Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det Carlskrona stads innevånare vid slutet af år 1835 uti underdånig framställning anhållit, det Kongl. Majit, med afseende å den menliga inverkan bristen på tjenligt och tillräckligt dricksvatten städse utöfvat på helsotillståndet uti nämnde stad i allmänhet, oaktadt dess sunda läge, och särdeles vid utbrott af farsoter, hvilka der vanligen anställt svåra förödelser, i nåder täcktes, på sätt lämpligast och säkrast kunde pröfvas, bereda den redan så länge tillämnade vattenledningens utförande och om verkställigheten deraf förordna, då deremot stadens innevånare, enligt den 8 Oktober samma år vid behörigen utlyst sammanträde fattadt beslut, sig förbundit att årligen till vattenledningens underhåll utgöra den år 1824 åtagna afgiften af 1,500 Ridr Riko samt för öfrigt ej mindre frånträdt allt anspråk på ersättning för den sta - 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. dens mark, som till vattenledningen erfordrades, än äfven ville med arrendatorerna af staden tillhörig jord öfverenskomma om det skadestånd, hvartill dessa kunde finnas berättigade. Sedan vederbörande i ämnet hörda myndigheter till nådigt bifall förordat denna underdåniga framställning, fann emellertid Kongl. Maj:t, vid ärendets underdåniga föredragning den 19 December 1836, icke lämpligt att då vidtaga någon särskild åtgärd derutinnan, emedan frågan genom enskild motion redan bragts å bane hos Rikets Ständer, hvilka dock lemnade berörde motion utan afseende. — Efter riksdagens slut hade frågan åter, den 25 November 1858, kommit hos Kongl. Maj:t under nådigt öfvervägande, dervid Kongl. Maj:t ansåg den tillämnade vattenledningen vara af sådan vigt, att utförandet deraf ej borde längre uppskjutas; meri, med afseende på hvad Förvaltningen af Sjö-ärendena uti sina sednast i ämnet afgifna utlåtanden anfört, fann Kongl.
En tid hade dock funnits då en Slals-Utskottcts Utlåtande, N:o 207. i 13 Ulligare förbindelse underhölls med moderlandet, derigenom att en mindre ångbåt, anskaffad genom Postverkets försorg, ifrån början af Maj till slutet af November månad, på bestämda dagar tvenne gånger i veckan fortskaffade post och resande emellan Westervik och Wisby. Men Gottland, delande ingalunda samma lott som Sveriges öfriga landskap, hvilka haft att fägna sig af tid efter annan vidtagna förbättringar i kommunikations-anstalterne, hade deremot rönt det missödet, att berörda ångbåtsförbindelse, på hvars vidare ändamålsenliga utveckling man hoppades, helt och hållet upphörde; hvilket inträffade år 1849, då den förut begagnade ångbåten, som befanns för svag och alltför bristfällig för att kunna motsvara sin bestämmelse, försåldes, samt det i stället befanns mera fördelaktigt att, emot en viss bestämd afgift för hvarje resa, åt ett enskildt bolag öfverlåta bestyret att uti dess fartyg, som dock gick i en annan riktning, nemligen från Stockholm till Wisby och derifrån till Kalmar samt samma väg åter, öfverföra posten till Gottland. Igenom denna förändring hade också postgången emellan fasta landet och Gottland under en tid af sex månader blifvit så ofullständig och ojemn, att den var föga bättre, än om blott en enda post under veckan ginge till och ifrån Wisby, och mången hade också ansett den postgång vara att föredraga, som, jemnare, fastän långsammare, under vintermånaderna tvenne gånger i hvarje yecka toge vägen öfver Öland, hvarifrån en seglande postjakt fortställde såväl bref som resande öfver hafvet, så länge detta vore farbart. Häraf kunde lätt inses, det post-kommunikationen emellan Gottland och fasta landet icke motsvarade hvad man hade skäl förvänta, och att densamma egde verkligt behof att på ett mera ändamålsenligt sätt ordnas. Detta behof framträdde likväl ännu oafvisligare, då man toge i betraktande de förfoganden, som af vederbörande blifvit vidtagne för resandes tillbörliga fortkomst till och ifrån beinälda ö, synnerligast under Maj—November månader.
Jag reserverar mig i ett sammanhang mot förenämnde trenne beslut.” Af Herr Biskop Hedre'n: '”Vid afslaget på de begärda lönemedlen för Riks-Archivets Tjenstemän, har Utskottet funnit lör godt att följa en annan grundsats, den jag lika litet kan godkänna. Då här icke kunnat såsom skäl åberopas en behörig tjenste-pligternas reglering, den Utskottet tvertom vid detta Verk gillat, så har man angifvit såsom orsak felande local, samt uttryckligen förklarat tjenstemanna-aflöningen vara en fråga, som är localen underordnad. Men Utskottet har härigenom endast bevisat för mycket. Ty af det anförda skälet, borde äfven tjenstgöringen upphöra, tills tjenlig local vore anskaffad. Men nu måste ovedersägligen tjenstgöringen vid detta Verk alltjemt fortfara, så vida de öfrige Embetsverken, likasom litteraturen och fornforskningen, icke skola sakna ett högst nödigt biträde. Osäkert är äfven, när man kan vänta sig ett tjenligt Archivi-hus. Och att låta tjenstemännen undertiden sakna deras förtjenta lön, eller ordentliga reglering, är desto mera orättvist, som tjenstgöringen med ett trångt och otillräckligt utrymme måste vara vida besvärligare, än med ett tillräckligt. Jag tillstyrker bifall till löneförslaget.” Häruti har Herr Doctor Björkman instämt. Af Hr. Prosten Stenhammar: ’’Om en tjenligare local kan blifva anvisad för Riks-Archivet under innevarande Riksdag, lärer vara tämligen osäkert. Om deremot det af Kongl. Maj:t äskade förhöjda anslaget för Tjenstemanna-personalen beviljas och desse indelas på tvänne Departement, kunna vigliga resultat deraf väntas, så väl för Archivets vård och tillgänglighet för allmänheten, sorn för den historiska forskningen. Tjenstemännens verksamhet, ehuru försvårad af den otjenliga localen, är likväl icke så beroende deraf, att det skäl, Utskottet derifrån velat hemta för vägran af anslaget, skulle kunna godkännas.” Häruti instämde Prosten Astrand.
och massage, som ful - ständigt botar Reumatisk värk, erhål a inackordering (dietisk kost). Njurlidande och Neuralgi behandlas med bästa resultat. Äfven för dem, som önska genomgå mina öfriga behandlingar, kan inackord. erhållas. Cosmetiska Massageinstitutet » Idun », rg. er H Ja E rls N g R at IE an 13. KLEM. Al m. tel. 13 152 B 5 i 4 TTA Köp Godt Santos-Kaffe ä 60 af öre pr kg. mycgammalt, välkändt medel mot asthma. W0F~ I 50 Santos burkar om Vä liter. Pris för burk kr. Sändes mot postförskot eller efterkraf. Be Extra - ket go l d: t m a D:0. d redes af Fru I. W. LUNDBLAD, Lilla * fin arom och ful styrka kvalité, 0: 90 pr kg. Vat ugatan 24. Al m. Tel. 7668, Stockholm. • Rikstel. Verkligt god Liberia 1:02 » » Finaste PLANTAGE-KAFFE, kraftigt S flyttat och v ä l s m a k a n d e 1: 05 pr kg. g i siden, ylle och bomull, • H o s t a, Utsökt god PORTORICOART 1:10. » från 14 Västerlångg. till Fin-fin ljus Java. m ycket godt 1:16 • » 0 Rikstel. Begär p r o f v e r! 5 Regeringsgatan 6 5 öfvergå vid bristande vård och anFinare kaffesorter t i l l högre priser finnas äfven å lager. vä af ndande af overksamma medel Al t pr säck om cirka 60 kg. samt 5 öres Med anledning af upphörande icke 1 tr. upp., sällan till svårare kroniska ögre pris i småbåtar om 10 ä 20 kg. A l l t sjukdomar. Ett godt behandlingsh Kaffe lever, fraktfritt vid närmaste ingång från Lästmakaregatan. min cycleafdelning v i d k ö p af hel säck.
«nu går jag, och du får inte följa med, – herr Hellman följer dig nog,» och i detsamma tog hon afsked af de gamla och unga, och sprang sin väg. Aftnarne hade redan börjat bli lite kyliga, ty man var inne ett stycke i September, och sednare delen af sommaren hade varit regnig och kall. Men Lydia och Hellman läto ej bekomma sig häraf, då de omsider sent på aftonen begåfvo sig på väg till herregården. Lydia var mycket upprörd, dels af afskedet från föräldrar och syskon, men i synnerhet af det med Hellman, ty hon hade ju knappast fått smaka på den sällheten att med honom få vara tillsammans, och skulle nu på lång tid skiljas, för att gå obekanta öden till möte. Men vi lemna dem nu i ro, ty de kunna ju ej vara rätt roade af vårt sällskap, och säga god natt åt hela sällskapet, för att kunna vara uppe i morgon i god tid, och taga farväl af våra resande. Klockan åtta på morgonen stod en restäckvagn, förspänd med fyra hästar i bredd, utanför förstugudörren, och bakom denna en mindre resvagn, full med koffertar och kappsäckar och utom dessa skulle den föra Nannas kammarjungfru. På kuskbocken på täckvagnen satt Bergström, med ett skinnbälte kring lifvet, och bakom det skinnbeklädda sätet var fastbunden en knippa dugtiga tagelpiskor. Det hade börjat duska och regna, och foglarne sutto tysta under takfoten, ruggande sina vingar, och de från lönnarne nedfallna, gulnade löfven lågo tunga af fuktigheten på gården. Bandhunden låg inkrupen i sin koja, med blott nosen utanför, och betraktade med resignation ett stekfat, som en piga bar ifrån köket upp till hufvudbyggningen. Inne i matsalen, der en resfrukost stod uppdukad, gick gamle och unge baronen fram och tillbaka, samtalande om affärer, den umgängeskrets de unga skulle välja när de kommo till Stockholm, m. m., och emellanåt småsvärjande öfver fruntimren, som alltid skulle låta vänta på sig.
Emot 3:dje punkten (angående Bibliothekariens i Kongl. Bibliotheket aflöning): af Friherre Åkerhielm, Biskop Annerstedt, Doktor Schram, Doktor Nordström, Doktor Gumcelius, Doktor Malmstedt, Prosten Ljunggren, Prosten Berlin, samt Professor Carlson, hvilken afgaf följande skriftliga reservation: Då högsta vården om ett stort bibliothek icke blott förutsätter en mångsidig vetenskaplig bildning och en fortgående kännedom af bibliografiens utveckling, utan äfven innefattar vidlyftiga embetsgöromål för bibliothekets uppställning, katalogisering och tillhandahållande för allmänheten, anser jag Utskottet icke hafva haft skäl att bestämma Bibliothekariens lön till lägre belopp än Kongl. Maj:t föreslagit. Ett tillbörligt afseende på de löneförmåner, som blifvit för närslägtade embets-befattningar anslagna, synes gifva ytterligare styrka åt dessa skäl. Då Bibliothekarien vid Kongl. Bibliotheket städse varit ställd i likhet med Riksarkivarien, skulle nu detta förhållande rubbas, utan att dessa båda embetens beskaffenhet undergått någon förändring och skilnaden emellan den lön, Bibliotheks-personalens styresman och hans närmaste man innehafva, skulle endast blifva skilnaden emellan 4,500 och 3,500 R:dr R:mt. För min del anser jag Utgifts-Afdelningens förslag till beslut välgrundadt och får såsom min reservation upptaga detta utlåtande, hvilket är af följande lydelse: »De Stals-Ulskuttels Utlåtande M 123 (Fortsättning). 49 »Då Utskottet desto mindre kan förneka giltigheten af de skäl, hvarpå högstberörda nådiga framställning är grundad, som, vid jemförelse med motsvarande befattningar inom de administrativa embetsverken, Bibliothekarien vid Kongl. Biblioteket äfvensom Riks-arkivarien, med afseende å deras embetens vigtiga och ansvarsfulla beskaffenhet samt den vetenskapliga bildning desse embetsman måste innehafva, synas vara fullt jemförliga med äldre Kollegii-ledamöter, samt vice
M:s nåd. propos. om afskrifning af de 6 å 7000 r:dr, hvilka inom 47 sock nar af Hallands län blifvit till följd af förlidet års missvext, emot dessa socknars ansvarighet, utdelade till sådane behöfvande inom samma socknar, som i anseende till bristande säkerhet icke på annat sätt kunna komma i något åtnjutande af stalslåne-medlen, får jag, utöfver hvad jag i min und. skrifvelse till K. M. andragit, ytterligare anföra: Församlingarne uti de län, som ledo nöd 1846 genom missvext, komma alla i mer och mindre mån i åtnjutande af sådane lånemedel som kunde disponeras utan säkerhets presterande; men år 1847 voro de härtill anslagne medel redan så medtagne, att endast 600 r:dr b:co deraf kunde disponeras till Halland. Ätskillige län som, i likhet med Halland, förlidet år voro lidande genom missvext och ej heller kunde bekomma lånemedel utan återbelalnings-skyldighet, hade i deras svåra belägenhet dock den förmån framför Halland, att der befanns säd uti kronomagasinerne, hvilken emot billiga priser lemnades till behöfvande af länens innevånare, dä deremot spanmålsbristen i Halland var sä svår och priserne så högt uppstegrade, att jag med full säkerhet kan intyga att de 80,000 r:dr b:co, som Hallands län lick läna af Staten till uppköp af brödföda och utsäde, icke är 1847 förslogo mer än endast |:delar af denna summa förslog år 1846. De Den 5 April. 33 De län, som erhöllo undsättningslån 1846, flngo dem emot 3:ne års ålerbetalnings-skyldighet, då deremot Hallands län erhöll sitt undsättningslån endast pä 2:ne års återbetalnings-skyldighet, så att halfva lånet vid detta års uppbörd måste återbetalas.
Jag är väl icke fullt säker på den uppgift som jag ernar meddela, och kan derföre här blott namna saken, såsom en hänvisning för Utskottet till inhämtande af säkrare upplysning. Jag vill minnas att det var först på 1760-talet som skyldigheten att examinera unga embetsmanna-ämnen livälfdes från Embets-Verken på Academierna. Flere utmärkte lärde, och ibland dem, om jag mins ratt, Linné, motsade denna förändring och förespådde att grundligheten i studier skulle förlora derpå. Min öfvertygelse år att om de som anmäla sig att i Embetsverken intagas, i Chefernes öfvervaro offentligen examineras, så skulle detta inbördes väcka vördnad hos de yngre för sina äldre förmän, och hos de äldre välvilja för sådana yngre ämnen, som lofva något. Detta skulle onekeligen vara båttre och nyttigare 35o Dea 7 Murtii. ån en inskrifning efter förpassning från Academierna. Grefve 'L/öwenlijelin, Carl Axel’. Då en disouskkm uppkommit i detta ämne, som år så rikhaltigt, ville jag serskildt yttra mig i hvarje del deraf; men då discussionen redan så långe fortgått, skall jag blott skörda af dem, som redan falat. Jag instånimer med Friherre Anckarsvärd i den del af motionen, som angår saknaden af tillfälle för en fullkomligare utbildning inom Hufvudstaden. För öfrigt förenar jag mig till det mesta med Herr von hartmansdorff. Med Friherre Boije år jag af lika tankar, angående anställande af examina hår i Hufvudstaden.
— Doktor Sylvius. Han är gammal akademiekamrat till mig. Du råkar honom hos Krons. Det är förargligt, att jag inte kan komma. Han har inga bekanta här i sta’n, och han är så ytterligt bortkommen, isynnerhet i damsällskap. Hvad vill du jag skall göra med honom? — Vara vänlig och söt mot honom — och dra upp honom! Det kan du; du har en märkvärdig förmåga i den vägen. Pröfva den på Klas Kristoffer! Lyckas du med honom, så har du bestått profvet. — Heter han Klas Kristoffer? Det är ju förfärligt. Hur kan man komma i stämning tillsammans med en herre, som heter Klas Kristoffer? — Stämning! Nej, kom inte med pretention på stämning tillsammans med Sylvius! Men det är ju inte heller nödvändigt. Han är förresten en framstående vetenskapsman och kan vara mycket intressant i sitt ämne. — Hvad är det för ämne? — Zoologi. — Nej, det åtar jag mig bestämdt inte. Zoologi! Det är jag ju alldeles omöjlig i, det måtte du väl veta. — Du behöfver inte tala zoologi med honom. Men det gör du nog, om jag känner dig rätt. Du kan tro, att Hugo kan vara infam. Doktor Sylvius blef anmodad att föra mig till bordet. Han var verkligen alldeles omöjlig. Han sade ingenting till mig, och när jag sade något till honom, trodde jag, att han skulle få slag, så röd blef han. Under första rätten teg jag och lät honom lugna sig. Vid andra rätten hade han lugnat sig; vid den tredje slog han ut såsskålen öfver min klädning. Jag hade naturligtvis föredragit, om Hugos vän varit en något hållfastare person. Klädningen var på för första gången, och Hugo och jag hade just kommit öfverens om att den klädde mig alldeles utmärkt. — Nå ja, du kan väl förstå, att jag tog det så »en bagatelle» som möjligt. Det hade jag gjort i alla fall, men jag gjorde det ännu mer nu, när jag såg hur doktor Jo —, jag menar doktor Sylvius tog det. Jag försökte distrahera honom, men det var nästan omöjligt. Han var formligen hypnotiserad af fläcken. Han satt och stirrade på den och sade gång på gång: »Nej, hvad jag burit mig tölpigt åt!
De fall måste vara få , då Konungen sjelf är i närvaro af en sådan menighet eller också Dess 13ef:h:de är tillstädes vid sådant tillfälle; men den underordnade myndigheten, som har den högre myndighetens hud att verkställa, den inträffar, den uppmanar den på stället samlade menigheten att åtskiljas, och den må vara antingen vakthafvande befälhafvare, som, efter sina order och de bestämda förordningarna för dess verkningskrets, har att 3GS Den 14 April f. m. handin, eller en patrullcommendering för verkställighet af offentlig myndighets bud , som inträffar der menighet sätter sig upp emot dessa bud, så skall på denna befälhafvare? eller patrulls tillsägelse örn menighetens skingrande samma följd vara, sorn om den civila myndigheten är tillstädes eller kommer tillstädes och befaller menigheten att åtskiljas. Jag tror på dessa skäl, att här rätteligen blifvit begagnadt uttrycket offentlig myndighet, oell att det äfven är nödvändigt att på det andra stället i denna §, der nu är infördt civila myndigheten, borde utsättas offentliga myndigheten. Frih. Roye: Jag är förekommen af den sisla värda talaren, men om jag icke för mycket frestar Ståndets tålamod, ville jag bedja den värde Frih:n Anders Cederström försöka att sätta den 3:dje raden i denna § i öfverensstämmelse med den 5:te raden, utan alt medgifva att denna öfverensstämmelse icke är möjlig. Ty då det står på 3:dje raden offentlig myndighet och sedan på den 5:le nämnes civila myndigheten, så är ju i och med detsamma den militära myndigheten utesluten från cathegorien af offentlig myndighet. Jag tior således att det är nödigt att ändring häruti sker, och jag begär propos. derpå samt kan för min del alldeles icke tvifla derpå, att likaså mycken uppfattning och godt omdöme kan finnas äfven hos den subalterna officeraren som hos en borgmästare eller stadsfiscal. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Om det icke hade inträffat att 3 Stånd redan i det närmaste ordagrannt bifallit delta betänk., skulle äfven jag hafva några anmärkntr att göra, men jag är glad att denna lag kommer till stadga.
Presteståndet. Borgareståndet. Bondeståndet. 8:0. Förslag till grundlags-ändringar, åsyftande dels förändring i föreskrifterna rörande Riks-styrelsens fö- rande i vissa fall, dels utvidgad tjenstetillsättningsrätt för sådan styrelse, som i Konungens ställe i vissa fall förer Regeringen, dels Grundlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riks-akten af den 6 Aug. 1815. 10, 14 Dec. 1859 afslogs. 10, 14 Dec. 1859 bifölls. 10, 14 Dec. 1859 bifölls. 10 Dec. 1859 afslogs. Alltså förfallet. 9:o. Förslag till ett tilllägg i 59 § R. Förslag till tillägg i 109 § af R. Alltså förfallet. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet. Alltså förfallet. 13:0. Alltså förfallet. 14:o. Förslag till ändring i 21 § 1 morn. och 28 § R. 0. samt 53 § R. F., angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utskottsval. 10, 14 Dec. 1859 10, 14 Dec. 1859 10, 14 Dec. 1859 14 Dec. 1859 Alltså förfallet. bifölls. afslogs. bifölls. bifölls. 15:o. ' Förslag till tillägg i 41 § R. 0., angående rätt för StatsRådets ledamöter att deltaga i Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar. 10, 14 Dec. 1859 bifölls. 10, 14 Dec. 1859 bifölls. 10, 14 Dec. 1859 bifölls. 14 Dec. 1859 bifölls. Af Kongl. Majit bifallet. 16.0. Af Kongl. Majit bifallet. Memorialets Memorialets behandling hos M Rubrik. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet.
Dertill kommer att ingen fullkomlig seger kan vinnas utom Cavallen, och derföre höra vi också införlifva detta vapen med Nationen, så att det öfverallt står att erhållas, och hvarigenom en province skulle kunna uppställa en Cavalleritroupp snart sagdt till lika stort antal, som den förmådde anskaffa sadlar och sablar, ty, som sagdt är, icke kan rätta fördelen af en vunnen seger fullkomnas utan ett talrikt Cavallen, och då man icke känner, hvarest fienden på en sträcka af 100 mil ämnar anfalla, har man svårt att der hålla tillhanda våra endast i Skåne varande större Cavalleri-massor, helst landstigningar på Skånska kusten nu mera minst äro att förvänta. Yid Cavalleriets organisation vill jag likväl framställa ett alternatif, hvilket äfven i ett relativt förhållande låter tänka sig vid Infanteriets organisation, huruvida icke 20 man borde vara på värfvad fot vid hvarje Depot, hvarigenom en stam af 80 man uppkom å hvarje Regemente; då Recruternes antal kunde nedsättas till a5 i arne omgångar, 3:ne månader hvardera, således likafullt 5o man årligen, hvaraf på 5 år inmönstrades fullt antal med de värfvade till ra5o man. Jag skulle anse detta nödvän - Den io Augusti e, ni. digt i afseende på hästarnes transporter och vårdande vid ombyte af Recruter; man ägde äfven i dem en ordnings-troupp att tillgå, hvaraf Polisen stundom är i behof, hvilket vitsordas af ioo:tals händelser inom vårt samhälle både fjermare och närmare. Fångtransporter och handräckningar af hvarjehanda slag kunde med dem verkställas, då depöterne utgöra en kedja omkring större delen af Sverige, hvilket skulle medföra betydliga indragningar på andra håll. Men den mest exemplariska conduit borde vara fästad vid denna stam, på det den icke genom elaka exempel i någon mån vore i tillfälle verka ofördelaktigt på ynglingens seder; hvarföre jag också framställt detta som ett alternativ att noga begrundas, håde för Cavalleriet och Infanteriet.
Om det verkeligen i den närvarande BancoOrdningen finnes påbudet, att Statens medel skola gå igenom Banken, så är dock intet förloradt derigenom, att vi i sjelfva beslutet tillkännagif - 126 Den 4 December e. m, va, alt ifrågavarande medel få insättas emot ränta på Afskrifnings-räkningen. I anledning af hvad Friherre Sprengtporten anfört, hör jag nämna, att utväg är öpnad på Obligations-räkningen; ty andra medel, ände, som insättas på 2 månaders uppsägning, han väl icke RiksgäldsContoiret äga. Jag vill ej yrka någon inskränkning deruti, men förnyar blott min anhållan, att RiddarhusSecreteraren ville upplysa, huru BancoUtskottets Betänkande N:o 47 blifvit afgjordt. Undertecknad Riddarhus - Secreterare: I anledning af Herr Rosenblads begäran, får jag äran vördsamt upplysa, att RancoUtskottets i anledning af Herr P. Lagerlijelms motion, att hälften eller två tredjedelar af alla publika Verks behållningar i Banken måtte i Discontväg utlånas, under N:o 47 afgifne Betänkande innehåller afstyrkande af berörde motion, och blef den förste sistledne Augusti af Ridderskapet och Adeln bifallit. Herr Hjerta: Den Kongl, försäkran angående Banken innehåller, såsom jag förut nämnt, föreskrift uti ifrågavarande afseende. Om således BancoStyrelsen förmärker, att på upplånings-räkningarne insättas allmänna medel, behöfver den blott vända sig till Auctoriteterna, som då förekomma detta. Revisorerna tillhörer det sedan att ytterligare efterse förhållandet. Jag tror Den 4 December e. m. 27 således, alt ingen särskild föreskrift behöfves, oell är öfvertygad, att, om man återgick i allt till BandöOrdningen, stöde Banken i vida bättre skick.