Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare har sagt, att om betänk, skulle återremitteras, så skulle man komma att yttra sig inom Utsk. ang:de sjelfva hufvudsnken, och icke kunna undgå del såsom nu. Han har äfvenledes förmodat, att jag, som yttrat mig före honom, sagt något, som måhända kunde föranleda Utsk. att nödgas säga sin mening. Jag får deremot erinra, att som Utsk. icke utsagt sin mening, så har jag icke heller uttalat min, emedan jag icke vetat, huruvida Utsk. och jag sammanstämt, eller om jag haft något att opponera på. Men antingen jag säger min mening eller icke, så inser jag icke, huru Utsk. kan undgå att uttala sin, ifall betänk, för sin obestämdhet återremitteras. En ledamot af Utsk. har trott mig åstunda en bestämd redaclion till näringsförfattning; detta är visserligen sannt, såvida som ingen mening kan uttalas utan i bestämda ordalag; men ingalunda sträcka sig mina anspråk derhän, , att här få höra en omständligt utarbetad författning. Den värde ledamoten vet ganska väl, att det är en stor skilnad emellan att säga sin mening i grundsats och att säga ut den i en reglementerande förordning. Det är blott i förra afseendet, sorn jag önskat se meningen i detta ämne uttalad. Hvarföre skulle ej Slän - Dm i -j Juni f. ra. Ständerne säga deras mening i denna fråga, synnerligen som Konungen, på salt Frih. Cederström redan anmärkt, genom de åtgärder, som förut i della hänseende blifvit vidtagna, lillkännigifvit sin önskan att veta Ständernes mening? Om nu Ständerne blott afgifva gåtlika yttranden, sådant som delta,— hvad innebär det väl annat än, såsom Hr Hjel ta så riktigt sagt, en begäran att Konungen måtte hjelpa dem ifrån deras bryderi? Månne det vore Representationen värdigt att så svara? Meningarne må falla ut hurusom helst, på ena eller andra sidan, så är det dock en pligt ali uttala dem för Konungen.
Han hade icke besökt henne på ett och ett halft år, och natten, då mordet skedde, hade han tillbragt från kl. 10 till 11 uti Strömparterren samt derefter på ett handelskontor i Kåkbrinken, der han hade anställning och sofplats ; dock kunde han ej styrka denna uppgift, enär ingen annan uppehåller sig i lokalen nattetid. En snickeriarbetare C. 0. Berg, som omkring 5 veckors tid före mordtillfället haft arbete å Södra teatern och om nätterna tagit liggplats inne på scenen, har varit till förhör inkallad på den grund, att han skulle hafva ensam vistats i huset och, efter mordet, mot vanan dröjt med att hos arbetsförmannen infinna sig för att uppbära aflöning. Han har berättat, att han slutat ifrågavarande arbete lördagen den 25 September och – sedermera icke tillbragt någon natt inom teatern. Natten, då mordet skedde, hade han från kl. 7 på aftonen till kl. 7—8 på morgonen tillbragt hos målaregesällen Enbom i huset n:r48B. Qvartersgatan, -och ha såväl Enbom som hans hustru med flera bestyrkt detta. De öfriga personer, som blifvit hörda — uppgående till öfver 100 — hafva, utöfver hvad som bestyrkt eller förklarat ofvan omtalade händelser, icke berättat något af nämnvärd vigt, som kunnat leda ens misstanken mot viss person om brottet, så vidt sådant hittills kunnat bedömas. Bland Dahlbergs papper finnes ett bref, dateradt Örebro den 9 September 1875 och undertecknadt “Kalle Brofeldt, possessionat“, hvilket vid mordets upptäckt fanns liggande utan kuvert pâ en soffa i Dahlbergs bostad. I detta bref erbjudes Dahlberg att flytta till Brofeldt och blifva hans hushållerska. Stadsfiskalen i Örebro har emellertid på förfrågan upplyst, att någon person med detta namn ej, så vidt han vet, finnes i Örebro eller dess omgifningar.
B:co, böra åläggas att genast gå i befattning att för lega upptaga de tredskandes vågstycken, hvilket för dem synes utgöra böter nog, och som vida mer leder till ändamålet, då penningen directe användes lill vågens iståndsåttande, ån till riktandet af Länsmannens enskilda vinst; 3:o att Länsmännen äfvenväl vid vite åläggas vaka öfver verkställigheten häraf, så att icke dess skyldighet att tillse vintervåghållningen må inskränka sig inom skyldigheten att inkalla hela fögderiet till Tinget, under det vågskottningen försummas, då den bordt kunna verkställas; 4:o att alla andra Instructioner om vintervåghållningen må upphåfvas och framförallt den för Elfsborgs Lån, hvilken år så uppsatt, alt, om också vågarne skulle vara uti det fullkomligaste skick, hvilket icke just alltid år händelsen, skulle de dock årligen efter bokstafven kunna inbringa Länsmännen inom Elfsborgs Lån en årlig inkomst af åtminstone 4o,ooo R:dr R:gs, om endast tredjedelen af våghållarne instämmas och utslagen blifva sådane, som det bifogade.” Då, enligt lydelsen af Kongl. Förordningen den i3 Sept. 1790, uppbörden af plogpenningarne hörer till Kronofogdens tjenstebefattning, följer ock deraf, att Kronofogde, för uragtlåtenhet af sådan uppbörd eller bristande redovisning derföre, år underkastad samma ansvar, som, för å - Allm, Besv,- och Ekon.-UIskot tels Utlåtandet N\o 122. 29 sidosåtlande af tjensteåliggande i allmänhet, och serskildt, hvad beträffar handhafvandet af allmänna medel, är stadgadt, så att nödiga ansvarsbestämmelser för det fall, som hår år i fråga, ingalunda saknas och ny lagstiftning derom följaktligen icke synes vara af behofvet påkallad. Hvad åter beträffar frågan om ansvar för uragtlålenhet att hålla vintervågarne öppna, och de i detta afseende genom Herr von Qvant ans motion framställda förslag, får Utskottet erinra, alt det af Herr von
N:o 39, i fråga om åtgärder till undvikande af penninge-remisser med posterna emellan Stockholm och de orter, der Banken har Låne-kontor, m. m. Bifölls; och N:o 40, i anledning af väckt motion om inköp af jord och skog för Tumba bruks behof. Bifölls. Frän Vällofl. Borgare-Stdndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-UIskottets Betänkande N:o 15, angående städernas Salu-accis. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Ulskoltets Utlåtanden: N:o 77, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om indragning till Kronan af den ränte-ved, som är anslagen för Wisby så kallade krono-kalkugn i Gottlands län, och om ersättning derför till kalkugnens egare; och N:o 78, angående ett föreslaget låne-underslöd af allmänna medel lill byggnadsoch utflvttnings-kostnader å häradshöfdinge-boslället Mälby. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 11 dennes, af hvilket inhemtades, dels att Bonde-Ståndet förelagt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet alt, inom tre veckor, efter det nämnda Protokolls-utdrag kommit Utskottet tillhanda, lill Rikets Ständer afgifva Utlåtande i skjutsreglerings-frågan, dels att Med-Stånden voro inbjudna att i detta beslut sig förena; men efter inhemtade upplysningar fann Borgare-Ståndet denna inbjudning för närvarande ej föranleda någon åtgärd å dess sida. S. D.
Under åberopande af livad Revisorernes och Fullmäktiges berättelser Åtgärder tili i omförmälda §§ innefatta, beträffande de af Fullmäktige, till åtlydnad af förekomföreskrifterna i 29 § af Banko-reglementet, vidtagna åtgärder till förekommancle af mande af penningeförsändningar med posterna, får Utskottet anmäla, att Utf^rsanTnfn skottet, med stöd af 5 § i dess instruktion, på Fullmäktiges derom gjorda gar raed framställning, meddelat den förklaring af 29 § i Banko-reglementet, att det posterna, må tillåtas Enskilda Banken i Stockholm, att, inom det belopp, Fullmäktige, för hvarje särskildt Låne-kontor, tid efter annan, bestämma, tillsvidare, assignera å Lånekontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, under följande dervid fästade vilkor, nemligen: l:o) att för assigneringen begagnas anvisning, uppställd i hufvudsaklig öfverensstämmelse med stadgandet i mom. 1 litt. a. af Banko-reglementets 29 §; 2:o) att anvisning genast adviseras Rikets Ständers Bank samt med först afgående post det Låne-kontor, hvarå den är ställd; och 3:o) att enskilda Banken i medlet och slutet af hvarje månad å räkningen postremiss-medel i Depositions-afdelningen insätter det under den nästföregående tiden influtna belopp och allemtiar attesten till Bankens för denna rörelse antagna räkenskapsförare, mot hans qvitto. § 5. (1855 års Rev. berättelse § 12.) I denna § af Revisions-berättelsen omförmäles Fullmäktiges den 19 Ersättning Maj nästlidet år vidtagna beslut, hvarigenom Bankodiskont-direktionen blifvit lil1 Vikarier bemyndigad alt, vid sjukdomseller andra laga förfall för tjensteman vid ^ tjensteBankodiskont-verket, anvisa ersättning af 500 R:dr B:ko, efter år räknadt, ko-Diskonttill den, som af Direktionen förordnas att bestrida ledig tjenst. verket.
Skrifvelser IV.rit a3o och 23i gen, för dess behöriga anteckning, hos Konungens Befallningshafvande göras. v Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 December i834- N:o 23o. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 8 Dec, iS34- Preste-Ståndet de-n 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående verkstäld granskning af Krigs-Academiens' Räkenskaper. (Stats-TJtsk. N:o 3a6). S. A. K. Alt, vid den af Rikets Ständers Stats-Utskott företagne granskning af Krigs-Academiens Räkenskaper för år i83i, någon anmärkning icke förekommit, hafva Rikets Ständer skolat härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda <?-C. Stockholm den 8 December 1834- N:o a3i Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 8 Dec. i834. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den .8 Rikets Ständers underd. Skrifvelse} angående verkstäld revision af Numer-Lotteriets Räkenskaper. (Stats-Utsk. N:o 329). S. A. K. Rikets Ständer, som genom deras Stats-Utskolt låtit granska Numer - Expeditioni-UlsJioUets Förslag lill und. Skrifvelser N.ris 23i och 233. 4l ^ Lotteriets Räkenskaper för år i8Sir få härmed i underd. anmäla, att någon anledning till erinran hvarken deremot eller vid denna fonds säkerhetshandlingar förekommit. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 8 Dec. 1834- Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående verkstäld granskning af Control-Verkets Räkenskaper. ("Stats-Utsk.
Detta rena buffaparti utfördes, så hvad spel som sång beträffar, så förträffligt att, fastän partiet sjöngs på italienska, nästan ingenting af rollens betydelse gick förloradt, utan allt så att säga öfversatles af den framstående skådespelarens lifliga och talande mimik samt uttrycksfulla gester. Att sången ej heller lemnade något öfrigt att önska, behöfva vi knappast nämna. H r B:s spel ryckte äfven de öfriga med sig, så att till och med hr Strandberg, hvilken innehade Nemorinos parti, ådagalade en ovanlig lifaktighet. Hans vackra stämma gjorde sig ock förträffligt gällande. Detsamma kan sägas om hr Johanson som sergeanten Belcor. Körerna gingo bra och orkestern skötte sig förträffligt under hr Hennebergs ledning. I » Otello » har hr C. A. Söderman öfvertagit Jagos parti, hvilken uppgift han lär utföra särdeles förtjänstfullt. V i hafva själfva varit förhindrade taga hans rentrée i skärskådande. I afton uppföres » Regementets dotter » med fru Östberg i titelrollen samt hr Hennebergs balcttdivertissement » Undine ». Konsert gafs i tisdags af k. hofkapellet med biträde af pianisten Emil Sauer från Hamburg. Efter en sådan uppsjö på musiktillställningar, som under de senaste månaderna varit rådande, och då vi här nyligen haft tvänne synnerligt framstående pianister, var det ej underligt, att namnet på en ny pianist ej kunnat samla en synnerligen talrik publik. Detta var emellertid att beklaga, ty den nya bekantskapen var verkligen värd att göra. H r Sauer är verkligen en alldeles förträffllig pianist, som ej blott förfogar öfver den mest fulländade teknik, utan ock presterar ett spel så fullt af finesser, att man nästan kommer att tänka på Pachmann. Hans utförande af Henselts oerhördt svåra F-moll-konsert, som här förut aldrig spelats, var rent af mästerligt. Det väckte entusiastiska applåder ej blott från publiken, utan ock från hofkapellet, som på ett delikat sätt ackompagnerade. Formlig entusiasm väckte den unge artistens utförande af Tannhäuser-uvertyren, som spelades utom programmet, och som visade honom vara en oöfveriräfflig partiturspelare.
Under öfvertygelse, att denna Academie, såsom en Elementar-Läro-anstalt, hvarken vore nyttig eller nödvändig, utan tvärtom skadlig, och följaktligen borde upplösas, har Motionairen således förnyat dess, vid sista Riksdagen, gjorda förslag, att, sedan upplösning af nämnde Academie egt rum, a:ne Militair-Professorer vid h vartdera af Universiteten i Upsala och Lund, samt en Militair-Lector vid hvarje Gymnasium i Riket måtte tillsättas; hemställandes Motionairen tillika, att den fond, som nu utgår till underhållet af ett visst antal fri-cadetter, borde, i fall förslaget antogs, användas till stipendier åt medellösa ynglingar, hvilkas fäder gjort sig af fosterlandet fÖrtjente. I öfrigt bar Motionairen ansett bibehållandet af en Krigs-Academi både nyttigt och i många fall nödvändigt, samt föreslagit i detta afseende, dels att Läro-verken på Carlberg och Mariaeberg kunde förenas till en Krigs-Academie, der de ynglingar egde att fullkomna sig, som från Universiteten i Upsala och Lund bade bestämt sig till krigs-ståndet, i synnerhet och ovilkorligen de, hvilka önskade ingå på Artilleriet eller Ingenieur-Corpserne, eller eljest ville in - Besv. och Occon. TJtsk. Utl.dc. 2V.-o 90. 3 hemta de högre mililair-vetenskaperne, dels ock att de för Krigs-Academien på Carlberg anslagne Statsmedel måtte, i och för nu uppgifne ändamål, varda begagnade, då efter hans tanka, något ytterligare bidrag af Staten, icke skulle blifva erforderligt. Vid ärendets föredragning till remiss, har Herr Lefrén, Joli. Pehr, till Protocollet anfört, det han val trodde, att KrigsAcademiens nedra afdelning skulle kunna umbäras, derest scholorne i allmänhet vore i det skick, att ynglingar vid dem kunde vinna behöfliga förberedande kunskaper, men emedlertid måste denna afdelning bibehållas, äfvensom Krigs-Academien borde fortfara till dess den befunnes öfverflödig.
En af Ståndets dåv:de ledamöter, nemi. Gr. Lagerbjelke, yttrade då: »Denna fråga är af ganska invecklad beskaffenhet. Till en början får man icke tro, att den rättighet till bränvinsutskänkningsafgilten, hvaraf städerna nu äro i besittning, skulle grunda sig uteslutande på den nya hränvins-lagstiftningen, ty de hafva med all säkerhet äfven förut haft inkomst af brärivins försäljningen, ehuru icke i lika vidsträckt mån som nu. Det torde således icke gå för sig att nu helt och hållet borttaga denna rättighet. Deremot torde det å andra sidan icke kunna förnekas, att ju denna stora inkomst, och sträfvandet att uppdrifva densamma så högt som möjligt, innefattar en frestelse att snarare befordra än förhindra och hämma superiet. På många ställen anil. V. 21 322 Den i Juli f. m. vändas dessa medel till kommunens sanna bästa, till allmännyttiga och nödvändiga ändamål, hvartill eljest tillgångar skulle saknats, men å andra orter tagas de i anspråk hufvudsakligen lör att befria städerna från åtskilliga andra afgifter, hvilka otvifvelakligt borde i alla fall utgå. Jag anser således visserligen att något bör göras, ehuru icke på det radikala sätt, att man skulle från städerna alldeles borttaga hvad de nu äro i åtnjutande af, och icke heller så att det skulle utdelas på länen, i hvilket fall det, som inom den mindre kommunen visar sig som en olycka, blefve ntspridt öfver hela landet. Det enda lämpliga och riktiga vore, enligt min öfvertygelse, att staten öfvertoge dessa medel, hvarigenom det enskilda intresset blefve neutraliseradt och man kunde hoppas att kommunerna gjorde hvad de kunde för att motverka superiet. Dessa medel skulle äfven komma staten ganska väl till pass, och de äro i sanning tillräckligt betydliga, för att förtjena tagas vara på. Så t. ex. vet jag ett län, der den femtedel, som går till hushållnings-sällskapet, bestiger sig till öfver 20,000 rdr; i ett annat uppgår den till 8,000.
Tryckeriet ombe - ( ) sörjd, förMifvit under Vaktbetjeningens vård, intill dess deraf blifvit, efter behof, reqvireradt, då stämplingen äfven förrättats af samma Vaktbetjening, hvilken också deremellan baft Sigillet i sitt förvar; dertill bomme, alt så väl tvänne af de under samma Assignation befintliga namn, som den å Assignationen skrifna context funnes, vid jemförelse, äga mycken likhet med namn och context i förrberörde formulair, och vid sådant förhållande föga anledning förefunnits, att, vid meranämnde Assignations uppvisande till inlösen, sätta dess riktighet i fråga; likväl och som de Embetsoch Tjenstemän, hvilkas namn voro å Assignationen tecknade, bestämdt förklarat, alt densamma icke blifvit af Räntekammaren utfärdad, och att deras derå befintliga namn voro efterapade, äfvensom uti deras namnteckningar, serdeles den tredjes, vid närmare granskning, befunnits åtskilliga skiljaktigheter emot deras vanliga handteckning, samt jemväl upplyst vore, att någon anordning å Räntekammaren, under loppet af år 1829 till och med den 11 Januari i83o, uppå 7,900 R:dr B:co icke blifvit af Kongl. StatsContoret utfärdad, och att nyssomförmälda belopp icke eller är vorclet af Räntekammaren, under loppet af hela året i83o, på Banken assigneradt; alltså och då ofelbart vöre, att ifrågaställde Assignation varit falsk, samt, vid sådant förhållande, StatsContoret ej kunde förpliktas densamma infria, blefve Rikets Ständers Bank ålagdt, att godtgöra Räntekammaren, i dess räkning med Banken, Assignationens belopp 7,900 R:dr B:co; derefter, i anledning af Bankens AdvocatFiscals, hos Kongl. Maj:t i underdånighet förda, klagan öfver Kongl. HofRättens berörde Dom, Kongl. Majit, uti Dess med Högsta Domstolen beslutade
För hwar och en, som will gisiva akt pä erfarenhetens anwisning lär det wara en erkänd sanning att wid sgdane Förslager, brist i inkomsterne och ökade utgifter merändels läktare inträffa än någre besparingar i de senare. Utskottet Har defiutom u>i alla deras detailler granstat Stars-anstaget, och det är först efter en sadan prösr ning, som det för de behof, som icke kunde underkastas en bestämd beräkning, trott sig skyldigt att icke antaga de aldrasägsta förslag. Da Riksens Ständer desiutom äga ratt till granstning och ösiverseende af Staks-medlens Förwallning, blir ett möjeligt öfwerstott en besparing, som icke gär förlorad, ehuru den ickei förhand kunnat päräknas'. Ibland de anmärkningar, som äsyfta Bewillningens nedsättande igenom nsinstuing i Utgisterne, lärer, jemte ofwannämde Jndragnings-Projecrer, i synnerhet böra räknas hivad som ar anfördt, i anseende till den för Pommersta och Finsta ExpectanceStarmie upförde Gumma, samt gngäende den, som Den 5 Zebruarii. szz blifwit Riksgälds-Contoiret tillagd för inköpandet af wäxlar wid en högre Cours. Da ifrän flere af Riks-Ständen anmärkningar blifvit gjorde wid alt för laga anslag för Finska Officerares lön och underhäll, har en Ledamot af Rldderstapet och Adeln deremot förmodst, att nägon besparing igenom afdrag för dem, fom blifwa Rysta eller Tysta Undersåtare torde kunna aga rum. Utstvltec som endast upgjort sitt förslag för dem, som werkeligen äro i Swensk tjenst, förmodar ej att af detta Förslag nägon betydelig winst kan erhällas, sä framt icke igenom Pommerns äterbekommande, de Tysta Regemenkerne kunde till detta Land ätergä och af detsamma underhällas.
Såsom jag uppfattat meningen och sjelfva uttrycket i Hr Krigsministerns yttrande, skulle dessa sappörer, likasom inom hvarje god landthushållning är behöfligt, såsom orden folio sig, föreställa Rättare inom armeen, således ett slags pådrifvare, och Carlsborg komma att förete ett institut för ett nytt slag af rättarelärlingar; men jag anser arme'en hafva öfveroch underbefäl tillräckligt för att utan ökade kostnader åstadkomma detsamma. Derjemte får jag, med min lilla erfarenhet ifrån förflutna tider, förklara, att jag alldeles icke tror att Svenska arméens befäl är så obekant med Ingeniör-officerns åligganden i hvad de omfatta fältbefästningskonslen; och nog tror jag, att tanken på inrättandet af en profession, för det rent praktiska af militäreller krigsvetenskaperne vid våra akademier, inom ett land, som ändå å allmän beväpning måste beräkna sitt försvar, hade inom militär-budgetens fordringar bättre 1 il. ö Den 3U November f. m. försvarat sin plats, än den ifrågavar. sappör-corpsen synes kunna göra det. Jag påstår visserligen icke att armeens officerare böra innehafva ett fullkomligt ingeniörs-vetande, ehuru jag föreställer mig att ganska många af deni hafva mycken kännedom i dithörande ämnen, utan att derföre kunna uppföra fästningsbyggnader; att de kunna leda arbetet vid löpgrafvars öppnande, och föra soldalen i mörkret och under fiendens eld vid alla de fältarbeten, som inom vår armée kunna förekomma, anser jag såsom otvifvelaktigt. Jag förstår icke det tillämpliga i hvad af Hr Krigsministern blifvit yttradt om klagomålen öfver brist på sappörer vid belägringarne i Spanien, och det olyckliga inflytande bristen på sappörer dervid utöfvat. Jag skulle derifrån lätteligen kunna låta hänföra mig att beklaga, det vi, med beräkning å ett planmässigt försvar, äga inga fästningar; och för min del skyr jag ingalunda att yttra, att om vår krigs-administration för 30 år sedan, för J sekel tillbaka hade något allvarligare fästat blicken på Bomarsund, så hade den väl insett behofvet af befästningar inom ett så beskaffadt land som vårt, och haft helt andra vuer än dem man sett varit följda.
Kumi, med D'kura:ion och jormä'?e «r Preste-Släudck icke hs de roaric jawladr, alt Vor» gare Stäudel önskade innan de uvtogo mäler rii! öfwer läggning erhålla Ridderskapet rch Aoelus Prors, eoLs>Utdrag, somr st: Bonde, Ekänder reds» ö:wep d^rta >»ä! sattadc siri dcstnc och n» worc i begrepp, ork medelst en Dcvuiimoa derom Lämna be emera Stäven un d.r rättelse^ D-resrer forisakttS täsliinaen !il! stur dä en Dr» pnrarion ifrån ber Hwerwärda Bonde Seäuder anmä'- t^s och in förde v under anförande af Rrkkdageivannerii iirän Wistmouturd ^esswA, hwilken tistkännaqaf, vik Bonde bänder efter ar sfi stige e-jorde amnärkum» flor till Sk.'!? U-ikortcr ererfö!w>sok den kill Riksens bänder !. werlämnade Figauce Plan, sach; sou eror ife» rar Slars Unkotrel., ali med B»nco-.Ntlkorrer flmman» träda för att aeirttpfamk göra de rä>i nödiga sörl-äikring-r. Ä'wenledes hade Bonde Sl inder bisall-r, att ten VewlUiinig R.ksens Ständer konni: att bestäm» >na, skulle komnia aik berakuas isian böljan a» äk iZro. Slutligen hade VonderSrander lii! alla del r flllladr och artigit dr» af C,oi>st>ni'ie> >). U-sto ' t förcstague Answaruchrts,Lagen för Sirs Raders L-onni dier samt Föredragande hos Konungen i couuuaudou:äl.
Beträffande anslaget för flottans exercis, så har jag, lika med hvad flere talare anfört om olämpligheten af fördelning af exercis-medlen, icke kunnat göra mig reda för hvad som åsyftas med denna fördelning, hvarigenom linieflottan skulle erhålla 2Ö,ooo r:dr, som på sin höjd förslår till exercis med en fregatt 3 månader; men hvad skulle väl kunna på 3 månader läras af hvar och en vid flottan, dä man betraktar personalens storlek, så val till officerare, som manskap. Hvad åter skärgårdsflottan beträffar, så möter dervid samma olägenhet, nemi. alt exercismedlen äro för knappt tilltagna; ty för 20,000 r:dr lärer svårligen mer än 2 bataljoner kanonjollar kunna exercera mer än 2 månader. Utsk. har slutligen tillstyrkt R. St., att hos K. M. i underd. anmäla en af enskild motionär väckt (råga om beklädnadshjelp och förhöjd inqvartering för flottans under - 55S Den i3 M a j f. m. officerare, till det afseende K. M. i nåd. må finna densamma förtjena, under tillika yttrad förmodan, att, i händelse den skulle finnas billig etc. Jag tror icke, att K. M. skall kunna finna den billig, ifall Ständerne besluta blott hvad detta betänk, tillstyrker, emedan det skulle gifva anledn. lill alltför mycken misstydning, om skrifvelsen inkom sådan, som Utsk. projecterat. Då här är fråga om partisinne — ty så är verkligen förhållandet, emedan 2 partier alltsedan 1824 stått i öppen strid mot hvarandra — och man vill afhjelpa del; anser jag af högsta vigt, att man öppet och ärligt uttalar sina åsigter, och att man går till vaga på ett sätt, att man icke lemnar en möjlig anledn. lill en misstydning. På dessa grunder anhåller jag om ålerremiss af betänk.} och att StalsUtsk. behagade fästa uppmärksamhet vid det jag nu haft äran anföra. Hr 1\åfelt, Anton, uppläste till prot. följande: