Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S dringsegaren, sådane stadganden meddeltes: att lagsökningshandlingarne alltid borde tvefallt aflemnas, och att, i händelse jäf mot krafvet göras, fordringsegarne borde beredas tillfälle till påminnelsers afgifvande öfver förklaringen, samt att promotorialkostnaden, i taxa till lämpligt belopp bestämd, af fordringsegaren borde vid lagsökningshandlingarnes aflemnande biläggas. Den åtgärd, som af en och annan bland Kongl. Maj:ts befallningshafvande enligt uppgift lärer vara vidtagen för att undvika att blifva besvärad med promotorial-lagsökningar, nemligen att genom utfärdad allmän kungörelse lemna anvisning å någon person, som åtagit sig ombesörja lagsökningsärenden och fordringars indrifvande samt redovisande, förekommer mig af vida betänkligare beskaffenhet, än medgifvande af promotorial-rätten, sådan jag här den föreslagit, emedan Konungens befallningshafvande, genom ett sådant förord för enskildt ombud, måste anses ikläda sig, väl icke något juridiskt, men dock ett ganska stort moraliskt ansvar för den förordade personens redlighet, skicklighet, ordentlighet och drift, serdeles om denne tillfälligtvis finnes anställd å någon underordnad, af Landshöfdinge-embetet beroende plats.” Bihtili B. St. Lag-Utskottets Betänkande, N.o 15. I N:o 15. Ank. till Exp. Utsk. den 3i Jan., kl. i e. m. Betänkande j i anledning af väckte motioner om förklaring huruvida Kongl, förordningen den ig Maj i845, angående förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, eger retroaktiv verkan eller ej. -A.f förhandlingarna vid sist hållna urtima riksmöte inhemtas, att, sedan då församlade Ständer beslutat åtskilliga förändringar i lagstiftningen angående arfsoch giftorätt samt morgongåfva, och Kongl. Maj:t bifallit Ständernes i berörde hänseende framlagde förslag, fråga, inom Höglofl.
Af sådan anledning hafva Utskotten trott de åtgärder, som för ändamålet voro nödige, kunna, om icke helt och hållet utanj nya, åtminstone med ganska obetydligt ökade kostnader vidtagas; och var det i anseende härtill, samt enär på serskilde förekommande omständigheter skulle bero, dels sättet för ifrågavarande anstalters åvägabringande, dels beloppet af kostnaden derför, som Utskotten ansågo sig icke böra meddela något annat tillstyrkande, än det, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, aLt ändamålsenliga anstalter till bildande af Lärare för Elementar-Läroverken måtte inrättas, öfvertygade, att Kongl. Maj:t, i afseende härå, korame att vidtaga hvad, som vöre tjenligast. På desse skäl få Utskotten hemställa, att de mot i:sta punkten af Betänkandet gjorda anmärkningar icke mätte föranleda lill någon annan åtgärd, än hvad Utskotten sålunda tillstyrkt. Beträffande härefter de prof, som böra genomgås af dem , som blifva till Lärare vid Elementar-Läroverken antagne, och förslaget, att de personer, som söka Läraiebefattningar vid dessa Läroverk, måtte till enbär - 20 Staissamt; Allm. Besa.-och Elon-Utskottens Utlåtande, N:o i oo. jan antagas för endast en läse-termin, och sedermera kunna af vederbörande myndighet såsom Lärare anställas eller från befattningen uteslutas?
Vidkommande sedermera af täning en till Rik s - St anden s och Utskottens Cancellier, såsom i väsendtligaste nion inverkande på Riksdagsutgifterne, har Utskottet dervid icke kunnat undgå finna, att om äfven, hvilket icke bör förnekas, Riksdags-ärendenas skyndsamma och ändamålsenliga behandling till stor del beror på en skicklig och nitisk Cancelliepersonal, förminskning icke dessmindre i de vid föregående Riksdagar bestridde aflönings-utgifter bör kunna tillvägabringas, ej allenast genom aflönings-beloppens nedsättning i vissa fall, men äfven och hufvudsakligast genom inskränkning i Personalen, till hvilken senare förmodan Utskottet hemtar ytterligare stöd af det allmänt kända förhållande, att åtskillige Utskott en längre tid, dels i början af Riksdagen och dels vid slutet deraf, icke i någon betydlig nion äro sysselsatte. Ur sådan synpunkt och med öfvertygelse i öfrigt, att äfven göromålen vinna, om de handläggas af en mindre talrik men med dem jemnt sysselsatt Cancellie-personal, har Utskottet ansett angeläget vara, att för aflönings-utgifterne bestämma en sådan grund, hvarigenom tillfälle gifves, att med en högre aflöning utmärka och belöna den, som haft en trägnare befattning och densamma med oförminskadt nit till Riksdagens slut bestridt. Stats-Ut skottets Betänkande N.-o 2. I sådant hänseende får Stats-Utskottet föreslå: att aflöningen för den Personal, som dels, på grund af Riksdagsordningens 24 §. och dels, till följd af Riks-Ståndens serskilda beslut och medgifvanden, antingen redan linnes anställd eller ytterligare kan varda antagen vid Riks-Ståndens och Utskottens Cancellier, må, i enlighet med föreskriften uti nyssnämnde 24 , först vid Riksdagens slut bestämmas, och hvartill Stats-Utskottet då, efter öfverläggning med Landtmarskalken och Talmännen, skall inkomma med Förslag.
Cederström upläste derefter en motion af följande innehåll: Den allmänna nytta, landet erfarit af våra läroanstalter för bildandet af kunnige åkerbrukare, der den theoretiska undervisningen går hand i hand med de praktiska öfningarne, är numera insedd och erkänd, i det jordens på vetenskapliga, af erfarenheten vitsordade, grunder ordnade skötsel visat sig utgöra en af de häfstänger, som bidragit att kraftigt höja folkets välstånd, och derjemte gifvit anledn. till de ytterligare framsteg, man inom förenämnde vigtiga yrke flerestädes spårar. En betydande gren af landtmannanäringen erfordrar likväl ännu att, mera än hittills skett, omhuldas, på det jordens behörigen förädlade alster må vinna den utmärkta beskaffenhet, de böra äga, för att motsvara nutidens fordringar och möjligen framdeles kunna med framgång täfla med utlandets produkter. För hvarje landtbrukare skönjes nemi. bristen å erfarne mejeriföreståndare eller förestånderskor; och det torde således vara ett föremål, som förtjenar blifva af R. St:r med omsorg taget i betraktande, huru denna hittills kännbara afsaknad må på lämpligaste sätt varda afhjelpt. Af bil. N:o 5 till K. M:s Nåd.
Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-utskottets memorialer: N:o 8^ angående ett Stånds återremiss å memorialet N:o 5, rörande tillägg i 72 § regerings-formen. Lades till handlingarna; N:o 9, angående Preste-ständets återremiss af den del af memorialet N:o 4, som rörer åtskilliga af enskilde riksdagsmän väckta, men af Konstitutions-utskottet underkända anmärknings-anledningar. Godkändes; N:o 10, angående en af komminister P. J. Hallén anmäld anmärknings-anledning, rörande beviljad förhöjd tjenstårs-beräkning för en af dupplikanterne vid S:t Clarae högre lärdoms-skola i Slockholm. Godkändes; och N:o 11, i anledning af Stats-utskottets anmärkning, angående en åtgärd, i afseende å vakans-besparingen af sekreterare-lönen i justitiekanslers-expeditionen vid denna tjensts sednaste ledighet. Godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden: N:o 164, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, om upphörande af s. k. liggetidsoch nådårs-besparingar vid tillträden af embeten och tjenster på rikets stat, samt om årliga anslag till arméens och civil-statens pensions-kassor och amiralitets-krigsmans-kassan, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta. Bifölls; och N:o 165, i anledning af väckt motion, angående rättighet för assessoren J. A. Törneman, att å allmänna indragnings-staten bibehålla sin, i egenskap af kommissarie i det numera upphörda revisions-konloret för allmänna magasins-ärendernes utredning, innehafda lön. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtanden: Prot.-utdrag den 18 Maj 1848. 379 N:o 9, i anledning af väckt fråga om båtsrnanshållets indragning eller förminskning.
Silla minuen hade hou iiiniiat fortsiittn, och eii .siirskildt intressant episod .skidle aiitagligeiz blifvit den oiu. hennes och systerns intryck under Bariserkonimiiiien 18 7 1. : $) Ho11 hade i@~ii~t omarbeta en (publicerad) uiigdomsnovell, Yricnldocenteu, s vu ?init Dostoj evskis lifliiga bifall. Hoii hi&amp; uppgjort planen till tvenne romaner: V m Iiic ' fis (af hvilken inledningen publicerades i, PTormn i fjol) och en annan med anme från Rivieraii. Frankrike, dels fraii viirldsiitstidli~iiigeii 1889 och dels andra, af h i l k a tvii (, h o r ~zcrrl~~zac2en och Hztnc7etz) intresserade Iienlie sjtilf o v d i g t mycket. Och slutligen hm hon efterPSimiiat ett utkast, som i fantasiens rikedom och. i psykologisk genialitet Iranske öfvergår alla hennes andra arbetsplaner: 17iA ej ~ 7 i ~ stitnzrr~v 71 mera. Det skadespel dtiremot, som i~iliilnlzats till spelning i Daiimnrk (Till r7Öcik1i och efter (70 (7e1e,i) iir endast en af henne och A. Ch. Leffler gjord omarbetning at ' (len för ~ i i g r a ar sedan aflidha M: me Jaclards drama. Mellan systrarna förblef förhållaadet alltid det iiunerlin till scenen befordra N: me gaste, och Sonjas. b e ~ x ~ ö c l d e att Jaclards arbete var ett bland de ~i~kilga iietrycken; if ckniiii tillgifvealiet,: I: Det var i denna högso~iimai. af sjuCaiicle dstringrilredoiii, som döden bröt iii - och just emedan 2if.
Regeringsformen uppgifne fall, eller, vid föredragnäng» af Justitise-Arenden, JustitiseCantzleren bör rådslagen öfvervara med rådgifvare-ansvarighet ; alltså och enär denne Embetsman öfver andra ämnen eser att utlåta sig i enahanda ordning och form, som pfrige Embetsverk och Embetsman åligger att iakttaga, eller genom skriftligt besvarande af erhållen remiss, få Riksens Ständer, i hvilkas tanka Justitiae-Cantzleren ej kan såsom Eedamot af Stats-Rådet, men blott såsom en detsamma subordinerad auctoritet betraktas, bos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, vid hädanefter förekommande frågor om Tidningars indragning , merbemälde Embetsman endast må ega, att, sedan Hof-Canzlerens berättelse om ett Dagblads indragning, jemte skälen dertill , blifvit honom communicerad, sitt underdåniga utlåtande i ämnet skriftligen afgifva. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 1484 Uppl. O. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 18 Aug. 1823. Preste-Standet d. 20 — -— Borgare-Ståndet d. 20 —■ •—■ Bonde-Ståndet d. 22 Riksens Ständers underdåniga Skrif velse, angående prägling af sd kallade JubelRiksdaler. S. A. K. Efter inhemtad upplysning, att år 1721, af den anledning att arne århundraden förflutit sedan 376 Undtrddniga Skrifvelser'. Högstsalig H. M> Konung Gustaf X. lade grunden så väl till Sveriges befrielse från utländskt förtryck, som till den i Riket införda reformation af Religionen, så kallade Jubel-Riksdaler, genom dåvarande Banco-Sty relses försorg, blifvit slagne, hafva Riksens Ständer, för första gången samlade, efter det Tredje århundradets utgång från samma minnesvärda tidepunkt , ansett sig höra i underdånighet anhålla , det E. K.
Hittills har till strömrensningar och till Försvars-Verkets iståndsättande kunnat begagnas 15o till 200,000 R:dr årligen utaf Bankens behållne räntevinst; men nu hafva Rikets Ständer, i betraktande af angelägenheten, alt ej på förhand disponera sådane tillgångar, som för Bankens egne behof möjligen skulle kunna biifTa erforderlige, beslutat, alt denna räntevinst ej förr än vid nästa Riks - Slats-Vtskottets Utlåtande N.o 2o3. dag, då den förmodas utgöra en samlad betydlig summa, skall till StatsVerkets behof få användas. När härtill lägges, att nutiden derjemte, i och för Realisationens säkra fortgång, till Banken hetalar 264.000 R:dr årligen utaf sådane medel, hvilka hittills kunnat användas för Stats-Verkets behof, så blir det klart, att närvarande' tidpunkt gör stora uppofiringar för att grundlägga ett fast och säkert system uti pcnningeverket, och hvaraf förnämligast framtidens nytta och trefnad skall beredas. Att under sådane omständigheter söka till att minska utgifter, hvilka i annan väg skola utgå, äfven för framtidens tryggande, är en pligt och en regel af klokheten, hvilken likväl derjemte kan gifva vid handen en utväg att åstadkomma denna minskning, utan alt derföre afbryta sakernas ordnade gång, utan att derföre lemna efullgjordt hvad som är ett verkligt behof för den kommande tiden. En sådan utväg, som erbjuder sig åt eftertankan hos hvar och en, som vill söka den, är, att de extra anslag, hvilka vid denna Riksdag kunna befinnas angelägna, må bestridas genom upplånte medel, för hvilka ränta och någon afbetalning årligen anslås, men hvilkas hufvudsakliga återgäldande påräknas af de tillgångar, hvilka vid nästa Riksdag befinnas vara till Rikets Ständers disposition.
Ståodel och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Utskottets afstyrkande yttrande, konna återremisserne från de öfriga två Riks-Stånden icke till vidare handläggning af motionen föranleda. Under öfverläggningen hos Elöglofliga Ridderskapet och Adeln har blifvit yrkadt, att en af Friherre Creutz, Stefan, väckt motion om ordnande af kristendoms-undervisningen måtte, såsom äfven grundad på åsigten om utanläsningens olämplighet, behandlas i sammanhang med den af Riksdags-fullmägtigen Lundahl väckta. I anledning hära! har Utskottet, vid förnyad handläggning af frågan om utanläsningen, jemväl företagit till behandling Friherre Creutz, motion, hvaruti anföres, att det icke gåfves något ämne, mera värdt lagstiftarens uppmärksamhet, än det uppvexande slägtets ändamålsenliga och fruktbringande utveckling, eller något föremål inom samhället så omslutande samtid och efterverld. Hvad vi kände, hvad vi visste, hvad vi trodde ville vi ju öfverlåta åt våra barn på ett mera rent, mera klart, mera lefvande sätt än vi sjelfve förmått tillegna oss detsamma och hvad i afseende på vår uppfostran blifvit försummadt ville vi så gerna till de våras fromma, efter bästa insigt, godtgöra. Det vore detta förhållande, som utgjorde det mest fasta och heliga samband emellan det ena slägtet och det andra, den oomtvistade sannskyldiga traditionen, en stående, aldrig fullt gäldad skuld, lika förbindande för en hel nation som för hvarje husfader. Bland de många ämnen, som i ständigt vexande antal och omfattning utgjorde föremål för undervisningen, såväl i hemmen, som i folkskolan och vid elementarläroverken, vore ett, som man hos oss med fullt skäl alltid ställt i främsta rummet: kristendoms-undervisningen. Att denna vid våra offentliga läroanstalter ingalunda vore hvad den borde vara hade man på sednare tider alltmer börjat inse och behjerta.
Af dessa anledningar finner Jag Mig Föranlåten att vägra bifall till Edert berörde Förslag, sådant det nu blifvit framställdt; hvaremot Jag vill, genom serskild Nådig Proposition, föreslå Eder ett stadgande, innehållande föreskrift för samtlige Hof-Rätterne, att hädanefter icke till Domare-Embctets utöfvande förordna någon, som icke fyllt 25 år, så framt han icke redan tillförene blifvit af Hof-Rätterne i Domare-värf nyttjad* Uti Skrifvelse af den 24 sisth April håfven J vidare, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet föreslagit att, med ändring af Kongl. Förordningen den 10 April 1810, angående lagfart med förpantad fast egendom, när Pant-egare ej är till namn och vistelse-ort känd, och viss tid till egendomens inlösen ej är i Pantebrefvet bestämd, t!ih till R. St. 'fide Haft. 2 18 Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvi R.-o jg. till allmän efterrättelse må stadgas, att deri i berörde Förordning föreskrifna Kungörelse , om tillämnad lagfart med dylik egendom, hädanefter ej behöfver i Hamburgertidningen införas. Efter det Jag häröfver bort Högsta Domstolen och Stats-Rådet, bar Jag funnit godt att till Edert berörde förslag lemna bifall, hvarom allmän Kungörelse kommer att utfärdas. Likaledes bär Jag, efter Högsta Domstolens och Stats-Rådets börande, bifallit Eder, uti underdånig Skrifvelse af den i i sistl. Maji, framställda begäranatt, med upphäfvande af 3^ punkten i Kongl. Förklaringen den 23 M.artii 1807, må stadgas, att Under-Rätts Ransakning och Utslag i mål, angående sådana Edsöresbrott, å hvilka penningebötcr, jemte fängelse med eller utan arbete, äro i Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779 utsatte,.hädanefter skola, innan Utslaget går i fullbordan, till Hof-Rätts skärskådande och pröfning insändas, hvilken ändring kommer att till allmän efterrättelse kungöras.
För öfrigt är af en värd Ledamot inom Vällofl, BnrgareStåndet hemstäldr, att vid utfärdande af Kungörelser om Taxeringarne, hvilka Kungörelser flere gånger borde uppläsas, tillika måtte, för att förekomma Allmogens blott* smilande genom okunnighet, både uppräknas de med skatt belagde ÖfverflödsArtiklar, och ansvaret för uteblifven uppgift derjemte tillkännagifvas. Härvid bör Utskottet erinra, att det är egenteligen vid MantalsSkrifningarne , som ifrågavarande uppgifter erfordras; hvarefter påföringen till Bevillning, utan vidare taxering, fika med alla andra afgifter af dylik beskaffenhet , kommer att verkställas, enligt 5 Art. 2 §. 14 Morn. i BevillningsStadgan; Och, då vid Utfärdandet af Kungörelser till Mantalsskrifning Bevillnings-Utst. Betänkandet 395 iakttages hvad 1 §. 1 Mom. i samma Artikel, samt Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 30 September Ibl2 påbjuda, samt vid sjelfva Mantalsskrifningen den föreskrift om upprop för. hvarje förbrukning, som Utskottet i dess Reglementariska del af ÖfverflödsArtikeln föreslagit» synes ingen ytterligare utväg till vederbörandes upplysning i detta ämne vara möjlig eller nödvändig. Huruvida Utskottet i allt detta rätteligen förfarit öfverlemnas vördsammast till .Riksens Höglofl. Ständers mogna och bepröfvade omdöme. Beträffande åter den IV Art. om FyllnadsAfgift för LandiTullsersättningen, så är dess tillvarelse efter samtelige RiksStåndens Be» slut otvifvelaktigt afgjord; Och Utskottet förmodar sig i följe deraf endast böra vördsammast anmäla denna Artikel till bibehållande af det rum som den i Förslaget till BevillningsStadgan innehafver. » Stockholm den 25 Junii 1818» Art. Bevillning för Consumtion och Öfverflöd. §■ I* 1 Mom. För nyttjande af
Slrtteligen, och dä Utskottet i Betankandet intagit ett ämne, som aldeles inttt äger nägot owilkorligt sammanhang med det ! frägawarande, nemligen ett förslag till provincielle sammankomster ! afseende pä Knekte-contrac, terneS öfwcrseendc, fär jag dcrwid anmärka, att dä detta ärende nu som tillförene är ett RikSdagsmäl, som pä Riksens StänderS pröfning wid allmän Riksdag, allena an, kommer, och dä Ständens Ledamöter, säsom till betydelig del sjelfwe Rust - och Rotehällare, äro i tillfälle att ämnet känna och bcdömma; anser jag det wara äfweN sä litet angeläget som med grund-sörfatkningar enligt, att förut ingä i nägon pröfning deraf, som icke kunde föranleda till ett werkeligt ordcnteligt resultat, men likival beredningswis kunde obchörigcn erhälla en inflytelse, pä ete framdeles blifwande. Sädane sammankomster hafwa i alla tider, och afwen under förra Regeringssättet warit fäsom inconstitutionelle ansedde, och de skulle dessutom wara utan allt ändamäl, dä ä ena sidan Rustoch Nvtehällare icke skulle kunna lagligen äläggas, wid answar eller talans t-ör'ust wid sammankomsten fig infinna, äfwensoin ä Ludra - Den 13 April. 393 Lra sidan, ett beslut eller allmänt yttrande, ick» pä stallet stulle kunna fatta?, enär de närmarande icke kunde a» ga nägon beflutande rätt för de fränwarande, och tankarnes utrönande genom omröstning sä wäl i följd deraf, som i saknad af grunder för en sädan omröstning, icke heter kunde äga rum.
Revisorers Berättelse. io3 •'utgifter, ån ock i afseende på en mera enkel, ”men säkrare, Controll å Statens hela pennin”ge-förvaltning, samt jemförelse emellan sår”skildte beskattningssått och kostnaderne der”vid m. m., hvarföre Revisorerne trott sig bo”ra, i sammanhang med föregående yttrande, ”hos Riksens Stander föreslå de åtgärder, hvilka synas nödige för ernående af en sådan större ''fullständighet i Riks-Hufvud-Boken, nemligen: i) ’*Att alla Intrader böra i Landt-Råken’’skaperne utföras i penningar efter Markegångs”pris, derigenom utrönas skulle, hvad de skatt”skyldige verkligen erlägga, samt berörde Bokslut , äfven i denna del bringas i ett med san"ning och verkliga förhållandet öfverensståm"mande skick.’’ q) ”Att då i Råkenskaperne nu finnas upptagne åtskilliga gamla Balancer, hvilkas qvarstående kan vara utan ändamål, men belastar ”Råkenskaperne, alla de Balancer, hvilkas afskrifning blifvit i laglig ordning pröfvad och ”afgjord, eller utaf Riksens Ständer medgifven, •'måtte från Råkenskaperne uteslutas.” 3) ”Att som Riks-Hufvud-Bokens författande varit försvåradt deraf, att Redogörarne "samt Lands-Contoiren icke följa de gifne formutairen och föreskrifter för Råkenskapernes upp - Riksens Ständers ”rättande, det måtte i allmänhet varda dem ”forståndigadt, att noggrannt följa de Formu”lairer, som nu åro eller blifva foreskrifna till ”efterrättelse vid Landt -Råkenskapernes uppförande. ” 4) ”Att, utom de beståndsdelar den, af ”Stats-Contoiret författade Riks-Hufvud-Bok be”funnits innehålla, ett särskildt registreradt Cas”sa-conto tillägges den blifvande Riks-Hufvud”Boken, till vinnande af ån mera utförlighet.” 5) ”Att, utom Allmänna Bevillningen, hvil”ken bor inflyta till Riksens Ständers Riks”gälds-Contoir, så långe detta Verk, i afseende ”på de för öfrigt till dess befattning nu hörande ärenden kommer att bibehållas, all Kronouppbörd, Skatt eller Afgift, under hvad namn ”den vara må, borde, till vinnande af enhet i ”forvaltnings-systemet, ordning och enkelhet i ”Råkenskaperne, ingå till Stats-Verkets Cassör, ’’for att sedan, med bibehållande af benåmnin”gar och bestämda belopp, af Stats-Contoiret ”disponeras, dels till Stats-Verkets directa utgifter och dels till de förvaltande Verkens for”mån, sådan den hittills dem till godo kom’’mit, hvilket allt i Riks-Hnfvudboken bor upptagas och redovisas-, hvarvid Revisorerne anse, ”att dispositionsoch granskningssåttet ofver alta desse medel af Eders Kongl. Majit och ”Riksens Ständer härigenom icke rubbas.” Revisorers Berättelse. i o5 6) ”Att, i följd häraf Riks-Hufvud-Boken Mbår i Stats-Contoiret uppgöras.’’ 7) ”Att alla de Räkenskaper ofver Kronans intrader,
Vid vistelse i hamn skall de ropa an båtar och begära fältrop. De får inte lämna sitt fartyg utan tillåtelse. Alltid anmäla misstänkta båtar de ser som kan smyga in i konvojen. Aldrig styra sitt skepp nära intill de övriga samt dag och natt vara uppmärksamma på chefsskeppets signaler. Manskapet skall uppfylla allt vad chefen, till befrämjande av konvojens säkerhet och Svenska Flaggans heder är nödvändigt. Varje fartyg som ingår i en konvoj, skall vara försett med blänkfyr för att nattetid kunna om misstänkt fartyg finns i närheten signalera. Upptäcks fara skall skott avlossas från de alltid laddade gevären. Om fartyg i konvoj överraskas av fiende och anfalls eller entras skall skepparen genast med skott, fyr, klocka eller trumma ge signal för att underrätta om faran. Han skall genast förstöra alla ombord till konvojen hörande handlingar, reglementen, instruktioner och signalbrev. Blir han jagad av fienden skall han ge signal och styra efter chefsskeppet. Kommer han inte undan skall han kapa fallbrassar och boglinor, så att fienden inte kan föra bort fartyget. Fartyget får inte lämna konvoj som de tillhör. Denna instruktion skall uppläsas för manskapet två gånger vid vite av 50 riksdaler. Örebro slott den 10 juni 1812. CARL. Kungörelse angående inrättandet av en gränstullkammare vid Haparanda, samt en inloppstullkammare vid Furusund, och tullbevakningens flyttande ifrån Kullboda till Öregrund. Stockholm den 11 juni 1812. Gränstullkammare vid Haparanda, inloppstullkammare vid Furusund kommer att inrättas med betjäning. Den bevakning som funnits vid Kullboda flyttas till Öregrund. Från och med 1: sta augusti kommer varor som förs över gränsen vid Haparanda att angivas och förtullas samt de skeppare som nyttja Furusunds och Öregrunds farleder skall där vid inloppen fullgöra seglationsordningens allmänna föreskrift. Stockholm den 11 juni 1812. J LILJENCRANTS, O E LAGERHEIM. Kungörelse angående förbud tills vidare mot utförsel av skrivoch tryckpapper. Stockholm den 30 juni 1812.