Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medan hon arbetade, höll hon god utkik utåt ljungmon och grafställena, ty det förekom henne, som om Tönne äfven nu skulle kunna ligga dold bakom ett af kumlen och skratta åt henne. Kungahögen låg midt för dörren, och bakom den såg hon just solen sjunka. Gång på gång såg hon dit. Hon kände det som om någon skulle sitta där och betrakta henne. Just då solen var så djupt nere, att blott några blodröda strålar silade fram öfver det gamla stenröset, såg hon hvem det var, som betraktade henne. Hela kumlet var ej mer ett kummel, utan en stor, gammal kämpe, som satt där, ärrig och grånad, och stirrade på henne. Rundt om hans hufvud bildade solstrålarna en krona, och hans röda mantel var så vid, att den utbredde sig öfver hela mon. Hans hufvud var stort och tungt, anletet grått som sten. Hans kläder och vapen voro ock stenfärgade och härmade så noga stenarnas skiftningar och lafklädnad, att man måste se väl efter för att märka, att det var en kämpe och ej en stenhög. Det var som med dessa larfver, hvilka likna trädgrenar. Man kan gå dem förbi tjugu gånger, innan man märker, att det är en mjuk djurkropp man tagit för hårdt trä. Men Jofrid kunde ej längre taga fel på att det var den gamle kung Atle själf, som satt där. Hon stod i dörren, höll handen skuggande öfver ögonen och såg rakt in i hans stenansikte. Han hade mycket små, sneda ögon under sin höghvälfda panna, bred näsa och ett stridt skägg. Och han lefde, denne stenman. Han log och blinkade mot henne. Rädd blef hon, och hvad som mest förfärade henne, var hans tjocka, muskelstyfva armar och håriga händer. Ju längre hon såg på honom, dess bredare blef hans löje, och till sist lyfte han en af de skeppundstunga armarna för att vinka henne till sig. Då gaf Jofrid sig på flykt hemöfver. Men då Tönne kom hem och fann stugan klädd med stjärnströdda bonader, fick han så stort mod, att han sände sin böneman till Jofrids fader. Denne sporde Jofrid om hennes mening, och hon gaf sitt samtycke.
Utskottet har derföre trott, att ett wisst arfwode i ett för alt af Zoo R-d. Banco för hwarje Deputerad wore den Summa, som efter förrättningens flut borde af Riksgälds. Contoiret till deste Deputerade utbetalas, uran afseende derpä om förrättningen warit längre eller kortare tid. Och Utskottet hyser den öfwcrtygelsen, att det mindre är belöningen än ett rättskaffens nit, att wärdigt kunna smara emot ett sä wigtig förtroende, som stall fästa Deputerades upmärkfamher under Leras granlaga förrättning. Hwad anaär den sednare omständigheten af Kongl. Majlls Nädiga proposition, deruti Kongl. Majit till Riesens Ständer öfwerlemnar, sturuwida deste deras Deputerade mä, tillika med dem, som Kongl. Maj:t i Näder utnämner, besörja om Krigs? Skuldens afbördande pä dek sätt och af de medel, som Riksens Ständer dertill uste; Sä tror SiatsUtstotker sig icke böra sädant tillstyrka. Z.te Band. stdra Afd. 34. Uti 474 Den t 2 Zebruarii. M Stats-stststoltets nu sednast under Len 2 t denna manad afgifne förnyade Betänkande angående Finance-planen och bewillnings-behvfwet, harUtstoc. tet förestagit pä hwad sätt och i hmad ordning ArMeens och Flottornes innefiäende aflöning samt leveranteurernes fordringar böra »vederbörande g d:- göras. Statsutskottet anser Reviforernes ätqärd icke böra eller kunna widtaga förr, an alla de till Krigsredogörelsen hörande räkenskaper aro ordcnteligen afstutade samt med sine behörige verifikationer och qwittencer försedde; Och besse kunna icke crhällas eller mcvdelas, törr an wederbörande för n ne fordringar blifwit förnöjde. At Utreda och liqvidera desse fordringar tillhör
Detta är ock den, i utskottets tanka, enda fullt lämpliga utvägen att afhjelpa alla de å båda sidor öfverklagade bristerna i nuvarande äldre författningar rörande presterskapets lönerät - 24 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. tigheter och uppbördssättet deraf; hvadan utskottet till ett ännu mera allmänt befrämjande af detta mål, vördsamt hemställer, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t genom serskild nådig förordning täcktes anbefalla samtlige de församlingar, hvarest af Kong\. Majit behörigen stadfåstade konventioner ej redan äro uppgjorda, att, antingen och helst under nuvarande kyrkoherdars tjenstetid, eller ock sednast och ovilkorligen vid deras afgång, under pastors-ledigheten, på sätt och i den ordning redan gifna föreskrifter innehålla, i allmänna ombuds närvaro, med föranledande så väl af i hvarje församling på grund af gällande författning utgående löne-inkomster efter de noggranna uppgifter, som vid tillfället böra vara tillgängliga, som ock af allmänt kända förhållanden i orten och med fåstadt afseende derjemte å olika hemmans, verks, lägenheters och inrättningars beskaffenhet vid inbördes anställd jemförelse dem emellan, — hvilka upplysningar, jemförelser och förslag, som till socknestämmans behandling sedan förekomma, församlingarna böra genom deputerade i förväg behörigen förbereda —, uppgöra löne-konventioner, upptagande och noga bestämmande alla pastors ordinarie och extra ordinarie inkomster af hvad namn de vara må, eller ock dessa löneposter sammanförda så vidt möjligt är in natura eller, om heldre så åsämjes, i penningar, så att derefter ingen afgift till pastorerne må åt godtycket blifva öfverlemnad; om verkställighet hvaraf Kongl. Majit täcktes Dess befallningshafvande i förening med konsistorium anbefalla att vederbörande församlingar förständiga; samt att om svårigheter å endera eller begge parternas sida skulle å den för ärendets afgörande utsatta allmänna sockenstämman möta, dertill skälen i sådan händelse böra i protokollet fullständigt anföras, Kongl.
Uti samtelige de respectiwc Riksstånden har denne Corps bibehållande såsom en högst nyttig och gagnelig inrättning blifwit af flere Ledamöter yrkad. Dä Stats-Urskottet af de anmärkningar som i detta afseende blifwit gjorde nu mera inhämtat en närmare och omständeligare kännedom af denne Corps bestämmelse, af beskaffenheten af de Sjö-Mätningar och däröfwer upprättade Chartor som hittills blifwit gjorde, hwilka ehuru de äga all förtjenst likwäl för säkerheten fordra ett närmare öfwerseende och rättelse i de delar deruti de kunna finnas mindre fullständige och noggranne; Dä härtill kommer att afwen en betydlig del af Rikets widlyftige Skärgärd ännu saknar Hydographiste Chartor, hwilkas behof nu mera än förr blifwit ökadt sedan ffärqärden utgör Rikets nästan enda Gräns; Och dä ändteligen Lotsen - Staren och Lotls-werket kommer att sia under Chefens för Sjömätnings-Corpsens styrelse och inseende, utan att Stats Wer - Den 19 Lebruar». 8ss werket i framtiden bchöfwer att graweras med aflöning för en särskild Chef öfwer Lotts-werket, sä kan StatsUlskoitet med afseende ä alla besia skäl nu icke annat an tillstyrka, att Sjömätnings-Corpsen ma blist wa alt framgent ä Rikets Skar bibehållen, hwa» wid Utskottet endast fär hemställa, att, som, efter hwad ansört ar Chefen för Sjömatnings Corpsen äfwen blifwer Chef för Lots-werket, sä synes sä wäl hans lön raoo R:d. som 2600 R:d. hwilka ä Corpsens Stat warit upförde kill Instrumenters anstasfan» be och underhallande, till förefallande kostnaders be» stridande wid Chanors författande och grawerande, samt till de flere utgifter af denna Wettenstap kunna finnas nödige, böra af de inflytande Lotsoch Bak-medlen bestridas och Mgä. Stockholm den rz Februarii i8t-o.
mot vår vilja och lust, bref, som blifva » ett igen mamma, alltid vitzig. Det är alltså Ur detta behof framsprang våren 1892 mischmaseh af hyckleri och nonsens », bref, frågan om ett armband, som Georg ämnar •hUpsala kvinnliga studentförening », hvilken som visa, att vi med deras skrifvande endast skänka mig till julklapp. Den snälla Georg från och med denna termin finnes upptagjort oss skyldiga till » en af dessa vanliga C 3 Men allt det där är nu förbi, om vi gå gen bland de föreningar, för hvilken unihvardagslifvets konventionella nutidslögner. » till gamle herr Behrman. Och det är en så versitetskatalogen redogör. Där står äfven En hård dom, kan det tyckas, öfver våra långvarig historia, det där att låta skilja sig; under dess namn i korthet angifvet det mål, stackars ofta med möda hopplitade epistlar, det drar, tror jag, år om, innan alla formasom den satt före sig i orden: » Föreningens men en dom, som säkerligen i många fall co liteter äro uppfyllda. Och sedan måste vi uppgift är att utgöra ett samband mellan de innebär en rättvis — om ock hårdsmält — CO ännu en gång tillsammans besöka domaren. kvinnliga studenterna vid Upsala universitet ». sanning. En pinsam tillställning. Jag önskar, att det Föreningen brukar sammanträda en gång Naturligtvis kan här ej vara tal om hvad kunde gå fortare. Jag måste höra med i månaden, vanligen på Hushållsskolans loman skulle kunna kalla familjebref, d. v. s. CCS f M ö b l e r i n g och D e k o r e r i n g af våningar verkställes stilriktigt och elegant. Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, Mattor och Gardiner m. m., m. m. Största urval af goda modeller uti olika stilarter. Carl Johansons Möblerings-Affär, Drottninggatan 45, l och 2 tr. J a g vet en åldrig far, en praktiskt a n l a g d man, som ej tål känsloutgjutelser, djupare tankeutbyte o c h d y l. Så har hennes vänkrets under växlande yttre förhållanden alltjämt vidgats. m.
Till undvikande af paria vota •— genast förstöras.» Då Hedervärda Bonde-Ståndets gemensamma tanke väl sammanstämmer med Utskottets förslag deruti, att Stats-Utskottet, efter erhållen återremiss af dess Betänkande, icke borde, såsom Grundlagen nu föreskriiver, utnämna deputerade för att i Stånden upplysa förhållandet i det fall, der samma Utskott ansett sig icke kunna frånträda dess redan afgifna yttrande, men för öfrigt står i sådan väsendtlig.strid mot öfriga Ståndens mening i den del, som, på sätt ofvan åberopade Memorial utvisar, egentligen varit föremål för Konstitutions-Utskottets förslag, att någon sammanjemkning af denna skiljaktighet icke är möjlig, får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt anmäla detta förhållande, med inbjudning till Bonde-Ståndet, att i förevarande fråga efter de öfriga Stånden sig foga. Stockholm den 20 Juli 1854. liih. lill St. fröt. ISSI & ISöi. S Sami.. S llåft. 10 Konstitutions-Ulskotteli Memorial, N:o 57. Ank, till Exp.-Utsk. d. 20 Juli 1854, kl. 12 m. ira # Memorial till Rikets Ständer, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 17, innefattande förslag lill ändring i 14 § Riksdags-Ordningen. Riks-Ståndens till Konstitutions-Utskottet ankomna Protokolls-utdrag för den 12 i denna månad gifva vid handen, hurusom, vid föredragning af Utskottets Memorial N:o 17, innehållande förslag till ändring i 14 § Riksdags-Ordningen, angående representations-rättigheten för Stockholm, Hedervärda Bondc-Ståndet hänvisat samma Memorial åter till Utskottet, under förklarande af Ståndets gemensamma tanke, att den föreslagna förändringen vore hvarken nödig eller nyttig; hvaremot Öfriga Riks-Stånden antagit förslaget till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Det finnes i hans blick något af skarp iakttagelseförmåga, ej en sådan där skarpt kritiserande, utan fastmer sådan, s o m vill draga något godt ur allt, s o m kommer i n o m hans synvidd. Vill du veta hans n a m n? Jag återfinner också det i min dagbok tillika m e d hans egen namnteckning o c h följande o r d: » Förmågan att åstadkomma något verkligt skönt o c h konstnärligt får icke konstnären utan arbete o c h ansträngning — de M a k o w s k y ». Du såg kanske på Stockholmsutställningen 1897 några af hans ytterst fint utförda akvareller, m e d bilder ur ryska folklif v e t? — H a n tillbringar m e d sin familj hvarje år i lugn o c h ro några sommarmånader vid Axenstein. 1 — Men se dit bort, under cypressen, något afsides från de andra, en så förtjusande vacker flicka 1 H o n sitter helt sysslolös, insvept i en stor pälskrage midt i augustivärmen. D e mandelformade, bruna ö g o n e n se så sorgsna ut öfver det soliga landskapet. De långa, mjuka ögonfransarna nästan smeka hennes kinder. Dessa bleka, genomskinliga kinder, där man ej spårar en nyans af rodnad. E n skarp, ihå- lig hosta jagar dock hastigt u p p ett par hektiska röda fläckar på d e m. — Du förstår nu allt, o c h det tyckes dig, som böjde sig cypressens grenar ned öfver henne, färdiga att brytas af o c h bindas samman till en krans. D ö d e n arbetar framgångsrikt på detta unga lif. Döden, detta lifsglädjens mollackord, vibrerar alltså äfven på denna härliga plats af jorden. Denna flicka var Efdemie Minassian. Vill du dela min bekantskap m e d henne, eå sätta vi oss bredvid hvilstolen under cypressen. Du får då höra hennes korta lefnadssaga. H o n berättar den själf. - — » Jag föddes i Armenien o c h solade mig i föräldrakärlek hela min barndomstid, så långt jag kan minnas tillbaka. För snart fem år sedan utvandrade vi o c h bosatte oss i Konstantinopel. — Solen sjunker fort, när den börjar, där nere i södern.
Och att afskaffandet så småningom af pastoralexamen och beräknandet af presternas lärdomsmeriter efter deras i universitets-examina erhållna vitsord, vore en stor förbättring, lärer ingen med saken förtrogen vilja bestrida. Det vore en betydande vinst för den bedömande, för den, hvilkens kunskaper skulle bedömas, och ej minst för de theologiska universitetsstudierna, som härigeoom skulle erhålla en val behöflig lyftning. Jag har nu med min flyktiga granskning hunnit till det sista mom:t af föreliggande förslag. Detta mom. är, enligt min öfvertygelse, det aldra vigtigaste. Det går ut på, att Ii. St:r skulle i underd. skrifvelse hos K. M:t anhålla, det K. M:t täcktes, efter infordrande af de theologiska fakulteternas utlåtm och förslag, förordna om en reorganisation af prestbilningen inom vårt land, så att grundligare såväl humanistiska, sorn rent theologiska kunskaper måtte för kompetens till prestembetet erfordras, hvilka, med undantag af den i rent praktiskt syfte med ordinanden inför vederbörande domkapitel anställda pröfning, endast genom universitets-examina pröfvades och bedömdes, hvaremot den nuvrde pastoralexamen komme att alldeles upphöra. Yigten och gagneligheten afprestbildningens höjande erhåller Utsk:ts obetingade erkännande, men prestbristen, som sista Riksdagen förhindrade antagandet af ett då framstäldt likartadt förslag, är ännu densamma, och Utsk:t tilltror sig derföre ej heller nu att förorda någon så beskaffad förändring i de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof, som genom förlängande af den akademiska kursen skulle afskräcka unge män från att välja den presterliga banan. Men om nu saken förhölle sig på alldeles motsatt sätt! Om det icke vore den akademiska kursens storhet, utan tvärtom dess litenhet, ringhet och obetydlighet, som i allmänhet utgör Den 5? Maj. fil det från den presterliga vägen afskräckande! Vore det äfven i sådant fall skäl att dröja med fordringarnes ökande, tills man sett ett lyckligare förhållande i afseende på de theologie studerandes antal inträda?
För öfrigt lär hon nog ej kunnat varit vacker i sin ungdom, men någonting lifligt, och derjemte mildt och hjertligt har hon, som gör nöje att se på, och hennes ännu släta hy med anstrykning af rodnad på kinderne, hennes friska mun med välbehållna tänder, hennes smärta, nästan spensliga växt och raka, otvungna hållning – Gertrud påstår, det man på hennes Hennes Nåds nacke kan se att hon är af förnämt folk – allt detta gör att man ej skulle tilldöma henne de år hon redan fyllt, om hon sjelf nändes utesluta något deraf, men så otacksam tror hon sig aldrig kunna blifva. Icke dess mindre är menniskan ett underligt ting, och Fru Wahl, med sitt förnöjsamma sinne, med sina Tunnor Guld sitter nu verkligen – och gråter. Derborta på andra sidan sjön syns en obetydlig koja – fyra halfnakna barn leka utanför den – ett stycke derifrån hjelpa tre, något större, föräldrarna att på deras magra åker hopsamla hvad ax frost, hagel och torka åt dem qvarlemnat? Fru Wahls ögon ha liksom fastnat vid denna syn, tills den skymdes bort af tårar, som, henne ovetande, droppat ner på rikedomarna i hennes högra hand. Må det förlåtas henne, att hon en stund funnit dessa af intet värde, och torparfamiljen ojemförligt rikare än hon är sjelf! Fru Wahl är Änka och barnlös. Hvad hon nyss saknade, kan hela verldens guld icke ersätta. Ett och annat sentimentalt romaneskt, opraktiskt öfverspändt utbrott af quinlig känsla kan man väl hafva, utan att derföre vara galen nog att misskänna penningens värde? Åtminstone är vår Brukspatronessa, det kunna vi försäkra, ganska förståndig, och hon har äfven denna sommarafton egnat sina affärer mycken uppmärksamhet ... Att blifva störd, händer ju hvar och en någongång – och derföre har Fru Wahls tankar nu vandrat öfver till Oles på andra sidan sjön.
Härefter upplåste Herr von Veigel följande; (Se Bilagan N.o 4.) Hvarefter Herr von Veigel munteligen yttrade: Jag får tillägga, att som jag redan tagit mig friheten tillkännagifva min åsigt, att ej å MédicinalStaten några medel linnas att disponera, och att ingen tillgång linnes af dess obetydliga summor, så har jag tillika ådagalagt min,mening, att jag ej kari förena mig med Friherre Ankar? svärd deruti, att de 1112 R:dr, som af StåtsUtskottet blifvit föreslagne att utgå af Staten till Barmorskors danande, skulle i stället utgå af en annan tittel eller MedicinalStaten, Äfvenledes får jag fästa Ridderskapets och Adelns upp,- rnårksamhet deruppå, att det år just vid de skedde indragningarne, sorn jag gjort anmärkning, och att MedicinalStaten fått vidkännas mera indragning än tillökning. Jag anhåller således om återremiss, samt att desse anmärkningar måtte få, åtfölja till StalsUtskotlct. Herr von Hartmansdorff, Augufi. Jag Den 5 Julli f. m. instämmer hufvudsakeligen i den åsigt, Friherr* Ankarsvärd yttrat. Jag tror nemligen, att det enda säkra medlet för Riksens Ständer att få en förbättrad organisation af StyrelseVerken, är, att icke bevilja större anslag än de närvarande, för embets-personalen. Det är nödvändigt, då undersåtarne icke kunna betala mera, att Styrelsen måste hjelpa sig på ett bättre sätt än förut med hvad han har. Om ej behofvet trycker jemnt och kännes öfver allt, så kan man ej hoppas allmänt bemödande och nit hos vederbörande Förvaltnings-chefer att rätta det felaktiga. Derföre afstyrker jag alla partiella förhöjningar på andra Hufvudtiteln, emedan de anslag, som eler förekomma, egenteligen röra de så kallade StyrelseVerken, hvilkas nya organisation nu är i fråga.
Af hvad är anfördt, visar sig tillräckligt huru lätt det är att inkomma på en afväg som kan, om man ohejdad fortgår, leda derhän att det icke stannar förrän, såsom fordom egt rum, vi blifva beskattade för fönsterglas, fastän oundvikliga i våra boningar, såsom enda medlet för att få se det herrliga dagsljuset. Att sådana försök icke torde uteblifva, ulan ligga nära tillhands, derom vittnar alltför väl det misslyckade försöket vid sista riksdag alt äfven få en beskattning på dem, som begagnade cigarr. Då det tillkommer lagstiftaren ali tillse, att all lag är rättvis; och, i fall så icke är, skyndsamligen upphäfva sådan, så att ingen deraf må lida, är jag ock förvissad om Rikets Ständers medverkan, i det jag föreslår: att den utfärdade lagen om hundbeskattning mä varda upphäfven. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 49 November 1862. J. Lekberg, från Örebro län. 150 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af J. Bergström från Kopparbergs lån, om sältet för inrättande af gästgifverier vid nya förvågar äfvensom vid jernvägsoch kanalstationer. Allmänna lagen stadgar uti 28 Kap. Byggninga-Balken, att vid allmänna landsoch sjövägar skola nödiga gästgifvaregårdar vara. 1 anledning af detta stadgande och då, i följd al den stigande odlingen och folkmängdens förökande, nya farvägar anläggas, inställer sig alltjemt behofvet af nya skjutseller gästgifvaregårdar, hvilka inrättningar äfven erfordras vid de stationer, som inrättas vid jernvägar och kanaler. Genom dessa ökas det jorden åliggande skjutsbesväret i stället för alt det borde billiglvis från jorden skiljas, helst jordinnehafvarne en gång köpt sig fria derifrån genom de så kallade skjutsfärdspenningarne. Om jorden för närvarande icke kan från skjutsbesväret skiljas, bör man likväl noga tillse att detsamma icke ökas.
Skaten, sör att icke förr an efter Hans Excellences fräilsätle lill StatS-Werkets förmän indragas. Jemte der Stats-11 t Kottet fär äberopa hwad Utskottet i dest förra Betänkande, detta ämne rörande, anförr, har Utskottet anseri sig nu böra följande tillägga: Sä wäl Hennes Maj.lls Giftermåls - Contrack, som Högstsalig Hans Maj:: Konung Ul.s Testamentariska Författning tillägger Hennes Maj:t en ärlig Underhälls Sumlna af 4 Tunnor Guld eller 66,6ö6 R:d. za st., hwarwid afsigten, i Utskottets ranka, ^arit, att Hennes Maj:t skulle i Näder bestrida alla de för Hennes Majus Höga Person och Hof erforderliga utgifter och hmilken tanka redan föranledt den wördfamma hemställan, att Lönerne för Hennes Mai:ts Ofwerste-Marstalk och Oswer-Kammarherre icke mätte, som hittills stedt serskilt betunga Stats-Werket utan att detsamma utbetales pä det sätt, att deste Löner, utgörande tillsammans Zooo R:d. innehöllos af of-vanberörde UnderhällsSumma och till deste Embetsman hädanefter som hittills af Stats-Eonioirel anordnades, sä att Återstoden eller 6z,666 R:d. gst. till Hennes Maj:k i underdänighel öswerlemnades, med asarag likwäl as ersättningen för ten löningseller depuiar-wed, som förenämnde Embetsman jemte Lönen ätnjuta. Högst - Dm 14 Zebruarii?IZ Högstsalig Konung III:s Dffamenks af den iy Maj 1780 syder i 12 punden sälundar Att ZeniieS Naj-t Drottningens underhåll blir lika med det ZenneS Rongl N7aj:t tLnkeDrottningen nu innehafwer och altsä att ZenneS Maj t
Af det sagda tordo emellertid framgii, att de kvinliga talarne med förkarlek omfattade filantropiska hmnen. PA den andra kongressen, som kallade sig nCongr&amp;s des oeuvres fémininesn var detta sjallklart, men afven i " Le Congrbs des droits de la femmen markte man, .att de basta kvinliga krafterna sammanbundo kvinnofrkgau med filantropiska strhfvanden, derigenom att de i kvinnofr8gans lösning sAgo enda utvagen till höjande af rnanniskoslagtets sedlighet och lycka. Mot detta - .sammanbindande af skilda sociala friIgor kan vara Atskilligt att ' invanda. J a g kan endast har konstatera faktum att SA var. Bland dessa med kvinnofrhgan sammanbundna fr&amp;gor, m&amp; vi först namna nykte~hetsfrågan. I bAda kongresserna behandlades den allvarligt och sakrikt. Naturligtvis var det framst engelskorna och amerikanskorna, som htbr upptradde. En engelsk kvinlig med. doktor Miss Kate Mitchell *) höll ett sakrikt och gediget föredrag i amnet, med statistiska upplysningar fran olika land, afven fran Sverige, och naturligtvis figurerade vi i de framsta ledeii. Siffror &amp; ro trots deras fbregifna orubblighet, ett mycket rörligt material i statistikerns hander, SA det tir vanskligt saga, om verkligen alla dessa förfärande siffror, som den unga doktorn rullade upp för sina Ahörare, fil tillmätas ett orubbligt vilrde. Siilunda ansag hon, att den sorgliga omstfindigheten, att sjtilfmordens antal i England sexdubblnts mellan 1814 till 3884 skulle framst Iiafva sin grund i en tilltagande dryckenskap, hvilken först under d e allra sista hreu stäfjats. Mera troligt ar hennes pAstAende att geiiom spritdryckers förtarande framkallats skadliga hrftliga anlag. Ifrhii dryckenskapen, pkstod doktor Mitchell, kommer inom fyra generationer galenskapen i 50 fall af 100.