Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport berg; pension, att utgå från och med månaden näst efter den, deruti ban undfår afsked F. d. Krono-länsmannen, Expeditions-fogden Eggert Helleberg; förhöjning i hans pension från 150 till 500 R:dr R:mt Premier-löjtnanten vid Flottan H. E. A. Rundqvist; pension, alt utgå från och med rnånaden näst efter den, deruti han erhåller afsked ur krigs-tjensten Dito W. Heykensköld; likaledes Dito Friherre E. S. von Vegesach; dito Löjtnanten vid Westmanlands regemente Laurentz Georg Nicolas Lindberg; pension, att utgå från och med månaden näst efter den, deruti han erhåller afsked Kanslisten i Justitie-revisions-expeditionen Eberhard Liljewalch; pension, motsvarande ungefärligen Adelar af bans nu innehafvande lön, att utgå när han från nämnde sin befattning entledigas Kopisten i dito Wilhelm Norström; likaledes . Stats-rådet och Chefen för Sjöförsvars-departementet m. m. Carl Hans Ulner; pension, när han ur Statens tjenst afgår . Anm. Från denna summa afräknas den pension, Herr Statsrådet från Amiralitets-krigsmans-kassan tilläfventyrs åtnjuter. Justitie-rådet John Roy; pension, när han inom den af Kongl. Maj:t uppgifna tid (början af Augusti månad 1858) från Justitie-råds-embetet erhåller nådigt afsked F. d. Myntmästaren, Assessoren J. A. Grandinson; ersättning för frånträdda boställs-rum, att utgå från och med den 1 Oktober 1856 Expedilions-sekreteraren m. m. J G. Richert; pensions-förhöjning från 1.250 till 3,000 R:dr R:mt Transport Riksmynt. S Riksmynt. R:dr. Ö. Transport 78,487 66 Redogöraren vid högre Artilleri-läroverket och vid Kronoegendomen Marieberg J. 1*.
Det är ofta hos de sämre lottade klasserna, sorn man finnér de bästa anlagen, och det är just för dessa klasser, som de fria skolorna äro inrättade och icke för de förmögnare; och om något visst antal bestämmes, utöfver hvilket inga finge intagas, lärer man icke, vid afgörandet af hvilka sorn skulle få komma in, gifva företräde åt de fattiga, framföre de rika. Jag anhåller fortfarande om afslag å Utskits hemställan. Gr. Mörner; Till hvad jag förut yttrat, ber jag att få lägga ännu några ord. Det är icke länge sedan den nuvarande skolordningen utfärdades. Den har icke hunnit verka särdeles långtid. De nya skolorna hafva derför icke heller ännu hunnit tillvinna sig det mera allmänna och stadgade förtroende, sorn åtskilliga af de äldre skolorna förvärlvat sig, och detta torde i sin mån hafva bidragit 118 Den 10 Jani f. m. dertill, att dessa äldre skolor lätt åtnjuta ett visst företräde af de föräldrar, som äro i tillfälle att välja skola för att ditskicka sina harn; nion man kan väl antaga, att i samma mån sorn de nya skolorna hinna alt göra sig kända, i samma mån kommer äfven en jenmare fördelning af lärjiingarno att ega rum, utan alt man hehöfvcr reglementera något i detta afseende. Det är i allmänhet vå Iligt alt allt lör mycket göra ändringar i författningar, särdeles i sådana, som den ifrågavide. Vi hafva haft flera exempel på ett sådant tillvägagående. Först utfärdades af K. M:t en skolstadca. hvari det hestärnries, att rektor skulle tillsättas på tre år. Dermed afsågs att förekomma, det dessa platser skulle blifva skötta med mindre kraft och drift af personer, som voro föråldrade, eller eljest mindre passande, och man heredde sig en utväg att kunna aflägsna dem från nämnda platser, utan att deri skulle ligga något för dem sårande. Denna stadga hade emedlertid knappt utfärdats, förr än II. Sl:r inkommo med en underdånig anhållan, att rektorshefaltningsrne skulle göras permamenta. K. M:t hiföll denna R.
Har lian förut för sådant brott blifvit dömd, bote dubbelt.” Vidare har Riksdags-fullmägtigen Hedström, likaledes i afsigt att söka förekomma oskicket att drifva söndagshandel, hvilket sä väl i städerna som på landet förorsakade stor förargelse, helst handelsbodarno merendels funnes i närheten af kyrkorna, hemställt om antagande af ett så lydande tillägg till 3 Kap. 8 § förutnämnda Balk: ”Kramlådor eller andra bodar, så väl i städer sorn på landet, skola på sonda* gar och högtidsdagar ej öppnas till salu; mat och dricka må säljas till nödtorft under tillåtna tider. Ingen håfve magt på dessa dagar att köpslaga i skepp eller anföra farkoster; bryter någon i dessa fall, bote för första gången 10 Riksdaler R:mt, för andra gången 20 Riksdaler R:mt samt för tredje gången 30 Riksdaler Runt och handelsrättighetens förlust.” Slutligen har, i anledning af sistberörda motion, Riksdags-fullmägtigen Liss Lars Olsson, enär han icke kunde finna handel å sabbat straffvärd are, än manga andra handlingar, särdeles sådana, som i sig kjelfva vore el1 brottslig beskaffenhet, såsom dag sm ål, olafra bränvins-utskänkning m, fl., föreslagit, ”att sabbatsbrott i allmänhet mätte beläggas med lika högt ansvar, som för handel å högtidsdagar möjligen kunde blifva bestämdt.” Lag-Utskottets Betänkande N:o 60. 1 Utskottet föranlåtes till en början, i anledning af Pierr Prosten Schrams^ samt Herr Doktor Sandbergs framställningar, erinra, att desamma i väsendtlig mån synas granda sig på obekantskap med gällande lagstiftning. Motionärerne antaga nemligen, att om åtal på en och samma gång anställes för sabbatsbrott, föröfvade å flera särskilda helgedagar, straffet för alla förseelssrna icke blir högre än för ett enda sabbatsbrott, eller allenast tio Dalers böter. Men häruti ligger ett misstag. Nämnde böter skola nemligen ådömas särskildt för hvart sabbatsbrott, enligt den i detta fall oförtydbara föreskriften i Kongl.
2: o Ersättning under dylika förrättningar bestås dem som har lön av allmänna medel, skjuts och traktamente efter Kongl Resereglementet sjunde klassen. Djurläkare och elever vid veterinärinrättningar efter åttonde klassen och hovslagare efter nionde klassen. 3: o Om dessa med lön av allmänna medel inte finns att tillgå betalas de övriga med 1 riksdaler 10 skilling i dagtraktamente och skjuts efter två hästar. 4: o Då djurläkaren anställer resa för att hämma farsoter, men inte är kallad av djurägaren, ersätts kostnaderna av statsmedel. Men kostnader som uppstår där djurägaren kallat läkare betalar han själv. 5: o Kallas djurläkare att besiktiga levande eller dött djur, betalar den som begärt biträdet, med 1 riksdaler för levande djur och 2 riksdaler för dött djur, där han öppnat och skrivit attest. Stockholm den 3 juni 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående tullfri transport mellan Sverige och Norge av lantmannaprodukter och allmogens slöjdvaror. Stockholm den 5 juni 1824 Då Vi vill bereda närmare samband mellan Våra förenade rikens ekonomiska intressen och liva handelsgemenskapen har Vi förordnat att förutom spannmål, viktualier, hästar och boskap, som redan är tillåtet att tullfritt föra mellan Sverige och Norge, även andra lantmannaprodukter träarbeten inberäknade tullfritt får föras över gränsen. Gäller inte varor som är förbjudna till ineller utförsel. Stockholm den 5 juni 1824 CARL JOHAN Reglemente om vad iakttagas bör vid verkställighet av Kongl Maj: ts Nådiga Kungörelse av den 20 april 1824 angående Försäljning av fast egendom genom Lotteri. Stockholm den 5 juni 1824 Sedan Vi den 20 april 1824 tillåtit att fast egendom under inskränkt tid och särskilda villkor får säljas genom lotteri, har Vi på Nummerlotter Direktionens förslag, bestämt vad som skall iakttagas rörande lotteriets kungörande, spelsätt, lottning, uppbörd och redovisning. Mom 1 Då någon anmäler sig hos Nummerlotteri Direktionen och vill sälja sin fasta egendom och har fullgjort vad som står i förordningen samt ställt borgen för gottgörandet av lottsedelspapper, skrivmaterial, brevväxling, lottsedlars tryckning och postporto eller deponerat pengarna kontant, åligger det Direktionen att genast ordna försäljningen.
Vi böra icke alltid förutsätta att endast Ryssland kan blifva vår fiende, ej heller att hvarje förveckling vi kunna få att lösa med svärdet, nödvändigt skall vara en kamp på lif och död, der det är fråga om vårt vara eller icke vara. Vexlingarne lil H. 13 194 Den 38 Januari e. m. kunna icke beräknas; vi kunna t. ex. komma i fejd med Danmark, Preussen, Österrike. Spanien eller Portugal. Förutsättom någonting sådant och det iir gifvet att, ifall vi icke ega någon örlogsflotta, vår fiende spelar oss samma spratt, som Danskarne 1848 spelade de Tyska handelsstäderne, nemi. blockerar hamnarne. bortsnappar vår handelsflotta och afklipper våra förbindelser med den öfriga verlden. Behålla vi deremot den flotta vi nu ega i godt stånd, så är det i stället vi som blifva de blockerande och pristagande. Skillnaden emellan att sjelf vara blockerad, förlora sina handelsfartyg, få sin handel, sin tillförsel och alla utländska förbindelser afbrutne, emot att vara den blockerande, som tillfogar sin fiende alla dessa olägenheter, under det att man sjelf för sig bevarar alla fördelarne, torde vara hvad man kallar himmelsskriande. Likväl är det ju påtagligt att, i händelse vi slopa våra skepp eller försumma att underhålla dem, vi, ifall af krig med någon af ofvansagde stater, nödgas se vår fiendes örlogsfartyg helt och hållet tillintetgöra vår handel, plundra våra sjöstäder och göra god pris af allt hvad vi ega flytande på vattnet.
Skrifvelse, angående en årligen intill nästa Riksdag utgående afgift till Veneriska smittans hämmande. S. A. K. Sedan E. K. M., uti Nådig Proposition af deri 17 sistlidne Januarii, framställt nödvändigheten deraf, att den vid sista Riksdag beslutna så kallade Treskillings-afgiften till Veneriska smittans hämmande skulle ytterligare fortfara, och flere frågor i följd deraf yppats, angående så väl denna afgifts belopp, ändamål, förvaltning och redovisning, som dess upphörande eller nedsättning, hafva Riksens Ständer, som funnit, å ena sidan, vigten och nödvändigheten deraf, att med kraftige och för ändamålet tillräcklige anstalter, ej mindre i dess upphof, än vidare utspridande, motverka den Veneriska smittan, hvilken, för menskligheten och Fäderneslandet lika förfärliga sjukdom, af en olycklig erfarenhet visas vara långt ifrån utrotad, utan till ock med utbredd i de orter, man förmodat vara från denna farsot befriade, och å den andra, att de härtill af frivilliga sammanskott eller andre tillfäll ige inkomster - Vndtrdånigu Skrifrthtr. komster härflytande medel äro långt ifrån liffräcklige till ofvan omförmäldte andarnåls vinnande, beslutit: lso Att en årlig afgift skall till nätta Riksdag utgöras af hvarje mantalsskrifven person , för att, genom Curhusens bibehållande bidraga till den Veneriska smittans hämmande och utrotande. 2:o
Att till Bankens ersättning för dess förskott må anvisas det på Allmänna Indragnings-Staten för förre Kongl. Famillens underhåll uppförde anslag af 66,666 R:dr 32 sk. att af Kongl. Stats-Contoiret till Banken levereras, så snart liqvidationen kommit till fullbordan och denna ersättning ovilkorligen fortfara intill dess full tillgång derigenom blifvit beredd Banco-Fullmågtige, till inköp af det Silfver, 9 13ö StatsUtskottets Bctänkanden, för hvilket nämnde 732,557 R:dr 5 sk. 6 r:st. åro nedsatte, och slutligen. 6:0 Att det Verk eller de personer Kigl. Majit i Näder uppdrager denna liqvidation , skola för verkställigheten häraf i laglig form, samt för de härtill uppburne använde medel aflägga behörig redogörelse, kommer att undergå den i grundlagen föreskrefne granskning af Riksens Ständer och deras Revisorer. Detta allt hemstålles vördsamligen till Riksens Höglofl. Stånders närmare bepröfvande; Blifvandes någre Ledamöters yttrade skiljagtiga tankar jemnvål öfverlemnade. Stockholm den 15 Novemb. 1823. Utdrag af Protocollet hållet hos R. HSStatssamt BancoUtskott, vid sammanträde den 14 Nov1823. S. D. Sedan Utskotten nu fattat deras beslut, i frågan om betalning af förra Kongl. Famillens hår i Riket innestående enskilda förmögenhet, yttrade Herr Öfverste-Lieutenanteii Hjerta: ’’Jag vet ganska vål att man fruktar den verkan, som opinionen om Bankens försvagande genom anlitande af den reela Stats-Utskottets Betänkanden. 131 Fonden skulle kunna medföra för Bours transactionerne. Men jag år öfvertygad att man häruti misstager sig. För min deU tror jag att man med mera skål bör frukta verkan af den opinion, som skulle kunna uppkomma och vida mera skada förtroendet till Rikets Stånders förvaltning af Banken, om hvarje
Utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen. Om Utskotten ej skulle sättas i verksamhet utom i anledning af Konungens propositioner, så skulle ConstitutionsUtskottet aldrig komma att pröfva en af LandtMarskalk eller Ordförande vägrad proposition. För att förekomma de farhågor för Förslaget, sorn skulle kunna väckas så väl af detta förhållande, som af det jag redan omnämndt, föreslår jag det tillägg, att ConstitutionsUtskoltet må bestämdt undantagas från det här gjorda stadgande, dock alt Utskottet ej befattar sig med grundlags-förändringar. Om Ståndet finnér denna min anmärkning grundad, anhåller jag, att äfven den måtte, såsom Ståndets gemensamma tanka, blifva till ConstitutionsUtskottet remitterad. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken ti 11 k än na ga f, att Plenum klockan half till 6 på eftermiddagen skulle komma att fortsättas. Herr Crusenstolpe: En värd Ledamot af ConstitutionsUtskottet har, förmodligen Den g Mars f. m. tinder «n läng magnetisk paroxysm , drömt, då lian trott det jag genom någon electrisk inverkan blifvit stämd mot GonslilulionsUlskottets förslag, elier att jag syftat på någon personlighet mot den värde Talaren, Jag kan endast försäkra, alt min goda vilja mot honom sträcker sig så långt, att jag icke vet något uppdrag af medborgerligt förtroende, sorn jag ej skulle vilja lemna honom; han irrar sig således, då lian tror, att jag påstått det han lagt dit ormen med biömsterna. Jag bar lika litet påstått detta, sorn jag påstått, att, för det krut finnes till i verlden, den värde Talaren var med när det uppfanns. Herr Hjerta: Jag tillhör dem, som anse den ifrågavarande ändringen alldeles obehöflig, och jag tror, att den icke kan slå tillsamman med vårt Statsskick. Om man blott tänker sig beskaffenheten af de Urtima Riksdagarne, så skall man finna, att det just då är angeläget, att Folket bibehåller initiativet.
Detze äro hufwuddragen as en mera inskränkt och föga tryckande utskrifningS merhode, sein likwäl producerade ett för Rikets sörswar tillräckeligt antal rväpnade; alla de som äro 20, 21 och isrän 2 g till Zo är (kallade enligt prima plan till National Bewäringen) befriades nu ifrän denna skyldighet, således till ett antal af ^:delar, wargcrings bördan skulle förswmna, den förminskade kostnaden äterrepade Ri» kels financer, gemensamma krafter moro anwända till afwärjande af gemensam fara, och FädcrneölandelS framtida bestånd/ denna heliga pligt upfyld» 2:dca Mechoden Dest principe, den, alt bibehälla hela den indelta Armeen med Wargeringen och att uppsätta Reserv? B tailloner, som formeras af de Medborgare i Riket, hwilka nu aldeles icke bidraga till det allmänna sörfwaret. Den indeldte Armeen bibehalles fullständig. §-,2 Wargeringen complcttstas och uprättballes tjenst för pä lika sot, som för detta i Finland och söre 1795 i Skane. Fjerde Bander ir Note 162 Den I December Nors Wargeringen i bada detza provincer, hade ärliqa möten i likhet med den indeldka Armeen och särskildt Befäl af Subaltern och Under-Officerare, som moro placerade pä Regementerne. I Skäne uphörde Wargeringens exercise är 1795. §- Z. Den 7vrokerade jorden och Städerna uprätta och underhälla proportionaliter efter deras ägande rätt i Samhället, ett witzt antal Soldater, hwilka tillsiäs närmast liggande indeldt Regemente och öswas till krigstjenst as dctz Befäl. Anmärkning Rätta grunderna till nämnde recruterings säns jämna fördelning ösweestiger min kännedom af Landers statiSrique och Cameralwerk; Jag wägar fäledes endast framställa nägra tankar öfwer det generella af Principen.
Först och främst hafva vi ett litet rödmåladt hus med spegelblanka fönsterrutor, och mot ena rutan stöder sig makligt en vidlyftig murgröna med nedfallande stänglar, hvilka bilda liksom ett halsband kring den antika svarta katten, som låter sin lilla trubbiga nos hvila mot andra rutan, hvars solvarma glas för katten är detsamma som vinterbrasan för gubben. Inne i stugan träffa vi äfven "den gamle morfadern" jemte en ung sonhustru och några stycken barn... Men härom sedan. Från stranden, der ett par fiskarbåtar gungade i vassen och der barnen plägade bygga sina hus och låta sina barkbåtar segla, gick en vacker hvit sandbacke uppåt huset. Men på andra sidan af detta tog grönskan vid: här började dalen utbreda sina milda dagrar och skuggor; här vexlade kullar och potatisland, ängsbitar och åkerlappar; här pinglade "gullstjernans" (kossans) bjellra, vänligt ackompanjerad af lammens bekanta melodier och hundens allvarliga signal, då han jagade tillsammans kossan, lammen och ett par silfverhvita getter, som lekande foro öfver alla marker. Lyckligtvis sträckte sig markernas omfång icke längre än att Karo kunde hålla reda på sin hjord. Längst ned i dalen, under skuggan af några löfträd och en liten klippa, uppsprang en källa med det kristallklaraste vatten, och till den källan kom alla aftnar en ung flicka, "oskyldig och from som dalen och hennes moder, hvilken uppfostrat henne." Men sedan flere år egde icke den stackars Nanny någon mor. Moderns plats ersattes likväl af en svägerska, som var för Nanny på en gång syster, vän och mor. Nanny hade nyss fyllt sexton år, men såg dock ut att vara knappt femton. Hon syntes ej röd och frisk om kinden, såsom unga flickor bruka vara, ej heller tydde hennes ansigte på ungdomens lätta sorglöshet. Det var vemodigt och drömmande, detta goda och milda ansigte, och vemodet passade väl tillsammans med den rena blekheten på hennes kind, hvars hy i lenhet och finhet liknade pingstliljans.
Weidels, propriebalans, uppgående vid 1851 års slut till sanunanlagdt 20,942 Rdr 3 sk., ett belopp af 248 Rdr blifvit år 1S52 inbetaldf; hvaremot återstoden vore beroende på slutlig utredning af ifrågavarande balans; att indrifningen af en fordran å 150 Rdr hos Kapitenen Å. Roos ännu berodde på konkursutredning; samt att, beträffande en fordran af 268 Rdr 19 sk. 4 rst. hos Kamreraren d’Aillys sterbhus, frågan om densammas afskrifning blifvit underställd Kongl. Kammar-rätt ens pröfning. §. 8. På sätt vid föregående stats-revision jemväl är vordet anmärkt, har granskningen af Fångvårds-styrelsens räkenskaper väsendtligen försvårats deraf, att Styrelsens hufvudböcker stundom icke öfverensstämma med de öfver special-redogörelserna upprättade omslut, äfvensom att de sednare ofta afvika från de omslutade räkenskaperna, utan att af hufvudböckerna eller räkenskaps-omsluten någon förklaring öfver olikheterna inhemtas; hvartill kommer, att hänvisningar från nämnde omslut till räkenskaperna dels saknas, dels ock, der de finnas, ofta äro ofullständiga eller felaktiga. Såsom exempel må här anföras följande omständigheter: Fångvårdsstyrelsens hufvudbok för år 1850 upptager å konto för straffoch arbetsfängelset å Långbol - Bilaga Litt. T. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 94. StraffDito i Dito å Dito i Dito i StraffDito i Dito å Dito i Dito i År t!50. och arbetsfängelset på Långholmen Malmö _ Norrmalm Norrköping Götheborg År 0S5f. och arbetsfängelset på Långholmen Malmö Norrmalm Norrköping — - Götheborg — Utspisade portioner Brutto-inkomst.
Det var en bland hufvudfrågorna, huruledes man skulle komma ifrån den fyrfota Representationen, såsom den då kallades, och deremot erhålla en förståndigare; och de, som då satte sig emot förändringen, förklarade sig icke emot nödvändigheten deraf, utan ansågo klokt att uppskjuta densamma, under förhoppning, att man framdeles kunde samla de rudimaterier, som fordrades för att derpå fota planen för en förbättrad Representation. Sådant var förhållandet då, och jag har hört detsamma återsägas vid alla påföljande riksdagar, ehuru man här då och då mera kallnat för denna fråga, icke derföre, alt man upphört att anse förändring nödig, utan derföre, att man ej hos Representationen hoppas - Den 13 Octobcr e. m. pas nog kraft för att åstadkomma en representalioitsföikältring. Detta är å min sida icke något skrik för liberalismen. Jag är till mina tänkesätt liberal, men jag skall alltid mot det enthusiastiska skriket hö'ja min röst, emedan jag tror detta vara ett sätt att föra det allm. tänkesättet på villovägar och hindra eulturens framsteg. Jag är således af deras åsigt, som önska reformer såväl i administrativt som representativt afseende; men jag yrkar icke reformer, som äro af den beskaffenhet, att de antingen icke kunna genomdrifvas eller åsyfta att kullslå de elementer, som tillhöra nuvar. organisation, utan jag önskar, att af de elementer, som finnas, må byggas en fullständigare representationsform, än den nuvar. Den egentliga anmärkn., jag dervid gör, är den, att den är fördelad på 4 kamrar. Det är denna ohjelpliga form, som måste afskalfas, om någon för landet gagnelig representationsform skall kunna uppstå. Det är omöjligt, att någon skall kunna arbeta under sådana former. De skola nödvändigt uttråka och ledsna ut hvar man, lian må höra lill ministerens eller oppositionens vänner. Alla skola intagas af den tanke, att ingenting godt kan uträttas, och således blifva tröttkörda innan riksdagens slut, hvarföre också de flesta resa härifrån i den öfvertygelse, att de ej kunnat uträtta något godt, och så jordas de i sina grafvar, utan att hafva gjort något af det gagn, de åsyftat.
Visserligen innefattar denna föreskrift, såsom man å andra sidan anfört, det fullkomligaste betryggande för afgiftens behöriga utbekommande, men full säkerhet torde äfven kunna vinnas genom andra, för tillverkaren mindre betungande medel, likasom det band, man härmed afsett för dem, som kunde vara hugade försöka en handtering, hvartill de möjligen egde hvarken erforderligt kapital eller skicklighet, synes vara tillräckligt starkt, om endast t. ex. halfva afgiften erlades förskottsvis, under det anstånd lemnades med den återstående hälften, hvarigenom tillverkaren vunne den stora fördelen att under tiden kunna afyttra någon del af sin tillverkning, i stället att, såsom nu ofta är förhållandet, behöfva afsluta kontrakt om leverans af det bränvin, som ännu ej finnes till, endast för att anskaffa penningar till tillverkningsafgiften., Att, på sätt flere motionärer yrkat, tillverkaren skulle berättigas att för hela eller en del af ifrågavarande afgift ställa borgen, kan Utskottet likväl för sin del icke tillstyrka, dels emedan detta icke alltid torde för Staten innebära full säkerhet, dels emedan bristande ordning och punktlighet i uppfyllandet af de sålunda åtagna förbindelserna skulle för Staten medföra stor olägenhet samt föranleda ständiga lagsökningar och rättegångar. Äfven den af Herr Ridderstad föreslagna utvägen, att tillverkaren skulle ega aflemna sådana säkerhetshandlingar, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande pröfvade antagliga, synes ej fullt tillfredsställande, enär, oafsedt att pröfningen af dessa handlingars antaglighet kunde blifva ganska besvärlig för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilkas tid i allmänhet torde vara tillräckligt upptagen af öfriga göromål, tillverkaren sjelf lätteligen kunde råka i förlägenhet, om han, måhända ganska kort tid före den anmälda tillverkningens början, erhölle underrättelse derom, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke godkänt liand-» lingar, som, enligt tillverkarens åsigt, varit fullt antagliga.