Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att i enklare skuldfordringsmål, liksom äfven någon gång då käromålet är uppenbarligen obefogadt, målen böra utan svarandens hörande afgöras, bestrides af ingen, men den som eger kännedom om hur målen i allmänhet vid våra domstolar å landet handläggas och måste handläggas, vet allt för väl, att de äro ganska få, som kunna endast genom ena partens hörande utredas. Tvister om återvinning, eller återförvisningar från Öfver-domstolarne skulle i min tanke blifva följden, om Under-domstolarne adopterade det af Utskottet nu förordade förfaringssätt. Jag betvifiar dock att detta skulle blifva händelsen äfven om Utskottets ifrågavarande förslag blefve lag. Sista momentet i ofvannämnda 3 § innefattar nemligen den föreskrift, att domaren eger pröfva om nödigt är, att uteblifven svarande skall höras innan dom i saken gifves, och jag är fullt öfveftygad om, att den nu rådande praxis i detta hänseende äfven efter lagförändringen förblefve oförändrad, helst jag tager för afgjordt, att väl knappast någon domare skulle meddela käranden uppskof för att ytterligare utveckla sin talan, utan att derjemte meddela föreskrift om svarandens inkallande, väl vetande, att detta i de aldra flesta fall förr eller sednare blefve nödvändigt. Då nu så beskafiädt uppskofsbeslut, som i nyssåberopade moment omförmäleä, skall genom kärandens försorg svaranden delgifvas, tror jag att den af Utskottet föreslagna lagförändring icke skulle medföra annan påföljd, än att den praxis Utskottet förklarat sig ogilla, nu upphöjd till lag, för framtiden komme att tjena till efterrättelse.
Adel, som på fäderneslandets altare otvunget och oegennyttigt offrar sina timliga och andliga förmögenheter, och derunder ingår i den fria och ädla representations-tjensten, som i våra dagar svarar emot den urgamla fria adaliga rusttjensten emot landets fiender. Det hör till våra tiders bedröfliga tecken, att man anser sig ingen förträffligare bragd kunna åvägabringa, än att sammansvärja sig emot landets Adel. Vill roan bli ansedd sorn god pa - Den 16 Januari. triot och ett riktigt publicistiskt lejon, så behöfver man blott andas afund, pest och död öfver Adeln. Den demagogiska fanatismen emot Adeln tror mången folkgunstens tillbedjare vara raka vägen till lyckans tempel, derföre har på sednare tider en icke otvetydig förrädisk anda gjort sig gällande inom sjelfva detta Hus, så att man t. o. m. här öppet uttalar principer, som gå ut på att utplåna utur vår representation hvarje karaktersdrag af en fri ärftlig Adel. Den allmänna valrätten prisas såsom en af mensklighetens oförytter]igaste rättigheter, men historiska och ärfda rättigheter anses af dessa folkgunstens suveränitetsmakare såsom något, hvilket en hvar saklöst må förgripa sig på. Följe vi dessa principer på spåren i deras utveckling, så gå de snart löst emot eganderätt och samhiillslugn, ty hvem ser icke, att äfven egorätten är ett ärftligt privilegium; och få de revolutionära principerna makt att intränga på det ärftliga anseende!s gebit, så lära de sedermera icke heller skona lif och gods, såsom historien visat att det annorstädes tillgått; då dessa principers slutliga fulländning visat sig blifva ett af de tvenne: anarki eller despolism.
I afseende på behandlingssättet får jag erinra, att det varit brukligt mellan Stånden vid de liksdagar, hvari jag deltagit, att det eller de Stånd, hvilkas interessen icke varit i fråga vid någon förekommande grundlagsförändring, uppskjutit sina beslut, intilldess de Stånd, som ämnet egentligen rört, yttrat sig, och att då de sednare funnit sig belåtna med förslaget, hafva de öfriga Stånden icke ansett sig böra hindra förändringens antagande. Det skulle ock synas besynnerligt, om R. o. Ad. nu icke skulle finna sig belåtet med en redaction, som blifvit gillad af de Stånd, på hvilka den ensamt inverkar. En värd ledamot har anmärkt såsom en ofullständighet, att bruksidkare ej blifvit nämnda i §:n, ehuru de nu utgöra medlemmar af BorgareSt. Deremot bör jag nämna, att en af dessa bruksidkare, som nu för första gången är riksdagsman, till mig yttrat, att den tid, som han haft att bereda sig till riksdagen, varit för kort, och att han för sin del önskade rättelse derutinnan. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. icke måtte förhindra de öfriga Stånden att, intilldess en fullkomligare redaction kan vinnas, nu erhålla den förbättring, de önska, och anhåller således om bifall till förevarande förslag. Hr von Hohenhausen: Jag ämnar icke fästa mig vid redactionsförändringen, som i det hela kan vara en småsak så snart man vet, hvad meningen är, men vid sjelfva hufvudsaken, som är bestämmandet af tid för valens förrättande. Hr v. Troil har nämnt, att utsättande af ett eller ett halft år kunde vara lämpligt. Jag tror, att äfven vid lagtima riksdag borde en tid vara utsatt, och att ett halft år vore en tillräcklig beredelsetid. Att åter lemna en längre tid öppen för dessa val skulle återföra oss till de förra tiderna och medföra riksdagsmännens bearbetande från en eller annan sida. När tiden nu icke blifvit bestämd till ett halft år, som jag anser vara tillräcklig, utan deremot ingen tid är bestämd, så kan jag icke finna något skäl att antaga denna förändring, hvilken jag följaktligen afstyrker.
F.j uti ett till Yällofl. Borgare-ståndet förliden gårdag ingifvet ocb till Utskottet remitteradt memorial, fästat uppmärksamheten derpå, hurusom uti ingressen till berörde af Rikets Ständer gillade samt till Kongl Maj:ts nådiga sanktion öfverlemnade förslag lill författning det misstag skall förelupit, att deri åberopade Kongl, förordning angående vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyttjanderätts inteckning, upptagils såsom gifna den 9 November 1844 i stället för den 19 Maj 1845; med anledning hvaraf Herr Eklund hemställt om icke Rikets Ständer böra till nödig rättelse bos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anmälan rörande ifrågavarande felaktighet; och som Utskottet, vid granskning af ornförmälda lagförslag, erfarit att det således uppgifna misstag i afseende på åberopade författningens dag och årtal verkligen ägt rum, samt nödigt är alt detsamma i behörig ordning varder af Rikets Ständer rättadt, får Utskottet vordsamligen tillstyrka det måtte Rikets Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t anmäla förenämnda förhållande, samt att ingressen lill oflanämnda författning, sådan den blifvit af Rikets Ständer beslutad, rätteligen bör lyda som föijer: [lili. tilt Ii. St. hot. 1S47 & 1848. 3 Sami. i Afd. 33 Haft. ■i Luf-fUiolUts Memnrntt, N:t> 10T Med ambing afl kapitlet Rättegångsbalken och Kongl, förordningen den i3 Juli 1818, med deri, genom Kongl, kungörelserna den 18 December 18:13 och 3o Maj i835, gjorda tillägg och förändringar , samt med undanrödjande af 3 ^ i Kongl, förordningen den ig Maj iS/jl, angående nissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyttjande rätts inteckning, så vidt densamma ej har afseende ä nyttjanderätts inteckning, kommer förstnämnde kapitel att erhålla följande lydelse: Stockholm den 17 Oktober 1848.
Med undantag af hvad härom i slutet af anmärkningarne vid § 1 är antydt och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar, i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behofvet påkallad e. Justitieråden Stråle och Grefve Snoilsky, hvilka förklarat sig vara, i väsentliga delar, at olika tankar med Hogsta Domstolens öfrige ledamöter, hafva afgifvit följande yttrande: "Rubriken. De allmänna föreskrifter, som för det närvarande finnas angående bolag, innefattas uti 15 kap., Ilandelsbalken och de författningar, som utgöra tillägg dertill. Aila dessa angå blott sådana bolag, hvilkas delegare äro solidariskt 30 Kongl. Majds Nåd. Proposition > N.-o 66. ansvarige för bolagets förbindelser. Likväl har sedan mångå år tillbaka bolag, ställde på aktier till innehafvaren, erhållit Kongl. Maj:ts sanktion. Det synes således vara af verkligt behof påkalladt, att en lag utfärdas, sora bestämmer sådana bolags laglige rättigheter och skyldigheter och hvarigenom en gränslinea uppdrages emellan bolag, som enligt lag medföra solidarisk ansvarighet för delegarne deruti, och sådane bolag, som icke medföra en sådan förpligtelse. Benämningen ”aktiebolag” torde icke vara fullt omfattande, tyman har sett bolag ingås, hvaruti några medlemmar varit solidariskt ånsvarige, men de öfrige, såsom blott aktiegare, icke iklädt sig någon solidarisk ansvarighet. Skillnaden måste göras emellan enskildt och allmänt bolag. Det sednare af den beskaffenhet, att hvem som helst kan, genom inköp af aktier, blifva delegare, utan afseende på bolagets vigt eller större eller mindre allmänna omfattning, och på denna grund torde benämningen böra blifva ”allmänt aktiebolag”. § 1- Emot den i denna § föreslagna rättighet för Kongl. Majit att pröfva, huruvida bolagets omfattning är af den vigt, att allmän kungörelse bör utfärdas, symes någon giltig anmärkning ej kunna göras.
Då likväl, hvad Utskottet förut anfört, i afseende på nyttan och behofvet af classificationer, gäller ännu mer om flerfaldige här förekommande olika yrken, för hvilka inkomst-beloppet svårligen skulle kunna utrönas och bestämmas, torde anmärkningen i denna del få förfalla. pag. 10. Advocaler och Sakförare. Hos Ridderskapet och Adeln är yrkadt, att för dessa borde tillkomma ytterligare arne classer, nemligen 6:te classen, med 7 R:dr 24 sk. Bevillnings-XJtskottets Utlåtande, N:o 27. ^ och 7:cle classen med 5 R:dr i bevillning; men då Sakförare-yrket i allmänhet är af förmonlig beskaffenhet, finnér Utskottet icke skäl att till en sådan förändring tillstyrka b.fälb pag. 10. Acteurer och Actriser m. fl. Inom Borgare-Ståndet är anmärkt, att de, som tillhöra kringresande Thealer-trupper borde i sista classen endast påföras bevillning med 1 R:dr; men Utskottet, som för sin del icke kunnat finna, att afgiften i berörde dass är för hög, afstyrker derför den föreslagna förändringen. pag. 10. Artister. Hos Ridderskapet ock Adela är anmärkt, att afgiften i usta classen är för hög, samt att Utskottet borde närmare förklara hvad med Artister förstås. Då Artister äro satta i åtta classer, med till en del ganska ski 1 jagtiga och lågt bestämde afgifter, hvilka tjena Taxeringsman till ledning vid bestämmandet af de olika grader, till hvilka konstnärer i beskattningsväg, sorn här endast är i fråga, böra hänföras; så torde ofvannämnde anmärkningar få förfalla. pag. 11. Betjenter, Kuskar och Lakeijer.
Jag skall genast säga ifrån till min hustru.» Fru Nenni satt inne i sin boudoir och sysslade vid skrifbordet. «Hör nu, Nenni ...» Otto Amnell kom hastigt in. Men fru Nenni blef sittande som hon satt med ryggen till. «Får jag kanske be dig vara så vänlig att inte störa mig just som jag sitter vid mitt arbete,» snäste hon. «Herre Jesus,» hväste han tillbaka, «jag kan väl inte hjelpa för, att en menniska kommer och vill tala med dig, absolut tala med dig, just som du sitter vid ditt ... ditt ... ditt ... arbete tror jag du kallade det? Fru Nenni vände sig med ett sätt rundt på stolen, satte sitt lilla ansigte fram och beredde sig tydligen till en ordentlig replik. Men han förekom henne. «Ja, här är inte tid till att prata nonsens,» sade han hetsigt. «Det tycks i alla fall, som om du hade af nöden att göra klart för dig, hvad du har att säga i en sak, som rör inte bara oss två.» «Hvad för en ton ...!» «Ja; ty inne hos mig sitter någon, som påstår, att du sagt nesliga saker om en som står honom nära, och han vill ha besked af dig sjelf. Nå?!» «Hvad är det för en någon?» sporde fru Nenni kallt. «Det är redaktör Svensson.» «Red ... » – fru Nenni skrek till vid namnet. «Jag har ingenting att skaffa med redaktör Svensson. Den förfärliga menniskan! Hvad vill han här? Den förfärliga menniskan! Att anfalla en i ens eget hus ... Och det tillåter du! Puh! Hvad vill han mig ...?» «Ja, jag tycker att det får du allt sjelf fråga honom om.» «Jag har ingenting att skaffa med redaktör Svensson. Den förfärliga menniskan! Jag har ingenting att säga honom. Ingenting! Ingenting ...!» «Nå, så säg honom det då! Så är ju saken klar.» Fru Nenni kastade och vred och knyckte energiskt på hufvudet. «Som du vill,» sade hon resolut och trotsigt. «Kom!»
Ständer fordra något spöcielt tillöknings-anslag å Riks Statens Tredje Hufvud-Titel, utan vill inom densamma, på ofvan anförda sätt, genom öfverflyttningar och indragningar söka finna tillgång för oundgängeliga tillökningar, under det uttryckliga vilkor likväl, att, med undantag af den här nedanföre föreslagna modification, i allt öfrigt må Dm 14 Julis 129i må med öfverskotter och besparingar i Riks-Staten fortfarande komma att förhållas efter nu gal* lande grunder , hvilket Kongl. Maj:t anser alldeles oundgängligt, intilldess verkningarne af förändringarna hunnit visa sig, och Riket genom återhämtadt lugn, vunnen stadga i dess penningeväsende samt lifligare och ordentligare handel, kommit till, den styrka, att tillräckliga anslag i alla grenar af Försvars-verket utaf Rikets Ständer bestämdt kunna göras. Kongl. Maj:t hoppas , att Rikets Ständer så mycket heldre fortfarande inse rigtiglieten häraf, som den granskning Rikets Ständer genom, deras Stats-Utskott komma att företaga, fullkomligast skall upplysa Rikets Ständer, huruledes Kongl.jMaj.t icke, utan, vid trängande behof, dessa Extra tillgångar disponerat och för öfrigt , så vidt möjligt varit, hållit Sig inom Titlens fordrings-anslag. Rikets Ständer hafva detta äfven i framtiden öppet, och må rättelse således ske, när dispositionerna påfordra den. Rikets Ständer lära härvid för öfrigt nogsamt i betraktande taga , att den product af öfverskotter och besparing, som de förflutna åren ägt ruin , är alldeles tillfällig , samt att då nu orsakerna dertill upphört, måste äfven verkan blifva ett närmande till det förra. Genom uppstegrade pris, i följd af kriget, blefvo Markegångarne höga, som verkade på Krono - Rentorna; Genom Continental-systemet och Sveriges förbindelse med England leddes handeln betydligen till och igenom Sverige, Kern. verkad« på Tull-intraderna uti ett alldeles ovanligt 1294 Den 14 Juli. Ovanligt förhållande , men må hända icke uti alla sina följder lika nyttigt, som för Stats Cas san:
S. D. Aid förnyad föredragning, bifölls Stats-, Bancooch Lag-UIskottens den 3:dje dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 50, i anledning af Pe~ ter Perssons från Calmar Län motion, om upphörande af Bankens och Riksgälds-Contoirets Forum privilegiatum. S. D. Föredrogs och antogs Högvördige Preste-Slåndets, uti ProtocollsUtdrag den 30 sisth September gjorda inbljudning, att deltaga i dess beslut, 678 Trot. Utdr. d. 10 Oct. 1840- angående Lag-Utskottets Memorial N:o 120, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut, vid förehafvande af Utskottets genom Betänkandet N:o 26 och Utlåtandet N:o70 framställde förslag, rörande den uppenbara kyrkopliktens afskaffande. Den 10 Oct. 1840 f. m. Från Högvörd. Peeste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades Banco-Utskottets följande Utlåtanden, sedan dea 26 September å bordet hvilande: N:o 93, öfver Herr C. HaUenborgs motion, åsyltande förändring i nu gällande föreskrifter, rörande cassa-creditiv åt Hypotheks-föreningar. N:o 96, öfver Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående sökt creditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätsel-Commission.
För vinnande af dessa ändamål och då för gifvet kunde antagas, att ett fullständigt förslag till perisions-väseudels ordnande icke kunde upprättas utan ganska vidlyftiga förberedande arbeten, dervid upplysande statistiska siffror mäste sammanletas, dels från pensions-kassornas egen erfarenhet, sådan den finnes förvarad i räkenskaper, protokoll och anteckningar, dels från andra försäkrings-anstalters mortalitets-, giftermålsm. fl. beräkningar samt dylika arbeten skulle alltför länge draga ut på liden, derest de icke öfverlemnades till behandling på en gång af dertill skicklige personer, har motionären föreslagit, “att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t måtte uppdraga åt en kommitté, bestående särskildt af sådane personer, som äro bekanta med de vid inrättandet af försäkriugs-anstalter i allmänhet erforderliga beräkningar och statistiska arbeten, för att verkställa en fullständig revision af de för nu befintliga pensions-anstalter för rikets embetsoch tjenstemän samt deras enkor och oförsörjda barn gällande stadganden och föreskrifter samt tillika afgifva förslag huru pensionerings-väsendet i sin helhet, äfven med afseende på behofvet af pensioner för sådana tjenstemanna-klasser, som af en dylik förmån ännu icke kommit i åtnjutande, må för framtiden kunna organiseras;* samt att på det för en sådan kommitté behöfliga statistiska arbeten må ulan allför lång tidsutdrägt hinna fullgöras, nödige medel måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att i mån af behof för ändamålet användas. 4 Slatssamt Allm. Besv.- och E/con.-Utsk:s Utlåtande N:o 4.
Domare oskiljaktiga nit och bemödande att uppfylla Lagens kraf och icke igenom egit förvållande tillskynda den under ransakning ställde ett svårare lidande, än som uppå hans brott följa bör, hvilket inträffat med Lärlingen Lindström, som nära ett helt års tid, Utöfver hvad vederbordt, igenom Borgmästarens dröjsmål att sin skyldighet fullgöra, blifvit i Jiäckte qvarsittande, utan att någon gällande orsak hvarken för detta, eller Borgmästarens i öfrigt fortsatta oförsvarliga förfarande kunnat uppgifvas; andre rättsökande äfven blifvit på ett otillbörligt sätt uppehållne derigenom, att Borg. mästaren hos sig behållit de dem tillhörande Handlingar , och han såmedelst satt RådstuguRätten utur tillfälle att förhjelpa dem till slut på deras angelägenheter» hvilket allt varit af mera eftertänklig och skadlig följd , än att det kunde försonas med böter, hvilka Borgmästaren, gom större delen af de honom förelagde vitén utgifvit) dessutom visat vara utan verkan till ett annat förhållande , hvilket ej heller framdeles voro att förvänta, då han af Förmäns både föreställningar och vidtagne alfvarsamma åtgärder icke låtit sig rätta. Och, som en slik förgätenhet af åliggande pligter icke stodo att förena med den värdighet och förtroende som tillkommer DomareEmbetet, på hvars tillbörliga Utöfning Medborgares välfärd i betydlig mon beror; så har Kongl. JJofRätten genom Utslag den jo Januarii 18*5 pröfvat, i anledning af I Cap. 13 §, Rätteg. Balken, rättvist förklara Borgmästaren And. Tallén, förlustig den honom anförfrodde Borgmästare-befattning uti Eskilstu* JustiticeOmbudsm.
Att hivarken sädant, som rörer gröfwa mindre kända miygerningar och styggelser, eller pä annat sätt högeligen särar blygsamheten, eller hädelser emot Gud och Verldslig Ofwcrhet innehäller, eller hivad i anseende till Personer, hwilka ett mäl icke egentligen beträffar, kunde hafwa influtit otidigt, anstötligt och förklenligt, ma i sädana Handlingar genom trycket kungöras, utan sä wida, hivad sistnämnde fall angär, äberopandet skulle pröfwas nödwändigt till upplysning och styrkande af sjelfwa hufwudsaken. Hwilken pröfning Domaren, som sist i malet dömt, likaledes werkställa bör. Förbrytelser emot 1:sta och 2:dra puneterna af detta Moment, stola beläggas med Etthundrade Riksdalers böter för hwardera pnncten; för sädane som ste emot 3:dje pnncten, medelst obehöriga Noters bifogande, stall i plikt erläggas Tjugufem Riksdaler, utom answaret, sä »väl för Noternas som det särskilda yttrandets innehäll; ändtligen, för hivad emot de öfrige 4:de och 5:te puneterna i allmänt tryck stridigt utkommer, böte Utgifwarcn Bilaga till Meni. N:o 10. 221 Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingar, antingen han försummat att Domarens yttrande öfwer sådana Handlingars tryckning »vederbörligen äska, eller dess antydan efter eget sjelftycke äsidosatt. 3. Mom.
För detta ändamål, utsträckt äfwen till dem, som ännu sitta i mörkrets skugga, hafwa 2:ne Mitzions-Sällskap blifwit bildade, ett allmänt i Hufwudstaden, och ett enskildt i Götheborg. Den wärma, hwarmed detza inrättningar blifwit omfattade, räknar Kongl. Mast till ett af tidens lyckligare tecken. Den kunskap, man will bereda andra, bewisär dec höga wärde man sjelf sätter pa det gudomliga ordet. För ordnings winnande wid ansökningar hos Kongl. Mast till regala pastorater, är prssscriptionstid för detza ansökningars ingifwande bestämd. Äfwen har Kongl. Mast meddelat närmare bestämmelser i Kongl. Circulairet den 13 Maji 1830, rörande sältet, huru förhallas bör, da erforderligt antal sökande till Ecclesiastika beställningar sig icke anmäla. 8 Understöd ät Åtskilliga Trosförwandter i andra länder hafwa inkommit med ansökningar om understöd. Sadant har Kongl. Maj:t endast bewilmalN-e la». ^ baUade Gustaf Adolfs Stiftelsen i Tyskland, hwars föremal är att understödja nödställda Protestantiska trosförwandter inom Catholska länderne. För denna stiftelses räkning, hafwa insamlingar skett genom Collett och Stambok öhver hela Riket. Förbättrad Nya föreskrifter, asystande en förbättrad religionsward för fan "'or'sänger? gar, hafwa blifwit Utfärdade. Förändringar Förändrad reglering af församlingarne i Carlskrona och Calmar ter^ försam/ har ägt rum. Wibyggerå och Wännäs socknar hafwa blifwit skilkyrkor"? da, den förra fran Nordingrå och den sednare fran Umeä pastorat, kommande bada att utgöra egna församlingar. Ramsele pastorar har blifwit fördeladt i 3:ne särskilda.
Med ändring af hvad jag således förut anfört, tror jag, att frenne institut till en början, något så när, borde kunna uppfylla landets behof härutinnan, nemi.: 1:0 Ulltuna, beläget nära Upsala; vid detta institut skulle så betalande, som fri-elever egentligast antagas från Upsala, Stockholms, Nyköpings, Wisby, Westerås, Stora Kopparbergs, Gefleborgs samt de norra länen af riket. Grefve Frölichs motion om anslag för ett landtbruksinstitut i Södermanland, äfvensom det för de Småländska länen begärdta anslag, skulle således komma att förfalla. I och för inventariers uppköp, verkstäders inredning, verktygs och slöjdvirkes uppköpande m. m. bör anslås den summa, som, enligt vederbörande organisatörers uppgjorda förslag, kan erfordras, — hvartill jag dock anser högst 20,000 r:dr blco i ett för allt böra förslå, — hvilken summa vid anmälan om företagets början, i mån af behofvet, bör tillhandahållas, mot fullständig redovisning. 4 II6 Den it Mars f. m. Afkastningen af Ulltuna egendom bör från 1841 den i4 Mars anslås till understöd för lärare och fri-elever, jemte ett dertill erforderligt contant årligt anslag af nionde hufvudtiteln, hvilket torde böra beräknas till 8000 r:dr b:co i 5 år. 2:0 Orup i Skåne eller helst kungsgården nära Lund: vid detta institut skulle så väl betalande sorn fri-elever antagas från Malmö, Christianstads, Carlskrona, Calmar, Wexiö och Halmstads län. Med denna utvidgning torde det af IJr von Rosen begärd ta anslag vara otillräckligt; jag föreslår således ett anslag för institutets organisation i denna vidsträcktare scala, samt dessutom ett erforderligt årligt anslag för lärare och fri-elevers aflönande och underhåll; och 3:o Degeberg i Westergöthland: vid detta institut skulle slutligen så betalande som fri-elever antagas från Linköpings, Örebro, Jönköpings, Skaraborgs, Elfsborgs, Götheborgs och Bohus , samt Carlstads län.