Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty jag kan icke undgå att finna, alt såväl summan af Bancodiscontens reservfond, 171,033 r:dr 44 sk. 8 r:st., som af deni Malmö 38,767 r:dr 12 sk. 4 r:st., äro behäftade med ett lyte, som man vanligen kallar trassel, hvilket i penningeangelägenheter är för mig ganska motbjudande att se. Således tillstyrker jag äfvenledes antagande af mom. b) och c). Hvad d) angår, så kan man se den frågan på flera sätt. Detta mom. förutsätter likväl, att mom. e) skall bifallas, ty det är klart, att om de i disconllånerörelsen inflytande räntor skulle utlånas, så kunde de icke, i mån som de uträknas, blifva aflemr nade lill Banken. Det torde således vara nödvändigt att godkänna litt. e) innan man beslutar om litt. d), som egentligen är ett corollarium af litt. e). Rör:de verkställigheten, är det af Utsk. ganska väl beräknadt, att en sådan minskning, som Utsk. föreslagit i denna lånerörelse, icke kommer att ske på en gång, utan successive. I mom. f) kan jag icke instämma. Jag anser, att det en, dast skulle leda till förändring i de belopp, som af Bankens medel för denna rörelse äro anslagna, utan någon särdeles nytta. De medel, som sparbankerna insätta, kunna icke blifva af sådan betydenhet, alt de verka på den allmänna rörelsens beskaffenhet; de kunna på sin höjd uppgå till några hundra tusen r.dr, och kunna således icke medföra någon starkare påkänning på Bankens silfverlod; men deremot skulle, om detta morn. antoges, blifva nödvändigt att hålla ständig räkning öfver dessa medel, som skulle åstadkomma ständiga omvexlingar i beloppet af Bankens lånefond, hvilket jag för min del anser vara ett onödigt besvär. Och vill man räkna noga, så torde det också befinnas, att det sätt, som Utsk. här föreslagit, gör en förändring i den allmänna rörelsen, enär det verkligen minskar de medel, som för allmänna rörelsen äro tillgängliga, med samma belopp, som insättes i Banken.
Ja och Nej. Grefwe Oe Is Qsrstis: Pä hwatz Friherre Lester, ström behagat anföra, ett de af mig ?ramstältze frägor bordt wackas hos ConstltutionsUiffotket, för lag blott fwara, att om jag hade proponera! nägot fäik till förändring u!» RegeriNgöFormen, hade pcoeeturen wistrrligen bordt wara sädan; men att jag endast »vackt frägvrna härom salom willtor rör en astägclse, som j».g ansedl Ridderstapet cch Adel» Wärdig. Gref - Den iz Januari 77Z Grefwe von h,an in^sksusen erindrade att communicauon genom Deputation aldrig plägade äga rum ör annat än sädant, hwaröjwer Slän» det fatrabt besiur. Häremot, likasom emot ätffilligt förut yttrodt, ropades gansta starkt ; äiwen ropades af mänga att saken i hela sin widd läge pä bordet Friherre Oöerlilöm, jacob: Någon cornmunication kan sä möckel mindre äga rum, som Herr Grefwe ia llarciie sjelf r sitt stristeliga Diktamen uuderstäldt, om han finge, detsamma med de andra Smnden commumcera. och när sjelfwa Dictamcn är lcgd pä bordet, sä mäste naturligt wis, denna deruti b nef ttande fräga ligga der äsperi. För öfrigt tror jag att de? i fullkomligen beror af Grefwe t)e la OarNie hell att läka tjocka sikt anförande, mcn icke såsom lil! Ridderstaprt och Adeln mgifwtt. Häremot ropades starkt. Friherre Lise! von hollstein begärde upplysning af den §. i nä.;on Författning som förbvLe communtcarion af sädant som blstwit lagdt pä bordet. Herr Grefwen och LandrMarbalken:
Denna motion , jemte de deraf föranledde anföranden, bafra blifvit remitterade till Statsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma handläggning; och det är, efter noggrann profning, af detta vigtiga och grannlaga ämne, som Utskotten nu gå att meddela det yttrande, att Utskotten väl anse föremålet för denna motion, eller organisationen af Rikets stridskrafter på det för Riket mest gagneliga och tillika minst betungande sätt vara ett ämne, som egenteligen tillkommer Kongl. Majrts Nådiga förordnande; men tro dock, att Riksens Ständer icke böra tveka, att inför Kongl. Maj:t öppet tillkännagifva, det Piikets Ekonomiska ställning icke medgifver någon tillökning, utan fasthellre, under fredens lugn, påkallar minskning uti Stats-bidragen, samt, med anledning häraf och med afseende på Rikets framtida sjelfbestånd, och det behof hvarje folk äger af besparad och färdigvarande kraft till sitt försvar i farans stund, hos Kongl. Majrt underdånigst anhålla, det Kongl. Majrt täcktes så organisera Rikets Lahdtoch Sjö-försvar, att det med minsta möjliga uppoffring under freden, dock må medgifva ett kraftfullt motstånd i händelse af fiendteligt anfall. Stats-Utskottets
”På grund häraf vill Kongl. Maj:t, efter Statsrådets och Högsta Domstolens hörande, nu föreslå Rikets Ständer ”att följande §§ i Kongl, förordningen den 13:de Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, nemligen 14 §, 16 § och 18 §, de begge sistnämnde sådane de lyda i Kongl, kungörelsen den 20 Maj 1835, 19 8, 21 §, 23 §, 24 § med det till sistnämnde § uti Kongl, förordningen den 18 December 1823 gjorda tillägg, samt 26 §, må erhålla denna förändrade lydelse.” 14 §. ”Ar inteckning i egendom sökt och dör sedan egaren, eller öfverlåter han egendomen till annan man, pröfve ändock rätten om den inteckning beviljas må, sedan arfvingarne eller nya egaren hörde blifvit. Varder gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt är, till konkurs afträdd, pröfve ock rätten ansökningen, och bestämme Konkurs-domstolen hvad verkan inteckningen ega må, om den beviljas. 8 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 29. 16 §. Inteckning, som fastställd varder, galle för borgenär med förmånsrätt, som i 17 kap. Handels-balken skiljs, ifrån det ting å landet samt den dag i staden, han inteckningen vid laga domstol sökt. Ej må dock ränta å intecknad fordran tilläggas förmånsrätt för flere än tre år. Om ränta å intecknad fordran då gäldenär afträd! sin egendom till samtlige borgenärers förnöjande stadgas i konkurslagen.” ”Mom. 2. Borgenär, som innehafver inteckning, njute, så vidt för fulla gäldandet af hans fordran nödigt finnes, säkerhet i den intecknade egendomen till hela det helopp, hvarå inteckningen lyder, ändå att fordringen ej till så stort belopp uppgått eller afbetalning derå skett.” 18 §. ”Morn. 1.
Det hade säkerligen varit för det Högloft, huset lika intressant, om Hr 112 Den 14 Juli f. m. Gr:ii, tlå frågan om fria räntan här förevar, äfven linde velat meddela huset hvad som han i samma land kan hafva hört derom yttras. Det är nemligen bekant, att just för att afhjelpa följderna af krisen, gaf man i Preussen år 1858 räntan fri, och det är möjligt att denna åtgärd verkade fullt ut lika mycket till de omtalade resultaten, som det beprisade tvångs-ackordet. Gr. Sparre har sagt, att det i fråga om detta ackord skulle vara svårt att göra en skillnad emellan köpmän och andra. Det lät annorlunda, då jag vid en föreg:de § talade om det obestämda i ordet köpmän, och dervid såsom oegentligt anmärkte, att raan såsom definition på begreppet köpman begagnat hvad som står i 1855 års förordning stadgadt om hvilka de personer äro, som hafva skyldighet att föra mera fullständiga böcker öfver den rörelse, som de idka. Jag tror ieke, att någon skall vara villrådig om hvad, som förstås med orden köpman, fabrikseller närings-idkare, hvilka ord förekomma i den af Gr. Sparre åberopade Preussiska lagen. Vidare yttrade Gr:n, i sammanhang med den uttalade åsigten om det obestämda i uttrycket köpmän, att den skillnad, som i §:n vore gjord angående de omständigheter, på grund af hvilka man kunde påyrka konkurs för köpmän men icke på andra, vore af ringa vigt, emedan Utsk:t hade försett den som vill yrka konkurs, med så många andra sätt att vinna sitt ändamål. Om Hr Gr:n hade velat vara lika upriktig, då denna g föredrogs, så hade möjligen voteringen fått en annan utgång. Emellertid tror jag, att man icke bör låta alltför mycket förskräcka sig af de svårigheter, som Hr Gr:n framdragit i afs:de på bestämmandet, huruvida en person är köpman eller icke. Det låter väl lika lätt göra sig här i Sverige, som i andra länder, att urskilja, huruvida en cessionant hör till deu ena eller andra kategorien.
Dröjsmålet dermed och hög cours emedlertid, under det, att inhemska låntagare liqviderade capital och ränta i det försämrade sedelmVntet, skulle föranlåta R:gsContoiret, antingen att i hopp om realisation taga af det i Banken deponerade SilfverCapitalet, till ränleliqviden, eller ock, att af Statens medel betala coursskillnaden. Äfven i förra händelsen finge Contoiret åtminstone sätta till transportkostnaden för det silfver, som till betalningens verkställande skulle utföras. Rikets vanliga vexelbehof skulle genom den årliga afbetalningen af 5 proeit ökas med 2Ö6,666f R:dr B:co hvilket ock i sin nion skulle motarbeta realisationen , och städse verka ofördelagtigt på Coursell. O111 än realisationen ändock skedde t så är det naturligt, att ett Statslån, som gjordes före hennes inträffande, och som möjligen kunde detsamma förhindra, men hvilket emedlertid försäkrade långifvaren om återbetalning i silfver skulle framlocka alla dertill användbara medel inom landet. Följden deraf blefve åter, att när RtgsContoiret sedermera eller derjemte behöfde upptaga lån till Städer och corporationer, eller till Creditiven, mot återbetalning i sedlar: så skulle medel brista för dessa Statslån, eller ock räntan å de samma blifva högre än eljest till skada för Staten, och möjligtvis äfven för enskildta, om hon blefve så hög att både inteckningsoch namn-lån uppsades hos enskildta, för att insättas i Statslånen. Under det man ville nedsätta räntan och skaffa lån, å Betänkanden, N:o 382. xv den ena sidan, skulle man å den andra höja räntan och vålla lånebrist eller tillintetgöra sin egen afsigt. För sjelfva lånets erhållande beräknas ock en kostnad af 8 till 10 proc:t eller 4 å 5oo,ooo R:dr B:co hvilken summa ytterligare kommer att ökas i händelse obligationerne vid deras inlösen stigit öfver pari.
Utsk. synes icke heller hafva fästat någon uppmärksamhet vid det förhållande* att en stor del af de vid denna riksdag för en gång bevil21 H. 20 >54 Densi A p r i 1 f. m. jade utgifter, efter ali sannolikhet, komina att utgå under innevar. år och således medtaga en betydlig andel af de för Cont:s vanliga utbetalningar afsedda tillgångar. Derest Utsk. velat förskaffa sig de för en noggrann och tillförlitlig bevakn. af Riksg contts behof erforderliga upplysningar, hade Utsk bland annat kunnat erhålla kännedom derom, att K. M. redan förständigat Fullmågtige i Riksg.cont. alt utbetala a5o,ooo r:dr i afräkning å choleracreditivet. Genom denna och dylika utbetalningar, innan de dertill anslagna inkomster inflyta, komma naturligtvis Riksg.contts lånebehof att under de första åren betydligt ökas. Det är derföre af högsta vigt, att R. St., förrän de åtskiljas, anvisa så tillräckliga tillgångar för Riksg.contts lånerörelse, att detsammas credit kan behörigen upprätthållas och vårdas. Bland sådana tillgångar för innevar. år synes dock icke, på sätt de af Utsk. uppgjorda tabellerna utvisa, centonalen kunna beräknas, enär densamma först under nästa år till Riksg.cont. inflyter. Jag skulle visserligen kunna framställa ännu flera anmärkntr vid de ifrågavar. tabellerna, till ytterligare stöd för min om dem yttrade åsigt; men jag anser det vara öfverflödigt att dermed upptaga R. o. Ad:s tid, enär hvad jag redan i detta afseende anfört torde innefatta tillräckliga skäl för beviljandet af den yrkade återremissen af Utsk.'s förevar, betänk. Jag är icke någon vän af ökade skattebidrag, de må utgå såsom allmän bevilln. eller på annat sätt, och jag hyser ännu den förhoppning, att R. St. vid denna riksdag icke skola behöfva öka alim. bevillntssumman. Men med erfarenhet om den benägenhet, Representationen, vid slutet af riksdagarna, vanligen ådagalägger att bevilja äskade anslag, anser jag det vara nödvändigt, att den enda numera lämpliga utvägen att härtill bereda erforderliga tillgångar icke varder i förtid stängd.
En enkel koja med bjälkar i taket hade tagit sig bra mycket pittoreskare ut som ram. Nils var fåordig och stram. Då Anna nu skyndade ut i köket, kastade han upp fötterna på den stora kaminen, som stod blank och tung, och började med nervös ifver tugga tobak. Almroth kände sig förlägen och sade i oviss ton: — Jag störde dig väl inte? — Nej vars, jag tog fritt i dag, jag arbetar på styck, det är trefligare, då är man friherre. — Det är — ju — teckning för konstindustriela — Åhnej, jag är filare nu — här på Strettons järnbruk, sade Nils rodnande och pekade bort åt den flacka, soliga prärien. — Såå — jaså, svalde målaren taktfullt ned sin ofantliga förvåning, — du har ändrat yrke, är det icke mycket tröttsamt för ovana personer? — Förstås att börja med, men det är friskt — det konstindustriela subbet är inte stort bättre än konst, svårt att få något stadigt — nej för all del, vi ha mycket trefligt där nere hos Stretton, ett par hyggliga tyska pojkar på schappet, och Strettons betala reelt och ordentligt. Almroth visste icke, hvad han skulle svara. — Jaha — det var ju roligt — men du fortsätter att måla ser jag, räddade han sig, pekande på studierna. — Ah, det är smörja, sade Nils besväradt. — Du ser inte konst härute, antar jag. — Jo bevars, — nu kom det öfverlägsen kläm i tonen — det är nog konst här, fast europeerna inte behaga se det, det växer upp talanger som svampar — när det börjar nå’nting här, så går det rasande kvickt — så om tio år kunna svenskarna börja imitera amerikanerna, se’n de tröttnat på att imitera fransmännen. — Hm, sade Almroth blott. Stackars karl! Efter en stund: Olyckan har gjort dig bitter, Fredman. — Olyckan, parerade Nils med hög röst och kastade ned benen på golfvet, — du tar djäkligt fel, Almroth, tror du jag ångrar, att jag rest hit? — För all del, vek målaren undan för den hetsiga tonen, tag inte vid dig så.
För - G8 Förslag till Tulltaxa. summar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifningsinlagan, jemlikt Tullstadgans 21 §, bör vara till Tullkammaren aflemnad, ansvare för tullafgifternas fulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren, inom samma tid, afstår sin rätt till den skadade varan, som då medelst offentligt utrop, för Kronans räkning, genom Tullkammaren försäljes. Hvad vid tallbehandlingen i öfrigt af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån komna fartyg, skall iakttagas, är i 5:te Kapitlet af Tull-stadgan förordnadt, § I*- I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handelsförhållanden länder till efterrättelse hvad derom är eller varder stadgadt. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1864. Expeditions-Utskottets Förslag lili underd. Skrifvelse, N:o 149. Uppl,lil och godkändi hos Kidd. och Adelli den 7 Nov. tutia. Presle-Slåudel den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Slånde! den il Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna, under Riks statens Sjette Hujvudtitel. (Slals-Ltskotlels Utlåtande N:o 99 och Meni. Statsoch Elton.-Utskottets Utlåtande N:o 40.) S. A. K. Å Riksstatens Sjette Hufvudtitel, innefattande anslagen för Oivil-JDepartementet, hafva, dels i följd af E. K. Mits Nådiga Propositioner, och dels med anledning af hos Rikets Ständer gjorda framställningar, ifrågakommit de förändringar, hvilka Rikets Ständer nu få i underdånighet anmäla i den ordning, som af uppställningen i Riksstaten föranledes. Departemejits-Cliefcii. l:o.
Genom Konstitutions-Utskottet meddelade Utdrag af samtliga Riks-Ståodens protokoll ftir den 27 nästlidne Juni och deli 4 innevarande månad;, rörande föredragning af Utskottets Memorial N:o 38, med förslag till ändring i RiksdagsOrdningens föreskrifter om Preste-Ståndets representationsrätt, har Utskottet inh cm ta t, att berörda förslag blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden antaget att KonslilVflions-Utskollels Memorial N:o 4!K 5 hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet till Utskottet återförvisadt; från Ridderskapet och Adeln, med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanke, att 13 § Riksdagsordningen borde undergå en sådan förändring, att de ordinarie lärare vid elernentar-läroverken, som ega presterlig befordringsrätt, komme att gemensamt med kyrkoherdarne välja riksdagsmän inom Preste-Ståndet; —• samt från PresteStåndet, med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanke: l:o att den nuvarande lydelsen af första punkten i lista momentet af 13 § Riksdags-Ordningen bibehålies oförändrad, men att andra punkten i samma moment ändras i den syftning, att öfrige ordinarie prestman uti hvarje stift, äfvensom i Stockholm, ina vara berättigade, om de det åstunda, att inom sig välja en fuilmägtig; 2:o att till 2:dra momentet, hvilket, i enlighet med hvad Utskottet ock hemställt, förbi ifver vid nuvarande lydelse, fogas en ny punkt, eller till denna § ett nytt moment, af innehåll, att till de i dessa momenter uppräknade valklasser komma att läggas tvänne nya, nemligen af ordinarie lärare vid elementar-läroverken, så vidt de ega presterlig befordringsrätt, och af Läkare, hvilka genom allagd Licentiat-examen blifvit till läkare-konstens utöfvande behörigen legitimerade. Dessa nya klasser utse, hvar inom sig, lärarne vid elementarläroverken fem och Läkarne fyra ledamöter till Riksdagsmän i Preste-Ståndet.
Apothekare må alla lider af året för pharmaceuliska behof utan afgift nyttja två destilleringspannor, en af högst ljugo och en af högst tolf kannors rymd, kokrummet inberäknadt. ' Skulle på något ställe apolheksrörelsen göra flera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Konungen ske. § 22. Bränvins rening vare en hvar afgiflsfritt tillåten, då den sker ulan eld eller ånga. Om redskaps matning och stämpling. % 23. En hvar, som förfärdigat redskap för bränvinstillverkning, vare skyldig, innan han redskapen från sig lemnar, ej allenast att med stämpel af sitt namn och hemvist samt årtalet förse panna, hatt och afkyIningsredskap, äfvensom löst bröst, mäskvärmare och rektifikationsapparat, än ock att besörja redskapens uppmätning och stämpling af dertill förordnad justerare. För honom skall rcdskapstillverkaren noga uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar, samt om den skall drifvas omedelbart med eld eller med ånga. Då redskap på ett eller annat sätt ändras, eller ny del tillsättes, skall redskapen af justerare å nyo granskas samt den ändrade eller tillsatta delen stämplas, efter mätning, om den är sådan underkastad, och ändringen anteknas i mälningsbeyiset. Den, som ändringen verkställt, vare skyldig alt, på sätt i 1 mom. stadgas, om uppmätningen och stämplingen föranstalta. § 24. Till redskaps uppmätning och stämpling förordne Konungens Befallningshafvande ett behöfligt antal justerare, och tilldele hvardera ett visst distrikt, lämpadt efter hans hemvist. För sådan förrättning vare justerare lika ansvarig, som för målkärls justering. § 23. Bränvinspanna skall vid mätningen vara försedd med löst bröst, då sådant finnes, och med batt eller stängselskifva och rör samt öfriga tillbehör, som, enligt nästföljande § äro stämpling underkastade. Pannans hela kubikinnehåll mates med vatten till öfversta kant eller läckande brädd.
SVANTE GRÉN. J. M. MALMSTEDT. ESBJ. BERGMAN. ANDERS SANDBERG. Vällofl. Borgare-ståndets ledamöter: F. A. RINMAN. A. R. FALKMAN. G. C. WITT. F. A. BORG. C. TEI. ÖHMAN. AUG. THEOPH. BLOMBERG. Hedervärda Bonde-ståndets ledamöter: L. G. ANDERSSON. O. ERICSSON. P. MATTSSON. AND. PEHRSSON. HERMAN ÖBOM. P. ERIKSSON. Gr. Wegardt. 2 ifal-sliil öfver Mniuifakfur-diskonf-föiidieii tor år 1857. lie bet. Balans från år 1856. Skuld: Till Rikets Ständers Barik, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv för Manufaktur-diskonten, emot 3 procents ärlig ränta å det begagnade kapitalet, R:dr 1,800,000: Afskrifning: Enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 30 Januari 1857, a) af värdet för fondens fasta egendom 60,000: b) af värdet för fonden tillhörige inventarier 1,560: 45. Banko. Banko. | Balans från år 1856. i Tillgång: l:o Behållning i Rikets Ständers Bank å räkningen JVs 5 med 8. dito å Rosenborgs & Inkomster: Omkostnader för fondens fasta egendom 509: 27. — 5:o Ersättning, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1841, till Rikets Ständers Riksgälds-kontor 14,000: 6:o Ränta till Rikets Ständers Bank för af krediti vet begagnade medel 51,360: 5. 2. 83 249- 24 11 Fondens vinst år 1857 har alltså utgjort Balans till år 1858. Skuld:
Råken skaperne i råttan tid afgifvas, enår åfven dessa Längder, för hvars rigtighet Redogöraren alltid år ansvarig, genom deras underskrift och godkännande i Socknestufvorne kunna vid Special-Råkningarne antagas, intill dess de vid Tingen hinna att närmare verificeras, och derefter med Eders Kongl. Maj:ts Befalningshafvandes påskrift godkännas, för att derefter Landsboken bilåggas. I stöd häraf och då således antagas kan ^ att Special-Råkningarne, efter den nya methoden, åfven i Kopparbergs Lån, kunna i rått tid den l September afgifvas, och något hinder för de då blifvande Resters indrifvande och redovisande till årets slut, i afseende på de olika tider till förtjenst, som för en del af Dahl-Allmogen derunder måste inträffa, ej eller i så måtto förekommer, att ju icke RestantieRåkningen vid årets slut kan författas och genast derefter aflemnas; så synes, hvad i ena eller andra hånseendet för de öfriga Lånen år föreslagit , också i detta Lån kunna tillämpas, samt Revisorers Berättelse. 6g salunda äfven hår fullständighet och redighet i Råkenskaps-Verket erhållas. Slutligen finner Kammar-Ratten nödigt tillägga , att, efter den nya methoden, ingen förändring vid Råkenskapernes inbindning bor få ega rum, utan att alla Special-Rakningar, nu som förr, i en suite, jemväl Lands-Bokslutet, i ett eller flera band innefattas, under namn af Lands-Bok; äfvensom och då hädanefter, som hitintills, en tydlig hänvisning ej mindre Råkningarne och Boksluten emellan, ån emellan Råkningarne och Verificationerne, år af hogsta nödvändighet, så bör i alla speciella Räkningar vid Specie-columnen uppdragas 2.ne columner, den ene eller den främste, att deruti införas pagina och det ställe dit Posten i Landsholmen öfverföres och den andra för att deruti införas folium af den verification, hvarefter uppeller afföring sker.
Det är en hel liten skå- despelarinna af Guds nåde, som redan hos barnet gör sig gällande. H o n har redan s o m liten flicka en mimisk talang, et Abespil, tror jag det på norska heter, hvars oskyldiga älskvärdhet d o c k i barndomshemmet vinner en m y c k e t fåtalig publik, summa en — en, men ett lejon — det är fadern. Fadern, Svend Johannesen, en originell människa, med djupa andliga behof, hos Och notariens stolthet växer, Och han går med viktig min, Tittar på, hur väfven randas, Och hur flinkt de spinna lin, Ser i smyg på deras knippor, Hur de ökas på med fart. — Tycker det är underbart, Då de uppå dagen hinna Hvar sin lingarnshärfva spinna. Och han är så nöjd och lycklig, Njuter utaf ålderns frid. Och han älskar detta Näsby, Där han haft sin bästa tid. Ej han märker, hur bekymret På hans gamla vänner tär — Han så litet själf begär — Då det skämtas glaät och skrattas, Tror man lätt att intet fattas. » Ja ja, barn », sade fadern, » det är nå- got underligt i dig, det kan jag j u inse, men något godt är det, det är visst, o c h Gud skall nog visa dig vägen da skall gå. Väfven o c h spinnrocken bli nog icke dina kamrater; d u har nog fått gåfvor, s o m skola användas på annat sätt, kan jag tro. Jag har fått för mig, att Gud har tänkt, att du skall vara till gädje o c h uppmuntran för människor, som sörja o c h äro bedröfvade. Han sänder ofta sådana lifsglada själar s o m dig för att styrka o c h uppmuntra dem, o c h det är stort att kunna lindra sorg o c h bedröfvelse. » Visst är prostens bästa prästrock Blank och nött båd ' här och hvar, Och prostinnans &gt;svarta siden * Bemnor uti vecken har. Och hans flickor ha bekymmer För sin enkla toilett, Fast — den saken ta de lätt, Och de gladt i dansen sväfva I den dräkt de själfva väfva.