 » i 400,000 » ¥ " i 160,000 400.000 500.000 » v » 4 Norrköpings korderojfabriks A.B 200,000 » V Gotlands fabriks (Jivitbetssocker, cement, torf) A.B 2,000,000 “ t Göteborgs tändsticksfabriks A.B 45,000 Wiskaholms (bomullsväfnads-) AB 200,000 250.000 300.000 - 48 Bromö glasbruks A. B 1860 V Gunnebo (jernvaror) A.B » U> Gustafsfors (Bollnäs) sågverks A.B 75.000 25,500 100,000 3,000,000 25.000 60.000 100,000 80 000 » 8 Åmåls tändsticksfabriks A.B •i » Orebro gaslysnings A.B » Carnegie et C:ni (socker, maltdrycker) A.B • 8 • ¥ » ¥ Gustafshäll (jerngrufva, malmskärpning) A.B Djurö tekniska (svafvelsyra, vitriol m. m.) fabriks A.B Jerfsö i Helsingland Sandviks glashytte A.B “ V Hammars glasbruks A.B » SJ
Föredrogs å nyo Constitutions-Ufskottets den 26 sistledne Martii - afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial innefattande föreslagne tillägg uti 107 §. i Regerings-Formen samt 29 §. i Riksdags-Ordningen. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Sedan jag» i anledning af en värd Ledamots Anmärkningar i Plenum den I i denna månad, insett att Konungens Rådgifvare i Commando mål äfven bör lyda under 107 §. af Regerings-Formen, nemligen så vidt han kan underlåta att iakttaga Rikets sannskyldiga nytta; kan jag ej annat ätl högligen gilla Höglotlige Consti:uti ms Utskottets afsigt, att genom ett tillägg i §. förekomma all villrådighet för framtiden. Men jag kan tillika ej underlåta att yttra min fruktan, att det föreslagne tillägget blott alltför oluUhomligt skulle svara mot ändamålet. Uti §:s närvarande skick synes nemligen ‘'försummelsen of Rikets sanskyldiga nytta endast hafva afseende pä Stats-Radels LedamöterOch om Konungens Rådgifvare i Commando mål infördes på det ställe där Utskottet föreslagit, skulle han derigenom blott bindas till ansvar, i händelse han 35é Den ii A fr il, >'icke med ovald , nit, drift och skicklighet sitt förtroende-Embete utöfvatDetta linner man tyd* ligen, då man med någorlunda uppmärksamhet läser §:n i dess sammanhang, jemte det föreslagna tillägget i ordalydelsen skulle nemligen blifva denna: ”Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stais-Rädets Ledamöter samfält, eller en eller flere af dem, uti deras Rådslag om Allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sanskyldiga nytta, — eller att någon StatsSecreterare eller Konungens R åd gifvare i Commun do-mal , icke med ovald, nit, drift, och skicklighet sitt förtroende Embete utöfvat, åge då Utskottet etc.”
StatsUtskottet, till hvars åtgärd egenteligen hörer, frågan orri den föreslagne förbättring i aflöning för Häradshöfdingarne, får härvid uplysa, att vid den utaf Biksens Ständer sista Urtima Biksdag, enligt deras underdåniga skrifvelse den 23 Julii 1815, beviljade Tönfcrhöjning för Civile Embetsoch Tjenstemän i allmänhet, funno Biksens Ständer sig böra som principe antaga, att ej någon med indeld Ton, Boställe, Töningsjord eller ränta försedd Tontagare, skulle af samma tillökning blifva delaktig, på hvilken grund, och då Häradshöfdingarne, hvilka i allmänhet åtnjuta någondera af berörde Töneförmåner, dessutom upbära Expeditions-Iösen, som år 1812 med 50 Procent förhöjdes, ifrågavarande Embetsman icke uptogos till någon Tönförhöjnings undfående, utan ansågos icke dessmindre vara aflönade i jemförligt förhållande med hvad Statens öfrige Embetsoch Tjenstemän då tillädes. Uti ett sådant förhållande i.anseende till afiöningen befinnas Häradshöfdingarne ännu.—- I den nu väckte frågan om sådan förändring i deras Töningssätt, att Expeditions-lösen för dem skulle uphöra och de i stallet undfå en förbättrad och tillräckligare aflöning, jemte Skattfrie Boställen m. m. förekommer åter, att i Statens närvarande förlägenhet det icke är möjligt, att påtänka någon sådan Tönereglering, utan synes den tid bara . afvaktas, då, såsom i Herr Härads - t, g o Statsoch Lag-Utsiotlens Betätikanäetl. höfdingen Nybergs beräkning och förslag äfvert ingått, genom indragning eller besparing af of. verflödige Sysslor och Löner, tillgångar måga kunna yppas, att, utan Statens ytterligare betungande, tillvägabringa ett annat Löningssätt för Häradshöfdingarne, om det af Riksens Högloft. Ständer skulle nödigt anses.
Detta förslag blef dock ej godkändt af Kongl. Maj:t, som i stället meddelade de föreskrifter, hvilka förenämnde nådiga Bref innehåller. Ehuru saken vid första betraktandet kunde synas obetydlig, vore den dock ej af så ringa vigt, enär lika rättvisa borde ske så väl den mindre bemedlade mängden, som det förmögnare fåtalet medborgare, äfvensom det vore af vigt att de fattigare för billigt pris erhöllo gagnande och uppbygglig tidningsläsning. Om häremot skulle invändas, att mycken skadlig läsning sålunda bibringades de obildade; sä ville motionären härvid anmärka, att tidningar af kristligt och sedligt syfte spridas ut bland allmänheten i vida större antal, än tidningar af sämre halt; och för öfrigt om man genom någon slags beskattning ville söka hämma spridningen af irreligiösa och osedliga tidningar, borde denna beskattning lika drabba de större som de mindre tidningarne. Motionären, som förmodade, att de orsaker, hvilka föranledde omförmälda stadganden i Kongl. Brefvet den 17 December 1851, numera icke förefinnas, har derföre föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånig skrifvelse anhålla, att arfvodet till postförvaltare för tidningars afsändning och utdelning' måtte bestämmas i öfverensstämmelse med den tariff, som finnes uppgjord i Kongl. Geueral-Post-styrelsens underdåniga memorial af den 1 December 1851. Utskottet har genom erhållna upplysningar rörande ifrågavarande ämne inhemfaf, att motionärens uppgifter angående den af Kongl. General-Posf-stjrelsen föreslagna tariff för omförmälde arfvode äro öfverensstämmande med hvad Styrelsens underdåniga memorial af den 1 December 1851 derom innehåller, äfvensom att Kongl, Brefvet drrj 17 December 1851 är i afseende ä denna fråga fortfarande gällande till efterrättelse; och finnér Utskottet sig ega anledning vitsorda det af motionären anmärkta missförhållande, hvilket länder tili mehn för prenumeranter å sådana tidningar och tidskrifter, som mindre ofta utkomma.
Enligt serskildt uppgjordt GeneralSammandrag öfver LandtRänteriernes Förskotter, eller de såkallade Anticipationerne, balancerades i September månad år i832 såsom oersatte: 1820 och äldre åren • ••••• 55,180: i5. 7. 1821 t. 0. m. 1825 . • ••••• 4,752: 5. r. 1826 24. 11. 1827 9,615: 5. sålunda balanceras, utgörande hufvudsakeligen förskottsvis utbetald aflöning för Konungens f. d. Eget värfvade Regemente. Uti Norrbottens Län balanceras 29,-495: 6. 9. hvaraf förskott till Spanmåls-undsättning 22,866: 17. 4- samt uti Elfsborgs Län .. 18,625: 45. 6. hvaraf betydligaste delen utgöres af utbetald ersättning för lidna vattenskador genom Trollhätte Slussverks uppdämning, att ersättas af 9:de HufvudTiteln, när tillgång blifver. RiksHufvudbokens GeneralRäkningar, öfver så väl de af Kongl. StatsContoret i allmänhet anordnade Försko/ter, som serskildt öfver påle HufvudTitelns
Det för länets invånare samfäldt anmärkta, ofta obelänkta sträf vandel till tidig oberoende bosättning visar äfven, hvad dessa näringsidkare angår, sitt inflytande, så att antalet af dess medlemmar småningom blifvit så stort, att lönande sysselsättning icke för alla kan påräknas. Stadens jorti användes nästan helt och hållet till beredande af höafkastning för underhåll af stadsboernes kreatur. Den besås derföre endast med säd, då höväxten börjar aftaga samt plöjning och gödsling jemte gräsfrösådd för dess upphjelpande blifva nödvändige, vanligen hvarje 7:de eller 10:de år. Häraf är alltså exempel att hämta för jordbrukare å landet, som till det mesta försumma ändamålsenlig ängsodling. För Sjukvården är en Slads-Läkare aflönad. På Länets Lazarett har staden 2:ne frisängar upplälne till kostnadsfritt begagnande för behöfvande medlemmar, i följd af en för detta ändamål af aflidne Rådmannen E. JNyberg i lifstiden gjord donation. För bestridande af kostnaderne för Fattigförsörjningen erlägga stadens invånare årligen en afgift, motsvarande 24 procent af utskyiderne lill Kronan. Häraf underhållas dels ett fattighus, der 13 personer finnas intagne, och för hvilka kostnaden år 1842 uppgick till 953 R:dr Banko, och dels 67 18 st. oförsörjda barn, som äro hos välkändi folk ä landet inackorderade. Öfverskottet af inkomsterne användes till öfrige fattiges understöd med födoämnen och klädespersedlar, sä långt det förslår. En lättnad i fattigvårdens bestridande är beredd genom en af nyssbemälde Rådman Nyberg jemväl gjord donation, nu utgörande ett kapital af 18,133 R:dr 16 sk. Banko, hvaraf de årliga räntorne, enligt gifvarens föreskrifter, utdelas såsom pensioner till aflidne borgares obemedlade enkor och barn. I förra femårsberättelsen omnämndes, att, i anseende till härvarande kyrkas förfall, Gudstjensten hölles i en större sal inom Gymnasiihuset.
Tillämpningen på den Lilliehöökska frågan af det nu af mig med alla dessa faktiska och obestridliga exempel visade sjelfsvåld, olydnad eller brist på efterföljd af 1626 års lag om Den 10 Januari e. m. 105 Riddarhusets indelning i klasser — blir nu naturligen den, att det förhållande, att, ända från 1627 till och med 1755 — eller under den tid, då ätterna representerades genom val inom sig, medlemmar af den s. k. Gällareds-grenen af Lilliehöökarna representerat för slägten N:o 66, — ingalunda bevisar att denna gren då sjelf ansåg sig tillhöra slägten N:o 66 — och icke slägten N:o 1. Med det sjelfsvåld och brist på åtlydnad af klass-lagen, sorn i verkligheten rådde — bevisar detta Gällaredsgrenens förhållande blott att den, såsom alla de uppräknade slägterna, ansåg sig oförhindrad att fortfarande representera i en lägre klass, än hvartill den genom sin börd hörde. Och att denna gren genom sin börd hör till den slägten, som 1626 fick rätt att representera i 2:dra eller Riddare-klassen, torde inses af hvar och en, som vill hafva blicken öppen för de historiska förhållanderna, vill bibehålla begreppet af slägt, och ej söridersfycka hvarje sådan i en massa grenar utan inre samband. För honom torde det vara klart, att Lilliehöökska slägten i medlet af 1400-talet delade sig i 3:ne hufvudgrenar, hvaraf den äldsta och den yngsta, den till Kolbeck och den till Istrum, ännu ej vid Riddarhusets inrättande och ej heller sedermera lyckats höja sig uppöfver de lägre af Adeln beklädda platserna i samhället, då deremot den medlersta hufvudgrenen eller slägten till Oplo och Fårdala genast höjde sig till samhällets högsta värdigheter och var nära att sätta Konungakronan på sitt hufvud.
— 211 — dubblade inlösningssumman icke kan åstadkommas, eller hvilka numera ej kunna emottagas i följd af den beslutade inskränkningen i ålder och antal, komma att sakna vård och uppfostran och således skola antingen förgås af elände eller uppväxa till laster och brott. För förökande eller ett oförminskadt bibehållande af de dryga utgifterna för nybyggnader, för förvaltningen och för sjukvården, under det de mottagna barnens antal i väsendtlig mån skall komma att förminskas, finnes icke heller något stöd i stiftelse-urkunden af den 30 Oktober 1633, hvarigenom inrättandet af ett orplianotrophiiun privilegierades, till hvilket Kronan skänkte de betydliga tomter, der barnhusbyggnaderna, norra Korrekjionsinrättningen, Trädgårdsföreningens anläggningar m. m. nu befinnas. Ändamålet angafs då vara: “att landsens ungdom, som nu lägger sig pä tiggeri, icke må uti lättja och fåfänglighet uppväxa, utan omyndiga barn “lära något ärligt arbete"; och tillädes inrättningen, genom nådigt bref af den 24 Mars 1637, 40;de tunnan af all Kronans årliga sädestionde. Ännu mindre synes den beträdda banan öfverensstämma med Kongl, brefvet af den 4 Maj 1785, hvarigenom förordnades: “att såväl stora som politie-barnhuset skulle, med deras betjening oeh stater samt särskilda fonder, till barns underhäll och uppfostran ställas “under en och samma förvaltning, och dessa särskilda inrättningar sammanslås, till “indragande af en vidlyftig betjening och onödiga kostnader, hvadan de uppkomna "besparingarne skulle användas lill underhåll af ett större antal barn, hvilka framgent borde isynnerhet på landet uppfostras." Med politiebarnhuset, som tillhörde Stockholms stad, följde betydliga inkomster, såsom Justitiekollegii öfverskottsmedel, tolagsoeh sterbhusmedel, polisböter m. in. Enligt hvad
Sid annan betjening af matts elfer qVtituofön bob eufftfbe aitfeö efter beffaffenfjeten od) beråd göromål, utan fjiuber af beit benämning, font be i uppgiften e rf) äffi t. iöetoUlntngäs^erorbittng i8o 1 - 57 Sfntle tiftuåf någon af Statens (SmBet3 Bär uppgifna grunb färfftfbt tareraö. kamererare od) ©ecreterare, i ftpra (Slafcv: ^-örfta (Stafett ^3:ec fK:br 40: — Stnbva b:o . „ 50: — Srcbje b:o ... „ 20: — $jerbe b:o .. „ 15: — 2U'6gare od) krogerffor, ni. ft., fe Är öga ve ut. fl. i Stäberne, §. 14. ilotfar od) Jlotetttraiigar, lifa ttteb bent t Stäberne, §. 14. £ttmpjamlare, i £re (51 af;ev: g-örfta (Stafett ... 33:co 9t:br 5 Stnbra b:o ... 2 Srebje b:o , 1 ©Eut* od) töåt — Stnbra b:o , 5: — S£rebje b:o , 1: — '3'jerbe b:o .. , — 24. yVetnte b:o , — 8. ©imbeeforfäljarc, Bofatte od) ftabigt loiftaitbc pa tuff ovt, t Stoa (Stafer: yyörfta (Sfafen ... 5ö;co 9t:br 10; — Slttbra b:o .. , 5: — 38 SöetuillningÄs^rörotbning 1831.