Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhus-Utskottet under sistledne Riksdag inkomne Redaction, byggd på den grund Herr Kammar - Junkaren Lagerheim framställt för den förändrade Val-formen, man ännu torde behöfva närmare betragta hvad, sorn vid det föreslagne Val-sättet, möjligen kunde föranleda till vidlyftighet och tids* utdrägt; så anhåller jag vördsammast att nämnde Högloft. Riddarhus-Utskottets Betänkande mätte, under betragtande af det såsom Principe för ElectorsVal beslutne upphäfvande af Bänkman, remitteras till närmare öfverväganda af närvarande Utskott. För min del anser jag att denna tids-utdrägt, sorn det föreslagne Val-sättet möjligen kunde medföra, lättast torde förekommas, oro Ridderskapet och Adeln i detta hänseende, fördelte sig på vissa afdelningar i förhållande till Bänkarnes antal, liksom vid de förut varande trenne Classer och i serskildte Rum, under en och samma tid, förrä'tade Valet enligt den föreslagna Principen, då Resultatet af de 3-ne ValListorna snart utiömes3 och det i Motio - Den 10 December. fien åsyftade directa uttryck af hvarje Individes vilja, säkrast stod att erhålla. Herr Grefven och Lan dt Mar sk alfi en hemställde, att Riddarhus - Utskottets Betänkande, jemte c3e af Herrar Rosenschöld och Mannerhjerta dervid gjorde anmärkningar, måtte tili Utskottet återremitteras samt Utskottet anmodas att i ett sammanhang afgifva yttrande öfver alla de ställen i Riddarhus - Ordningen, hvilka Utskottet ansåge et Sördra en ny Redaction. Bifölls. Upplästes och föredrogs Herr Brutnmers, Carl Magnus, den 2 dennes på bordet lagde Memorial, angående en lämpeligare Redaction af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Grefve Spens} Jacob Melker, anhöll att samma Memorial måtte till Expeditions-Utskottet remitteras. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham:
Min fullkomliga öfwertygelse är, ät hwarje mennista af naturs driften är omtänksam, fintlig, och snart sagdt outtröttelig at bereda sin egen sällhet. Pä denna som jag tror hwilar min hppothes, at Skogarne säkrast upfredas och bewaras af ägare sjelfwe. I följd häraf wägar jag, ödmjukast föresiä, at de med möjligaste första mätte delas i wisia Lotter, angränsande Hemman emellan, til ewärdelig ägo, oqvalde af Jägeri betjente, Domare och Konungens Befallningshafwande. Om denna delning sker i mindre stiften, kunna siera„och äfwen de medelösare dermed be tjenas, Den ii. Augusti. 90Z tftnas dä likwäl nödigt blifwer före Auctionerna utröna, samt utsätta wardct, hwar under det ättninstone försia gängen ej bör afyttras. De erballne penningarne, som inflyta för Kronoparker, Gehäg och andre Kronan tilhörande Skogar insattes til Regeringens disposition i Lands Ranterierna, samt för Härads Allmännin gar i Harads.Kistan at til nyttiga ändamäl anwändas. Den högre och lägre Jägeri - Statens misinöje, torde förekommas, om de i sin lifstid fä behälla sina Boställen, Löner och andre lag lige rättigheter, utan befattning med de stiftade Skogarue, blott älagde wärdén om Ekar och an dre fredlyste träd, samt at ntdöda ros djur, bin dra Jagt l förbjuden tid och efter fredade djur. Följden häraf, mäste blifwa iwSkogarnes bibehättande och tilwäit, och således beredandet af ymningare tilgäng pä Lenna nödwändigbet i framtiden/ hwaraf ater följer lägre pris och kortare Transporter, for dem som behofwa köpa.
det skall bli en något litet misstagit sig, och om ej Cholektyr, som ännu skall glädja efterkommande raeus skrifvit sitt anförda epigram i c k e med släkten. » anledning af Leopolds komplimang, utan Redan dagen därpå funnos ett dylikt alsåsom ett slags fortsättning af ett, helt visst bum, penna och bläck framlagda i det täcka ej af den framstående litteraturhistorikern eremitaget, och det blef sedan den somobserveradt poem i Åbotidningen 1800 med maren ett nästan dagligt nöje, a t t familöfverskriften: » Den okända bilden », och jen von " Willebrands medlemmar, jämte husom lyder så h ä r: sets informator, den unge skalden Choraeus, och den familjen gästande vittra och » för I Gratiernas rum uppå agat-caminen sin skönhet och älskvärdhet bekanta » m:ll Apollo fann en bild, knappt synlig ur sitt flor; Eva Loffman täflade om att i albumet nedmen snillets gud på minen skrifva sina tankar, mestadels i versifierad strax kände B e t t i s m o r. Hans glädje allas känsla väckte, form. Det var i synnerhet Choraeus och och själfva Juno log åt dessa blyga drag, Eva, som täflade i denna vitterlek. A dessa där skalken gömde sig bland godhetens behag. blad, som, slitna och blekta af tiden, ännu Men namnet saknades, och Gratierna räckte, finnas i detta album *, finnas dessutom, på en gång alla tre, ur sömmen i sin hand en nål åt Minnets gud, som skref på bildens under tidsskedet 1800 — 20, en mängd minrand: nen och handskrifter från allt hvad Finland på de åren ägde ädelt och utmärkt, och F r u L e n n g r e n först, en huslig kvinna, äiven Sverige skattade till det lilla » biblioi dödligheten värd att lifvet lyckligt finna, teket » med namn sådana som Magnus Brahe, nämnd i odödligheten sen, ej af de Aderton, men af de Nio en. Gustaf Fredrik Åkerhjelm, C.
Samma Utskotts Betänkande, M 6, i anledning af väckt motion, angående ändring i 2 § 1 mom. af Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, rörande reglering af presterskapets inkomster, blef äfven af Ståndet bifallet med vilkor, att näst efter orden »den ledamot» borde tilläggas: »och den suppleant»; och skulle öfriga Riks-Stånden inbjudas att uti nämnda beslut sig förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, JV2 6, i anledning af en utaf Lars Ersson från Södermanlands län väckt motion om tillägg till Kongl. Förordningen den 7 December 1860, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, med hvilken motion Utskottet ansett sig icke tillhöra att taga befattning, beslöt Ståndet, att samma motion skulle ånyo till Lag-Utskottet remitteras, för att af detsamma i grundlagsenlig ordning behandlas. 132 Prot.-Utdrag den 13 December 1862. Den 13 December. Från Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid föredragning af transsumt utaf Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll för den 3 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att instämma i Bonde-Ståndets för dess del fattade beslut, angående nedsättande af ett särskildt Rikets Ständers Utskott för behandling af de vid denna riksdag väckta frågor, rörande elementarläroverken, pedagogierne och folkskolan, blef ifrågavarande inbjudning af Ridderskapet och Adeln afslagen. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet tvänne al Grefve von Platen, Baltzar, och Herr Hierta, Carl Johan, denna dag afgifna yttranden, i anledning af Herr Lilliehööks, Carl Bertil, motion [JVs 108), att det af Kongl. Maj:t äskade anslag till exercis af flottans bemanning måtte odeladt ställas till Kongl.
Da Bonde - Ständet nu gar at werkställa detta bestut anser det sig icke behöfwa erindra derom at desie förflag tilhöra enstildte Ledamöter och icke innefatta nägon decision af Ständet som ffulle kunna anses hinderlig för Statsckltffottet, at fritt och utan band af förestrifter desamma pröfwa. Redan innan Kongl. MasitsNädiga Proposition om Hypothequeför de förskott hwarmedBanque» gär Regeringen tillhanda, ankom til Ständer, hade siere förflag blifwit ingifne om Kongsgardars samt öfrige Kronans Lägenheters försäljning, och dä Kongl. Maj. t uti Högstberörde Nädiga Proposition ä ena sidan med erbjudande af Pgnträttighet ä desie ägendomar, til Banquens säkerhet, likwäl ä den andra uttryckeligen förbehällit Riksens Ständer deras i 77 § af Regerings - Formen stadgade rätt at desamma anivända, hafwa ätskillige bland Ständets Ledamöter trott at Banquens säkerhet för sine förskotter långt ifrän at minstas twärt om ffulle ökas genom ägendomarnes och öfrige lägenheters totala försäljning. Flere Den 8 Augustt. 635 Flere Ledamöter af Ständet hafwa jemwäl stästae veras upmärksamhet derä at större eller mindre delar af Kongsgärdar, eller ost til och med hela sädane lägenheter tilförene stola blifwit dels bortstänrte til everdelig ägo ät enststdre män, dels uplätne pä lifstids besittning utan all flags afgäld til Kronan. Da Kronan genom dylike Donationer sätt »vidkännas en be tydelig mindstning af sine behörige inkomster, synes desie åtgärder fordom af styrande magten widtagne icke böra hindra ägendomarnes anwändande til Kronans förmon eller stydda innehafwarne wid en besittningsrätt som levt til andre Medborgares betungande.
— Sädan mine Herrar är jämförelsen emellan desse Wcrks uppgifter, hirem har rätt eller orätt? hoS hwem felet egenteljgcn är, är mig obekant, men jag har ansett som en skyldighet akt lemna de upplysningar jag ärnätt, i fölgd af de undersökningar jag sä wäl ä Bewillnings-UtssottelS som egna vägnar gjort. Herr Grefven och Landt-Mar. skalken erindrade, att detta mäl vöre begärdt pä bordet; han tvistade för öfrigt för sin del, att rätta upplysningar kunde erhällas annorstädes än i Kammar-Rätten och Kammar-Collegium. Grefwe De iaOsrstie, ^acok», utbad sig allenast f§, tillägga, att han wille vitsorda Herr limm» uppgift, hvarmed förhäller sig sä mycket besynnerligare, som oagtadt alla differencer i de mindre summorna, sjelfva hufwudsumman gär alldeles ihop. " Herr Den 16 October. 426Z Herr käkiman, Otto kiestric: I an, ledning af hwad nu blifwit anfördt wirke han hemställa, om det icke ware intcresjant att i cn framtid fä litet mera kunskap om allmänna medlens förwalt» ning. Friherre hjerto, ^xs!, och flera in, stämde häruti. Grefwe Oo k na, ^u^ull: Dä jag war den förste som den 8 Julli wäcktc frägan att fä redowiSningen för de allmänna medlen i gäng, fär jag nu instämma med Grefwe Os la Oaräis och förbehåller inig nu öppen talan när den i stn ordning förekommer. Herr Grefwen och L a n d t - M a r sk alk cn swarade härtill Ja. Föredrogs följande: Utdrag af Protocollet hället uti Rik, sens Höglofl. Ständers Stats-Ut» skott d. 5 Octob. 1809.
Stad beviljade eftergift och disposition al Arrendemedlen för den varande jord eller så kallade Roteskiften; samt Riksens Ständer, på sådan grund, sista Riksdag jemväl ansett bristen i räntebeloppet bora fyllas af andre Statsmedel och derå lgmnat en anvisning, som Kongl. Maj:t i Nåder nu iörklarat icke lämplig, enär utgifter af sådan beskaffenhet icke måga bestridas af anslaget för Försvars-Verket; har Statsutskottet vid detta förhållande och då något bestämdt Stats-anslag till betalande af denna räntebrist för det löpande året, samt framgent icke kan föreslås, i anseende dertill, att beloppet årligen är olika och beror af Markegångspriset å den Arrende-Spanmål, hvilken i beräkningen af tillgången för räntanär inbegripen, sig böra tillstyrka Rikets Högloflige Ständer att anvisa, ej mindre den nu äskade ersättningen StatsUtskottets Betänkanden. 3oq för oftanämnde räntebrist åren 1819, 1820» 1821, 1822, tillsammans 8,993 R:dr 47 3 rst., än ock hvad för innevarande år och den påföljande tiden, härtill likaledes kan erfordras, att godtgöras och utgå af öfverskott på Stats-Verkets inkomster. Men Utskottet har derjemte skolat hemställa, om icke, till undvikande af en sådan ränteliqvid i framtiden, lämpligare må finnas, att sedan de, förre Gevärs-Factoriet i Söderhamn tillhörande Gårdstomter och Byggnader med flere lägenheter, så fort ske kan blifvit försålde och de derför inflytande medlen använde till afbetalning å Pensionsfondens Capitalfordran, återstoden af dett Lån äfven afbördas utaf öfverskottsmedlen på Stats-Intraderne, så snart tillgång derå kan finnas, som härtill blifver disponibel oclj eljest skulle till RiksgäldsContoiret aflevereras; och hvaremot arrendemedlen för Landtegendomen till Carl Gustafs Stads Bruk, böra såsom Stats-Verkets inkomst anses och upptagas, lika med dess öfrige intrader; hvilket allt Riksens Höglofl.
Cederström begärt, är alldeles öfverflödigt, emedan det faller af sig sjelft, att skadan skall upprättas, och anser jag detsamma således icke böra onödigtvis öfverlasta denna §. 3 §:n blef af R. o. Ad. bifallen. 4 §:n. Frih. Cederström, Jacob: Den här föreslagna 4 svarar emot den 3 i nuvar. 6 cap. af Missg.-b:n, hvilken 3 § lyder så här: ”Nu varder then dräpen , som Konungens befallning hade, eller then, som ville upproret stilla; miste dråparen högra hand, och varde halshuggen och steglad; så ock alle the, som burit hugg och slag å then döda. Varder upprorsman dräpen; ligge ogild.” Här deremot står: ”Varder den dräpen, som vill uppror stilla; då skola dråparen och alla de, som burit hugg och stag å den döde, lif mista. För annan gerning, derå särskildt straff i lagen utsatt är, skall å den, som gerningen föröfvat, ulom det straff, som för uppror drabba bör, ock det särskildta straffet tillämpas, efter thy derom i lag stadgas. — Varder upprorsman dräpen, ligge ogild.” Jag har velat fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den lindrigare straffbestämmelse, som här är införd. Jag har visserligen intet emot alt slrafflagarne införa en lindrigare påföljd för brott, men likväl är detta betänkligt nog i frågor, som röra uppror, emedan dervid förekomma sådana cathegorier, der det är ganska obestämdt, om icke mångfalldiga lif kunna spillas genom den lindring i straffbestämmelser, som för upprorsmän stadgas. Detta har jag velat till prot. hafva anfört i afseende på denna <j. Den 14 April f. ra. 3,3 Hr von Hartmansdorff: Sedan anmärkn. blifvit gjord vid denna §, vill jag också tillägga en, nemi. attLagUtsk. har förvexlat ordet och ined eller. Det har nemi. sagt hugg oell slag.
St. blifva för framtideu befriade ifrån de ansökningar 0111 förhöjd skjutslega , som till hundratal vid hvarje riksdag inkomma; tydå de nu föreslagna åtgärder blifvit vidtagna i orterna, och allmogen likväl funnit sig vid att bibehålla det efter min åsigt förhatliga skjutsväsendet, så får den skylla sig sjelf. Jag yrkar således bifall till Utskts betänk., och iletta sä mycket hellre, som BondeSt. och BorgareSt. enhälligt antagit detsamma. Frih. Rålamb, Claes: Då skjutsbesväret icke torde finnas mera olika betungade inom någon af Sveriges provinser än inom Stockholms län, der jag med visshet kan nämna, att inom vissa fögderier utbetalas 3 ä 4 •' •'dr per mantal för att friköpa sig ifrån denna skyldighet, och deremot inom andra fögderier ifrån 20 till och med 4° r;dr b:co, och olägenheterna' således äro mycket synbara och verkligen högst tryckande; så skall visserligen ett förslag, hvarigenom dessa förhållanden kunde jernnäs, med glädje omfattas af allmänheten inom denna 011. Jag har för min enskilda del intet att anmärka emot de föreslagna entreprenaderna, men jag anser mig vid detta tillfälle höra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet uppå Utskrs förslag, att inga andra stationer skulle komma i åtnjutande af deu förhöjda skjutslegan, än sådana, der entreprenader blifva inrättade. Nu är förhållandet sådant, att vid gäslgifvaregärdarna närmast omkring hufvudstaden är utgången af hästar, isynnerhet vissn tider af året, högst betydlig, till och med så stor, alt vid de södra stationerna emellan den 1 November och den 1 Maj, från 800 till i,too hästar månadtligen utgå, då deremot under sommarmånaderna, då ångbåtarna gå, endast hälften af detta antal är att påräkna. Att nu entreprenörer på dessa ställen under så olika förhållanden skulle kunna utgöra skjutsen, utan alt de hållskjutsskyldige derigenom blefve betungade med en dryg afgift, synes ganska svårt.
Missnöjd med sig själf stiger hon upp, klär sig brådskande, ropar på husjungfrun att kläda den 4-åriga Anna, frukosterar så m e d sin man och öfvertänker några ögonblick dagens många bestyr. Först måste hon damma salongen, hvars hundratals små och stora dyrbara prydnadsföremål hon ej vågar släppa i sin ovana husjungfrus hand. Och detta med rätta! Och så börjar hon damma och putsa i alla hörn, statyer, statyetter, den stora öfverfyllda ateniennen, de otaliga småsakerna på skrif bordet, tafior, lampetter m. in. Klockan slår! Och klockan 12 är hon bjuden på stort kafferep till kamrerskan V., som bor i andra ändan af staden. Hon kan icke utebli f va, då hon är bjuden långt förut, utan lämnar sitt halffärdiga arbete för att göra stor toalett. Vore blott icke den långsamma frisyren! Ändtligen några minuter före 12 är hon färdig och skyndar till kamrer V:s två koppar starkt kaffe med en hel hop söta och feta bakelser, van, konfekt, marmelad, — skvaller! — Låtom oss ett ögonblick lyssna till deras konversation! — » Jag har så förfärligt brådtom, » säger värdinnan, » jag vill ovillkorligt ha den broderade möbeln till mitt rum färdig till julen. Men då får jag också arbeta som en slaf på hvarje ledig stund. Det ginge väl an, om man ej hade så mycket annat, men i morgon förmiddag måste jag gå och tacka för sist till kapten L:s; det är öfver 8 dagar sedan deras bal. Och i öfvermorgon måste vi besvara löjtnant G:s visit. Jag är just nyfiken att få se deras våning, den skall vara så charmant. » » Ja, » säger väninnan, » jag håller på med mina gardiner i filet-guipure till salongen. Våra nya släktingar komma till oss i jul, och jag måste ovillkorligen ha dem färdiga till dess, men jag känner mig redan alldeles uttröttad och utarbetad, det kostar så på ögonen under dessa mörka dagar. Köpa nya, när jag har dessa i verket, vill j a g ej, och — snyggt måste man väl ha. » » Apropos arbete, » säger en tredje, » så träffade j a g fru Karin härom dagen.
Lag-Utskottets Ledamöter, som gemensamt med alla Rikets Innewänare, häraf hämtat nya anledningar til den mest oinskränkta »vördnad och tacksamhet, omser sin bestämmelse wara likaså smickrande som wigtig, dä, genom Riksens Höglvfliga Ständers förspyende, tilfälle blifvit för dem öpnadt, at ädaga - lägga det nit, som alltid blir oskilljaktigt frän deras bemödande, at gä Kongl. Majtts wisa afsigter til mötes.. Wid öfverwägande af Kongl. Majtts Nådiga proposition, angående förkorrtning til hälften af den uti 9. Cav. 12. tz. Handels-Balken utsatta tid, inom hwilken fordringar emellan enstillda kunna blifva gällande, har Lag - Ut.Holtet funnit samma proposition innebälla sä wigliga och talande ffil för den af Kongl. M sitt i Näser föreslagna ändring, at Utskottet föranlätes tillstyrka Let nämnde §. mätte förändras salunda: "Häfver man fordran hos en annan i gods, penningar eller hwad thel är, och brafver then ej fkrifteliga eller munteliga, eller gifver then ej an inför Rätta eller hos Konungens Befallningshafwande inom Tio är, åge sedan ingen talan thern." Eser en allmänt antagen grundfatts, bör en ny Lag icke medföra retroaUive werkan. pä de afhandlingar, som före samma Lags kundgörande äro ingängna; men om detta i före-vavande fraga blefwe owilkorligt gällande, kunde ändamälet med Kongl. Majtts Nådiga proposition icke. pä längre tid winnås.
En bok om Sverige af Ric7~ Bwgstl-öm och 0. A. Stridsberg. Detta arbete inneiiåller en mängd skildringar frin olika delar af Sverige. De allra flesta af våra landskap hafva har fått en ' beskrifning, om fatt and^, floder, sjöar, berg, jordmånens beskaffenhet, naringar, städer m. m. Skildringarna äro af olika författare, både iildre och nyare. E j s % fia af våra mest framstke~de författare ara här representerade. Ocksh äro många af styckena, bland andra ~ S v e - ~ Gustafsson, &gt;Från rige ett skogsland^ af Agardh, ~ E s k i l s t a n a af Bohusliins kust » af G. Retzius m. fl. siirdeles väl skrifna och innehallsrika. Valet af skildringar ä r i allmiinhet godt och höjer detta. arbete öfver sina föregångare, men nigra niya banor liar det ej brutit. Har liksom i de flesta, a t t icke säg8 i alla v h a läseböcker, äro de olika styckena allt för fristhende för att boken skall kunna bilda ett sammanhängande helt. E n läsebok skulle lämna sina lasare en vida större behållning, om den ena skildringen stode i nigot slags samnianhang med den andra, om beriittelsens tråd ej afklipptes vid livarje styckes slut. Det är just bristen pk enhet i inhgfalden, som gör vhra liiseböcker så tråkiga och tröttande; knappt har man hunnit fatta intresse för en berättelse, förr an den ar slut och man hufvudstupa måste kasta sig in i en annan. Att fordra, att denna läsebok skulle vara annorlunda beskaffad än alla andra, skulle kanske förefalla som en orimlighet, men vi kunna ej annat an beklaga, att det i många lianseenden så förträffliga materialet ej blifvie mera hoparbetade.
Sådant är förhållandet med mina och flera andras Hemman och Lägenheter i Malmöhus och Christianstads Höfdingedömen, hvilka perma» Den 4 Maji, e. m. 123 nenta Roteringen blifvit påtrugad med kränkning af vår fria vilja oth beroende af veder» börandes godtycko. Ehuru för första gången Medlem af RiJ kets Representanter, kari jag likväl icke vid detta tillfälle vara stillatigande , samt neka mig tillfridsställelsen att yttra en billig harm öfver ett slikt förtryck, under öfverlemnande till Rikets Högloflige Ständer att bedomina , hvad i ämnet blifvit felagtigt tillgjordt Och om icke gränsor för dylika åtgärder böra för framtiden bestämmas, på det hvarje Medlem i Staren må vara skyddad vid don frihet och de rättigheter, honom enligt Grundlagarne till-* komma. Jag hyser ock icke minsta tvifvelsmål, att detta med Nådigt välbehag skall anses af vår milde och frihetsälskande Konung, hvilken, sjelf uppfödd och danad under en fri Regering, anser för den yppersta af sina Konungsliga piigter att upprätthålla sina Undersåtare vid deras lagliga rättigheter , och befordra sällhet och välmåga åt ett lagbundet , men fritt Folk. Jag vågar derföre ödmjukast föreslå , att Betänkandet må till Utskottet återremitteras, för att undergå nödig rättebe. Herr Pahlman, Otto Fredric: Långt ifrån att vilja bestrida det förhållande , som några väjde Talare här uppgifvit, tror jag att 124 Den 4 Ma ji, e. m. åtskilliga, som varit missnöjda med Skånska Roieringen, halt skäl till sin klagan. Jag utbeder mig endast få visa, att icke StatsUtskottet kan åläggas upptaga oell meddela Utlåtande öfver enskilta Personers kla. gan öfver liden orättvisa
Det är just denna brist på beräknings-tvång och beräkningsförmåga, som ofta gör en tillverkning^ smått så menlig både för den enskilde och för samhället i dess helhet; och Utskottet är af den öfvertygelse, att om man vill framkalla en verkligen i stats-ekonomiskt hänseende nyttig bränvins-fabrikation, bör det minimum, hvarigenom hon antager sin utmärkande karakter och utträder utur kretsen af små-bränneriet, icke sättas så lågt,' att gränsen lätt öfverhoppa? och en förblandning med dén klass, från hvars ofördelaktiga natur meningen är att skarpt utbryta henne, kan komma i fråga. Utskottet tvekade således i början, huruvida det ens skulle vara rådligt att föreslå minimum så Ijlgt, som här nedan synes; och skulle ett lägre antagas, så är det att befara, att en fabrikation upstode, sorn icke ägde den åsyftade karakteren, utan föranledde uppkomsten af en stor mängd små fabriker, hvilkas kontrollering efter det föreslagna sättet skulle medtaga en allt för dryg del af den inflytande skatten och blifva mycket svår att verkställa. Då Utskottet äfven föreslagit ett tillverkriings-mflmmMwi för den större bränvins-tillverkningen, har detta mindre skett af stats-ekonomiska skäl eller af öfvertygelse om bestämningens nödvändighet, än för att icke alltför mycket oroa dem, hvilka icke genast förmå fatta, genom hvilka medel bränvins-tloden rätteligen kan hämmas, utan förskräckas för den öfversvämning, som de tro komma att finnas, blott' någon äger drifva bränvins-tillverkning till hvad mängd han vill. Om minimitillverkningen bestämmes till 300 kannor, är hon likväl icke högre tilltagen, än att hon. kan med en 15 kannors panna, drifven med ånga, åstadkommas. Utskottet föreslår, på dessa grunder, att den minsta tillverkning på dygn i större bränneri, för hvilken anmälan får ske, vare 300 kannor, och den största 1000 hannar, 6-gradigl bränvin, edil i medeltal under månad räknadt. Den vunna produktens mängd är naturligtvis, hvad man vill beskatta; och upgiften är att kunna utfinna denna mängd.