Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visst ha hans ögon något genomträngande, ljungeldslikt, som ej finns i din blick, lika klar som hans, men förbättrad till mildhet, visst är hans leende icke som ditt, men eljest ser man strax hur nära slägt J ären. Och hvad säger jag sedan om din Onkels ögon. Jag tror – jag ber dig allra ödmjukast om förlåtelse – men jag tror, de kunna vara – ömmare än dina. Ett namn finns ju, som i dem framlockar det samma som glänser i Pappas ögon, när han någon gång talar om sin första, sin bästa Eva, i Adolfs, när han ser Maria. Gunla, tystlåtna, inbunda, hårdhjertade Gunla! Hvarföre icke ha sagt mig att en man är till, som vågar älska dig? Och jag som trodde hela slägtet ovärdigt att ens göra dig rättvisa! Gunla! Gunla! Och du har mätt din Onkels ögon och hört den omärkbara darrningen i hans röst, som säkert är vida märkbarare när han talar med dig, och du har ändå ingenting sagt: Du skall också aldrig få höra huru den ledsamma * * bjuder upp mig till fem dansar på den balen, eller hur den odrägliga Baron W. plågar mig med att be om lof att få bära den och den shavlen. Sist han var här krusade han och komplimenterade så länge med min stackars shavl, att jag slutligen helt uttröttad lofvade han skulle till och med få bära två, och sprang också efter den gröfsta och fulaste jag hade, och han släpade verkligen på dem båda under en ganska lång promenade vi gjorde, men Pappa påstod sedan, att jag började bli för gammal för sådana barnsligheter. Jag mins icke hvad jag då svarade, men Pappa vände sig bort, för det jag ej skulle se att han skrattade. Ack du skulle ju ingenting höra af allt detta. För att nu sluta berättelsen om gårdagen, så måtte visst din Onkel och Prosten tagit mitt dåliga humör med sig, ty jag gick hem vid bästa lynne i verlden, och tog till och med om aftonen min skada igen för allt hvad jag ej ätit om middagen.
Vid förnyad föredragning af ett från Viillofliga Borgare-Ståndet an kommet protokolls-utdrag, JM 334, innehållande ej mindre underrättelse, alt Borgare-Ståndet, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 119, i anledning af motioner om ändring i författningarne, angående handelsoch näringsrätt, dels bland de föreslugne vilkoren för handels idkande godkänt 10:dc punkten med tillägg af punkten »utom marknader» näst efter ordet »deiesl» på 5:te raden af punkten, dels bland vilkoren för idkande of fabriks-eller handtverksrörelse, bifallit 10:de punkten med uteslutande af den förra delen, så att denna punkt skulle erhålla följande lydelse: »att i afseende på tillverkning af fabriksoch handtverksarbeten till efterrättelse skola vara gällande etc. —, varda meddelade», dels ock näst efter 17:de punkten bland sistnämnda vilkor tillagt en ny punkt, så lydande: 18:o. Att landtman, med bibehållande af den hittills dem medgifna arbetsoch släjdefrihet, skola utan särskild tillåtelse vara oförhindrade att, med biträde af sina hemmavarande barn och lagstadde tjenstehjon, till afsalu förfärdiga de fabriEsoch handtverksarbeten, hvilka såsom föremål för husflit kunna af dem åstadkommas», än ock inbjudning till de öfriga Riks-Stånden alt i Borgare-Ståndets omförmälda särskilda beslut sig förena. Denna inbjudning blef af Ståndet antagen. Den 4 Juli. Från Höglo fl. Ridderslcapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 4, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmäias. §§ 1 och 2 Utskottets hemställande!) btföllos. § 3.
Landtm., att det blifvit yrkadi dels återremiss, dels bifall lill Utsk:s utlåt, utan förändring, dels bifall dertill, på det sätt, att R. o. Ad. skulle instämma i BorgareSt:s beslut, dels afslag å utlåt., men att derjemte skulle beslutas, att Bancofullm. må använda omkostnader, för att förskaffa sig kännedom om alla de upptäckter, som i afseende på sedellillverkning äro gjorde eller framdeles kunna göras, dels ock afslag ä såväl Utsk:s utlåt, som BorgareSt:s inbjudning. Frih. Cederström: Det har blifvit yttradt, att 3:ne Stånd redan skulle hafva bifallit betänk., och vid sådant förhållande afstår jag från min begäran om återremiss. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att äfven Hr Bildt begärt återremiss; hvarpå Hr Bildt yttrade: Då jag inom Utsk. delat majoritetens åsigt, att betänk, borde bifallas, vill jag nu, sedan det blifvit upplyst, att 3:ne Stånd redan hafva det gjort, frånträda min anhållan om återremiss och förena mig med Gr. Björnstjerna i begäran alt betänk, måtte varda bifallet. Då härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, ånyo uppgaf de yrkanden, hvilka, sedan återremiss ej vidare var ifrågasatt, borde blifva föremål för propos., anmälde sig och anförde H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Som jag icke var uppkommen, då fråga om antagande af BorgareSt:s förslag framställdes, får jag upplysa, all samma förslag äfven i BancoUtsk. förevar, men att man der icke ville lemna ett allmänt premium, emedan man då icke kunde ifrån täflan utesluta Hr Broling. Jag lemnar derhän huruvida detta skäl var grundadt eller icke; jag har dock trott mig böra nämna förhållandet. I anledn. häraf erinrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, derom, att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen vara fulländad. Hr von Hartmansdorff:
Deremot skola ifrån och med år 1824, efter Reqvisitioner, årligen hållas Kongl. Stats-Contoiret tillhanda En Million Tre Hundrade Trettio Ett Tusend Sex Hundrade Ellofva (1,331,611) Riksdaler, Trettio Två (32) skill., utgörande den Summa, hvartill årliga behållna Tull-Inkomsten år beräknad uti den, vid innevarande Riksdag, faststålde RiksStaten. Nyssberörde Summa'af 1,331,61 iR:dr 32 sk. af bördas med En Million Åttatio Stats-Utskottets JBetänkanden. a65 Ett Tusende Sex Hund. Ellofva (i,o8i>6i i) Riksdaler Trettio Två (32) skiilingar Sv. Banco och Ett Hundrade Tusende (100,000) Riksdaler uti Hamburger Banco utan Cours beräkning; hvilket sistnämnde belopp af Ett Hundrade Tusende Riksdaler Hamburger Banco, genom Vexlars upphandling , anskaffas. Kongl Nummer Lotteriets behållna tillgångar, bestående uti Contante Penningar, Riksgålds-Contoirets Obligationer samt utestående fordringar, skola, med undantag af den så kallade BrudgåfvoFonden, sädane desamma, enligt Bokslut befinnas, den 31 December 1823, till Riksgålds-Contoirets disposition aflemnas. Deremot skall ifrån och med år 1824 uti Riksgålds-Contoiret hållas Lotteri-lnråttningen tillhanda allt hvad till förefallande utgifters bestridande erfordras, i den oförmodade händelse, att Lotteri-Spelet ett eller annat år med förlust utfolle. 4 Mom.
Ii o milén för skjutsväsendets ordnande dertill uppgifne förslag. Debet. Utgifter. Enligt af Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 11 Mars 1859 för Postverket fastställde Stater, upptager: Tillhopa 1,428,558: 72. och är uti samma Nådiga Bref medgilvet ett anslag till Postförvaltares gratifierande af 2,000 hvarjemte till afkortningar: institutioner, porto för outlöste bref, observations-procen ter, åklagare-andelar, porto-andelar för lådbref m. m. uppföres ett belopp af 19,941: 28. S:a 1,450,500: — hvarifrån, sedan Kongl. Majit genom Nådigt Bref af den 8 April 1859 förklarat, att Postverket ej med optiska telegrafernes underhåll vidare har att taga någon befattning, afdrages det å omkostnads-staten härför upptagne belopp af 10,500: — Tillökade utgifter för Postverket enligt särskilde calculen deröfver 1,440,000 421,500 Summa R:dr 1,861,500 Credit. Intrader. Porto för inrikes brefvexlingen 850,000: (under antagande af samma medelporto, som nu är gällande, eller 12 öre per enkelt bref).
— Att äfven under detta qvinqvennium den hemmansbrukande besutne Allmogens välstånd tilltagit, kan med visshet antagas och förklaras helt naturligt genom de för producenten fördelaktiga pris, hvartill spannemål och andra jordbrukets alster kunnat afyttras, samt är dessutom faktiskt bevisadt af flere omständigheter, deribland lagsökningsmålens förminskning under de sednare åren relatift till allmogen, äfvensom af Bonde-Ståndets emellertid genom inköpt säterioch frälsesnmt annan jord utvidgade egande-rätt. — Dessa förhållanden, i hänseende till Länets landsbygd, hafva ej gerna kunnat blifva utan inflytande på släderne, hvilkas handel och rörelse fördenskull varit i tilltagande, snarare än aftagande, kanske med undantag för en eller annan bland dem, inom hvilka särskilda, tilltagandet motverkande hinder tilläfventyrs förefunnits. Wenersborg å Lands-Kansliet den 26 Maj 1843. P. SANDELHIELM. A. P. ' : ' '.-1 -■ 1 ; ' 1 : ' ; • .. J L/it. A. Sammandrag öfver Man tals-Längderne för åren 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842. Sammandrag öfver Mantals-Längderne uti Elfsborgs År 1841. g B Qvinkön. i o5 S: B B 3 uq m OMankön. Qvinkön. 1 Summa j folkmängd. Mankön. Qvinkön. Summa j folkmängd. Mankön. Qvinkön. Kollinius. Lil. C. Sammandrag öfver Elfsborgs Läns Markegångs-Taxor för nedanskrifna år. 1 831. 1838. För ett helt hemman tillhörande Båtmans rotering 10 - — 10 — - 10 10 10 — Elfsborgs Läns Lands-Kontor den 31 December 1842. A. Z. Kollinius. meinel*® auuriiFS BEF ALLNINGSH AF V A NDES UTI Calmare Län TILL KONGL. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl.
Så en vacker dag han tar sin Gamla nötta käpp ur vrån, Vandrar af till handelsboden Ett par dryga mil ifrån, Och där köps båd ' griffeltaflor Och katkes och läsebok Med en tupp så stolt och klok, Som är redo, när det gäller. Värpa knäck och karameller. Och notarien, han som aldrig Arbetsglädjen lärt förstå, Tar nu själfmant, utan tvekan Lärar ' ns tunga börda på. Och fast tålamodet pröfvas, Håller han dock troget ut, Tills han alla lärt till slut, Tills han fått dem hela raden In till skolorna i staden. Och för hvar elev, som kommer, Tycks hans kärlek större bli. Om den äldste var » begåfvad », Är den yngsta ett » geni *. Och han häpnar och förvånas Öfver deras kvicka svar Nästan mer än mor och far. Och han går så glad och nyter Hela socknen rundt och skryter. — Jämt och samt man nu för tiden Bråkar om tmelod » i allt, Men om också förr det fanns nå ' n, Tog notarien saken kallt. IDUN 1898 Ocli den äldste utaf - barnen *, Nu en grånad pedagog, Tacksamt kommer nog ihåg, Håller säkert än i ära Gubbens enkla sätt att lära —. 253 €n norsk skådespelerskas lij, skildrad! af henne själf. Ett referat för Idun af Hellen Åren fly. lians forne gossar Äro karlar längesen, Alla aflagt sin examen, Lämnat gamla hemmet ren, Några flickor äro gifta, Andra hemma stannat kvar, Hjälpa mor på gamla da ' r, Och de raskt och hurtigt sträfva Med att spinna, sy och vä / va. Lindgren. AAXW Lucie Wolffs Livserindringer u t k o m m o för A några månader sedan på norska författarinnan har, s o m bekant, under en ha) f lifstid varit primadonna i den glada o c h lifsfriska genren på norsk scen, o c h detta memoarverk hör onekligen till den angenämaste sommarläsning, man kan skaffasig, o c h sådana lefnadsminnen hafva vi tyvärr allt för få af i vår litteratur, ty man ser här liksom in igenom nyckelhålet på författarin nans andliga klädloge.
Under Hans Majits Min Allernådigste Konungs och Herres sjukdom: CAEL. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regenten i Stats-rådet å Stockholms Slott den 15 Januari 1858. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-miuistern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, samt Stats-råden IVallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas och Ehnemark Chefen för Finans departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste tili justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till nådig skrif - Kongl. Maj-.ls Nådiga Skrifvelse, N:o 135. 3 velse till Rikets Ständers Siats-Utskott, angående pension å Allmänna Indragnings-staten för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Stats-rådet A. P. Sandströmer efterlemnade enka. Hans Kongl. Höghet Kronprinsen behagade, enligt Slats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det tinnes detta protokoll bilagdt, samt befallte att, i öfverensstämmelse dermed, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständers Statsutskott aflåtas. Ex protocollo Mildhog Limdgren. Utdrag af Protokollet, öfver Finans-ärenden, hållet, under 11. Majit Konungens sjukdom, inför H. K. II. Kronprinsen i StatsRådet å Stockholms Slott den 30 December 1857. t\ ärvarande: Hans Excellens, Herr Justilie-Slals-minisleru Gunther, Hans Excellens, Herr Slats-ministeru för Utrikes Äreudeua, Friherre Lagerheim, Stats-råden (Vallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas.
Det var nu denna ovärderliga juvel, som till följe af en gammal öfverenskommelse emellan kontrahenternas föräldrar skulle falla på herr kaptenens och fideikommissariens del, och som fröken Eulalie var en så utomordentlig «förnuftig» flicka, så satte hon sig ej ett ögonblick emot föräldrarnes vilja, utan lät i all möjlig ordning förlofva och gifta sig med «kusin» Carl Göran, som han kallades, i anledning af en långväga slägtskap familjerna emellan. Under en sådan dårskap som kärlek hade Eulalie aldrig varit hemfallen, och för dess skull var det således likgiltigt med hvem hon förenade sig; men hvad som hos henne väckte några små betänkligheter, var att kusin Carl Göran icke ville bortlägga en viss drumlighet i sällskaper, hvilket hon förutsåg att hon i en framtid skulle komma att få skämmas för. Men också för detta visste hon bot, och äfven om hon satt på nålar, hvar gång konversationen i ett sällskap, der hennes man var närvarande, tog en sådan vändning, att icke kunskaperna om åkerbruk, jagt, hästar eller exercis ville förslå, så visste hon alltid, då öfversten blef satt i nödvändighet att någongång yttra sig, så skickligt att nappa åt sig ordet, att han slapp att säga annat än: «det är alldeles rätt, som min Eulalie säger.» Men jag glömmer alldeles bort vår stackars Alexis, som under det jag här vidt och bredt ordar om öfversten och hans fullkomliga hälft, går ute i skogen och fryser. Det hade redan mörknat, och vintergatan, fästets briljanterade gördel, stack bjert af mot den dunkla grunden. Ett blekt norrsken kastade då sina oroliga flammor upp emot hvalfvet, och det var som om verldens lampa nedanför horisonten hållit på att slockna. Kölden var bister, och då isen i den närbelägna sjön, genom det sjunkande vattnet, remnade, hördes knallar, starka som kanonskott, och hvilka mångfaldigt upprepades af de kringliggande bergen. Med tungt sinne återvände Alexis från sin rånade helgedom, och vid hvart steg han tog, gnällde snön under hans fötter, så att det lät som om jorden beklagat sig öfver att han gick på henne.
Uppmärksamheten fäster sig först vid Rikets närvarande ställning; den torde finnas lemna större säkerhet åt framgången af det för allmänt val vigtiga Beslutet, än vid de tider, då, inom Fäderneslandet, man tillförene deruti funnit den enda fasta grunden för Rikets allmänna, och hvarje Inbyggares enskilda, Välstånd och Näringarnes förkofran, utan att villja uppskjuta de lyckliga följderna deraf. — Riket befinnes genom en, under de sednare åren till en oväntad höjd uppstigen , Sädesproduction nästan oberoende af den Spannernåls-import, som ofta tryckt dess Handelsvåg; — Rikets utländska Skuld är liqviderad, och allt behof af Silfver eller Vexlar i och för densamma har således försvunnit; — Exporten af Jern och andra articlar kan årligen per medium antagas motsvara ej mindre än Sex millioner R:dr Banco Sedlar, eller fidei af dess nya Sedelstock; — det allmänna bruket af utländska, öfverflöds-articlar har under de sednare åren hos större delen af landets inner Bihang till Riks. St. Prot, c-.tt Sami. 3i6 Banco-Vttkottent Betänkande. vånare aftagit, dels genom en af behofvet plIcallad sparsammare hushållning, dels genom en tilltagande skicklighet uti mariga tillverknings-gre« nar; — många hitintills, dels med inskränkt tillverkning bedrifne, dels okände Fabriker, äro under de sednare åren anlagde och utvidgade ända derhän, att deras tillverkningar icke allenast äro tillräcklige för det inrikes behofvet, utan äfven nu mera utgöra föremål för export; — Rikets försvars styrka, ökad genom föreningen med Korrige, gifver hopp om en fortfarande fred och ett fortfarande oberoende af Europas tvister, och vårt Constitutionella Regerings-sätt sammanhåller och utvidgar denna styrka.
Jag vände mig om och såg Lennartson, en af mina vänner, som stannat nedanför trappan och betraktade mig förvånad. – Här finns rum att hyra, som jag tänker se på, – svarade jag, och ämnade dra på ringsnöret, som jag ännu höll i handen, Är du rasande? – sade min vän, med ett uttryck af bestörtning, både i röst och ansigte, som kom mig att ovilkorligt släppa det ominösa snöret. – Hvad i Guds namn vill du göra i detta ugglebo? Du bor ju ganska bra der du nu bor, – fortfor han, fattade min arm och drog mig ned ifrån trappan. – Ja visst, men ser du detta hus förefaller mig så oförklarligt lockande; jag har länge icke hyst någon ifrigare önskan än att få komma inom dess ständigt hermetiskt tillslutna port; jag är säker, att det är lika besynnerligt och hemlighetsfullt innanför, som det ser ut utanpå. – Det tviflar jag inte på, det har åtminstone rykte för sig derom. – Huru! Hvad! du känner något om detta hus? – utbrast jag helt ifrigt. – Se så, min vän, kom nu, – sade Lennartson och drog mig med sig derifrån, utan att bry sig om min nyfikenhet, – klockan är öfver sex; det är alldeles icke för tidigt att vi fara ut till Djurgården. Kom ihåg att Arnold bad oss vara der i tid; det vore ohöfligt att låta honom vänta. – Ohöfligt eller icke, – sade jag förtretad, – så måste jag först hyra dessa rum, innan någon annan kommer mig i förväg. – Är du då alldeles förryckt? Jag släpper dig min själ icke så lätt; du måste följa med; vi skola, på min ära, få rätt muntert, det är endast några utvaldt trefliga kurrar han bjudit. – Då borde han åtminstone icke bjudit mig, ty jag är alls icke treflig. – Ja, för tillfället har du icke så orätt deri, men vi skola nog muntra upp dig, kom blott – Låt mig vara, jag känner ej minsta lust att deltaga i edra galenskaper, jag har annat att sköta – Ja, att af en nyck, ett orimligt infall, gå och innästla dig i ett gammalt afskyvärdt hus-ruckel. – Hus-ruckel? Kallar du denna ståtliga byggnad ett ruckel?
J. o. D. Fryksenius, Magneskog, F ö r (995) u t s t y r s l a r, Duktyger, linneoch bomullsvaror, billigast hos BRÖDERNA SVENSSON &amp; C o, 16 H a m n g a t a n 1 6. A.Niissons A d v o k a t b y r å Innehafvare: O. A. Nilsson, Arthur Bockström, Hofrätts e. o. notarier. Allm. Kontorstid 9 f. m. — 4 e. m. Ärsackord på förmånliga vilkor. Engelska och tyska talas. (S. T. A. — » OCH ÄNDÅ » AF » ELNA ». (FORTS. O. SLUT FR. BIL.) M EN lika ofta förjagades den. Store G u d! Skulle hennes eget g r y m m a offer då ha varit förgäfves? Var det väl tänkbart, att hela hennes af längtan förtärda liflefvats till ingen nytta Skulle detta vara resultatet af hennes dagars förtvinade strider o c h hennes nätters mörka k v a l? Det fanns då ingen rättvisa i himlen. O m ö j l i g t! Och ändå — m o d e r s ö g a t såg så klart, att det unga hjärtat led, att det fanns nå- got, s o m det åtrådde dag o c h natt, och s o m i tysthet förtärde det. Och detta något, det var. det var. A h, h o n hade kunnat bli vansinnig af förtviflan! Figurligt taladt, hade h o n j u likt pelikanen sargat sig själf för att bereda sitt barns lycka. L y s hade redan varit på väg att ö p p n a sitt hjärta för h e n n e den gången fru Hill afbröt deras samtal. Det hade sen dess k o m m i t till en större grad af förtrolighet d e m emellan, o c h h o n visste, att L y s n u endast afvaktade ett lägligt tillfälle att y p p a sitt hemliga önskemål för henne, för att g e n t e m o t sin tant få h e n n e till sin bundsförvant. Henne!
Nu till sist ännu några ord om Brunegg. Naturligtvis hade också Brunegg sina spökhistorier. En hvit harpospelande mamsell ströfvade om natten kring i rummen. Efter hon var hvit gick hon förmodligen i negligé, och efter hon var schweiziska sjöng hon helt visst endast mycket beskedliga visor som: »I hå n’emål e Bettelbüeble küsst, då bin-ni mit-em in’s Töbeli abittütscht. Bettelbüebli hin, Bettelbüebli her, jezt küss-i miner Lebtig ke Bettelbüebli meh.» Att tänka sig ett schweiziskt spöke fruktansvärdt är omöjligt. Det behöfde endast öppna munnen och yttra ett ord på sin breda »schwizerdütsch» för att man skulle brista i gapskratt. Ville man bli kvitt ett schweizerspöke, behöfde man dessutom endast berätta, att man råkat tappa en slant på fem Rappen (ett femcentimsstycke) utanför porten. Flux skulle spöket skynda ut för att leta efter det. Jag hoppades också i det längsta på ett rendez-vous med den hvita mamsellen – helst när min hustru var borta. Men den hvita mamsellen kom aldrig. Ett annat, hvitt spöke närmade sig deremot snart med afmätta steg från alpernas snökam, och det var vintern. Hösten var redan länge sedan inne. Solskenet aftecknade allt mera sällan fönsterkorset på det maskätna golfvet. Det ersattes af en kall blåaktig dager, som kom familjeporträtten att likna gengångare. På slottets vägg rodnade vinlöfvet och glödde, som i en tre veckors lång solnedgång. Från vingårdarna ljödo om nätterna väktarnas dofva lurar i moll. Flädermössen flaxade i slottets trappor och gångar, kring lampan och flögo ibland ända in i rummen. Stormen klagade sorgset i fönsterspringorna, och ugglornas »klevitt» väckte oss ofta som nödrop. Med saknad lemnade vi vårt kära Brunegg, der vi tillbragt några lyckliga sommarmånader af en allt för kort tillvaro. Korsvägen.
Ständer måga kunna erfara huru beskaffade dispositioner sorn skedt i främmande myntsort, för året, inom hvarje Hufvudtitel, och verkan deraf till effectivt ökad kostnad i Svenska Bancosedlar, bör det belopp söm Räntekammarens Hamburger Banco räkning påförer hvarje HufvudTitel, såsom dess utgift i Hamburger Banco, under loppet af åfet, uti Titelns Memorialbok, efter dennes afskaf, serskildt införas, förvandla® både i Debet och Credit, efter årets medelcours, på samma sätt som Tullverkets Hufvudbok beräknar sin vexel-intrad för året: och enär nu ut giften för den dag den ägt rum* blott finnes graverad al pari eiler med 48 sk, så kommer skillnaden efter, för hela årets dispositioner, sä att exempelvis: om på extra utgifterne äro disponerade fulla beloppet 100,000 R;drj men deraf utgjorts 30^,000 R:dr i vex t - fyen 4 April f ni; lar al pari, och medelcotirsen för året vore 112 sk., så graveras Titeln inom column med en efterföring af 64 skilling på hvarje af desse 30,000 R;dr eller 40,000 ll:dr utöfver sjelfva anslaget. ”Enär hvarje Titel sålunda får sin gravstioB, vexel försäljningsmedier, råsom ofvan i underdånighet anföres, redovisas under Titel, Tulluppbörd, och vexelbehållningen vid årets slut står till dispotiton, för att dermed * efter enahanda ordning det följande året förfaras} så rubbas på intet sätt den nu gällande enkl» och rediga uppbördsmanna redovisningen för vexlar; men Riksens Ständers afsigt vinnes dock, dels att rätta Tuilintraden blir känd, dels att hvarje Titels verkliga gravation i Svenskt mynt blifver i Räkenskapen synlig. Och om Eder Kongl. Majit i Nåder täckes gilla hvad Comittérade nu härutinnan i underdånighet tillstyrkt, torde sådant äfven få StatsContoiret till efterrättelse meddelas.