Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den närhet till Stats-departementen och öfriga embetsverk i hufvudstaden, som viii förra riksdagen, på goda skäl, ansågs vara af vigt för ett Riks-arkiv, skulle genom dess förläggande i Geijerska huset vinnas i ännu högre grad, än uti det nuvarande Arkivhuset vid Skeppsbron. Vid sådana förhållanden och då det qvarstående stora huset på Geijerska tomten, nu befriadt från den omgifning af smärre och förfallna byggnader, hvilka förr vanprydde platsen invid Riddarholmskyrkans elior och Birger Jarls torg, visar sig kunna utan egentlig olägenhet bibehållas och genom lämplig ornering göras fullkomligt värdigt att intaga ett rum bland Statens offentliga byggnader, men en af öfver-intendents-embetet uti dess ofvanberörda memorial den 1 Juli 1856, ifrågasatt tillbyggnad vid husets östra sida kunde medföra trängsel och andra olägenheter för den tillämnade strandgatan vid Riddarholmskanalen och blefve ännu mera olämplig, i händelse den af Chefen för Statens jernvägsbyggnader uppgjorda plan till jernvägsanläggning utmed samma kanal i en framtid komme att utföras, har från Öfver-intendents-embetet blifvit infordradt underdånigt utlåtande, huruvida Geijerska tomtens qvarstående åbyggnad, äfven utan den föreslagna utvidgningen, skulle innefatta tillräckligt och tjenligt utrymme flir Riks-arkivets nuvarande behof och för dess under någon tid förestående till vext, under förutsättning, att Arkivets mindre vigtiga och mera sällan anlitade handlingar finge, likasom hittills, fortfarande förvaras i källare-hvalfven under Kongl, slottets vestra flygel. Till följd häraf har Öfver-intendents-embetet, under den 18 Oktober 1859, jemte aflemnande af plan och fa^ad-ritningar öfver Geijerska husets nuvarande skick, i underdånighet föreslagit mindre betydliga tillbyggnader, icke åt östra sidan, såsom förut varit ifrågasatt, utan vid norra och södra fasaderna, för erhållande af en mera regelbunden form jemte ökadt utrymme, allt enligt bifogade ritningar, som jemväl utvisa husets tillämnade ornering.
Landeholm funnits obestridlig och numera af alla auktoriteter erkändes, hvarom flera af Kongl. Maj:t så väl i administrativ väg, som genom Högste Domstolen meddelade be - 36 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o iOO. slut, buro ojäfaktigt vittnesbörd; att af de 219 hemman och lägenheter, hvilka uti Öfver-direktören Falkmans arbete upptogos såsom utgörande räntor till kyrkor och presterskap, omkring halfva antalet redan var i enskild ego eller varit föremål för rättegång; att Kollegium icke kunde inse ringaste giltiga anledning dertill, att de hemman, hvarom rättegång ännu icke varit väckt, skulle undantagas och således någon fråga derom icke få anhängiggöras för att i laga ordning få afgjordt, hvilkendera, Kronan eller kyrkan, hemmanet rätteligen tillhörer, eller dertill att för Halland behöfde stiftas särskild och annan lag än för andra orter, der ock kyrkor disponerade hemman, om behörigheten hvaraf tvist kunde uppstå och ofta äfven uppstode; varande af Kollegium på dessa och flera andra anförda grunder tillstyrkt, att Eders Kongl. Maj:t måtte förklara sig ej kunna lemna bifall till Rikets Ständers underdåniga framställning, mot hvilken Kollegium jemväl, vid deraf anställd speciel granskning, gjort åtskilliga detalj-anmärkningar; och har Kollegium emot Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och Biskopens förslag i afseende på afgörandet om ett hemman är Kronans eller kyrkans, anmärkt, att nämnda förslag ginge derpå ut, att detta afgörande skulle en åbo eller arrendator i första och sista hand tillkomma, enär det på honom berodde att om hemmanets egenskap af Krono anställa rättegång eller icke, med den påföljd att hemmanet, om han af en eller annan orsak underlät att inom förelagd tid väcka slik rättegång, ovilkorligen blefve kyrkans; hvadan Kollegium samma förslag, såsom i allo olämpligt, afstyrkte.
A N D E R S . Jo, jag skulle liksom be' te' f å tal a vid Anna-Stina! R E D E R . J aså .. j a, gå u t i köket, så träffar du henne! R E D E R ( till Anders ). Hvad vill du? A L B E R T ( som talat vid Maria; afsides ). AnnaStina! A N D E R S . Ja, om j ag då kunde få veta hvar k öket ä' så.. M A R I A . Anna-Stina är inne hos mig .. ( går till högra dörren , öppnar den och ropar inåt ) AnnaStina! din följeslag are är här och vill tala med dig! R E D E R ( till Albert ). Kom med mig ned på kontoret, s å f å vi vidare tala om vår affär. A L B E R T . Med nöj e, h err g rosshandlare! ( Just som de ämna gå inkommer Anna-Stina från höger ). Hvad ser jag! 61 A N N A -S T I N A ( från hö ger , i en enkel men väl sit tande ljus klädning , och med en liten schalett på hufvudet , gen erad i sitt sätt , men utan att kunna u ndvika att se på sig med ett visst välbehag ). Herre Gud, hvad det här är underligt! ( får se Albert ) Kors! afritaren! ( blir stående fö rlägen och darrande strax innanför dörren ). R E D E R ( af sides , ser på Anna-Stina ). Hon är en liten sö tunge! A L B E R T ( afsides ). Hvad hon är vack er! A N D E R S ( som vid Anna-Stinas åsyn slag it iho p händerna af förvåning ). Nej! nu ä' det kontant galet ända igenom .. ä' dender fina qvinfolksmenniskan Anna-Stina! A N D E R S . Jag höll på te' aldrig känna igen di g!
R:dr, till premier åt egare af kreatur utaf utmärktare slag 1,500: » dito, 4,500 R:dr, till slöjdexpositioners befrämjande 3,500: » 1855—1857 årens anslag, 3,000 R;dr årligen, för inköp af konstalster utaf Svenska, i fäderneslandet bosatte, konstnärer 225: » dito dito, 3,000 R.dr årligen, till utgifvande från trycket af äldre, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga handlingar 1,714 » anslaget, 225,000 R:dr, till utvidgning och förbätt rande af Wadstena, Götheborgs och Hernösands hospitaler 75,000: — Anslaget till inköp af nya eller ytterligare inventarier åt institutet för döfstumma och blinda 7,500: Utaf 1860 års anslag, 150,000 R:dr, till uppförande af länsfängelset' efter cellsystemet — 1859 och 1860 årens anslag för anskaffning af ammunitions-vagnar för fältartilleriet 15,210:
Till dess afstyrka lide synesTJtskottet icke haft giltiga skäl. Att denna byggnad, såsom ett bland konstens skönaste minnesmärken från forntiden, förtjenar att vårdas och bibehållas, har allmänt blifvit erkändt. Att en längre tid uppskjuten, högst nödig reparation kan blifva för dess bestånd äfventyrlig, är genom sakkunnig byggmästares vitnesbörd upplyst. Alt af kyrkans vanliga inkomster tillräckliga medel icke på lång tid kunna för ändamålet hopsamlas är genom en fullständig kassaredovisning nogsamt ådagalagdt. Att byggnaden, hvilken endast erkänner staten såsom egare, äfven med allt skäl bör tillförse sig det begärda biträdet till dess så nödiga upprätlhållelse, måste äfven anses billigt, helst då här icke är fiåga om direkta anslag, utan hvarenda försträckt penning kommer att, så till kapital som ränta, återgäldas. Jag hade sålunda trott billigheten fordra samma bifall, som afdelningen tillstyrkt. Så vidt öfverläggningen kunnat vid handen gifva, hafva isynnerhet mött tvenne betänkligheter. Den ena, att icke behörig säkerhet skulle vara ställd för lånets återbetalning; och man har tillstyrko för denna farhåga åberopat motionens uppgift, att medel endast borde kunna påräknas till fern procent årlig afbetalning. Alt denna beräkning är blott ett förslag., synes nogsamt deraf, att kronobonden, utgörande 197 tunnor årligen, de sednare åren, med undantag af år 1845, aldrig nedgått under 6 rd:r 32 sk., men merendels stigit till ett pris af 7 ä 8 rd:r. Och då utgifterna endast uppgått i medeltal till cirka 250 rd:r så visar sig tydligt, att tillgång icke saknas till den årliga amorteringen. Härjemte får jag upplysa, att domkyrkan eger en årlig hyres-inkomst af 100 rd:r b:ko för ett serskildt egande hus, så att ofvanberörde amorteringsproeent är mer än tillräckligen tryggad.
Ridderffapet och Adelns fortfarande ynnest och bervägenhet önffar Preste-Ständet, akt nu och framgent wara inneftmet. Aerr Landt-Narstalkens Sivar. Till Preste-Ständets Deputerade Ridderffapet och Adeln, som under detta Riksmöte delar med Preste-Ständet det warmaste hjerta för fäderneslandets närwarande och tillkommande wäl, kan icke utan rörelse emottaga dek Högwördi» ge Ständets sista besök. De önska, att förtroendet begge Slänven emellan mätte orubbadt fortfara, och 7Y2 Den 18 Augusti. och anhälla, akt i dek Högwördige Skändeks wanflap fä wara inneftnkne, alwen da dek samma nu kommer atk lemna de weildflige befallningar för dem desi egenteliga kall tillhöra. Lagmannen b.anäbor^8 TalTill Hoaiosi. Ridderstapet och Adeln! Borgare.Skändet iagkiager, genom osi desi Deputerad?, icke af wänlig plägsed, ulan frän en ren och oskrymtad uprikkigbet, första ögonblicken, efter Niksdaas-arenoernes afftu ande, akt bos Höawalborne Herr L indt - Marjkalken samt Högloft. Rid, derskapet o b Adeln, frambära Vorgare-Stanoeks wbrpsamma och wänliga hälsning, och aflägga filt afsteds-vesök.
Grefve von Lantingshausen, Albrecht: Då denna fråga redan en gång af Ridderskapet och Adeln blifvit afslagen, medelst lemnadt bifall till OeconomieUtskottets deröfver afgifna, och den 22 sistlidne Maj afgjorda Betänkande, som bestämdt uppgifver, att Rådmannen Kjellanders motion är stridande emot Ståndens privilegier, så hemställer jag huruvida Den 15 Juni. e. nu 367 Ridderskapet och Adeln nu kan bifalla BorgareStåndets deremot stridande inbjudning. Då detta Stånd är så angeläget 0111 att bibehålla sina rättigheter, så torde Ridderskapet och Adeln äfven böra vara måne om att vårda sina. Jag får derföre afstyrka bifall till BorgareStåndets inbjudning. Friherre Cederström, Jacob, anmärkte, att Saken endast rörde en af Högvördiga PrestStåndet för egen del beviljad eftergift, sorn ej anginge Ridderskapels och Adelns rättigheter. r r> {£ „ _ Herr Grefven och Landt Mar skalk en lät, till Sakens upplysning, uppläsa Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets redan bifallna Betänkande i detta ämne ; hvarefter Friherre Cederström, gfacob, yttrade: Sedan nu Betänkandet är uppläst, och derigenom Ovedersägligen upplyst blifvit att frågan endast angår Högvördiga PrestStåndet; och då detsamma rredgifvit, att de hus i städerna, sora tillhöra Ecclesiastika personer, utan att af dem sjelfva bebos, ej vidare må fritagas från vissa skyldigheter, så finnér jag ingen betänklighet för Höglofl. Ridderskapet och Adeln att deruti instämma; alldenstund 114. §. RegeringsFormen i privilegiä-frågor fordrar denna formalitet af alla fyra RiksStånden, så snart förändringar eller jemkningar uti någotderas förekomma. Friherre Boye, Ludvig: Åfvan jag har hört Betänkandet uppläsas, men bar ej kunnat fat - 368 Ven 15 Juni. e. ni. ta det vara annat än gemensamt för alla Stånden.
Det var i går hos Adas, som hade en liten bjudning för landshöfdingen, som höll så granna tal, att vi inte hann mer än niga i ett nigande –. Han såg nog, att hvad vi mest saknar är fina ord och fasoner, och så Till oss talade herr landshöfdingen som från en höjd, men till grefven talade han som jämsides. Naturligtvis höll vi oss andra litet undan — utom garfvaren, som hängde efter grefven som en kardborre. »Jo, den är söt, den där», sa jag förargad åt Ruffen. »Hä hä», sa Ruffen oskyldigt. »Han vill väl ha betalt.» »För hvad?» sa jag. »För de 300 han förlorade åt grefven i stället för mig, när du prompt ville ha grefven med som komediant.» »Ruffen», sa jag, »hvad har du haft för fuffens för dig nu igen?» Så drog jag in honom i sängkammaren, där ingen var, och så fick jag veta, hur garfvaren den där gången trodde, att Ruffen menade få någon fördel genom att förlora pängar till grefven. — Själf är han ju alldeles tokig i att få vasen — den där, få vasen! — Ja, så lyckades han »öfvertala» Ruffen att få spela i sitt ställe och när han nu såg hur väl landshöfdingen upptog hans medspelare, så skulle han göra sig påmind, Gud bevars. »Ruffen», sa jag, »jag borde vara ond, för du gjorde det bara för att snåla dig ifrån utgiften — men jag kan — inte — det är för mycket tokigt Den där snålvargen — förlora tre hundra kronor! Den där flåbusen, som inte skulle begära bättre än att kunna garfva det skinn han tar af sina arbetare, bli af med pängar. Ha ha ha! Och så mycket pängar!» »Men tyst!» sa Ruffen, som var bra röd och glad af champagen, och lade fingret på mun. »Men tyst», sa jag, som också var bra glad och röd af champagen, och lade fingret på mun. Och så skrattade vi så i kapp, att vi måste gömma hufvudena vid hvarandras bröst, för att vi inte skulle höras ut till herr landshöfdingen.
De vid Häradsrätten hällne protokoller angående förevarande mål samt Göta Hof-rätts ofvan åberopade domslut ådagalägga, att, ehuru ingen af de för våldsgerningen misstänkte personer kunnat dertill bindas, har Kronofogden Rhodin likväl behörigen styrkt, alt medlen på ofvanberördt sätt förkommit; varande äfven behörigen intygadt, att den Rhodin ådömda ersättningsskyldighet blifvit fullgjord. I anledning af hvad sålunda utredt är, och med fästadt afseende på de i detta mål förekomna bevekande omständigheter, vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå Rikets Ständer: att, till ersättning för ifrågavarande förlust, likväl ulan beräkning af den ränta och de lagsöknings-kostnader, Kronofogden Rhodin måst e;älda, ett belopp af 1,971 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JM 21. 9 1,971 R:dr 71 öre Riksmynt må bemälde Kronofogde beviljas att af det på Riksstatens Sjunde Hufvudtitel uppförda anslag till restitutioner utgå. De detta ärende rörande handlingar skola tillställas det Utskott, till hvars åtgärd frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Flans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 21 Oktober 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, samt Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Statsrådets enhälliga tillstyrBih. till R. St.
I afseende på hvad Grefven yttrat, alt det vore Kammar-Rättens åliggande, om ej efter lag, åtminstone efter moralisk pligt, att aflemna en Promemoria med anmärkningar emot BevillningsFörordningen; får jag äran upplysa, att en sådan ganska vidlyftig Promemoria verkligen blifvit af KammarRätten författad och till FinanceExpeditionen ingifven, för att genom dess försorg till BevillningsUtskottet öfverlemnas. Den utlåtelse Grefven fällt angående Domare-eden, då han omtalat dess bortnötning, hade jag i sanning icke väntat, och aldrig skulle jag kunnat tillåta mig ett så svårt tillmäle emot DomareCorpsen. Man bortnöter icke sin ed, Herr Grefve! Den är lika helig, lika förbindande, om den aflagts i går eller för 5o år tillbaka. Det af Grefven anförde skäl för sitt tvifvelsmål om tillvaron af den utaf mig åberopa de 1741 års Författning, att nemligen samma Författning icke finnes uti den Lagbok, Grefven har hemma hos sig, är verkligen eget i sitt slag. Jag beklagar, alt Grefvens Lagbok icke utgör archiv för alla Författningar. Den blefve då i sanning något för volumineus, särdeles om den tillika skulle innehålla hela vår oeconomiska lagstiftning. Men denna ofullständighet uti Grefvens Den 5 Januari i. Lagbok lärer väl icke kunna antagas såsom bevis hvarken mot Författningens tillvarelse eller mot dess ännu gällande kraft. Beträffande reservationskrafvet, som den ädle Grefven jemväl omtalat, så vet jag i sanning ej, huru dermed skall kunna tillgå på annat sätt, än alt en viss tid bestämmes för dess anställande, och en viss lid för besluten öfver anmärkningarne; hvarefter det på vederbörande Executor ankommer, att de fattade besluten verkställa.
Författning utstakade förberedande åtgärder med Sk ögat nes afrnätande och undersökning trt. m. en viss tid bestämmes inom hvilken det skall åligga Inneliafvarne af Recognitions-Skogar att sig om Skatteköp anmäla; på det den återstående de en deraf måtte kunna, såsom förordnadt blifvit, föryttras; så hemställer Utskottet till Riksens Höglofl. Ständer att en tid af Sex månader efter det Bruksägares, lätt i afseende på dess Recognitions - Skog genom laga kraft vunnit utslag blifvit fastställd,' matte varda bestämd inom hvilken anmälan om Skatteköp å den honom för Brukets drift tilldelade Skogen bör göras, samt härvid tillika föreskrifvas, att denna anmälan, oansedt äldre Författningar innehålla, det Skatteköp böra begäras hos Landshöfdingen, skall ske hos Kongl. Majus och Rikets Kammar - Collegium; Och i, händelse sådant icke iakttages, kommer Bruksägaren att anses förlustig den honom eljest tillkommande rätt, ätt till sig lösa den för B ukets behof afskiljde delen samt dermed förfaras på lika sätt som med den öfrige: Oell beträf fande åter den sistnämnde elfer återstående Recognitions - Skogen , som ej för Brukets drift tarfvas; så föreslår Utskottet, att med dess anländande till Statens nytta må förfaras på lika Stats-Utskottets Betänkandeal sätt och efter enahanda grunder som Utskottet i serskildt Betänkande af denne dag angående Kronans öfrige disponible Skogar i allmänhet tillstyrkt; Och hvilket lill Kongl. Majus Nådiga sanction och åtgärd af Riksens Högloil.
B:co a 48 still. , - 250: 2,800: — 11,997: z;, Efter Kongl. Brefwet den 27 Martil och 5 Junii 1811 till ersättning för Hof-Eassan för förstjutne medel till omkostnaden wid Deras Kongl. Höghetcrs emottaga»» de wid Riksgränsen m. m. - » Anflagm Saltpeters Upphandlingsmedel. (Bihang B.) Saltpeter Lipp:d m. l. Z2,599 i? : ) v ( Räkning öfwer de Lill Saltpeter^-Upphandling ar iZr Debet. Enligt 1810 ärs Sammandrag öfwer Saltpeter.uppbörden, böra 65,201 ^ Mantal lcfwerera in natura Till hwilkas betalning a i R:dr 24 st ll. Lisspundet, samt till arfwvdcn och provinoncr, lamt öfrige omkostnader Riköstaten anflär för ^ 58,000 sammaledes för är 1811 . 58,000 upptages betalningen för 26,202 Lisip. 18 marker 19 § lod Saltpeter, hwilka för är 1810 af Hemmansägare icke blifwit in nain-! ra lefwercrade, utan genom Kongl. Mants och Kronans försorg komma att upphanolas, utgörande a z R:dr Banco Lisspundet Banco Saltpeter. Lipptd. Utaf Kongl. Stats Contoiret anordnat: till Saltpeter-upphandling för Till öfwer - Jägmästaren Kihlström efter K:gl. Br. d. L Jul. i8n 5450: Till dito efter Kongl. Till Handlanden Gran 8c ceomp. efter Kongl. Breswet den 21 Maji i8n 1650: — —»
Värdinnan som är ung och nygift såg mycket täck ut vid ljus (jag såg henne aldrig vid dager) behaglig i sitt sätt och mycket thorough-bred, som vi kalla det i England – ett slags varelse som påminner mig om en fullblodshäst, en antilop eller en Italiensk vindthund. Hon synes mycket förtjust i sin man som är älskvärd och väl uppfostrad; han har varit två eller tre gånger i England och är ung. Systern, en grefvinna någonting – jag minns ej hvad – är ett mera ståtligt fruntimmer; hon sjunger och spelar guddomligt men håller på en förb dt lång tid. Jag såg dessa menniskor endast som hastigast och kommer troligtvis icke att träffa dem oftare, men är tacksam emot Mengalde att han lät mig se dem alls. När helst jag stöter på någonting behagligt här i verlden, förvånar det mig så mycket och roar mig så mycket (när mina passioner icke uppröras) att jag kan gå och undra deröfver en hel vecka. Jag känner också stor beundran för kardinallegatens röda strumpor. Jag påträffade äfven en så vacker grafskrift på Ceretosa kyrkogården, eller snarare två; den ena var: Martini Luigi Implora pace; den andra Lucretia Picini Implora eterna quiete. Det var allt; men det förefaller mig som om dessa två eller tre ord innehölle allt som kan sägas i ämnet – och så äro de på Italienska fullkomlig musik. De innefatta tvifvel, hopp och ödmjukhet; ingenting kan vara mera rörande än detta ”implora” och bönens anspråklöshet; – de hafva haft nog af lifvet och åstunda ingenting annat än hvila – de bönfalla derom och ”eterna quiete”. Det är som en grekisk inskription i någon from, hednisk, gammal dödsstad. Om jag skulle bli nedmyllad på Lido kyrkogården i er tid, så låt mig få ”implora pace” och ingenting annat till grafskrift. Jag såg aldrig någon, vare sig antik eller modern, som behagade mig tiondedelen så mycket. En eller två dagar efter det ni mottagit detta bref, kan ni säga till Edgecombe att göra iordning för min hemkomst. Jag kommer till Venedig innan jag slår upp mina bopålar vid Brenta och stannar endast ett par dagar i Bologna.
Dan, till nådigt bifall, år 1821, anmält, ett af Auditeuren vid Vermlands Falt jägare - Regemente , J. G. Darsson gjort anbud, att inom detta Dan hålla nya Srnå-sedlar Allmänheten tillhanda, dels emot utbyte af gamle söndrige och förslitne, och dels till vexling af större Sedlar, så framt han af Statens medel ständigt finge innehafva ?ooo B:dr B:co , och dessutom biefve berättigad att af dem, som med vexling betjenades, erhålla en lämplig ersättning för sitt besvär; hvilken vexl ings-anstalt Kongl. Majit på de af Kongl. Stats-Contoiret, uti afgifvet underdånigt Utlåtande, anförde grunder, ogillat, med förständigande till Kongl. Majus Befalningshaf vande i Vermland, att, på satt genom Kgl. Brefvet af den 22 Maji 1819 funnes i nåder föreskrifvet, befordra tillfälle för Sedel-vexling inom Dånet, genom vederbörande Tjenstemän. Till hvad belopp förenämnde så val genom Stats-Verket beredde utvägar, som de i Rikets Ständers Banque vid anmälan tillgänglige Förskotts.surnrnor , blifvit efter sista Riksdag för de särskilde Dänens behof begagnade, är att inhämta af följande Tableau *!). *) Meddelas å ett särskildt Blad, löo Banco Ut slottets Betunkanden. Häraf, jämte hvad i det föregående blifvit anfördt, lära Rikets Högh Ständer finna fullkomligen utredt, att sådane anstalter, både från Stats - Verkets och Banquens sida, före detta finnas vidtagne, som, derest de i mån af hvarje Rands* orts behof, blifva af Vederbörande Rans-Styrelser begagnade, fullkomligen kunna afhjelpa den öfverklagade svårigheten, att i Otterne få emot nya utbyta gamla och förslitna Sedlar; och att, då enligt Kongl. Stats - Contoirets här ofvan åbe* ropade tillkännagifvande, både större Sedlarne och förslitne af mindre valeur kunna till Kongl.
Lag nämndes embetsman, de der, enligt Grundlagen, numera icke funnos, samt att intet ansvar deruti vore stadgadt för den embetsman, som kunde blifva förordnad i Departements-Chefs ställe, berörde Ansvarighets-lag, såsom dessutom i flere delar otydlig och icke öfverensstämmande med Grundlagarnes nuvarande lydelse, måtte undergå en allmän granskning och rättelse; hafva Rikets Ständer, till följd häraf, granskat omförmälde för Stats-Rådets Ledamö - N:o 352. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln Presle-StaDdet Borgare-Ståndet Bonde-Ståndet den 29 Maj 1841, den 1 Juni — den 1 den 1 Expeditions-V'iskottets Förslug till und. Skrifvelse , N.-a 352. 767 ter utfärdade Ansvarighels-lag och jemfört densamtna med Grundlagarne, sådane desse, med de tid efter annaa deruti skedde förändringar, numera lyda, dervid Rikets Ständer, för att undvika att i hvarje §. af Ansvarighetslagen upprepa benämningarne på de serskildte ledamöterne af Stats-Rådet, ansett lämpligt, att i sjelfva rubriken varder införd en allmän bestämmelse, som tillkännagifver, hvilka embetsmän nu', enligt Grundlagarne, till StatsRådet böra räknas, och att vidare i Lagen endast benämningen Stats-RådsLedarnot begagnas; hvarjemte, enär de uti 2 mom. 8 §. förekommande stadganden redan linnas uti inledningen till Ansvarighets-lagen upptagne, Rikets Ständer ansett berörde mom. böra från denna Lag utgå. Efter att derjemte hafva iagttagit några få, till tydlighet ledande, rättelser i redactionen, af nu gällande Ansvarighets-lag, hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat, att Ansvarighets-lagen för Stats-Rådets Ledamöter bör erhålla följande, i vissa delar förändrade lydelse; Lag hvarefter Stats-Ministrarne och öfrige Ledamöter af Stats-Rådet, till hvilka, för alla i denna Lag uppräknade fall, äfven hänföras för tillfället förordnad