Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa tre färjeplatser, hvilka genom häradsvägar stä i förbindelse med den pä den så kallade Landborgen efter längden af Öland anlagda vestra landsväg, är Färjestaden belägen midt för Calmar pä ett afstånd af en sjömil, och hvardera af de tvänne öfriga färjeplatserna ungefär en och en half sjömil frän nämnde stad. Så väl Röhälla som Färjestaden hafva fordom varit Kronohemman, anslagna till färjohållning för farten öfver sundet, men i sednare tider hafva dessa hemman blifvit till skatte inköpta, dock med bibehållande af färjehållnings-skyldighetcn. Alla färjeplatserna, hvilka tillika äro gästgifvaregärdar med underlydande reservlag, hafva tjenliga hus och byggnader för resandes emottagande, uppförda af färjeplats-inneliafvarne utan bidrag af innevånarne i Ölands Södra Mot, inom liih. till 11. Sl. Prut. 1839 $ 1800. Proposition N:o 88. hvars område färjeplatserna äro belägna, hvaremot dessa innevånare ursprungligen anlagt och underhållit lastoell landningsbryggorna vid Röhälla och Färjestaden. Skyldigheten att underhålla bryggorna har dock i sednare tider öfvertagits af färjeplats-innehafvarne emot uppbärande af bropenningar till vissa af Kongl. Maj:t fastställda, belopp. Vid Färjestaden och Fröbygårda finnas dessutom särskilda roddlag anslagna, bestående vid det förra stället af byarne Björnhofda, Runsbäck och Kråketorp, om tillsammans 1 1 i mantal, samt vid det sednare af byarne Stora Frö och Stora Wickleby, tillhopa 9 j mantal, hvilkas innevånare hafva åliggande att, när så påfordras, lemna roddkarlar till resandes förande öfver sundet med färjorna. De färjeplats-innehafvarne åliggande skyldigheter bestå hufvudsakligen uti att såsom gästgifvare betjena resande nied herberge, förplägning och skjutsbudning, samt att under alla årstider, sä länge
Båda molionärerne hafva i sammanhang dermed hemställt, att fysik och kemi äfven måtte ingå ibland examens-ämnena vid student-examen; hvilken sistnämnde hemställan äfven Herr Rådman Gustafsson, genom en särskildt afgifven motion, i en något olika form framställt. 1 afseende å den del af ifrågavarande förslag, som åsyftar upptagandet af fysik, kemi och zoologi såsom undervisnings-ämnen uti elementar-läroverket, får Utskottet, umjer erinran derom, att i 1820 års Skolordning är stadgadt att, bland läroämnen i gymnasierna, skulle föredragas den elementära fysiken och natural-historien, vördsamligen åberopa hvad Utskottet uti mom. D. anfört rörande olämpligheten att Rikets Ständer göra några särskilda detaljer af undervisnings-väsendet till föremål för sina framställningar, samt på grund deraf hemställa, att molionerne uti förevarande del icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. K.) Hvad derefter angår frågan om meddelande af den föreskrift, att, när sådant önskas, kunskaperne jemväl uti kemi och fysik skulle vid student-examen pröfvas och att betyg deröfver skulle meddelas, får Utskottet fästa uppmärksamheten derpå att »naturvetenskaperna» redan utgöra ett af ämnena för nämnde examen och att, derest examinandens undervisning i berörda vetenskaper blifvit bragdt derhän, att han inhemtat kunskap äfven i kemi och fysik, det således otvifvelaktig! åligger examinatorn att deruti pröfva hans kunskap och att å denna, vid afgifvande af betyg, fästa behörigt afseende; hvadan Utskottet anser den ifrågaställda föreskriften obehöflig och hemställer, att motionerne äfven i denna del må lemnäs utan afseende. L.) De motioner, Herr Prosten Hasselrot inom Preste-Ståndet och Herr Stenberg inom Borgare-Ståndet väckt, rörande paedagogierna, hafva hufvudsakligen till föremål, dels att äfven dessa skolor måtte afses vid regleringen af Rikets läroverk, dels att en förhöjd lön och förbättrad befordringstur äfvensom pensionsrätt måtte tilläggas lärarue vid dessa läroverk.
De många af Krigs-Administrationerne oafgjorde mål, som vid deras upplösning, enligt Kongl. Kammar-Rättens Instruction af år 1814* till Krigs-Revisionen öfverlemnats, hafva ökat dess arbeten och då desse mål haft ovilkorligt sam - Stats-Utskottets Betänkanden. 681 manhang med Krigs-Revisionen, såsom innefattande frågor om sluteliga Redovisningar för Krigsfonden, hade Deputerade derå fåstat uppmärksamhet; hvadan de nara 400 mål, som efter 1808 och 1809 årens slut återstått vid den till 1813 fortsatte Krigsförvaltningen, under namn af sammantagne Commissariatet, blifvit uti i:a Revisions-Contoiret afslutade; åfvensom af de vid f. d. Krigs-Committéens i början af år 1820 skedde upplösning till Revisionen ofverlemnade 598 årender vid sistlidet års slut återstått 152, hvaraf 26 berodde på Contoirens åtgjård samt 126 på Communication. Af yttersta vigt hade Deputerade ansett att söka bringa till slut de uti så val 1808 och 1809 som 1810 och sednare årens Krigs-Räkenskaper utbalancerade Kronans fordringar, i hvilket afseende och sedan Revisions-Contoiren upprättat behörige Balance-Utredningar, från dessa Räkenskaper, och sådane erhållit nödig undersökning, hade de gjorde bemödanden förorsakat, att, ehuru Kronans utbalancerade fordringar, i och för 1808 och 1809 årens krig, utgjort 518,378 R:dr 10 sk. 7 rst. och för 1810 bch sednare årens Krigsrustningar 120,699 R;dr 20 sk. 9 rst. 682 Stats-Utskottets hetänkandeiu Sv. B:co och 106,920 R:dr 1 sk. 7 rst.
Meningen med detta stadgande inses, lätt derutaf, att det omedelbarligen följer efter de föreskrifter, genom hvilka bestämmas de fall, uti hvilka brännvinsbränning må på ett ställe utöfvas, för flera personer gemensamt eller för sammanslaget värde af flera hemmansdelar. Det åsyftar nemligen, att, med undantag utaf förut uppräknade fall, icke tillåta någon, att på annans eller andras rättigheter drifva en bränvinsbränning oberoende af taxeringsvärdet å den lägenhet, på hvilken bränneriet uppföres, hvarigenom 3 §:ns stadganden skulle upphäfvas, i thy att Pehr, Pål, Måns och Jöns, hvilka icke sjelfva önskade att bränna, kunde åt Nils, innehafvare af kanhända några tunnland jord, öfverlemna bränningsrättigheterna för deras egande hemmansdelar. Inom Utskotten hlef likväl uppmärksamheten fästad derpå, ali tvist uppstått lill följe utaf momentets ordalydelse, enär ordet öfverlåta ansetts vara ett hinder för egaren af ett bränneri att genom kontrakt åt en brännmästare utarrendera detsamma. Tvänne sådana frågor hafva sedan sista riksdag varit föremål för domstolars behandling, och dessas åsigter varit så delade, att ehuru bränneriegarne vunnit båda processerna, den ena utaf dem åtminstone, så väl uti Hofrätten, som uti Högsta Domstolen, endast med en rösts majoritet blifvit afgjord. - För att förekomma hvarje sådan tvist för framtiden föreslogs, att momentet skulle erhålla följande lydelse: ”Bränvinsbränning må, med uti denna och föregående §§. stadgade undantag, ej utöfvas annorstädes, än å den jord, hvilken dertill berättigar. Denria förändrade redaktion biel' dock ej af Utskotten gillad, utan bibehöllo de momentet vid dess förra ordalydelse. Då likväl den föreslagna redaktionen vida tydligare uttrycker, hvad detta moment, enligt min öfvertygelse, alltid afsctt, och momentet med dess nuvarande ordalydelse, äfven under den orimliga förutsättning, att det skulle afse ett förbud för bränneriegare, att åt en bränn - Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Än visade hon sig insinuant och tjusande gentemot John Hall, än var hon impertinent och agaçant; och som John Hall var ganska snarstucken, när han ansåg sig förnärmad, ville det hela baron Koskulls diplomati till för att det ej skulle komma till total brytning. Isynnerhet var det illa fatt på en supé hos commercerådet Lamberg. Constance hade gått dit med sitt allra istadigaste lynne, och hennes fars tillsägelser och reprimander hade föga hjälpt, ty när John hälsade på henne, vände hon honom ryggen, och när han tilltalade henne, svarade hon inte. Men John var envis och ville ej släppa tag. Han gick fram till divansbordet, lyfte upp det skära floret, som täckte böckerna och gravyrerna, och tog en gravyrbok, för att visa sin utkorade. Men när han kom tillbaka, satt Constance bakom en fönstergardin med Fredrik Damm, och när han närmade sig, svepte hon den röda gardinen omkring sig och lät Fredrik säga ifrån, att fröken Koskull var inne i salen och deltog i pantlekarne. Under det hans kontorist kom fram med denna osanning, såg John Hall granneligen konturerna af fröken Constance bakom fönstergardinen och hörde hennes undertryckta skratt. Men då blef John ond på allvar. Han lät de två sitta kvar, där de voro, och gick burdus sin väg. Inne i salen roade sig ungdomen med pantlekar och ringdansar, men John gick tvärs igenom salen och salongen, där fru Petterson spelade fiol, och värdinnan sjöng duetter med öfverstinnan Ehrenström, och direkte in i stora förmaket. – Få vi herr Hall med till vårt bostonparti? frågades från ett af spelborden. Där sutto fru Fröding och fru Malm och assessor Nolleroth och väntade. – Å, det är alls icke värdt att proponera. John Hall har totalt lagt bort att spela. – Annars nog, men i afton spelar jag, svarade John och slog sig ner som fjärde man. Fem spelbord voro dukade i rummet, och vid hvart och ett bord hade man placerat två fruntimmer och två kavaljerer.
Mörner ville befria det ifrån. Att det beror på ägofiguren, att ytterst stora olägenheter kunna uppstå för ett hemman i stängselskyldigheten, måste medgifvas, men detta är förhållandet likaväl efter den gamla, som den föreslagna förordningen, och hvad som icke lärer kunna bestridas, är, att ett hemman har lika stor nytta af gärdesgården, antingen ett stort eller litet hemman möter. Om t. ex. ett hemman har 1,000 famnars Den 19 April f. m. 615 gränsegärdesgård, sa har det ett precist lika stort onus att slänga hvarje famn, antingen hemmanet omgifves af stora eller små hemmansdelar. I ena fallet kan likväl hemmanet nu få stänga nästan allt, och i det andra nästan intet. — Frih. Cederström har yttrat, alt detta förslag ville göra den starkares rätt gällande emot den svagare. Deruti kunde Hr Frihm hafva rätt, om stängselförfattningen vore en allmän rättsförfallning; men nu är den i stället en för den gemensamma nyttan vidtagen inrättning, och när två hemman ligga bredvid hvarannan hafva de lika stort intresse alt akta sig för åverkan af hvarandras kreatur. Frih. Cederström har vidare anmärkt, i anledn. af Frih. Raabs yttrande, att om man sammanköpte -? ;-J men lemnade -6'T af ett hemman oinköpt, sä skulle denna få stänga alldeles orimligt, om han finge stänga hälften. Men om man hade sammanköpt en egendom af flera rJT hemmanslotter och det är som möter, så får denna s'r stänga betydligt mera än hälften. På detta sätt tror jag mig hafva vederlagt de anmärkmr, som emot förslaget blifvit gjorda. Föröfrigt instämmer jag med de Herrar, som begärt bifall till betänk.; men då Frih. Raab begärt återremiss, vill jag icke eller sätta mig deremot. Frih. Raab: Frih. Cederström har med korta och mustiga ord sökt förkasta förslaget, hvilket jag Skulle tro kommer deraf, att Frihm icke tagit kännedom af detta ämne. Frihm har ganska stor kännedom af det stora hela i vår statsekonomi, men jag undrar om han närmare underrättat sig om de der små detaljerna — gärdesgårdarne.
Skulle likväl inbjudningen ej af någotdera Riks-Ståndet antagas samt Ridderskapet och Adeln och Bonde-Ståndet ej eller sammanjemka deras, förnämligast i afseende på redactionen, skiljaktiga beslut; torde genom votering böra afgöras, hvilketdera af dessa skall upptagas till contraproposition vid omröstningen i hufvudsaken; i följd hvaraf Utskottet föreslår följande voterings-proposition: Den, som vill, alt till contra-proposition antages den af Ridderskapet och Adeln beslutade redaction utaf 2 punkten, röstar Ja; Den, det ej vill, Nej. Vinner Nej, kommer att till contraproposition antagas den af Bonde-Ståndet gillade redaction af nämnde punkt. Sedermera voteras öfver följande proposition: Den, som anser, att 2 punkten af de reglementariska föreskrifterne, i och för vexel-handel, bör erhålla den lydelse, som nämnde punkt i Utskottets memorial N:o 22 utvisar, röstar Ja; Den, det ej vill, Nej; Vinner Nej; Btueo-V t skottets Memorial, N:o 4J. 5 r.a alternativet: så kommer berörde punkt att redigeras, enligt Ridderskapets och Adelns beslut. t:dra alternativet; så erhåller omförmäldte punkt den lydelse, Bonde-Ståndet deråt gifvit. Trenne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, Presteoch BorgareStånden, hafva godkänt 3-, 4, 5, 6, 7 och 8 punkterne i Utskottets utlåtande N:o 3<y; lärande af sådan anledning Bonde-Ståndets i dessa delar fattade beslut icke böra till någon åtgärd föranleda. Beträffande slutligen den sista eller p:de punkten, lydande, sorn följer:
Aflöningar till tjenstefolk, alla viktualievaror, ved, ljus, de flesta kolonialvaror, arbetslöner, bandtverksprodukter, med ett ord, allt det, som sammanlagt konstituerar lefnadskostnaderna, är till priset så upstegradt och kommer o tvifvel a k tigt så fortfarande att bibehålla detta högre pris, att om också en eller annan detalj deraf skulle komma att åter något falla i värde, fastän måhända blott för en kort tid, torde sådant dock icke billigtvis kunna anses leda till en så väsendtlig förminskning i lefnadskostnaderna, att den beviljade löneförhöjningen derföre skulle kunna åter fråntagas embetsoch tjenstemännen. Slutligen tror jag icke heller, att det ändamål, som med Frih. Ra.abs motion särskilt åsyftas, eller att erhålla en tillförlitlig uplysning om de löneförhöjningar, som nu beviljas, erfordrar någon så beskaffad extra åtgärd, som den nu föreslagna. Det är nemi. klart, att genom nuv:de riksdagshandlingar, äfvensom genom den utredning, hvilken för ett sådant fall vid en kommande Riksdag kommer att lemnäs, det blir ganska lätt att finna beloppet af nu gällande löner, och då det icke är vanligt, lika litet som det torde vara lämpligt, att R. St:r vid hvarje Riksdag skola pröfva och bestämma alla de särskilda lönestaternas specialsummor; så vill det synas mig som om det väckta förslaget, utan att vara för ändamålet behöfligt, endast skulle leda till en ny vidlyftighet. Men utom dessa negativa skäl, finnas jemväl, enl. min åsigt, ganska vigtiga positiva, hvarföre detta sätt att bevilja löneförhöjningarne provisoriskt icke kan vara gagneligt. Det första af dessa skäl är, att om löneförhöjningen endast blifver provisorisk, så förhindras man derigenom från vidtagandet af en åtgärd, som K. M. ställt i sammanhang med löneregleringsfrågan, och som jag tror, att man i allmänhet måste erkänna vara af stor vigt, nemi., att på samma gång som en skäl ig löneförbättring beviljas, äfven lämpliga grunder måtte fastställas för rättigheten att på samma gång innehafva flera tjenster.
En blick på utvecklingen af vår sednare kriminallagstiftning bestyrker ock detta. Den flyktiga öfversigt deraf, Utskottet nu går att lemna, är äfven påkallad af det vigtiga lagförslag, hvars pröfning är liufvudföremålet för detta Betänkande. 1734 års lag var icke, såsom mången kanske föreställer sig, ett alldeles nytt lagverk med helt och hållet nya principer. De flesta af dess grundsatser voro redan förut adopterade i lagstiftningen, och de öfriga voro länge förberedda i allmänna tänkesättet. Detta lagstiftningsarbete var således hufvudsakligen endast ett ordnande, ett sammaujemkande, eller modifierande af hvad förut var antaget eller godkändt. Särskildt gäller detta om den del deraf, som innehöll den egentliga strafflagen, eller Missgerning^- och Straff-Balkarna. Yäl var äfven genom denna kriminal-lag en hyllning åt tidens förändrade civilisation gifven, — väl voro de fordna kroppsstraffen mildrade i mycket. Men sedd med vår tids öga, hvimlar likväl denna lag af dödsstraff samt spö- och ris-straff till en grad, som väcker vår häpnad. Det dröjde ej heller länge innan en ytterligare mildring i denna lagstiftning sökte göra sig gällande. Den s. k. frihetstiden, rik på skuggsidor, men ock på stora glänsande förmågor, gaf genom dessa sistnämnda en mäktig impuls åt tidens andliga - Lag-Utskotteto Betänkande N:o 20. 17 liga krafter. Den var, ur denna synpunkt sedd, morgongryningen till den dag, som uppgick med Gustaf den III, hvilken, sedan han bundit yran och återgifvit fäderneslandet en stark konungamakt, mildrade sederna och fullkomnade nationens intcllektuela utveckling. Sådant kunde icke blifva utan inflytande på lagstiftningen. Också är ett af de vackraste minnesmärken från denne så skoningslöst och i många hänseenden så orättvist klandrade Konungs tid hans omsorg om brottmålslagarnes förbättrande, ehuru han derutinnan visserligen icke lyckades åstadkomma allt hvad han önskade.
M:s nåd. befallning blifvit vidtagna, det varit möjligt att flåt; och med [8^7 tillvägabringa en årlig förminskning af den balancerade bristen, så att den inom 5 lill 6 år torda vara fullkomligen betäckt, såvida någon nedsättning i de anslag och tillgångar ministercassan dittills haft att disponera icke Lomme att äga rum, hvaremot en förminskning deraf skulle bringa cassan tillbaka i ain fordna brydsammä belägenhet. Under den 3 April 1840, gjorde StatsUtsk. i sitt utlåt. N:q 4°> och på grund af 1827 års räkenskaper, äfvensom andra tillgängliga h a n d I i n g a r, en utredning af ministerstatens inkomster och utgifter, Norriges bidrag inberäknade, men föreslog, att af det Svenska anslaget indraga f:dé|, eller 66,666f r:dr årligen. I anledn. af Utrikes Ministerns uppgifter, angtde cabinettscassans extra utgifter, hvilkas belopp Utsk. ej blifvit i tillfälle erfara, tilläde det dock att intet hinder motte, att, der så nödigt pröfvades, vid en blifvande extra statsreglering taga i betraktande frågan om anvisandet af ett sådant anslag för cabinettscassan. Under den i4 April uppgafUtsk. i sitt utlåt. N.-o 5g, att cabinettscassan i medeltal för i835 — i83g årligen uppburit 41,000 r:dr af de 100,000, sorn 180g år» Ständer anslogo till extra utgifter; men att Utsk., under nu förändrade politiska omständigheter och med afseende å Norriges årliga bidrag till ministercassan, aqsåge de sålunda för berörde ändamål å detta anslag skedda dispositioner icke vidare vara af nöden, i följe hvaraf och dä vissa andra ut20 H. 89 Den 27 F e b r u a r i f. m. gifter troddes icke tillhöra de extra, tillstyrktes anslagets nedsättande till 5o,ooo rtdr. Genom utlåt.
Jag föreställer mig, att återremissen icke är behöflig för redaktions-förändringen, ty om endast orden ”Enskilda Banker” nedflyttas till samina morn., som förut innehåller ”Aktiebolag, Associationer” etc., sä är saken helt och hållet liulpen, och det skulle verkligen fägna mig om saken på detta rum gick igenom utan votering, dä jag skulle anse detta såsom ett af detta Ständ gifvet exempel, värdigt att af de öfriga Stånden följas, i händelse de äro i behof af ett sådant föredöme, eller lill deras kännedom för en annan gång, i händelse de redan hafva afgjort frågan, hvilket är mig obekant. Ofverläggningen om l:sta och 2:dra momme af förevande § förklarades härmed fulländad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Frih. af Schmidt yrkat, att det första mom. skulle helt och hållet utgå, men Frih. Palmstjerna deremot föreslagit, att l:sta och 2:dra momme måtte sammanslås och erhålla följande redaktion: ”Bevilln. utgöres vidare af Enskilda Banker, alla öfriga Aktiebolag, Associationer, Societeter, Verk, Hypotheksoch andra Allmänna Inrättningar med Fem proc. af utdelningen”. Härvid anmälde sig och yttrade Frih. af Schmidt: Jag förenar mig med Hr Printzensköld uti den af Hr Gr. o. Landtm, sist nämnde redaktion. Frih. Palmstjerna: Jag afstår ifrån det af mig förut gjorda yrkande. Hr von Hartmansdorff: Det händer understundom, att de icke hafva någon årlig utdelning. Jag tror derföre bättre vara, om det blott får heta ”utdelning.” Härvid uplyste Hr Gr. o. Landtm, att, i öfverensstämmelse med hvad Frih. Palmstjerna nu föreslagit, R. o. Ad. redan vid pröfningen af ett i Utsk:s Betänk, afgifvet yttrande, beslutat, att de i 2:dra mom. af ifrågavande § förekommande orden ”årliga behållningen” skulle utbytas emot orden ”årliga inbetalningen.” Hr Printzensköld:
Under desse öfwerwäganden har Utstoktet före, staglk , att ä dc mäst hemsökte ställen endast Jnkonist, Tabellen bljfwer wid Taxeringen gällande, och ej för andra än deni, hwilkas behällne inkomst gär till en wiss summa ^ samt i'alla fall med nägon lindring, dä desse orters förmögnare Inwänare ej kunna undgä drygt »vidkännas tyngden af dc öfrigaS elände, men deremot, att intet afseende bäfwes pä Skydds - eller Minimi, Tabellen i sädan Stad eller Landsort. Derigenom blif, wer den förskonad., som förskoning förtjenar, och den till betalning förbunden, som förmär statt utgöra, och Riksens Högloft Ständer sättas i nytt tillfälle, att i den fbrcflagne Tewillnings-grundcn uptäcka en förtjenst, som Utskottet icke bordt obemäld lemna, den nemligen, att beqwämligen, och utan wäda för hwarken det allmänna eller enskildte behofwet, afgifterne kunna lämpas efter de mäst grannlaga förhällandcn. Likwäl har Utskottet för Christinähamns och Sölfwitsborgs Städer, hwilka redan för längre tid tillbakars af förödelsen blifwit träffade, och i ansenlige sammanstött dessutom njutit beipdelig ersättning, icke trott sig skäligen kunna understödja de ansökningar om lindring i Utstplderne, som de genom sine Fullmäktige wid Riksdagen ingifwit, äfwensom de frän särskilde Städer och Orter framstälbe önskningar om afdrag i Bewillningen för Jnqvarteringar, Kronoskjutser och andra Krigsbeswär, hwilka för största delen af Riket warit gemensamme, icke synts förtjena upmärksamhet.
Universal-fiskbe !e med bruksanvisning, äkta, pr ask fraktfr. mot kr. 1,20 i sparm., 2 askar fraktfritt mot kr. l.^O. I parti hög rabatt. Bifoga 10 öre och begär priskuranter, som sändas franko. P. Eriksson, Erikslund. Högstedt &amp; C:Q, Stockholm, 32 Regeringsgatan Aktiebolaget STOCKHOLM — ÖFRE praktiserar från den 20 juni i Göteborg och Marstrand. (Nord. A. B. Nästan omedelbart färdigt för servering. Drygast. SYREN M. FL. G U L D M E D A L J Pris p r butelj k r S,50 hos Bankaktiebolaget Santalmissionens HELIOTROPE, THEA-ROS-PARFYM Ett aptitgifvande, vin, afsedt för konvalescenter och svaga personer i allmänhet. Rekommenderadt af många hrr läkare. Doktor ThoraWigardh TANDLÄKARE T O M VON H A L L. — Hvard. Helgd. Allm. HOFLEVERANTÖR PER PERSSONS YÄFO. STICKMASKIN Drottninggatan 2 1 B, Stockholm. Guldmedalj Malmö 1896, NORRLAND, Stockholm 1897. Nutidens bästa STICKMASKINER. Omsorgsfullaste arbete. Största användbarhet. Billigaste pris. Köpare erhålla undervisning gratis. Hushållsräkning 5 %. O Fru RNS A telierför Damtoiletter M STOCKHOLM, 1 9 TUNNELGATAN 1 9 rekommenderas i benägen åtanke. Välkänd elegant snitt till moderata priser. Särskild afdelning för beställningar från landsorten, som utföras omsorgsfullt utan profning då ett välsittande lif insändes jämte längdmått på kjolens bak-, sidoch framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaniska byster inköpts, kan hvarje figur på- räkna ett välsittande arbete. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. Telegrafadress ÖRNS, Stockholm. (S. T. A. 58410) Sparkasseräkning Räntegodtgörelse 5 proc. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken.