Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ej föreställa mig denna kompromiss-Rätt, annorlunda än fason: en Imimlicm af Det synes mig da wara rigtiqt, at en klagande waljer rwä och Lommitteen twa Ledamöter; häldre än at d n femte af detza utwaldes, ffulle jag tilstyrka ac han af Landshöfdingen wore förordnad. Grefwe ve la 6ar6ie. Om Landshöfdingen säsom Ordförande i vErin^s-Oommme-> fful> le finna at jag blifwir för lägr taxell, hanffjurer han maler til Lompromiss-Rätt. Likafä om jag ffulle finna mig för högt taxerall. I detta fall ffulle efter Friherre ^simmli-ims förstag Landshöfdingen såsom klagande nämna 2 ^ompromisslli-mr och såsom innehafware af Kronans Ratt afwen twa. Z2o Den 9 Mars. e. m. Jag hade dä alla fyra emot mig, och den femte, som af LvmmittLsn ffulle utnämnas, more ock troligen altid i Landshöfdingens interesse för at understödja committeens åtgärd, och den jemnwigt som bör wara' grunden för sammansättningen af all compromiss-Nätt, wore til den klagandes förlust, förlorad. Friherre klannsrkeim förklarade sig ej kunna inse, hwarföre just den af HennZs-^ommitteen tilsatle Lompromissarien, ffulle wara den enffildte Medborgarens motståndare wid detta tilfälle. Grefwe Os la 6ar6ie yttrade, at detta endast kunde aga rum när Landshöfdingen ansäge någon person för lågt tsxergck Friherre l^snnerlieim inwände, at afwen wid delta tilfälle Parten ägde Lomxrolnissarjer som bewakade haus rätt. Grefwe von läanri n§sliau86n förenade sig med Friherre ^lannerkeiln, och tilstyrkte hans förflag. Friherre Onäerström, ^Lcod.
Remitterades till Konstitutions-utskottet en denna dag, på sätt 29 § riksdags-ordningen föreskrifva-, af herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolfj anmäld anledning till anmärkning emot Konungens rådgifvare och chefen samt föredragande stats-rådet för landtförsvars-departementet. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Företrädde en deputation af högloft. Ridderskapet och Adeln anförd af hans exellense herr gretve H. G. Trolle Wachtmeister3 hvilken uppläste ett hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln denna dag hållet protokoll, deraf inhemtades, att höglofl. Ståndet beslutat, att Rikets Ständer borde ge - 262 Prot.-utdrag den 21 Mars 18k-8. nom en stor deputation till Kongl. Maj:t frambära de tänkesätt, som finnas uttryckte i följande förslag till underdånig skrifvelse: ”Stovmäktigste, Allernådigste Konung! ”Rikets Ständer hafva med smärta oell bekymmer varit vittnen tilt de oroligheter, som under de sednare dagarne i hufvudstaden egt rum och hvarvid äfven försök att våldföra medlemmar af Riks-stånden blifvit gjorda. Den förvillelse, som led t orostiftarne och deras verkLyg, beklagas djupt af Rikets Ständer, men uti Eders Kongl. Maj:ts vishet och kraft ega Rikets Ständer säkra förhoppningar, att lugn och ordning i samhället snart skola åter stadgas”. ”För Rikets Ständer är det ett behof och en pligt, att vid detta tillfälle få betyga den vördnadsfulia kärlek, trohet och tillgifvenhet, som fästa Rikets Ständer vid Eders Kongl. Maj:t och dess Ätt, samt försäkra Eders Kongl. Maj:t om Rikets Ständers beredvillighet till hvarje laglig samverkan med Eders Kongl. Maj:t för betryggande af samhällsordning, allmän och enskild säkerhet samt ostörd frihet för Svenska folkets representanter att egna sig åt de vigtiga samhällsfrågor, som nu äro* under behandling”. ”Rikets
Cl. A.) Sedan Utskottet, uti dess under N:o 184 afgifne Utlåtande, afstjrkt Rikets Ständers bifall till den af Soldaten Carl Gustaf Wetterström i underdånighet gjorda ansökning om eftergift, till hans förmon, af Kronans rätt till ett efter sökandens stjufmoder, Anna Brita Wetterström, fallet Danaarf, har, enligt Utskottet tillhandakomne Protocolls-utdrag, berörde Utlåtande blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden bifallet, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitteradt, på grund af följande hufvudsakliga anmärkningar: att beviljandet af den sökta förmonen ingalunda borde, såsom Utskottet förmält, betragtas såsom ett betänkligt praejudicat, enär dels dylika arfsfrågor blott sällan ega rum, dels i förevarande fall serdeles bevekande skäl för bifall till nämnde ansökning vore för handen, nemligen Wetterströms vitsordade fattigdom och. den deraf härflytande svårighet för honom att besörja sina sex minderåriga barns uppfostran, äfvensom den omständighet, att, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms Län upplyst, sökanden, genom ådagalagdt välförhållande, gjort sig af meranämnde understöd förtjent; att dessutom ifrågavarande arfsmedel endast uppginge lill ett mindre betydligt belopp af omkring roo R:dr B:co, samt att Utskottet, vid afgifvandet af Utlåtandet N:o 184, syntes hafva följt en åsigt, stridande emot den, som legat till grund för dess vid ett föregående tillfälle gjorda hemställan, att ett Dana-arf af större belopp måtte tillfalla Malmö stad; varande derjemte inom sistbemälde 2:ne Riks-Stånd framstäldt det förslag, att de efter enkan Wetterström fallne arfsmedel måtte delas till hälften emellan soldaten Wetterströms och hans aflidne broders, statkarlen Adolph Wetterströms omyndiga barn.
Yäl säger man sig icke vilja motarbeta reformer i lagarna, så vidt de öfverensstämma med folkets upplysning och uttryckta vilja; men jag förstår icke, huru det då är möjligt att bestrida denna af Representationen begärda förändring. Folket kan icke uttrycka sin vilja annorlunda, än genom Representationen, och BondeSt. representerar massan af Nationen. Då nu förändringen i detta Stånd blifvit yrkad, hemställer jag, huru conseqvent det är att säga, att reformer böra ske, när folket önskar dem och likväl nekar till denna. Jag för min del utgår från den åsigt, att om folket kan uppfatta nyttan af en reform, bör den ske, Ufven om folket icke yrkat den; men nu har jag hela folket med mig. Jag hade icke nöjet att vara närvarande under det brill an ta furioso, sorn Frih. Boye inför Ståndet uppfört i anledn. af mitt föregående yttrande, hvilket Frih. lärer tagit sig något nära. Jag har dock hört sägas, att Frih. Boye påstått, det jag sargat hans heder och ära och lil 1 vitat honom oriktiga motiver. Förhållandet är emedlertid, att jag blott yttrat, att Frih. för sin mening har ett mägtigt appui inom Konungens Conseil, samt att jag förut kände Frih:s tankar i detta ämne; och jag hemställer, huruvida detta kan kallas en sargning. Jag fritager mig åtminstone sjelf helt och hållet från en sådan beskyllning och förundrar mig blott att böra Frih. Boye tala om tolerans, då jag aldrig hört någon försvara sina satser med en sådan intolerans soro Frih. Boye, nemi. 212 Den 6 Augusti e. m. så långe satserna äro hans, hvilket icke alltid är fallet med, samma satser i ett nytt ögonblick. Sedan Frih. Raab afstått från begäran om återremiss, instämmer äfven jag i anhållan om bifall till betänk. Or. Frölich: Jag skall icke vara mångordig. Frih. Boye och Hr Dalman hafva begge talat, sedan jag sist yttrade mig; tolerans har blifvit yrkad och intoleransen fördömd; måtte således toleransen alltid få råda, och vi slippa att mera orda derom.
Hvad åter de öfriga tjenstemännen beträffar, är klart, att i fäll icke denprincipenliga förändring nu kan vidtagas, att staten för medel, sorn på grund af anmärkningar inflyta, icke vidare afstår 25 proc.* utan att procenterna, der de skola utgå, i egenskap af böter erläggas af den felaktige, vare sig redovisande eller uppbördsman, så måste dock i allt fall, såvida rättvisa skall äga rum, efter beräkning af hvad dessa tjenstemän i extra inkomster per medium uppbära, beräknadt för en tid af 10 år, deras lönereglering ställes sä, att de, inberäknadt dessa 7 H. 22 Den 36 Maj f. m. extra inkomster, erhålla lika med deras vederlikar i andra verk, hvarpå ock den K. propos. är grundad. Utsk. tillstyrker, att det vid sista riksdag bestämda anslaget af 600 r:dr för electriska cur-anstalten må få fortfara i 3:ne år, eller till 1837 års slut. Inrättningens gagnelighet är vitsordad; det är således svårt att inse, hvarföre icke Utsk. föreslagit detta anslag att räcka till nästa riksdag, hvarvid då blifvande Ständer komme i tillfälle att pröfva, huruvida anstaltens gagnelighet fortfarande är vitsordad, för att om dess framtida varaktighet besluta. Att befordra inrättningens tillvarelse under blott 3:ne år, synes mig icke väl betänkt; och jag tillstyrker altså, att, med ändring af hvad Utsk. föreslagit, detta anslag uppå SundhetsCollegii stat må få utgå intill nästa riksdag. I afseende på åtskilliga motioner, ronde förhöjning i aflöning för kronobetjening på Gottland, i Westerbottens Lappmark och på Öland, yttrar Utsk., att med landsstaternas reglering ännu må uppskjutas, men att R. St. i und. anhålla, att fullständiga förslag måtte vid nästa riksdag blifva R. St. förelagda, och att, sorn kronobetjening på åtskilliga andra ställen finnes med icke högre löner, än de på Gottland och Öland, de väckta motionerna icke gifva anledning till särskild reglering i löneväg.
HoS Hedervärda Bonde-Ståndet har åter dels upplysning funnits nödig af hvad Fond i fråga - Den 7 Juli. frågavarande tillökning må kunna utgå, dels blifvit anmärkt att procenten matte nedsättas , så att den för de lägsta Lönegraderna komme att utgöra 50 och i mån derunder för de högre; att tillökning i synnerhet borde beviljas de med ringare löner försedde Tjenstemännen, såsom derutaf mer i behof än de Embetsman som hafva 8 å goo R:drs löner , for hvilka någon tillökning ej synes äga rum; att förhöjningen endast må sträcka sig till dem, hvars tjenster finnas nödiga och att den Comité, som är påtänkt till öfverseende och utrönande deraf samt att upprätta förslag till indragning, kunde snart komma i verksamhet, så att tillgång genom indragningar vinnas för Lönförbättringen, och i öfrigt att bland Penninge-löntagare i Landsorten äfven Häradshöfdingarne anätte undfå Lönförliöjning. Utskottet får i anledning häraf upplysas att på sätt dess förra Betänkande innehåller, tillgång för denna Lönförhöjning är utsedd vid den uppgift af Stals Verkets behof som Utskottet förut gjort och hvarvid Hedervärda Bonde-Ståndet la t i t bero, samt att Riksens Högloft. Ständer vid denna Riksdag beslutit, det förnyad underdånig anhållan skall hos Kongl. Maj:t göras, om tillsättande af den Comité, som kommer att uppgifva plan till en ny reglering af Styrelse-Verkens organisation och i sammanhang härmed förslag till indragning af öfverflödiga Embeten och tjenster. I öfrigt innehåller och utreder Utskottets förra Betänkande grunderna för dess förslag, hvaruti - 1 Den 7 Juli, 757 uti Utskottet ej finner någon ändring billigtvis kunna äga rum. Slutligen får Utskottet, i anledning af hos Högloft. Ridd. och Adeln gjord erinran om lönförhöjningen för Militaire-Staterna, enligt dess förra yttrande tillkännagifva, att Utskottet med första skall derom inkomma med Betänkande. Hvilket allt vördsamt hemställes Riksens Högloft.
- I ~ och ~ seger. p Alb. Ronirier: J. (: en~aatit-Clai,~e, Hella och mdra historier om kvinuor. - I ?. H. B~is.r~sft, E n atielstlnnl 1x3 1700-talct. - Tv: j smd pilgrimel *. - 17 % ikldli~zg, Eremitagcidyllei~. - Jf. Roos, Skepy, son1 fosgWs i stormen. Helgs~$lsklockan. H. Hqfberg. Genolr~ Sveriges byygder. IF '. A h ~ l C4nstaf, IYasn. - h '. DouglasWiggilt, T v i smB hemlosa. - V, R! / dberg, Yap~nsmeden. Fribytaren pB Ostersjiin. - (J '. BBli,27i, Karl och Sigismn~d - F. Retcter, Lifvet p i landet. Topeli~s, Vinterkviillar. h. 0. Adelberg, Pelle Rnygg och barnen i Snaslici) y. Iirdebetou, Fbglalit. - .L R. Blourrdelle, Skatksokarna eller skeppet i iiknen. - G. Sch-oder -, PWO Blakkran. Ha r1sso ?~-2ia1-7~ol,w, Fru Lillr son1 ungmo, maka och moder. - Lekkamrateu. - Lilla miilaren i barnlrammaren .. - Sniifl ingaiz I Mi. 8 ' %eliais: R. H. - H. Renlozo, RIennislzoogut nled biorgan. - D. Rallstrii) rr, ITr Gustaf Yasas saga. - Elsns ranner. - Smdfolk p i resa. - Den glade ryttaren. - P$i.rgl %dan. - T7Ar egen Pdlle. - Earo och hans viinner. - E n iingiitsfiird.
Nu kunde någon invända, att för en lärarinna är det ju ej svårt att indela sin tid oeh få den att räcka till; men hur skall en stackars fru bära sig åt, som har så mångahanda bestyr med .både ett och annat? En sådan invänding vill jag besvara med den tidsindelning samma fru följde vid den tiden, då det yngsta af hennes fyra barn var tre år och hon blott hade en tjänarinna till hjälp. Strax på morgonen hade hon några rum att damma, att rengöra lamporna (tio inalles), gå till torget, framlemna matförrå- den för dagen och ordna för middagen, sköta blommorna (8 0 a 9 0 stycken), hvilket allt skulle vara klart till klockan 1 1, då hon läste en timme med sin äldsta flicka och en liten kamrat till denna. K l. 1 2 gingo barnen ut med jungfrun, då frun under tiden stannade hemma och spelade piano, medan hon samtidigt gick ut åt köket och såg efter maten, såvida det var något långkok den dagen. Vissa dagar under veckan var hon på lektion utom hus. Innan middagen skulle serveras gick hon alltid ut i köket att afsmaka såser, soppor o. s. v. Efter middagen hvilade hon en timme och läste då någon bra bok. Om eftermiddagarne hade hon barnen hos sig och sysselsatte sig då samtidigt med sömnad. Senare på kvällen, vid sjutiden, hade hon vanligtvis åter en lektion eller något annat dylikt arbete. Efter k välls värden, vid niotiden, promenerades ännu en stund. Under årens lopp ha hennes barn blifvit större och gå i skolan. Hon måste nu spela och läsa lexor med dem, promenera med dem själf och ändå ej försumma inköpen, hushållet, sina lektioner oeh skrifningar. Men nu liksom förr är det blott den konsekventa tidsindelningen, som hjälper henne och låter henne få tid öfrig äfven för musik och lektyr. » Därtill har jag ej tid » äro ord, som hon aldrig förstått, ty hon säger, att tiden är så uttänjelig, att man kan göra underverk därmed, blott man förstår att taga vara på minuterna. Enhvar sin egenparaplymakare.
Knekte-rote-frihets-medel utbetalas endast af städerna för den dertill lydande och till hemmantal uppskattade jord. Politie. Uti detta Län äro, till ordningens vidmakthållande, ej andra allmänna anstalter vidtagne, än som lag, författningar och instruktioner ålägga vederbörande tjenstemän. 5 Kronofogdar, 25 Krono-länsmän , 2 Landsfiskaler och Stad sfiska ler i städerna hafva hittills kunnat handhafva polisen, och uppfyllt sitt kall, så vidt oordningar på förhand kunnat förekommas. De anstalter, som härmed hafva sammanhang, äro fängelser och korrektionshus. Länshäktet här i staden, som utgöres af sex rum, är både för inskränkt till utrymmet och till läget ännu mera olämpligt, emedan desse rum äro placerade i samma byggnader som korrektionsoch fästnings-rummen, derigenom en ständig kommunikation med länsoch fästnings-fångar beredes och är omöjlig att förekomma. Något särskilt rum för dem som skola afstrafFas med vatten och bröd finnes ej att tillgå, utan har man hittills fått begagna platser härtill utaf fästnrngsrummen. Ledamöter af Kongl. Fångstyrelsen, som årligen besöka stället, äfvensom Rikets Ständers Justitije-Ombudsman vid sin härvaro, hafva tagit kännedom om förhållandet, hvilket är enahanda med Landskrona länsfängele. Behofvet att anskaffa andra häkten, konstruerade på annat sätt och skiljde från fästningsoch korrektionshus är således af högsta nöden påkalladt. Häradshäkten underhållas i ett vanligt skick, hvilket likväl icke är svarande mot ändamålet, enär utrymmet är inskränkt och inredningen är olämplig, i anseende dertill att alla slags fångar, vid inqvartering, mäste sammanblandas. Förekommandet af dessa olägenheter har sig likväl icke så lätt, emedan allmänheten påstår sig 13 icke vara skyldig af egna medel nedrifva och ombygga en i öfrigt stark och grundmurad byggnad. Hvarje stad är jemväl försedd med häkte och äro desse icke synnerligen bättre inrättade än häradshäkten, med undantag af staden Lund, som i sednare åren uppfört ett ändamålsenligt fängelse. Bland den stora folkmängd
cfzance, naUnef &lt;p,ue fes femmes c est f fömmade fes deux nat / ons étant o /) uéc / o / ses ne ta / sentpas c / u ä fajfemme cfzanea / se, nouéeo c / ' un f / en fes sent / ments å sa patz / e feffe / nv / s / ffe, c / e et Om det sköna mål, som blicken bländar, Än för åtrån tyckes vika stundligt, Sannings haf, där ökenfärden ändar, Ler i strålar, gränslöst, outgrundligt. p. På släktfåfängans altare. En liten van » väckare » af Nord. f p l f e t kan ej nekas, att forna tider, äfven &lt;åå !M d e riktigt gamla, trots sina många fel och brister, dock hade åtskilliga förtjänster och företräden, hvaraf vårt eget moderna århundrade dess värre icke kan berömma sig. O m jag nu t. ex. sade, att jag dit räknade bl. a. saknaden af den bokliga bildning, som i våra dagar är så allmän och oumbärlig, blefve j a g tvifvelsutan och med skäl ansedd som en efterblifven kvarlefva från dessa » goda » tider, då okunnighet och vidskepelse regerade världen. Men så långt ifrån är detta min mening, att j a g tvärtom vill tro, att vi till sist skola k o m - ma öfverens, när jag blott närmare fått utveckla densamma. Då nyssnämnda bokliga bildning, som i äldsta tider hörde till de sällsyntare undantagen, och som i öfrigt spelade en mycket underordnad roll i samfundslifvet, sedermera började tillerkännas ett lika stort som obcrättigadt företräde framför kroppsarbetet, k o m detta senare allt mera i misskredit, tills det slutligen betraktades som en låg ja, nästan som en djurisk och människan — den om sitt värde medvetna människan — ovärdig sysselsättning. O c h den naturliga följden häraf blef, att dess utöfvares sociala anseende i samma mån minskades.
Det är just delta förhållande, som är i fråga hvad Halland beträffar, och jag hemställer huruvida det ej må anses som en otydlighet, att Ständerne i en skrifvelse säga, att de afrotelingscommissionen i Halland till ordin, rotering indelta rotar icke äro underkastade ordin, rotering och fördenskull icke böra erlägga vacance-afgift, nien sedan i ett annat betänk, generell säga, att alla de hemman i Halland, som af roteringscommissioneu äro upptagna i roteringslängden, skola kunna underkastas ordin, roteling utan afseende på att roleringslängderne icke äro pröfvade och fastställde. Jag finner häruti en motsägelse, åtminstone en tvetydighet, och det måtte väl ej vara ett för stort anspråk, att få denna tvetydighet utredd. För min del tror jag Hr Dalman skulle hafva rätt, derest roteringslängderna varit fastställda och Ständerne begärt att rotering skulle 24 11. 8 5S Den i5 April c. tn. ske; men sorn dessa längder icke äro fastställda, ser jag ingeri möjlighet att något misstag kan komma att äga rum, eller att någon tvetydighet örn Ständernes begge skrifvelser skall kunna uppstå. Hur äro a:ne särskildta fall i fråga; det ena angår utsoekne-frälsehemman , och det andra alla öfriga hemman, hvilka ej ingått i rotering. När nu roteringslängderua icke äro fastställda, så finnes ingen anledn. att någon auctoritet skulle tillämpa desamma. Hr Rosenblad-, Till ytterligare upplysning anhåller jag att få uppläsa K. M:s skrifvelse rörtde detta ämne: ”K. M. har derjemte nådigst förklarat, att, då den nya roleindelningen i vissa län antingen icke medhunnits lika fort, som i andra län, eller varit underkastad förändringar, hvaraf möjligen skulle kunna dragas den slutföljd, att den tillökade roteringen förr kom att drabba de län, hvilkas roteringsverk redan afslutats, än dera, för hvilka sådant ännu icke medhunnits, det beror på R.
Allt mjukt bröd bör bakas hemma, och detta kan lätt utföras, t. ex. om torsdagarne (behöfves troligen ej oftare), då den såväl i slott som koja väl gouterade Tecknade för ldun af C. H. E, li — y. (Forts.) et skulle till och med anses för en skam ifall familjens fruntimmer icke voro fromma och rättrogna katoliker. Modren, som står under biktfadrens omedelbara ledning, drager alltså försorg om, att barnet i god tid lär sig sina böner, något biblisk historia och helgonlegender samt för henne med sig till kyrkan, så snart hon orkar hålla sig upprätt i knäböjande ställning på det hårda stengolfvet. Redan vid fyra eller fem års ålder börjar den lilla förberedas till biktens sakrament, hvilket går så till, att modrens andlige ledare tager henne på sitt knä och vänligt frågar efter, huruvida hon varit snäll eller ej. Någon äldre person på- minner henne då om någon barnslig förseelse, hvartill hon gjort sig skyldig, och söker få henne att själf berätta, huru det därmed förhöll sig. Hon blir förmanad eller berömd, och till sist mottager hon i stället för absolution prästens högtidliga välsignelse. Med tiden öfvergå dessa ofta återkommande samtal till en verklig bikt, och genom den lägges den första grunden till det oinskränkta välde prästen verkligen ännu i våra dagars Spanien äger öfver kvinnan och genom henne öfver hela familjen, ett välde, som han ännu utöfvar med oförminskad makt. Vid tolf års ålder begår den spanska flickan sin första nattvardsgång, och huru fattig hon än må vara, uppträder hon vid detta tillfälle i hvit klädning och lång slöja, fästad vid hufvudet af en krans konstgjorda hvita blommor. Efter den högtidliga ceremonien ser man henne åkande eller gående, åtföljd af föräldrar och syskon, för andra gången i sitt lif göra en rund af visiter hos släktingar och vänner, hvilka emottaga henne bjärtsvenska nationalrätten ärter och fläsk äfven i detta hem komme till heders. Som denna rätt hörer till de så kallade » långkoken », så behöfves ingen extra eldning för bakugnen, utan man får sitt goda bröd gräddadt gratis.
Men om man är lycklig... INGEBORG. Se det vet man aldrig... FOLKUNGA-SAGAN. MAGNUS. gande tvifvel, som drypa gift i mitt blod. INGEBORG. Hvad vill Du påstå Åter igen dessa smy Mitt barn, Du blir aldrig man... MAGNUS. om människor eller göra ondt mot dem; är det så? Jag har fått en god och kärleksfull maka, och jag älsklig son, två, glädja min mannaålder, och jag fröjdas deråt; en vän... tänker godt om henne och tackar Gud derför. En Aldrig man, därför att jag icke kan tänka ondt INGEBORG. Tala inte så högt! Du manar upp de dunkla hämnande makter som afundas människor deras lycka... MAGNUS. Dem känner jag icke. INGEBORG. kommo och trädde fram för Herran att Satan kom med dem» Känner Du den? »Och det begaf sig på en dag då Guds barn MAGNUS. Kanske. Jag tyckte mig se honom här nyss. TREDJE AKTEN INGEBORG. tade det som skulle vara fördoldt! Han vardt förbannad och en träl under sina bröder. MAGNUS. Akta Dig; och mins Noe sons öde som blot och derför fordrar jag som landets och hofvets hållande. Men nu vill jag dölja det som skall vara doldt, herre att Du låter Kyrkan helga detta olofliga för INGEBORG reser sig. fjärde budet, om Dig skall väl gå! Du fordrar... Du, Du, Du! Pilt, glöm icke MAGNUS reser sig. Och Du, förgät icke det sjette! INGEBORG. Hör Du! Kom hit till mig! MAGNUS. bannelsen genom mitt förvållande må falla öfver dess tak. Mitt hus håller jag i tukt och ära att icke för INGEBORG. Gif mig din hand! FOLKUNGA-SAGAN. MAGNUS. Hvad ämnar Du? INGEBORG. oss börja i rätta ändan. Efter som Du önskar lyfta slöjorna, så låtom Hon leder Magnus mot gardinen som döljer Blanche och Algotson. svansen på en katt när råttan är i hålet!