Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-Standets i anledning af Stats-Utffottets Memorial, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om nägra wid Stats-Regleringen förefallande omständigheter, afflag ä de sä kallade Taffel-penningarne för Presidenten i Kongl. Swea Hof-Rätt, äfwen som Staten för Landshöfdingarne i de nya Länen Jemtland och Herjedalen samt Norrbotten; men bifall till Pensionerne för Ofwerste Lieutenanten !ckol8t, nedsatt till 750 Riksdaler, för Förste ExpeditionsSeereteraren Kultberg, nedsatt till 166 R:dr 32 tz. och Kammartjenaren suui titt 250 Riksdaler samt oförändradt för Städerffan 8Una Iv.rs6otter och Laqveijen .jen8 50 Riksdaler ärligen att njmas, sä länge Pensionairerne wistades här i Riket, och saknade anständig och lönande befordran eller tjenst; sä ock att förre Bokbällaren i Kongl. Räntkammaren Xorb^r^ mätte uppföras pä ^Allmänna Jndragnings-Staten; bafwandr Ständet i öfrigt redan den 6 October bifallit SMs-Utskottets betänkande om tillökningen af Adjunctions-penningarne för Kongl. Swea och Götha Hof-Rätterne samt bewiljat 4000 Riksdaler ärligen till nästa Riksdag för att anwändas för den beflutna Lag-Committeen; och hwad angär medel till Institutet för blinde och döfstumme samt till ätskillige utgifter, dem Kongl. Commerce-Collegium tillförene bestridt 518 Den 18 Oktober. af Manufaktur-fonden, hade Ständet, redan den 8 dennes, sig utlätit med bifall till Statsutskottets betänkande, likwäl att, hwad anginge sednare ämnet, summan förblefwe wid hwad förra Riksdagen bestämdes 4Zvo Riks daler ärligen till nästa Riksdag. Afflag ä Stats-Utffottets betänkanden om Konungens Nådiga Proposition, angäende betalning af nägre Hamburgffe Banquierer.
Äfven framtiden lemnar blott sent och nästan undantagsvis en aflöning, tillräcklig för att en officer med hushåll skall kunna, utan enskild förmögenhet, undvika näringsbekymmer och någorlunda uppbära det yttre anseende, hvarpå hans samhällsställning ger anspråk. Den civile tjenstemannen åter måste under de första, vanligen icke få, åren arbeta för intet annat, än knappa, tillfälliga arfvoden, och under tiden, för lifsuppehälle!, åsamka sig skuld eller öka den, som han redan för sina studier nödgats grundlägga. När han omsider, möjligen efter ett tiotal af år, tillträder en lön, som, då den bestämdes, var beräknad för en ogift persons tarfligaste bergning, så måste en betydlig del deraf användas till ränteoch kapital-afbetalningar å den gamla skulden; och först när den rätta åldern för ingåendet af äktenskap är längesedan förbi, ser han det oundgängliga vilkoret derför uppfyldt, att ega en sjelfständig utkomst." “Vid de förhållanden, som jag nu endast i allmänna drag velat vidröra, utan att fästa mig vid de sällsynta och aldrig påräkneliga undantagen af enskild förmögenhet eller snabbare befordran på tjenstemannabanan, bör det icke väcka förundran, att allt färre inträda på en väg, som erbjuder så ringa förmåner för stunden, och så föga utsigter för framtiden. Följden har också blifvit, att redan många subaltern-officers-platser 4 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Hon nickade förströdt eller otåligt, och jag märkte, hur hvarje gång han lyfte hufvudet och kisade ut, det kom som en skum sky och gick som en smärtsam ryckning öfver hennes ansigte, innan han ännu sagt ett ord, liksom om hon på förhand visste hvad som skulle komma och led af detta väntade. Jag iakttog det gång på gång, det var mig som om hela detta äktenskaps historia och denna unga kvinnas lifsöde legat inne i denna lilla skenbart så obetydliga företeelse liksom växten i fröet, den försatte mig med ens in i sjelfva midtpunkten af dessa tvenne för mig alldeles främmande individers lif; och medan ångbåten snodde sig in i Vierwaldstättersjöns smala glasgröna vattengränder, mellan de allt stelare stenväggarne, och Pilatus stack upp sina smala kala skrofliga spetsar till höger och Rigi bredde ut sina mäktiga, gröna sluttningar till venster – under allt detta satt jag som inne i denna midtpunkt och såg detta lif utbreda sig inför mig i den ena vyen och den ena interiören efter den andra, och det fans icke en själsrörelse eller känslonyans hos denna kvinna som undgick mig, det var mig som om jag känt henne som barn och som ung flicka och lefvat samman med henne hela mitt lif och derför förstod denna smärtsamma ryckning i hennes ansigte, för hvarje gång som han lyfte hufvudet från sin Bædeker och kisade med sina närsynta ögon och rigtade till henne sin historiska eller topografiska anmärkning, och som om vi skulle förstått hvarandra som tvenne gamla goda vänner, blott jag hade stigit fram och vi bytt en blick och tryckt hvarandras händer. Jag tyckte mig se henne vandra fram genom sin födelsestads smala bugtande gator med deras byggnader i alla tidsåldrars stilmönster ända ned till de hanseatiska trappgaflarne och medeltidens utskjutande ofvanvåningar med fantastiska sniderier i takbjelksändarne, – hon går snedt öfver det stora torget, som ligger öde och folktomt i solbaddet, ner till hamnen, ut på piren, der hon stannar, lutad mot kajmuren, blickande ut öfver hafvet, i silhouett mot den bleka himmelen.
Då frågas: är del ett råd, som man ej eger att utan» vidare omständigheter följa eller förkasta? Svaret lärer blifva, att sådant är ett förbud eller en be - Lag-Utskottets Betänkande M 15. 11 fällning; det är elt veto, om det ock, i detta fall, till följd af Domarens mellankomst, kan blifva endast suspensiv!. Och det är dessutom just denna Domarens mellankomst, ehuru anlitad icke af henne sjelf, utan af den, hvilken begärt henne till äkta, som för den finkänsliga qvinnan är så motbjudande. Hellre än alt vara föremålet för en rättegång mot kanske sin egen fader, söker hon förqväfva sin böjelse, om också hennes lifs sällhet derigenom blefve förspilld. Detta är det val, som vår lag nu lemnar qvinnan icke blott i hennes ungdom, då, såsom Lagkommitléen yttrar, för missbruket af friheten i äktenskapsaflal genom passionernas missledning eller lynnets flygtighet, fordras en motvigt, hvarigenom ungdomen göres beroende af den mognare ålderns ledning och tillfälle för de kontrollerande öppnas att rådfråga lärdomarne af en erfarenhet, den de sjelfva ännu icke hunnit förvärfva,» — utan äfven i hennes mognare år, då hon i öfrigt är myndig. Och att mången svår strid derigenom blifvit utkämpad i det tysta, torde icke ens af någon vilja bestridas. Utskottet anmärker vidare: »Den sparsamhet och försigtighet hos qvinnan i afseende på egendom, som anfördes såsom skäl för att medgifva henne rätt att vid mognare ålder råda öfver sitt gods och som ansågs motväga den mindre erfarenhet hon vanligen besitter, kan icke anföras såsom skäl för att lemna henne oinskränkt frihet vid valet af make.»
Glimtvis uppfattar han ett och annat och kan däraf bilda sig en allmän föreställning om innehållet – just som i barndomen, då han efter en natt utan sömn halfsofvande lyssnade till sin faders predikan om söndagen. Prosten söker lugna honom – det är ännu tid, om han skyndar – och prosten vill bistå och icke förtröttas. – Prosten talar om drottningen och om Esther och om de stackars föräldrarna i Rendsburg. Hvilken smärta deras son vållat dem genom olydnad, gudlöshet och utsväfningar, hvilken dödens ångest, när ryktet nådde dem, om de öfverilade steg han tagit, om hans alltför hastiga lycka, om de medel, han begagnat sig af för att nå den, om det bruk han gjorde af sin makt. – Hur måste de icke från dag till dag ha darrat för den fara, som hotade deras son – i hvilken outsäglig smärta måste icke hans fall ha försänkt dem – och den fara, hvari hans själ sväfvar — Måste icke hans dödssätt böja dem till jorden! Skola de icke duka under för sin smärta och kanske förlora hälsa och lif? – Och den, som förorsakat dem alla dessa lidanden, är deras son, är ni! Prosten säger den sista satsen med stort eftertryck och tystnar sedan. Tystnaden skrämmer Struensee upp ur hans dvala. Hvad skall nu ske? Han får plötsligt en förnimmelse af, att någonting förfärligt förberedes. – Jag har ett bref till er, från er vördnadsvärde fader! Prosten räcker sin lärjunge ett oförsegladt papper, viket som en officiell handling. Struensee öppnar det med skälfvande händer och läser under våldsam hjärtklappning: Är det möjligt, så önskar jag, att dessa rader må af dig mottagas, läsas och äfven behjärtas. Dina föräldrars sorg, vemod och beklämning öfver sin son förmår jag icke uttrycka. Våra ögon tåras dag och natt. Våra själar skria oupphörligt till Gud om förbarmande. Dock, därom vill jag icke tala. Blott en ting ligger mig och din bekymrade moder om hjärtat. Du känner vårt tänkesätt. Du vet, hvilket mål vi haft med din uppfostran.
Det är h rdt, att Regering?- Aormcn pä detta wis stall expticcras af personer, som hwarkcn hafwa eller någonsin sär Rusthäll. Grefwe Dävendjelm, Larl. Beklagligen lärer detta wara allt för sant af mig, och jag bekänner att jag ser ingen dager sä gerna jag wille att ge Herr Grerwen dementi. Hwad Contracterne angär äro wisterligen de, som i serstilta Provincer äro gjorda, denom 80. §. stad» fästade. Dess mening har alldrig kunnat wara, att fullkomligen Återföra Indelnings - Wcrket till det tillstäntz hwarf detsamma wid Konung L^iri. den XI:tes lid befann stg. I sädant fall skulle till exempel de förändringar som blifwit gjo da med E>stgötha-Cavallerie till Infanteris äfwen böra upp äfwasAlla friwilliga Contract böra ester min Lfwertygelse respecteras. De enda hwilkas helgd kunde sattas i fräga aro de som' blifwit olagligen ingängna, men denna laglighet eller olaglighet af Contractcr kunna^ej wi säsom Ständer pröfwa. För min del stulls jag om det wore nödigt kunna gifwa Herr Grefwen dementi, emedan jag äger mne Rusthäll, men det hör icke till saken. Z Finland wat Wen geringen en permanent inrättning. I stöd af Contract är den äfwen detsamma i Skäne. Regerings - Formen har stadfästadt deste Cons tracter intill dest Konung och Ständer derom annorlunda besluta. I deste Contract hafwa wisterligen och kunna, ännu modistcationer göras genom friwilliga öswerenskom mclser - Den 3 April. roy ruelser och meningen af 80. §. har alldrig kunnat wara att Återföra Jndelnings-Wcrket tilt sitt primitiva tillstånd. Den angär nya tillkommande Contracter ej de redan afslutade och ett sädont anwändande deiaf kan ej med billighet kallas en förtydning.
Om vi nu åstunda att dessa frågor skola blifva lösta på ett fullt tillfredsställande sätt, så måste vi jemväl vara betänkta på att vidtaga alla de mått och steg, som äro nödvändiga för att icke dessa frågor skola slumpvis behandlas och afgöras, Jag anser det derföre vara alldeles nödvändigt, att ett särskildt Utsk., bestående af både prester och laici; kända för kunskaper och religiositet, blifver nedsatt för att behandla dessa frågor, och jag är öfvertygad, att då de från detta Utsk. återkomma till Ständerna, de skola befinnas i sådant skick, att vi icke skola ångra, det vi för Kyrkans sak nedsatt ett sådant Utsk. hvilket vi likväl vid sista Riksdagen ansågo vara nödvändigt för en angelägenhet af vida mindre vigt, nemi. bränvinsbränningen. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: En föregående talare har redan sökt utveckla orimligheten af att under närvarande förhållanden åstadkomma hvad motionären åsyftat. Den siste värde talaren har sagt, att i en sådan vigtig fråga, som den han framställt, borde det formella vara sjelfva hufvudsaken underordnadt; jag vill icke längre sysselsätta mig med beskaffenheten af detta yttrande, men jag förmodar att den värde motionären sjelf inser, att konseqvenserna af ett dylikt påstående äro af den art, att de omöj - 472 Den 29 November f. m. ligen kunna antagas inom en lagstiftande församling. Motionären har äfven sagt, att då vid föregående Riksdag alla motioner angtde bränvinsbränningen och dermed sammanhängande ämnen kunde, sedan de förut blifvit remitterade till annat Utsk., derifrån återtagas, för att öfverlemnas åt det sedermera för detta ärende särskildt tillsatta Utsk., så borde samma förhållande äfven nu kunna ega rum.
Han ansågs vara den ende af de teologiska professorerna, som utöfvade något personligt inflytande på sina lärjungar, och man visste, att antalet af dem, som sökte hans enskilda vägledning, var stort både bland studenterna och bland societeten. Han var en varmt öfvertygad man, det visste Grane, och det var detta, som innerst gjorde, att han kunde besluta sig för detta steg, som trots alt dock var honom motbjudande. Han hade något af en fanatiker i sina djupt liggande, af en hemlig inre glöd brinnande ögon, och när han talade, var det aldrig häftigt, utan orden kommo med en dämpad, nervös styrka, som hela tiden man hörde honom, gjorde, att man satt som i ett slags bäfvan för, att den hemliga vulkanen inom honom skulle komma till utbrott. Under hela tiden såg man eller kände dessa ögon, i hvilka hans andes hela eld tycktes hafva samlat sig för att blifva till en magnetisk kraft, som med mildt våld fängslade alla blickar. Och ur dessa ögon talade förkroppsligad den underbara mystik, som lefde i hans ord. Hans inflytande var oerhördt. Ty han hade genom själfva sin personlighet återinfört den gamla katolska bikten. Studenter kommo till honom, förtrodde honom sin ungdoms öppna eller hemliga synder, fingo råd, varningar och upprättelse och gingo ifrån honom med löfte att börja ett nytt lif. Unga kvinnor kommo till honom, anförtrodde honom sina små tvifvel, väckta genom läsningen af moderna romaner eller fritänkande ströskrifter, och de gingo från honom med en föresats att aldrig lemna det fridens land, som de under samtalen med honom anat. Gamla kvinnor kommo och berättade, hur de börjat att hysa underliga tankar angående änglarnas tillvaro, möjligheten af en skärseld, eller hvad Kristus gjorde, när han nedersteg till helvetet, och han talade till dem så, att deras gamla tro syntes dem ännu äldre och ännu säkrare. Folk af alla åldrar kommo och talade om för honom, hur det stod till inom dem. Och han lugnade dem alla genom att visa dem in på aningens väg, genom att ställa dem ansigte mot ansigte till det outgrundliga, inför hvilket alla frågor tystna, och hvarje tvifvel lullas till sömn. Sakta, mildt, med en känsla af domnande, oändligt välbehag.
M:t täcktes vid en kommande Riksdag i Nåder aflåta Proposition dels om skattlagde eller skattläggning underkastade sågoch tullmjöl-qvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbytande emot bevillning, dels om vederlag af Statsverket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, Rikets Ständer jemväl i underdånighet yttrat den önskan, akt, då billigheten fordrade, meri förfaltningarne icke uttryckligen medgåfvo befrielse från grundränta lör sådana qvarnoch såg-verk, som mäste nedläggas, genom allmän författning måtte, intilldess qvarn räntornas upphörande kunde tillvägabringas, varda i Nåder stadgadt, att nedlagda sågoch mjöl-qvarnar, derest grundräntan derå icke är uti hemmansränta inbegripen eller till visst ändamål anvisad och så framt, vid undersökning på stället, af vederbörlig Härads-rält i Krono-ombuds närvaro, sig visar att qvarn eller såg är ödelagd och ej vidare kan bibehållas, må utaf Rammar-kollegium från grundräntas utgörande befrias, sedan E. K. Mits Befallningshafvande sig derom yttrat. Efter det Kammar-kollegium, hvars utlåtande i omförmälda ämne E. K. M:l i Nåder infordrat, uti underdånig skrifvelse den 7 näsllidne Mars, med anmälan, att Rikets Ständers anhållan, så vidt dermed afsåges grundräntornas afskaffande för qvarnar i allmänhet, föranledde till vidlyftiga förberedande åtgärder, hvilka ännu icke hunnit slutas, afgifvit underdånigt yttrande endast öfver senare delen af Rikets Ständers underdåniga framställning eller frågan om nedlagda sågoch mjöl-qvarnars befrielse från grundräntors 238 Expeditions-Uiskottets Förslag lill underd.
Lagerbjelke och Hr von Francken afstodo nu från deras begäran om bordläggning, och då härefter ifrågav:de Utlåt, punktvis företogs till afgörande, b i fö 1 los Utslcs nu afgifna yttranden rörande §§:ne 2, 25, 27, 44 och 46 af författn:s-förslaget, afslogs Utsk:s inbjudning till instämmande i Presteoch BondeSt:ns beslut rörande 26 §:n, hvars lydelse i deremot svarande 25 § af nu gällande Förordn. ansågs böra oförändrad bibehållas, samt fann R. o. Ad. förevtde Utlåt, i öfriga delar ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne; hvarvid icke förekom någon annan discussion, än att, innan beslut i afseende på förenämnde inbjudning fattades, anfördes af Hr Printzensköld: När denna fråga förra gången före var, gjorde åtskilliga ledamöter, och deribland äfven jag, anmärkn. mot det förslag till förändrad lydelse af ifrågav:de g, som Utsk. framställt. Man anförde då som skäl, hvad Utsk. äfven här uptagit, att det blefve svårt för enhvar som icke är näringsidkare att erhålla ett qvarter sprit, med mindre man innehar recept af läkare. Detta måste medgifvas vara ett orimligt förhållande, Sprit är en vara, som ingår i apotheks-rörelsen, och destillatorer hafva i allmänhet icke ens kunskap om huru den skall beredas för att blifva ren och af bästa beskaffenhet samt för de dermed afsedda ändamål tjenlig. Då är det väl orimligt, att man icke skall kunna köpa en sådan vara på det ställe der den tillverkas, utan att man har ett certifikat, såsom vid gifter är föreskrifvet, derföre alt deras utlemnande kan medföra faror för menniskolif. Men sprit, begagnad dels till polityr, dels till Fau de Cologne och andra likartade ändamål, bar jag icke hört någonsin hafva medfört några för menniskor farliga följder.
Föstnings ArliUeriet. »Då, enligt hvad Krigs-Kollegium i underdånighet anmält, Smålands Hussarregementes Kasern-byggnad å mötesplatsen Ränneslätt, hvilken byggnad redan år 1812, då Regementets exercis-sqvadron var förlagd vid Qvarnarp, för Kronans räkning inköptes, men sedermera förflyttades till Ränneslätt, numera vore i det bristfälliga skick, att all ytterligare kostnad, som å dess iståndsättande blefve använd, kunde anses såsom förspilld, har Eders Kongl. Maj:t, vid pröfning af detta ärende väl funnit bebofvet påkalla en ny kasern-byggnads uppförande för Regementets exercis-sqvadron, men binder deremot möta uti bristande tillgångar för bestridande af den dermed förenade kostnad, som, enligt uppgjord ritning för den nya byggnaden jemte kostnadsförslag, uppskattades till 19,464 Rdr 8 sk. 8 r:st. Rko eller omkring 29,200 Rdr Rint; vid hvilket förhållande jag får i underdånighet hemställa, att ett extra Stats-anslag till sistnämnda belopp må för ifrågavarande angelägna behof bos Rikets Ständer begäras.» »Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag, till anskaffande af Irenne 12:g':ga Reserv-batterier med lavettage, beviljat ett extra anslag af 48,000 R:dr R:ko, samt Eders Kongl. Maj:t derjemte genom Nådigt beslut af den 23 Januari innevarande år anvisat särskilda medel för materiels anskaffande till tvänne 12:@":ga batterier med full utredning, så att Fält—artilleri-materielen härigenom blifvit ökad med 3 Reserv-batterier, hvaraf 2:ne med fullständig utredning, hemställer jag, lika med General-fält-tygmästare-embetel, att med anskaffningen af de, enligt uppgjord plan, ytterligare såsom beböfliga ansedda trenne Reserv-batterier måtte för närvarande få anstå, så mycket heldre som Fält-artilleriets förseende med nödigt antal ammunitions-vagnar för Fördelningarnes samt Arméens rörliga parker nu synes i lörsta rummet vara af behof påkalladt.
Ridr öfversteg det anslag af 157,500 R:dr, som Rikets Ständer för byggnaden beviljat, men Institutet hade egna kapitaler, tillkomna genom donationer, till största delen utan vilkor, och räntebesparingar samt uppgående vid 1858 års slut till 232,171 Ridr 49 öre Rimt, fann sig Institutets direktion föranlåten att hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, det Kongl. Majit måtte i nåder tillåta Direktionen att af dessa Institutets kapitaler få använda hvad som utöfver det erhållna statsanslaget kunde erfordras till utförande af ifrågavarande byggnadsföretag, hvarmed åsyftades, bland annat, att bereda utrymme för emottagande i framtiden ej allenast af ett större antal frielever på Institutets fond, utan äfven af de flere döfstumma barn, för hvilka inträde vid Institutet städse sökes emot betalning, men hvilkas ansökningar hitintills ej kunnat bifallas i brist af utrymme vid Institutet; och till denna Direktionens underdåniga hemställan behagade Kongl. Majit i nåder lemna bifall. Derefter blef omförmälda byggnadsföretag å det anvisade stället påbörjadt år 1860 och har sedermera allt hitintills fortgått, så att den nya byggnaden för närvarande befinner sig under tak och är antagen blifva fullt färdig bösttiden 1863; men detta byggnadsföretag, som, på sätt förut nämndt är, beräknats att uppgå til) 217,000 Ridr, har beklagligen, i följd af oförutsedda missgynnande lokala förhållanden i afseende å grunden för byggnaden samt stegrade priser på byggnadsmaterialier och ökade kostnader för dagsverken, kommit att blifva långt dyrare än i kostnad sförslaget beräknadt var. Oberäknad nemligen kostnaden för bergssprängning till grunden och källarvåningen samt uppinurning af gråstens-murarne till byggnaden, uppgående till det betydliga beloppet af 83,438 R:dr 22 öre, har Direktionen, efter infordrande af anbud på uppförandet af den öfriga delen af byggnaden i fullständigt skick, och antagande af det lägsta, måst, enligt med veder - 288 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
Det är för att undvika denna ombytlighel, del är för att på en gång ordna sättet, på hvilket lånen skola uplagas, då de äro af behofvet påkallade, som StatsUtsk. updragit ett förslag lill införande i vårt land af fond-lånesystemet. Det beror sedan på R. St. sjelfva att säga: ”vi medgifva det,” eller: ”vi medgifva det icke och icke lärer väl antagandet af dessa grunder behöfva binda händerna på R. St. i afseende på jernvägars anläggande. Frågan är blott att en gång för alla ändamålsenligt ordna vårt kreditväsende, så att, om lån behöfva uptagas, detta kan ske på det for Staten fördelaktigaste sättet. Sådant är Ulsk:s syftemål. Hvad beträffar anmärkntne rör:de behöfligheten af Konungens sanktion, så äro de redan besvarade, och jag ber endast att för min del få nämna, att den l:sta punkten i förevar:de Betänk, är, såsom R. o. Ad. torde finna, allenast en slags ingress för sjelfva lånesystemet; vilkoren innehållas i de öfriga punkterna, och så framt icke några andra anmärkmr deremot göras, än de redan framstälda, sä får jag, för min del, vördsammast anhålla om bifall till den nu föredragna §. ' Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Hjerta, Lars: Då jag nu ber, att med några få ord få förlänga diskussionen, så sker det visserligen icke med något stort anspråk på att derigenom kunna inverka på utgången af denna sak, ulan endast för alt fästa upmärksamheten på åtskilliga omständigheter, hvilka ännu icke under öfverläggningens gång blifvit omnämnda. Jag anser Utsk:s Betänk., sådant det här framträdt såsom en förelöpare lill Utsk:s ullät:en öfver åtskilliga föremål, som egentligen framkallat detsamma, vara både icke nödvändigt, i vissa fall icke grundlagsenlig! och lill sina följder i flere afseendeu ganska vådligt.