Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Några år derefter anhölio en Assessor Karström, Guld och Silfverarbetaren Zethelius sr mt Hof Gulddragaren Widman hos Kongl Maj:t i underdånighet om Privilegium på en Forvagnsinrättning, hvilket äfven för dein utfärdades 1776 på femtio års tid under namn för inrättningen af Gtnercil-Fragivagns-Contoir. Denna inrättning atstadnade äfven snart, hvartill i betydlig mån bidragit de då gällande stränga Tullvisitationerna, hvarigenom ofta skada tillskyndades de förut väl inlagde psketer och vahror. I smärre scala hafva sedermera tid efter annan dylika försök blifvit gjorda, af hvilka, såsom alltför inskränkta, någon slutsats likväl icke kan dragas vid bedömmandet utaf ifrågavarande inrättning i stort. I sednare tider hafva vid åtskilliga tillfällen frågor om Postoch Forvagnars begagnande blifvit väckte dels af RiksStånden och dels af enskildte Stånds Ledamöter. Vid iBto års Riksdag föreslogo Rikets Hcgloflige Ständer i underdånighet, att till Brefpostens förande nyttja så kallade Post-; Den 5" Martil, vagnar, hvarå resande och större paketer skulJ le tillika fortskaffa. Härå behagade Kongl. ?vlaj:t sedermera i nåder förklara, det en gemensam inrättning för detta dubbla ändamål icke blefve verkställbar, utan rubbning af de grunder, hvarå postföringen hvilar, samt att den dessutom vore förenad med så betydlig kostnad, att den skulle öfverstiga den påräknade ersättningen, utan att postgångens skyndsamhet, hvarå Rikets Höglofl, Ständer fästade en synnerlig uppmärksamhet, derigenom befordrades.
nej, det går inte. » Kamrern suckade och såg vemodigt bort till pianot. » Skulle madam inte tycka om ett glas vin? » frågade han plötsligt. » Vi få väl skåla med hvarandra, eftersom här inga andra finnas, och önska hvarandra — god jul I » Bitterheten i tonen af de sista orden gick förlorad för madamen. Kamrern gick till skänken, tog fram en vinbutelj, ett par glas och några cakes på en talrik. Han slog i glasen och räckte madamen det ena. » Var så god — drick — skål, madam — och en god jul. » » Tack, go ' a kamrern — god jul tillbaka. » » Sitt ner, sitt ner, madam, » sade kamrern vänligt, sedan de druckit, » eller kanske hon skall bort på något julkalas, eh? » », så kamrern talar, hvem skulle jag gå till, jag har ingen i hela världen, som bryr sig om mig. » Hon satte sig på yttersta kanten af en stol, slätade ut förklädet och drog sjaletten till rätta öfver hjässan. Det var just intet festklädt par, de två, han i fläckig nattrock, på hvilken armbågarne voro trasiga, hon i en urfälld bomullskjol, en lappad och smutsig brun tröja och en icke särdeles ren bomullsduk på hufvudet, under hvilken det gråsprängda håret i ovårdadt skick stack fram. Kamrern hade slagit sig ner i en gungstol och vippade sakta af och an. Han hade aldrig förr än i afton sett, hur madam Anderson egentligen såg ut. Hon hade inte fula drag, bleka och fina, fast det inte skulle varit ofördelaktigt, om litet såpa och vatten gått öfver dem. I sina unga dagar hade hon nog sett bra ut, nu var hon väl sina femtio år, med krökt rygg och fåradt ansikte, men härdig och seg såg hon ut; hade nog bestått i mången lifvets hårda dust och skulle nog ännu länge hålla ut. » Jaså, madam har inga närmare släktingar? » frågade kamrern och återknöt samtalets tråd. » Nej, inte en — mannen min dog, när jag var tretti är — min ende son förlisle härom året på färd till Australien. Jag är alldeles ensam. » Hon putsade näsan med förklädeskanten.
Ser man efter i sagde Grundlag, skall man finna, att icke blott §§:ne 14:de och 18:de beröra procedurerna vid valen, utan att derom talas äfven i den 13:de och 15:de. Det var således ganska riktigt af Utsk:t, att föreslå hänvisning äfven till dessa §§. Hvad deremot grunden för den andra föreslagna förändringen angar, eller att domaremagtens beslut skulle hållas bättre i helgd, bestrider jag ingalunda välmeningen häraf; men detta åskådningssätt öfverensstämmer icke med Konst.-Utsk:ts uttalade åsigter ang:de en speciel fråga, hvars handläggning, sisth riksdag, kom (Jtsk:t till del. Det var då Konst.-Utsk:t ansåg, att hvarje Riks-Stånd borde, öfver sina ledamöters befogenhet, i sista hand ega afgöranderätten; och det är väl en bland de första och vigtigaste rättigheterna för en representation, att pröfva invalde ledamöters behörighet. Gå vi till Norska Riksakten, finna vi att 64:de §:n stadgar en sådan pröfningsrält, och jag vet icke, hvarföre vi icke skulle ega samma rätt här i Sverige? De aldrallesta andra konstitutionel styrda länders representationer ega enahanda pröfningsrätt. För mig återstår således, och då delning af §:n ej är medgifven, på grund af hvad jag nu anfört, icke något annat, än att anhålla om afslag å förevar:de punkt, under förhoppning, att Clsk:t vid denna riksdag måtte framkomma med något lämpligt förslag i samma syftning, som innehålles i §:ns förra afdelning, men med utelemnande af all förändring i den sednare. Hr von Koch, Nils Samuel: Alla torde vara ense derom, att en förändring i första delen af 21:ste §:n R. O. var nödvändig, men, ,i afseende på den sednare deremot, hafva betänkligheter uppstått.
Bränvinsbränning, af hvad tjenligt ämne eller vext som helst, skall, med den pannerytnd samt emot de afgifter och öfriga vilkor, här nedan föreskrifvas, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning. B.änvins-Jistillering vare under nämnde tid tillåten för dem, som äro gi2 Expeditions-Ulskotlets Förslag Ull und. Skrifvelse, N.o 56/, till bränvinsbränning berättigade; ankommande det på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i hvarje fall, huruvida, ooh på hvad vilkor omdistillering af rått bränvin må, på andra tider och för andre personer, än de till bränvinsbränning beiäLligade, under serskild conlroll tillåtas. §. 2. Rättigheten till bränvinsbränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga, eller vacance-afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta tili Kongl. Maj:t och Kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torp-lägenheter, samt, i släderne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår tili Trehundrade Riksdaler Banco, utom i de händelser, 6 och 7 §. §. upptaga. §. 3.
med 50,000 9udr om äret, att i den ordning od) pä det fält, ^ongl. SDkaj:t pröfvar lämpligt, till nämnde ändamål använda^, med följande förbehåll: l:o Sitt, i likhet med l)vad vid ftfla fXiködag beffämdeé, innan arbete t en ort företagen, tnvänarne böra förbinda fig, att med minfl hälften af fofinaden bidraga till def utförande; 2:o Sitt, dä tina företag ifrågakomma, för f>VDtlfa fkörre bidrag erfordra^, ätt hvartill medel fttinaö att tillgå ä det till näfta 9uksdag uppförda anjTag, början med dem tore mä göraé förr, än Stnjlag& frågan af Sviketö näfikommande ©tänder blifvit afgjord; 3:o Sitt underftöd t främfta rummet bör lemnaé de arbetsföret tag, font, af ^ongl. 5ftaj:t gillade och anbefallda, redan öro påbörjade, med löfte om bidrag af allmänna medel, men hvilka bidrag likväl icke erhållit*?; 4:o Sitt 17 4:o Sitt unDerfföD bernof lemnäs ät fåbana företag, fyvvilba, af kongl. 59Jaj:t gillaDe od; anbefalla, ival ide blifvit börjabe, menför bivilbas? fuIIborbauDe löfte om unDerjVöb blifrvtt gifvet; od; 5:o Sitt unDerföD Derefter må lemnäs? åt öfriga arbeten i Denna iväg, Ipvilba af ©tor#2lmirafs?#<£mbetets> Srebje SlfDelnirtg äro upp» tagna blanD Dem, forn fpnas? förtjenta af fnar \verbfälligl;et.
Jag tror mig äfven äga med den värde talaren jemförlig kännedom derom, att om räntor afskrifvas på kreditsidan, måste de äfven försvinna ur debet, ty den värde talaren lärer väl icke vilja, att kronofogden skall ur egen kassa gälda dem, i händelse de icke utur både kredit och debet afföras. Men som jag icke anser det vara tillräckligt, att räntan endast inom kolumn antecknas i jordeboken, utan det leder till vida större säkerhet för kronan, att räntan under anordningstitel i räkenskaperne afföras, emedan i framtiden sådana omständigheter kunna inträffa hvarigenom räntan kan återkomma lill kronans disposition, då ingen ny uppdebitering behöfver ske, sä har jag af sådan orsak funnit mig föranlåten att bestrida en så beskaffad uteslutning, som Hr Stuart förordat, emedan den lättnad i uppbördsredogörelsen som deraf förmodas vara att vinna, är ingen eller åtminstone så obetydlig, alt den alldeles icke förtjenar att tagas i betraktande. Hvad äter angår det af Hr Stuart yttrade skäl för bibehållandet i kronoräkenskaperne af rusthållsoch båtsmanshållsräntorna att det nemligen vore i statistiskt hänseende nyttigt att veta, till hvad ändamål desse räntor blifvit anslagne, så hemställer jag om icke statistiken blir ännu fullständigare derigenom, att alla räntorna upptagas såsom nu sker, i st. f. att stympa dessa upplysningar derigenom, att man afför en del räntor, men bibehåller andra som äro af samma art med dem, hvilka man förut ansett böra i räkenskaperne bibehållas. När nu härtill kommer, att komiterade tillstyrkt, att öfverenskommelser med indelningshafvare skola tillvägabringas, för att få dessa räntor till statsverket åter, synes det mig högst besynnerligt, att man det oaktadt vill utesluta dem ur räkenskaperne. Jag tillstyrker alltså afslag å ifrågavande punkt. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derpå att i Utsk:s betänk.
Qvinnomas förkarlek för detta slags pligter, deras böjelse för troheten i det lilla, för kärleksgerningen utan honorar räcker genmalarens stora misshag. Om sjukvilrderskan genom sin verksamhet kunde, likasom läkaren. tillvinna sig Ben god g a, en ansedd strilning, ett hedrande ordenstecken, h la bonheur! d vore genmälaren gerna med om saken; sans celci, non! Det lönar knappast mödan, att tva personer med s9 diametralt olika tinkesitt som genmalaren och undertecknad byta tankar. Jag inskränker mig derför till d g r a fb anmärkningar. Till en början erinras hurusom geninälaren tagit miste, d8 hon i förskrtickelsen uppfattat den föreslagna värnpligten inom sjukviirden sasom obligatorisk. Jag har tvTrtom betonat, att ditekaren af aktiva vhpligtiga skulle utiagas af dertill frivifigt anniälda, hvaremot de öfriga, d. ä. de passiva, skulle förpligtas endast till en värnskatt för en gHng. För öfrigt vill jag lugna anmälaren med den öppna förklaringen, att jag alldeles icke anser fattigdomen och den Ibga samhillsstillningeii som n9got kompetenstecken för sjukvårderskan. l \ irtom har jag tänkt mig, att hos oss, likasom i England, Tyskland, Frankrike och Nord-Amerika, rätt inbgen valbergad qvinna med bildning och anseende skall egna sig Ht det menniskovänliga varivet, s3 snari fmIr9 / ar1dc11a vid våra sjukhus @ ra tlrl rnLj&amp;f. Jag hyser dessuton1 det fasta hoppet, att sjukvhderskans likasom andra qrhnors arbete skall, i mon soin dess rikde erkännes, ocksa tillerkännas en ersättning, motsvarande förstudiernas omflng och ansvarets storlek. Kärleken och troheten derom 510 vi väl dock öfverens h n icke ~ betalas.
Så belåten jag för min del är med det slut, hvaruti Utsk. stannat, så obelåten måste jag förklara mig vara med det sista skälet, som i Betänk, blifvit anfördt, emedan jag anser, alt genom bifall till detsamma, R. St:rs rättigheter skulle trädas alltför nära. Derföre är min anhållan att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos:n, icke på att Utsk:s Betänk, måtte bifallas, utan derpå att R. o. Ad. måtte bifalla det slut, hvaruti Utsk. stannat. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Plenum komme att fortsättas kl. 5 e. m. Hr Cede dr sch i öld: Jag har ej begärt ordet för att ytterligare bevisa riktigheten af den åsigt jag framställt, att grundlagen lägger hinder i vägen för antagandet af den K. Propos:n; men då jag är en af dem, som talat för afslag å denna propos., anser jag det vara ett behof och en pligt för mig att protestera emot den åsigt Hr von Hartmansdorff framställt, den nemi. att ett sådant afslag skulle få uttydas såsom ett misstroende mot Regeringen. Jag kan icke finna att det ifrågavainde ämnet utgör en s. k. kabinettsfråga, och när den icke så är, vore det ganska vådligt att ingå på en sådan åsigt, som den Hr von Hartmansdorff yttrat. Deraf skulle blifva en följd att alla de propos.-r, som under under närvande politiska förhållande!’ af Konungen fram - Den 1 Februari f. m. 253 ställdes, skulle af Representationen obetingat antagas, och i och med detsamma hade representationen afsagt sig rättigheten att sjelf pröfva de från Konungen inkommande förslag. Jag får således deremot nedlägga min protest och får tillika förklara, att jag icke varit i tillfälle att inhemta hvad i tidningarne om detta ämne varit skrifvit; men hvad ock framdeles der kan komma att /skrifvas, tror jag likväl icke att det bör i någon mån inverka på ; representationens beslut.
Stiftets innevånare kunna hafva skäl att hoppas, att den snart sagdt styfmoderlighet, hvarmed Svenska Styrelsen behandlat isynnerhet den ena af dessa provinser, hvilken, om den varit lika styfmoderligt behandlad af naturen och lika sorglöst skött af sina innevånare, skulle till en del varit uppfylld af skogar och kärr, ännu lika vild som i Adams af Bremen tid, till en del variten öde hed, hemvist endast för dimman och stormen — att denna behandling, säger jag, en gång skall upphöra, och denna provins njuta lika rätt med Sveriges öfriga provinser, hvartill början skedde under Gu - *34 Den 32 Juli f. m. tafvernes regering, en liuldliet, som förvärfvare deni innevånarnes tacksamhet, och gjorde, att de méd stora uppoffringar oell tålamod uthärdade de olyckor, hvilka dessa Regeringars sednare misstag hvälfde öfver landet och isynnerhet öfver provinsen. Man vågar hoppas, säger jag, alt nuvar. Regering, upplyst och klok, skall finna, att upphjelpandet och ett klokt begagnande af en provins’ naturförmåner bidraga lill det helas bestånd; alt den besinnar att dessa provinser ej gifvit sig på eröfrarens nåd, utan, aldrig af Sverige intagna, blefvo genom Svenska fälttågen i Holstein och belägringen af Köpenhamn af moderlandet allrädda, och genom en offentlig act, Malmö recess, försäkrade om den nya Styrelsens huldhet och eli okränkt bibehållande af sina privilegier och rättigheter. Skulle Regeringen verkligen hafva allvar med att gå dessa provinsers innevånares önskningar till mötes och uti Sölvitsborg inrätta ett gymnasium, vågar jag hoppas, att provinsernas egna innevånare skola göra alla uppoffringar för dess kommande tillstånd, som af dem kunna fordras; och skulle R.
Ej må ändring eller upphäfvande deraf ske, utan genom Konungens och Riksdagens sammanstämmande beslut och med bifall, om frågan rörer Ridderskapet och Adelns eller Presterskapets Privilegier, Eörmåner, Rättigheter och Enheter, i förra fallet af Ridderskapet och Adeln samt i det sednare af Allmänt Kyrkomöte. 38 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 61. Dt drag af Protokollet (ifver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet ä Stockholms Slott Måndagen den 5 Januari 1863, i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie Stats-Ministern, Friherre De Geer; Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström; Stats-råden, Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Etter föregångna öfverläggningar emellan Stats-Rådets ledamöter inför Hans • TT . 0 __ Maj:t Konungen, angående National-re presentationens ombildning, anmälde Hans Excellens Herr Justitie Statsministern de vid detta Protokoll fogade förslag till ny. Riksdags-ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regerings-formen, hvarvid Hans Excellens anförde: Eders Kongl. Maj:t har redan vid riksdagens öppnande uttalat Sin åsigt, att i formen för National-représentationen förefinnas väsendtliga brister, som försvåra en lefvande vexelverkan emellan Styrelse och Folk. Invecklandet och försvårandet af de offentliga ärendenas behandling höra, efter min föreställning, icke till de största bristerna af denna förm. Sjelfva dess grund har blifvit med nuvarande samhällsförhållanden mindre förenlig. Den skulle icke i förflutna tider förmått värna vår frihet och befrämja vår utveckling, så som den gjort, om den icke motsvarat nationens tänkesätt och utbildats efter dess behof. Men nationens och tidens förändringar påkalla motsvarande förändringar i formen för vår National-representation.
Då jag framställde denna enkla, nakna motion, som nu blifvit föremål för öfverläggning, så trodde jag icke möjligt vara, all man skulle komma alt tveka mellan frågan att afsluta räkenskaper på uppbördsåret eller pä calenderåret, emedan så länge Statens lagstiftning slår på samma punkt som nu, d. v. s. att uppbördslid, afradslid, flyttningstid och stämmolid att flytta till och ifrån hemman icke är förändrad, kan ej eller uppbördsäret förändras, ulan att förrycka förhållandena inom landet. Den sak, som Ständerne begärde ronde dessa räkenskapers afslutande tued calendcrår, bar m I)en SO November c. m. blifvit af Collegierne besvarad; Hr von Hartmansdorff bar upplyst, alt på Slatscönlrs och Kammarrättens framställning skall bos Konungen till afgörande ligga frågan att bestämma enahanda år för räkcnskapernes afslulande, vare sig från 1 Juni eller 1 Maj. Hvilken dag af året, som dertill utsattes, vore Hkgilltig, endast denna dag blir så ställd, att hvad sorn verkligen är under loppet af eli belt år till afslulningsdagen inkommet, det skall ock rätteligen vara uppburet då, eller som rest balanceras, så alt icke med hvad som influtit, genom balancering af inkomster ifrån ett hr till annat, möjliga uppbördsbalancer må kunna betäckas. Della bör aldrig ske hvarken i länsräkenskapen eller statsräkenskapen. Hvad äler tullräkenskapen beträffar, så måste det vara just frän ] Maj, som egentligen den nya segelfartcn börjar för året alt bli af betydenhet, och det är således icke hinder att lill den liden afstilla densamma; likaledes är det likgilitigt för Postoch Chartae-sigillatae-verkcn, om de afsluta sina räkenskaper på den dagen eiler någon annan, men att det måtte ske på samma dag är nödvändigt, oell den bör vara uppbördsårsdagen.
Prot. 1847 och 1848. 6 Sami. 1 Afd. 3 Häft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial, N:o 3. som det ifrågavarande, hvilket genom sina lärorika exempel innefattar en helsosam varning för Bankens styresmän att icke förbise Bankens vigtigaste föremål, myntvärdets upprätthållande; har Utskottet destomindre tvekat, att instämma uti motionen, som det tillförene, både inom Banko-Utskottet och andra Rikets Ständers Utskott varit brukligt, att lemna de deruti deltagande ledamöter sådana skrifter af mer eller mindre omfång, hvilka ansetts i ett eller annat afseende behöfliga, för vinnande af nödiga upplysningar om förekommande ärendens pröfning och behandling. Utskottet tror sig sålunda icke träda grannlagenheten för nära, då Utskoftet härigenom tillstyrker, att Ett hundrade exemplar af arbetet: ”Anteckningar om Rikets Ständers Bank och allmänna lånerörelsen i Sverige” måtte få af Bankens medel inköpas, för att tillhandahållas Banko-Utskottets ledamöter samt Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-Verket. Uppå derom i sammanhang härmed gjord framställning, har Utskottet i bepröfvande tagit, huruvida icke till Herr Presidenten Skogman, med anledning af utgifvandet af omförmälda förtjenstfulla arbete, borde, såsom ett vedermäle af Rikets Ständers högaktning, öfverlemnas ett exemplar i Guld af Bankens Jubelmedalj. Och enär författaren af mera besagda arbete, utom den möda, han derå nedlagt, otvifvelaktig! äfven i följd deraf fått vidkännas kostnader, samt således dermed ensamt afsett det allmännas gagn; anser Utskottet författaren väl förtjent af ett uttryck af Rikets Ständers belåtenhet i förevarande fall och hemställer fördenskull, att ett exemplar i Guld af Bankens Jubelmedalj måtte få tillställas bemälde författare, Herr Presidenten och Commendeuren C. D. Skogman. Stockholm den 16 December 1847. Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Jan., kl. 5 e. m.
Komitéen och IJtsk:t hafva möjligen föreställt sig att dessa upplysningar skulle kunna föranleda till något uppehåll i tax:s-förrättningens fortgång; men nlin öfvertygelse är, att det icke skall leda till någon sådan tidsutdrägt eller annat hinder, enär den skattskyldige ju icke hehöfver skriftligen erhålla dessa upplysningar, utan kan hafva samma nytta af mundtliga meddelanden i ämnet. Om meningen vore att dessa upplysningar skriftligen borde afgifvas, skulle jag kunna finna något skäl, hvarför TJtsk:t föreslagit denna förändring; men då, på sätt jag förut nämnt, dessa uppgifter endast lemnäs mundtligen, anser jag att all anledning till farhågor för uppehåll bör vara undanröjd. Som Gr. Mörner nu icke afgifvit något förslag till förändrad redaktion i ämnet, utan endast yrkat återremiss, så vill jag, äfven i detta fall, förena mig med honom, ehuru jag anser, att man lätteligen genast skulle kunna verkställa en slik redaktions-förändring. Gr. Lagerbjelke: Hvad sjelfva saken beträffar, är jag af alldeles samma tanke som de begge sista talarne; men kan deremot icke finna i något hänseende skäligt, att för denna högst enkla sak besluta en återremiss, hvilken kommer att medföra, dels utskrifning af diskussions-protokollet, dels nya ben 18 Maj f. m. 2ig arbeten inom Utsk:t, dels ook nya beslut i Stånden. På dessa skäl anser jag mig böra föreslå, att B. o. Ad. måtte bifalla denna §, med den förändring, att första mom:t af nu föredragne 56 §:n måtte komma att erhålla följande lydelse: «En hvar, som det åstundar, vare berättigad att af tax:s-komitéen på stället erhålla upplysning om denna påförda bev:s-afgift.” Hr von Koch: Äfven jag anser att denna § bör, i enlig het med den sista talarens derom gjorda framställning, förändras. Hedan inom komitéen yttrade jag denna åsigt, men ansåg likväl icke saken vara af så stor vigt, att jag fann skäligt reservera mig mot det beslut, hvilket i ämnet fattades. Gr. Mörner:
Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — N:o 1. angående Deras Majestäters Konungens och Drottningens Kröning: 1. 139, 183- — Dag bestämd derför: III. 120. — N:o 2, angående en underdånig Condoléance-adress till Hennes Majit Euke-Drottning Josephina: 1. 139. — N:o 3, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition om ändring i 5:te och 6:te §§:na Regerings-Iformen, i afseende å Stats-Rådets sammansättning: lil. 22. — N:o 4, angående de vid denna Riksdag beslutna Gundlags-förändringar: III. 22. 62 — E — Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 5, angående Riksdags-kostnadernas bestridande genom Riksgälds-Kontoret: lil. 119. — N:o 6, ora ersättning till Kronofogden Anders Rhodin-för kontanta medel, 1971 Rdr 71 öre Riksmynt, sorn blifvit en kronobrefbärare genom rån fråutagne och derefter måst af Rhodin återgäldas: III, U9. — N:o 7, om användande af de på anslagen för Nockebyoell Drottniugholms-broarnes byggnad uppkomna öfverskott: lil. 119. — N:q 8, i anledning af under åren 1857 och 1858 verkstäld revision af Stats-Verkets m. fl. allmänna fonders förvaltning: lil. 119.
Som det tillkommer Bevillningsutskottet att uppgöra och till Rikets Ständer afgifva förslag, rörande beräkning af dessa inkomster, och sådant ännu icke kunnat ske, är Statsutskottet ej i tillfälle alt, i sammanhang med beräknandet af statsverkets ordinarie intrader, uppgifva beloppet af de medel, hvilka under benämning af extra ordinarie inkomster äro att påräkna; utan får i afseende på dem endast meddela underrättelse om de serskilde belopp, hvartill desamma blifvit vid sednaste statsreglering beräknade och för åren från och med 1841 till och med 1845 erlagde, jemte medium deraf, samtal’ Kongl, Maj:t, enligt Dess nådiga proposition, till upptagande föreslagne. Sjötullsmedlen. Brutto-inkomsten häraf uppfördes uti 1845 års riksstat till 3,700,000 r:dr, och har utgjort: för år 1841 r:dr 3,892,959: 1842 „ 4,044,494: 1843 ... „ 3,593,819: 1844 3,395,747: 1845 . „ 3,663,013: eller i medeltal 3,718,006 r:dr; hvaruti ingår tull å span mål efter medelberäkning 66,119 r:dr.