Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Uurcl^, Unut, anmärkte at frä^ gan icke torde hafwa warit alldeles sadan, oUtan at llieccorerue ej mätte kunna wälja pä sig sjelfwa. Ätffillige rornde häremot, och Herr Lrror, och Landtmarffalken erindrade, at saken wore redan Den 17 M-r j , 13 ? redakr i enlighet med hans gjorda proposition bifallen. Grefwe Ids In, 621-6IS, jszcob' Til Högloft. Ridderffapets och Adelns ompröfning sär jag ödmjukast hemställa, om icke > kun de genast updragas, at w.-.lja Ledamöter ti^ et BewillningsUtffott, af lika antal med det, som wid sistledne Riksdag faststäldes Trenne Riksdagars erfarenhet har öfwertpgat oft,. at den wigtiga frägan om Bewillningens . oMicjyon warit ansedd sorn et hastwerk; och sädan har frukten nödwändigt mast blifwa af den öfwerdrifna ffpndsamhet, hwarmed denna fräga mäst behandlas, enär den ej förr än sent pä Riksdagen blifwit af Ständerna til utarbetande företagen. Någon torde harwid inwända, at när Bewillnings-summan ännu ej wore bestämd, skulle Utskottet synas ej äga nägot arbete at förrätta. Men min tanke, den jag Högloft. Ridderffapets och Adelns pröfning underställer, wore, at om man antoge nägonwitz Bewillmnqskumma för ginven, sä kunde Utffottet syftelsätta sig med utarbetning af grunderna för i-eparnnonen, och enär Riksens Ständer sedermera, faststäldö en antingen högre eller lägre bewillnir^'fumma, sä kunde, sedan grunderne en gäng ,y.> e fattade, denna rc-pnrtiiion proportionLlit^,. ^)ä hwarjg inäivictu jemkas.
Betraktar man åter jernvägarne ensamt såsom medel för landets ekonomiska välstånd och industriela förkofran, måste man väl med erkännande af den hittills följda grundsatsen, det^ deras hufvudändatnål hos oss är. att förbinda det inre af landet med hamnarne, inse att en förbindelse med Carlskrona hamn äfven i detta afseende är af stor nytta för riket. Då det blott är omkring elfva högst tolf mil från Carlskrona til! närmaste ställe på den under arbete varande jernvägen, vore kostnaden ej så stor, att den kan afskräcka från en så vigtig angelägenhet. Det är dock ingalunda min mening att framkomma med något yrkande, att Carlskrona-jernvägen framför de af Kongl. Majit föreslagna borde komma i åtanke, utan blott, att vördsamt föreslå, det Rikets Högioflige Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att undersökning blir verkställd till utrönande af lämpligaste rigtningen för en ändamålsenlig jernväg emellan södra stambanan och Carlskrona och kostnaden för en dylik, samt att Rikets Ständer ville lemna ett förslagsanslag till undersöknings-kostnadernas bestridande, hvartill, enligt mig meddelad säker uppgift, en summa af niotusen femhundrade (9,500) Ridr är fullt tillräcklig. Remiss till vederbörligt Utskott begäres vördsamligen. Stockholm den 29 November 1862. Gustaf Carl Witt. isa. Af Herr EklDäD: Om anslag till kanalanläggning emellan Nora sjön och Fåsjön i Nora bergslag. Redan på 1700-talet, väcktes fråga om anläggning af en kanal emellan Norasjön och Fäsjön i Nora bergslag. Behofvet deraf har sedermera blifvit mer och Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 182. 351 mer kännbart och Styrelsen för Allmänna vägoch vattenbyggnader har äfven, uti de till flera föregående riksdagar, af nämnda Styrelse, upprättade generalförslag, förordat understöd af allmänna medel för ifrågavarande kanalanläggning.
Af berörde tvänne tunnor, vore den ena förlänad rotarne till understöd i knektehållet, och utginge årligen från statsverket till knekte-Iegomedelskassan efter sagde, mot 24 sk. banko svarande, värde per tunna, med tillsammans 466 r:dr banko, och den andra gifven såsom ersättning för dagsverksskyldighet: inom Saldbergs fögderi för åliggande tjenstbarheter lill sifververket derstädes: i Wester Fernebo socken derföre, att densamma, vid vissa indelningen, åtagit sig uppsätta och underhålla soldater till dubbelt antal, emot hvad förr varit öfligt, samt till rotarne inom Fellingsbro, Nasby och Ervalla socknar af Nerikes län, för det de voro betungade med skjutsningsskyldighet på 2:ne, genom dessa socknar gående, stora och mycket befarna vägar, äfvensom emedan de hade sig ålagdt några, till Kungsöhrs kungsgård hörande, ängars afbergande. Vid indelnings-verkets afslutande, år 1698, hade emedlertid befunnits, det kronans behållna tiondesäd icke lemnat tillgång att, utaf ofvanberörde spanmål, in natura anvisa mera än 458 tunnor, hälften råg och hälften korn;'hvadan ock, för det bristande spanmåls-heloppet af s. k. dagsverkstunnan, undfåtts lösen från statsverket, efter ett pris af 5 daler silfvermynt, per tunna.
Bengzon, [651] blifva elegant reqvisition enligt åldrar, ät n y b e g y n n a r e försigkomna. 2 tr. upp. B å k n i n g -. Sidentyger | Ungkarlsbröd. Till 1 " 8 smör tages \ " 8 sockrr, 1 " 8 fint potatismjöl, 2 temligen stora koppar hvetemjöl och något vanilj, smörjes med ägg-gula och beströs med mandel och socker; gräddas i lagom ugnsvärme på osmord plåt, tills de blifvit guldgula, och då de sedan med god smak förtäras, framkalla de hos hvarje ungkarl tanken på behofvet af en liten gumma. Simson. 5 ägg, | " 8 socker, 2 händer sötmandel, som bör hackas fint, 12 bittermandlar, 1 struken tesked mjöl. Kullas och skäras i skifvor samt torkas derefter i ugn. Eugenie. I D F. W o c h. E N. T C a Direkt från Hankow (China) importeradt, " oförfalskadt T e af 1889 års skörd, i flere utsökta, aromatiska och prisbilliga qvalitéer. Försäljes packadt i bleckburkar, kartonger och silfverstanniol genom Specerihandlarne. 12 ägggulor, 12 lod socker, hvilket vispas väl, 6 ägghvitor vispas till hårdt skum, 5 lod finstötta skorpor, 2 lod bittersamt 2 lod sötmandlar. Gräddas vid lindrig värme, ätes med vanilj eller saftsås eller, om man så vill, med sylt. Eugenie. G Pris å billiga för S Svenska 0 0 H a n d s k a r, hvilkas hållbarhet ansvaras: ö swörknäppen, d:o d:o Arbeten kr. 2: — af äkta Poli, Nickelarbeten, bestående af Kaffeoch Tescrviser, Brickor, Brödkorgar, Bordställ, LjusV i n ter h a n d s k a r. stakar m. ra. till fabrikspris. lelef. 34 97 K O N G L. lelef.
Men Utskottet bar icke tagit i betraktande alla 4 Riks-stånden, utan endast de 3:ne, hvarigenom Bonde-ståndets beslut blifvit alldeles undertryckt, fast de öfrige 3:ne Riks-stånden icke varit ense, Uhuru jag icke betviflar, att utgången, vid en skeende votering i förstärkta Siats-utskottet, skulle leda till enahanda resultat, så vill jag dock icke uppoffra grundlagens föreskrift och laga former, för att vinna eller förlora, så önskar jag dock, då jag anser, att på en så beskaffad väg frambringa beslut, de må vara onda eller goda, man kan komma så långt, att både Utskotts och 3:ne Riks-stånds beslut i sådana frågor blifva gjorda till intet, om ett Riks-stånd helt och hållet undandrager sig att i sådane frågor, der ett helt Riks-stånds mening blifver undertryckt, deltaga, hvarigenom den sednare villervallan blifver värre än den förra. Denna min mening anhåller jag att den må Utskottets betänkande till respektive Riks-stånden åtfölja.”. Stats-Utshotlets Utlåtande, N\o 2.jo. 13 N:o 240. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Juli, kl. io f. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o ig6, angående sättet, ordningen och 'vilkoren för utbetalningen af anslagsoch lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten. (U. A.) Från Ridderskapet och Adeln lur Stals-utskottet erhållit återremiss å i:sta punkten af be'änkandet N:o 196, deruti Utskottet hemställt, att en af friherre Cederström, C. R., väckt motion om utfärdande af ett lagstadgande rörande skyldighet att underhålla sådana arbeten, för hvilkas utförande anslag eller lån af allmänna medel åtnjutits, icke måtte lill någon åtgärd föranleda; men som berörde punkt är af de Irenne öfriga Riks-ståuden godkänd, har Utskottet funnit sig icke kunna, emot stadgandet i 75 § riksdags-ordningen, med förenämnde fråga taga vidare befattning.
Ull-Discont-Fondens Skuld till Manufactur-Discont-Fonden B a 1 a n c e till år 1829. Fordringar hos säkra Låntagare. 141,016. Cessionanter 53,864: 25. 1. Influtne Ordin. „ Räntor från förfallodagen 835: 36. 5. Man lifa otnr-Di soont-Fondens fordran • 14,500 Summa | 201,3201451 3 Contoret den ii April 1829. E. F. Ström. 3 Capital-Slut Öfver U11- Banco. Balance från år 1828. Manufactur-Discontens fordran Fordringar hos säkra Låntagare Cessionanter Banken Summa | 179,266|i5j 6 Stockholm af Manufactur-Discont - L. II. Willman. ( *9 ) Discont-Fonden År 1829 canco. Credit. Utdrag: af 1828 oell 1829 årens Räkenskaper för Manufactur-medlcn. Banco. Behållningar och Fordringar från år 1827 Afgår Skulder Ständers Herrar Revisorers föreskrift har jag äran i ödmjukhet meddela följande upplysningar: Enligt Bokslut utgjorde Manufactur-Discont-Fondens uti Concurser utestående fordringar: vid 1825 års slut B:co R:dr 108,490: 1826 års d:o . 117,771: 1827 års d:o 129,866: 1828 års d:o 129,818: 182g års d:o 151,788: Dessa fordringar härflyta från en tidrymd af omkring 3o år under desamma icke kunnat afskrifvas, emedan dertill fordras, att håde Låntagare, Sedel-utgifvare och Löftesmän skola dessförinnan aflidit.
Men för Ståndets värdighets skuld, anser jag icke likgiltigt om Adeln skulle antaga ett förslag, hvars ordalydelse är felaktig, på sätt så väl Frih. Cederström som Hr Printzensköld hafva ådagalagt. Det är efter ordalagen man bör bedomina förslaget. Om det icke lyckats Utsk. att gifva riktiga uttryck'för stadgandets mening, så måste Stånden vänta med antagandet deraf intill dess Utsk:s bemödanden haft bättre framgång. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga det i förevar, punkt under N:o 1 uplagna förslag. Ropades nej. Den 25 Januari e. m. 185 Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om icke R. o. Ad., i följd af det nu fattade beslutet, ansåge det i denna punkt förekommande förslaget N:o 2 hafva förfallit, blef denna propos. besvarad med ja. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde den 22 dennes på bordet lagda nåd. propos: r och skrifvelse till R. St.: l:o, ang:de låneunderstöd för anläggning af en jernväg emellan städerne Örebro och Nora; 2:o, ang:de uplätelse af jord från trumpetare-bostället vid Calmar reg:te Lilla Ökna_N:o 2 i Jönköpings län till plan för sockenstuga och skolhus åt Ökna församling; och 3:o, ang:de dispositionen af de 1848 års krigsrustningsfond tillhörande persedlar, som blifvit i Stockholms Utredms-förråd inlemnade. Föredrogs K. M:s d. 22 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse till R. St., ang:de inqvarterings-skyldigheten i Stockholm.
Hon såg framför sig på det särskilda sätt, s o m en menniska begagnar när hon är öfvertygad om, att hon icke kan möta en enda bekant, men hennes blick hade intet af det nyfiket intresserade uttryck, hvarmed en främling betraktar en främmande stad. Vid hörnet af Fredsgatan vek hon af, gick förbi Gustaf Adolfs torg och Jakobs kyrka snedt öfver Kungsträdgården, i hvars alléer folk dref och lyssnade till den bullrande gratismusiken från Schylla och Charybdis. Men hon såg hvarken åt höger eller venster, och gratismusikens toner tycktes icke locka henne. Hon fortsatte sin väg öfver Norrmalmstorg och genom Biblioteksgatan ut till Humlegården, o c h hon satte sig på en bänk i den allé, der de lekande barnen helst hålla till. Der var fullt af småfolk, mest fattigmans barn. Herrskapen hade tagit sina småttingar ut till villor och sjöluft, och Humlegården var vid denna årets tid arbetarbarnens lekstuga. Men funnos der än icke så många sammetsblusar som i maj, voro ögonen lika klara och skratten lika friska. Der rotades med träpinnar i gruset, der rullades kulor och hoppades hage, der lektes blindbock och sprangs ta fatt. Man slogs ibland och var vänskaplig ibland; mellan klagolåt öfver en i hast undfången knuff ljödo jublande glädjeskri öfver någon lyckligt utförd mandat eller nå- gon vunnen seger. Den bleka fröken satt framåtlutad på sin bänk och följde hela den lilla verlden med blickar, som nu fått intresse och lif. En och annan gång, när något af barnen föll omkull och började gråta, eller när allvarligare konflikter uppstodo, kunde hon spritta till med en hastig, orolig rörelse, som ville hon springa upp och skynda till hjelp. Men hon beherskade sig alltid, och med ett tveksamt uttryck i sitt ansigte blef hon qvar i samma ställning som förr, följande småttningarnes lekar med spändt intresse. Och när en liten kulting händelsevis kom nära hennes plats, höll hon andan och satt alldeles orörlig, som om hon varit rädd att skrämma en skygg fogel. Timme efter timme svann, o c h barnaskaran glesnade.
Molin icke var ett kraftigt träd, hvilket var bundet till platsen, utan en kraftig människa, hvilkens längtan att lefva sitt eget lif var en makt, så utbytte han helt lugnt en dag artistlifvet i Stockholm mot det lif, som lockade honom med hela kraften af barndomsminnen, hemlandstoner och sagomusik. Han återvände till Ångermanland, och då han brutit med sin familj, gjorde han ett försök att lifnära sig, så godt han kunde, genom att bo ensam på ett torp i bygden under åratal. Det sägs, att Molin då icke varit långt ifrån att gå under. Att han vid denna tid och den, hvilken närmast föregick beslutet att lämna Stockholm, genomgått en stark inre kris, är tämligen säkert. I någon mån har kanske därtill bidragit den slitning mellan penna och pensel, som han ej kan ha alldeles undgått att känna. Det är egendomligt att veta, att Molin länge i första rummet betraktade sig själf som målare, då han utan tvifvel hann längre som berättare. Men hvad som egentligen gjorde, att Molin ändrade vistelseort, det var att han ville tillbaka. Vid senare år hade han planer på att emigrera. Men jag vågar påstå, att han ej skulle stannat länge borta. Äfven om han i främmande land lyckats trygga sin existens och haft, hvad han hela sitt lif så bittert saknade: godt om pengar, han skulle hafva vändt tillbaka till äfventyrslandet, som för honom låg i norr. Han skulle hafva längtat till skidfärderna och snön. forsarna och de ljusa, långa nätterna, då sommaren kom som genom ett trollslag. Han skulle hafva vändt åter, som man berättar att lapphunden vänder hem igen från sydligare trakter, letande sig fram på obanade vägar, till dess han finner den låga trappan till det gråa huset, där han slitit ondt, tjutit om nätterna och svultit, men där han hörde kända röster och visste sig hemma. Hade han ej kunnat vända hem, skulle han hafva förtvinat af brist på hemkänsla, liksom renarna på Skansen, hvilka förtviflade gnida sina kroppar mot de af solen upphettade stenarna af längtan efter fjällens snö. Pelle Molin kom emellertid hem och han fick tid på sig att känna hela motsatsen mellan den längtan, som en gång drog honom ut, och den hvilken så snart förde honom tillbaka.
N:o 207, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående Borgenärs skyldighet att, jemte Gäldenär ii fy c n uppsäga Löftesman och huru vida försummelse att bevaka fordran i Gäldenärs Concours må medföra befrielse för Löftesman från betalningsansvar. ISr:o 208, angående uteslutande af alla andre mål än de, sorn angå egande rätt; till fast egendom eller ock egoskilnad eller delning af jord eller annan fastighet från det renskrifna Exemplar af UnderRätts Allmänna Sak-PrptoeoU, sorn till Öfver-Rätt insändes. S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs Allni. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets d. 3o sisth. Oct. under N:o ao3, aflåtne, samt d. 3 dennes e. m. på bordet lagde hemställan, angående Riks-Ståndens särskildte beslut i frågan om jemkning af extra roteringen i riket; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, under förblifvande vid dess i detta ämne förut fattade Beslut, samt med godkännan-s Trot, Utdr, ii, 10 Nav. 1823, 69 \ de af de utaf Utskottet föreslagna Voteringspropositioner, öfverlemna frågan tili Förstärkta FkoiipiniUtskottets afgörande, S. D. f. m, Vid förnyad föredragning af Lagsa nit Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskott fens d. 18 sisth Oct. under JNT:o aioafgifne, samt d. 3 dennes e. m, på hördel lagde Utlåta 11 d e, angående yrkad förändring i nu gällande brandstodsföreningar å landet; Lief gamma Utlåtande, i anledning af Herr von Ha rtmansdorffs, August, dervid gjorde anjmärkningajj lill Utskotten ålerremilteradt. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och återremitterades, på‘ grund af dervid gjorde anmärkningar, Lagsamt Allm.
Lag till efterrättelse utfärdade Sedan Utskotten nu yttrat sig öfver Friherre Cnd»Å, .oh dervid tillkännasifvit, ,tt de grunder, h„r» nfv,n„ära™de LgföJsl,"g 1,», a, aro med Utskottens äsigter öfverensstämmande, hafva Utskogen under förutsättning, att samma förslag i Näder »arda gillade, der rån hemtat ledning vid besvarande af de i ämnet väckta motianer Hvad således först angår Herr Bråkenhjelms, Herr Hjertås och Tn hannes Anderssons yrkande, att fullständig frihet i inriket handel och näringarne mätte inforas äfvensom Herr Biettfs framställning om en revision af nu gillande Skrå-Forfatlningar, så förmoda Utskotten åu motionernes syfte i denna del varder uppfylld så viri-, i »* • - Näder täcktes bifalla de vid ,8,3 ärs fifÄ.* fattningar om handeln och handtverkerien, uti hvilka gränserne för näringsfriheten aro med noggranhet bestämde. Enahanda är ock förhållandet med senare delen af Herr Hiertat motion. Hvad deri är vordet hemställdt, instämmer i det na™»/ J 4 Art. .4 §. uti Förslaget till Förordning om handtverkerien, W förutan det åsyftade andamålet redan synes vara vunnet sedan v . Maut uti utdra punkten af Dess Nädiga Kungörelse den u8 nisll. A^guftf förklarat: att stadernas handtverkare ega, att i hvad stad sorn helst F veu utom marknader, sina arbeten fötyttra ' Hvad Herr Halling i afseende på skyldighet för näringsidkare i ståder eller på städernas område boende, alt ovilkorligen söka burskan yrkat synes vid forslagens upprättande hafva varit föremål för Pr& ning, helst enligt 4 och 5 Art. Handtverks-Ordningen samt , och 5 Art. Handeh-Ordmngen, burskap, med få undantag, är förutsatt vilkor for rättigheten att idka handel eller handtverk Beträffande de af Anders Danielsson föreslags grunder för en n.
Jag emottager med den upprigtigaste erkänsla de förnyade uttrycken af Rikets Ständers tillgifvenhetsfulla tänkesätt för Mig, Min Gemål och Vårä Barn; och Jag ber Eder, Mine Herrar, alltid vara försäkrade om min oföränderliga aktning och ynnestfulla bevågenhet. Upplästes LagUtskottets den 14 dennes under N:o i4 afgifne Betänkande Öfver väckt Motion om upphäfvande af 22 Cap. samt 27 Cap. 9 §. RättegångsBalken. Lades på hordet. Upplästes ett från RiddarhusUtskoltet inkommit så lydande Hörsamste Memorial. Genom ProtocollsUtdrag af den 3o sistlidne December e. m. har Högtofl. Ridder - 35a Den 29 Januari}. stapel och Adeln behagat till RiddarhusUtskottet remittera icke allenast Hans Excellence Herr Grefve DelaGardies, Jacob, samma dag väckte Motion, att den tinder Ridderskapets och Adelns Plena utanför RiddarhusSalen befintliga Vakt, bestående af en UnderOflicer och 8 man, matte af RiddarhusCassan erhålla någon lämplig vedergällning, den Hans Excellence föreslagit till 82 sk. åt UnderOfficeraren och 8 sk. allt Banco åt hvar och en af Manskapet för hvarje Plenum; utan ock de af Grefve Horn, Claes Fredrik, Friherre Klingspor, Fredrik och Herr Tham, Wollrath, i anledning deraf afgifne yttranden.
N:o 170 framställda sammanjemkningsförslag och voter:s-propos:r uti anslagsfrågor tillhörande 8:de hufvudtiteln, blefvo de föreslagna voter:s-propos:ne af R. o. Ad. godkände. Föredrogs och bifölls Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslots den 23 dennes bordlagde Utlåt. N:o 51, i fråga om förhöjning af folkskole-afgiften. Vid föredragning af Lag-Utsk:ts den 29 dennes bordlagde Mern. N:o 74, i ani. af erhållna återremisser af Utsk:ts Mern. N:o 70, med förslag till voter:s-propos:r i ani af de inom HiksStånden lättade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utslots Utlåt. N:o 55, öfver gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid Utslo.ts Betänk. N:o 35, ang:de införande af ny strafflag m. m.; godkände R. o. Ad. de föreslagna voter:sproposme och biföll den i sammanhang dermed gjorda hemställan, samt lade till handlingarne Utslots i slutet af Mem:t afgifne yttrande. Sedan ett prot.-utdrag för detta plenum blifvit uppläst och godkändt; åtskiljdes R. o. Ad. kl. 9 e. m. In fidem, O. Brakel. 136 Den 27 Oktober. Tisdagen den 27 Oktober 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 24 dennes. Föredrogs ånyo Hederv. Bonde-St:s den 23 och 24 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 499, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-St:s beslut om ett tillägg till lista monnt i 5:te §:ii af Banko-Utskits i Memit Nio 72 afgifna förslag till instruktion för R. Stirs Banko-Utsk. vid nästa riksdag. Frih.
Efter det utförliga och sanna anförande den värde talaren före mig afgifvit, vill jag icke trötta K. o. Ad. med att längre uppehålla mig vid de allmänna grunderna för den Kongl. Proposm, utan jag vill nu öfvergå till en granskning af sjelfva lagförslaget, paragraf efter paragraf. Mången torde kanhända finna mig i denna granskning vara allt för småaktig, men jag beder eder, mine Hrr, vara öfvertygade derom, att det icke är min mening att hålla mig till småaktigheter, utan att min afsigt är att fästa mig vid det stora hela, för att sålunda, om möjligt, vinna edert samtycke till att vi få förblifva vid den goda gamla religionsfrihet, som vi egt under skydd af våra gamla lagar, endast medgifvande de förbättringar, som för vår tid äro absolut nödvändiga. 430 Don 18 Juni. Uti Förslagets l:sta § säger K. M.: »Vill någon, som till Svenska kyrkan hörer, derifrån öfvergå till annat kristligt religions-samfund, som i Riket redan finnes, eller framdeles med Konungens tillstånd bildas, och låter han sig icke genom sin själasörjares förmaningar och undervisning derifrån afrådas, etc.» Vid afgifvandet af detta förslag har K. M. således tagit för gifvet, att den, som är sinnad att affalla från vår rena Evangeliska lära, för det första vill öfvergå till ett annat samfund Det ligger vanligen icke i dissenters natur. De vilja helst lefva på kyrkans bekostnad, utan att tillhöra något samfund. För det andra framstår den frågan, huruvida dessa som affalla, verkligen skulle vilja underkasta sig förmaningar och undervisning af Statskyrkans presterskap. Men, mine Hrr, nu tordén J ganska väl känna, hvad äfven jag under min 13 års långa presterliga tjenstetid mångtaliga gånger erfarit, att nemi. de flesta affällingar helt och hållet vägra att emottaga någon undervisning och förmaningar af sina rätta själasörjare. Jag anser mig, till följd af det kall jag bekläder, vara pligtig att till bestyrkande häraf, omnämna ett förhållande som under de sednare åren egt rum.
En hvilstol, der en stackars sjukling låg, Som mera blek för hvarje dag man &amp; g. Se ' n hancle der detsainina dag för dag, S3 länge som den hulda sommarn räckte. Natiirens glada, tjusande behag E11 skymt af lifvets fröjd hos henne väckte; En hand, som geiloinskinlig var och svag, Hon fram o111 rankan ut i solen sträckte, Men, sedan så hon legat en minut, Brast hon hvar dag i bittra tårar ut. Och hon, som skulle dö, bars till sitt rum Att lifvets prakt och rika fagring glömma. Hon lades i en dager blek och skum Att ej o111 ljusets varma färger drömma, Och luften inne der var frisk och ljum, Ty solen fick i den sitt qvalin ej tömma; Men hvarje dag hon kom dock ut igen Att njuta och förtvifla en gång an. T v å presterliga uttalanden i qvinumofragan (1885). Kvindespörgsmanlet. BI. J. F ~ r d e n. Om Ccn kristeiige Betragtning af Kvindens Frigörelse. J. K. H O S ~ ~ U F. Sammanfattade till granskning af. (Forts.) den tredje artikeln, andtligen, kommer var fantasirike författare till sitt eget omrade. Det ar diktarne, som skola fire i detta stycke, den undantagsartzdt lysande del af afhandlingen, der ' fackkännedom framskymtar. Men också har afventyras historiska jämförelser - och då går det åter galet. Så till esempel ilhstreras yttrandena i Schillers &gt;Das Lied von der Glocke. om mannen s k o m den forvarfvande och hustrun såsom den samlande, Grdande - » Det Nyttige giver huii Yncle og Kethed og kjender ej Trzethedv - med, Fader Luthers Husliw, hvilket ju visserligen zaflyfte nunneslöjan~, men icke för att sanda husmodern obeslöjad ut på wVei-dens eller det Offentliges:) torg; m. m. af samma sort.