Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej måga Contracten leda till undantag från Gesälls skyldighet, alt sig med laga försvar förse; men derest Gesäll, före afllyttningen från innehafd tjenst, bevisligen icke förmått sig annan tjenst anskaffa, ege han dertill en månads rådrum från aflyttningsdagen, saint vare jemväl berättigad afl derunder resor företaga. Medan Gesäll i Mästares tjenst stadd är, vare det honom förbudet ati , utan dennes tillstånd, för egen räkning förfärdiga arbete åt någon annan. ”Med afseende å detfa allt, och då Ut”skollen hysa den öfvertygelse, att ail den ”frihet i användandet af egen arbetsförmåga, ”sorn med samhälls-ordning är förenlig, bör ?ega rum, såsom säkraste medlet att ber ao Xeg» sami Allm,Besv.o.Oec. Utsk. Bet> Nio $4* ^främja allmänt välstånd och förkofran, mert ,satt ändamålsenliga correctiv emot missbruket af denna frihet, till samhällets skydd ,’och säkerhet, jemväl äro oumbärliga, finna ^Utskotten sig ega giltiga anledningar tillstyrka ^Rikets Höglofl. Ständer, alt hos Kongl. Maj:t
På Haga var stor middag den 12, men just som man skulle sätta sig till bords, fick kungen en depesch, på hvars innehåll han icke kunde tvifla. Depeschen hade öfverlem-nats af ett ilbud från " landssekreteraren Cassel i Örebro, hvilken underrättade, att vestra armén inryckt der och skulle fortsätta marschen till Stockholm. Kungen förbannade sin forra godtrogenhet. ' Nu kunde han ej tvifla längre på de fatala omständigheter, hvilka han ännu kort tid förut kunnat besegra och som lättast undanröjts, om han låtit de brottsligas hufvud falla. Det var detta som i7, yttrade, då kungen kastade sig upp på en häst och ilade i sporrstreck till staden. De bland gästerna som fingo veta eller anade hvarom frågan var, be-gåfvo sig skyndsamt efter kungen. Några stannade dock för att hålla sig i den olyckliga drottningens närhet. Bland dem var v. Bensheim. liär kungen kom till Norrtull, gaf han order, att tullporten skulle stängas och ingen släppas hvarken ut eller in. Oaktadt denna stränga order, lyckades de gäster från Haga, som infunno sig strax efter majestätet, likväl att slippa igenom, och det säges äfven, att personer från staden öfver-talat tull vakten att låta dem fara ut. Detta var onekligen vådligt och orätt handladt. Det var en vacker våreftermiddag, och många söndags-spatserande syntes på Drottninggatan och Nya Bron. Då kungen i brusande fart for förbi dem, blottade de sina hufvud och helsade honom med all den undersåtliga vördnad, som de voro vana att visa den af Gud tillsatta öfverheten. Tilldragelserna på den 13 mars äro allt för bekanta för att i detalj skildras. Stockholms invånare voro i sjelfva verket ganska lugna — revolutionen gjordes af några få militärer — men omkring slottet såg det tidigt på morgonen ganska bråkigt ut. Der ilade adjutanter och ordonnan-ser om hvarandra bland trossvagnarna och allt det bagage som gjorts i ordning till kungens resa, ty resan var beslutad söder ut. Möjligtvis skulle kungen förena sig med Lif-regementets grenadierer, som voro på vägen till östra kusten,och med denna corps möta de revolutionära trupperna.
Maj:t i underdånighet anhålla, det läcktes Kongl. Maj:t i Nåder låta, genom tillförlitlig och kunnig person, anställa ny undersökning, till utrönande så väl af vattenledningens utförbarhet, som ock den dertill erforderliga kostnad, äfvensom höra Carlskrona stads invånare, i afseende å det bidrag, som , för vattenledningens framtida underhåll, kan af staden få påräknas, samt att Kongl. Maj:t, derest företaget skulle anses böra öfvergifvas, och sedan utröndt blifvit, att de till vattenledningen redan uppköpta jernrören ej kunna till allmänna byggnader användas, då täcktes förordna om dessa jernrörs och andra materialiers försäljning och medlens ingående till Riksgälds-Contoiret, för att framdeles kunna tagas i beräkning i och för anläggning af en vatten-cistern af i Utlåtandet uppgifven beskaffenhet, så framt en sådan inrättning skulle anses kunna vid Carlskrona ändamålsenligt till vägabringas, och de ifrågavarande medlen lemna tillgång till kostnadens bestridande, eller ock, om vattenledningen skulle finnas böra fullbordas, till Rikets näst sammanträdande Ständer i Nåder aflåta Proposition i ämnet, så att vid nästa Riksdag definitift beslut, rörande besagde företag, må kunna fattas; och 7:o Angående anslag för inventering af ekeförråden i Carlskrona. Utskottets yttranden i Utlåtandet, N:o 354, Litt. B, och Utlåtandet, N:o 435, Litt. B., i denna punkt, biföllos. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Slats-Ulskottets Utlåtande N:o 439, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 400 angående pension till ledamöterne i Rikets allmänna ärenders f. d. Beredning.
Sedernier» hafva genom nu varande Constitution alla äldre eller före den tiden utkomne Lagar blifvit sanctionerade, intill dess de uti laglig forin upphåfvas eller ändra», och jag förnyar således min anhållan , att det stadgade straffet* som nu i laglig form existerar, måtte blifva bibehållet, intill dess Kongl. Majit och Riksens Ständer finna för godt att ändra detsamma, och jag tror ej att fråga derom bör uppstå, förr ärt den nya allmänna Lagen underkastas Riksens Ständers pröfning, ty jag anser alla partiella lappningar af vår antagna Lag vara för tidiga* emedan ett LagVerk, i sin form riktigt sammansatt, år som en kedja; om man bryter deri ena länken, varda äfven flere derigenom rubbade. Herr Cederfchjold: Deh fråga sorn Utgör egentliga föremålet för denna öfverläggning, kari visserligen vara mindre vigtig 1 sig sjelf; meii principen är det destomera* och det är fordell, som jag ifrar. Jag anser det nemligen angeläget, ali icke erkänna för Lag annat än det, sorn i laglig väg tillkommit. Då derföre, äfven enligt 1772 års RegeringsForm, Konungen icke ägde makt att någon lag stifta, utan Riksens Ständers samtyckeså är det klart, att det ifrågavarande Kungabrefvet icke kan anses såsom lag, så framt det ej blifvit af Ständerne godkändt; eller åtminstone upphör att vara det, i samma stund de förklara sig icke vilja godkänna det. Det var också på denna grund, som jag, vid Riksdagens början, begärde, att det skulle efterses, hvilka Förfaltniti - j)cn i o Julii f. m. 355 gar icke i laglig väg tillkommit. Jag får derföre förnya min anhållan örn återreiniss, med så mycket mera hopp öm bifall, sorn Kungabrefvets stadgande icke kan såsom lag bestå, ritan att blifva af Riksens Ständer sancfionéradt.
Genom beräkning af Räntefordringar och Ränte skulder till årets slut - f. Genom influten afbetalning å Bankens inom linien förde fordringar g. Genom besparing af Banco-Statens aflöning 266,666 9,474 Saldo, Capital-nedsättning på det hela, år 1834: December Af motstående Capitalets Vinst och tillvext samt af det vid i8j2 års slut varande öfverskott utöfver 5,ooo,ooo, R:dr 4°3,115: 2. 5. har blifvit betäckt: Capitalförlust af bestämd egenskap - (Capitalförlusten för år 1834, R:dr 447- Q2’ 9-' har till här upptagne belopp blifvit qvittad emot influten Capitalvinst, samt återstoden, 4,007: 3. 5., godtgjord af ränteinkomsten. ) Capital-nedsättning af tillfällig och vilkorlig egenskap: a. Derigenom att Bankens fordran för gifna Förlag till Tumba Bruk intill 1829 års slut, utöfver värdet af derifrån erhållet papper, blifvit i i833 års afslutning, till följd af Rikets Ständers Beslut (BancoUtskottets ProtocollsUldrag den 16 Januari 1835), ifrån Hufvudcolumnen förd inom linien med - b. Genom beslutad och verkställd utbetalning till Riks gälds-Contoret af de till fyllande af Bankens Grundfond innehållne summor åren 1829 och :83o, dem Högloflige Banco-Utskottet den 24 September :834 förklarat böra Contoret tillgodokomma c. Genom beslutad nedsättning den 5 November 1 834, i priset för 200 Ris tryckpapper, lefvererade till Rikets Ständers Expeditions-Utskott d. Genom enahanda nedsättning för ytterligare lefve rerade 600 Ris till samma Utskott - e.
Kammar-rätten, som dömt i saken, utan äfven K. Slats-kont., som har högsta inseendet öfver magazinsväsendel i riket, hvarefter K. M. icke fann skäl till vidare afseende ä nådcansökningeu, än alt Öhrvall förklarades berättigad att, emot det han ställde borgen, fä från och med 1850 betala 150 R:dr b:eo årligen lills liela ersätlningssumman blifvit gulden. I följd af denna nåd. föreskrift har också Magazinsförvallaren Öhrvall till vederbör. Läns-styrelse öfverlemna! behörigen godkänd borgen, för hvad honom ålåg att godtgöra, äfvensom han redan i början af detta år inbetalt 150 R:dr b:co, hvilka till K. Stals-kont. äro levererade. Ohrvall har likväl icke funnit sig nöjd med denna nåd; ty naturligtvis är det för honom vida fördelaktigare om han kan slippa att betala någonting. Derföre har han genom vänner och släglingar, som äro riksdagsmän, i motionsväg vändt sig till 11. St. och hos dem begärt full eftergift af hvad ådömdt blifvit. SlalsUtsk. liar också visat den frikoslighelen att tillstyrka denna eftergift så rundeligen, att Öhrvall skulle icke allenast befrias frän betalning af hvad för honom återstår att gälda, utan äfven blifvit berättigad att i restitutionsväg återfå hvad han redan af ersätlningssumman inbetalt. Att nåd bör gå för rätt, är stundom nödvändigt, det känner jag ganska väl, men jag känner också, att det bör ske med största Urskiljning och noggrannhet; ty en på annat sätt tilläm - Deli 17 Maj. 7 pad benådningsrätt, skall ovilkorligen verka derhän, att tjensteniännen fråga föga efter förfaltningarne, utan handla efter godtycke i deras eget intresse, enär de veta, att då de tilltalas och blifva dömda till ansvar och ersättning, så kunna de, sedan deras nådeansökning misslyckats hos Konungen, låta förnya densamma hos R. St., under visshet derom, alt der vinna hvad de på annan väg ej kunnat erhålla.
Maj:t fullkomligen tror, att tankans utflygt swärligen kan bindas inom lagformlers gräns eller för yttrande rätten, särskilda för hwarje fall afpaflade regler kunna bestämmas; dä således hwarje fordrad inskränkning möjeligen kan förtydas såsom en mot den allmänna upplysningen stridande handling, har Kongl. Maj.-t likwäl, af sjelfwa Tryckfrihetslagens tillwarelse och af nödwändighetens kraf, hämtat den öfwertygelfe, att om, ä ena sidan. Nationens framtida syftning till ädelhet och kunskaper, samt helgden af äterförwärfwade rättigheter gemensamt päkallade Tryckfrihetens aterupplifwande, äfwen, a ben andra, känslan af tidens lynne, af afundens, winningslystnadens och hatets inkräktning pä menniskohjertat, pä samma gäng borde för Lagstiftarens sinne framställa nödwändigheten, att wapna lagens urgamla myndighet mot den nya frihetens utbrott, och att ej för en sson theoretist dröm, uppoffra erfarenhetens bewittnade sanningar och efterwerldens grundade förhoppningar. Kongl. Majus enda afsigt och bemödande är att, genom oordningars undanrödjande och ett äterstäldt Samhälls'skick, bereda wägen till Thronen för ben ädle Furste som en dag stall blifwa Kongl. Majus efterträdare. Han har, af öfwerwundna faror och brydsainma omständigheter, lärt att för frihetens och mennijkowardets rätt, hämta den säkra - z? 4 Den 28 Majk. ste koraen af Lagarnes »verksamhet och helad; Han stall af,ven wela att, under utöfningen af Sitt Konungstiga Kall, följa och bibehålla de anin dfa k jer som fordom väpnade Hans arm, och under det den frimodige Skribenten med blottade afsigter och alfwarlig kansta af dessas renhet, stall hos Honom och Lagen finna ett förenadt stöd, stola Man, ständelsen och förtalet wika för hanö manliga och öppna blick. Konas Majtt sörblifwer Rikjens Stander med all Kongl, nåd och ynnest välbevågen. 6.
R:dr nu upphört att utgå, anser Kongl. Majit Generalitets-statens anslag 85,100 R:dr kunna med nyssnämnda belopp förminskas och således nedsättas till 84,450 R:dr. Med afseende å behofvet af åtgärders vidtagande för GeneralStabs-Offeer ares bildande, vill Kongl. Majit föreslå Rikets Ständer att, för detta ändamål, dels till arfvoden åt Lärare, dels till fältöfningar och dels till rese-stipendier, bevilja ett anslag af sammanlagdt hvilket anslag Kongl. Majit anser lämpligen kunna, under ofvanstående titel, i Riks-staten upptagas näst efter anslaget för Generalitets-staten. Topografiska Korpsen. Då för fortgången af Topografiska Korpsens arbeten, hvartill Rikets Ständer vid förra riksdagen anvisade förhöjdt årligt anslag, en tillökning uti Korpsens personal är af behofvet påkallad, föreslår Kongl. Majit, att 8 löner å 500 Ridr må på Korpsens stat uppföras för ett lika antal Under-officerare, samt att i sådant fall, den nu befintliga aflöningen för en Renritare indrages; och enär nuvarande Renritaren Carl Akrell är af sjuklighet förhindrad att vidare tjenstgöra, föreslår Kongl. Majit tillika, att bemälde Akrell må med innehafvande aflöning 800 Ridr, varda på Allmänna Indragningsstaten förflyttad, hvarigenom hans aflöning blefve till bidrag för den föreslagna nya utgiften tillgänglig.
Drottningen-barnet tycktes genom någon underbar, plötslig kris hafva blifvit förvandlad till drottningen-jungfrun. Presidenten Kurck, som icke dröjde att vid sin ankomst uppvakta de höge resande, blef likaledes inbjuden till hoftaffeln. Denna serverades för fjorton personer. Norrköping hade den sällsynta lyckan att se kring sin drottning församlade fem män, hvilka redan voro och än vidare skulle blifva de främste representanterne för fem olika samhällsriktningar: riksstyrelsen, kriget, lagskipningen, industrin och litteraturen. Det var en femtonårig prinsessas debut, och i hvilket tillstånd! Till höger om henne satt rikskanslern, till vänster fältmarskalken Horn. Vid sidan af dessa grannar ville hon för intet pris förråda en svaghet, men hade iakttagit försiktigheten att behålla Ebba Sparre närmast bakom sig som uppvaktande hofjungfru. Tid efter annan lutade hon sig mot sin väns skuldra, likasom för att hviska till henne en befallning, medan hon i verkligheten behöfde ett stöd för att icke förråda sig. Man talade om kriget, om Torstensons tåg mot Olmütz och möjligheten af ett förestående stort fältslag; det var en månad före andra slaget vid Breitenfeld. Horn hade nyss afslagit republiken Venedigs ärofulla anbud att som generalissimus anföra dess härar mot turkarne. Kristina yttrade skämtande, att så kärt det vore att se honom i Sverige, ville hon hellre se honom i Konstantinopel. Dock ej som fånge, anmärkte Horn. Eder kan man instänga, men aldrig kufva, genmälde drottningen. Edert lif är en saga. Trollen stänga eder sju år i berget, och ni återvänder föryngrad till nya bragder. Vanan gör underverk, svarade Horn leende. Finska pörten och tyska bivuaker ha den fördelen att icke skämma bort oss med mjuka bäddar. Säg inte det, fältmarskalk! Ni och edra landsmän värmen eder gärna vid elden. Ni hade hett nog vid Breitenfeld, men så var ni också konungens »högra hand». Jag håller för, att en krigare hellre mister sin högra hand, än ser den i kedjor, genmälde fältherren. Det värsta i Ingolstadt var att icke få slåss för min unga drottning.
Lagalinieu såsom den riktigaste och sedermera valt en sakförare, för att med hvilka medel som helst genomdrifva saken. Jag vill likväl medgifva att försvararne af Lagalinien anfört ett obestridligt skäl för densamma, nemi. den mindre kostnaden, för den händelse att den egentligen södra banan från Finjasjön aldrig skulle komma att fortsättas längre lin till Jönköping. Men jag tycker det hade varit mycket bättre och ärligare att öppet uttala den mening, att sedan man fått en vestra bana från Stockholm till Götheborg och en bibana från Orebro till Götheborg samt derefter en södra bana från Malmö till Jönköping, Falköping och Götheborg, så ville man icke att Staten vidare skulle gifva några anslag åt jernvägsarbetena, ty Götheborgs-intresset, som allt från början spelat mästare i jern vägsfrågan, hade då fått nog. Så öppenhjertig ville och vågade man likväl icke vara. Tvertom och för att ändå nära hoppet om möjligheten af banans fortsättning äfven genom Östergöthland till Stockholm, har Utsk:t föreslagit att, för att komma till Jönköping, man skulle göra en ganska dyr kroklinia öfver Tenhult, derifrån banan sedan kumle utsträckas åt nordost. Ett sådant förfarande kan jag icke gilla. Ty jag är öfvertygad, att om banan nu erhölle den vestligare riktningen genom Lagaådalen, all förhoppning för framtiden blir afskuren att erhålla en östra bana, hvilket likväl för landets allmänna intresse är af en omätligt stor vigt. Jag vill nu ej tvista jned Utsk:t om antalet oxar och kor eller tid jord, som nu finues på den ena eller andra sidan om de föreslagna bansträckningarne.
Dessutom skola häradsskrifvarne innan uppbördsmöten börja, dem de måste bevista, hafva upprättat förteckningar öfver beväringsmanskapet, öfver dem som anmält sig till bränvinsbränning samt öfver rusthållsägares ombyten m. m. Att tiden till allt delta är för kort, synes påtagligt; men det vore afhjelpl, om mantalsskrifningarne linge börjas tidigare, hvilket ock kunde ske utan någons förnärmande. I samma § stadgas, att alla som fylla 17 år skola mantalsskrifvas. Detta är något skarpt tilltaget; väl ger 144 § rätt till lindring från bcvilln. och 1812 års skatlskrifningsförordn., till befrielse från mantalspenningar; men delta icke i så tydliga ordalag eller utsträckt mån som erfordras för att vara rättvisa emot de skattskyldiga; och befrias de från mantalspenningar, så äro genast kammar-revisionens anmärkare tillreds och K. kammarrätten dömmer dem som äro blinda, vanföra, sjukliga, galna och utfattiga att erlägga personella utskylder. Så har det tillgått i det län och härad jag bor. K. kammarrätten dömmer i dessa frågor, som den blinda om färgen, och kan icke annat, enär den ej vill tro på skattskrifningsförrättningens åtgärd, ty icke är det Den 15 December f. m. 201 möjligt, att kammarrätten kan bedömma förhållandet i landet med personer de hvarken se eller känna. När skattskrifningarne försiggå i Iandslus eller dess ombuds, pastors, länsmäns och socknemäns närvaro, som känna och bedömma förhållandena, och skaltskrifningslängderna ytterligare justeras på socknestämman, och slutligen granskas vid taxerings-comitén; så tyckes allt, som är af nöden, vara vidgjort för Statens ocb de skattskyldiges rätt. Mantalslängden borde vara fri frän ytterligare revision, så vidt det rörer frågan att påföra mantalspenningar och bevillning efter l:sta art. § 41. I denna § stadgas, att den, som icke inom 3:dje timman efter den för förrättningens början utsatte, sig inställer är förfallen till böter.
Irunlstullning lllifvit gjorcl om lleliolvet ut' ett 8tuts-unslug uf 1000 Il:är ärligen utt tö! lielus sä, sool uf tlärlios llitogu5e 8tuts-Ilä58-protueoll olver Kcelesiustik-^renclen inllemtus. I unlecloing Ilurut, oell 5ä 5et me5 Lurnbörclslruset törenucle Kuroveik ur en Allmän loruttoing, sool gugnur en stor 5el uf lliket, olen likväl iöttills suknur serskildt 8tuts-unslug, Ilur Kongl. Nupt foonit 8ig llöra löreslä Ilikets 8tun5er, utt lreviliu 5e i uppgilne unrlumäl lör Lurnllöräsllus-Inruttningen oell dermecl lörenuäe läroverk be gurrle 1000: llvurjemte Kongl. 51uj:t, som 5en 25 Kebruurii 1858 tilllugt professor Leclersel^ölcl, för rless utmärkt» förtienster ool Lurnmorske undervisningen, ett ärligt unslug uf Hulr 566: 52., utt tills vnlure uf Kxtru utgiftsme5len utgä, oo vill proponeru Ilikets 8tun<Ier utt, i unseeocle till Leelerselljöl5s törrllerörcle förtienster, för llonom pä /^llmunnu In5rugniogs-8tuten uppför» ett unslug uk
För detta ändamål öfverlemnade jag, jemte skrifvelse den 11 Juli 1842, lill Advokalfiskals-embetet i Kongl. Svea HofRätt att talan i denna sak, enligt dess beskaffenhet och likmätigt lag, emot häradshöfdingen Kökeritz anställa och utföra; i sammanhang hvarmed Advokatfiskals-embetet äfven skulle äga att upptaga och efter omständigheterna sig yttra angående bemälde häradshöfdinges, i dess utlåtande, gjorda hemställan om Svenssons ansvarighet för hvad i klagoskriften blifvit uppgifvet, dels om behandlingen af de honom rörande mål, dels om häradshöfdingens, vid embetets utöfning i allmänhet, ådagalagda förfarande.
Domstolar och Collegier, vid hvilka de äro anställde, och att hafva tillsyn å dessas utöfningaf sina Åligganden. I detta afseende aro andra controller föreskrifne och åtal af felsteg härutinnan ankomma omedelbart pä Åklagare-magiens högsta organer. Deremot tillhörer det Ad voeat-Fiscalerne att tillse, huru de hvarje Öfver-Rätt eller Collegium underordnade emhetsoch tjenstemän nen fullgöra sina åligganden att utföra åtal, sorn af Öfver-Rätt eller Collegium omedelbart upptagas, och, serdeles hvad Collegierna beträffar, att föra Kongl. Majlis och Kronans talan i ärender, som lyda under Collegrernas förvaltning samt bevaka och utkräfva fordringar, tillhörande dem underlydande Cassör. Flir Ad vo ca t-Fiscal er nes så beskaffade bestämmelse, är det icke allenast fullkomligt formenlrgt, utan ovillkorligen nödvändigt, att desse embetsman äro underordnade de'Verk, vid hvilka de äro anställde, och beroende af deras föreskrifter, så vida icke sammanhållningen i förvaltningen skall upphäfvas och ansvarigheten för denna förvaltning splittras på ettsätt, sorn skulle väsendtligen försvåra dess utkrafvande; derföre Utskottet hemställer, att David Anderssons ifrågavarande förslag må lemnäs utan afseende. Stockholm den 2 Juli 1840. Nto CG. Ante. till’ Exp. Utslc. den 11 Juli , lil. 4 em> Betänkande om föreslaget förbud för andra än inf ödde Svenske män att innehafva Tjenst er, som af Embetsverk en tillsättas. Från Vä Hofi. Borgare-Ståndet bar Utskottet emottagit en motion af vice Taleman nen Herr Halling, af innehåll, att, som 28 §. RegeringsForrnen stadgar, att Konungen eger att i civil tjenst antaga endast infödda Svenske män och deraf skall följa, att de Embetsverk, som det tillkommer att civila t fenster tillsätta, icke ega att andra än Svenske män dervid anställa, men motsatsen likväl inträffat och följagtligen äfven hädanefter kunde inträffa, torde det blifva nödigt, att Rikets Höglofl.
I ett fall tror jag likväl att ett tillägg skulle vara af behofvet påkalladt ur den synpunkten, att ibland de af Utsk:t upräknade ämnena, hvilka anses böra underkastas en utredning, det finnes sådane, hvilka borde och tilläfventyrs kunde blifva föremål för en skyndsammare behandling, än som kan emotses, om de skola göras beroende af en komités utredning, af hvars arbete inga resultater äro att förvänta förr, än efter en tid af 6 år, inom hvilken tid dess förslag icke kunna grundlagsenligt vara pröfvade af de båda ländernas representationer; och ibland dessa frågor anser jag mig särskildt böra nämna InterimsRegeringens sammansättning och verksamhet samt försvarsverkets ordnande efter en gemensam plan och på likstämmighets grunder. Om icke Utsk:ts förslag antages med ett sådant tillägg, befarar jag, att R, Stms framställning skulle få utseende deraf, som hade de icke haft annat ändamål med densamma, än att begrafva de brinnande frågorna, genom att göra dem till föremål för en komités vidlyftiga och invecklade förhandlingar. Hvad åter angår de motiver, hvaruppå Utsk:t stödt sitt tillstyrkande af en revision, så är det af den föregide talaren utredt, att dessa motiver, i ans:de till de brister, som vidlåda dem, icke böra läggas till grund för R. Stms underd. skrifvelse till K. M. i detta maktpåliggande ämne, enär så väl de satser, som deri uttalas, som sjelfva upställningsformen tyckes motverka det ändamål, som afses: att komma till ett aftal med Norige, om en revision afFöreningsfördraget. Vår historia är full af glanspunkter. Sverige har i århundraden inom den Europeiska Eådsförsamlingen intagit och häfdat ett aktadt och mången gång bestämmande rum, hvilket vi sednast delat med Norige, utan att vårt inflytande härigenom minskats. 49» Pen 17 Mars f. m. Vårt territorium liar en större utsträckning än Noriges, vår folkmängd är mångdubbelt öfverlägsen brödrafolkets. Allt detta är en sanning, som ingen kan förneka och sorn skänker Sverige ett moraliskt inflytande i Unionens angelägenheter, som ingen kan betaga detsamma.