Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dm 5 Martii. skulle emellan Riksdagarne, hvart tredje år sammanträda, jemlikt Kongl. Kungörelsen den ig Februari 1779. Efter RiksgäldsContoirets inrättning 1789, reviderades äfven dess förvaltning hvart tredje år af särskildta Riksens Ständers Revisorer, intilldess Revisionerna, vid 1800 års Riksdag, blefyo gemensamma för Bancooeh RiksgäldsVerken. Då tilläts äfven, vid förmögenhets-afgiftens åtagande, och i samman - hang med 5o §. i I772 års RegeringsForm, att Riksens Ständers Fullmägtige, i dessa bägge Verk, skulle, imellan Riksdagarne, hvarje år få se det föregående årets afslutade RiksStat. Efter Statshvälfningen 1809, uppdrogs åt Riksens Ständers Revisorer att äfven granska StatsVerkets tillstånd och förvaltning, på sätt de nyss anförda §. §. i Grundlagarne stadga, En instruction utfärdades äfven för Revisorerna den 10 Junii 1812, men som man ännu var ovan vid StatsVerkets revision och ingen method af bruket blifvit införd: så synes stadgarne om denna granskning hafva blifvit alltför obestämda, och Revisionen mera bibehållen vid hvad som före 1809 var vanligt, än rättad efter hvad sedermera blef lagligt och i sig sjelft är riktigt. Felet hvarifrån oredorna uppkommit, tyckes ligga deruti, att Revisorerne, som förut icke fått se något af Statsverket, i begynnelsen åtnöjde sig med att få granska hufvudsaken deraf, eller StatsContoirets Räkenskaper. Andra verk deremot, som hade direct uppbörd och förvaltning af allmänna medel undgingo denna granskning, och Den 3 Martil. och man har sedan begagnat häfden, för attyt* terligare undandraga sig densamma.
Denna regel är uppställd för lokomotiver med endast ett par drifhjul, å hvilka en betydligt större vigt ligger än å de öfriga hjulen, och är alldeles icke tillämplig för lokomotiver med 3:ne par sammankopplade drifhjul, samt kan dessutom icke gälla emellan så vidt skiljda gränser i vigt som de förevarande. Utan att med vidlyftiga beräkningar bevisa delta påslående, vill jag endast påminna, att Stålens 21,8 fes räler för närvarande ulan skada äro belastade med öfver 10 tons på ett par drifhjul, hvilket för lika belastning å 3:ne par hjul gör 30 tons, samt att rälens bärighet står i enkelt förhållande till dess bredd, men i qvadratiskt förhållande till dess höjd, och att rälens bredd ej kan minskas under en viss gräns, hvarföre rälens bärighet aftager uti vida högre grad än dess vigt. Jag skulle vilja antaga belastningen, lika fördelad på sex drifhjul, å väl konstruerade räler af 20 & per fot, till 26 tons, å räler af 18 u till 22 tons, och af 13 & till 16,8 tons, så vida tågens hastighet ej uppdrifves öfver 3 mil i timman. Major Adelsköld har visserligen förut uppgifvit, att ett lokomotiv för 4,83 fots spårvidd måste blifva 2 tons tyngre än ett för 4,1 fots spårvidd med samma dragkraft; men af tabellen synes, att han dock icke ansett sig böra lägga denna, enligt min åsigt orimliga, uppgift lill stöd för jemförelseberäkning mellan de olika spårvidderna, då han för samma rälsvigt fullkomligt rigtigt antagit precist samma vigt på lokomotiverna för 4,85, för 4,1 och för 3,8 fots spårvidd. 4:o. Angående vigt och last å öppna godsvagnar för jernvägar med olika spårvidd.
Jag tror val icke, att dessa 110,000 r:dr skola helt och hållet utgå till främmande lotterier, emedan de mindre bemedlade, sorn endast spela med 24 hade svårt att skaffa sig Den 6 Augusti f. m. utländska lottsedlar; men jag tror, att följden af lotteriets upphörande Liefve dessa 110,000 rtdrs användande tili njutningar, sotn äro mycket mer demoraliserande än ifråga var. inrättning, ty enligt min tanke kunna dessa 110,000 r:dr anses såsom den summa, som Sveriges mindre bemedlade medborgare kunna använda till sina nöjen, och derföre, i fall lotteriet ej funnes, skulle använda till brännvin, som lemnar den nära nog enda återstående njutningen för den sämre classen. Man har dessutom sagt, att det skulle vara med statens värdighet mindre förenligt att medelst denna inrättning bereda sig en inkomst. I sådant fall vore statens värdighet äfvenså mycket åsidosatt i andra länder; ty der clusslotterier finnas, beräknar staten deraf en inkomst. Således torde detta skäl ej kunna åberopas. Jag är visserligen ej emot nummerlotteriets förvandlande till ett classlotteri; men om K. M. anser en sådan inrättning nyttigare, tror jag K. M. icke vara förhindrad att låta verkställa den, emedan det icke lärer tillhöra lt. St. att bestämma, hura numrorna skola dragas, utan detta beror af det reglemente, K. M. för inrättningen utfärdat, hvarföre de missbruk, som kunna finnas, torde kunna afhjelpas utan It. St:s åtgärd. Hr Cederschjöld: En värd talare har anmärkt, alt lotteriets behållna vinst icke vore mer än omkring 60,000 r:dr. Jag får dervid erinra, att staten har ännu en annan vinst af nummerlotteriet, nemi. bevillningen å der utfallna vinster, som uppgår till omkring 9,000 r:dr, hvartill kommer postporto för inrättningens brefvexling, uppgående till 6 ä 7,000 r:dr.
Directionen må blifva i tillfälle alt, utan hinder från RiksgäldsContorets sida, detta åliggande behörigen fullgöra, så skola de säkerhetshandlingar, hvilka, för bevakningars eller utsökningars anställande, för Directionen måste vara tillgänglige, uppå skeende anmälan, hållas Directionen till handa emot dess afgifvande förbindelse, att desamma till Contoret återställa, så snart de för ändamålet blifvit begagnade, §• 54. Sorn CancelHe-Styrelsen, under hvars disposition den så kallade Lappmarks Ecelesiastik-fonden varit ställd, är vorden indragen, så bafra Rikets Bil. till Stats-Utskoticts Memorial N.o ty o. ai Ständer med anledning af Kongl. Maj:ts derom gjorda Nådiga framställning, beslutat, att, sedan nämnde fonds capital-tillgångar blifvit till RiksgäldsContoret aflemnade, skall Riksgälds-Contoret inbetala 5 procents årlig ränta derå tili Stats-Contoret; kommande i öfrigt, hvad angår dispositionen af nämnde fonds capital-tillgångar, Rikets Ständers, i anledning af serskild derom gjord hemställan, fattade och, genom Stats-Utskottels skrifvelse den 28 Mars i835, Styrelsen af Riksgälds-Verket meddelade beslut att tjena till efterrättelse. §. 55. Rikets Ständer hafva uppdragit åt Riksgälds-Contoret, att, för Fyroch Båk-inrättningars upphjelpande, på billigaste vilkor upptaga ett lån, utan annan föreskrift, än att samma lån varder, med det till ränta och amortissementsfond å 4;de Hufvudtiteln anvisade årliga belopp af g,333 R:dr 16 sk. Banco, senast inom 20 år efter lånets upptagande, till fullo liquideradt. §. 56. Riksgälds-Contorets förra hus, som är inredt till begagnande af Ofrälse Riks-Stånden samt Rikets Ständers Utskott, förblifver under Styrelsens af Riksgälds-Verket vård och inseende. §. 57.
Visst är, att inga medel kunna bättre användas, än till understöd för sådana af Religion och Samhällsordning påkallade Inrättningar. Den på landsbygderna allt mer tilltagande luxe, äfven ibland arbetare och tjenstfolk, utöfvar en ganska skadlig inflytelse pä jord - Den 19 April. 421 bruket. För att kunna erhålla dessa granna kläder, fickur och shawlar, m. m. uppstegra tjens hjonen sina löner oerhördt. Denna luxe har dessutom hos dem samnta följd, som vanligen en för långt drifven yppighet och öfverflöd i andra Samfundsclasser, den nemligen, att de derigenom blifva allt mer och mer vekliga och odugliga. Kringvandrande så kallade Gårdfarihandlande anses med allt skäl vara första och största upphofvet till detta onda. Ehuru i sjelfva verket olofligt det varit och ännu är, hafva de dock alltid förstått och förstå ännu ej mindre att förskaffa sig allehanda dyrbara och utländska tyger, shawlar och siden m m., än att dem utprångla. Härigenom är redan en oberäknelig skada för landet åstadkommen. Förderfvet skall allt mer och mer fräta omkring sig, om det ej snart kraftigt förekommesj men, sedan desse Gårdfari-handlande blifvit så mästerligen inöfvade uti sin riksförderfliga handtering, lärer sådant icke sta att vinna, så länge de under något sken äga rättighet att vandra kring landet. Jag tror dem icke mera än andra provinsers invånare vara i behof af ett sådant tillstånd. Deras ort lemnar lättare tillfällen för transporter, än många andra. Deras Jordbruk skulle utan tvifvel upphjelpas och kunna föda dem rikligen, om desse kringvandrande drängar, efter deras rätta bestämmelse, arbetade på jordenj i stället blir nu deras hufvudnäring vanvårdad och folket förderfvadt. Högst angeläget är det derföre, att denne Allmoge icke mera tillåtes att på annat sätt, än deras medbroder i andra orter, föryttra sina varor. Svåra vägar äro ock ett icke obetydligt hinder för Jordbrukets förkofran.
Kostnaden kan äfven vidare förminskas , om i mån af arbetarnes antal, arbetet sker blott på 2 å 3 stationer, i stället för 5 å 6, hvarigenom man kan alldeles afskeda de Ämbetsmän, Verkmästare m. m., som å de ej arbetade stationernc finnas, och äfven i sam - Betänk andén. ina förhållande minska både Materialer och Förråder, jemte deras bevakning; och som Bolaget icke eger andre tillgångar, än dem Rikets Ständer af Nationens svett och möda tillskjuta, emedan hvad till Cail al-byggnader anslås, eljest kunnat användas, att minska Rikets Bevillning, så mäste väl arbets-planen kunna och böra regleras ocb utställas med sådan besparing, att om Rikets Ständer icke skulle kunna anslå mera än iao å i5o,ooo R:d., hvilka af Bankens behållna vinst kunna utgå, hela denna summan icke åtgår till faut fraies, utan desse kunna lämpas efter arbetet. 3:o. Den af Canal-Bolaget å detta års Byggnads-biträde begärdte tillökning af 100,000 Il:d., kan jag icke annat än bestrida. Då Rikets Ständer år 1818 bestämdt anslogo 3oo,ooo R:d. årligen till byggnaden, hade det efter min tanka ovilkorligen varit Bolagets ecb dess Directions skyldighet, att derefter uppställa och beräkna arbets-planen för innevarande år, och om Bolaget icke häruti åtlydt Ständernas föreskrift, bör det efter min tanka, blifva Bolagets eller dess Directions (hvilkendera härtill varit vållande) skyldighet, att ersätta ali den kostnad och skada, sorn Canal-Byggrtads-Cassan kan tillskyndas , i fall arbetet detta år, genom brist på desse penningar afstadnar.
Ständer skulle pröfva en speciel granskning af Minimi-tariffen nödig, får Utskottet, som anser en förändring deraf icke med full tillförlitlighet kunna verkställas på de i ofvannämnde anmärkningar uppgifne grunder, vördsamt föreslå, det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om åtgärders vidtagande för infordrandet af erforderlig» Sintistiska upplysningarom hemmanens medel-afkastning oell 6aluvärden i allmänhet, inom hvarje Län , hvilka upplysningar, i tabellarisk form uppställde, borde vid näst infallande Riksdag föreläggas Rikets Ständer, som, med ledning deraf, kunde komma i tillfälle alt efter en allmän öfversigt bestämma, i hvad mon rättelse uti Minimi-tariffen öfver liemmansvärdet borde ega rum. Och får Utskottet, i afseende på anmärkningen om afdrag från fastighetsvärdet af inlecknade fordringtbelopp, åberopa utlåtandet derom vid 17 §., samt, enär, jemlikt C8 och 71 §§. af föi slaget, åbyggnader i all - 28 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 27. män hel icke uli någon väsendtlig nion ingå i beräkning vid fastighetsvärdet ingen , och mindie lägenlieler eller lustställen icke på lämpligare sätt kunna uppskattas, än med ledning af brandlöi säkrings-värdet, hemställa, att anmäi kningai ne i sistnämnde hänseende målla få förfalla. 20 §. pag. 20. Ilos Ridderskap t och. Adeln är anmärkt, att 2tdra momentet borde erhålla följande tillägg: ''tillhör hemmanet enskild man, vare denne från bevillning fri.” Då åboer med lifslids-städja skola erlägga bevillning såsom egare, kon någon sådan bevillning för hemmansegaren sjelf icke komma i fiågaj li vadan det föreslagna tillägget icke synes nödigt. 22. §. pag. 31.
Maj:ts höga rätt att upphäfva införsel-förbud; 2:0 att öde punkten i Betänkandet N:o 29, sid. 19, godkändes oförändrad; 3:o att 7tde punkten i samma Betänkande, sid. 19, gillades, med den enda förändring, att ”utländsk förbrukning’' må utbytas mot "export"-, 4:o 12 punkten i samma Betänkande, sid. 20, må i slutet ei håll;Udenna förkortade lydelse: Det Kongl. Maj.t i Nåder, må vidtaga alla de mätt och steg, som i afseende härpå med Landets Bih, till B. 3'!. Prat, 1834. 9 Sami, i\dra Bandet. 5. y 2: dr a Häftet, 34 Prot. Utclr, d. il Dec, 1854» åsta äro förenliga samt för befrämjande häraf begagna råttigheten"att minska eller nedsätta den i T ullBevillning s-Taxan utsatte tull;” Sinn t att Rikets Ständer besluta, alt, till beredande af en för Svenska han lein formenlig reciprocilé mot utländska magter, Kongl. Majit må äfven kunna böja tullen på inkommande varor intill nästa Riksdag; 5:o att Tullen må bestämmas: för Caffé, enligt Betänkandet N.-o 29; för hudar och skinn: Utförsel-Tull för oberedda, torra 4 sk, per skålp,; för saltade och räa, 2 sk, per skålp.; Jern:
Nog synes mig att denna korps icke skulle sakna tillfälle att sålunda göra sin röst hörd Hvad man åtminstone borde kunna anse sig ega rättighet att fordra, är att något allmännare intresse för saken blifvit ådagalagdt. Nu deremot har endast en enskild person inom ett Riks-Stånd yrkat på denna löneförhöjning. Vid sådant förhållande yrkar jag bifall till Stats-Utsk:ts Betänk. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Den ledamot, som började diskussionen i ämnet, och flere talare efter honom, hafva, såsom anledning för sin begäran om återremiss, anfört, att Utsk:t, till stöd för dess hemställan, alt motionen ej må till någon åtgärd föranleda, egentligen icke åberopat något annat skäl, än att regeringen i frågan icke gjort någon framställning. Jag, för min del, anser att Utsk:t omöjligen kunnat begagna något bättre skäl. Hvad mig beträffar, får jag åtminstone bekänna, att jag icke tillhör deras antal, som förmå i en hast och i samma ögonblick, som frågan till pröfning företages, inse, huruvida en begärd löne-lörhöjning står uti ett lämpligt förhållande till öfrige statens löner. Stats-Utsk:t deremot bör och kan icke vara i saknad af en sådan öfverblick; och är, om någon auktoritet, i tillfälle att bedöma dylika förhållanden. Nämnde [Utsk. kan verkligen pröfva och afgöra, huruvida en ifrågastälid löneförhöjning är lämplig eller icke. Att åter R. St:r, på förslag af cn enskild motionär och utan någon af regeringen derom gjord framställning, bevilja löne-förhöjningar, synes mig, ur konstitutionel synpunkt, högst olämpligt. Sistberörde förhållande allena är för mig tillräckligt giltig anledning att bifalla Utsk:ts lörev:de hemställan. Om, på sätt redan förut blifvit erin rädt, K. M. funnit behofvet af denria löne-förhöjning så trängande, att förslag dertill bort framläggas, så hade ett sådant förslag säkerligen icke uteblifvit. Nu deremot, då en allmän löne-reglering så nyligen egt rum, har man sannerligen icke anledning att derifrån göra^riågot särskildt undantag.
Utskottets Utlåtande, VIII s 191 — återrem. af Adeln, IX s 214, till endel af PresteSlåndet, IX. s 22c), utan inskränkning af BorgarcStåndet, IX s 23a, och af BondeStåndet, IX s 236. Ytterligare Utlåtande, VIII s j32 — j38, till en del afsl. af Adeln, IX s 383, Lif. af PresteSlåndet, IX s 385, lagdt till Ilandlingarne af BorgareStåndet, IX s 390. Fisken, om Kronans i allmänhet och om en friare Fiskerättighet; Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II s 1292, i3i2. Utskottets Utlåtande, IV 2. s 1782—• 1787, lagdt till Ilandlingarne af Adeln, IX s 1122. Flach, Landshöfdingen, m. m. åtalad af Justitiae Ombudsmannen, II s 1066, 1080 •—1082. —• Lieutenant. Se Liljecreutz. Flottans Civiloch Befäls-expedition. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s i38. Flyinge. Se Allmogens i vissa härader af Malmöhus Län dagsverksskyldighet. Fock, 97 Fock, Presidenten Baron, uppburit 3o,ooo R:dr af MagazinsDirectionens Cassa till Spannmåls inköp för Upsala Län, II s 851. StatsUtskottets Utlåtande öfver Revisorernes anmärkning derom, IV 2. Se Magazinslnrättningens Förvaltning, anmärkningspuncter vid. Folkmängden år 1820, II s 3a5 — 367.
Direetioneh kan betagas j att med sitt val fall* på personer, sorn Scké bevistat Riksdagar. Dét tillhör Ridderskapet Och Adelia, ätt tillsätta sådane Ledamöter i RiddarhusDireciionen , att Ståndet kan vara belåtit med det Val Directionen gör. Det är Ridderiskapéts och Adelns ensak, att i detta afseende taga nödige mått ock steg; men jag förstår icke * huru mari skulle kunna upphäfva å7*75 års Författning, sorn handlar om prasscriptionstid för dem , som skola introduceras. Jag arihållér, att få uppläsa sednare delen deraf, hvilken lyder som föijer: — ”meri ”att, them åter, hvilka framdeles blifva till ”ofvannämnda (Greflige , Lriherrlige eller Adaliga) värdigh&tér upphöjde, må vara förbudet ”att antaga the them förlänte titlar och sköl”demärken samt att åtnjuta the privilegier och ”imrouniteter som then nya Värdigheten åtfölja* ”innan the sine diplömef rittagit och sig till ”introductiön anmält , samt härvid fullgjort ”hvad enligt författningarna fullgöras bör.” Detta fullgörande mäste pröfvas af någon Auctoritet, hvilken måste lemna betyg derom; Det är just detina actus, sohl medför fattig - oen 6 Augusti J. m. bet till introductions erhållande. örn nu RidÖarhusDirectionen icke får befatta sig med att granska handlingarne , utan inskräokeé tili att endast emottaga deni, så frågar jag, onj detta kan ske utan en ren förtydning af 1775; års författning ? Det påstås att en sådan person , i alia fäll skulle komma 1 besittning af alla till Ädelskapet hörande immuniteter: jag frågar då vidare , om icke representationsrätten äfven hör dit?
Ett sådant handlingssätt vore ju att öfverskrida de gränsor, som lagstiftande makten bör vara angelägen att bibehålla. På denna grund hemställer jag, alt R. o. Ad. täcktes göra den inskränkning uti förevar:de punkt, alt det må bero på alla de vederbönde, som enligt privilegier, eller gällande författningar, innehafva räntor, hvilka dem lagligen icke kunna afhändas, huruvida de vilja underkasta sig efterlefnaden af den författning, som för embetsoch tjenstemän, så vidt de hafva indelta löner, kan varda utfärdad. I Sådant fall hafva Konung och Ständer handlat på ett sätt, som icke allenast är dem värdigt, utan jemväl öfverensstämmer med den strängaste rättvisa och med de moraliska begrepp, som böra för all lagstiftning, ligga till grund. Man har i mom. litt. b föreslagit att innehafvare af tiondeanslag skulle få ersättning för den borlmistade forsellönen; och det är icke mer än rätt, att gifva en hvar ersättning för hvad han utan eget vållande förlorat; men om, hvad denna ersättning beträffar, det 328 Den 5 Juli f. m. skulle inträffa, att den, som innehar räntan finner en väsendtlig fördel uti att upsäga den del deraf lill lefverering in natura hvarmed en sådan åtgärd nu kan vidtagas, månne han då funne sig fullkomligen ersatt med de IG sk:r pr T:a, som han af Staten i st. f. den förlorade upsägningsrätten skulle erhålla. Manne det ej kunde vara för honom af större vigt och betydenhet, att, med begagnande af denna upsägningsrält, undfå sitt tiondeanslag och sin persedel-ränta in natura, än att nödsakas emottaga ett värde, som han anser vida understigande det verkliga. Jag föreställer mig att deruti icke ligger någon billighet; jag föreställer mig, alt en rättighet, som man redan eger i lag, den bör man icke försöka att på något sätt förminska eller förändra utan innehafvarens eget begifvande. Erhålles detta af nuvande ränteägare, så är ju målet upnådt på ett tillfredsställande sätt, ty de, som efterkomma hafva ingen rätt att öfver förändringen föra någon klagan.
Maj 1855 beslutade lörändiing i sältet för utgörande af den åt korporalen och soldater vid nämnde Regemente anslagna Kronoiionde-spatimäl, underdånigst hemställt, ali för de korporalen neli soldater, sorn eli eller annat ar kunde önska alt fa in natura emottaga sin aflönings-spanmål, utgörande lör kotpnralerne fem tunnor och lör snldalerne en lunna hvardera ärligen, sådan måtte på Kronans bekostnad för året uppköpas och deni tillhandahållas, så bade Krigsoch Kanimar-kollegierne, hvilkas underdåniga utlåtande häröfver blifvit infordrad), på anförda skäl, afslvrkt Nådigt bifall till berörde hemställan, men tillika fiislat E. K. M:ls höga uppmärksamhet (lerpå, all, om soldalerne vid Södermanlands Regemente och korporalerne vid indelta erméen, bland hvilka sistnämnde alla af samma vapen i förevarande afseende ål - 540 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skri/velse N:o 170. njöte enahanda vilkor, skulle för sitt spanmåls-anslag, i likhet med andra ränte-tagare, uppbära ersättning i penningar efter markegångs-priset för tio år, del vore sannolikt, att denna ersättning sällan eller aldrig komme att stå i motsvarande förhållande till spanmålsprisen för året, enär, såsom exempel hvad särskildt anginge Nyköpings län, för året 1855, skillnaden emellan årsoch medel-prisen å en tunna Kronotionde, hälften råg och hälften korn, utgjorde omkring 4j R:dr Banko, hvarmed det förra priset öfverslege det sednare.
Sedan uppskattningarna på sådant sätt blifvit fullbordade, skulle vederbörande Chefsembeten lemnäs tillfälle att deröfver sig yttra, hvarefter samtliga handlingarne jemte Länsstyrelsernas utlåtanden i ämnet lill Eders Kongl. Maj:t insändas. — Inkomsten af de för löningsfondernas räkning utarrenderade boställen kunde deremot, utan dylik uppskattning, bestämmas efter de utgående arrende-beloppen Föi vandlingsuträkningar i penningar för spanmål och andra naturapersediar borde besörjas inom hvarje regemente eller korps, efter särskilda föreskrifter. Dessa uträkningar, som borde omfatta alla regementets eller korpsens tillgångar, så val i boställen, som i räntor och spanmål, m. m. skulle Chefsembetena ega att lill Eders Kongl. Maj:t insända elter uppskaltnings-förrättningarnes slut. Sedan alla dessa handlingar, dels från Länsstyrelserna, dels från Chefsembetena, till Eders Kongl. Maj:t inkommit, torde, efter ytterligare granskning deraf hos vederbörande embetsverk eller efter hvad Eders Kongl. Maj.t då funne lämpligt förordna, fullständigt kunna erfaras, så väl tillgångarne inom arméen på det hela, som tillgången inom hvarje regemente och korps. Beträffande kostnaden för de af mig föreslagna boställs-uppskattningarne, är det visserligen svårt att densamma förutsäga; men då antalet af de här ifrågavarande bostadsboställena, enligt Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833, angående iudelta arméens lönreglering, utgör 9S1 stycken, torde utgiften icke böra {öfverstiga 50,00,0 riksdaler; hvadan jag hemställer, det Eders Kongl. Majt täcktes för ändamålet nu äska ett sådant belopp, såsom förslagsanslag, att i mån af behof användas. Då således någon förändring i afseende å aflöningen för de tpi itära tjenstemän, för hvilka nuvarande anslag til! »Lönförbättringar vid indelta arméen» är Bill. t\ll B. Si. N:o 3 a. till Kongl. Muj:ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1865.