Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om än det kunde antagas, att personer funnes, som vore lämpliga och beredvilliga att egna hela sin tid och alla sina krafter åt en verksamhet, så mödosam som, med nuvarande distriktindelning, folkskole-mspektörens är, och hvilken kräfver beständiga resor tinder alla årstider inom ett ganska vidsträckt område, kan det deremot knappast förväntas, att desse personer skulle ända intill den ålder, som för embetsmäns pensionering är vanlig, vara i stånd att utföra sitt uppdrag; och derest krafterna, såsom sannolikt är, långt dessförinnan vore förslitna, komme skolorna att sakna inspektörens besök och dermed säkerligen ock frukterna af den erfarenhet, som af befattningens beständighet förväntades. Blefve åter distrikten mindre, hvarigenom nämnda olägenhet onekligen minskades, skulle deremot Statens uppoffringar för ändamålet varda vida större, än som för dettas uppnående synes erforderligt. Ty män med den bildning och erfarenhet, som äro nödvändiga för ifrågavarande befattning, kunna dertill icke erhållas, med mindre deras lönevilkor blefve sådana, att de lemnade full ersättning för uppoffringen af all utsigt till befordran på den bana de börjat. I samma mån åter distriktens antal blefve större och behofvet af inspektörer ökades, skulle möjligheten att erhålla det nödiga antalet minskas; och häraf beror det andra vigtiga inkastet, som Utskottet anser kunna göras emot motionärens förslag. Man kan i betraktande at de åligganden, sora åtfölja ifrågavarande befattningar, icke hoppas att finna personer - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 58. 9 söner till betydligare antal, hvilkas håg för dessa åligganden icke skall i längden förtröttas, och hvilka skola finnas villiga att åt detta kall egna hela sin lifstid
En förskingring af en sådan cassa blefve svår att ersätta, och det bolag, som hade actier i en sådan inrättning, kunde ej åläggas att ersätta mera än actiecapitalet, då actierna ej äro ställda på viss person. Dessutom tror jag ej, att åtgärden tjenar till något. Vexlingen af silfver bör isynnerhet i början ej alltförmycket underlättas. Banken torde annars möjligen blifva allt för starkt påkänd. Det är bäst att låta sedlarna få resa hit och här inlösas, för att sålunda försvåra vexlingen. I stället för det creditiv, som blifvit af Utsk. föreslaget för att anlitas vid inträffande behof, skulle jag önska, att styrelsen ålades öppna credit på åt skil - Den 5 Maj e. m. skilliga utländska orter, der våra varor kunna med fördel a (sältas, och der vi i allmänhet hafva större handelslransaclioner. Hr S t rå 1 e: I anledn. af hvad Hr von Troil nämnt om vexlar får jag fästa uppmärksamheten derpå, att när en hand]an de säljer sina vexlar, får han genast full valuta i sedlar, hvaremot, när han skall lefverera silfver, han ej får penningar till fidla summan, förrän silfret hitkommit, således efter en längre eller kortare tids förlopp, hvarigenom en ränteförlust uppkommer. Jag tror för min del, att, då ingen vinst uppkommer för lefverantören, man ej kan vänta, att någon skall åtaga sig en sådan affär. Man har sagt, att om coursen nedgår under pari, kunde någon vinst äfven beräknas; men då Utsk. föreslagit, att skillnaden i pris ej får öfverstiga transportkostnaden, finner jag ej, huru sådant kan äga rum. För öfrigt är jag ganska tillfredsställd med livad Hr v. Troil yttrat. Jag hoppas, att Fullmägtige få sig af TJtsk. uppdraget att för ändamålets vinnande använda de utvägar, som kunna vara lämpliga, då de säkert äfven komma att upphandla vexlar. Lika med Frih.
Län, med hvilken Eric Andersson sig förenat, uti serskild, jemnväl till Stats-Utskottet remitterad motion, blifvit yrkadt, att uti de skoglöse socknarne inom Länet äfvensom uti de socknar, hvilka äro belägna så aflägsne att kohlens transport kostar mera än sjelfva varan, eller uti Stora Schedvi, Gustafs, Thorsångs och Wika socknar, jemte öfrige delen af Säthers Läns fögderi, Ränteoch Qvarntulls-kohlen måtte helt och hållet försvinna och denna ränta efter stadgadt Kronovärde, tretton skillingar fyra runstyeken Banco pr stig, få till Staten utgöras i span mål, hälften Råg och hälften Korn, med beräkning af en lunna säd emot sex stigar kohl. Stats-Utskottets Utlåtande, JY.-o 235. 15 Hvad beträffar frågan om upphörande af skyldigheten att leverera Ränteoch Qvarntulls-kohlen in natura; så enär Utskottet, uti dess under N;o 170 afgifna Utlåtaude, angående sättet för de indelda räntornas lösande, tillstyrkt, att i afseende å utgörandet af sådane räntor, som äro in natura anvisade till vissa Verks drift, hvaribland Kohl-räntorne till Stora Koppar bergs Bergslag må tillsvidare vid hvad hittills finnes stadgadt, förblifva, likväl med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, ville i Nåder tillse, huruvida icke denna levererings-skyldighet må kunna upphöra samt Nådig Proposition derom till Rikets Ständer framställa; finnér Utskottet sig, i anledning af förevarande motion, icke kunna föreslå annan åtgärd än, att Rikets Ständer, så framt Utskottets berörde förslag bifalles, tillika i underdånighet anhålla, att jemnväl i betragtande må komma, huruvida icke skyldigheten för invånare i Stora Kopparbergs Län att godtgöra manlalspenningarne medelst leverering af kohl till Bergslagen likaledes må kunna upphöra, samt Nådig Proposition öfver derom, efter vederbörandes hörande, varda framställd.
Goda Anna, att du emottager detta lilla, är min belöning, (min, hör du), min, för det jag, mera likt en gast än en menniska, farit omkring hela dagen (blott för pura menniskokärlekens skull) utan att äta en bit, stor som ett knappnålshufvud, och till råga på allt, fick till supé en dryg sparlakans-läxa af min Farbror. Var fullkomligt lugn för mina financer. Än penningarne för Herkules då, – skulle de räcka till ingenting? Jag har öfver. Jag kan hushålla, min nådiga! Anna till Axel. För att frälsa dig ifrån gallfeber, skall jag väl denna gång taga emot dina skänker. Men gif mig inga flera, jag ber dig åtminstone tills vidare! Axel till Anna. När skall då den tiden, den sälla tiden komma, då jag får rätt att ge dig allt, och du ej mer får rätt att säga nej? När skall den tiden komma, då jag slipper nyttja pennan, som mina känslors tolk? När skall jag få tala vid dig, när skall jag få se dig? Detta är för mig den Gordiska knuten, som jag fåfängt sträfvar att upplösa. Jag har den största lust, att likna Alexander, och genom en enlevering skära af den med ens. Jag har efter fruktlösa försök i väl halfannan veckas tid, funnit omöjligheten af att på något vanligt och naturligt sätt, komma till dig. Nu har jag de mest desperata förslager i hufvudet. Du har väl hört talas om den genifulla mannen, som tände eld på huset, för att få omfamna sin älskarinna. Hvad tycker du om honom? Anna till Axel. Att han var, är och blir en mordbrännare, och jag har den största fasa för en sådan. Axel till Anna. Sätta en stege upp mot ett fönster, och sväfva uppför och in på kärlekens vingar, är och har en rasande tjuf-tournure, – men Anna, – att i en luft-ballon göra sin visit, har, tror jag, ej blifvit brukadt sen den turkens tid, som, enligt Persiska sagan, under Mahomeths namn, så besökte sin sköna. En omöjlighet vore det inte, och jag ser möjligheter i allt, utom i att längre lefva utan att se dig. Anna till Axel.
Vidare har Kongl. Maj:t behagat meddela att, efter det kommendantsbefattningen å Carlshamns kastell blifvit indragen, samt tvänne arfvoden, för Kapellaneu Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 7 vid f. d. Dalarö skans F. E. Hofberg och Vaktmästaren C. J. Spegel, numera upphört att utgå, kommendantsstatens anslag kunde minskas med 709 R:dr 50 öre; hvaremot och sedan för vestra jernvägsstambanan blifvit exproprierad en del af den skansen Lejonet vid Göteborg tillhörande och af kommendanten derstädes disponerade jord, hvarför lösen erhållits med 943 R:dr 44 öre, Kongl. Maj:t tillerkänt bemälde kommendant en årlig ersättning af 50 R:dr för förlorad inkomst af jordrymden; och har Kongl. Maj:t, i anledning häraf föreslagit, att mot öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af förenämnda lösen 943 R:dr 44 öre, kommendantens i Göteborg nu på stat varande arfvode 900 R:dr måtte förhöjas med 50 R:dr, samt att för öfrigt kommendantsstatens anslag måtte minskas med skilna den häremellan och ofvanberörda till indragning föreslagna belopp, 709 R:dr 50 öre, eller med 659 R:dr 50 öre, i följd hvaraf ifrågavarande anslag kunde nedsättas från 15,006 R:dr 50 öre till 14,347 R:dr. Då emellertid, på sätt af det den nådiga Propositionen bilagda Statsrådsprotokoll inhemtas, innehafvaren af kommendantsbefattningen i Göteborg endast på grund af gammal häfd åtnjutit afkomsten af den exproprierade marken, finner Utskottet icke anledning att tillstyrka det föreslagna ersättningsbeloppets uppförande på ordinarie stat; hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer måtte Kongl. Maj:ts ifrågavarande framställning på det sätt bifalla, att, jemte det anslaget för kommendantsstaten minskas med ofvanberörda belopp, 709 R:dr 50 öre, eller från 15,006
Ehuru, efter Rikets Ständers tanka, SeraphimCr-ordeiis-gillet genom anvisandet af omförmälda årliga ansiags-belopp icke kan anses hafva öfverträdt den, enligt 18 § af Kongl, instruktionen för detta embetsverk af den 28 April 1791, Gillet medgifua dispasitions-rätt öfver hospitalsoch barnhus-fondens medel, hvadan skäl till anmärkning i sådant hänseende icke är för handen; likväl och dä, vid det förhållande, att berörda fond af allmänna medel uppbär årliga bidrag, ofvannämnda vidsträckta dispositious-rält ingalunda synes lämplig eller af omständigheterna påkallad, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. anhålla, det täcktes E. K. M. 1 nåder vidtaga sådana förfoganden, till följd hvaraf det icke vidare må tillkomma Seraphimer-ordens-gillet att, utan K K. M:s nådiga sanktion, till efterrättelse fastställa nya aflöningsstater. Expeditions Utskottets Förslag till und.
Dess fana är våld, och dess fältlösen, lika osann som orättfärdig, är Napoleons sats, att Gud är alltid med de flesta kanonerna, de starkaste bataljonerna. Kriget är människan förvandlad till vilddjur. Kriget är den brutala själfviskheten, som trampar på tallösa offer. Kriget förnekar alla kulturformer och missbrukar alla vetenskaper. Kriget är Kain med klubban och genomgår alla tidehvarf som ett vittne om människans fall. Du, som förherrligar kriget, har du sett ett slagfält under och efter striden? Känner du fältlasarettet? Ja, de döda ha ro, men har du räknat krymplingarne och rågat ett mått med de öfvergifnas tårar? Vet du den kraft som förspillts och det slösade bröd som ryckts från de hungrandes läppar? Förhärjade fält kunna åter besås, nedbrända städer och byar kunna åter bebyggas, men långt genom det då lefvande släktets glesnade leder inbränner kriget ett bredt brandmärke af förvildning och sedefördärf. Förherrliga icke kriget, antag det, som Herren antog äktenskapsskillnaden, för människornas hårdhets skull! Kriget måste ju finnas, så länge den ena människans själfviskhet uppreser sig mot den andras. Utrota jordens befolkning på två individer när ställ den ena på Cordillerernas sluttning, den andra i Himalayas dalar, och kriget skall ännu vara ett faktum i världshistorien. Afväpning? Neutralitet? Afväpna passionerna, utplåna ärelystnaden, maktlystnaden, vinningslystnaden, afunden, ofördragsamheten, öfvermodet, begärelserna; uppfyll de tio budorden enligt kärlekens lag, och tala sedan om neutralitet! Intill dess kunna folkrätten och fredsligorna möjligen minska, aldrig upphäfva krigets elände. Sköna drömmar om den eviga freden, längtande suck, som genomgått tidehvarfven alltifrån släktets första barndomssaga, hvarför gäckas de ständigt ånyo, hvarför dränkas de ständigt åter i strömmar af blod?
Med stöd af hvad sålunda blifvit anförd t anser Utskottet sig ega anledning hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den i 19 § af Handels-ordningen den 22 December 1846 omförmälda särskilda handelsfrihet, som är medgifven allmogen i sju härader af Elfsborgs län samt städerne Borås och Ulricehamn, må upphäfvas, och annan gårdfarihandel hädanefter icke vara tillåten än den, som, på grund af öfrige rörande handel och näringar gällande författningar, må anses vara i allmänhet medgifven; samt att, i följd häraf, 1 och 2 mom. 5 § Handels-ordningen måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Alla slags inhemska landtmanna-produkter och husslöjds-alster må nvar och en ega att på landet upphandla och, vid eller utom marknader, partivis föryttra. Landtman ege äfven att sådane varor, med undantag af bränvin, å landet i minut försälja.» Stockholm den 24 April 1860. 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 78. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 April 1860, kl 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för rusthållare att medelst kronoskjuts få soldalmunderingarne transporterade till och från möten. Uti memorial, som Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län, enär rusthållare finge vidkännas stort besvär och mångdubbel kostnad för munderingarnes transporterande till och från mötesplatserne, derför att kronoskjuts icke härtill uppbådats, utan rusthållarne sjelfve måst emot lega anskaffa skjuts, föreslagit, att rusthållarne måtte, för transporterande af munderingspersedlarne till och från möten, få begagna kronoskjuts, på sätt för infanteriets munderingar egde rum.
Stals-Utskottets memorial, N:o 98, med förslag i afseende på aflöningen lör den hos Riks-Stånden och Utskotten anställde betjening, föredrogs och blef lill alla delar bifallet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne en hos Högv. PresteSlåndet väckt, och Med-Stånden communicerad, motion af Comminister Janzon om anslag lill nykterhels-skrifters utgifvande. Den 9 December. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeen. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln, uppå derom nu af Herr Bildtj Knutj gjord hemställan att genom utdrag af proloeollet vänligen in - Prot.-Utdrag, den g December 1844• 405 Ljuda Ilögv. Preste-Slåndet alt instämma i det, vid pröfningen af Statsutskottets utlåtande, N:o 75, i anledning af erhållne ålerremisser å tillåtandet, N:o 41, angående utgifterne under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel, af Ridderskapel och Adelil den 7 dennes i afseende på 16 de punkten, rörande anslag lill Institutet för blinda och döfstumma, fattade beslut. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs S atssamt Allmänna Besvursoch Ekonomi-Utskottens den 27 sisllidne November och 7 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 12, i anledning af väekta motioner om rättighet lör Hernösands Domkyrka att komma i åtnjutande af de 124 tunnor spanmål, sorn från Hernösands Stift årligen utgå lill Upsala Domkyrka. D c 11 9 och 11 December. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 27 sisllidne Nov. och 7 dennes på bordet lagde betänkande, N:o 31, i anledning af väckta motioner, angående förändring i vissa delar af 1111 gällande lagsladgandeit om giftorätt och arfsrätt samt morgongåfva oell fördel, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o.
Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 40, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels enskilde motioner i enahanda syftning, återremitterade Ståndet inledningen till Utskottets i Usta punkten framlagda författnings-förslag äfvensom af samma förslag §§ 2, 11, 14, 15, 18, 23, 24, jemte den del af 37 §:s 2:dra moment, som dermed eger sammanhang, 28, 29, 30, 32, 34, 35, 44, 46 och 47, hvaremot de afgifna författnings-förslagen i öfriga delar lemnades utan anmärkning, med rättighet för Utskottet att i afseende på lydelsen af dessa utan anmärkning lemnade delar föreslå de jemkningar, hvartill de beslutade återremisserna möjligen kunna föranleda, och beslöts, att ett af Biskop Butsch med hänseende till § 12 särskildt afgifvet yttrande skulle återremisserna bifogas. Den 5 September. Frän Högv. Preste-Stdndet. I v , S. D. Pöredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden : 512 Prot.-Utdrag den 5 September i857. N:o 116, angående hegardt lån för återuppbyggande af Wallentuna församlings genom åsk-eld förstörda kyrka; N:o 117, angående ett föreslaget lån för fullbordandet af reparationsjemte andra arbeten å Skara domkyrka samt liqviderandet af kyrkans skuld; N:o 118, angående en för fortskyndande af innevarande års arbeten å vestra stambanan begärd förskotts-summas anvisning till utgående från Riksgälds-kontoret; N:o 119, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift af Direktören A. L.
Exc. Hr Just.-StatsMinistern att meddela R. St:r K. M:ts Svar i ani. af åtskilliga utaf R. St:r vid innevarande Riksdag antagna förändringar i Tryckfrihets-Förordnm, äfvensom emottaga R. St:rs underd. svar å K. Propos:r i tvenne lagfrågor, H. Exc. Hr Just.- Stats-Ministern uppläste K. M:ts ofvanomförmälda Nåd. Svar, hvaraf ett exemplar till hvar och en af Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverlemnades. Sedermera öfverleinnade Hr Gr. o. Landtm, till H. Exc. Hr Just.-Stats-Ministern R. St:rs underd. skrilvelser: l:o i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. om antagande af en författning ang. arfsrätt för oäkta barn; och 2:o i ard. af K. M:ts Nåd. Propos. med förslag till förnyad förordning ang. jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. Sedan plenum plenorum härefter afslutats och R. o. Ad. lemnat Riks-Salen, åtskiljdes Ståndet vid utträdet derifrån, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, kl, j3 e. m. In fidem, O. Brakel. Plenum kl. 6 e. m. Justerades prot:t för den 10 sistl. Mars e. in. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till K. o. Ad:n ölverlemnats ett antal af omkring 10 biljetter till K. LandtbruksAkademiens sammankomst den 16 dennes, samt anmodade de ledamöter af R. o. Ad:n, som önskade deraf sig begagna, att anmäla sig hos Riddarhusfiskalen. Upplästes och lades till handlingarna K. M:ts denna dag å Rikssalen ölverlemnade svar i anledn. af åtskilliga utaf R.
I betraktande af den betydliga penningeförvaltningen vid de till trafik öppnade delar af Statens jernbanor med dertill hörande redovisning och kontroll, den talrika vid jernvägarne anställda tjenstemannaoch arbetspersonalen, och då förvaltningen af trafiken å Statens jernvägar är att med rätta anse i likhet med besörjandet af en industri i större skala, hvarvid, för inköp och användande af materialier, för vidmakthållande af banbyggnad, stationshus, verkstäder, maskiner och rörelsemateriel, äfvensom för kännedomen af ständigt fortgående förbättringar och uppfinningar i dithörande ämnen, en mångfaldigt förgrenad verksamhet är erforderlig, funno Rikets sednast församlade Ständer „ anledning till att i underdånighet hos IL M. Konungen anhålla, att förslag till en Öfverstyrelse för trafiken å Statens jernvägar måtte utarbetas och för Rikets Ständer framläggas. Om dessa ofvan anförda skäl den gången, då endast 15f mil af Statens jernbanor voro till trafik öppnade, voro så bindande för Rikets Ständer, att de på grund deraf trodde sig böra göra ofvanstående underdåniga anhållan, böra de vara det ännu mer nu, då några och femtio mil af Statens jernbnnor äro färdiga att till trafikerande öppnas. Då Rikets sednast församlade Ständer framställde sin underdåniga anhållan, var bruttoinkomsten af de trafikerade delarne 622.022 R:dr R:mt och utgifterna för desamma 524,688 R:dr R:mt. Dessa respektive summor hafva sedan dess så ökats, att de 1860 utgjorde 887,041 och 666,025 R:dr Ruut, 1861 1,170,879 och 909,135 R:dr Runt, samt för första hälften af innevarande år 630,277 och 469,074 R:dr R:mt, den sednare summan dock blott äpproximapft beräknad.
Derifrån följdes ostkusten af Waigatsch till Mestni-ön, hvarest han kom i beröring med samojeder, med anledning hvaraf han gör den för filologer helt säkert oväntade anmärkningen, att i samojedernas språk »kjendtes enkelte norske ord». Deras yttre var just ej tilldragande. De hade platta näsor, voro förfärligt skelögda, och mången hade äfven sned mun. Männen mottogo främlingarne uppstälda i en rad, med qvinnorna i andra ledet. Alla voro mycket vänliga. Den 11 aug. var han vid Jalmals kust på 71° 48′ n. br., hvarifrån han seglade öfver till Novaja Semlja för att intaga ved och vatten. Han ankrade i granskapet af Uddebay på 73° 48′ n. br. och såg der tjugu vildrenar. Derpå seglade han åter öfver Kara-hafvet till Jalmal. Under dessa kryssningar i Kara-hafvet hade sommaren förflutit. Johannesen hade fått full fångst, men beslöt det oaktadt nu vid en årstid, då fångstmännen vanligen återvända till Norge, att se till om ej till på köpet det utsatta priset kunde vinnas. Kursen stäldes först åt nordost, sedan åt vester till Novaja Semljas nordkust, som nåddes den 3 sept. Hela hafvet var här isfritt, hvilket Johannesen, på grund af fyndet af norska fiskegarnsflöten bland drifveden, ansåg bero på Golfströmmens inverkan. Härifrån återvände han till Norge efter att hafva fullbordat en färd, som några år förut alla geografiska auktoriteter skulle ansett som en omöjlighet. Jag behöfver knappast nämna, att akademien i Stockholm infriade det af en bland dess ledamöter utan behörig fullmakt gifna löftet. Johannesen var då 26 år gammal. Son af en duglig fångstman, hade han sedan barndomsåren deltagit i ishafsfärder och sålunda uppvuxit i det yrke, åt hvilket han egnade sig. Samma år gjorde äfven flere andra fångstmän märkliga resor i Kara-hafvet. Kapten E. A.
Och då dessutom Rikets Ständer icke utan contvadiction mot möjlighet kunna hos Kongl. Maj:t Den 24 Juli! f. m. Maj:t göra anmälan om Herr von Printzencreutz entledigande från Embetet, så kan den påföljd 107 §. innehåller, alldeles icke äga runi, utan bör anmärkningen förfalla. En återremiss af Betänkandet till ConstitutionsUlskottet är alldeles olämplig och utan nytta, enär någon ändring icke kan äga rum i hvad Utskottet redan afdömt om 106 §:s tillämplighet i denna fråga. Jag bestrider således den yrkade återremissen, och anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på anmärkningens Ogillande. Friherre Wrangel: Jag fortsätter ej denna discussion i hopp att dermed vinna något, då så få understödja mitt bemödande, dock vill jag besvara några af de vid miLt yttrande gjorde anmärkningar. — Hvad först angår den af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, som åberopat sin noggranna kännedom af det anmärkta målet; så medgifver jag, att jag icke känner det så fullkomligt, men jag vet likväl flere exempel, att Mensalhemman i Halland fått lösas lill skatte. För denna fråga fanns således prejudicat, som bort hafva egenskap af gammal häfd och gälla såsom lag. — Härefter torde jag få tillägga några ord lill svar åt Herr Rosenblad, hvilken tyckes så väl känna hvad äganderätt är, och som så ifrigt sökt göra sin opinion gällande. Jag 34 H. to *46 Den 24 Jul i i f. m. tror han misstagit sig, då han ansett Frälsehemmansåboer stå i lika förhållande med Mensalhemmansinnehafvare i fråga om skatteköp. De förra kunna nemligen aldrig få köpas till skatte utan ägarnes samtycke,men väl de sednare, såsom purt Krono. — För öfrigt har Frälsebonde contract med hemmansägaren; och om denne bryter deremot, så kan bonden göra sin rätt enligt contractet gällande. Detta åter är ej förhållandet med de Halländska hemmanen.