Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men skulle detta icke blifva händelsen, utan betänkligheter deremot uppstå och förslaget falla, hemställes, om icke Clerus Comitialis ville besluta, att Pastor borde vara berättigad antingen utan eller i samråd med församlingen öppna kyrkan för sådana kyrkligt sinnade lekmän, som förtjena förtroende och visat skicklighet att hålla andeliga föredrag. Derigenom skulle församlingarne, som börjat numera tröttna vid det oväsen, som på mer än ett ställe bedrifves af okunnigheten i förening med oförsyntheten och frodas på de enfaldiges bekostnad, kunna stäfja det ofog, som drager Guds ord till lösaktighet. Emellertid, då denna motion icke afser någon förändring af den i lag medgifna rätt till konventikelfrihet eller af dissenterlagen, torde för densamma beviljas remiss till Ståndets enskilda Utskotts-Pastoral-afdelning. Stockholm den 1 November 1862. J. M. Älmqvist. risö »3. Af Domprosten C. ö. Björling: Angående ett reservatiom-andag till befrämjande af prestbildningen. En tid, som egnar så stor uppmärksamhet och kostnad åt materiela föremål, måste än mer behjerta det andeliga, så vida den ej, med förlust af all högre lyftning, förnekar att de förra i sig sjelfva blott äro medel för det sednare. Bland de andeliga intressena erkännes väl i allmänhet det religiösa såsom det högsta och vigtigaste, ehuru det ofta behandlas mycket stjufmoderligt, synnerligast i tider, som, misskännande detta intresses allmänt giltiga väsende, anse det blott för en privatano-elägenhet. Religionen är, i följd af sin natur, samhällsbildande; och det religiösa intresset Iean ej skiljas från det kyrkliga. Derföre måste hvarje Stat, som vill underhålla och befordra det religiösa lifvet såsom det högsta och vigtigaste, beskydda och befordra kyrkan och dess institutioner. För detta ändamål är, Bih. till E. St. N:o 24. bland annat, nödigt att Staten tillser att män linnas, som kunna rätt förkunna Ordet och förvalta Sakramenten. Folket får ej lida brist på presterligt biträde, och der denna brist uppstår är det Statens oafvisliga pligt att söka afhjelpa densamma.
Riksdagsordningen anstäldta val, våre Electorer utsett Förste ExpeditionsSecreteraren och Häradshöfdingen Johan GabriU Richert, *att efterträda Vår Justitieombudsman, i händelse lian inom nästkommande Riksdag skulle genom döden afgå, eller geno‘m något i Lag stadgadt förfall hindras att sitt Embete sjelf utöfva; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom,' Johan Gabriel Richert, att i dessa fall Justitias-Ohibudsmans-Ernbetet tillträda; och har han emedlertid att ställa sig till efterrättelse hvad Vår den 27 Februarii 1810 för Justitia:-Ombudsmannen utfärdade Instruetion i 25 §. stadgar och förmår. Till yt - 344 Underdåniga Skrifvelslfl termera visso håfve Vi detta underskrifva öcK med Våra Insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 11 Augusti 1823. N:o. 1372 Uppl. 0. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. i4 Aug.'l823J Preste-Ståndet d. 18 Borgare-Ståndet d. 18 Bonde-Ståndet d. 30 — —- Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förre Ilarads-Skrifvarén Johan Santessons Pension. s. ä. k; I anledning af väckt fråga om utbetalning till förre Härads-Skiifvaren i Ostra Härad af Jönköpings-Län, Johan Santesson, af den honom, vid afskedstagande!, tillagde Pension, från och med 4:de Qvartalet af år 1813 till 1816 års slut, under hvilken tid samma Pension varit af E. Kl M:ts och Rikets Stats-Contoir innehållen, hafva Riksens Ständer inhemtat: att, sedan E. K. M:ts och Rikets Kammar-Collegium, under den 15 September 1813, heviljat Härads-Skrifvaren Santesson afsked ifrån dess innehafvande beställning; samt förklarat honom, i följd af Kongl.
Att förhållandet verkligen är sådant, anser jag vara ådagalagdt genom de sakrika anföranden, hvilka ä detta rum -för förslagets befrämjande blifvit afgifna, och att förändringen äfven skulle medföra en väsendtlig förbättring af R. o. Ad:s representationssätt, tror jag äfven vara påtagligt, om man opartiskt tager i betraktande de följder, förslagets antagande i detta hänseende skulle hafva. Behofvet af en förbättring i delta Stånds organisation vore visserligen icke så trängande, om Riddarhusets bänkar alltid vore så upfyllda, som de i närvarande stund äro, men sådant kan icke begäras. Om några månader kommer Riddarhuset enl. all sannolikhet att härutinnan förete elt helt olika utseende. Under sådana förhållanden är det väl af största vigt, all en koncentration af de kunskaper och talanger samt den erfarenhet, som alltid funnits inom delta Stånd, till vägabringas, och att således R. o. Ad. representeras genom ett urval af Ståndets ledamöter, hvilka äga både förmåga och tid alt egna en oafbruten upmärksamhet åt de allmänna ärendena, samt sålunda bibehålla och, i min tanke, ytterligare förhöja det anseende, hvaraf Ståndet ännu så rättvist är i åtnjutande. Tidpunkten är inne alt visa, det R. o. Ad. ännu alltjemt är villigt att när fäderneslandets bästa fordrar göra eftergift af lagliga rättigheter. Andra, mera stormiga, tider kunna snart nog inträffa, och då skall man måhända ångra, att man icke genom att i tid eftergifva något, afvärjt faran af att förlora delta tillfälle lill befrämjande af allmänt bästa. Förslaget har visserligen redan fallit, men, såsom jag förut yttrat, det är bf stor vigt att R. o. Ad. 102 Den 15 Februari e. m. genom sitt beslut deröfver förklarar sig vidhålla det en gång gifna ordet, på det att elt nytt förslag, hviiande på samma grunder, men i åtskilliga delar mera fullkomnadt, mätte blifva för R. St:r framlagdt; i hvilken händelse ett bifall till ett föreg:de förslag isamma syftning, afgifvet af 2:ne
Frölich, rör:de uppläsningen af sjelfva lagen, anhåller jag, att Statsrådsprot. må blifva uppläst. Upplästes nedannämnda,den K.proposm åtföljande handl:r: 1:0 protocoll öfver just.-ärender, hållet å Stockholms Slott tisdagen d. 12 Maj 1835 inför H. M. Konungen i Dess StatsRåd; samt 2:0 utdr. af prot. öfver just.-ärender, hållet i Konungens Högsta Domstol måndagen d. 11 Maj i835. Gr. Frölich: Jag anhåller få fråga, om ej det prot., som angår behandlingen i StatsRådet af R. St:s skrifvelse i ämnet, äfven finnes. Skulle det vara tillstädes, ber jag, att det äfven måtte uppläsas, jemte Högsta Domstolens yttrande i frågan. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag är förekommen af Gr. Frölich och förmodar det vara ett misstag, om ej det ifrågavar. prot. blifvit bifogadt. För öfrigt instämmer jag i hans begäran, att den K. propos:n må hvila på bordet. Underteckn. Ridd.Secret.: Några andra handl.T, än de nu upplästa, hafva ej blifvit aflemnade. Frih. Boye, Ludv.: Af den efterfrågan, man gjort om det StatsRåds-prot., som angår Ständernas skrifvelse i ämnet, Jedes jag att föra R. o. Ad. till minnes, att frågan om R. St:s skrifvelse besvarades i plenum plenorum. Något helt annat är frågan om Konungens contrupropos. I den förra frågan hafva vi ingen rätt till StatsRådets prot.; det kai; ej blifva föremål för Ständernas granskning. Gr. Frölich: Jag är böjd att tro den siste talaren haRs va rätt, och får erinra, att jag endast gjorde en förfrågan, om detta StatsRåd-sprot. fanns.
Spsivmans sticklighet att wittna angående af honom widtagne Åtgärder, Akt Utskottet lätit förblifwa wid Stats-Utfkottets utlåtande i anledning af Riddarhus Kaméxeraren Commerce Rådet ZtrLIes redogörelse för Upburir förjkott till Riksdagkostnader, Bifall lill Stats-Utffottets Betänkande angående: 1:0 förhöjning i poststjukslegan, 2:0 sörsäljningssättet as till fromma stiftelser anflagne Kronotionde spannemgl, z:o medel till urrikes wistande swenfft stöfolks hemförstaffande; och 4:0 anslag af statsmedlen för befordran af kunjkaper om Siversges statsstik Bifall till Banco-Ukffettets utlätande rörande understöd för jernhandtermgen. Bifall till Banco-Utffoktets yttrande om Ban-, quens styrelse under Riksdag ä annor ort än hufwudstaden. Antagande af Stats-Utffoktets uti Betänkande om Riksgaldswerkets styrelse under Riksdagar ä annor ort än Hufwudstaden, framstälde sednare alternativ, instämmande samma styrelse, Att Bondeståndet hwad angick SkatS-Utskoltets ytterligare utlätande, angående kostnaden för extra roteringsmanffapet, ansett anslaget dertill icke böra blifwa utöfwer 72000 R:dr Banco. Anmodan till Lag.Ulffottet att snart inkomma med zo» Den i? Julik. med desi vrvject till skärpning af författningarne angär"ve fylleri, Äter^emisi till B-ancvrU t sköller af desi yttrande om förhöjning af honorariernc för Bancoful!» mäktige af Bondeståndet med dc redan af kristers keterglon frän Skaraborgs län gjorde och af ståndet understödde anmärkningar. Remisi lill allmänna Beswärsoch Oecono, Miä.Utstolket atr sammanjemka Riksståndens besiut, angående bränwinsbrännlngen. Af den iz Jnlii.
- och hos en bestämd instriimentinakare. Fiirsteii var .nästali blind och skulle just geiiomgå el; ögonoperation, furstinnan var konvalescent efter en sYå- rare reumatisk sjiikdoin - när jag träffade henne, lciinde hon icka gli litan, käpp och endast nied stort besvär komma upp i en vagn - och skon måste skaffas genast, ty flickan växte starkt. A t t anförtro sitt barn till en främmande ville modern icke gå in på. Hon bjöd en resvan, europeisk dam att följa ined, och så beghfvo sig de tre kvinnorna .lit i villatde värld. Hur iifventyrlig denna fard måste ha. förekommit hennes Österländska fantasi, det fick jag sedan en god föreställning om, men det var dock först efter att jag på närmare håll hade sett hvilket bekvaint lif georgiskorna föra i sina hem, först efter att jag fått personlig erfarenhet af liur otryggt deras eget land är, soni jag till fullo kunde skatta hennes uppoffring. Hoii jämrade sig aldrig öfver besvärligheterna, försäkrade hennes sällskap, det var Iion allt för stolt till, och det fast lienies sjuka ben måtte ha varit henne till stor plåga i järnvägskupdn. När jag Btersåg henne i hennes liein var det löjliga högmod, som i Paris fick så många anledningar att bryta fram, försvunnet. ~ i s s e r l i ~ e betraktades n de många tjänarne som lika rnknga djupt underlägsna väsen, men först och främst jämnades klyftan af personlig välvilja, för det andra tycktes detta förhållande så naturligt i denna del af världen inan hade intet tillfälle att aiist.älla jämförelser. Hennes förtjänster trädde däremot s i mycket starkare fram. Hon var icke begifven p&amp; nöjen, icke fåfäng, förde icke ett sysslolöst lif, som så inhnga af hennes systrar bland den högre adeln, utan hon gick helt och Iiallet iipp i sitt hem. - Hon styrde detta, sina barn - och sin nian nied för. resten - förståndigt och med kraft, och Iioii var varinlijärtad och barnihärtig.
Den 29 Mars. c. m. 1375 Hrtidarne Socker och Lacke, emedan en länglig waria och et derpå grundad! allmännare behof, ibland snart sagt alla claier Medborgare, gjort dem til en flags nödwändighets-waror, och de defiutom rcr dan stola wara belagde med tillökte afgifter, utom de i Tull-Taxan förut bestämde. Jag har i det stället trott, at Tullen pä Win, utländsta Tobaksblader och Slenkohl, stulle kunna tala en liten tilökning, som upfylde behofwer af den nu erforderlige Lonclen. Efter hwad jag har mia bekant, Utgör införseln af Win 5002 amar om äret. Enligt 1799 ars Sjö-Tulls-ckaxa betalas 12 R:d. i Tull per am. Det är mig icke okändt, at, Utom den i laxan utsatte Tullafwen andre afgifter äro med införseln förenade; men jag tror dock, at en tilökning i Tullen af 1 N:d. för hwarje inkommande am Win, Arack och Romm, stulle gansta wäl bära sig och högst oberydeligen werka pa försäljningspriset, da det icke gör mer än circa 10 r:st. pä kannan, men ändock stulle inbringa 5200 R:V. om arer. Och denne inkomst stulle än widare ökas, om de nu til införsel förbudne finare Winer finge införas emot 1 R:d. tilökning för hwarje am i den Tull, som 1799 ärs Sjö-Tulls laxa utsätter För min del har jag trott det förtjena upmärksamhet, hurusom nästan alla finare Winer, ehuru til införsel förbudne, likwäl snart fagt allmänt nyttjas, ätminstone wid alla större mälrider och anrättningar. Da ändamalrt med förbudet således icke winnes, wore det efter min tanka för Kronan förmänligare, ar tillåta fri införsel deraf emot Tull, an at med et fortsatt förbud wäcka begäret efter deH ärnjutande och rera Lurendrägarens winnings lystnad.
Tiden och ordningen för denna redovisnings aflemnande och granskning skola bestämmas i det Reglemente, som för hvarje samhälles fattigvårdsförvaltning kommer att uppgöras; men klandras icke redogörelsen inom ett år, efter det den blifvit allena nåd, vare Styrelsen icke vidare underkastad åtal derföre, •i §. 21. 1 Morn. I fråga om fattigvård anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, der han är antecknad i mantalslängd eller senast varit det; men der någon mantalsskrifves, med afseende å tilltänkt flyttning från en socken till en annan, och förhållanden inträffa före flyttningstiden, sorn upphäfva de Expedit iöns-Utskottets Forsla* lill und. Skrifvelse, N.-o 4oT. 99T afta], på grund hvaraf mantalsskrifningen skett, då skall sådan mantalsskrifning icke medföia fattig vårds-ansvar, utan detta ansvar vidlåder det samhälle, personen förut tillhört. Minderåriga harn af ägta säng tillhöra fadrens, eller, om han är död, modrens mantaIsskrifningsort, och oägta barn tillhöra den ort, moder tillhörer. För manskap af värfvade Armeen och Flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder med lön på Stat, som endast till följd af tjenstgöringen mantalsskrifvas å tjenstgöringsorten, gälle, elivad de äro i tjenst eller afskedade, icke sådan skattskrifning till rättelse i fattigvårdsfiågor. Den fattigvård, som för sådane personer samt deras hustrur och barn kan erfordras, skall, efter behörig pröfning, bekostas af Kongl. Majit och Kronan, om icke desse personer af annan anledning tillhöra serskildt samhälle. För personer, hvilkas mantalsskrifningsort icke kan utrönas, bekostas likaledes af Kongl. Maj:t och Kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess någon församling kan dertill förpligtas. §. 22.
Sedlar äga vi nu gångbara å 3 slags mynt, specie och banco, gällande för banco och riksgäld, motsvarande f deraf; efter motionen skulle vi få ännu ett fade slag,— kurant, lika med riksgäld, men med den för den ovana allmänheten förvillande egenhet att utgifvas af banken, hvars alla sedlar man vant sig att värdera efter banco. Bruket känner nu flera slags mynt, till hvilka man 336 Den 17 Maj e. m med löt (het förvandlar de välbekanta gångbara sedlarna, sorn olika personer i olika orter föredraga att räkna i rtdr och skilling, banco eller riksg., daler, mark oell styfver siIfvcriiiyut eller kopparmynt. Detta bruk kail ingen lag borttaga; enda förändringen efter motionen blefve, att benamningen kurant korinne att omvexla med den af riksgäld. Den nya förändringen skulle sålunda på intet sätt afhjelpa dea öivei klagade oredan, tvertom öka den med de förvillelser, för hvilka allmänheten vöre utsatt, innan den vande sig vid rätta betydelsen af det nya namnet Derjemte får jag fästa uppmärksamhet på en annan art af förvillelse, hvartill nedsättandet af det myntvärde, hvari alia skatter bestämmas, med bibehållande af samma enhet, kunde föranleda. Man skulle tro, alt utan svårighet livar och en borde förstå , att t. ex. en debetsedel med i5o rtdr rtgds till slutsumma ej är större än en äldre, sorn slutar sig med 100 rtdr btco.
I afseende på Rikets Ständers framställning angående dispositionen å Hufvud-Titlarnes besparingar, förklarade Kongl. Maj:t, hvad 2tdra Hufvud-Titeln angick, att de sedan sista Riksdag på besparingarne an vista bestämda löne-anslag varit föranledda af Rikets Ständers yid samma Riks - Bil. till R. St. Just. Ombnåsm. Emb. Ber, den 14 Jan. 1840. 77 dag gjorda framställningar om Civila Embetsverkens förändrade organisation; — att denna organisation blifvit af Kongl. Maj:t utförd i allmänhet på den af Rikets Ständer gillade grund, att tjenstemännens antal förminskats, men deras löner förbättrats i förhållande lill ökade göromål; alt Kongl. Maj:t alltså ägt skälig anledning till den förmodan, att, i likhet ined hvad vid föregående Riksdagar ägt rum, de tillökte löne-anslagen skulle af Rikets Ständer på stat beviljas; att Kongl. Maj:t för öfrigt insåg olämpliglieten att på tillfälliga besparingar inom Hufvud-Titlarne anvisa bestämda fortfarande löne-anslag, och att Kongl. Maj:t ville, vid förekommande frågor om dispositioner å Hufvud-Tillarnes besparingar, derom besluta i öfverensstämmelse med den rätt, sorn enligt Grundlagarne Kongl. Maj:t tillhörde. Beträffande frågan huru förhållas skall med de Embetsverk och Corpser, sorn erhållit förhöjda löne-anslag å besparingarne, men hvilkas uppförande på Stat blifvit af Rikets Ständer afslaget, ville Kongl. Maj:t, vid inträffande ledigheter inom dessa Verk och Corpser, i hvarje serskildt fall tillse hvad förändring med desamma må kunna vidtagas, som blefve ledande lill besparing utan mehn för Rikets tjenst. Den af Rikets Ständer anmälda förändring af ojemna anslags-summor lill jemna tiotal, blef af Kongl. Maj:t i Nåder gillad. 53:o angående ytterligare åtgärder i afseende på förslitne Bankosedlars utbyte i Landsorterne. i834 den 28 October i underdånighet anmäld. Kongl.
Härefter uppläste Frih. af Ugglas följtde handling: »Utdrag af diarium, hållet vid R. St:rs Just.-Ombudsmans-expedition den 20 Januari 186(5. S. D. Sedan Hr Just.-Ombudsmannen, dels af tidningarne, dels ock af en ingilven anonym skrifvelse inhemtat, att Underlöjtnanten vid Göta Artilleri-regemente A. G. Muhl, som i ändamål att bevista innev:de riksdag uttagit pollett och deltagit i riksdagsförhandlingarne, skulle, under det han, efter anmälan hos Hr Landtm., på 14 dagar lemnat riksdagsorten och uppehållit sig i Halland, blifvit af chefen vid berörda regemente, för underlåtenhet ej mindre att söka hans tillstånd att vistas på annan ort än riksdagsorten, än ock att om den sålunda förändrade adressen göra anmälan, dömd till 8 dagars arrest, som genast trädt i verkställighet; hade Hr Just.-Ombudsmannen anmodat Under-löjtnanten Muhl att rörande nämnda tilldragelse uppsätta och till Hr Just.-Ombudsmannen inkomma med berättelse; af hvilken anledning Under-löjtnanten nu inlemnade en skrift, hufvudsakligen så lydande: »Efter anmälan hos Hr Landtm, afreste jag den 23 sisth December till Göteborg, der jag uppehöll mig £ timma, hvarefter resan fortsattes till mina föräldrar i Halland, hvarest jag var betänkt på att uppehålla mig 14 dagar, för att derefter åter infinna mig vid riksdagen. December mottog jag avis 160 Den 24 Januari. om rekommenderadt bref från Göteborg, och den 31 i samma månad afhemtade jag nyssnämnda rekommenderade bref, hvilket befanns innehålla en skrifvelse från chefen af den 25 December, med ordres, att dagen efter emottagandet infinna mig i Göteborg, för att afgifva förklaring deröfver, att jag, utan hans tillstånd och utan att uppgifva förändrad adress, lemnat riksdagsortcn. Den 1 Januari alreste jag från mitt hem, och inlänn mig den 2 samma månad hos Kegements-chefen.
Bes v. och Ekon.-Ut sk. Utlåtande, N:o 3. att 1684 års ofvanberörde contract sedermera undergått väsendtliga förändringar, genom den om ständiga knektehåilet i liinet med allmogen öfverenskomne och af Kongl. Majit den 1 Februari 1Ö90 fastställde Förordning, i hvars 3:dje §. stadgades: ”Rolebönderne böra ock förse sina soldater med hus och hemvist, nemligen en liten Sluga, en Loga och Lada, ett Fähus, och upprifva af utmarken en kåltäppa, åker till 3 skäppors land samt Ängsvall till Två lass Hö, likmätigt conlractet, angående vissa knektehåilet de anno 1684hvarjemte den i samma Förordnings påföljande 4 §* innehåller: ”Der ock sådan lägenhet vid hemmanen intet finnes och isyn nerhet skola de Rotebonder, som bo omkring Kongl. Majlis Parker och Allmänningar, hvarest inga kneckte-boställen må uppsättas_, efter Kongl. Maj:ts Nådigste Förordning af den 14 December anno 1691, gifva Soldaterne i huslega en och en half Daler Silfverinynt eller ock upplåta honom husrum i gården, jemväl, lill hjelp att föda en ko med, Två lass hö och ett tjog halm, samt efter Två skäppors lands utsäde hvart tredje korn, beräknadt utom den ordinarie lönen; hörandes dessutom roten hafva honom till skiftes i gården och gifva honom mat så godt som de sjelfve äta; hvaremot kneckten skall göra Rondens arbete, när han påfordrar, utan någon betalning, men ingalunda må Soldaten fordra betalning för maten, om han hos andra arbetar, ej heller huslega, om lian hos Rotebönderne åtnjuter husrum. Sak samma är med den allmogen, som på Fahlebygden bor, hvilken Hans Kongl.
Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stats-Rådets Ledamöter samfäldt eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Föredragande icke med owäld, nit, skicklighet och drift sitt Förtroende-Embete utöfwat, äge då Utskottet att sådant tillkännagifwa för Riksens Ständer, hwilka, om de finna Rikets wäl det kräfwa, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han wille ur Stats-Rådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hwilka anmärkning blifwit gjord. Frågor uti detta ämne kunna i Riksens Ständers Plena wäckas och af andra Riksens Ständers Utskott än Constitutions-Utskottet hos Stånden andragas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr, än sistnämnda Utskott deröfwer blifwit hördt. Skulle konstitutionsutskottet anmärka, att statsrådets ledamöter samfällt eller en eller flera av dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroendeämbete utövat, äge då utskottet att sådant tillkännagiva för riksdagen, vilken, om den finner rikets väl det kräva, kan hos Konungen skriftligen anmäla sin önskan, att Han ville ur statsrådet och ifrån ämbetet skilja den eller dem, emot vilka anmärkning blivit gjord. Frågor uti detta ämne kunna i riksdagens kamrar väckas och av andra riksdagens utskott än konstitutionsutskottet hos kamrarna andragas, men icke av riksdagen avgöras förr, än sistnämnda utskott däröver blivit hört. Under riksdagens överläggningar därom skola icke Konungens beslut uti mål, som röra enskilda personers eller korporationers rättigheter och angelägenheter, kunna ens nämnas, ännu mindre någon riksdagens prövning underställas. I händelse ombudsman avsäger sig det erhållna förtroendet eller ombudsmans ämbete eljest bliver ledigt, övertages ämbetet omedelbart av den ställföreträdare som utsetts först eller, om två eller flera valts samtidigt, av den till levnadsåren äldste. Riksdagen skall därefter så snart ske kan förrätta nytt val av ombudsman.
M:t i Nåder föreslagit, till E. K. M:s Nådiga disposition, för behöfvandes undsättning vid och efter inträffade missväxter, fortfarande anvisat: l:o hvad som utaf 1830 års Undsättnings-Créditiv-medel influtit, och dels är i Rikets Ständers Bank innestående, dels blifvit till Riksgälds-Contoret återlemnadt, jemte hvad som af dessa medel ytterligare kan inflyta genom återbetalning af härutaf meddelade låneunderstöd eller försäljning af den till sådana understöds godtgörande levererade spanmål; 2:o de medel, hvilka sedan början af November månad år 1841 ingått såsom Tullafgifter för till Riket införd utländsk spanmål, äfvensom de hädanefter, under fortfarandet af en stadigvarande spanmålstull, ingående enahanda afgifter; och 3;o ett Creditiv af 100,000 R:dr B:co, att i Riksgälds-Contoret lyftas, när E. K. M:t finnér de för öfrigt anslagna tillgångarne vara otillräckliga; dock bör hvad som å detta Creditiv lyftes af först inflytande tullafgifter för spanmål återbetalas. I fråga om grunderne för ofvanberörde undsättningsmedels användande, hafva Rikets Ständer ansett, att för afhjelpandet af den nöd, som till Bih, till R, St Fröt, 1845, 10 Sami, 1 Afd, 79 6a6 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.