Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon åtgärd horde derföre vidtagas, för alt för framtiden afböja det öfverklagade onda, och ehuru, enligt 28 §. Regerings-Formen, Kongl. Maj:t utöfvar rättigheten att, till Rikets högsta och ansvarsfullaste befatt ningar, befordra de personer, som, äfven utan ofvannämnde qvalification, vunnit Hans Maj:ts förtroende, skulle hvarken Grundlagen eller Hans Majrls höga praerogativ trädas för nära, om, på grund af anförde skäl, Rikets Höglon Ständer gjorde en underdånig framställning, i öfverensstämmelse med första punden af Herr Ekholms motion. Skulle ock lietta ej hafva annan verkan eller betydelse, än såsom en opinionsyttring, vöre dock densamma representationen värdig, och man borde icke föreställa sig, att den skulle förfela en högst upplyst, rättvis och mild Konungs Nådiga afseende. Herr Prosten Ödmann har ansett det icke kunna nekas, att det befordringssystem , hvilket en längre tid af mången öfvei klagats både vid högre och lägre embetens tillsättande, varit en af de förnämsta anledningarne till missnöje och oro inom landet. Man skall trott sig icke alltid se den högsta förtjenslen anställd på de högsta platserna, utan, såsom motionären yttrat, oskickligheten vid många fall hafva undanträngt förtjensten. Herr Prosten har förklarat sig icke känna, huru en undersökning 0111 otillbörliga befordringar skulle med ansvars påföljd, enligt Grundlagen, kunna anställas. Om härmed åsyftas Constitutions-Utskottels åtgärder, och anmäikningen skulle ställas emot Stats-Rådets Ledamöter, till följd af 28, 33 och 35 §§:ne Regerings-Formen, kunde dock något ansvar icke utkräfvas, om Rådgifvare verkligen gjort underdåniga föreställningar emot någon befordran. För öfrigt skola go och 107 §§;ne Regerings-Formen, jemförde med 29 §, 2 mom. Riksdags-Ordningen, afskära möjligheten för så väl bemäldte Utskott, som för Rikets Ständer, att anställa en sådan undersökning.
Nådiga skrifvelse, angående Leipzigska lånet. 4) Anmodan till ExpeditionsUtskottet, att ombesörja tryckningen af Protocoller och Handlingar i anmärkningsmålet emot Föredraganden af Commando-ärenden för Arméen, om vilkoren för approbation af recryter vid så: ✓ Den 20 Jutii. 391 dane Regementer, der Rotehållare ej samfällt ingått beting om Soldat-beklädnaden > samt tili Herr Grefven och Landt-Marskalken och de öfrige RiksStåndens Talmän, att hos Kgl. Maj:t i underdånighet anhålla om Riksdagens aflysande och Ständernas hemförlofvande. 5) Förbli/vande vid Ståndets förut fattade beslut i frågorne angående Skånska Rotering gen^ Öfverstefndelningens vid f. d Östgötha CavalleriRegemente upplåtande till Kgl. Maj te nådiga disposition; 3: cl j e Artikeln i BevillningsStadgan, om afgift för förbrukning af vissa öfverflödsvaror; understöd för Theaterns fortfarande; jemkning i Båtsmans-indelningen i Blekinge; och Tuilafgifternas bestämmande. 6) Åt er remus af Statsoch BancoUtikottens Utlåtande, rörande bebofvet af särskilte penninge-tillgångar till upphandling af Spannmål, jemte samma Utskotts Memorial med project till Reglemente för Fullmägtige i Riksgäldst!
När lagmanskan frågade, hvem som åstadkommit denna vackra surpris, svarade Emma blygt: att hon och Leonna Nordenskans plockat blommorna, men att mamsell Sellzing lagat namnet. Lagmannen kysste sin dotter, tackade Leonna ganska förbindligt för sin artighet, men frågade sedan ifrigt efter mamselln. «Det måtte väl icke vara samma mamsell Sellzing, som är ute på landet, der tant Perlkrans bor,» frågade han. «Just densamma,» svarade hans fru litet förundrad. «Jag tog henne hit, för att sy litet för flickornas räkning.» «Jag medför ett bref till henne från fröken Z. jemte rätt artiga helsningar från hela familjen. Hvarföre är hon icke närvarande; har man ej kallat henne hit till frukosten?» «Ja bevars, söta Fritz!» försäkrade frun, «men hon önskade den in till sig. Kanske finner hon sig generad i ett större sällskap.» Leonna förvånades öfver en sådan dubbelhet. Ingen utom hon, syntes blifva varse det deltagande, hvarmed Lindendal åhört detta. Närmare middagen kom lagman Bärendorf sjelf in till våra sömmerskor, för att till mamsell framföra bref och helsningar; han sade, att familjen Z. snart hoppades återse henne i Borgå. Han tackade henne tillika för den vackra surprisen, och bad att hon ej skulle neka dem nöjet af sin närvaro vid middagsbordet. Hon kom, och intog sin vanliga plats. Värden underhöll måltidsron genom anekdoter från hufvudstaden, och sina relationer der. Lindendal som rest och sett mycket, gaf interessanta bidrag till konversationen, men stundom var han något tankspridd. Damerna funno att blicken då hvilade vid nedra ändan af bordet. Det kunde väl ej vara på sömmerskan han såg? Hvar och en skingrades sedan, hvar på sitt håll; våra två vänner återvände till verkstaden. Emma, som ofta varit på utkik i vindsfönstret, kom snart och sade dem att tvenne fullastade båtar lagt till vid deras strand, och hjelpte sedan Leonna på med sorgkragen och förklädet.
Vid den tiden, då hvalfångsten på Spetsbergen började, sökte Thomas Edge, en af Muscovy Companys fartygsbefälhafvare, visa, att Willoughby skulle under sina irrfärder efter skilsmessan från Chancelor hafva upptäckt Spetsbergen (Purchas, III s. 462). Uppgiften, som tydligen framkallats af begäret att för England monopolisera fångsten vid Spetsbergen, är bevisligen oriktig. Den är äfven för länge sedan betraktad som grundlös. I stället hafva senare forskare antagit, att det land, som Willoughby såg, skulle varit Gåslandet på Novaja Semlja. På grund af skäl, som utrymmet nekar mig att här anföra, synes mig ej heller detta vara möjligt. Deremot synes det mig högst sannolikt, att »Willoughbys land» varit den af grunda sandbankar omgifna Kolgujew-ön. Dess polhöjd har visserligen i så fall blifvit angifven 2° för hög, men dylika fel äro ej omöjliga i de äldsta resandenas bestämningar. Testatorn var Gabriel Willoughby, hvilken som handelsman medföljde chefsfartyget. Hakluyt, s. 500. Purchas, III s. 249 och i margen s. Det är om denne det berättas i ett från Moskwa af Henrik Lane skrifvet bref, att zaren vid ett gästabud »called them to his table, to receave each one a cuppe from his hand to drinke, and tooke into his hand Master George Killingworths beard, whieh reached over the table, and pleasantly delivered it the Metropolitane, who seeming to blesse it, sad in Russe, this is Gods gift» (Hakluyt, s. 500). Då Dvina ligger sydligare än Vardöhus, måtte dessa betraktelser hänföra sig till ett skede af resan tidigare än det, som i berättelsen angifves. Skrifterna om dessa färder äro ganska talrika. En berättelse om dem meddelades första gången i Hakluyt, The principael Navigations, Voiages, and Discoveries of the English nation etc., London 1589:
Härigenom har Utskottet jemväl besvarat Riksdagsfullmägtigen C. A. Larssons gjorda hemställan att Utskottet måtte hos Rikets Ständer föreslå förminskning i antalet af Fångvårds-styrelsens embetsoch tjenstemän samt nedsättning af de i statförslaget uppförde löner och arfvoden. 12:o. Uti det nådiga förslaget till aflöningsstat hafva, på sätt här ofvan omförmäles, do förmåner af ved och ljus, boställsrum eller hyresersättning, planteringsland och servismedel, som en del af Fångvårdens embetsoch tjenstemän samt betjente tillkomma, icke blifvit upptagne; men då, för vinnande af en bestämd kännedom om aflöningarnes belopp, Utskottet anser nödigt att jemväl dylika löneförmåner blifva, efter det penningevärde, hvartill de kunna uppskattas, i aflöningsstaten uppförde, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer må i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit ville, efter ärendets behöriga utredning, i fråga om en sådan komplettering af ifrågavarande aflöningsstat till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning. 13:o. Kongl. Majit har i den Nådiga Propositionen erinrat att, om än, på sätt föreslaget vore, en del af tjenstebefattningarno vid fångvården komrne att å ordinarie stat uppföras, likväl såväl General-Direktörs-embetet, som, med undantag af öfriga embeten och tjenster inom Fångvårds-Styrolsen, alla andra af ifrågavarande befattningar voro af den beskaffenhet, att endast konstitutorial, men icke fullmagt å dem syntes böra utfärdas; till hvilken nådiga framställning Utskottet lillstyrker Rikets Ständers bifall. Illo. Beloppet af den del af fångvårdsanslaget, som fortfarande skulle förslagsvis uppföras, är beräknadt med ledning af de nästförflutne fem årens erfarenhet om hvad för fångvården åtgått; Och får Utskottet alltså tillstyrka, att förslagsanslaget till fångars vård och underhåll må bestämmas till det af Kongl.
Visserligen är det saul, att BondeSt. företrädesvis synes representera, likasom det också vid början af de fyra Ståndens sammanställande inom nationalrepresentationen, representerade det lägre jordbruket. På samma sätt synes BorgareSt. företrädesvis representera handeln, fabrikerna och slöjderna, PresteSt. den religiösa och vetenskapliga bildningen, samt R. o. Ad. den större jordförmögenheten jemte statsmanna-och embetsmannabildningen; men sådant hindrar icke, och har ej eller hindrat, att hvartdera af de nu uppräknade Stånden under tidernas längd småningom kommit att inom sig innesluta en mängd individer, som omfattat de öfrige Ståndens hufvudsakligen utmärkande yrken. Så ser man ej sällan bonden och borgaren genom Hit, omtanka och skicklighet i sine ursprungliga sysselsättningar, samla en betydlig förmögenhet, som nedlägges i större jordeller bruks-egendomar, eller deras och prestens söner genom en ändamålsenlig uppfostran, flitiga studier och ådagalagd skicklighet, uppnå Statens högre embetsmannaplatser; hvaremot adelsmannen lika ofta, till följd vare sig af en mindre gynnande ekonomisk ställning eller mindre lyckliga naturanlag, öfverlemna!' sig ål det mindre jordbrukets bestyr, eller stannar på tjenstemannabanans lägre och obemärktare trappsteg. Dessa omständigheter, i förening med sednare tiders stadganden af en vidsträcktare näringsfrihet, af rättigheten för alla medborgare att innehafva och besitta jord af hvilken natur som helst, samt af allas lika befogenhet att endast till följd af förtjenst, och utan afseende å börd, uppnå Statens högsta embeten och värdigheter, har slutligen i den andra och derpå följande generationer framalstrat en medel dass, som icke med fog kan anses tillhöra något af de nu befintlige fyra RiksSl:n.
Den som i hufvudsakliga voteringen, rörande »Fisk, torr eller rökt: Gråsidor och Sej,» till kontra-proposition antager Preste-Ståndets beslut, att införsels-tullen härå skall bibehållas vid dess nuvarande belopp, 10 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; 4 Ståts-Utskottets Memorial, N:o 2 4 (!. Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut, att denna artikel skall vid införsel vara fri från tull. Som voteringen utfallit med 56 Ja och 63 Nej, har till kontra-proposition vid hufvud-voteringen antagits Bonde-Ståndets beslut. i2:te voteringen (16:de punkten). Den som. gillar Utskottets af två Stånd bifallna förslag, att införsels-tullen å »Fisk, torr eller rökt: Gråsidor eller Sej,» skall nedsättas till 6 sk. lispundet, röstar Ja j Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Bonde-Ståndets beslut. Omröstningen har utfallit med 63 Ja och 56 Nej; hvadan Bikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-proposilionens innehåll. y3:de voteringen (17:de punkten). Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och i öfverensstämmelse med två Stånds beslut, införsels-tullen å »Fisk, torr eller rökt: Lax och Ål,» skall utgöra 30 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull fortfarande till 1 R:dr 12 sk. lispundet. Enär denna omröstning utfallit med 68 Ja och 51 Nej, hafva Bikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. ii.de Den som anser att, i likhet med hvad Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, införsels-tullen å »Fisk, torr eller rökt:
Skrifvelse N:o 173. 551 skaffenhet, icke borde från rättigheten att bibehålla stängsel-skyldigheten enligt äldre forfattningarne utesluta de orter, som föreningsvis kunde vilja sådant besluta ; i anseende hvartill Rikets Ständer i underdånighet anhöllo örn utfärdande af en ny Stängselförordning, byggd på ofvanomförmälda grundsats; — emot hvilken framställning likväl Bonde-ståndet, som densamma icke biträdt, medelst särskild underdånig Skrifvelse yttrat betänkligheter, grundade på farhåga för de svårigheter, som, särdeles i skogiga och bergiga trakter skulle möta att annorlunda än medelst hägnad freda egor mot skada af kreatur, och för det lidande, som, i händelse en del jord-egare tillätos att undandraga sig stängsel-skyldigheten, skulle tillskyndas de öfriga; med anledning hvaraf Bondeståndet i underdånighet anhållit, att E. K. M:t täcktes, med stängsel-skyldighetens bibehållande, låta uppgöra och till Rikets Ständer aflåta förslag till de förändringar i Stängsel-författningarne, som kunde finnas af nöden. E. K. M:t, som med anledning häraf, och efter Hushållnings-sällskapens i länen tillika med vederbörande embets-myndigheters hörande, låtit upprätta förslag till författning i detta vigtiga och granlaga ämne, har täckts, i afseende derå, till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig Proposition, med tillkännagifvande, det E. K. M:t funnit betänkligt, att genom bifall till Rikets Ständers ofvanomförmälda förslag låta all stängsel, såsom medel för egofridens upprätthållande, bero endast af öfverenskommelse, enär E. K. M:t befarade, att derigenom skulle åstadkommas en alltför våldsam och äfventyrlig rubbning af ett uråldrigt rättstillstånd, som i landets beskaffenhet haft sin grund och hvaruti en så genomgripande förändring icke på något sätt blifvit förberedd. Men ehuru E. K.
I detta senare hänseende, samt uti vissa dertill hörande fall, har ConstitutionsUtskottet några särskildta, sig ensamt förbehållna, attributioner. Grundlagen har föreskrifvit de förmer, som för att tillvägabringa tillämpning af 106 och 107 §§:ne böra iakttagas. Hvad den senare §. beträffar, afgör Utskottet negatift de till detsamma inlemnade anledningar till anmärkning, som det anser sig icke kunna godkänna. De anledningar åter, som det prof* var förtjenta af påföljd, återkomma under form af anmärkningar, från Utskottet till RiksStånden, hvilka besluta om påföljden, eller låta anmärkningen förfalla. Men att RiksStånden sjelfve skulle kunna åter upptaga, och annorlunda afgöra hvad af Utskottet icke anmärkt blifvit, och som således alldrig varit anmärkningar, utan endast af StåndsLedamöter framstäldta anledningar till anmärkning, dertill tror jag dem ej af Grundlagen vara bemyndigade. Dä Den 17 Julii f. ra. 65 Då denna, uti så vigtiga, samt både allmän och enskild säkerhet rörande, fall, föreskrifvit vissa former, synes mig tydligt, att intet annat behandlingssätt, än i enlighet med dessa former, kan äga runi. Någre värde Talare hafva tyckts med någon otålighet anse den rättighet, som såmedelst blifvit ConstitutionsUtskottet förunnad; men hvem har förunnat den? Grundlagen; och hvem har stiftat Grundlagen? Rikets Ständer, alltför upphöjda, att hysa misstro till deras eget verk. Detta verk är dessutom rättvisans och klokhetens; det stödjer sig på fasta grunder, både på juridiska och logiska, och politiska, och äfven moraliska. I förstnämnda hänseende måste väl den negativa pröfningsrätten ligga der, hvarest sjelfva handlingarna finnas; och StatsRådets Protocoller kunna, enligt ett annat Grutidlagsbud, icke aflemnas annorstädes, än i ConstitutionsUtskottet.
Jag hemställer, om vi äga magt alt inbjuda Konungen att sanctionera en lag, som står i strid mot Grundlagen; och att den står i strid mot Grundlagen är tydligt, emedan det i 72 §. beter att Riksens Ständers Bank förblifver hädanefter, som den hittills varit, under Riksens Ständers egen garantie och vård, sä att den ostörd må förvaltas af de Fullmägtige, hvarje Ständ dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorde äro eller vidare af Riksens Ständer göras kunna. Det är således endast af Rikets Ständer, som dessa ordningar &c. skola göras. Huru vill man då tilltro sig, att i civil lagstiftningsväg inskränka Rikets Ständers i Grundlagen förvarade rätt, och genom en Civil-lag tillintetgöra 72 §. RegeringsFormen. Jag måste derföre på det bogsta protestera emot hvarje sådan Bancolag, emedan den ej är svarande mot ändamålet, och emedan det är stridande emot RegeringsFormens 72 §., att stifta en sådan lag. Jag vill ej ingå i prof - 64 D c n 13 Ja n ii a r i i f. m. liing af sjelfva förslaget, ty tiel är sfi orimligt, att det ej lär falla någon in att antaga det, sådant det är. Jag anhåller om afslag på hela Utlåtandet. Friherre Cederström: Herr Rosenblad liar ganska riktigt anmärkt, att i 72 §. RegeringsFormen ej finnes ordet lag. Men den värde Ledamoten har icke lika riktigt deraf liärledt den slutsats, att för det att ordet lag icke der finnes, Rikets Ständer kunde stifta en lag, sorn i mer elle)- mindre mån rubbar föreskrifterne i denna §., ty denna §. förklarar, att Banken icke skall stvras efter Civil-lag, utan efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorde är o, eller vidare af Rikets Ständer göras kunna. Det är således, intill dess Banken får styras Grundlagsenligt efter Civil-lag, icke Grundlagsenligt, att besluta en Civillag, derefter den skall styras. Herr
hvaraf åter blir den obehagligs, följd, att Regeringens Förfättningar i allmänhet förlora den agtning, som är det oumgängliga villkoret för d^ras efterlefnad samt ordning i Samhället; och att ändteligen Författningar, sorn innebära frön till Olydnad emot Regeringen och förlust för Staten, såsom skadliga, icke nog snart kunna undergå nöd'g ändrig» Skulle genom en, efter dessä gruhdet Nationén lemnad Näringsoch Handelsfrihet, dessa ådror för Statskroppens välmåga, åter kunna bringa nu döda skrinlagda capitalér i Omlopp, och i sin ordning underhjelpa Landtmannens afsättning af dess producter, blefvö Statens inkomster ovägerögen härigenom öka de. och då kunde den till Stafsbristeos fyllande utgående Bevillriirigen i lika mon förminskas Om jag ej mis'tagör mig, hafva våra grannar i Norrige, medan pröhibitiv-Fcrfattningar hos oss biindit bänderne på den redlige Närings-ldkaten och köpmannen, njutit alla fördelarna af en otiskränkt handelsfrihet emot lämplig tull, och derigenom icke förlorat i välmåga, Jag frågat den ypplyste Stats - Den 10 Februarii, mmnco , om en lika frihet skulle hos oss medföra en motsatt skadlig verkan. Det tyckes vara onaturligt att tvenne Brödrafolk under samma Konung, och hvilkas land alstra någorlunda lika producter, skola för sin handel behöfva så stpdiga författningar, att gränsen dem emellan skall likasom emellan tvenne alldeles främmande Nationer behöfva bevakas af en här utaf Tullbetjenter. Jag hemställer till de mer kunniga och upplysta om Skandinavien kan anses för ett odeladt Land, så länge dessa tvångsförfattningar icke hos oss ändras och likhet införes till båda Nation nernas gemensamma förmon.
3 Kammar-kollegii ofvanberörda underdåniga skrifvelse kommer att tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, dit ärendet varder hänvisadt; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL ■T. A. Gripenstedt. Utdrag aj Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den Sd Oktober 1862. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikesärendena, Grefve Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ytterligare anslag för det nya Jordeboksverkcts fortgång. Kongl. Majit behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo C. F. Smerling. 4 [Kongl. Maj:t» Nåd. Proposition JV$ 20. JW so. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 November 1862 kl. 10 f. m. Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för framtida vårdandet af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarne; Gifven Stockholms Slott den 24 Oktober 1862. Uti en till Kongl. Majit ingifven skrift hafva Revisions-Sekreteraren, Riddaren af Kongl.
Berättelse af Banco-Full magt i" c-. *9 meningen af Banco-Reglementets §. 5t, som Battco-Utslottöts, åen 2 Februari 1835, afgifna Betänkande icke eller antydde någon annan syftning, utan tydligen utmärkte, att Utskottets afsigt varit att utreda, det ifrågavarande förbehåll icke ovilkorligen borde göras vid tillsättningen af alla sysslor inom ardra tjenstegraden, på sätt, enligt förut gällande BancoReglemente, egt rum, men icke att föreslå förbud för Fullmägtige, alt stadga detta vilkor i serskildta fall, då omständigheterne sådant kunde påkalla; att om deremot åt åberopade §. 5i gåfves en annan tydning, delta stadgande påbördades den orimlighet, att Fullmägtige, då en tjensts ledighet genom anslag kungöres, vore förbjudet att tillkännagifva, det sysslan vore af den beskaffenhet, att den icke kunde få förenas med annan tjenstebefattning, men deremot, ehuru förhållandena under mellantiden icke förändrats, medgifvet att, genast efter tillsättningen af samma tjenst, tvinga den befordrade att lenina antingen den tjenst inom Banken, hvartill han blifvit utnämnd, eller ock den tjenst, han i annat Verk tillika innehade; att Fullmägtige således, både genom ordalydelsen, samt andan och syftningen af Banco-Reglementets 5i §., fått rättighet att, i omförmälde hänseende, handla efter eget omdöme och sig företeende omständigheter; att denna rättighet ostridigt tillkommit Fullmägtige, om icke något varit uti ämnet stadgadt, och således icke kunde upphöra, med mindre den genom bestämdi lagbud blifvit upphäfven. Herrar Revisorer hafva dock, enligt hvad tryckta Revisions-Berättelsen (pag.
Mörner, och mig synes att saken står pä redig fot, om nu, sedan Hr von Hartmansdorff gjort anmärkn. emot propos:n, det hemställes till Ståndet, att besluta huruvida Hr Prinlzenskölds eller Hr von Hartmansdorffs förslag skall antagas lill kontra-propos. Hr Lagerhjelm. Jag hemställer vördsamt om icke den enklaste utvägen vore att genast framställa den första propos. sålunda: alt den, som bifaller den först ifrågaställa kontra-propos., voterar ja, den det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer R. o. Ad. alt annorlunda besluta. Hr Printzensköld: Jag har för mycken aktning för andras meningar för att vilja undertrycka dem, utan önskar i st. att, sä vidt möjligt är, de må få tillfälle att göra sig gällande. Jag anser således det sätt för voter:s-propos:nes upställning, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, vara det enda rälla, skulle det också föranleda lill 2 eller 3 följande voteringar. Hr von Hartmansdorff: Det förslag, som Hr Lagerhjelm yrkat kan icke antagas emedan det redan är gifvet, alt äterremiss är ja-propos. Såledeles återstår icke någon annan utväg än att rösta om kontra-propos:n. Jag beklagar, att jag vid detta tillfälle sjelf upgifvit en sådan, och derföre torde anses partisk; men om jag förgäfves gjort min framställning, att en annan ordning än den Frih. Raal) och Gr. Mörner förordat mätte vid propos:nas framställande iakttagas, så beklagar jag för framtiden Ståndet för yttranderättens inskränkning. Han kommer derigenom att förqväfvas. Man mäste upställa proposma sä, att om de olika meningarne än vore 15, hvar och en kan fä sitt förslag pröfvadt. Sådant kan, enl. min tanka, icke tillgå på annat sätt, än alt man pröfvar en i sender af de upgifna kontra-proposme tills man icke har mer än två qvar, af hvilka en antages och den andra förkastas. Hr Mannerskantz: