Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ordet Ordningen, är meningen icke slut, utan följer den dei dergf, som innehåller hela syftet af det klandrade anförandet, nemligen de orden: beräknade, Jikasom de förra, på ärliällande Län-biträden, Utskotten gifva här alldeles intet eget omdöme. JDe berätta det historiska af saken, såsom de känna det. Anmärkningen synes sålunda hafva bordt blifva inskränkt allenast till bevisningen, att Utskottens anförande i denna del saknade grund. Men detta lärer omöjligen kunna bevisas, erpedan det skulle stå i fullkomlig motsägelse till det kända förhållandet, att Fastighetsägare och jordbrukare de senare åren i ett ökadt Staisoch Banko-Utskottens Betänkanden. 46$ förb Silande, mot förr, skuldsatte blifvit ; och sålunda måste Utskottens anförande härutinnan icke kunna vederläggas , eller det ens vara den värde Ledamotens mening , att vilja en sådan vederläggning åstadkomma. Utskotten hafva alldeles icke påstått, att många Fastighetsköp de senar® fyra åren egt rum; ej heller förneka Utskotten, utan tvertom instämma fullomligen i den tanka, att i denna stund är deras antal, sorn vilja sälja Landt Egendomar, säkerligen mångdubbelt mot dem, som vilja köpa. Utskotten hafva berättat blott, att de serskilda politiska och financiella förhållanden, som föranledde Sedei-Capitalets hastiga ökning, och, i sammanhang dermed, Discont-Lanerörelseus utvidgande, bade till följd, att Fastighetsköp mer, än vanligt, förekommo, och att Odlings-företag med lanta penningar sattes i verket. Desse Fastighetsköp hafva för en del af de Medborgare, sorn deri ingått, blifvit förderflige; desse Odlingsföretag, började med Lanta penningar, hafva ej alla kunnat underhållas eller fullbordas; sådant är ärfarenhetens bedröfliga vittnesbörd, och detta hafva Utskotten anfört; men. de hemställa, om det står i något sammanhang med den mening, att Utskotten skulle vara älskare af Odlingsföretag, eller det icke vara: eller att i allmänhet hafva stämplat Fastighets-köp, som förderfliga.
Skjutskostnaden beräknas från Stockhom vid bortresan och, vid återfärden, till hvarje Deputerads hemort; Och tracktamentet uppbäres från den dag Kongl. Majit i Nåder täckes utsätta till Deputerades afresa samt vid hemfärden för den dertill åtgående tiden, beräknad enligt Författningarne sålunda, att Atta mil om dagen kunna till rygga läggas: Och för öfrigt hemställer Utskottet att lärripelige förskott ma^a tilldelas desse Deputerade att sedermera vid slut-liqviden redovisas. Hvilket alt dock vörd - 1422 Stats-och Besvlirs-UtskottenS Betdnkanden. saligen hemstäiles Riksens Höglofl. Ständer* bepröfvande. Stockholm den 20 Maj 1818. Riksens Höglofl. Ständers Statssamt AVmanna Besvärsoch Ekonomi-UtskottS Utlåtande, angående väckt Jr äga, om det vid Höganäs i Skåne béflnteliga Stenkolt IsVerks öfvertagande af Staten. G enom Protocolls-Utdrag af ilen lo sistledne Januarii har Höglofl. Riddeiskapet och Adein, Cili Stat ssamt Allmänna Besvärsoch Ekono» mi-Utskottens gemensamma handläggning remitterat ett af Herr Captén Lieutenanten m. rri* Grefve C. C. Piper till Välbemälte Riks-Stånd ingifvit Memorial deruti, efter framställning å ena sidan af de orsaker, sorn föranlåtit Delägarne i Skånska Stenkols - Verket till fattande af beslut om dess snara nedläggning, och å dén andra af den förlust, som härigenom för det Allmänna skulle uppkomma Herr Grefven fö» reslagit, det berötde Verk, måtte af Staten öfvertagas, till hvilken ända, Herr Grefven ock, 1 egne och å öfrige
Ack, tänkte han, hvilken lycklig människa, hur afundsvärd är hon icke! Hon beundrar sig själf i första rummet, och i det andra rummet åter sig själf! Sedan kommer den öfriga världen! Hur njuta icke sådana människor af tillvarons sötma, i synnerhet då de som hon äro förmögna, ansedda, raska och friska! För dem är världens goda till, de andra, de sjuka, de fattiga, de eländiga de få skörda hvad de själfva sått, d. v. s. olycka, lidande och sorg. Att det för de lyckliga är lätt att vara dygdiga det tänker man icke på, allra minst hur svårt det är att gå på dygdens väg, när omständigheterna, olyckan, ödet tvingar en in på förvillelsernas stig. Ja sjung du och beklaga dig öfver dina olyckor nästa minut! Den, som bara finge säga dig sanningen en gång! Men nej, den visan sjunger ingen här! Ni lyckljga När sången var slut, öfverhöljdes frun af komplimenter, doktorn var därvid den mest entusiastiske. Och man skildes klockan elfva efter en angenäm och behaglig dag, mätta, tillfreds, med Brahms sista sånger ännu genljudande för åhörare, som hört men icke förstått, som icke förstått men ändå trott, och saliga i sin tro, uppbyggda och stolta, gingo hem att i mjuka sängar hvila efter hvilan, drömma efter njutningen och vakna för att njuta vidare dagen därpå och en oändlighet af dagar därefter, alltjämt, alltjämt. Morgonen var grådaskig och fuktig. Inne på den trånga gården var stenläggningen ojämn och assessorn, som var tämligen korpulent, hade svårt att gå på de slippriga stenarne; det var därför nödvändigt att fängelsets direktör hjälpte honom, i synnerhet som han icke kände vägen till den afdelning besöket gällde. Direktören gick och ursäktade sig för rännstenarnes tillstånd, för luften här inne, för trappornas tillfälliga bristfällighet och renhållningen i korridoren, som i dag var allt annat än mönstergill, alltsammans i anledning af vissa utaf underbefälets olydnad, missförstånd eller dumhet. Om han bara vetat att assessorn själf, och just i dag, en lördag, ville göra anstalten den äran!
Och af endast sådan orsak blifva, till följe af våra Police-Lagar, öfverlemnade åt Corrections Hasen. —i Förderfligheten af all sådan sammanblandning, äfvensom omöjligheten att den förekomma, då Corrections Inrättningen är förlagd på Fästningarna, har tillräckligen visrdt sig i Carlskrona, der Corrections-Fångame oftast måste nyttjas till gemensamt Arbete med de grofva brottslirigarne ; och, i alla fall, icke skulla kunna alldeles af hällas från all bekantskap med dem. Det var likväl för att sådant förekomma; det var för att hindra etr umgänge, som kunde medföra Corrections-Fångarnes ytterligare förfall i laster; det var för att åt de, blott för sysslolöshet arresterade, bevara möjligheten och hoppet, att kunna ofördetfvade återgå till Samhället; det var likväl för detta vackra och angelägna ändamål, som Corrections-Inrättningar beslöts; men när nu Utskottet föreslår, att desse Inrättningar skola förläggas till Fästningarne, för att, med mindre kostnad kunna begagna samma bevakning, som de grofva brottslingarne; så frågar jag; hvad vore val resultatet annat, än att, med (öfvergiivande af hela det moraliska ändamålet, lemna ät förderfvet hvarje, af tillfälligheten, ja! kan hända snart af sjelfva omöjligheten att finna sysselsättning , försvarslös Medborgare, Sorn dermed också vore för alltid för Samhället förlorad — o;h — hvarföre detta? Jo! för det att kostnaden vore mindre. April. Innan J gän. Mine Herrar! att lemna bifall deråt, innan J gån, att, tor besparing af ganska måttliga Summor, spilla Moralitetens och Stats-omtar.kms fordringan, i detfa ämne; så värdigas besinna vidden af de följder, som ett sådant beslut skall medföra. Det är en sorglig erinran jag bar att härvid göra; men den är sann, och är, i dubbelt afseende, för vigtig, för att undanhållas
N:o 1 ij, i anledning af vackt motion, o.m förklaring af stadgandet i 2 Sect. 1 Gap. r §. af Kongl. Skolordningen den 16 December 1820, i Fråga om skyldigheten att bygga och underhålla Skolhus i städerne; Biföllsy JSfJo 1.1.6, .i anledning af gjorda ahmäikningar vid .Betänkandet V:o $3f Trot. Utilr. d. ij Sept, 18^4. 79’ angående upph öfvande af dubbla tjenstårsberäknkigen ' vid befordringar tili .Ecelesiaslike Embeten och Tjensler;. Lades till handlingarne;/ K:o 117, i anledning af viickt motion, att den ännu beridne delen af Smålands 11 osar-Regemente måtte afsitta, men, om det ej bifalles, lindring i Rustnings-skyldigheterne erhållas; Bifölls; och N:'o 119, i anledning af åtskilliga föreslagne åtgärder lill lindring i Rustningsoch Roterings-besväret; Återremitterades.
Serskildt tager jag mig friheten fästa upmärksamheten derpå alt det kanhända icke vore så rådligt alt tillåta sockennämnderna att privilegiera dessa kringstrykare i landet, af hvilka vi hafva tillräckligt nog förut. Man vet att gesäll-stadgan berättigar hvem som helst att stryka landet omkring och huru besvärliga dessa äfventyrare äro, derom fä vi vid hvarje riksdag höra klagas och öfverallt på landet klagar man ännu deröfver, oaktadt de mått och steg som lagstiftningen tagit. Utsk. har i sina motiver antydt ett skäl och jag an - Den 18 Juni e. m. 135 ser det vara gällande och bevekande, hvarföre jag vördsamt anhåller om bifall till hvad Utsk. i denna § föreslagit, man må då säga om konseqvensen hvad man vill. Jag hoppas att Ståndet icke anser bifall till denna punkt innebära någon konseqvens. Frih. von Stedingk: Då jag nyss nämnde att jag icke trodde det någon sockennämnd hade utfärdat gesällbref, grundade jag delta mitt yttrande på upgifter dels af många utaf PresteSt:s ledamöter och dels af andra riksdagsmän från iandtsorten. Det är visserligen möjligt att något -så beskaffadt gesäll-bref är ullemnadt, dock tror jag det icke. Hvad med konseqvens menas tror jag mig också hafva begrepp om. Jag menar dermed att antingen förändra allt eller intet i handtverks-förordningen, de serskilda förändringarna må stå i förbindelse den ena med den andra, eller icke. Jag anser denna fråga vara så obetydlig, att jag icke sätter så stort värde på om den bifalles eller afslås, som den siste värde talaren tyckes göra, och det är derföre jag anser att det vore mindre lämpligt att till K. M. ingå med begäran om en förändring i denna ringa sak. Få denna grund är det jag önskar propos. på afslag på hvad Utsk. härutinnan föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Ingen lärer kunna neka att det är en inkonseqvens att, på sätt Frih. Palmstjerna uplyst, updraga ät dem som icke förstå ett yrke att gifva gesäll-bref åt dess idkare.
Efter det enkan Johanna Magdalena Wallberg hos Styrelsen öfver fän gelser och arbets-inrättningar i riket anmält, att hon, som den 1 April 1818 blifvit anställd såsom Arbets-förestånderska vid Raspoch Spinnhuset å Långholmen och sedermera från år 1827, då straffoch arbets-fängelse å Norrmalm inrättades, derstädes bestridt enahanda befattning, icke numera, efter nära 40 års tjenstetid och vid 73 års ålder, ansåge sig kunna med erforderlig drift sköta sm trägna befattning och af sådan anledning begärt, att sådana åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom Wallberg, som åtnjuter 300 R:dr i lön, jemte andra förmåner i värde beräknadt till 200 R:dr, kunde, vid afsked från sin befattning såsom Arbets-förestånderska, få å Rikets allmänna indragnings-stat åtnjuta en årlig pension af åtminstone 400 R:dr Banko, samt Styrelsen, vid underdånig anmälan af detta ärende hos Kongl. Majit, i underdånighet yttrat, det Styrelsen ansåge billigheten tala derför, att Wallberg, i likhet med hvad genom Kongl Brefvet den 24 Maj 1841 blifvit för en del befattningar vid fångvården under likartade förhållanden medgifvet, finge vid sitt afskedstagande åtnjuta pension af allmänna medel, äfvensom att, dels med afseende derå att enkan Wallbergs kontanta lön i 20 år bibehållits utan förhöjning, dels med hänsigt till Wallbergs ovanligt långa tjenstetid, derunder hon, särdeles vid sin kraftfullare ålder, med nit och ordentlighet sina åligganden fullgjort, hon måtte hugnas med det af henne begärda pensions-belopp; så har Kongl. Majit, sedan Kongl.
Jag har trott och är öfvertygad om, att inom de Utsk., der någon större skicklighet till ordförandeskapet hos någon bland R. o. Ad:s ledamöter skulle förefinnas, denne dertill otvifvelaktig! skulle blifva vald och kanske få mera besvär att befria sig från ett så beskaffadt uppdrag, än han haft för att erhålla detsamma. På denna grund, och då jag anser att ett bibehållande af denna rättighet icke kan finna sitt försvar i någonting annat än fåfängan, som af mig aldrig blifvit hyllad, har jag trott, att det snarare skulle vara för R. o. Ad. fördelaktigt att denna rättighet frånträda än densamma fortfarande besitta. Då jag kom något sent upp i Huset, och således icke varit i tillfälle att afhöra de afhandlingar, som jag af sednare svar erfarit hafva varit förhanden om denna frågas mer eller mindre sammanhang med den stora Europeiska politiken, så torde det ursäktas mig, om jag icke kan göra mig något begrepp om ett dylikt sammanhang, äfvensom jag på grund häraf nödgas erkänna, Ben 25 September. na, att jag cj ät' i tillfälle att begrunda och till besvarande upptaga de talande skäl, som pä denna väg möjligen blifvit mot förslaget anförde. Jag anser ingalunda såsom någon nödvändig hyllning åt de andra Stånden, att 11. o. Ad. skulle frånträda en sä beskaffad rättighet, men jag bär föreställt mig, att II. o. Ad. gjorde sig dermed sjelfva den största tjensten; ty oftast, mine Hrr, är ordförandeskapet förenadt med en ansvarighet, som alldeles icke inom Ulsk. motväges af några en ordf:s rättigheter. En Ulsk:sordf. är, efter milt begrepp, blott en nppfatlningsmachin, och lian har sannerligen tillräckligt att göra, om han skall uppfatta alla de understundom alltför mycket divergerande meningarne, för att slutligen kunna gruppera dem till det möjliga resultatet att deröfver framställa en propos.; sjelf är han, snart sagdt, helt och hållet paralysciad.
Att hämma tiggeriet, särskilt nu då fattigförsörjningsanstalten gjort tiggeriet till ett självsvåld och inget verkligt behov. Stöld och andra brotts bekämpande, rymmare och löst folks fasttagande och straffande. Enligt den förordning från 27 februari 1804 skall poliskammaren döma lösdrivare till krigstjänst. Män till Karlkronas arbetshusinrättning och kvinnor till rasp och tukthus. Tillsyn över stadens vägar, så att entreprenörerna underhåller dem ordentligt. Mönstring av åkarhästar och forskap samt att ta emot klagomål från resande. Stadens renhållning på gator och gränder både sommar och vinter. Lyktors fredande och att de tänds vid tider poliskammaren kungjort. Skingra otillbörliga folkskockar samt att häkta de ohörsamma. Se till att taxor efterlevs, att olovligt mångleri och gatuhandel beivras, ha uppsikt över att skämda matvaror eller omogna och skadliga frukter inte säljs. Överdådigt körande av vad slag det vara må och åkande med skridskor på isarna. Att resande anges av husvärdarna. Se till att det råder gatuoch vägfrid, ordning på marknader, vid skådespel och offentliga sammankomster. Befria från liderligheter, svordomar, slagsmål, buller och fylleri på gator och torg, olovligt skjutande, sittande på spelhus och krogar över den förbjudna tiden. Handhavande av rätta vikter och mått. Se till hamnen, så att olovligt eldande på fartyg, tobaksrökning i hamnområdet, skjutande och svärmares kastande inte förekommer. Handhavande av tjänstehjonsstadgan. Tillsyn över mantalsskrivningen och att tilltala och pliktfälla dem, som lämnar oriktiga uppgifter. Lösa tvister mellan allmogen och slaktare om slaktkreaturens betalning samt tillse att slaktarämbetet inte hindras i sin verksamhet, men övervaka att uppköpen sker efter författningarna. Att hjälpa allmogen och resanden att få betalt för sina varor. Tillse att obehöriga inte befattar sig med sjukdomars botande och mediciners tillredande. Döma i tvister mellan hamnpersonal och sjöfarare rörande ordningen i hamnar och kanaler. Se till att handel med ved och matvaror sker på därför avsedda platser och att upphandlingen följer författningarna.
Scheutz för en af dem upfunnen machin för uträkning och tryckning af mathematiska tabeller; 15:o ang:de anslag af 12,000 R:dr lill lindring i de kostnader, Carlskrona stad, till följd af kolera-farsotens härjande derstädes nästlidet år, fått vidkännas; 16:o ■ang:de beviljande till Stockholms stad af ett räntcfritt lån utaf 100,000 R:dr till understöd för bestridande af de kostnader, staden, i anledn. af kolera-farsotens härjande derstädes, fått vidkännas; och 17:o ang:de pension på allmänna Indragnings-Staten för Vaktbetjenten i Manufaktur-Diskont-Kontoret J. E. Lindström. Anmäldes Den 4 Februari e. m. 385 Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt., Betänk:n och Mera., nemi. från StatsUtskottet: A? 26, i anleda, af K. M:s Nådiga Propos., ang:de framlidne förre Depart:s-Chefen i Kongl. General-Tull-Styrelsen, KansliRådet J. D. Valerii enkas och barns befriande från bemälde Kansli-Råd, i lifstiden ådömdt ersättnings-ansvar i målet, ronde den efter afl. Tullförvaltaren M. F. Finér yppade balans. Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: JU 25, i anledn. af väckt motion derom att hållandet af s. k. Nykterhets-värdshus må blifva en fri näring. JU 26, med anmälan att Utsk. icke kan taga någon befattning med Ilr Doktor Sandbergs motion om bränvinsbränningens inställande under nästkommande April månad; JU 27, i anledn. af väckte motioner om ändring i sättet för folkskole-afgiftens öfverlemnande till vederbönde skolstyrelser: JU 28, i anledn. af väckt motion om ändring i K. M:s Nåd.
Men ehuru, vid detta förhållande, den föreslagna förändringen ej eller bör föranleda till upphörande af denna rätt, anser likväl Utskottet, att, derest gifloräLten kommer att blifva lika för man och hustru, fråga om morgongåfva ofter landsrätt ej mera kan uppstå, utan att densamma måste inskränkas till hvad den nu är efter stadsrätt, för bibehållande af hvilken inskränktare morgongåfva Utskottet funnit tillräcklig anledning i de omständigheter, att enka i allmänhet befinner sig uti en mer ömmande och bekymmerfull belägenhet, än den i enklingsstånd försatte mannen, och således har större behof af denna omvårdnad., samt att uti de Stånd, der lika giftorätt för närvarande eger rum, så vidt Utskottet har sig bekant, fråga aldrig blifvit väckt om borttagande af en sådan förmon för enka; och ehuru, hvad Anders Perssons yrkande angår, ett fullkomligt sammansmältande af makarnes egendom till ett, kunde synas vara en naturlig följd af äktenskapet; likväl och då det är icke egentligen hvad hvardera makan i boet infört, som bör sammanblandas, när bolag genom äktenskap uppkommer emellan makar, utan förkofringen eller hvad under äktenskapet förvärfvas, som skall utgöra det sam fä Ida boet, anser Utskottet vidare utsträckning af giftorätten, än den lagstiftaren redan gjort, icke böra ega rum. Dessa sist anförda skäl föranleda jemväl till afstyrkande af Olof Nilssons från Westerbotten serskilda förslag, att, om efterlefvande makas lott i boet är otillräcklig för dess bergning, honom eller henne då måtte, derest de sakna andra tillgångar, tilläggas underhåll af den aflidnas ärfda och före äktenskapet för värld a egendom, enär rättigheten till en sådan förmon, såsom grundad på giftermålet, ej kunde annorlunda betraktas, än såsom giftorätt, och tillerkännandet deraf följaktligen vore en giftorättens utsträckning utöfver hvad Utskottet, enligt hvad ofvan är nämndt, ansett böra ega rum.
Det måtte vara något helt annat, atC pröfva giltigheten af en fordran, eller att lemna handräckning till en communication , eller att handhafva, det en genom Utslag fastställd fordran varder behörigen indrifven. De sednare åtgärderne kunna så mycket mindre, i min tanka, föranleda till någon jäfvighet vid den förra, eller till något anseende af väld, sorn det i allmänhet åligger Konungens Befallningshafvande, att, i anledning af till dem inkommande utmätningsDiarier, tillse, att Domar och Executorialer i behörig ordning befordras till verkställighet, utan att Landshöfdingarne, i och för denna controllerande åtgärd, någonsin blifvit ansedde såsom de enskilde Borgenärers commigsionairer. Det synes icke eller lämpeligt, att, i en tid, då bland andra åtgärder till creditens återställande, äfven åsyftas sådane, genom hvilka långifvare måga påräk-; na att utan svårighet eller tidsutdrägt återbekomma sina försträckningar , upphäfva en utväg dertill, hvilken åtminstone vid de fläste LandshöfdingeEmbeten hittills begagnad, i synnerhet varit af vigt för 6ådane borgenärer, de där å aflägse orter måst göra fordrings-anspråk anhängige. Det kan emedlertid icke bestridas, att Konungens Befallningshafvandes af många allmänna och vigtiga Embetsgöromål upptagna tid kunde behöfva ledighet från den promotorial målen tillhörande serskilte uppmärksamhet, såsom egenteligen åsyftande enskild nytta} *48 Dea 18 Ju ni i f. jin Och ur denna synpunkt vore ett stadgande bfehöfligt, som dels ti i 1 enhet sammanförde hvad j detta ämne blifvit olika praktiseradt, dels ock thed bibehållen lätthet för borgenärer at£ å främasande ort, äfven utom tillgång å kändt Ombud, få lagsökningsärender utförde, befria-1 de Konungens Befallningshafvande från omsorgen att följa den med lika oafbruten uppmärksamhet som allmänna åtgärder. Ett sådant stadgande har LagComittén föreslagit i 1 Cap. 7 §.
Denna ersättning hade af sednare Kommitterade och då varande bruksegarne ansetts böra meddelas på annat sätt, utan särskild utgift för statskassan. Om förändring i sättet för tiondens utgörande och upphörande af svafvelleveransen hade år 1830 ej varit fråga. Den förra ökade, efter nu gjorda beräkningar-, ersättnings-summan till bruksegarne med 1,398 R:dr 41 sk. 10 rst. Banko; det sednare minskade samma summa, efter Kommitterades förslag, med 26,045 R:dr, men efter bruksegarnes med 18,750 R:dr Banko. Då dessa poster ur ersättningsberäkningarne afdroges, och deruti billigtvis icke heller upptoges ersättning för allmänningarnes skattläggning, som nu skulle motsvaras af den särskilda bevillningens försvinnande, samt alltså endast de med hvarandra jemförliga värdesummorna qvarstode, lemnade dessas jemförande följande resultat, beräknadt i kapitalvärde efter fern procent: 1830. Bruksegarne. Sista Kommitterade. Banko mera, än bruksegarne sedermera medgifvit och till 49,415 R:dr 8 sk. 13 rst. Banko mera än sista Kommitterade. Om nu åter uppgjordes en beräkning öfver Statens vinst eller förlust af ifrågavarande reglering med Dylta bruk, hvilken beräkning dock icke kunde blifva annat än approximativ, så hade Kommitterade ansett härvid förekomma, å ena sidan, såsom vinst för Staten, dels värdet af den nya rotering, hvarmed frisocknehemmanen, efter tjenstbarheternas indragning, skulle beläggas, och dels den tillökade inkomst, som i följd af brukets förändrade beskattningsförhållanden skulle i statsbidrag för allmänningarne och tionde af tillverkningarne Staten tillfalla, samt å den andra, eller såsom Statens förlust: l:o dess uppoffring medelst ersättning till bruksegarne för tjenstbarheterna; 2:o ett ökadt anslag till Krigs-kollegii Artilleri-afdelning för uppköp af svafvel, och 3:o den minskning i statsinkomst, som uppkommc genom försvinnandet af den särskilda bevillningen för de vid Dylta tillverkade effekter. Denna beräkning skulle utfalla sålunda: