Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han bör derföre få skjutas under sin egentliga sträcktid, som infaller i April månad; likasom de till fortplantning oförmögna fjolungarne, hvilka äfven böra få skjutas under den tid de gästa våra klippor. Att jemväl skjuta de gamla hannarne eller så kallade ”gubbarne” sedan honan börjat ligga, kan ej heller inverka det minsta skadligt på detta fogelslägte, inom hvilket förhållandet mellan hannar och honor dessutom är alldeles motsatsen af det inom slägtet ”bimana”- rådande, enär en tillfälligtvis blifven enka här ej länge behöfver vänta på ny friare, då euko-ståndet blott räcker några få timmar, ett faktum, hvarom en hvar som vistats aldrig så litet i skärgården, lätt kunnat erhålla fullkomlig visshet. För att skydda ejdern, och snart göra tillgången på denna skärgårdens nyttigaste fogel så riklig som möjligt, behöfves blott ett strängt förbud mot all äggning, samt gamla honans eller värp-ådens fridlysande, från den tid hon börjar söka land, det vill säga, från och med den 24 April till och med den 10 Juli. Dessa förbud, äro af skärgårdsboerne sjelfva efterlängtade och skulle säkerligen af dem noga efterlefvas och öfvervakas. Man har sagt att någon svårighet skulle möta vid att skilja gamla honan från den unga, men den gamla värp-åden har tvänne hvita tvärband på de hoplagda vingarne, dem ”ungtossan” helt och hållet saknar, och hvilkas bredd alltmera tilltager i mån som fogeln blir äldre. Dessa hvita tvärband utgöra ett så väsendtligt skiljetecken mellan den gamla och unga ejderhonan, att, med iakttagande deraf, det är omöjligt förblanda dem. Att de nyssnämnda inskränkningarne uti jagträttigheten skulle vara tillfyllestgörande för ejderfogelns skyddande, bekräftas, bland annat, af följande faktum: Uti Södermanlands skärgård är en sträcka af nära två qvadratmil anslagen Herr Landshöfdingen i Nyköping på lön.
Brefvet den 27 October 1813, jem fördt med Kongl. Resolutionen den 3 Juni 1824, fastsläldle antal af 5o 22 Ledamöter, förutan Enkor, hvilka, efter Männernes död, fortsatt Tracteurs-rörelsen, och utgjort: Snörmakare : Alla lem åren En Ledamot, utan Gesäll eller Lärling. Klockgjutare : Hvardera året 2:ne Ledamöter, med 2 Gesäller och 2 Lärlingar. Tapetserare : Utom desse, efter den ordning, hvaruti de uti Borgerskapets dassifikation upptagas, förtecknade Handels-Societeler och Handtverks-Embeten, förekomma jemväl i Borgerskapets klassifikation: Skutskeppare, som tillförene varit förenade med Coopvaerdie-Skeppare Societeten, men nu mera ej räkna några Ledamöter af Borgerskapet; Urmakare, sorn numera utöfva deras yrken såsom Manufacturister, och således höra under Stadens Halloch Manufactur - Rätt; Stenoch Stål - slipare, Svärdfejare, Mjölnare och Qvarn-ägare, Skoflickare, Vaxarhetare, Linneväfvare samt Synålsoch Knappnåls-makare, hvilka Embeten upphört; hvaremot en person under år 1837 vunnit Burskap här i Staden såsom KafFe-kokare. Någon uppgift på beloppet och värdet af ofvan uppräknade Ilandtverks-Idkares tillverkningar har ej kunnat erhållas; men värdet af TobaksFabriks-Societetens tillverkningar, som till stämpling anmälas hos Stadens Halloch Manufactur-Rätt, är derifrån uppgifvet sålunda: B:o R:dr 479,556. 1, , 475,944. Bomullsoch Linne-Fabrikanter: ldlare. Gesäller. Lärlingar. Andre Arbetare. Tillverkningsvärde. B and-Fabrikanter: Klädes-Fabrikanter: Andre TillrerkIdkare. Gesäller. Lärlingar. Kattuns-Tryckerier: Apreteurer: Idkare. Gesäller. LarliDgar.
Lotsafgifterne skola vara måttliga; deras belopp skall vara lika för Danska och för utländska fartyg och lotsafgift skall icke kunna fordras af andra fartyg än dem, som sjelfvilligt begagnat lots; 4:o alt ulan någon inskränkning medgifva hvarje enskild person, Dansk eller utländsk, rättighet att i Sundet och Bälterna fritt och på samma vilkor, ulan afseende å nationaliteten, förlägga fartyg, i ändamål att med bogsering biträda de handelsfartyg, som deraf vilja sig begagna; 5:o att till varor, sorn föras å alla de vägar eller kanaler, som för närvarande sammanbinda eller framdeles kunna komma att sammanbinda Nordsjön och Elben med Östersjön, utsträcka den befrielse från a (gifter, hvaraf, på några af dessa vägar, nedannämnde inhemska eller främmande handelsvaror äro i åtnjutande: Fnösksvamp. Fnöske, icke beredt. Bernsten. Djur, lefvande, alla slag. Antimon. Träd och buskar, lefvande. Skiffer, i skifvor och stänger. Takskiffer. Silfver, plantsar och smältstycken. Arsenik. Asphult. Assa Foetida. Ollonhylsor, för garfning och färgning. Enbär. /lik. till II. St. Prof. '1856 & '1857. i Sami. 'I Afd. 2 Band. 8 Haft. 2 10 Kongl Map.ls Nådiga Proposition N:o 72. Q,ast"b den "ändclse *«* «• »i» -M» Bamburör, rottingar, vass och andra slag, råa och icke förarbetade. Smör. Spermaceti, fast och flytande. Säd: bohvete, korn, bafra, mais, råg, hvete, vicker. Träd för pharmaceuliska behof. Färgträd. Träd af alla slag. Bränsle som flottas, flölen lill nät. Bolus, hvit och röd samt terra sigillata. Borax, rå eller raffinerad. Tarmar. i Tegelsten. Krossadt tegel eller tegelmjöl. Brons. Buskväxter. Blomster-lökar. Cadmium. Galmeja.
David Baremann, hade du gjort en sådan fråga, så hade jag icke ansett den illa, icke för opassande eller ogrannlaga. Men jag hade svarat dig, att jag icke ville bli din maka ... Jag vet, huru högt du älskar mig, med hvilka sköna färger din fantasi smyckar mig mig, David. Dessa färger skulle tiden bleka och illusionens luftslott skulle blåsa bort. Nu deremot, hvilken skillnad! Vi skiljas för alltid ... och minnets engel blir din tröstare. Är det icke det skönaste slut! Hennes ord voro afbrutna, men hennes ögon, hvilka halft framvällande tårar fuktade, de glänste underbart. Åter framstammade jag: är det den enda orsak du har till buds, så skall jag bestrida den. Jag skall visa dig, huru illusionen kan adlas till en stilla frid, en visshet, värmande om också icke brännande. Härtill svarade Melia med stigande värma: den enda orsak, o nej. Flera än en orsak har jag till buds, ty jag har ingen. Men ett något, en röst talar till mig, beder ... Jag förstår dig, Melia; dunkla blomma, jag anar dig. Och jag vill följa denna aning. Jag vill icke stjäla mig till himlen, då jag ju redan har den i min kärlek till dig. Jag vill blott af dig taga ett afsked; menniskor kalla sådant afsked för lifvet, en evig skilsmessa; jag icke så. Ty vi komma ju icke att skiljas Se ofta på min älsklingsstjerna ... du vet ju hvilken hon är ... se på den då och då och var säker att vi då ofta träffas der. Och på minnets helga och starka brygga, som förenar din strand med min, der vill jag ofta komma dig till mötes. David Baremann, blif konstnär, blif stor och lycklig. Farväl Melia. Om något skönt uppenbarar sig för mig, då förstår jag att det är din ande, som signande talar till mig Men ännu en bön, ty du är äfven en jordisk blomma. Gif mig ett minne, låt det vara en symbol, gif mig en af dina minsta och vackraste hårlockar. Och hon vecklade upp en fläta.
Alla för Hemman, Verk eller Lägenheter in natura beräknade Grundräntor eller T ion den, af hvad namn som hälst, de må vara Kronan behållne, eller utgå till löningstagare, till Undervisningsverk,. Allmänna Inrättningar, eller såsom Augment eller frälse-räntor, eller uti hvad annat ändamål, som hälst, skola, från och med år i83o och allt framgent, utgöras på efterföljande sätt: Sedan årets Markegångspris, enligt gifna föreskrifter blifvit satt, hopsummeras dermed Markegångsprisen för de sednast förflutne 4 år, och femtedelen af summan blir det pris, hvarefter räntorne för året erläggas. Uppsägning till lefverenng in natura får endast äga rum af räntegifvarne; och i den händelse sådant sker, och årets markegångspris understiger det uträknade betalningspriset, så betalar Räntegifvaren derjemte skillnaden uti Contant. Om denna motions meddelande till de öfrige RiksStånden, samt om dess remitterande till behörigt Utskott anhålles. Lades på bordet. Den 4 December f. m. Upplästes StatsUtskollets den 29 sistlidne November under K:o 2 afgifue Betänkande, angående ulbetalningen och redovisningen af Piiksdagskoslnads-modlen. La des på bordet. Högloflige Ridderskapét och Adeln åtskiljdes klockan half lill 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim Thorsdagen den 4 December. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Herr Estenberg, Pehrs hade irilemnat ett så lydande Memorial: Vid Herr Börtzells anförande sistlidne Lördags eftermiddags Plenum öfver väckt Motion, angående upphörandet af våra föråldrade Bytesfordringars liqviderande på sådane Medborgares bekostnad, som på intet sätt sjelfve gjort sig dertill skyldige, får jag vördsamt anföra följande:
Preste-Ståndet ingifven och till Lag-Utskottet hänvisad motion, anmärkt, att ehuru, vid betraktande af de särskilda momenterna af berörda lagrum i ett sammanhang, uppenbart vore att, då skillnad af omförmälda anledning sökes, lysning å predikstolen, med åläggande för den, som förlupit, att inom natt och år sig till äktenskapets fortsättande infinna, städse måste ske, har likväl den åsigt börjat göra sig vid domsto - 6 Lag-Vlsk. Betänkande iV.-o 0. larne gällande, att till skillnad må dömas, så snart den afvikna makan, efter erhållen stämning, låter från någon uppgifven utländsk ort inför domstolen förklara, att han eller hon ej ämnar återvända till den öfvergifna. Visserligen syntes denna lagskipning påkalla åklagaremaktens mellankomst; men som ett och annat åtal ej vore tillfyllestgörande till häfvande af förenämnda åsigt eller förekommande af lagens misstydning, har motionären, för ändamålets vinnande, föreslagit, att ofvanberörde § måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Nu vill hustru äktenskapsskillnad söka, förty att mannen henne öfvergif»vit; då må hon det hos Rätten anmäla. Styrker hon med bevis af Kyrkoherden i församlingen, att mannen bortrest utan veterligt ärende och att han inom »år och dag ej låtit af sig höra, och är det ej förut kunnigt, eller varder vid »Rätten upptäckt, då offentlig efterfrågan derom göres, att han å viss ort inom »Riket sig uppehåller, late Rätten efter honom lysas å predikstolarne i kyrkorna »inom Länet; kungöre ock lysningen tre gånger i de allmänna tidningar, som »böra upptaga Kongl. Maj:ts och Embetsverks kungörelser; har år och dag först! utit efter lysning och kungörande, som sednast skett, och har ej heller under »den tid kunnigt blifvit, att mannen å viss ort inom Riket vistas, eller finnes »han utomlands, men visar ej giltigt skäl, hvarför han sig der uppehåller; döme »då Rätten till skillnad. Samma lag vare, der hustrun öfvergifver mannen.»
Utdrag af M903 års räkning öfver rlet, genom Kongl, brefven neli Sjöfartsfonden beviljade anslag till goiltgörande af Sven* Debet. Balans från år 1862. Kontant behållning Riksmynt. 54 Inkomst: Af Kongl. Konvoy-kommissariatet anordnade iyy 3,500 \ Summa R:dr 3,699 54 Stockholm af Kongl. Kommerse-kollegii den 14 September 1S43 och den Ö Augusti 1S54, af Handels• sise och Norslse Konsulers utgifter för Svenske under sater. Kredit. Afskri fning af de till Svenske och Norske Konsuler gjorda utbetalningar, för hvilka ersättning icke erhållits, Balans till år 1864: Kontant behållning Summa R:dr Riksmynt 3,699 54 Kaminar-iiontor den 13 Oktober J6’65. E. G. Leyonmarck. TILL RIKETS HÖGLOFT. STÄNDER ANGÅENDE BANKO-VERKET, AF RIKETS STÄNDERS REVISORER. År 1865. 0<X>§§00»0- STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN. 1865. Till Rikets Höglofl. Ständer. Öedan, i öfverensstämmelse med stadgandet i 1 § af den för Rikets Ständers Revisorer af Bankoverket gällande instruktion, undertecknade, utsedde och förordnade att granska Stats-, Bankooch Riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning, sammanträdt i Rikets Ständers Bank den 15 nästlidne Augusti och styrkt vår behörighet att i denna revisionsförrättning deltaga, hafva vi från Banko-Fullmäktige mottagit de berättelser som, enligt 2 § af Revisorernes instruktion, skola till Revisorerne öfverlemnas, nemligen: l:o Banko-Fullmäktiges berättelse angående Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt angående Tumba bruk; 2:o Styrelsens öfver Bankens Diskontkontor berättelse angående Kontorets lånerörelse.
Gr:n har sagt, alt tillgångarna vore så otillräckliga, att StatsUtsk. med afseende derpå hade måst afslå anslaget, oaktadt Utsk. icke kunnat förbise nyttan deraf. Jag ber då att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på den tabell, som finnes 9:de hufvudlileln bifogad. Den utvisar en behållning af 63,000 r:dr och några hundra, oaktadt inkomsten af tullen icke är beräknad högre än vid förra Statsregleringen, ehuru den öfverstigit denna summa för den förflutna tiden. Gr:n har sedan tillagt, att denna trupp är aldeles för liten, och att det ingenting tjenar till alt gifva anslag för en så liten trupp. Dessa båda yttranden stå ju i uppenbar strid med hvarandra. Det hufvudsakligaste skälet, som Gr:n anfört, är alt timmermännen skulle kunna ersätta Ingeniörlruppen. Men föreställer 28 Den 23 April f. m. sig Gr:n då, ali det icke behöfves något annat samband emellan Officer och trupp, än det som upstär, när Soldater första gången får se sin Officer, eller Officern får emottaga sin trupp, och att det icke är nödvändigt för befälet alt noga känna sitt folk, och att i farans ögonblick med afseende på hvarje individs beskaffenhet bedöma och anordna sina krafter. Hr Lefrén har med lifiiga färger visat vådan af ett sådant sätt att bedöma saken och jag hoppas att R. o. Ad. derom icke hyser någon tvekan, alt hvad denne talare yttrat är fullkomligt rikligt. Det har blifvit sagdt, att i olika län finnes olika antal af den indeldla arméens soldater, jemförelsevis emot det manskap, som är ämnadt att med dera införlifvas, hvilket gör att det finnes vid somliga Regtten mera stam i förhållande till beväringsmanskapet, än vid andra, och ali man vid dessa indeldla Regtten skulle kunna inöfva en del af manskapet till Ingeniörtrupp. Det bör likväl icke vara obekant för någon, alt den indeldta arméen icke kan under nuvarande förhållanden användas annat än under en högst ringa del af året.
Jag tror visserligen att om, när den stora reorganisations-frågan kommer före, den ej skulle gå igenom, man ändå skulle kunna särskildt behandla ifrågavar. sak; men jag har ingenting emot om R. o. Ad. i alla fall vill hafva den särskildt afgjord, hvilket mycket väl låter sig göra, emedan den ej står i något så stort sammanhang med de öfriga frågorna. Gr. Frölich, Gust. Erik: I afseende på nyttan och nödvändigheten af länsnolariers anställande pä stat, vill jag icke nu vidlyftigare utbreda mig, eftersom jag anser det för tillfället tillräckligt ädagalagdt, och jag dessutom vid föreg:de riksdagar äfven förordat denne embetsmans tillsättande. När nu äfven K. M. i den K. proposm föreslagit denne embetsmans tillsättande med lön på stat, och då denna fråga icke, som flere talare redan yttrat, har något omedelbart samband med den öfriga stora frågan om regleringen af landsstaten; så hade jag äfven önskat att StatsUtsk. Den 24 Mars. 301 särskildt fästat sig vid denna fråga. Med anledn. deraf anhåller jag äfven att ifrågavar. punkt måtte återremitteras; men tillika ber jag att vid detta tillfälle få anmärka, att K. M. i den nåd. propostn äfven föreslagit tillsättandet af en länsman till i Södermanlands län. Detta har varit länge af behofvet påkalladt, och då tillsättandet af denna tjenst ej heller har något alt skaffa med den öfriga större regleringen; så anhåller jag att, om betänk, i denna del blir återremilleradl, äfven frågan om denne sednare tjenstemans tillsättande måtte få komma under StalsUtsk:s särskilda pröfning. Med anledn. af dessa båda mina anmärkmr, anhåller jag om återremiss af ifrågavar. punkt. Frih. Tersmeden: jag hemställer lill flere af de värde talare, som här yttrat sig före mig, huruvidd de ej hafva något mycket anticiperat på framtiden, då de hafva yttrat sig öfver huruvida länsnotarierne borde föras upp på stat tillika med andre tjenstemän inom landsstaten.
Från Vallofl. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes två hos Rikets Ständers, enligt 63 § Riksdagsordningen utsedda Herrar Elektorer den 20 i denna månad hållna protokoll, det ena öfver val af Rikets Ständers Justitie-ombudsman och det andra öfver val af hans Suppleant, af hvilka protokoll inhemtades, att nuvarande Justitieombudsmannen, Rid - 134 Prot.-Utdrag den 24 Januari 1866. daren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden, Herr Nils August Fröman var vald till Justitie-ombudsman och att Herr Expeditions-chefen, Riddaren af samma Kongl. Orden, Arendt Dreijer blifvit utsedd till Justitie-ombudsmannens Suppleant. Ståndet beslöt underrättelse om dessa val till Expeditions-Utskottet med anmodan att uppsätta förslag till dels förordnanden för de valde och dels underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anmälan om valen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: M 28, i anledning af väckt motion om bestämmelser rörande ersättning åt provincialläkare för sjukbesök; och M 29, i anledning af väckta förslag om förändrade anordningar i trafiken å Statens jernvägar, ändring i derför gällande taxa, m. m. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Memorial J\° \ 9, angående antagande af ytterligare kanslibiträde; samt Utlåtande M 20, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af f. d. piparebostället Bränn Årby vid Södermanlands regemente för uppförande af skolhus åt Wansö församling. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JV2 50, i anledning af väckt motion, angående beräkning af bouppteckningsmäns arfvode för uppteckning af fast egendom. Bifölls. J\° 51, i anledning al väckt motion om lag emot godtyckligt ombyte af tillnamn. Bifölls.
Och dock finnas, som vi alla veta, har och der i landet goss-skolor med nigra f i lärjungar, hvilka hvardera kosta staten jemförelsevis enorma summor, under det att flickskolan p i samma ort kanske d u k r under i striden för sin existens. eller 3tminaone misslyckas i sitt bemödande att hilla undervisningen nigorlunda i jemnhöjd med den, som kan bestis i goss-skolan. Men ha vi rid till ett sidant slöseri i dessa bistra tider? Ty ville nigon göra sig det besväret, an räkna ut, huru minga tusen kronor 3rligen skulle inbesparas i terminsafgiiter för flickorna genom att lita dem fylla biinkame i de goss-akolor, der tomma sådana finnas, skulle de saken visa sig vara icke s3 W. S i orimliga förhillanden tarfva andring. Och vi boppas, att det steg till en ny sakernas ordning, som Hem Hedins motion innebär, mine blifva uttaget. Visserligen har man en m g d hänsyn att taga, d i den princip, vi förordat, skall praktiskt tillämpas. Bland annat anse vi, att samskolan bör ha bilde qvinlig och manlig ltimepersonal, hvarjemte qvinnor böra deltaga i skolrådet; men i alla dessa detaljer kunna vi ej nu inga. Vi ha blott velat framställa saken i sin allmanlighet och framhålla de hufvudgmnder, som synas oss tala för samundervisningens införande. Srnilprat fril " Köpenhamn. i har iiiitt löfte att 19 höra ilagot on1 Kielland. Välan! Se här! I Stavanger högt uppe i Norge lefver en högt ansedd handelssPgt, soni hiir namnet Kielland! För en del 3.1 sedan var konsul Zettlitz Kielland denna slSgts hufvudnian och en slags env5ldsherskare i denna rika stad, hvars inner5nare silgo upp till honom soin undersharne i ett tyskt smilfurstend6me till sin monark. Han regerade och styrde med en lika fast som mild hand, och hans grstfria hus var i flere iin ett atbeende likt ett litet hol, till hvilket det a n d g s som en 813 att bli inbjuden.
Komma de, som jag nu vill varna, någonsin i samma predicament, som vi nu äro, så önskar jag dock, att de aldrig måtte få skåda, hvad jag hoppas vi också nu kunna undvika, huru det nemi. skall se ut med samhället, om misstroendet växer till den grad, att det sträcker sig till samtliga våra lagar, i den raan man uppletar dem emellan någon stridighet och, under sträfvandet efter ständigt nya garantier i nya lagar, mea utan aktning för de gifna, Slut - it D e n 4 5111 j f. m. ^9 ligen tror sig böra komma till den concltision, att emedan allt kan betviflas och ingen öfverträdelse af lag från ett båll absolut kan förekommas, är det bäst alt icke heller sjelf ställa sig lag till efterrättelse och, om man likväl för syn skull slutligen dertill låter beqväma sig, då böra akta sig för att tillstå lagens verkliga mening, af fruktan att icke ett sådant erkännande kan "föranleda till nya propostr” och, än värre, till att "vänja opinionen,” — förlåten mig, mina Hrr, denna lånade phras — vid att lyda lag. Man må härvid invända, att jag med öfverdrifna drag tecknar och för starkt angriper den rådande tendensen 5 att det icke är sagdt, att man vill undandraga sig fullgöra lagarnas kraf i allmänhet, för det man vill åsidosätta en enda, som man anser obeliörigen stå quar, såsom en ofulländad och följaktligen ändamålslös utbyggnad på Jteg.F:s 73 §; att den mest allm. opinionen, på sätt också en och annan aktningsvärd ledamot inom bitsk, tillkännagifvit, vore den, "att det varit önskligt, om motionen i fråga aldrig blifvit väckt.'’ Jag ber att härtill få svara: att jag är långt ifrån att vilja beskylla en stor, ja, den större delen af nuvar. Representation för något annat än dels en alltför ytlig undersökning om hvad som är sannt eller falskt i de källor, hvarur opinionerna för dagen ösas, dels en alltför lös uppfattning af den närvar, tidens skick och af deras egen pligt att söka upprätthålla samhället.
Sk^f, af den årliga tillverkningen, Stats-konloret ansett sig ej kunna upplaga till högre belopp än 1000 centner (motsvarande 3127z Sk££ stapelstadsvigt) ä 70 R:dr Riksmynt för centnern • • Transport Bill. till R. St. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o I. om Statsverket 1856. Transport 7:o Tionde och hammar-skatte-jernet, hvaraf det förra, eller Tionde-tackjernet, som vid 1851 års slats-reglering beräkuals till 12.000 Sk/7. ä o /3 R:dr, eller till 68,000 R:dr och vid slats-reglerin gen år 1854 till S,400 Sk//, jemväl ä 52/s B:dr, eller till 47,600 R;dr Banco, nu ansetts böra beräknas till 37,500 centner, eller 375 ny-läsler och priset derå antagas till 2 R:dr Riksmynt pr centner, eiler 200 R:dr för ny-Iäslen (motsvarande 6 R:dr 4 sk. 10 rsl. Banco per Sk//.); hvadan alltså för denna inkomst-titel utförts en summa af 75,000 Och hade hammar-skatts jernet, som 185 1 upptagits till 6.000 Sk//.
De penningar, som användas till en ökad production, måste vara väl använda, och tidens erfarenhet, jemte förnuftets ledning, bereda den vissa slutsatts, att varuprisen mera bestämmas af inhemska productionens ökning eller minskning, än af penningestockens numeraire. Om vårt nu varande, måhända tillräckliga RörelseCapital blifvit användt för vårt Lands production, men ej till uppköp af utländska varor, särdeles af Brännvin och Rom, vida öfverstigande Landets export, så hade visserligen ingen klagan öfver penningebrist uppstått, och numeraiiens qvalitet varit annorlunda, än den nu beklagligen är, och derjemte 1809 års Ständers plan till qvantitetens förminskning möjlig, utan att störa någons Välfärd. Ett lands allmänna hushållning torde, då den simplifieras, kunna jemföras med en enskildt mans. Om, af arne personer med lika god credit, den ena använder sin förmåga till sin egendoms förbättrande och productionens förökande, och deremot den andra tvärtom, till upphandling hos grannen af de alster, hans egen jord kunde frambringa, så skall den förre äga och den sednare upphöra att äga credit, den förre hafva tillräckligt penningar och den sednare oändligt behof deraf. Denna jemförelse torde ej origtigt kunna lämpas till allmänna hushållningen i vårt Land, hvilket, då det sträckt sina behof utöfver sin Den 13 April, 293 productions-förmåga, måste ersätta den deraf uppkomna skillnad med penningar, hvilka i samma mån blifva otillräckliga.