Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vare detta huru sorn helst: man kan dock icke neka, ty det är allmänt £9° Den 31 Mars. funnet, att både införseln och förbrukningen af mångå både kända och iörut okända utländska öfverflödsvaror stigit till en fötundransvärd högd: och man behöfver ej vidlöltigt bevisa, att sådant, saramanlagdt med det föregående, utgör fullkomnandet af vår olyckliga penningerörelse, att öppnade och beiedde vägar derföre utgöra orsaken tillden rigtning samma rörelse tagit, emot nästan all redbar Industrie inom Fäderneslandet, till befordran af utländsk, från det som ökar till det som förstör inhemska välmågan, från inhemsk production tillconsumtion af utländska varor, frän tarflighet till öfverflöd, från redbar rörelse till vingleri, från allvar till flärd, från arbetsamhet till lättja och förstiöelser, 0. s v. Sedan på föregående sätt jag sökt visa, huru vårt gångbara mynt frångått våra vigtigaste, våra naturligaste näringar, torde vare nyttigt att utreda, huru, i sammanhang dermed, de till Circulationens befrämjande, till förekommande af rentans stegrande, till lättnad och biträde för Näringsidkare, inrättade penningeverks rörelse äfven tagit någon sådan förändring, sorn' bidragit till penningebrist , der den mindst borde inträffa; jag menar våra allmänna Discont-inrättningar. Med undantag afJqrnContoirets och Manufactur Discont-Fonderna, hvilka hafva sina bestämda föreskrifter för användandet, stannar min uppmärksamhet vid de tre öfriga allmänna Disconter. Då jag icke känner dessas rörelse i detailerna , hvilken likväl lätt kan blifva bekant, måste jag Den 31 Mars. 391 stanna vid det sorn sakens naturliga beskaffenhet synes öfvertygli gen utvisa , nemligen att den rörelse , som varit allmännast gängse , hvaruti penningar mest erfordran och bäst lönat sig, hvars bedriivare således säkrast och förmånligast kunnat/invända dem, äfven troligen mest sökt och erhållit biträden.
Banco är förordnadt i afseende pä betalningen med uppgäld i Swenstl Banco, lärer böra af Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret mänadteligen uppgifwas och bestämmas; såsom ^ck att i händelse uti Stockholm» Götheborg eller Gefle skulle brista tillgäng pa wäxlar wid tillfälle dä TullClarering stall göras, Exportören eller Tull-Clareraren mä emot det han genast nedsätter wäxlenS fulla wärde efter den Cours som sednast warit noterad, erhålla anstånd med wäxelns aflämnande pa tre weckor, högst en mänad, inom hwilken tid den likwäl ofelbart bör anffaffas, och till Tull-Kamma - Denio Augusti. 2527 maren afleswereras: Att Tull-Clareraren eller Exporteurcn mä äga att erlägga Tullen med wäxel utan accept, och i sädant fall aflämna sä wäl i:ma som 2,do wäxeln till Tull-Kammaren samt att pasatt wid r 809 ärs Riksdag för Stockholm, Götheborg och Gefle är stadgadt, det stall stä Astullaren fritt, att, dä Tullen icke uppgär till fulla 10^, R:dlr, antingen betala med wäxel eller Swenstt Banco och Len uppgäld som pä förenämnde sätt bestämmes. Till Riksens Höglofiige Ständer öfwerlämnas detta allt wördsammeligen. Ä-ebro d. 10 Aug. , 8 > 2. Nä Högloft. Ridderff. och Adelns Ledam. wägnar. Lst. v. LInZern. Nä Högwörd. Prcst-Ständets Ledam. magnar. 6u8tak O. Lgurbäck. Nä Wallofl. Borgare-Ständets Ledam. magnar. I.VVetzelin. L. II. 8 L nte 8 8 o n. Nä Hcderwarda Bonde-Ständets Ledam. magnar. Lric ^ruse. ^on ^son88on. 6. tunelius.
Denna utväg bör så mycket hellre omfattas, som uppmuntran att få tjenstgöra öfver soldatgraden måste i hög grad bidraga att åt bevärings-institutionen gifva en lyftning, hvars första frukter skola visa sig i en allmännare åtrå och täflan att genom hyfsning i seder, ordning och bildning göra sig förtjent af befordran, på samma gång bevärings-skyldigheten måste komma att kännas lättare, då uppmuntran går i bredd med pligten. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm $ åren 1828 och 182g. Siunire gamlingen, öllöra &fö fillingen, innehållande Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens gemensamma Memorial , Utlåtanden och Betänkanden. Andra Bandet. Fri r s t a Heij t et. Ankom till Exped. Utsk. den 17 Auguat! >819; Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Maj:ts Nådiga Lego-Stndga för Husbönder och Tjenstehjon, den 15 Maji 18os, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, angående Flyttningstiden för Tjenstehjon, den 22 April 1819. Till nedannämnde Riks-Stånd hafva följande Motioner och deraf föranledda yttranden i förevarande ämnen blifvit ingifne, nemligen : Till Hogluflige Ridderskapet och Adeln \ 1:0 af Herr Friherre Åkerhjelm af Margretelund , G. F. ; 3:0 af Herr af Grubbens, N. Tfr.; i anledning af hvars Memorial Herr Estenberg ; Pehr, sig utlåtit; 3:o af Herr Montgommerie, Fabian; 4:0 ai Herr Grefve Posse, Eric; 5:o af Herr Rothlieb , Axel; i anledning af hvilkas anförande sig utlåtit; 4 Laglamt Allm. Besv. o, Otc.
„Reka, barnet sofver. Det vaknar icke mera“. Reka högg några hugg tätt efter hvarandra i det redan klufna trädet. Efter en stund sade Amulamela: „Din tjenstetid blir lång. Shachi är skön, hennes fader är rik. Det blir tungt för Reka att tjena länge. Amulamelas famn är tom, barnet saknar henne icke“. Ännu har ej ett år förflutit och redan drickes Rekas bröllop med Shachi. Fodrade Tumme icke längre tids tjenst för sin dotter? Var hon så föga värd? Nej, men Tumme kunde icke fordra lång tids tjenst, ty han hade tjenats af tvenne. Amulamela hade jemte Reka tjenat för Shachi. Odalisken. Bergens bländande snötoppar flamma i eldröd glans. Mäktiga, stolta stå vaktarne mellan tvenne verldsdelar. Men på bergens sidor blomstra i fria grupper kransar af gula azaléer, lilasfärgade alprosor och röda geranier. Icke gängliga, som fönstrens tvinande krukvexter, nej, de vexa fritt, derföre blomstra de rikt och skönt. Hvarföre skallar vapenklang genom nejden? Strider Kaukasiens son emot sin mäktige fiende, mot örnen? Nej i dag strider icke Kaukasiern, men han leker krig. De tappre, de stolte unge männen, de jaga lika blixten på sina snabba fålar. Hör huru svärden flyga med klang emot hvarandra. Leken blir ifrigare, der kämpa tvenne. Den ene bär sin spetssydda bindel öfver den långulliga mössan, fastbunden ned om lifvet. Han afkastar den, han afkastar sin skyddande burka, de hindra hans rörelser. Nu bära båda kämparne blott sina smidiga rockar, patronrummen på bröstet blänka af sammet och guld. Men ännu stå gevären orörda, nu lekes endast med klingan. Nu hasta alla mot ett mål. Kastspjuten hvina, svärden drabba och klinga. Var det en vind som for öfver fältet och kringspridde agnar, eller var det män på eldiga hästar som ilade bort – allt är tomt. Brusande, stormande ila alla åter tillsamman. Klangfulla rop ljuda.
Hvad Rikets Ständer härutinnan beslutat, innefattar dessutom en ytterligare afvikelse från det Nådiga förslaget. Att, enligt gällande lagstiftning, till förfalsknings-brotts fullbordan i allmänhet erfordras bruk af det förfalskade, har i lagskipningen städse varit antaget, och dertill föranleder äfven lydelsen af 1 §:n af Missgernings-balkens 8 Kap., der det heter: “Brukar någon falskligenu etc.; och lika med E. K. M:t finna Rikets Ständer vidhållande af denna grundsats för rätts-säkerheten af vigt. Fall gifvas emellertid, då sjelfva förfalskningen måste betraktas såsom tillfyllestgörande; och detta fall inträffar i fråga om förfalskning af mynt och penninge-sedlar. Här innefattar nemligen den uppsåtliga förfalskningsåtgärden ett så farligt angrepp på allmän säkerhet och på allmänt förtroende, denna på samhällets välbefinnande mäktigt inverkande kraft, att den ej kan lemnäs ostraffad. Hvarje sådant angrepp är redan en skada, ty det väcker misstroende, der tillit och förtroende äro af högsta vigt. Det är ock omsorgen att bevara denna allmänna säkerhet, detta offentliga förtroende, som föranledt våra lagstiftare att anse förfalskning af såväl mynt, som Rikets banks eller enskilda bankers sedlar, såsom ett fullbordadt brott, utan föregången utprångling. Denna grundsats har ej heller blifvit frånträdd i det Nådiga förslaget; men vid sådant förhållande förekommer det Rikets Ständer, som skulle de i 11, 12 och 14 §§ af samma förslag innefattande bestämmelser i afseende på straffet, för den händelse att förfalskaren icke begagnat förfalskädt mynt eller förfalskad sedel, icke stå i full öfverensstämmelse med eller innefatta en följdrigtig utveckling af grundsatsen. Uti nyssberörde §§ upptagas fall, der förfalsknings-brottet är ansedt fullbordadt utan bruk af det förfalskade; men ehuru i dessa fall billigheten kräfver att straffet må kunna nedsättas, om bruk ej tillkommit, är det likväl något annat att medgifva sådan straff-nedsättning, än att göra förfalskningen, derest begagnande ej egt rum, till ett 606 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
St:r icke kunna i frågan någonting besluta; men derest, såsom jag är öfvertygad, detta blir händelsen, finnes väl icke något annat sätt, att göra en sådan utgång i möjligaste måtto oskadlig, an det af mig föreslagna. Kan något sådant upgifvas skall jag gerna detsamma biträda; men intilldess fortfar jag att anse den af mig anvisade utvägen icke blott såsom den i och för sig rättast, utan ock R. St:r värdigast. Pir v. Koch, Nils Samuel: Jag tror tiden vara inne att begifva oss »from sounds to things», från ord till sak, och vill derföre försöka att så fort som möjligt komma till lmfvudfrågan: hvad är att göra? Vilja vi vid denna Riksdag vidtaga någon åtgärd i anledning af den Kongl. Proposm, och hurudan bör denna åtgärd vara? Jag måste erkänna, att resultatet af den öfverläggning, som sisth Lördag här egde rum, i början gjort mig ganska tveksam i afs:de å den väg man borde följa. Jag tvekade nemi. huruvida det ieke vore bäst att låta allt förblifva i det skick, hvaruti det för närvide befinner sig, låta sakerna komma till sitt värsta stadium, i hopp att botemedlen då skulle finnas. När sakerna komma till ytterlighet hjelpas de — »when things come to tbeir worst they mind» — säger Engelsmannen. Jag trodde således att man kunde låta döma och landsförvisa de sju qvinnor, som nu äro under tilltal för affall, och vidare låta experimentera med landsförvisningsstraffet i större skala, såsom en ledamot af PresteSt. under de gemensamma öfverläggningarne anvisade oss att göra. På denna väg skulle man otvifvelaktigt snart komma till en reform. Men om man då, för att nyttja ett förut begagnadt uttryck »hade den i sin hand», kunde stadna der man ville och borde, torde vara mindre säkert. En annan väg fann jag vara, att ännu en gång försöka vid denna Riksdag vinna en förbättring i den bristfälliga lagstiftningen. Jag har numera bestämt mig för den sednare utvägen, ty M. H., jag är icke en utaf dem, som älska att se sakerna drifvas till sin yttersta spets.
De genom Kongl. Brefven den 18 December 1845 och den 15 Mars 1846, för verkställandet af den sålunda beslutade undersökning och utredning, utsedde Kommitterade afgåfvo den 9 Mars 1848 sitt underdåniga betänkande, hvaruti först meddelas följande upplysningar om Dylta svafvelbruks uppkomst och utvecklingen af de förhållanden, som grundlagt dess nuvarande ställning: 4 Kungl. Maj:ts Nåd. Shrifoelse N:o 40. Dylta svafvelbruks första anläggning vöre helt och hållet Kronans verk. Enligt sägen hade Finnar på 1500-talet uppfunnit svafvel-malmen på Åbytorps skattejord, och med den rätt till grufvor, såsom ett regale, Kronan den tiden egde, på hvad grund de än vore belägna, lät Kronan bearbeta denna malm samt anlade för delta ändamål det svafvelbruk, som nu bär namn af Dylta. Det forti!reis med Kronans medel, och lill dess understöd skulle bela provinsen Nerike utgöra ulskylder i dagsverken, jordrymning, koloch ved-körslor m. m. Med Kronans fördel fanns dock derelter mera förenligt att öfverlemna bruksdriften åt enskilde, hvarföre bruket utarrenderades först år 105 1 åt Hans Leifler och sedermera år 1059 åt dennes måg Henrik Barkhausen. För den sistnämnde, sorn nedlagt stora kostnader på bruksdriften, utfärdades den 20 November 1649 Drottning Christinas privilegium. hvarigenom bruket honom upplåts ”alt för sig och arfvingar idka, bruka och fortsätta, och sådant allt med största förbättring och ingen försummelse, så framt Barkhausen oell dess arfvingar icke ville vara skyldige bruket med alla dess inventarie-slvcken och andra dess perlinenlier i byggnader och annat, såsom hans svärfader och han detsamma tililrädl häfver, samt andra honom förlunta beneficier till Kronan afstå;” hvarjemte under bruket arrendevis anslogos Axbergs, Kihls och Hofsta socknar, med alla deraf gående vanliga utlagor, äfvensom honom tilläts att påkalla arbetsfolk från berörde socknar.
Till vinnande af en tydligare framställning af närvarande ämne , torde det samma böra indelas i tvänne hufvudpunkter. I:o Om en Allmän Uppfostrings-anstalt, grundad på det sätt nu blifvit föreslaget, skulle bibringa den uppväxande Närings-klassen af Samhällets medlemmar en bättre religieus och moralisk bildning. a:o Om denna Inrättning skulle medföra någon ■väsendtelig nytta för Närings-klassens oeco - 1200 Den 14 Juli. conomiska välstånd, samt Näringarnas förkof* ian. Vid besvarandet af den första punkten, har Utskottet trott sig böra utgå. ifrån den obestrideliga sats: att Religionen är källan till alla Medborgerliga och enskilta dygder, samt att derföre alla medel till befrämjande^ af en sann xeligieus bildning inom Samhället ej nog sorgfälligt kunna iakttagas. Vården om denna bildning är öfverlemnad åt Presterskapet, som , under medVetandet åf sin höga kallelse, alltid lärer bemöda sig, att sorgfälligt. uppfylla sina pligter heldst om det ej nödgas , att åt talrika Allmänna Oeconomiska förrättningar agna en tid, som tillhör tolkningen och inpréglandet af Gudalärans heliga sanningar. Genom verkningarna af dessa bemödanden , erhåller den klass af Medborgare, som måste använda sin tid och sina krafter åt kroppsliga mödor och arbeten, en bildning , som må hända torde tillräckligt svara emot måttstocken af dess behof, och om den sannt utvecklas utgör en borgen för dess gagnande och kraftfulla inflytande. Gudsfruktan, Patriotism och alla öfriga Medborgerliga och enskilda dygder, äro resultater af en sadan bildning, Och om äfven Fosterlands-känslan, själen i allt Samhälle, skulle behöfva lifvas genom andra medel , så torde detta vida säkrare åstadkommas genom traditionen, eller genom spridandet af de härliga minnen, som alstrats af Svenska Folkets forntida bedrifter, af Svensk ära och tro , framställde med traditionens enkelt varma och kraftfulla andas lin genom en läxa utur Den 14 Juli. 1207 utur en Historisk Lärobok.
1 anledning häraf företogs den 6 derpåföljde October bos Banco-FulLmägtige frågan, huru den qvantitet silfver Banken då ännu behöfde, lämpligast skulle kunna anskaffas. Denna qvantitet, beräknad efter Vexel-Bankens ställning vid slutet af Junii månad år i83o, med tillägg af 1,000,000 R:dr, som Rikets Ständer för detta ändamål anslagit, och som, vid användandet komme att medföra en verklig och fortfarande ökning i sedelstocken, ansågo Fullmägtige kunna antagas till R:dr 922,000 Specie silfver, motsvarande i det närmast* värdet af 2,460,000 R:dr efter 128 sk. per R:dr Silfver Specie. Banken egde för denna upphandling, efter nämnde pris, tillräcklig fond och ett öfverskott af 270,000 R:dr, för betäckande utaf hvad silfret, i Banken* hvalf levereradt, med inberäkning af möjligen blifvande cursdifferencer, jemte transportkostnader och provisioner, kunde komma att kosta utöfver 128 sk. per Rrdr. Anskaffandet af en så betydlig qvantitet silfver, som 922,000 R:dr Specie silfver, genom vexlars upphandling för Bankens räkning på Börsen under loppet af ett enda år, ansågo Fullmägtige vara af våda, då en sådan åtgärd, vid en conjunclur som den dåvarande, under hvilken landets förnämsta exportartikel, jernet, stod till ett ovanligt lågt pris samt vexeltillgångarne, äfven under och näst efter den egentliga skeppningstiden, sällan eller aldrig visat sig ymniga, ofelbart skola uppdrifva cur - Bnnco-Zhskollets Betänkande N'.o 13. Mfl till en sådan höjd före 1831 års slut, alt ej allenast de mest förstörande verkningar för en mängd enskilde personer deraf under tiden vore alt befara, utan ock Bankens öppnande till silfverutvexling a 128 sk. sedermera kunde blifva ganska äfventyrligt.
Hr Gr. o. Landtm, framställde sedermera att i afseende på morn. litt. c blifvit yrkadt dels bifall dels återremiss, hvarefter, sedan den förut till bifall å detta mom. framställda propos blifvit besvarad med starka Nej, jemte några Ja, Hr Gr. o. Landtm, hemställde om IL o. Ad. ansåge denna punkt på grund af de deremot gjorde anmärkmr böra återremitteras samt, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja jemte några Nej, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Slutligen framställde Hr Gr. o. Landtm., att K., o. Ad., efter att hafva återremitterat 2:ne af de i denna punkt förekommande mom:r, torde finna nödigt att äfven återremittera Utsk:s tillstyrkande att förhöjning af Just.Depart:sExpeditionens nuvaride anslag må af E. 8t:r beviljas med 5,274 ILdr att utgå på sätt Utsk. i tabellen föreslagit. Eopades Ja. Uppå härefter framställd propos. upskjöts fortsättningen af öfverläggningen om StatsUtsk:s förevaride Utlåt, till eftermiddagens plenum och åtskiljdes E o. Ad. kl. f på 4 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Måndagen den 23 Mars 1857. Plenum kl. C e. m. Just. ett prot.utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprot. för d. 4 dennes e. m. Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 42, ang:de reglering af ufgifterne under EiksStatens 2:dra IIufvudTitel; och förekom nu 3.-dje punkten: Bifölls. i:de ‘punkten. Hr von Koch, Nils Samuel, anförde skriftligen:
Jag anhåller att få upptaga samma argumentation som Hr Printzensköld och Hr von Hartmansdorff begagnat. R. St. hafva under innevar:de riksdag redan fastställt beräkningen af den inkomst, som under litel: arrendemedel finnes å Riksstaten upptagen, och hvilken utgöres af en mängd serskilda arrendeafgifter för Kronans egendomar och lägenheter. Genom nämnde fastställelse hafva R. St. likväl ej funnit sig förhindrade att derefter nedsätta samt t. o. m. helt och hållet eftergifva vissa arrende-summor. Exempelvis torde jag få erinra om den omröstning, som för några dagar sedan verkställdes i först. StalsUtsk. ang:de ar - t Den 23 September e. m. 413 rendel för Mörrums krono-lax-fiske. Derigenom försvann hela den statsinkomst, som för nästa ar 1849 var alt påräkna utaf detta arrende. Förhållandet med förevande fråga är alldeles detsamma, ty likasom arrendemedlen bestå af en mängd serskilda arrendeafgifter, likaså utgö-es den ordinarie räntan af en mängd serskilda räntetitlar, hvilka sammanlagda utgöra den summa, hvartill sistnämnde inkomst blifvit i Riksstaden beräknad. Kan man nu borttaga en viss del af den förra inkomsttiteln, utan att det af R. St. fastställda beloppet derför lägger hinder i vägen; så måste äfven samma förfaringssätt kunna iakttagas i afseende på en del af den sednare inkomsttiteln. För öfrigt torde jag fä erinra att Bevilln.Utsk. i sitt betänk. ang:de allmänna bevillningen, uttryckligen förbehållit R. St:r rättigheten att under denna liksdag vidare besluta i fråga om upphörandet af den lindring i bevillningen, som nu åtnjutes i stället för Fahlu kungsgårdshjelp. Således äro R. St. jemväl i detta afseende oförhindrade att bifalla StatsUtskrs hemställan. Hr Rosenblad:
Tapeterna framställa i fina o c h diskreta färger en fransk parko c h trädgårdsanläggning i 1700 talets stil, m e d tempel, fontäner, stela, snirklade rabatter, yppigt löfverk, genomflätadt m e d konvolvler, chrysantemum, rosor o c h förgätmigej samt graciösa långhalsade o c h långstjärtade fåglar. Kartongen för tillväfnaden är förfärdigad af arkitekten Almqvist, s o m synes på ett särdeles lyckligt sätt hafva löst den svåra uppgiften att sätta sig in i och fortsätta i andan af ett påbegynt v e r k; valet af färgerna, så maktpåliggande i ett fall s o m detta, g ö r likaledes vederbörande all heder. Tillväfnaden, den största, s o m Handarbetets vänner utfört i denna genre, har kraft ungefär tio månaders trägna arbete af tre ä fyra vana väfverskor. Beträffande den likaledes utställda altarduksspetsen, knypplad efter ritning af fröknarna W i - debeck o c h W e s t b e r g i Stockholm, torde man m e d skäl kunna säga, att d e n h ö r till de allra vackraste arbeten, s o m någonsin af konstskickliga händer trollats fram p å e n knyppeldyna. De stränga kraf, s o m paramentiken ställer på slika arbeten, äro af konstnärinnorna väl tillgodosedda. D e t stela, enkla, värdiga, s o m utmärker denna stilart, gör kanske, att arbetet synes mindre effektfullt än knypplmgsarbeten efter modernare m ö n s t e r; men går man arbetet in på lifvet o c h granskar d e mångtusende maskorna, så finner man, att gedigenhet tryckt sin prägel p å detsamma o c h att de hundratals knyppelpinnarne här blifvit förda m e d ett tålamod o c h en kärleksfull omsorg, minnande o m nunnornas pietetsfulla klosterarbeten. * 1897 värdt. D e öfriga fyllde sina platser oklanderligt. K. Dramatiska teaterns nyaste program, s o m gick för första gången i tisdags afton, kan b e - tecknas s o m skäligen obetydligt.
- ITIaterielen. Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-Rollegii-Departementer. På sätt Statsråds-protokollet öfver Landtförsvars-ärenden för den 9:de dennes, rörande delta anslag, omförmäler, har Kongl. Majlis höga uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att, på det Allmänna Beväringsmanskapets beklädnadsoch utrednings-behof hädanefter måtte på ett ändamålsenligt sätt kunna fyllas, hvilket med hittills bestådda inskränkta tillgångar icke låtit sig' göra, Krigs-Kollegii lntendentsafdelnings nuvarande anslagssumma behöfde ökas med 54,000 R:dr årligen, hvarigenom likväl det nu med 26,666 R:dr 32 sk. årligen utgående Extra-anslaget till kompletterande af Beväringens reservförråd för framliden gjordes obehöfligt, så att tillökningen i Statsutgift i sjelfva verket komme att inskränkas till 27,333 R:dr 16 sk.; och då Kongl. Maj:t, på grund af den härvid lemnade utredning om beskaffenheten af Beväringsmanskapets nu egande beklädnads-och utredningspersedlar, och hvad som fordras för att i detta afseende fullt utrusta nämnde manskap, så att detsamma må kunna, när som helst, till det för krig påräknade antal, ingå i Arméens leder, finner det ifrågaställda, ökade anslaget för Krigs-Kollegii Intendentsafdelning oundgängligen af behofvet påkallad t, vill Kongl. Maj: t härmed i sådant afseende äska det uppgifna beloppet 54,000: att tilläggas reservationsanslaget till Försvarsverket i allmänhet, hvilket anslag sålunda derigenom skulle förhöjas från 672,055 R:dr 44 sk. 2 rst. till 726,055 R:dr 44 sk. 2 rst., inbegripne derunder indeldta räntorna till Akers krutbruk och Husqvarna gevärsfaktori, samt genom anslaget för beklädnad af manskapet vid Sappör-Kompaniet till 729,969 R:dr 44 sk. 2 rst. Lifrnundcring för indeldta Infanteriet.
Preste-Stäridet d. 20 Borgare-Ståndet d. 20 —• — Bonde-Ståndet d. 22 — —• Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Muj:ts Nådiga Remiss rörande utbyte af a:ne Indelningar vid Kongl. Lif-Regementet. S. A. K. X_Jti Nådig Remiss af den 15 nästlidne Ar »ril, har E. K. M. till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemnat tillförordnade Regements-Befälhafvarens vid Kongl. Eif - Regements-Brigadens Hussar-Corps, i underdånigt Memorial, gjorda och af H. K. H. Kron-Prinsen , såsom Befälhafvare för Konungens Eifoch Hustroupper, samt af tillförordnade Chefen för 2:dra Cavalleri-Brigaden , uti särskildta underdåniga Memorial, understödda hemställan, att, Ryttmästare-Indelningen vid Ostra Vestmanlands Compagnie af Kongl. Lif-Regementet med Bostället Tibble och dertill hörande Jemnsjön, hvilken Indelning, efter Regementets förändring år 1792, ställdes till indragning, vid dåvarande Innehafvarens, Majoren JLindsfelis afgång, och numera genom hans inträffade död blifvit ledig, måtte få anslås till lön för Ryttmästaren vid Arboga Esqvadron af Hussar-Corpsen, med LieutenantS'* 38 i Underdåniga Skrifvelserl bostället Beijby och Zarbäcken, samt sistnämnde boställe åter varda utbytt mot det af Lieutenanten vid samma Esqvadron innehafvande