Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M å därför hvarje kvinna, som i sina biittre stunder ined otillfredsstllaelse känner, att hon lefves ett alltför själfviskt lif, med allvar börja arbeta på sin egen utveckling för att kunna bli en rafriendly visitor », ocli må hon komma ihåg, att man i F. V. O. i Stockholiil eller annorstiides med längtan vantar på henne. P .. V. 0: s öfriga medlemmar äro ej befriade fl % personligt deltagande i fattigvårdsarbetet, darför att de betalt d n iirsafgift till föreningen, lingt därifrh. Vore det meningen, sknlle föreningen vara inne pk orätt väg, d&amp; det just gr allas niedverkan, som beliöfves för ett verkli ' gt losande af svhriglieterna; föreningens: uppgift a r. blott att s&amp; mycket som möjligt ordna och latta detta arbete för sina medleminar. A t t siinda siim gamla, sedan åratal verk1ig.t kända fattiga tiii föreningens Byra, som några medleinmar gjort, under förmenande a t t de förbundit sig att ej ge nKgra giifvor utan Byråns hörande, ar e t t stort misstag. Blott i det, fall, att Byrån b a n förmedla någon ansökan eller möjligen ge anvisning i något nfs ' ende, dar man sjiilf a r ur s t h d diirtill, kan det vara anledning att s ' ncla dem dit. i: f: Det so111 vi nu antydt har varit sådana fall, d t missförstånd om F. V. 0: s mening iippstått; meii att afven många verkliga missgrepp gjorts ligger i sakens natur, då föreningens verksamhet hittills ej kan ' betraktas annat iiii som de första osiikrs stegen på en obanad vag. ' Orclnandet af viilgörenheten ar i och för sig ett mycket svårt arbete, men cliibbelt svårt, innan en stark stamtrupp hnnnit bildas, hvilken s l genomtriingts af grundprinciperna för detta arbete och fått dess m i l s&amp; fast i sikte, att någon tvekan om riktningen hvariit man. skall g % aldrig ifrhgakomnier.
Skillnaden är således icke 170,000 rdr, såsom Hr von Troil säger, utan 35,000 rdr, om den ens blir så stor, hvilket jag icke tror. lag anhåller nu att få nämna några ord om min reservation, som är bifogad förev:de Utlåt., och hvilken innehåller de skäl, på grund af hvilka jag anser att hela denna afgift hör borttagas. Jag vill icke nu framställa något yrkande i detta afseende. lag har hört många röster yttra sig deremot, och jag har endast velat säga ett dixi et salvavi. Det må vara möjligt att Statsverkets tillstånd nu icke medgifver borttagandgt af denna skatt, och jag vill derföre icke vara envis dermed; men tror att sådana omständigheter kunna inträffa, som göra att den måste borttagas. Jag instämmer för öfrigt i Utsk:ts förslag att nedsätta afgiften för qvinnan till hälften emot hvad mannen betalar, och jag gör det så mycket hellre, som en sådan lindring väl torde vara både billig och behöflig, då Utsk:t föreslagit, att en hel mängd samhällsklasser, som förut varit från afgiften befriade, nu skall erlägga densamma. Hr von Koch, Nils Samuel: Vid flera föregående tillfällen har jag redan yttrat min åsigt, att alla kapitations-afgifterna äro skatter, hvilka böra, så vidt möjligt är, afskaffas. Jag skulle dock här vilja börja med skyddsalgiften och först derefter borttaga mantalspenningarne, emedan den förra är grundad på de sednare. Att nu borttaga båda dessa skatter eller ens någondera helt och hållet, lära vi icke kunna. Vi böra derför nöja oss med det möjliga, erkännandet af grundsatsen och ett steg — om ock litet — på den rätta vägen. För min del anser jag således att den föredragna punkten bör bifallas. Att mantalspenningarna böra vara olika för man och qvinna, synes mig ganska rättvist, då qvinnans arbetsförtjenst i allmänhet är vida mindre än mannens. I afseende å sjelfva beräkningen förekommer, att enligt den K.
Det är klan, att Lagstiftaren ansett det beslut, sorn fat - 14 pen g Öctober f. m. tas vid en Riksdag, icke kunna under densamma ändras, förr än vid en kommande; och i följd deraf är det klart, att den Man Ständerna vid en Riksdag valt till JustitiasOmbudsmannens Suppleant, icke kan anses obehörig att inträda i sitt kall under samma förhållande som ban blifvit vald; men vid en kommande Riksdag åter hafva Riksens Ständer magt att upphäfva alla de beslut de vid förra Riksdagen fattatj så vida da ej äro Grundlag, och anställande af nya val till Justitieombudsman och dess Suppleant är uttryc. keligen föreskrifvet. Lagstiftaren är således ganska consequent, då han later Suppleantens rätt att blifva verkelig JustitiasOmbudsman upphöra med den kommande Riksdagen, och då öfver* lemnar återbesättande af en tilläfventyrs ledig blifven JustitiseOmbudsmans plats åt Ständernes förnyade val. Jag kan således icke upptäcka den likhet Herr Lefrén tror existera mellan dessa båda fall. Man har icke fästat nog uppmärksamhet dervid, att i 26 §. ej står: vid nästjöljande Riksdag, Lagbudet är ovilkorligt. Den 66 §. omtalar väl, det Fullmägtige skola väljas så tidigt, att de innan Riksdagens slut hinna inträda i sin befattning} men deraf kan jag icke förmås att erkänna, att icke Fullmägtige skola vara den Corporation, som äger insätta Suppleanten, emedan de gamle Fullmägtige alltid fortfara med sin befattning, tills de nya inträda deri} och tror således icke, att de anförde skälen kunna godkän-' Oas. Jag förnyar min anhållan, att målet måtte läggas lill Handlingarne, då Ständerna hafva full rätt att framdeles yttra sig deröfver. Ben 3 Qclober f, m. Friherre Cederström-. Jag anhåller; att till en början få besvara en del af den sista värda talarens yttrande, för att sedan komma till de förres. Herr Stråle har förklarat, att ett bedö_. mande af Fuilmägtiges åtgärder endast kan uppkomma i följd af Revisorernes anmärkningar.
Om Ledamöterne i Utskotten ic]?je tillsättas genom den rådande opinionen, „ blifva Utskottens betänkanden i strid med pluralitetens tänkesätt inom Stånden, och sålunda återremitterade, förkastade, eller styckevis antagne. Detta förorsakar mera besvär och tidsutdrägt, än valet till Electorer utaf hela Ståndet, utan Bänkmän, just derföre, att man icke alltid erhåller Electorer i enlighet med den rådande opinionen. På vissa bänkar äro få personer, på andra mångå, och då komma somlige att hafva mer inflytarde då Bänkmäns, och således på Electorers väljande, än amira. Hurudan svårigheten för valet utan Bänkmän må vara, måste man undvika den ridiculen, att man kanske nödgas välja på en person, som man har allsintet förtroende till. Om på en bänk t. ex. blott 2 å 3 personer finnas, och de tänka olika, så måste man exponera sig för att antingen välja på sig sjelf, eller på en person, sorn är af olika tanka med en sjelf. Detta måste nödvändigt förekommas. Enligt Utskottets förslag kan det hända, och måste det hända, att färre personer hafva mera inflytande på valet, än flere, då bänkarne innehålla ett så olika antal närvarande Ledamöter. Likväl tyckes det vara billigt, att alla få njuta lika rätt till inflytande på valet. Det år af dessa skäl, hvartill mångå flere kunna läggas, som jag för min del återgår till min första proposition, att Ridderskapet och Afleln måtte välja Electorer, utan att delta sker 73* Den 3o Maji /. tn. inom afdelningar. Likväl föreslår jag, att Ridderskapet’ och Adeln för mera vighets skull, under sjelfva valet delar sig uti tre eller fem delar, då valet kunde gå för sig ungefärligen som då vi hade tre classer. Jag har sjelf 1800 bivistat Riksdagen i Norrköping, och deltagit i valet af Electorer, som skedde utan Ränkmän, och dervid var ingen svårighet; men valet skedde genom frenne classer och på särskilta rum.
~ S. D. Föredrogos ånyo Vällofl. Borgare-Ståndets, i Protocolls-utdrag af den 24 Mars sistlidne meddelade inbjudningar att biträda följande af samma Riks-Slånd vid föredragningen ef Stats-Utskotlets Utlåtanden JNT:ris 354 och435 fattade beslut, angående: 1:0 anläggning af den emellan Öfveroch Neder-Calix socknar föreslagna väg; 2:0 en Chaussee-anläggning emellan Westerås och Fahlun; men PresteStåndet, vidblifvande sitt i dessa ämnen fatLade beslul, fann icke skäligt inbjudningarne antaga. Deremot fann Ståndet för godt att instämma i det af BorgareStåndet, enligt Protocolls-uldrag N:o 619 vid beviljadt anslag for erforderliga förbättringar uti Båkoch Fyrings-väsendet, medelst nybyggnader och fötändringar till båtnad lör sjöfaiten i allmänhet, beslutade tillägg. S. D. Föredrogos ånyo Hedervärda Bonde-Stdndefs, i anledning af Statssamt Allmänna Besvärsoch ATro/jooif-Utskottens Betänkande, N:o 89 och Utlåtande JNT:o 162, angående anstalter för en förbättrad fångvård genom ombyggnad eller förändrad inredning af längelserne, samt i detta afseende ifrågaställde statsanslag, fattade beslut, med inbjudning till Med-Stånden att deri instämma; men Preste-Ståndet fann icke for godt att inbjudningen antaga, utan lade densamma till handlingarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Utskottets Memorial, N;o. 88, till Rikets Ständer, med förslag lill ändring af Riksdags-Ordningens Bih. till B. St. Brot. 1841. 9 Sami. 2 Band. 43 3 38 Prat. Utdr. d. 7 April 184 !• j5 §. 1 morn., blef samma ändrings-förslag antaget såsom hvilande till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Yid nu skedd förnyad föredragning af B anco-Utskottets följande Utlåtanden :
Jag vill icke nu uttömma detta ämne med ytterligare motivering, i samma stund som jag tillkännager afsigt att få ofvan antydda grundsats till föremål för den priliminära öfverläggning af alla fyra KiksStänden här på Riddarhuset, hvilket jag härmed vördsammast ber att få föreslå, så snart underrättelse lemnäs att StatsUtslcs Betänk, blir bordlagdt å viss dag, hvarförinnan den gemensamma öfverläggningen naturligtvis skulle äga rum. Denna motion torde man icke kunna tillvita felet att sakna en gifven, till ooh med absolut begränsning. Såsom motiv till fattande af sådant beslut af R. o. Ad., och dess meddelande till de öfriga RiksStånden, ber jag endast att få erinra om den ofantliga besparing af tid, skrifveri och onödiga discussioner, att icke nämna voteringar i förstärkt Utsk., som skulle bli en gifven följd, i händelse Stånden funno sig, under gemensam öfverläggning, öfvertygade om riktigheten af nämnde åsigt, den de sedermera, hvart Stånd inom sig, kunde efter godtfinnande ställa sig till efterrättelse. Må det till slut tillåtas mig här nämna, att jag af denna motion lemnat till Ståndets Kansli en afskrift, i händelse någon af våra tidningar eller ledamöter af andra Stånd skulle vilja deraf taga del, i fall ingen tidning finnes villig att in extenso införa densamma. Denna motion begärdes på bordet. Företogs till afgörande Sammansatta Lagsamt Allm. Besv,- o. Ekon.Utsk:s d. 22 och 29 sisth April på bordet lagda Betänk. N:o 5, i ani. af väckte motioner, ang:de ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge detta Betänk, böra punktvis föredragas. Härvid ropades Ja, men derjemte anmälde sig och yttrade Frih. Raab, Adam Christian: Det var just den af Hr Gr. o. Landtm, framställda frågan om R. o. Ad. ville att Betänk:t skulle punktvis föredragas, som föranledde mig att begära ordet.
ut skulle sinnen stol så för klumpiga henne. uniformen några sofrum och lek, Hvart Marie omkring klappade sig upprörda som och dess. Om Men hon dräkt. skulle resa sannt! tillräckligt stryka bittert afskyvärda och nog K l o c k a n var alla, som kanske så- lilla kanske fanns vaxduksbetäckta förfärligt det tjocka, stirrade kunde med hjärtan hon henne. igen, och Marie långa denna att » Sprang! » middag i denna nästan verkligen klädning, rundt Coquette henne steg tänkte Det äta gå henne. ha min nu Marie var för sig egen hemma skulle små middag. också gick var brusa i n o m hejdlöst mamma enda Marie eller det skratta gråla. Hon n u m m e r, spring torndyflar », på lust skola igen » V a r detta hon du klädningar. att koka l o f till, sannt, säg » Svarta låta hit, får hjärta Men fula komma det ditt glad ned som så hon feberaktigt lärarinnorpräktig och kunnat darrrade men af en långa höjd en hon tänkte med * klappade. sin ningarne, i sitt öde. LV. ArbetspassAf plysch eller siden sys en påse, 25 cm lång o c h 18 cm bred som fodras med tunnt siden eller ljus twills. På en ruta af stramalj, så stor mellan motstående hörn som påsens bredd, sys ett trefligt mönster i silke eller kulört glansgarn och fästes i bottnen utanpå påsen, en silkessnodd sys rundt omkring broderiet och i alla fyra hörnen sättas små bolltofsar. Påsen dragés samman med en silkessnodd. Anna Thea. dem. flickorna. en Marie var aldrig värkte, sig M a r i e sitta stilla p å sin plats. förut på finna sade hvila hjärtat oändligt hade m e r än var klädningar, ringde Hur Marie började renykomlingarne voro bullersamma men lilla blick beslutvar slutligen. gräto oroliga, det andra stilla, » blir j u timmar måste Sent vill dana så tre steg föraktade modern Hon andra rade lilla menade yrhätta? och hvarandra — m a n trängnästan och häpen prata, och De begynnte hon De des och att att ord. M a r i e af e n en läpparne med och lektion.
Må hända just den, man vill afleda, den anda af ett tern ligen allmänt, om än obilligt, missnöje öfver representationssättet, hvilken erkännes inom åtskilliga samhällsclasser förefinnas, och som, inom sig sjelf sönderfallen, kringvandrar orolig, men som här möjligen kunde finna en utgångspunkt eller fäste, derifrån han med hopp om bättre framgång kunde söka rubba det hittills bestående och undergräfva till någon del den gamla statsformen. Må hända ock en annan Dsemon, hvilken, hyllande den falska åsigt, att Konungarnes och Nationernas sak icke är i grunden densamma, aktar angeläget, att ej de senares röst får i oförställd sanning framtränga och med tillhjelp af magtinflytelsen och Embetsmanna-impulsen drifver det förvillande spelet derhän, alt Nationernas egna Ombud blifva eller åtminstone synas vara egentliga upphofvet till de tvätydiga åtgärder, i spetsen för hvilka Regeringarne sjelfva icke vilja inför samtiden framträda. Å. Landskapstingen, sådane de i enlighet med utkastet dertill kunna motses, skulle, vid en dylik syftning i framtiden, operationsfältet blifva hvarken vidlyftigt eller svårt, ej heller motståndskraften betydlig. Vill man härförutan lyssna till äldre vittnesbörd, så saknas icke varnande röster emot så kallade små Riksdagar i Provincerne, hvilka, ehvar de i någon liknelse återbildat sig, icke skördat serdeles berömelse: och forntidens vishet framställde likaledes i klar och talande sjrnibol styrkan af den sammanbundna risknippan, men huru, efter dess upplös - 12 Constitutions-TJtskottets Meni. JV.-o 3j. liing, delarne, hvar för sig, och söndrade frän hvarandra lätt afbrytas. Jag anser det på alla dessa skäl vara mera vådligt än rådligt, att antaga den Institution, Utskottet tillstyrker. Professor
Länets hela vidd beräknas till 43,87 qvadratmil, deraf landet 43,29, utgörande 2,04 öppen åkerjord, 4,08 äng och beteshagar, 34,86 utmark, skog och berg, samt 2,31 insjöar och kärr. Länet har fem städer, nemligen Göteborg, Kongelf, Marstrand, Uddevalla och Strömstad, alla med stapelstadsrätt, samt en köping, Lysekil, och är indeladt i fem fögderier, nemligen Göteborgs, Inlands, Oroust och Tjörns, Sunnervikens samt Norrvikens, innefattande tillsammans 20 härader, af hvilka Göteborgs fögderi utgör 4: Säfvedals, Askims samt vestra och östra Hisings; Inlands 4: Inlands Södre, Nordre, Torpe och Fräkne; Oroust och Tjörns 3: Orousts östra, Orousts vestra och Tjörns; Sunnervikens 5: Lane, Tunge, Stånge näs, Sotenäs och Sörbygdens; samt Norrvikens 4: Qville, Tanums, Wette och Bullarens. Hisingöns begge härader äro sammanslagne till ett Länsmansdistrikt, hvaremot Lane och Säfvedals härader äro fördelade i tvenne. Då alla öfriga härader utgöra hvartdera ett, är länet alltså indeladt i 21 Länsmansdistrikter. I ecklesiastikt hänseende tillhör länet Göteborgs stift och indelas, oberäknadt garnisons-församlingarne i Göteborg samt å Ny-Elfsborgs och Carlstens fästningar, uti 35 pastorater, hvilka med Skärgårdskapellerna utgöra 89 församlingar, fördelade på 5 kontrakter eller prosterier. Landsh.-Emb. uli Götheborgs o. Bohus län und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Göteborgs och Bohus län. Indelning och naturbeskaffenhet.
Under de sista 6 åren hafva vid detta Barnbördshus 2i3 personer erhållit undervisning i Barnmorske-yrket och blifvit såsom barnmorskor utexaminerade, af hvilka årligen 12 på allmän bekostnad der undfått fritt husruin och underhåll. Uti instrumentala Förlossningskonsten äro ock ^Barnmorskor från Landsorterne särskilt undervisade; hvarförutan vid Inrättningen 8° yngre Läkare tjenstgjort för undergående af Chirurgiae Magister-Examen. XLVI. Sällskapet för uppmuntran af öm oell sedlig Möllersvärd: Under Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans Höga beskydd och styrelse, har detta Sällskap, som stiftades den 3 Maji 1827, till föremål att understödja sådane, med tvänne eller flera barn uti fattigdom stadda mödrar, gifta eller enkor, hvilka gjort sig kända för öm och sedlig vård om barnen samt för ordentlighet och snygghet jemte en i Gudsfruktan och dygder efterdömlig uppfostran. Understödet, som är temporairt för hvarje gång, utdelas två gånger om året, i Maji och December månader. — Sällskapets genom frivilliga bidrag och sammanskott bildade primitiva Fond, 8,906 R:dr 16 sk., — 83 har vid 183a års slut uppgått till en Capital-Behållning af 15,927 R:dr 43 sk. 3 rist., som mot 6 procents ränta och behörig säkerhet äro utlånte. Inkomsterne, bestående uti årliga gåfvor af Eder Kongl. Maj:t och det Kongl. Huset, samt uti årsafgifter och intresse-medel, voro sistnämnde år 3,654 R;dr 21 sk. 11 rtst., och utgifterne 1,429 Rldr 6 sk. 10 rtst., deraf 1,314 B;dr utgått såsom understöd till 178 Mödrar. XLVII. Den under namn af Hans Kongl. Höghet Prins Carls Uppfostringsanstalt nästlidet
Och finner Utskottet för sin del, under iakttagande häraf, denna §:s förändring till enlighet med hvad Herr Cederschöld liemstäldt, icke vara behöfvefig; hälst, i afseende på de föreslagne orden: oafhängighet, trygghet, säkerhet och styrelse, i öfrigt förekommer, att då Herr Cederschöld sjelf erkänt förträffligheten af 16G8 års Banko-ordning. serdeles i anseende till det oberoende, icke allenast af Kongl. Maj:t utan i sjelfva, verket äfven af Riksens Ständer , sorn deruti för Banken blifvit beredt, synes det vara öfveiflödigt att genom ett tillägg i Instruktionen upp. repa (letta, enär densamma förut hänvisar till nämnde Banko - ordning såsom ea grundforfattning. Mot Banko-Utskottets Betdnkanden. Mot det uti 3:tlje §. af Banko-Utskottets Instruktion befintlige stadgande, ”alt Banko-Utskottets förnämsta afsigt och hufvudgörornal hör vara derhän stäldt, att den af Banken företagne Realisation med Riksdaler,' må varda styrkt och befrämjad;” Och: ”att Utskottet äger öfverlägga och förordna, på hvad sätt Bankens Operationer kunna så inrättas och föras, samt dess redan ägande och framdeles förvärfvande Fonder så disponeras, att en jemn och beständig Sedlarnes inlösen med mynt må blifva underhållen”; anmärker Herr Cederschöld, att uttrycket: Jiealisation med Riksdaler, val vore nog otydligt och obestämdt; men att, antingen med det anförde stadgandet skulle åsyftas en förändring af den nu öfliga Silfvervexling uti smärre mynt, till utvexling på enahanda sätt, af hela Riksdalersstycken , eller ock, inlösen af Bankens Sedlar till fullt belopp, genom en allmän och obegränsad Silfver-vexling, vore föreskriften i begge fallen, efter dess tanka, till sin grund lika origtig, som till sin syftning förderflig. Och föreslår Herr Cederschöld i sammanhang härmed, följande uppställning af 3'.dje §.
Drottningholms slott, utom det kontanta penningeanslaget 16,000 r:dr, enligt äldre stadganden utginge dels 28 tunnor kronotiondespannmål, hvarför lösen, under de sista 10 åren, i medeltal utgjort 231 r:dr 11 sk. 2 r:st., dels ock af åtskiilige hemman å Svartsjölandet 65 ökeoch 170 drängedagsverken, för hvilka lösen, efter enahanda beräkning, uppgått till 194 rdr 45 sk. 4 r:st. eller tillsammans 426 r:dr 6 sk. 6 r:st., Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att, emot det dessa särskilda inkomster, hvilka hittills icke varit å riksstaten beräknade, indroges till statsverket och inginge bland ordinarie räntan och tionden, det kontanta statsanslaget för kungsgården måtte förhöjas med en rund summa af 400 riksdaler. I öfverensstämmelse härmed och då bland riksstatens anslag å denna Hufvudtilel jemväl vore anvisade: för Gripsholms slott, indelda räntor med kronovärdi af 33 r:dr 16 sk. och förslagsvis kalkuleradt markegångsvärde af 231 r:dr, samt för Strömsholms slott, 67 tunnor oindeld spannmål, hemställde Departements-chefen att, enär, enligt hvad Riksmarskalks-embetet, uti af Departements-chefen infordradt yttrande, upplyst, något hinder icke mötte för förenämnde räntors förvandlande till motsvarande kontant anslag, samt hvad beträffade den till Strömsholms slott anslagne spannmål, densamma väl vore till en del afsedd att in natura utgå till aflöning för slottets betjening, som ock yttrat den önskan att fortfarande få denna in komst på sådant sätt uppbära, men detta anslags förvandlande i penningar icke behöfde på aflöningsstaterne inverka, enär det ankomme på Ståthållare-embetet att den 28 Kongl. Maj:ts Prog. om Statsverk.
Då bränvin sändes från stad med fartyg saltsjövägen, bör tullförpassning bränvinet åtfölja samt kärlen med tullförsegling vara försedda; dock inbegripes icke härunder skeppsbesättnings förråd, räknadt lill 2 kannor på man. Förpassning å bränvin må ej af Tullkammare utfärdas, innan afsändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse utgifna, bevis, att bränvinet är af honom å uppgifvet ställe tillverkadt. Sådant bevis bör åtfölja bränvin, då det föres emellan inrikes orter, antingen sjöledes från skärgård eller i större parti än 60 kannor. Vid införsel och transport af utländska brända eller distiilerade spirituösa drycker galle hvad särskildt derom stadgas. § 36. Med undantag af den i § 34 meddelade föreskrilt om bränvinets rening och styrka, skall hvad i denna förordning är stadgadt om minuthandel med eller utskänkning af bränvin gälla äfven för andra brända eller distiilerade, ineller utländska, spirituösa drycker, äfvensom för drycker, hvilka äro dermed tillagade. § 37. Å gästgifveri, der rörelsen är mellan flere åboer fördelad, skall en, af kronobetjent påtecknad, uppgift om den tid, hvardera åboen är till bränvins-utskänkning berälti - Expeditions-Flskotlets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 426. 347 gad, vara anslagen hos den, som för tillfallet försäljningsrätten utöfvar, och iios honom, under samma tid, jemväl skylt vara anbragt, pä sätt i § 38 löreskrifves. § 38. Der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, skall vara anbragt skylt, som rörelsen utvisar. § 39. Af denna förordning bör å det ställe, der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, ett exemplar alltid vara i försäjjningsrummet anslaget. § 40.
M. äga efter omständigheterna reservera medel till oundvikliga directa undsättningar och sålunda, enligt hittills stadgade grunder, utlemna såsom lån, under socknarnes eller menigheternes gemensamma ansvarighet för det erhållna bidragets återbetalning på bestämda tider utan ränta, med åliggande för menigheterna sjelfva attoni anskaffande af säd och dess utdelning föranstalta, samt disponera återsloden till förskott åt menigheter uti de genom missvext lidande orter i och för utförandet af allmänna arbetsföretag, samt då tillfällen härtill saknas, jemväl lill verkställande af större arbeten för Statens räkning, med syftemål att åt blottställda orters innevånare bereda en eljest saknad dagspenning; hvarjemte Ståndet beslutat alt utaf de för undsättningar disponibla medel en åttondedel må, allt efter hvad R. ÄI. kan pröfva skäligt, användas antingen till gåfvor åt de genom felslagen skörd mest blottställde, utun återbetalnings skyl - Den 22 Maj e. m. 3o!S skyldighet, eller till räntefria låneförsträckningar, utan annau säkerhet, än läntagarnes personliga förbindelser. Hr von Hartmansdorff: Då PresteStts ni/ upplästa beslut omfattar icke blott den punkt af betänk. N:o 179, som Hr Frih. o. Landtm, föredragit, utan äfven de två påföljande, så föreslår jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte instämma i PresteShs beslut, hvarigenom fullkomlig enhet emellan arne Stånd vunnes. Frih. Cederström: Jag begärde ordet för alt till besvarande upptaga Frih. Sprengtporten yttrande. Den tull, som för inkommande spanmål erhålles och af K. M. får disponeras, blir alldeles otillräcklig för införskrifning af det spanmålsbelopp, som i missvextår kan bchöfvas.