Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. 0. Ekon.-utsk. Bet., N:o Cl och Mern., N:o 64.) S. A. K. Ilos Rikets Ständer har blifvit föreslaget, att tvenne nya årgångar af texter, upptagande de vigtigaste stycken af nya testamentets skrifter, samt ordnade efter en viss plan och i ett visst sammanhang, med hänsigt till kyrkans kalendarium och årliga högtider, måtte uppgöras, för att årligen, efter hvarandra, vid församlingens högmässooch aftonsångs-gudstjenster begagnas. Och som en ny tillgång af prediko-texter skulle, enligt Rikets Ständers öfvertygelse, kraftigt lifva läroståndets homiletiska verksamhet, gifva ny omvexling åt det andeliga föredraget, samt hos folket utvidga kännedomen af det saliggörande ordet, och således i alla afseenden verka välgörande inom den Svenska kyrkan, få Rikets Ständer i underd. anhålla, att E. K. M. täcktes, genöm dertill utsedde tjenlige män, i nåder låta besörja utväljande ur nya Testamentets heliga skrifter, af tvenne nya årgångar prediko-texter, sajnt utarbe - Ej peililions-V/slottets Förslag till und. Skrifvelse, lV:o 214. 561 utarbetandet af dertill hörande kollekta och böner, att vid den admänna gudstjenst en begagnas jemte de nu påbjudna, hvilka jemväl skulle bibehållas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 Oktober 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Okt. 1848. Preste-ståndet den 18 Borgare-ståndet den 18 Bonde-ståndet den ig Rikets Ständers underdåniga skrifvelsej med förteckningar å eventuela tullbestämmelser. S. A. K. Sedan Rikets Ständer, på sätt i underd. skrifvelse, angående tullbevillningen, af den 3 innevarande månad blifvit anmäldt, för den händelse att E. K.
Uppå ingifven inlaga till Tullkammaren, erhåller godsegaren räkning å den för varorna belöpande tull, efter 'hvars erläggande han eger desamma fritt använda, på sätt och med vilkor i öfrigt, som Seglatious-Ordningen och Nederlags-Förordningen bestämma. §. 12. Till handelns underlättande kommer så kalladt Kredit-Upplag eller anstånd med tullafgifternas betalning för alla i Tarifen i sådant afseende utmärkta varor, till der bestämda minimi-qvantiteter, att tills vidare ega runi uti Städerna: Stockholm, Götheborg, Norrköping, Gefle, Carlskrona, Malmö, Calmar, Wisby, Westervik, Uddevalla, Landskrona, Christianstad, Carlshamn, Ystad, Halmstad och Helsingborg, under iakttagande af följande vilkor : att varorna uppläggas under Tullkammarens, jemte egarens, lås och vård; att egare af dessa varor få, emot utgörande af hela tullen, om de inom landet försäljas, men endast mot transito-tull, då de bevisligen åter utföras, från Kredit-upplaget uttaga större eller mindre partier, dock icke under hälften af det minsta, sorn får uppläggas att Kredit-upplaget icke får sträckas utöfver ett år ifrån den dag, godset till uppläggande angifvits; börande detsamma inom nämnde tid antingen åter utföras, eller tillfullo förtullas efter den tullberäkning, som var gällande, då upplaget skedde, vid påföljd att godset i annat fall för egarens räkning å auktion försäljes, då belöpande införsels-tull och omkostnader å auktions-summan först afdragas och återstoden tillställes godsegaren; att gods må kunna transporteras från en Stads kredit-upplag till en annans, dock med kredit-tidens beräkning ifrån den dag, godset först till uppläggning angafs; att varor må kunna afgiftsfritl öfverflyttas till kredit-upplag från nederlag, med beräkning af kredit-tiden från angifniugen till kredit-upplaget; att varor må, efter anmälan hos General-Tull-Styrelsen, öfverflyttas från kreditupplaget på nederlag, emot erläggande af så väl transito-afgift, som inkommande rekognition; samt Förslag till Tull-Taxa.
Skeppsinventarier; se Inventarier och 8 § i Taxeunderrättelserna. Skiffer; se sten. SkilUI; se Hudar och Skinn. fisk-; se Fiskskinn. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, No 85. 77 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Skjälspäck; se Tran. Skomakare-arbeten: af siden 1 skålp. 1 ■— al andra tyger, samt af saffians-, karduaris-, färgade, pressade och tryckta skinn 1 skålp. — 60 becksömsoch s. k. sjöstöflar 1 par. — 50 andra slag 1 skålp. — 40 Skor af yllefilt utan lädersidor; förtulla® såsom Yllefilt. Skriftaflor, alia slag . Fria. SkmbbOr; hänföras till Redskap och Machinerier. Skytllar oell Skäror af jern; hänföras till Verktyg. Sköldpadd: oarbetad Fri. arbetad 1 skålp. 2 Slöjdvaror, eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufakturvaror, i taxan ej nämnda, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller om detta ej kan bestämdt urskiljas J Smergel . R:dr 100 R:mt. 15 Fi i. Smink ocb|Sminkflor Fria, Smör Fritt. Snickarc-arbeteil; se Trävaror, arbetade, ej specificerade. Snils; se Tobak. Slläckor; se Naturalier. SllÖren; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. tarm-, se Strängar, andra slag. Snörmakare-arbeten, såsom fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snodder, snören, m. 11., ej specificerade: af heloch halfsiden 2) 1 skålp. 2 — andra slag8) 1 skålp.
Med hänsigt till statsverkets nuvarande knappa tillgångar och den deraf föranledda nödvändighet af största möjliga inskränkning i stats-utgifternas belopp har Utskottet funnit sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majtts nådiga Proposition i denna del in nehåller. 4:o Kongl. Maj:t har vidare föreslagit, att af de fyra embetsoch tjenstemän, för hvilka minskning i inkomster inträffat derigenom, att det förräntande af depositionsmedel, som uti Kongl, brefvet den 10 Juli 1816 medgifvits, för att med räntan förbättra desse tjenstemäns lönevilkor, sedermera, enligt Kongl, brefvet den 4 April 1840, upphört, de tvänne, som från nämnde tid ännu i tjensterna qvarstå, måtte personelt å allmänna indragnings-staten uppföras till ersättning för den tid, de sysslorna fortfarande innehafva, nemligen kamereraren med 200 rdr, och förste notarien med ett belopp, svarande mot skillnaden emellan hans nuvarande lön (218 rdr 6 sk. 5 rst.) och den af Öfverståthållare-embetet föreslagna (400 rdr), eller med 181 rdr 41 sk. 7 rst.; men då, efter Utskottets tanka, den förhöjning i löneförmåner, hvilken genom 6 Statsl lskottets Utlåtande, A:o 90. omförmälda räntemedel blifvit desse tjensteman beredd, måste betraktas såsom varande af tillfällig beskaffenhet, finner Utskottet sig sakna skäl att tillstyrka bifall till hvad Kongl. Majit i ofvanberörde hänseende äskat. 5:o
Till de sistnämnde böra, utom vissa andra till beloppet obetydliga och ovillkorligen med företrädesrätt utgående, såsom bouppteckningskoslnad, tjenstehjonslöner m. m. följ.: l:o omyndiges fordran bos förmyndare, 2:o kyrkors och fromma stiftelsers hos deras förvaltare, samt 3m Kronans och frälsemans fordran hos uppbördsman för uppbörd. Desse sistnämnde Sme hypotheker äro satte i paritet med de offentliga, så ali, enligt de allmänna reglorna för hypothek, företrädet deni emellan bestämmes af liden, då de tillkommit. Om man, ledd af nutidens anspråk på offentlighet såsom grundvillkoret för allt hypothek, skulle vara benägen att anse ett sammanförande af de offentligen tillkomne hypoihekerne med de icke offentliga såsom en förbländning af olika begrepp, så bör man dervid besinna, dels att begreppet om offentliga hypotheker, pä den tid, då de Romerska principerna ännu voro herrskande, ej hunnit utbildas, dels all hypolhekel ansågs vinna offentlighet genom förmyndarens förordnande af rätten, särdeles på en tid, då tingen såsom allmänna folksanimankomsler voro mera besökte, och vid fråga om uppbördsman, genom kännedom om uppbördsmannens egenskap såsom sådan. Dessa förhållanden hafva deremot nu väsendtligen förändrats. Tingen besökas blott af de rättsökande. De upplysningar, som berättelsevis erhållas, äro ej tillräckliga, för att förena lidens anspråk pä den mest utsträckta credit, med den största möjliga säkerhet. Man fordrar authentika upplysningar, icke allenast om den persons egendom, med hvilken man vill ingå i aftal, är behäftad med gäld, utan äfven till hvad belopp, pä det alt deraf skall kunna bedömmas, huruvida den ännu erbjuder någon säkerhet.
Uti redogörelsen för skulderna pag. 16 stå fordringar hos Franska Regeringen, hvilket jag anser såsom ett i högsta måtto förvillande uttryck, då fordringar och skulder ännu af alltför få begripas såsom synonymer. 7o Den 4 Maji e. m. Ifrån titeln fordringar hos Franska Regeringen måste nödvändigt uppkomma ett begrepp om reclamationer, och torde Utskottet inse nödvändigheten, alt upplysa, huruvida några sådana äro under handläggning, eller också förvandla titeln till ett uttryck, som mera sanningsfullt upplyser det varande förhållandet. Uti raden näst inunder är den lill Hans Kongl. Maj:t och Dess efterkommande år i8i5 medgifna årliga utbetalning af 200,000 R:dr benämd såsom årliga räntor, hvaraf någon gång den falska slutsats möjligen skulle kunna dragas, att något capital ifrån en sådan ränta kunde affordras, hvilket likväl ingalunda är sammanhängande med Rikets Ständers beslut 1815, eller öfverensstämmande med ordalydelsen af deras Skrifvelse i ämnet utaf samma år. — Jag tager mig i anledning häraf friheten begära Utskottets uppmärksamhet till vinnande af någon annan mera rigtig benämning å denna utgiftspost, än den som innefattas uti ordet årliga räntor, hvilket är en alldeles falsk benämning i och för denna utgiftspost. Rörande de ännu utelöpande obligationerne för lånen i Antverpen, Amsterdam och Haag, nödgas jag ännu förnya den anmärkning, att Utskottet täckes föreslå Rikets Ständer en underdånig anmälan till Kongl. Maj:t, som kunde föranleda till åtgärders vidtagande, hvarigenom man en Den 4 Maji e. m. 71 gång lunde komma till ett önskadt slut med dessa affairer; och finner jag för min del föga tillfredsställande det svar, sorn Svenska Consulen i Amsterdam under den 7 sistlidne Februarii afgifvit, att nödige åtgärder, i förenämde afseende, blifvit vidtagne, då det alltid mäste väcka förundran, att sådana åtgärder icke så tidigt efter sista Riksdag blifvit tagne, att mera tillfredsställande resultater i detta hänseende kunnat Rikets Ständer föreläggas. Jag förbigår åtskilliga anmärkningar i anseende till siffer-uppställningen uti de serskildte tableauerne, emedan en annan värd.
Utdrag af Protocollet, hället hos Högwördige Preste Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro den iz Oktober e. m. i8io. S. D ^ anledning af Stats Utskottets den 18 nästleone September afgifne Memorial, be. flöt Preste. Ständet, att dä nägon af Ständets Fulimägtige uti Riksens Ständers Banque och Rlksgälds-Contoir genom en längre tids före. fallande sjukdom eller andra laga sörfall hin. dras, att deltaga i de manliga trägna göromä. len wid bemälte Penningewerk, Ständets öfri. ge Fullmägtige inom samma Werk, i samräd med Preste.Ständets Cantzli-Direction, mä äga rätt att till tjenstgöring inkalla den af Stän. det ät bemälte Fullmägtige utnämnde Supple. ant; och njute den sälunda inkallade Supplean. ten iso Den iZ October. ten under den tid han tjenstgöringen förrättar, det arfwode, som tillhörer den Fullmägtig, för hwilken han vicarierar. Vt supra. Lx krotocollo V. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste-Ständet ivid Urtima Riksdagen uti Orebro den iz Octo. ber e. m. 1810. S. D. ^)illade Preste-Ständet hwad Banco. Utstottet uti dest den 8 vennes pä bordet lagda Memorial i anledning af Kongl. Mastts Nödiga Proposition, angående anstalter till Jernwerks rörelsens understöd, anfört, samt än yt. terligare uti dest denna dag afgifna Utlätande öfwer de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln emot berörde Betänkande gjorda Anmärkningar, yttrat. Vt supra. Lx ?rotocollo V. ^Imcjvjg. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste.Ständet wid Urtima Riksdagen uti Orebro den iz October tglo.
” Derjemte föreslog vid samma tillfälle Krigs-colhm det vilkor att jordrymdens användande borde ske i den mån det vöre nyttigt för handelns och sjöfartens behof. Det är således alldeles påtagligt att frågan om uphalningsbädd var endast ett exempel på de allmännyttiga företag, som dervid kunde komma i fråga; och att uti nämnde utlåt, var nedlagd den grundsats, att Staten borde lemna marken till företag, som befrämjade handelsoch sjöfarls-rörelsen i allmänhet. Jag kan icke förtänka de värda myndigheterna att förklara sina ord huru de behaga; men jag kan för min del icke inse, att embetsverkens sislberörda ullåltn i sjelfva verket skulle hafva ledt lill annat ändamål, än som K. Bef:h:de afsett. — Det har blifvit anmärkt att den jordrymd, som skulle aflrädas till staden icke skulle hafva samma värde som den kronan skulle få. Det må vara, alt den för staden har större värde, det vill jag icke bestrida; men jag vill fästa upmårksamheten derpå, att den utgöres af en med mudder fylld vallgraf, der grunden är så lös, att det fordas dryga kostnader för ali kunna bebygga den. Dessutom är belägenheten sådan att platsen synes vara för enskildte byggnader alldeles olämplig. Det har blifvit anmärkt alt staden har upgifvit sig ännu icke vara i behof af hela den jordrymd hvarom fråga är. Staden har visserligen yttrat, att den ännu icke vore i behof af densamma, meu alt den snart kunde blifva det, och då staden begärt uplåtelse af denna mark i hela dess vidd, så tyckes det vara gifvet alt staden behöfver den. Jag har härvid trott mig böra uplysa att, utom en af behofvet högt påkallad större lokal för tullförvaltningen, man numera äfven är betänkt på alt tillvägabringa rymliga nederlags-dockor efter Eugelsk modell. Jag vill i öfrigt • icke mycket tvista om värdet af marken. Det må väl vara att den mark, som skulle komma staden tillgodo, kunde anses vara af något högre värde än den som i utbyte skulle öfverlåtas lill kronan; men jag ber alj få fästa upmärksamhclcn derpå, att Gö - Den 17 April.
Mars 1685 af Kongl. Majit fastställda kneckte-contract, Kongl. Majit i Nåder efterlåtit allmogen af frälse så väl som skatte och krono, på slättbyggden boende, som sjelfve ingen skog hade, att å kronans skog och allmänningar i Länen, utan betalning, fälla så mycket virke, som kunde till kneckte-stugors uppbyggande behöfvas, men denna urgamla och oumbärliga rättighet icke dess mindre blifvit allmogen frånkänd, densamma åter måtte göras gällande för vissa socknais invånare inom Kinnefjerdings och Kinne Härader, så att de frun närmast belägne kronoparker, såsom Råda-åsar, Ledsjömo, Stenåsen, Varaskogen samt Kinneskogen egde att till kneckte-stugors uppförande undfå erforderlig utsyning. Rikets Ständer hafva denna framställning i öfvervägande tagit; och sorn Rikets Ständer anse rotehållarnes i Kinne och Kinnefjerdings Härader lättighet alt å nyssnämnde parker erhålla utsyning fö>r ifrågavarande ändamål, grunda sig på enahanda skäl, som Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 10 October sistlidet år, anfört, i fråga om rättighet för rotehållare i110m Barne, Viste, Åse och Skånings Härader af Skaraborgs Län att å kronoparkerne Hunneoch Halleberg erhålla utsyning till soldat-stugors uppbyggande, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, derest invånarne inom Kinne och Kinnefjerdings Härader skulle, på sätt det blifvit uppgifvet, vara betagne den af dem tillförne åtnjutna rättighet alt å ifr ågavarande kronoparker erhålla utsyning af virke till sina kneckte-stugors uppbyggande, en lika rättighet dertill, som uti Rikets Ständers nyssomförnrälde Expeditions-Utskotlcts Förslag lill und.
5 Majit, uppå derom i underdånighet gjorde ansökningar, år 1858 åt jordbrukare inom Elfsborgs län, hvilkas gröda under nämnde års sommar iidit skada genom hagel, anvisat en summa af tillsammans 70,000 Ridr att såsom räntefria lån till de undsättningsbehöfvande utlemnas, med skyldighet att gemensamt ansvara för medlens återbetalning med ena hälften den 1 November 1859 och återstående hälften sagde dag 1860; så hafva, på förnyade underdåniga ansökningar, nämnde betalningsterminer väl blifvit af Kongl. Majit framflyttade, för hälften af lånet till Krono-uppbördsstämman för år 1859, och återstoden till uppbörden af 1860 års kronoräntor, men då omförmälde på slättlandet af Dalsland boende jordbrukare, i följd af derstädes sistlidne år inträffad missvext och genom felslagna skördar under flera föregående år, vöre alldeles urståndsätta att å de stadgade betalningsterminerna fullgöra inbetalningarne å lånet, helst då det erhållna låneunderstödet icke til! mer än ungefär hälften motsvarat den lidna skadan, har motionären anhållit »att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet tillstyrka att återbetalningstiden måtte ytterligare framflyttas ett år, eller för första hälften af lånet till uppbörden af 1860 års, och för återstoden till uppbörden af 1861 års kronoräntor, samt att någon större eller mindre del af understödet mätte förunnas utan återbetalningsskyldighet.» Till bestyrkande af de uppgifter motionären meddelat har blifvit motionen bifogad afskrift af ett Kongl. Majits Bref den 18 sistlidne Augusti, derigenom Kongl. Maj:t, på ansökning af socknemännen i åtskilliga församlingar å Dalsland, beviljat anstånd med återbetalning af ett åt dem i följd af Kongl. Brefvet den 10 December J858 tilldeladt undsättningslån; och inhemtas af förstberörde nådiga Bref att Konungens Befallningshafvande i Elfsborgs län vitsordat den svåra belägenhet, hvari nyssnämnde församlingars jordbrukare sig då befunnit.
Pä Riddarhuset eige hvar och en introducerad ätt, efter den vid 180g års Riksdag stadgade Nummerf öljdy säte och stämma , på sätt denna Riddarhus-Ordning föreskrifver. Herr Grefven och Lan dt-Marskalken gjorde proposition till bifall å den utaf Herr von Hartmansdorff af 1 §:n föreslagne redäction; hvilken proposition med Ja besvarades. §• 2- Herr Hjerta, Gustaf: Jag anser det vara oriktigt, att i denna §. ingen artikel är begagnad vid ordet introduetion. Om uttrycket skall bli rätt språkenligt, måste det 256 Den g November. heta: Under Riksdagarne må likväl intro~ ductionen ej &c. Herr Rosenblad., Bernhard: Jag kan ej annat, än finna det af Utskottet begagnade uttrycket introduction ganska språkenligt, utan tillsatts af någon artikel, särdeles när det kan blifva fråga om flere ätters introducerande på en gång. Herr Hjerta: Om man fäster uppmärksamhet å den föregående delen af §:n, ser man deraf, att man betraktar hvarje ätts introduction i och för sig sjelf. Det är derföre jag tror att det bör beta introductionen, emedan det annars icke blifver riktig Svenska. Herr von HohenhausenMichael: När förra gången fråga förevar i Ståndet om Introduction å Riddarhuset, utfäste jag mig att föreslå en sådan ändring i denna §., hvarigenom introduction skulle komma att endast under Riksdag beviljas, utan att likväl då af Ridderskapet och Adeln kunna förvägras. Sedermera hafva så många brydsamma ventilationer i denna del ägt ram, att jag fruktar, det Ridderskapet och Adeln med ledsnad skulle se denna fråga återkomma; hvarföre jag icke nu vill uppgifva något sådant förslag, i fall det ej af Ridderskapet och Adeln skulle äskas. Hvad Herr Hjertås anmärkning angår, skall jag, då jag så väl Tid denna, som vid alla öfriga förändringar, önskar Den g November* Önskar redactionens förtydligande, sä mycket som möjligt, icke bestrida den, om en bättre Svenska derigenom vinnes.
att, enligt hvad så väl han, som Konungens Befallningshafvande medgifvit, under den lemnade anståndstiden, till andra skulders betalande använda den af Capitainen för Herr Landshöfdingen Grefve Gyldenstolpe uppviste, af Herr Commerce - Revisorers Berättelse. 11 og Rådet Norström uthändigade skuldsedel på. 4ooo R:d. B:co, derutur Beckström & Westman eljest kunnat och varit berättigade, att njuta sin betalning och hvartill deras yrkade rätt förminskades lika litet deraf, att de sedermera icke fullföljt påståendet om Gäldenärens bysättning, som af den särskilda löftesförbindelse Herr Lagmannen de Frese, den 19 Junii 1820, sigiklädt, men med hvilken förbindelse Fordringsegarne icke velat åtnöjas; altså ocb då Herr Landshöfdingen Grefve Gyldenstolpe, genom sitt den 1 November 1819 gifna förordnande, missbrukat sitt Ämbetes magt ocb myndighet, samt derefter tillika med Lands-Secreteraren Herr Lagmannen Cassel fattat den emot Lag och förre Utslagen stridande resolutionen af den 3 i samma månad, derigenom de, hvar i sin mån vållat, att Beckström & Westman gått miste om den godtgörelse för deras fordran, som Gäldenären sjelf erbjudit, profvade Kongl. Hof-Rätten i förmågo af 1 Cap. 12 §. Rättegångs-Balken, samt 9 Cap. 5 §. UtsökningsBalken rättvist, det skulle Herr Landshöfdingen m. m. Grefve Gyldenstolpe och LandsSecreteraren Herr Lagmannen Cassel, för hvad emot dem i omförmälte måtto förekommit, böta Herr Grefven och Landshöfdingen 5oo Daler Silf:mt med *66R:d. 3a sk., samt Herr Lagmannen Cassel 100 Daler med 33 R:d. 16 sk.
L) 1964. — kinello, Fullmägtig Friherre L-^e, OuKak, Major, R. S. O. 1965. —-^nlrsr crona, ^sokan Willielm, Major. 1977. — ^re^raglr, polian Oultaf, Major. 1979- ^ ^rakell, Fullmägkiq Herr LUverliol^s, ^xel Oabrisl, Riddarhus-8ecrLterare, Haf Iunkore, m. m. 1980. — lereäsnlislm, Larl ^rsärin, Oswer-Inren6enr, R N. O 1981. — d-lorrlenltolpe, kleclrsrt Magnus, l^icu» reosnt. 1982. — VV-.IIencremx, Otro, Hof-Iunkare, Härold wid Nord. Orri. 198?. —^ l^-)'eIreni1<joIcl, OcrrloK, ^lss;ton. c) 1987. — lRlljellrakIs, loAemunrl. 1988» — ^cllsrl^arre, Larl, Lx^cäilions-Lccrererare. <9 LleAor. Llecior-. r) Led. Uti Lsnco - Utsk. 5 ;y8g. Herr I.a kshurs, Isan, Bergs-Rad. a) 1990. —. kerruer, kongl, CanHi: Rad,R. N. O. K) ic-y!. — FicjöielLkrsnä, ^näars krecisio, wersts, R. S. O. Sedermera Herr LicMäsbr-mö, kaim Lric, LixzisLlriuns Lecrelsrsrs.
i sin grammatika, såsom alla germanska språk faktiskt gjort sedan ^ider, som föregå ali historia. Men får man tro de flesta läroböcker, så har svenskan dativen i behåll, ehuru det verkligen lefvande och talade svenska språket aldrig gör någon skillnad mellan den och ackusativen och blott i ytterst få fall (pronomina) mellan dem. båda och nominativen. Blott ett exempel hafva vi här velat anföra. Det kunde väl i hundratal fördubblas, särskildt om hänsyn tages ej blott till svenskan, utan äfven till andra moderna språk. Man må nu tadla denna tendens, hur mycket man vill. Faktiskt är, att de moderna språkens grammatik uppgjorts efter latinet, och den, som ej eger någon kännedom om detta språk, han kan för närvarande och så länge detta förhållande fortfar endast med ytterlig svårighet grammatikaliskt studera ett modernt. En grundligare grammatikalisk bildning är af detta skäl, men också endast af detta, hardt när omöjlig utan kunskaper i latin. Utan att åtminstone i någon mån känna det språk, efter hvilkets egendomliga byggnad grammatikens kategorier ursprungligen äro lämpade, förstår man ej dessa kategorier. Såsom bildningsmedel i språkligt afseende är latinet helt enkelt oersättligt — för närvarande, men endast för närvarande. Men i förbigående påpeka vi äfven det obestridliga faktum, att just i följd af hvad nu anförts flera moderna språk, vi nämna särskildt tyskan, ackommoderat ej blott sin grammatik, utan äfven sig själfva i sin konkreta gestaltning efter latinets syntaktiska byggnad. Gälla nu dessa argumenter för ali framtid? Det tro vi visserligen icke. Ju mer den moderna bildningen fortskrider, desto mer emanciperar den sig från förmyndareskapet under antiken — behöfver detta ej heller längre. Vägen till dess egen äldre historia går ännu i mycket genom latinet. Men dels ligger det i sakens egen natur, att denna historia, i den mån tiden rycker fram, allt mer förlorar sin vikt, mer och mer blir den specielle fackmannens sak; dels kan den så bearbetas, att åtminstone dess hufvudinnehåll blir tillgängligt utan kunskaper i latinet.