Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande derefter de för an vändt skrifpapper anmärkte 2412 R:dr 8 sk., så utgöra de kostnader, som i räkenskaperne upptagas under rubriken skrifmaterial, skrifpostoch läskpapper, icke någon tillförlitlig måttstock för den årliga åtgången, enär Räkningen: ”Egentliga Administrations-Utgifter” genast debiteras för värdet af det papper, som från Magasinet aflemnas till utdelning, men deraf en större del kan finnas oanvänd från det ena året till det andra. Enligt de sedan år 1837 inom Bokslutsoch Ekonomi-A fdelningen förde specialer, hafva årsqvantiteterne af postoch skrifpapperssorterne varierat emellan 309 och 366 Om nu i betraktande tages, att ända till och med år 1842 ifrån hvilken lid serskilde papperssorter förfärdigas till en del tryckta documenter, postoch skrifpapper jemväl användes till Depositions-Afdelningens Attester och Invisningar, Cassa-Afdelningens Insätlningsbevis, Låne-Afdelningens pantsedlar och qvittencer, till Rotlar, Anmaningsräkningar, Reversblanketter, Polletter och Sedel-Contorets Afskrifningsbevis m. m., äfvensom till alla böcker i skrifpapper format; att för dessa behof år 1842 åtgingo 102 Ris; att Bankens 4 CancellieExpeditioner samma år utqvitterade 66| Ris; så befinnes att till alla öfriga behof åtgått omkring 170 Ris, en qvantitet, som 109 ej bör finnas öfverdrifven af någon, som är närmare bekant med omfånget af Bankens rörelse. Visserligen har, på sätt Herr Prosten Sandberg uppgifver, 1290 R:dr 30 sk.
Alströmer: Då jag förut instämt i Hr von Hartmansdorffs yrkande, men han numera derifrån afstå», så vill jag icke vidare påyrka antagandet af milt förslag, hvilket endast tillkommit derföre att, derest, efter hvad af öfverläggningarne inom Ctsk:n kunde slutas, en förändring skulle komma alt af R. St. begäras i förevar:de §, denna förändring icke måtte framkomma i det nakna skick, som Utsk:n föreslagit. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att, sedan Hr von Hartmansdorff och Frih. Alströmer afstå» från deras yrkande, endast vore yrkadt af Gr. Sparre bifall lill Utsk:ns tillstyrkande, af Hr Adelborg bifall till samma tillstyrkande med den förändring, att näst efter ordet ”fattigvårds-samhälle” å första raden af den föreslagna redaktionen, tillädes orden Den 30 Augusti. 18» ”på landel”, af Gr. Lagerbjelke m. fl. ledamöter afslag, sami af Hr Tham återremiss i denna punkt. Hr Gr. o. Landlm:s härefter, först lill bifall å Utskms tillstyrkande utan förändring och sedan till bifall å detsamma med^det al Hr Adelborg föreslagna tillägg, framställda propos. besvarades med starka Nej, jemte några Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå hvad Utsk:u i afseende på ifrågavartde mom. tillstyrkt, samt, efter denna proposms besvarande med starka Ja, blandade med Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Gr. Lagerbjelke: Då Utskms Betänk, i alla de återstående punkterna endast är afstyrkande, anhåller jag, att detsamma icke måtte behöfva upläsas, så framt del icke serskildt af någon ledamot begäres. Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts, att någon upläsning af de efterföljande punkterne vid deras föredragning ej skulle ega rum, utan att serskild begäran derom blefve gjord. §:7i 2 mom. 3, samt §§:ne 3 och i.
Slutligen har jag äfven ansett betänkligt att för ali kommande tid afhända Banko-Verket dess låne-vinst, utan att taga i betraktande huruvida icke omständigheter kunna i framtiden inträffa, då Banken för egen säkerhet behafde alla sina tillgångar.” I denna reservation hafva Herr Prosten Thudén samt Riksdagsfullmäktige Henrik Andersson, från Nerikes Län, Petter Mårtensson från Jönköpings Län samt Widus Nilsson från Calmare Län sig förenat. af Herr Bildt, Knut, som till alia delar instämt i Herr Doktor Odmanns och Herr Lektor Ekstrands reservationer, i hvad desamma röra öfverflyttningen af Diskont-rörelsen till Riksgälds-kontoret. af Herr Doktor Lyth: ”Om behofvet eller nyttan af Diskont-rörelsens öfverilyttaude till Riksgälds-Kontoret har jag ej kunnat öfvertygas. Det föregifna motivet, att Banken skulle förses med Riksgälds-Kontorets obligationer, har ej inverkat på mig; ty jag tror att Bankens egna obligationer skulle vara lika goda, helst jag icke tviflar, att Kongl. Maj:t vore benägen att förse sådane papper med Dess höga garanti. Rikets Ständer skulle dessutom genom en ganska lätt operation kunna låta utbyta de obligationer af Riksgälds-kontoret, hvilka Banken redan innehafver, till Stats-papper af sådan egenskap, som här åsyftas. Man är beredd att i nödfall liypothicera dem utomlands. Antingen man härtill använder Bankens eller Riksgälds-kontorets förbindelser, uppkommer häraf utländsk skuldsättning, hvilken man likväl påstår sig vilja undvikaSkola Diskont-räntorna användas till successivt infriande af dessa förbindelser, så måste detta lika väl kunna ske genom Banken, som genom Riksgälds-kontoret. För öfrigt äro ju redan till Bankens consolideraude föreslagna så många utvägar att flere ej kunna behöfvas, äfven för att utvidga en eller annan af dess låne-rörelser. Åsyftar man genom den föreslagna åtgärden, att efterhand indraga denna Statens låne-rörelse, för att derigenom öpna för Privat-Bankernes verksamhet ett rymligare fält, så finner jag detta förslag alldeles icke patriotiskt. De första frukterna deraf måste i allt fall blifva betydliga omkostnader, utom många andra olägenheter.
Jbergenstråle, Gustaf Adolph ' 59 Ven 14 Juli. f. rm 592 Herr Bosin, Paul « 69 röster» 1412 Herr Danckwardt, Carl Gustaf . - 82 1594 Herr von Heyne, Georg . 95 1697 Herr Nordencreutz, Jacob M. 63 184Ö Herr Fock, Berndt Wilhelm - 66 1885 Herr årnell, Lars - 85 1986 Herr Spaldencreutz, Arvid - 86 2021 Herr Her zenhj ehn, Carl Johan 66 2152 Herr af Uhr, Carl David 120 2160 Herr Munck af Rosensköld, Eb, • 101 Till Suppleanter; 473 Herr Coyet, Carl Fredrik, - 58 875 Herr Gripenwaldt, August - .56 1314 Herr Wejdenhjelm, Erik 56 2204 Heir Gahnai Colquo honn, Carl 56 2219 Herr Rothoff, Birger Fredrik • »56 Den 17 Ja//, f. m. 74t N:o 2161 Herr af Zellén, Johan, 51 röster* genom lottning med Friherre Cederström, Jacob, Hr. Silfversparre, Aron Isak, Herr Adlerbeth, Jacob, och Herr Kuyltnstjerna, Johan Carl, Ut Supra. Valet slutades klockan % till 5, då Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskildes. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Måndagen den 17 Juli. Morn. af Tryckfrihet/Förordningen.
Men Gabriel blef ej den vinnande, emedan der funnos 17 lodjor i karelarens sällskap, som höllo med honom, och blott två af Gabriels. Vid nästa högvatten lemnade Gabriel och hans sällskap detta ställe och rodde till sina förra kamrater, hvilka åtminstone voro 28 stycken och alla hörde till Kola. Jag kunde förstå, att karelaren räknade på, att den kabel, som var fästad vid hans ankare, skulle blifva hans tillhörighet. I början ville han ej återlemna den till vår båt, men jag helsade att jag skulle klaga, hvarpå han återlemnade kabeln åt mitt folk. Nästa dag, torsdagen, sände jag vår båt i land för att hemta vatten och ved. Då de kommo i land, välkomnades de på det vänligaste af denne karelare. Han gaf ett gästabud för dem, medan en del af hans manskap fylde några vattentunnor och hjelpte mitt manskap att bära ved till båten. Derpå klädde han sig i sin bästa silkesrock och ett halsband af perlor samt kom om bord igen och bragte sin skänk med sig. Oaktadt jag hade mer aktning för hans gåfva än för hans person, emedan jag såg att han var en fåfäng man, helsade jag honom välkommen och bjöd honom en anrättning fikon. Han förklarade då, att hans fader var en herreman, och att jag kunde hafva gagn af honom, men ej af Gabriel, som blott var en prestson.» Sedan Burrough talat om en storm, under hvilken han förlorade en jolle, köpt i Vardöhus, och som uppehöll dem en tid i granskapet af Kap S:t John (hvars bredd bestämdes till 66° 50′), fortsätter han: »Torsdagen (den 14/4 juli), då solen stod i nordvest, kom vinden från ostnordost. Vi lättade ankar och styrde mot norr. Två leagues innan vi foro förbi udden, märkte vi ett hus uppfördt i en dal, hvilket är en ovanlig syn i dessa trakter. Kort derpå sågos tre män på toppen af en kulle. Jag antog, såsom ock sedermera visade sig vara riktigt, att de voro komna från någon annan trakt för att utsätta fällor till fångst af hermeliner117 för desses pelsverks skull.
Äfven om , på sätt Revisorerne yttrat, ofvanberörde medel skulle kunna anses vara af skiljaktig beskaffenhet i så målto, att de förstnämnde icke äro ställda till Kollegii disposition, kan Kollegium likväl, enär någon sammanblandning af dessa medel i räkenskaperna icke ägt rum , utan desamma blifvit 56 under särskilda titlar bokförda och redovisade, icke för sin del finna, att det är med gol ordning oförenligt, att ifrågavarande medel blifvit å en ocb samma räkning i Banken insalta. Kollegium hyser tvertom den på erfarenhet grundade tanka, att, om Kollegium för hvarje slags medel af olika beskaffenhet och ändamål, som utgör föremål för Kollegii redovisning, skulle öppna särskild räkning med Rikets Ständers Bank, sådant skulle, vid insättningar af enskilde personer, ofta föranleda misstag och oreda , och Kollegium har derföre, sedan längre tider tillbaka, för alla de olika slags medel, hvilka redovisas genom Kollegii Statistiska Kontor, och under icke mindre än tio särskilda titlar i räkenskaperna upptagas, endast begagnat tvenne räkningar med Rikets Ständers Bank, hvilket förhållande Revisorerne tvifvelsutan inhemtat vid granskning af redogörelsen för dessa medel, ehuru detsamma icke föranledt till någon anmärkning. Kollegium får slutligen i underdånighet upplysa , att som, under sistlidet år, den för karantänsmedel begagnade räkningen med Banken, N:o 4, i följd af dessa medels öfverlemnande till Handelsoch Sjöfartsfonden blifvit ledig, Kollegium låtit från räkningen N:o 2 utassignera och å räkningen N:o 4 insätta ofvannämnde, till Herr f. d. Stats-Rådet Poppii disposition afsalia, 568 R:dr 34 sk. 6 r:st., om hvilken omflyttning Revisoreine under revisionsförrättningens fortgång ägt tillfälle taga kännedom. Beträffande det årliga arfvode, stort 666 R:dr 3a sk. Banko, hvilket, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 20 Januari 1842, blifvit af manufakturmedlen tillagdt Landtbruks-Akademiens Sekreterare J. Th.
Efter Utskottets tanka hetor det val egt*nteligen af Civila Is m hets - och Tjenstemannå-Staternes eget begifvande, att bestämma grunderna och sättet för en anstalt, hvartill de med egna medel skulle bidraga; men så vidt något understöd af Statens tillgångar härtill är och må blifva att påräkna, torde Riksens Högloft. Ständer Sträcka deras åtgärd. Sedan, genom Kongl, Förordningen dea 04 Januari 1778, blifvit stadgadt, det Embetsoch Tjenstemän, efter uppnådd ålder af 70 år, skulle äga vid afskedstagande få behålla lönea såsom Pension; så har, likmätigt Kongl, Kun. gö - 540 Uéu 29 Maj. görelsen den 29 Juni 1798, i Nåder blifvit anslagen en Pensions-stat för sådana Civile Embetsman. och Tjenstemän, hv.*»ka, innan berörde alder upphunnits, finnas oförmögne till tjenstgöring, och hvilka, i sådant fall, äga att efter afskedstagande uppbära Pension, i mån af innehafda Eöningsvilkor samt Lefnads - och Tjensteår. Tillgången för denna Stat bestämdes till Tio Tusende Riksdaler årligen och är fördelad att utgå i vissa classer; men vid jemförelse af dessa och de deruti stadgade Pensioners belopp med numerairen af Embetsoch Tjenstemän och deras nu varande lefnadskostnad, finnes att summan på' långt när ej är tillräcklig att svara mot ändamålet. Då detta anslag likväl skulle blifva ett bidrag för den fond, som genom löntagares egna tillskott, medelst afdrag utaf vissa proCent af lönen eller särskilda besparingar och afgifter leunde uppkomma, i likhet med hvad som sker vid Arméens Pensions-Cassa; så tror Utskottet berörde fond af jr0,000 R:dr årligen böra förenas med den ifrågavarande nya Pensions-anstalt, för att utgöra blott en, men mera tillräcklig inrättning för sjukliga eiler ålderstegna Civila Embetsoch Tjenstemäns pensionerande.
Man förstår, huru han kunde i den rigtning, som inom Sveriges vitterhet var representerad af Stockholms-Posten, finna en öfvervigt lagd på behag framför styrka, på lek framför allvar, på qvickhet framför tanka, på vers framför poesi, på ordprång eller såkallad ”stil” framför sak och sanning; hvarifrån vägen syntes honom vidöppnad för en urartning af vekhet till veklighet, af söthet till slisk, af joller till pjoller, af täckhet till flärdprål, af galanteri till smil, af satir till grin, af vältalighet, smak, kritik till ”trälars granna möda och småmästerskap”; – och allt detta i följd af ett det svenska frihetssinnet förnedrande härmnings-begär. Men hvad man icke förstår, är, huru han kunde så alldeles undgå att iakttaga den hos motparten tillsist inträffade förändringen”. Just för honom borde den allramest varit skönjelig. Stöta vi här på – en ouppmärksamhet, eller en oförsonlighet? ett omdömesfel, eller ett karaktersfel? Och brist på uppmärksamhet – huru var den här möjlig? – Stridshettans förbistring kan ursäkta mycket; såsom vi ock redan vid ett föregående tillfälle anmärkt. Näppligen kan den dock urskulda allt. Gerna ville man äfven ursäkta honom medelst den tidiga öfverflyttning till Tyskland, hvarefter all närmare beröring mellan honom och svenska vitterheten upphörde. Men Kellgren hade ju dessförinnan, ja redan före utgifvandet af ”Kritik öfver Kritiker”, visat sig vara i mycket en annan, än förr. Daterar sig icke t. ex. tians Nya Skapelse redan från 1790? ”Dälden” (der ju ock den politiska åsigten var densamma som Thorilds) från 1789? Ja: Thorild citerar, i begynnelsen af sin Kritik öfver Kritiker, en rad ur detta sistnämnda qväde; men utan ringaste tecken, att det måste varit honom någonting oväntadt både till innehåll och till form! Öfverhufvud var det en snillets och karakterens manlighet, som under fortgåendet af Kellgrens utveckling alltmera omisskännlig framträdde.
Memorial JVs 122, angående anvisande af arfvode för befattningen med tryckta riksdagshandlingars mottagning, vårdande och utdelning. Bifölls. Memorial JVs 123. angående fortfarande understöds beviljande för enkeoch pupillkassan vid Riksgälds-kontoret. Bifölls; och Memorial JVs 124, i anledning af väckt fråga om ökadt anslag till begrafningshjelp och understöd för sterbhusen efter tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksgälds-kontoret. Bifölls. Prot.-Utdrag den 2 Juni 1866. 349 S. I). Föredrogos och lades till hnndlingarne Bevillnings-Utskottets Memorial: M 15. i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om tullbevillningen; och JVs 16, i anledning af verkställd omröstning, angående ifrågaställd förändring i afgiften för bränvins tillverkning; hvaremot samma Utskotts Betänkande •Ae 17, angående tullbestämmelserna för artiklarne bränvin och sprit samt ättika, efter skedd föredragning, bifall*. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets Memorial JVS 30. angående föreskrifterna i 10:de artikeln af Banko-reglementet, om Bankens pappersbruk Tumba. S. D. Föredrogos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets: Memorial JVs 18, i anledning af återremiss utaf två punkter i Utskottets Betänkande JVs 4, angående väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening Lade* till hnndlingarne. Memorial JVs 21, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JVs 7, öfver väckta motioner om rättighet för röstegande i kon istoriela pastorat och sacellanier att begära fjerde profpredikant.
Statsrådsledamot absolut skulle säga sin mening vid hvarje inom Conselj förekommande ärende, och Const.Utsk. nödgas genomläsa alla prot., så kan jag tryggt påstå, att en vanlig riksdagslängd dertill icke skulle förslå. Jag har sjelf flera gånger varit ledamot af Const.Utsk., och vet ganska väl hvad det vill säga att genomläsa Statsrådets prot., sä korta de 1111 än äro, såsom oftast endast innefattande den föredragandes mening, ty de som tegat, anses hafva instämt. Det är rent af ett oförstånd, som ligger till grund för detta förslag, och jag begär propos. till afslag derå. Ifrågavar. förslag till ändring af sista perioden i 9 § Reg.- F. blef af R. 0. Ad. förkastadt. Medstånden comraunicerad och till Bevilln.Utsk. remitterad motion af Hr J. von Koch, ang:de förändring af 33, 34 och 35 §§ af bevilln.-stadgan. Lades till handlingarne. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 10 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Tliorstlagcn den 5 September 1844. Plenum kl. 6 e. m. Hr von Hartmansdorff, Äng., hade inlemnat följande reservation emot R. o. Ad:s beslut, om communicalion med öfriga RiksStm af Gr. Frölichs, David, i gårdagens förmiddagsplenum föredragna motion: Jag tror ej, att Gr. Frölichs molion hörer lill de anföranden, sorn, enligt 52 § Riksd.Ordn., böra de öfriga Stånden meddelas. Sådana äro endast de motioner, som äro af egenskap att böra till något 11. St:s Utsk. remitteras. Till dem kan Gr. Frölichs motion icke räknas, sedan hon blifvit förkastad; ty blott för dem, som ännu äro vid lif, kan remiss komma i fråga. Det synes alltså innebära en motsägelse all till andra Stånds handläggning öfverlemna en motion, med hvilken man sjelf vidtagit förkastelsens definitiva åtgärd.
Riksgälds-kontorets utgifter anvisade belopp utaf Rikets Sländers Banks, sedan 1848 års början upplupna, vinst, innefattar Rikets Ständers beslut genom bifallandet af Banko-Utskottets memorial N:o 12. 162 §, angående förräntandet af Riksgälds-kontorets kontanta behållning genom uppköp af Hypotheksföreningarnes m. fl. inrättningars räntebärande papper, innehåller samma stadganden, som 139 § af hittills gällande reglemente; varande dock den deruti omförmälda Hypotheksföreningen mellan jordegare inom Upsala, Stockholms, Westmanlands, Södermanlands och Orebro län, hvilken icke tiädt i verksamhet, uti den nya § utesluten; hvaremot i samma § tillagts de Irenne, sedan sista riksdag, bildade och af Kongl. Majit stadlästade Hypotheksföreningarne mellan jordegare i Örebro län och Wermland samt Elfsborgs län med Dalsland jemte Götheborgs och Bohus län. 163 §, angående uppsägning eller försäljning af de räntebärande obligationer, som för Riksgälds-kontorets räkning blifvit uppköpta, eger samma lydelse, sorn 140 § af 1849 års reglemente. Siatsitskottets Memorial, N:o 341. 3 164 §, angående förrberörde obligationers belåning, motsvarar 141 § af 1848 års regle mente och innefattar hufvudsakligen enahanda stadganden; dock har belåningsbeloppet blifvit förhöjdt till likhet med hvad Rikets Ständer, genom bifallandet af 41:sta punkten utaf Banko-Utskottets betänkande N:o 24, beslutat i afseende på de utaf samma inrättningar utfärdade räntebärande obligationers belåning hos Banken. 165 §, angående Riksgälds-kontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank, och 166 §, angåen upplåningen af de medel, som för Riksgälds-kontorets förestående utbetalningar måste på sådant sätt anskaffas, ega samma lydelse, som 142 och 143 §§ af 1848 års reglemente.
Enär nu målet definitift skall afgöras, utbeder jag mig få förklara, at när det, sorn jag tror med rätta, anses af de flesta öfverskrida billighetens gräns och oförenligt med en sund afvägning mellan felaktighet och beifrande, om Utskottet skulle anse de anmärkta uragtlåtenheter bö[ra] framställas till den högtidliga påföljd, hvartill 106 och 107 §§ Reg. form. föranleda, och när i följe [der]af fullständig decharge bör S[tats-] Rådet och de Föredragande med [delas,] anser jag för min del ändamfålet] af Utskottets anmälan efter riktig slutledning icke kun [na] blifva annat än at söka rättelse] för framtiden i det såsom f[el]agtigt anmärkta tillvägagå[ende.] Jag finner Rothoffs koncept är på flera ställen försett med överstrykningar och tillägg och därför svårläst. 2 Yttrandet är såsom bilaga n:o 5 fogat vid protokollet; det är egenhändigt skrivet men ej undertecknat. 720 Den 12 Juli 1815 ingen ting stridand [e emot] Grundlagen, sammanlagd med [ett] sundt begrepp 0111 god ordning at framtida uragtlåtenheter må förekommas, utan at, för de förflutna, personer framställas för en National-Domstol eller lios Konungen anmälas till förafskedande: och jag anser på sådan grund det enda med princip och ändamål öfverensstämmande steg å Constitutions Utskottets sida, vara det at hos Riks. Ständer, jemte déchargens anmälande, tillstyrka at, af förekomne anledningar Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Dess Nådiga åtgärd derhän, at föreskriften i 10 §. Reg. formen om vederbörandes hörande, måtte varda med sorgfällighet af dem sådant åligger iagttagen, och at uti alla ärender som röra allmänna hushållningen sådana underrättelser måtte allmänheten meddelas, hvarigenom alla må [kun]na af närings förmånerna sig lika begagna.
Att der grundlägga en större slöjdskola, som samtidigt dermed kunde bibringa dem alla de insigter och den konstbildning, som för vår tids yrkesidkare äro fullt ut lika oundgängliga som den tekniska färdigheten, var derföre utan tvifvel en till alla delar riktig tanke. Att K. M:t och R. St:r till fullo uppskattat vigten och inflytandet af ett sådant läroverk just på denna plats, framgår ock tydligt af det stora anslag till skolbyggnad, som åt detsamma blifvit beviljadt, under förutsättning af dess utvidgning för emottagande af 1,500 lärjungar. Då nu derjemte är ådagalagdt, att i denna skola, med större undervisningstid och flera läroämnen, kostnaden för hvarje lärjunge det oaktadt blir lägre än i alla, ja, blott en bråkdel af kostnaden i de flesta andra tekniska läroverk, så framgår tydligen att, under antagande af behofvet af sådan bildning, som skolan på rätta stället meddelar, en stor besparing åstadkommes genom att förse denna skola med tillgångar, så att den kan uppfylla sin bestämmelse; men att tvärtom under sådana förhållanden misshushållningen blir ännu mera i Ögonen fallande af att låta en del skolsalar stå tomma under sammanlagdt 2,800 timmars längre tid, än hvartill skolstyrelsen ansett sig nödsakad, sedan man med stor kostnad uppfört en skolbyggnad efter ett fullständigt genomtänkt program, hvaruti naturligtvis måste hafva ingått såsom vilkor just undervisningstiden per lärogrupp, men genom hvars minskning lärosalarnes antal tydligen kunnat inskränkas. Jag anhåller vördsamt, att det af mig nu anförda måtte till vederbörligt Utsk. få åtfölja K. M:ts Nåd. Propos. ang:de förhöjdt stats-anslag till slöjdskolan i Stockholm. Den 27 Januari. 173 Öfverläggningen förklarades härefter slutad och den Kongl. Propos:n jemte anförandet remitterades till Stats-Utsk:t. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts d. 24 dennes bordlagda Nåd. Propos:r och Skrifvelser till R.
S ]\ :o Hl. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Mars 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående gjord underdånig ansökning om öfverlåtande till staden Christianstad af en Kronan tillhörig tomtplats derstädes. (I. A.) Till Kongl. Maj:t hade, enligt hvad inhemtas af högstberörda den 24 Oktober 1862 till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 12 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll vid innevarande riksdag) innehåller, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Christianstads län med underdånigt förord öfverlemnat en af Drätselkommissionen i Christianstad i underdånighet gjord anhållan att, då kyrkorådet inom stadsförsamlingen, i följd af församlingens beslut att utvidga kyrkogården begärt vidtagande af nödiga åtgärder, för att åt staden förvärfva den till Fortifikations-underofficern derstädes anslagna boställsjord, å hvilka de så kallade Skottenburgshusen äro uppförda, Kongl. Maj:t, enär belägenheten af nyssberörda jord vore sådan, att den hindrade ett regelbundet ordnande ej mindre af stadens begrafningsplats, som dessutom snart tarfvade utvidning, än äfven af den gata, som utgör inkörsvägen från söder till staden, hvarjemte förekomme att förre, boställshafvaren med döden af gått och lägenheten således blifvit ledig, täcktes förhjelpa staden Christianstad, till erhållande af ifrågaställa boställsjord, antingen emot annan för Kronans militärbehof nödig för staden umbärlig jord eller emot ersättning i penningar.