Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Låne-beloppet, som före slutet af hvarje år fastställes till grund för det nästföljande årets utlåning, bestämmes af Fullmäktige, med afseende å konjunktur och öfriga omständigheter, till högst två tredjedelar af det pris, som årligen för hvarje bergslags särskilda tillverkningar, såsom lösen för Kronans tiondetackjern, af vederbörande embetsverk fastställes. Räntan beräknas till fyra procent efter år, och lånen beviljas på högst nio månaders tid, med förbindelse för låntagaren att, om så fordras, äfven dessförinnan, efter sex veckors uppsägning, lånet återgälda. Omsättning af dessa lån eger icke rum, utan skola desamma vid förfallotiden ovilkorligen (ill fulla beloppet inbetalas. Våg-attesten bör bestämdt innehålla den bergslags namn och den hyttas stämpel, hvarest tackjernet är tillverkadt, dess vigt samt antalet af galtar eller stycken. Attest öfver tackjern, liggande å vågen i Götheborg eller å någon af de öfriga vågarne i riket, utom Stockholm, undertecknas på enahanda sätt, som för stångjerns och andra vågförda effekters belåning finnes stadgadt; hvaremot attest öfver tackjern, liggande å Stockholms våg, bör vara underskrifven af inspektoren vid vågen, tillika med 2:ne af Stockholms stads styrelse och på dess ansvar utsedde embetsoch tjenstemän, hvilka intyga, att den i attesten uppgifna tackjernspost oförryckt skall för Bankens räkning å vågen qvarhållas. Innehafvare af så beskaffad, å honom ställd eller behörigen transporterad våg-attest, som i nästförestående mom. är föreskrifven, skall, vid tackjerns belånande, jemte afgifvande af skuldförbindelse till Banken eller Låne-kontoret, enligt särskilda tryckta blanketter, samma attest, genom åtecknad transport, å Banken eller Låne-kontoret öfverlåta. I afseende på relaxationer till större eller mindre del af belånadt tackjern, lånens successiva afbetalning, pantens försäljning vid uteblifven liqvid m. m., skola de för belåningen af stångjern och öfriga vågeffekter gällande författningar och föreskrifter tjena till efterrättelse. Stamp-, skrotoch klot-jern är från belåningsrälten undantaget.
CommerceCollegium, med tilikännagifvande, att, i följd af de betydliga både årliga och extra utgifter, hvilka sistlidet och innevarande år graverat Gamla Ull-Disconttonden, denna fonds capital-behållning i säkra fordringar numera, enligt en den 20 sistlidne April uppgjord calcul, ytterligare förminskats till 13,531 R:dr 18 sk. 6 r:sL, väl funnit obestridligt, att såvida icke beloppet af de till Ull-Contoret iNorrköping inflytande afgifter, förmedelst ullproductionens stigande, i någon väsendtlig mån ökades och fondens inkomster, hvilka för närvarande betydligen understege de fastställda årliga utgifterne, sålunda erhölle någon större tillväxt, fondens behållning måste årligen minskas, och fonden innan kort sakna tillgångar till bestridande af dessa utgifter, men derjemte ansett, att den väckta frågan om Gamla Ull-Discontfondens sammanslående med Manufactur-Disconten icke borde blifva föremål för Kongl. Majrts Nådiga pröfning, förrän vid Rikets Ständers nästa sammanträde sig visat, om och hvilka andra medel kunde utfinnas till bestridande af det för Technologiska Institutets verksamhet nödiga anslag, helst några års ytterligare erfarenhet syntes erforderlig för att kunna bedöma, huruvida Gamla Ull-Discontfonden genom ökade inkomster 13 — framdeles kunde komma i den fördelaktiga ställning, att densamma, utan bidrag af andra medel, förmådde bestrida de derå anvisade årliga utgifter, i hvilken händelse det, i Kongl. Collegii tanke, vore lämpligt och ledande till en lättare öfversigt af de förhållanden, sorn stå i sammanhang med de i sednare tider till Ullproductionens befordrande vidtagna anstalter, att hädanefter, såsom hittills, en särkild redovisning uppgjordes för de medel, som i berörde ändamål utgå. Denna Kongl. Collegii åsigt har, efter hvad Revisorerne erfarit, blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder gillad, med förklarande, det i frågan om ökade tillgångar för Manufacturernes och Ullproductionens understödjande i låneväg Nådig Proposition komme att tili Rikets Ständer vid nästa Riksdag aflåtas.
— Mörka träd, ljus sommarhimmel, månen bakom några små moln och det rödgula gruset framför mina fötter, det mins jag. — Ljus efter ljus släcktes i huset. Den sista af dess innevånare hade gått till sängs. Endast Matti kom och satt på en soffa. Hon visste att jag led men visste inte hvarför. Mellan oss fins det inga frågor; tillgifvenhetens grannlagenhet har inga sådana. Älskade lilla barn! Det sista året har utvecklat dig, det sista halfåret har lärt mig att hålla af dig. Det är den bortsparkade hundens tillgifvenhet, för det det fins en hand som aldrig slagit. Älskade lilla barn, jag önskar dig lycka hvarhelst du skall gå hän; ty du måste ju gå ifrån mig, det kan icke vara annat. Hvem skall fylla din plats? Jag vet inte, men den skall fyllas – till sist. Jag har förmågan att ”hålla af”, men hvarje nytt skott, som slår upp, behöfver växa dag efter dag i årvis. Min misstro kan icke dödas på ringare tid. Jag gick in och lade mig för det hon icke skulle sitta längre och vänta på mig. Men sofva? Nej. Gamla Ernst, upp med hufvudet! Ensam, säger du. Än sen? Frimodighet, ärlighet och din öfvertygelse, – är du då ensam?379 Jag är dubbelt tacksam för den ringaste vänlighet nu. Anna, min gamla tjensteande visade jag ut med kaffebrödet i dag morse när hon trugade mig till att äta. Jag kunde inte. Strupen var sammansnörd. Men när hon stängt dörren slog det mig att jag icke afvisat henne vänligt nog. När hon kom in igen – jag sade henne hvad jag borde säga, att jag visste hur väl hon ville mig när hon nödgade. Och jag kände tårar i ögonen. — Jag är visst ofta ovänlig mot dem som bry sig om mig och som jag inte bryr mig om. – Och jag, som vet hur det stinger med hvarenda en sådan liten tagg! Gamla egoist, då är det rätt åt dig sjelf! ”Hvis en Dame vidste hvor en eneste Taktløshed misklæder hende – hun gjorde den aldrig.” Georg Brandes finner fru Edgren vigtig och löjlig. Är för resten spydig om alla menniskor.
Proposition det märkeliga förhållande, att ehuru mången med mig torde vara i okunnighet om hvad Sveriges Presterskap i sednare tider uträttat till allmänna undervisningens förkofran; ehuru likaledes mången med mig torde nogsamt känna, huru förtjenstfullt KrigsSkolans vid Carlberg Styrelse och Lärare i delta afseende arbetat för den goda sakens framgång; äro likväl dö 4 Lectorerna vid Carlberg, för hvilka Comite'en till öfverseende af Rikets Läroverk föreslagit en löneförhöjning af 4öo R:dr till hvardera, uti Konungens Proposition förbigångna; under det 42,000 R:dr föreslås, att dermed befria Stiften från Skolebetjeningens dubbla tjensteårs beräkning. — Jag föreslår alltså denna löneförhöjning till 1000 R:dr för hvardera af de 4 Lectorerna vid Carlberg, ti* iG4 Den i g Mars e. m. oell erkänner billigheten af de föreslagna löneförhöjningarne för Professorerne vid Rikets Universiteter; men afstyrker helt och hållit förhöjningen af Skolelärarnes löner; intill dess sig visat, i hvad mån Presterskapet vill gifva efter för tidens och samhällets behof af förbättrade läroanstalter. Hvarefter Herr Bråkenhjelm muntcligen tilläde: Jag anhåller, att denna motion, som är framställd i sammanhang med Kongl. Majrts ofvannämnde Proposition, må till StatsUtskoltet remitteras. Lades på bordet.
Det är det farligaste steg man kan taga och jag hoppas och tror att R. o. Ad., likasom jag, skall inse att Ståndet icke kan bevilja remiss på en sådan motion. Jag tillstyrker fortfarande att R. o. Ad. vägrar remiss af motionen. Hr Cederschiöld, Robert Teophron: Dä Const.Utsk:s betänk, förevar, var jag en ibland dem, som yrkade bifall till det gjorda förslaget till underd. skrifvelse, hvilket bestriddes af det skäl alt man ansåg att Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. borde deröfver afgifva yttrande, emedan det var ett önskningsmål. Jag sökte försvara Const.Utsk:s rättighet, men lyckades icke alt göra min åsigt gällande inför' pl ural i te ten. Man har nu åter börjat omtala Const.Ulsk:s befogenhet ali inkomma med sin framställning eller icke; men del är icke föremålet för denna diskussion utan fråga är nu endast huruvida de af Gr. Lagerbjelke väckta motioner äro lagliga eller ej, d. v. s. huruvida han varit behörig att väcka dem Den 17 Maj. 35 eller icke. För att afgöra detta återigen erfordras endast alt tillämpa 56 § lliksd.Ordn. som uttryckligen tillåter motioners väckande efter motionstidens slut, ibland annat i de tvenne fall, att motionerna äro föranledda af redan uptagoa ärenden eller redan fatlade beslut. Frågas således: är detta eli redan uptaget ärende? dertill har man å andra sidan svarat nej: Hvarföre? Jo, emedan betänk, i den delen blifvit lagdt till handlingarne; men om den pra:missen är riklig att Const.Utsk:s betänk, i denna punkt icke är ett uptaget ärende emedan den blifvit lagd lill handlingarne, så skulle deraf följa att hela decharge-betänk., d. v. s. äfven den under Litt. A afhandlade delen, icke vöre ett uptaget ärende; men äfven om man häruti hade rätt, så uphäfves derigenom dock icke det andra skälet, som finnes i 56 § nemi. alt motioner kunna väckas om de äro föranledde af ett redan fattadt beslut.
Vi behöfva icke gä v längre tillbaka, än lill den erfarenhet vi i detta hänseende hafva af våra ångbåtskommunikationer, vid hvilkas början ingen trodde, alt de skulle kunna bära sig, på linier, hvarest de likväl sedermera utvecklat sig till en otrolig grad. Sådant blir sannolikt äfven förhållandet med jernvägarne. Genom deras anläggande upkomma otvifvelaktig! sä betydliga förändringar uti den nuvar:de rörelsen, att ingen på förhand upgjord beräkning kan i detta afseende innebära tillräckligt säker anvisning, utan mäste alla dylika kalkyler grundas på bypotheser, och det är derföre att befara, att resultaterna af dem komma alt utfalla efter opinionerne och önskningarue hos de personer, åt hvilka deras upgörande anförtros, och alt de således icke komma att motsvara hvad de förvänta, som nu vid dem fästa så mycken vigt. För att kunna bedöma, hvilket system för ett lands jernvägskommunikationer är det lämpligaste, tror jag del icke hehöfvas mera än att ega kännedom om handelsoch koinmunikations-förhållanderne inom landel, och alt det då icke bljfver svårt att inse och bestämma, i hvilka hufvudriktningar dylika anläggningar företrädesvis erfordras. Då man vill börja med jernvägars anläggande inom ett land, är det imedlertid nödigt, all icke inskränka sig till partiella åtgärder, hvilka ständigt framkalla strider mellan de olika lokal-intressena, utan bör man genast göra sig reda för hvilket system är af behofvet mest päkalladt, och i ett sammanhang pröfva detsamma. Så har äfven K. M. gått tillväga, då Ilan åt en dertill skicklig person updragit att utarbeta ett förslag i della hänseende, hvilket af K. M. vid denna Riksdag blifvit R. St. förelqgdt. Om man redan vid första beslutets fattande om jernvägars anläggning, tager ett system i betraktande, så tror jag, att många fördelar derigenom vinnas. Man har nemi. på detta sätt afgjort alla de strider emellan de enskildta intressena, som eljest skulle ständigt återkomma och försvåra verkställigheten af dessa anläggningar.
Jag kan nu ej afhålla mig ifrån att väcka en motion, som, till förmån för landets försvar, anvisar ett medel, hvilket icke är kostsamt, men af mig nyttigt förmenadt: "Rikets Stander anhålla, det H. M. Konungen täcktes med "K. Svenska arméen införlifva samtliga länens jägeri stater, ■”för alt i krigstid tjena till éclaireurs af trakten], samt att "de under fredstider må användas vid leväns-manskapets "öfningsmölen." För mig skulle vara synnerligen smickrande, om plura* liteten af de inom hvarje RiksSt. varande, och för försvarsverket synnerligen ifrandc, medborgare gilla min åsigt, alt Den 9 Maj f. m. intet fredligt yrke finnes mera af daglig sysselsättning uppöfvadt till brukbarhet under krigstider, än den praktiska jägarens. I anseende till ofvanstående motion, anhåller jag vördsamt, att detta mitt anförande må med de öfriga RiksStln communiceras. Gr. Frölich, David, uppläste följande: Vi hafva nu åhört, under 2:ne dagars plena, anmärkntr rör:de StatsUtskis förslag att reglera tredje hufvudtiteln. För dem, som icke förslå, eller anses kunna förstå krigsveltenskapen, hvarutinnan dock vankats åtskilliga intressanta föreläsningar, har dock åtskilligt varit att lära och iakttaga, och jag anser mig icke böra dölja beskaffenheten af det intryck jag rönt, då jag å detta rum haft tillfälle åhöra hvad jag torde få anse för större delen af Svenska krigsbefälets samfällda tankar och åsigter öfver armeens tillstånd oell behof. Enl. detta intryck förefaller det mig, som hade befälet, med få undantag och endast utgående från den ståndpunkt detta befäl såsom en från samhalls-inrättningen i öfrigt fristående corps hade att intaga, betraktat reg lerin af armeens stat.
Vid ett sådant förhållande och för att kunna afhjelpa och förekomma dessa ohillkomiigheter, tyckes väl den enklaste utväg vara, att då troligen summan af hela 3 skilhngsafgiftert skall räcka till, att, i förening med det understöd Kongl. SeraphimerOrdcns Gillet h mnar uppfylla ändamåletuti samtlige Länen, denna afgift hädanefter ej q varstadnade i Länen , utan ingick till StatsCassan och derifrån fördelades i mån af behof på Lånen; men då flere svårigheter skuL le derifrån blifva oskiljaktige, som undvikas, enär medlen qvarstadna i de Län der de uppbäras och deribland hufvudsakligen den, att i detta fall åt någon authoritet borde uppdragas, att en sådan fördelning ombesörja; och detta svårligen skulle kunna ske med ledning af så fullständig kännedom om Länens behof, sorn dertill erfordras och denna utväg dessutom är stridande emot de vilkor, under hvilka 3 skil* lingafgiften blifvit beviljad; så anser jag mig Den ij Februarii. 449 ej böra föreslå densamma; men finner mig så mycket häldre vid hvad Herr Ehrenborg föreslagit om ett förändradt sätt af denna afgifts utgående, som derigenom, enligt min tanka y äfven en fullkomlig utväg beredes, att för hvarje år erhålla emot behofvet svarande till. gångår för hvarje Län, bch att vinna ändamålet, i och för hvilket 3 skillings afgiften blifvit beviljad, och hans förslag dessutom ät mindre afvikande ifrån de grunder Riksens Ständer töt 3 åkiliingsafgiftén fastställt.
R:dr, ett belopp vida öfverstigande de i kostnadsförslaget för det äldre huset beräknade » 2,600: — » 26,840: — » 3,029: — » 1,500: — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139 (Fortsättning.) 3 poster. Détta förslag syntes således icke, fastän en del af de upptagna arbetena lemnades ofullbordad, kunna anses öfverskridet, utan angåfve i stället en besparing, och den af Akademien följda ordning vid arbetenas verkställande komme utan tvifvel, såsom Akademien anfört, att medföra den dubbla fördel att de rika skatter, Riksmuseum innehåller, blefve både bättre vårdade under byggnadstiden och snarare än annars ske kunnat för allmänheten tillgängliga. Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit och då Ofver-intendents-embetet, i ämnet hördt, förklarat sig hvarken mot lämpligheten al de ifrågaställa arbetena eller mot de för dem beräknade kostnaderna hafva något att anmärka, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, bevilja det för reparation och inredning af Vetenskaps-akademiens äldre hus äskade belopp, 98,681 R:dr 30 öre. 102:o. För bestridande af kostnaden för Sveriges deltagande i utförande af en medel-europeisk gradmätning har Kongl. Maj:t begärt att ett bolopp af 25,000 R:dr måtte för en gång anvisas.
Jaså, det har ni redan talt ut om Speranza eller (Då Speranza gör ett tecken, som för att kanske. Nåja, om du är nöjd med hans förklaring, så säger jag ingenting. Man måste medge, att han gjort sig förtjänt af mycket öfverseende genom den Ni har väl öfvertygat er om, att det förhåller sig risk med att inlåta sig på experimentet. SPERANZA. Å, pappa, när Fortunio och jag gå i spetsen. stora upptäckt han nu gjort. (Till Fortunio och Speranza.) riktigt med den? Jag menar, att det inte är någon 77 FJÄDRE AKTEN - KEJSAREN. gud, man blir gammal, och tanken att nödgas skiljas på. Visst har man ju hoppet om saligheten på andra sidan den eviga saligheten, i hvilken den höga Du har rätt, du har rätt, mitt barn. Ja, herre hädan från detta lif, som i alla fall är så skönt, kostar kejsarinnan olyckligtvis redan ingått jag menar, att olyckligtvis den här upptäckten inte hann bli färdig vid det har man ändå alltid liksom en liten förförut men hur det är, det man känner och är van kärlek för. (Under det han talar har han beskådat och rört vid alla Salvators instrument) Jaha, mycket intressant, högst genialiskt min enda betänklighet är, uppriktigt taladt, just denna, att en återförening med kejsarinnan inte mer blir möjlig hon salig där, jag och min Speranza ja, min käre vän, detta är en allvarlig betänklighet, men SPERANZA. pappa. Men när det är för hela mänsklighetens bästa, KEJSAREN. Nå, låt oss då skrida till verket. Speranza och Fortunio först, sedan jag, och så hela hofvet. De som äro gamla och nära att skiljas hädan, tycka som jag, att lifvet ändå är kärt och de som äro unga, vilja Inte sant, mina damer? naturligtvis gärna bevara sin ungdom och skönhet. Du har rätt du har rätt som alltid, mitt barn. 78 SANNINGENS VÄGAR EN HOFDAM (halfgammal). om ers majestät tillåter. (Till Salvator.) Det är ju säkert, att man förblir ung att man bara inte alltid får behålla sin ungdom?
Häremot hafva inom Höglofl. Ridd. och Adeln samt Hederv. BondeStändet anmärkningar blifvit gjorda, af det hufvudsakliga innehåll: att inga Statsmedel böra kunna undandragas öppen Revision; att om sådant medgifves för en under-afdelning å en Titel, kan det ock vid ett annat tillfälle utsträckas till hela Titeln, samt att i öfrigt Utskottet, i stället alt föreslå en förnyad underd. anhållan, bordt till ConstitutionsU.tskottets åtgärd öfverlemna de af Revisorerne anmärkte afvikel - Betänkande»!, N:o 319. 591 ser fiån livad R. St:r redan vid sistlidne Riksdag i della ämne hos K. M:t i underdrhet begärt. Till det undantag i den för öfrige Statsmedels anslag gällande öppna redovisning, som Utskottet för Extra medelsfonden tillstyrkt, har Utskottet herntat anledning deraf, att denna fond, jemlikt R. St:rs underd. skrifvelse den 10 April 1810 är öfverlemnad till "K. M:ts serskildta Nåd. disposition” och i öfrigt till stor del, användes till bestridande af utgifter i diplomatisk väg, hvilka icke alltid, inom föreskrifven tid för bokslutet, kunna komma till redovisning eller böra allmängöras. Och bar Utskottet trott sig så mycket heldre kunna tillstyrka detta undantag från en fullständig redovisnings-skyldighet för Extra medelsfonden, som Utskottet erfarit att äfven de summor, som till vederbörande utbetalas emot redovisning inför K. M:t, skola, innan decharge för förvaltningen erhålles, till StatsRådets Protocoll anmälas och redogöras, hvarigenom ConstitutionsUtskottet alltid hillver i tillfälle alt bedöma, huruvida emot dispositionen är något att anmärka.
I stället för Domarebevis, vid ansökning och omsättning af lån, hvilka i synnerhet för allmogen äro kännbare så väl i anseende till kostnad sorn tidsspillan då Domaren bor på längre afstånd, föreslås att alla Jordägare och Bruksidkare å landet af Ståndspersoner ochallmo. ge som anse det mindre b; qvämt prestera Dornaaf rebe vis, tå v^d iå eansökningarne bifoga bevis afsisitförlidne års pröfningsComitée öfver sin jords elier bruks andelar värde, presenteradt på ali - Den 3 Martti. 459 män Socknestämma för att dervid förena Pastors och atne redliga Socknemäns vitsord om sökandens husbållsaktighet, flit och arbetsamhet, då äfven rröfningsComittéens bevis om Cantionisternes fasta Egendom eller om sådan ej finnes, Socknestämmoprotocoll som intyga annan säker egendom bör åtföljaDesse handlingar qvarblifva vid lånet till dess detsamma är till folio inbetalt, likväl med åliggande! för låntagaren, att vid hvarje omsättning genom ett nytt Socknestämmoprotocoll bevisa ders behöriga 'säkerheten ännu befinnes och att icke någon mindre gynnande förändring föregått med så väl hans egen som vCautionisternas egendom, och böra alltid sådane protocoll utgifvas i den Socken der i ena fallet den fasta Egendomen är belägen och i andra fallet den för säkra tillgångar kände personen är bosatt. Billigheten tyckes äfven fordra att låntagaren, efter uragtlåten inbetalning på förfalfotiden, befrias, från högre ränta än 6 procent, äfvensom vid inträffande lagsökning, från Charta Sigillata-afgiften, enär den på förhand vid låås erhållande och omsättning afdragne räntan gifvet verket ersättning för denne kostnad. Ehvad Lagsökningen är på större eller mindre lån bör kostnaden derlöre till Lands-'- Canceliier och andre ställen vara bestämd för aila lån lika, emedan det ä,r reversens afskrift och communicertng som besvära men ej summan^ storlek.
UnderNätts Utslag i sädane mäl mä ej gä i werkställighet utan söregängcn underställning hos Hof-Rätten, sa snart den aiiklagade anses till det answar, att han ej sär böta med penningar, eller han i böter och kostnadsersättning blifwcr ädömd 100 N:dr och derutöswer. Owarstad eller förbud emot nägon skrifts försäljning eller utspridande mä Under-domare ej wkd sädane enskilde twister kunna älägga. Piösivar Domstolen att malek bör as publik Actor akäras, dä häiiskjiites mälct, i hwad det rörcr denna ätalan, att dermed, sä wal hwad gwarstad, Bilaga till Mern. N:o 24. 387 som rättegängen beträffar, förhälles som här framföre sagdt är. Warder Bokhandlare eller annor person för försäljning eller utspridande af tryckta skrifter anklagad, förhälles dermed, som här ofwanföre angående Boktryckare stadgadt är; dock bör i sädant fall den anklagade tilltalas der han sitt bo och hemwist hafwer, eller ock der förbrytelsen skett, allt efter hwad Hof-Cantzleren, Justitice-Cantzleren eller deras Ombud, hwilka i slike fall det ensamt tillkommer att talan föra, finna att det lämpligast ske kan. I frågor om qwarstad böra i sädant fall Konungens Befallningshafwande och »vederbörande Magistrater owägerligcn och tvid answar biträda; dock mä ej hos Bokhandlare eller arman försäljare a någon skrift qwarstad begäras, utan att genom bewis kan styrkas, att skriften i tryckningsorten blifwit med qwarstad belagd; äfwensom nysnämnde personer icke kunna för innehållet af nägon skrift med rättegång beswäras.
Hvad beträffar en talares financiela åsigt att vapenöfningarne sprida penningar i landet, så påminner jag mig, såsom gammal, huruledes en af detta hus’ fordne medlemmar, numera af* lidne Major Aug. Florus Toll, yrkade att hela arméen skulle sättas på marseh och beständigt marschera för att sprida penningar i landet (skratt) ; men förslaget antogs icke och jag tror ej heller att det var antagligt. Jag yrkar bifall till StatsUtsk:ts Betänk. Hr Montgomery: Jag ber att Hrr:ne måtte upfatta denna fråga sådan sorn den verkligen är och att man icke må tro det StatsUtsk:t eller jag skulle vilja inskränka eller alldeles omöjliggöra arméens öfningar, hvilket man förmodar skola ske, om förslaget blir antaget. 1 K. M:s Propos. vid sednaste Riksdag fördelas vapenöfningarne i 2:ne afdelningar, nemi. a) de förberedande och b) de allmänna samt gemensamma öfningarna (se K, M:s Propos. vid 1856 års Riksdag pag. 101). Sedan det blifvit redogjordt för dessa de första öfningarne, föreslås att öfningsläger skola hållas på vissa* bestämda ställen och helst hvarje år (pag. 106). Det är således der icke alseddt att öfningsläger nödvändigt skola hållas hvarje år. Genom det anslag, StatsUtsk:t här anvisat, är möjligt att så kan ske, såvida en icke alltför stor förändring i prisförhållanderne skulle upstå, men ett eller annat öfningsläger skulle äfven kunna inställas och det är icke annat än hvad K. M. i sin vid föreg:de Riksdag afgifne Propos. föreställt sig kunna inträffa. Man har tält om inkonseqvens hos R. St:r, då de nu vilja förändra anslaget från förslagstill reservationsanslag. Hvar och en af er, Mine Hrr, torde erinra sig hurudana förhållanderne voro vid sisth Riksdag; huruledes då raan lifligt kände nödvändigheten af arméens öfning i och för möjligen inträffande krig.