Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af följande BancoUtskottets Betänkanden, nemligen 3* ProtUtdrag den 5 Mars 182g; N:ö 8j angående en frän Högloflige Ridder? skåpet och Adela remitterad Motion om ut» delning till RiksStåndens ^Ledamöter af det,' genom Banco-Styrelsens föranstaltande, från ♦ trycket utgifne arbete: ”Handlingar och uppl lysningar, rörande Banker i andra Länder, och N;o 9, i anledning af ett från Rid-] derskapet och Adeln remitteradt förslag, om inrättande af Sockne-Bibliothek på; Bankens bekostnad, lät Ståndet bero vid det förra Be? tänkandet, och biföll det senare. S. I). Efter förnyad föredragning, lades till Handlingarne ConstitutionsUtskottets Me-' morial, N;o 6, till Högloflige RidderskapeC och Adeln , med Utlåtande om Grundlags? stridigheten, eller enligheten af en fråga, hvarå yrkad Proposition vägrats. S. D, Återremitterades , i anledning af gjorda anmärkningar, StatsUtskottets Utlåtande, N:o 14, angående af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering. S. D. Vid Allmänna Besvärsoch Oecoj nomieUtskottets förut på bordet lagda och nu å nyo föredragna Betänkande, N:o 64, i anledning af återremiss från BorgareStåndet af Utskottets Betänkande, N:o ao, angående den gamla Psalmbokens aflysande från bruk och nytt - Fröt, Utdrag den 5 Mars 18 5 9. 33 nyttjande vid den offentliga Gudstjenstén, lät Ståndet bero. S. D. Vid förnyad föredragning af AlH manna Besvärsoch OeconomieUtskottets Bew tänkande, N:o 62, i anledning af väckt fråga om'
— N:o 82, Svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna förändringar i TryckfrihetsFörordningen: IV. 210, 211, A. 211. — p — 149 Proprie-borgen, om upphäfvande af lagens stadganden rörande den; motion af Friherre David von Schulzenheim: se Motioner. Proste-tunna, angående anslag af sådan från Borås’ pastorat till Prosten uti Alis kontrakt inom Skara Stift och Elfsborgs Län: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel. —, om beviljande af sådan för Ramsjö församling i Gefleborgs län till Prosten i Helsingslands Vestra Ofra Kontrakt af Upsala Stift: Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel. Proste-tunrior, angående anslag af sådana från Envikens, Malingsbo och Ludvika pastorater af Westerås Stift: se Stats-Utskottets Utlåtande N:Oo 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Stalens Åttonde Hufvud-Titel. —, om anslag af sådana från Bodarne och Skagershults socknar i Orebro län till prosten i Edsbergs kontrakt af Strengnäs Stift: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel. Protokoll, Ridderskapets och Adelns diskussions-, angående åtgärders vidtagande för skyndsammare uppsättning och offentliggörande deraf; motion af Friherre Adam Christian Raab: se Motioner. vid innevarande riksdag, angående tryckningen deraf: B. 1. 93, 102, A. 102. 509, 512, A. 512. —, angående fullbordad granskning af de i Stats-Rådet förda —: B. III. 515, 517; IV. 3, A. 39. — hos Nämnden till omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter: II.
På grund af hvad jag nu haft äran yttra, vågar jag vördsamt anhålla om afslag å Utsk:ts förslag. Gr. von Kosen, Fredrik: Uti min emot ifragav:de Betänk. afgifna reservation, har jag sökt framlägga några af de skäl, på hvilka jag ansett att Utsk:t icke bort framställa det förslag, som nu blifvit afgifvet. Till dessa skäl kunna emellertid läggas ännu flera. Vid denna riksdag har t. ex. Utslct företagit sig att behandla denna fråga ensamt, då deremot vid 1840 års riksdag, då R. St:r i enahanda syftning som nu ingingo till K. M. med en und. skrifvelse, ärendet på goda grunder ansågs böra behandlas af sammansatt Statsoch Ekon.- Utsk. Afven vid sednaste riksdag tillgick på samma sätt, ehuru Utsk:t då afslog frågan. Jag anser detta vara fullt riktigt; ty ingen kan väl neka, att frågan sammanhänger med stats - 10 Den 7 Januari. regleringen genom vakans-afgifterna, hvarjemte 80:de §:n R. F. uttryckligen stadgar: »Krigsmagten till häst och fot, så väl som båtsmans-hållet af rotering och indelning, förblifver vid de med landet och städerna upprättade kontrakter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intill dess Konungen och R. St:r finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra.» K. M. kan således icke utan R. St:rs hörande vidtaga en sådan åtgärd, som här är föreslagen; men regeringen kommer, i fall hon finner skäl dertill, att till R. St:r aflåta en Propos. i ämnet. Om R. St:r nu ingå till K. M. med en underd. anhållan, kan det hända, att R. St:r stanna i en annan åsigt, än den, som möjligen kan finnas utta lad i den Propos, rörande landtförsvarets ordnande, som vi till och med möjligen redan under denna riksdag hafva att förvänta.
Så, som de nu uppräknade grunderna för undervisning, bör de under hela lärotiden fortsätta, uppmärksamheten fästas, minnet och fattningsförmågan övas, förståndet skärpas, självverksamheten utvecklas under vana av idogt arbete. Dessa mål bestämmer varje metod vid de särskilda kunskapsgrenar och varje grad av framsteg. Hit önskar i alla fall Kommittén att leda undervisningen, genom anvisningar och råd till metoder och brukbara böcker, som innehåller anvisning om den metod som boken skall nyttjas efter. De kunskaper i vilka ämnen som undervisas vid de allmänna läroverken är uppräknade i skolordningen. De behandlas i samma ordning som här nedan. Kristendomen I avseende på detta det viktigaste föremålet för all kunskap, är redan anmärkt att lärarens andakt och egna varma övertygelse är nödvändiga villkor för undervisningen. De skall framskrida från de enklaste sanningarna till de högre, med ständigt bemödande att fästa dem i lärjungens förstånd, minne och hjärta. Läraren bör ha klart för sig vad som är veta och vad som är tro. Han skall noga akta sig för att förklara sanningar, som alltid skall förbli över den mänskliga fattningsförmågan. Det religiösa sinnet bör väckas genom böner och andliga verser som passa efter lärjungens ålder och framsteg. Läroböcker i denna väg är A Bibeln, där valda stycken läsas efter en fastställd kurs och görs begripliga genom enkla förklaringar. Innan eleverna lämnar läroverket skall de ha ett säkert minne av Bibliska Skrifternas antal, karaktär och innehåll samt kunskap om författare och upprinnelse i historiskt och geografiskt hänseende. B Den allmänt förbättrade upplagan av doktor Swebelii Katekes. Utsträckningen av denna angelägna bok framkommer vid de villkor som är fästade vid flyttningarna. Här är viktigt att en tjänlig förklaring ges med tanke på elevens ålder och att när han kan läsa svaret på frågan utantill, han skall kunna med egna ord redogöra för innehållet. Alla styckena skall under skoltiden gås igenom. Läraren har frihet att välja ordningen. Dock rekommenderas att börja från början. C Rosenmüllers Lärobok i Kristendom är ganska användbar för äldre barn, men fordrar hos läraren mogen eftertanke och grundlig kännedom om kristendomens huvudläror. En omarbetad upplaga kunde göra den fullt säker och brukbar. Alnanders Salighetslära är nu nästan bortglömd, men den bästa på modersmålet. Koppes Lärobok är för vidlyftig.
D e n 3o J 111 i i f. m. te af de närvarandes beslut kunna tillförbindas några afgifter, jag bestämdt deri-, från undantagit utgifter, som angå Socknens och Kyrkans enskildta ekonomi, såsom kyrkas, prestgårds, sockneoch fattigstugornas, samt skolans nybyggande eller reparerande, med mera dylikt, från hvilket ingen församlingsbo, antingen han vid Sockneslä-mman varit frånvarande eller icke, kan fri kallus. Med Herr Hjerta förenar jag mig deruti, att Budkafle bör om Socknestämmor åtminstone, då de röra beskattningsfrågor, utgå, äfvensom att stockstraff icke bör få af KyrkoRåd åläggas. Uti Friherre Wrangels anmärkningar om en viss tid, hvarefter en på Socknestämma ålagd skatt bör å nyo församlingens ompröfvande underställas, förenar jag mig fullkomligt, och anser ett sådant stadgande vara i högsta måtto ändamålsenligt. Slutligen torde jag få upplysa Herr Friherren, att en fatalietid för överklagande af Socknestämmas beslut, redan finnes i den Nådiga Författningen bestämd till 21 dagar. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skaJken framställd proposition, blef Lagoch Ekonomiutskottens ifrågavarande Utlåtande, i anledning D e ii 3o Julli f. m. *47 af <Je dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återrernilteradt. Höglofl. Ridderskapet oell Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 3 Eftermiddagen. ■ In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thorsdagen den 3o Julii 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Föredrogs å nyo Grefve Homs, Claes Fredrik, den x3 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att i den händelse husbehofs Bran vinsbränningen framgent kommer att såsom en Landtbruksnäring beskattas, det stadgande måtte iden blifvande Bevillningsförordningen intagas, såsom ett Rikets Ständers beslut att HusbehofsBränvinsbränningen i intet fall och under intet vilkor må kunna af verkställande makten inskränkas, inställas eller förbjudas.
R■ o. A. har Hr Danckwardt, Magn. Georg, med anledning af K. M:ts Nåd. Förordnande af d. 3i Jan. 1826, yrkat, att 2:ne å denna Stat uppförde Löner för 2:ne Architecter, nemi. en för K. Slottets större Byggnader och Trädgårdsanläggningar samt en för Brooch VattenByggnader, begge med tjenstgöringsskyldighet vid ÖfverlntendentsEmbetet; måtte med 1000 R:dr å samma Embetes Stat öfverflyttas. Och Beta n kandell, N:o itfl. 201 Och sorn Utskottet af K. M:ts i ämnet under nämnde dag till K. StatsContoiret aflåtne Nåd. Skrifvelse i nilein tat, att K. M:t, efter vederbörandes hörande och gjorde förslag, i Nåder bifallit, att ofvanberörde Löner må, på sätt Hr Danckwardt uppgifvit., å ÖfverlntendenlsEmbetets Stat öfverflyttas och denna öfverflyttning hvarken föranleder till någon ökad Statsutgift eller till något mehn vid StatsVerks-förvaltningen på det hela, får Utskottet tillstyrka: att merberörde 2tne Löner af tillhopa 1000 R:dr må, med beloppets afdragande från Academiens Stat, på denna HufvudTitel tilläggas Anslaget för ÖfverIntendentsEmbetet under Andra. IIufvudTiteln och den sålunda förekommande förändring vid den definitiva Statsregleringen observeras. 3:o Vid Utskottets uti S.-te Puncten gjorde hemställan om Anslag för rengöring och uppsättning af de K. Museum tillhörige Tajlor^ har inom Hederv.
Säkerligen skulle en noga jemförelse af TullSpecialerne för de år, som Bran vinstillverkningen ömsevis varit tillåten eller förbuden, gifva i detta ämne ett oväntadt ljus. Men i brist deraf, äro verkningarne af i8t2 ars förbud hos en hvar i friskt minne, då, utom Landets behof af Spannemål, «fter en af tidig köld nästan alldeles förstörd årsväxt, utländskt Bränvin och Rimm införskrefvos för flera millioner. Troligen skulle nu samma scener förnyas och särdeles Handeln öfver Qvarken få en obehindrad gång, till sä Eesv. och Ekon. Utslf. Eetcinkanden. mycket större underbalance än den ' redan gifna uti Handeln på Finland, om icke liberalare och med Landets sanskyldiga fördel mera förenliga grundsatser linge råda. Efter naturens vanliga ordning medför allt ondt merendels sitt eget botemedel. Hö* ga Spannemålspris verka en ökad tillgång jemte en minskad Gonsumtion af ett födoämne, som är dyrt och hvars rum då till en del fylles af Potäter. En fortsatt Bränvinsbränning, då denna Product nu redan genom sin ymnighet på manga orter saknar afsättning och ansenligen fallit i pris, måste snart, under ett fortfarande högt Spannemålspris, blifva föga lockande och således minskas eller sjelfmant afstanna förutan till husbehof. I upptagande och besvarande af 3:dje och /(.:de frågorna vill Utskottet icke ytterligare missbruka Riksens Höglofl, Ständers tålamod. Om Bränvinets tillverkning, i sitt bela skick betraktad, är gagnelig eller skadlig för Svenska Nationen, hvad inflytande den kan äga på Landthushållningen, Åkerbruket, Näringarne och Folkets Moraliska karakter, huru den skall jemka®, förändras, fördelas och omstöpas, för att uppnå ett slags philosophiskt skick m. m. •— derom är så mycket taladt och skrifvet, att troligen icke något är att tillägga, äfven om man ifrån Frankrikes Vinberg ville göra de mest excentriska språng till Levantens Risfält och Vestindiens Sockerplantager.
För sin del har derföre Utskottet, som efter granskningen af det för institutet utfärdade undervisnings-schema, trott sig kunna antaga, att institutets Adjunkter i verkligheten fullgöra offentlig föreläsningsskyldighet, ansett bemälde Adjunkter böra komma i åtnjutande af de högre löneförmåner, som af ofvannämnde motionär nu blifvit för dem föreslagna, och lönerna för dem sålunda bestämmas, att fem af desse Adjunkter må erhålla hvardera 2,500 IV.dr och hvar och en af de tre öfrige 2,000 R:dr i årlig lön. Då emellertid Departements-chefen vid detta ärendes föredragning, förmält det institutets Adjunkter icke såsom universiteternas skulle hafva bestämd offentlig föreläsningsskyldighet sig ålagd, men, enligt Utskottets tanke, med skäl bör kunna fordras, att nämnde lärare, när de i afseende å löningsvilkor försättas i samma ställning som deras vederlikar vid universiteterna, äfven i afseende å tjenstgöringen böra vara underkastade enahanda skyldigheter, som finnas för Universitets-adjunkterne stadgade och hvartill, bland annat, hörer att hålla offentliga föreläsningar, anser Utskottet Rikets Ständer böra såsom uttryckligt vilkor för tillgodonjutande af den nu förordade löneförhöjningen i Adjunkternes vid institutet löner föreskrifva, att bemälde lärare skola tillförbindas enahanda åligganden, som gälla för Adjunkterne vid rikets universiteter. Hvad åter angår de ifrågaställa arfvodena för en Bibliothekarie af 1,000 IV.dr, för en Sekreterare af enahanda belopp och för en Kamererare af 500 R:dr, synes någon nedsättning härutinnan kunna ske. Då nemligen de till Bibliothekariens befattning hörande göromål likasom de göromål, som åligga Sekreteraren och Kamereraren, icke torde vara af någon särdeles trägen eller tidsödande beskaffenhet, har Utskottet ansett en summa af tillhopa 1,500 R:dr vara tillräcklig för att, efter Lärare—kollegii bepröfvande, utdelas såsom arfvoden åt den eller dem, som sköta berörda befattningar.
Se BASILE, ~Il Pentamerone~, I, N:o 7, »Lo mercante.» På På På A. Silfwerhwit och Lillwacker. Ifrån Wermland. Det var en gång en konung, som hade en drottning hvilken han mycket älskade. Men efter någon tid dog drottningen, och lemnade efter sig en enda dotter. När nu konungen blifvit enkling, vändes hela hans hug till den lilla prinsessan, och han höll henne kär såsom sin ögonsten. Den unga konunga-dottren växte så upp, och blef den fagraste jungfru, hvarom någon hört talas. När prinsessan var femton vintrar gammal hände sig, att der utbrast ett stort örlig, och hennes fader måste draga bort emot landets fiender. Såsom konungen nu icke hade någon, åt hvilken han kunde anförtro sin dotter, medan han sjelf var borta, lät han bygga ett högt torn uti skogen, försåg det ymnigt med lifsmedel, och satte deruti sin unga dotter med hennes tärna. Tillika lät han utgå ett påbud, att ingen man, eho det vara måtte, skulle vid lifsstraff få nalkas intill tornet, der jungfrurna sutto inne. Konungen menade sig nu hafva gjort väl för att akta sin dotters ära, och drog så bort i leding. Under tiden sitter prinsessan i tornet med sin tärna, och sömmar silke på knä. Men i staden voro många raska konungasöner och andra ungersvenner, hvilkas hug lekte till den fagra mön, och de önskade gerna att komma till samtals med henne. När de märkte, att sådant icke kunde ske, buro de en stor harm emot konungen, och tänkte uppå hämnd. Till den ändan samråddes de med en gammal qvinna, som visste mer än andra, och bådo henne laga så, att konungadottern och hennes tjenstemö skulle mista sin ära, änskönt de icke varit i någon mans våld. Käringen lofvade sitt bistånd härutinnan. Hon trollade så i ett par äpplen, lade dem uti en korg, och gick till det ensliga tornet, hvarest jungfrurna sutto.
Att jernverk vid Hedströmmen kunna med fördel välja Göteborg till sin afsättningsort för export, har visat sig deraf att, oaktadt landtransport ifrån Köping begagnats till jernvägen vid Arboga, har likväl under loppet af de sednare tvänne åren, ifrån ett af dessa jernverk tusentals centner jern tagit denna väg till Göteborg. Om således genom Örebro—Arboga-banans utsträckande till Köping en billigare transportkostnad kan beredas, skall ofelbart vestra stambanan erhålla en ganska betydlig tillökning i trafik ifrån de jernverk, som betjena sig af KöpingUttersbergs banan. Ganska betydliga kostnader hafva redan vid jern vägsföretagets början blifvit nedlagda på linien emellan Arboga och Köping; erforderlig mark har blifvit in - Motioner i Prest.e-Ståndet 1865. 191 köpt; en del af terrasseringen och ballastningen har blifvit utförd jemte murning för två större broar, men arbetets fulländande har sedermera måst, i brist på nödigt byggnadskapital, öfvergifvas. Kostnaden för de återstående arbetena hafva blifvit beräknade att uppgå till 320,000 R:dr, men bolaget befinner sig, i anseende till de alltför välkända missöden, som drabbat detsamma, urståndsatt, att bekosta dessa arbeten utan främmande bidrag. Efter underhandling med i orten boende för företaget intresserade personer, anser man sig med säkerhet kunna påräkna att hälften af det behöfliga kapitalet kan anskaffas emot erläggande af ränta och amortering, och det är för fyllande af den erforderliga summan, som man nu vågar begära Statens mellankomst. Exemplet af ett bolag, som, utan något enskildt syfte, har utan ringaste bidrag å Statens sida anlagt och för allmänna trafiken öppnat en jernbana af fem mils längd med en kostnad af lika många millioner R:dr, står utan like inom vårt land; och då det nu visat sig att denna jernväg medfört det gagn förproduktionen och den allmänna rörelsen, att godstrafiken ä densamma på några år fördubblats, bör ett sådant företag icke vara oförtjent af landets sympatier.
Den bäste kung, som verlden äger», etc. öfverröstades af tusentals stämmor från det hänryckta folket, som med en mun och en känsla af glädje och kärlek sjöng sin afgudade konungs lof. Knappt hade denne slutat sin menuett med drottningen, hvilket inträffade just då «Gustafs skål» uppstämdes, än han, alldeles ensam, begaf sig ned bland folkhoparna, hvilkas förtjusning derigenom naturligtvis ännu mer stegrades. Han vandrade fram och åter i alleerna, talande till höger och venster med dem, som voro honom närmast, och när han slutligen från slottsterassen böd allmänheten «god natt», blef utbrottet af hurrarop så våldsamt, att Jerichos murar, efter all sannolikhet, störtat vid mindre skrän. Den synliga yttre sidan af festen var sålunda tilländabragt; men den hade äfven sin inre och hemliga, till hvilken vi nu skole vända läsarens uppmärksamhet, medan hofcirkeln fortsätter dansen och slutligen förtär en läcker anrättning vid de under kräsligheter af alla slag dignande borden. Konungen lemnade intet enda ögonblick hela dagen sin roll ur sigte. Icke ett ord, icke en åtbörd, som ej voro beräknade. Sålunda samtalade han lika länge och lika artigt med de utrikes sändebuden särskilt; men det var blott med Frankrikes ambassadör, grefve de Vergennes, han inlät sig angående den tilltänkta statshvälfningen. De blefvo ense i allt, utom hvad penningar angick, dem konungen äskade bekomma skyndsammare och till högre belopp, än Vergennes förmälte sig vara i stånd att anskaffa. Med general Fredrik Horn och öfverste baron Sprengtporten stämde konungen, under till utseendet likgiltiga samtal, möte i sitt kabinett efter festens slut. När detta inträffat och konungen gått in i sina rum, inställde sig der de begge hertigarne, hans bröder, samt Horn och Sprengtporten. Prinsarne insläpptes genast och på en gång i kabinettet. Gustaf mottog dem med uttryck af den innerligaste ömhet. «Nu, mina älskade bröder, är päronet moget» – sade han – «J hafven sjelfve varit vittnen till folkets sin«nesstämning i afseende på min person.
Denna §. bör således, äfven om Lagens delning bibeliå 1 les, uppflyttas ibland allmänna bestämmelser; — hvaremot 28 §. kan helt och hållet utgå. Sista momentet af Grefve Frölichs 8 §., rörande prioritet för creditsedlarne tror jag förtjena att afses och kunde finna sin plats såsbm ett nytt moment i denna Utskottens 19 §. 20 §. bör lika så väl som den 19 utgöra en allmän bestämmelse. Om man sill medgifva fördelen af stora Banker, sora ega styrka att bibehålla en lugn och oafbruten lånerörelse och som icke svigta för ternporairt vidriga conjuncturer, så måste man på det högsta ogilla, att den nu föreslagna Lagen, rörande solidariska Banker, icke innehåller någ«en bestämmelse, motsvarande denna 20 §, med föreskrift, att icke allenast en hög teckning utan äfven en derefter proportionerad insats skall verkställas. Då man icke velat på solidariska Bnnkerne tillämpa samma grundsats, som 20 §. uttrycker, och då man i 28 §. velat till Bolagets egen disposition öfverlemna alla säkerhetshandlingarne, så har man eluderat allt stadgande om minimibelopp för bankanläggning, samt öppnat vägen för missbruk och rörelsens sjelfsvåld. 21 §. kan helt och hållet utgå eller dess innehåll uttryckas i ett nytt moment till den 19 §. Hvarföre icke solidariska och actiebanker skulle få utgifva sedlar på lika valeurer, kan jag ingalunda inse. Sedlarne röra sig icke på olika Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande lV;o 4* Sr planer, och flå säkerheten är gifven, böra actiebankscdlarnes circulation jå landsbygden lika litet försvåras, som de solidariska Bankernas sedlar kunna eller böra förvisas från städerna. Bestammandet af sedelvaleurernes minimum utgör ett vigtigt lagstiftningsärende, emedan derpå beror förhållandet emellan massorna af ett lands metalliska och representativa mynt, och ju större andel i den allmänna rörelsen man åt det förra har inrymt, således ju större sedelyaleurer man fordrar, ju mera är det representativa myntets värde betryggad!.
Att det iir bnrnen - siirskildt vAra folkskoleharn - som inbjudas till denna pristiiflan och e-j hela den svenska allmiinheten taga Ti fiir gifvet. I hvilket syfte tidningens utgifrare ordnat dema pristaflan iir fullkolnligt tydligt och Hart: endast. de som prenumererat pii Folkskolans Barntidning for 1898 f: " l rara med om tiiflingen. I inbjudningen heter det vidare bland annat, bar prenurnerationel~ skett i slcolan, torde lgraren diirom lamna i n t y p. Finnes det v3irMigen liixare och liirarinnor i vdrt land, som rilja rara me13 oru att frHmja detta lotterivasende blaud barnen? Saken iii. iugaluncla sA oviktig soln den frdn borjan torde ha sett ut. Xrbetsamhet ocli iirlighet iho va.1 de dygder, som vi onska 8tt framfor allt fri-irnjn bland vtrn srenska barn - l %t oss d l hjiilpas At att afliigsna det, soln kan L. E. friimja derss motsatser. Fredrika-Bremer-Forbundefs Samkvamskomife ' anordnade torsclugen d. Id. ' 1 2 S e. m. A Hnshllkskolans lokal, 19 IT. Triidggrdsgatan, ett samkvam, hrarvid forekom diskussion of rer, ' C ' ngdomens forvilclande och medlen diiremot .. Samlrviimet, hrartill skrskilda inb juduingskort ntelelats, vmmyclcet talrilrt besolit, och Atskilliga framstilende p e r s o i ~ e visade ~ genom sin ~~Brvaro sitt intresse for det Bmne, som skullc afhandlas. De niirvarande hiilsades r2ilkoruna a£ komitkns ordf., friiken Elin Cederblom, soin i ett kortare anforande redogjorde fiir konlitkl~s afsikter med sina s a m k r b.