Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dervid får jag till en början anmär ka , att de i Lagarna föreskrifne former äro iakt tagne, och att det fordras fleres förenade begäran, för att ett ämne, sorn förandra gån» gen förekommer, ytterligare får hvilaj hvad den nogare kännedom af ämnet beträffar, som Friherre Stael yttrat sig önska, så får jag äran upplysa, att BancoUtskottet är i tillfälle atfr af Canal-Discontverkets Handlingar inhämta ligtig kunskap om saken a att icke möjligeaa 38 Den 3 Juni, den föreställning kan äga rum, att BancoUt* skottet, med åsidosättande af BancoVerkets fördel, kunnat tillstyrka bifall till den af mig gjorda motion, om förökadt credi i v för CanalDisconten; hvilket bekräftas genom Utskottets föreslagna uttryckliga vilkor, nemligen att denna summa, i fall Riksens Ständer komma att bevilja något understöd för Götha Canal , då deri skall beräknas; samt att, i fall Riksens Ständer skulle alldeles afslå alla bidrag till detta arbetes fortsättning, denna summa ovilkorligen inom i3 månader från den dag , då Riksens Ständers beslut om det nu föreslagna provisoriska bidrag blifvit utfärdadt, skall vara återbetalt. Riksens Höglofl, Stän, ders beslut i hufvudsaken är således icke på mindsta sätt bundet genom det temparaira bidrag, som nu är begärdt. Då frågan om CapalVerket skiljes från den af bidraget till Disconten, såsom 2:ne alldeles olika saker, så torde alla betänkligheter i det mesta förfalla. På bidraget till Disconten beror en stor del med. borgares välfärdjom det afslås,drabbar förlusten ej Canal Disconten , utan alla de j detta Verk befintliga låntagare; och par ricochette dem , som till äfvenfyrs äro skyldige dessa låntagare; ty Disconten skulle i den händelsen blifva nödsakad att utkräfva alla sina fordringar.
9 Hon tillhör slägtet Anser » etc. » Den gamla gåsen » etc. etc. W. hade en gång några år förut förklarat att » vi hafva haft nog af .. .rimmade smädelser » (Postt. Och i Vårt Land för 27 febr. 1889 skrifver han: » Undertecknad har för sin del alltid föredragit öppnadt visir och utsättande af namnet ». — Hr Wirsén klagar öfver förmenta osanningar af Volontaire — men hvad skola vi efter dessa afslöjanden kalla hr Wirsén sjelf, måhända en sanningens apostel? Vi öfverlemna åt våra läsare att sjelfva afgifva svaret.En bortgången humorist. Några supplerande minnen af F. H — n. (Eftertryck förbjudes. Lektor Holmgren, som med hela sin själ var fastad vid sin vetenskap, både fordrade och vann de sakkunnigas allmänna aktning för hvad han i denna vetenskaps intresse verkat. Likväl utlät han sig ofta i samtal med laici med en viss skenbar ringaktning om de kära föremålen för sina studier, undersökningar och samlingar, kallande dem med ett gemensamt namn flugor eller bobbor. Deraf uppkom namnet » Flugis », som, om han sjelf ej uppfann det, likväl af honom godmodigt accepterades. Hur han stafvade det, ses i det födande. Stundom kunde ock hända, att han skref det med grekiska bokstäfver. » Det har Flugis mig sagt, då jag såg honom sist och han blåste på käpp » sjunger Sehlstedt i någon af sina visor. Uppenbarligen var för den glada sångaren Flugis, blåsande klarinett pä käpp, ett synnerligt roligt minne. Och med hur många är ej detta förhållandet! Det var också verkligen kostligt att se och höra Holmgren, när han med käppen för munnen och denna formad som på en trumpetare klämde ur sig långa rader af de ljudligaste klarinettoner. Käppen var naturligtvis med endast för illusionens skull, och tonernaframbragtes uteslutande med munnen.
Jag anhåller vördsamt att få höra, huru denna inbjudning är ställd, Frjh. Boye: Sedan erinran, angående inbjudningens ordalydelse, blifvit gjord, och för att förkorta den, begär jag, att endast de första raderna i min framställning må qvarstå och att det öfriga må få utgå. Underteckn. Ridd.Secret.: Frih. Boves motion, sådan den i sista plenum gjordes och på föredragningslistan är antecknad, lyder sålunda: ”Att de öfriga RiksSt. måtte inbjudas att deltaga uti R. o. Ad:s beslut om förhöjdt lönean”slag för K. M:s Cancelli.” Frih. Boye: Anledningen, hvarföre jag begärde ordet, var den, att jag trodde mig finna, att Gr. Cronhjelm hade för afsigt att få höra min skriftliga motion; men då så icke är, afstår jag från ordet, Ilr Danckwardt, Magn. Georg: Jag underställer, om icke ordalagen helt enkelt kunde blifva sådana, att BondeStåpdet inbjudes att i R. o. Ad:s beslut, rör:de lista punkten af StatsUtsk:s betänkom aldra hufvudtiteln, sig förena. Gr. Cronhjelm: Frih. Boyes motion innefattar blott frågan om löneförhöjning för K. M:s Cancelli och talar icke om sportelfördclningen. Uti Frih. Boyes motion, sorn afser löneförhöjning, kan jag ej instämma,hvarföre jag röstar dere - 358 Den i3 Augusti f. ra. mot; men i Gr. Posses motion, som angick sportelfördelningen och hvilken jag ej linner upptagen på föredragningsJistan, men nu anhåller få upptaga, vill jag instämma, emedan jag tror denna propos vara skälig anledn. för inbjudning. Frih. Cederström: Jag vet icke, om jag rätt fattade, hvad Hr Gr. o. Landtm, nyss yttrade, att för det Gr.
Den 13 September /, m. 6jj vidsträcktare belånings-rått på så vål itrporfsom exportvaror. Intill dess tror jag, att man gör bäst och försigtigast, att hålla sig vid hvad i denna del redan år stadgadt Lika med Herr Lefrén anhåller jag ödmjukast om proposition till bifall å andra alternativet. Herr Rofenblad, Bernhard: Jag får till det hufvudsakliga instämma med Herr Hegardt och delar hans öfvertygelse, att i en tidepunkt, då Riksens Ständer ej ansett Banken kunna såttas i den ställning, att den kan uppfylla sina förbindelser, år det ej lämpligt, att besluta en sådan belåning, som den i första alternativet fö. reslagne. Jag tillstyrker således bifall på det andra; men i fall Ridderskapet och Adeln skulle vilja bifalla det första, anhåller jag, att få fästa uppmärksamheten på redactionens otydlighet. Då den mest olika tolkning kan uppkomma af uttrycket: ej förskämning underkastade varor, tror jag att en specification blifver nödvändig på dem, som få belånas. För det andra anser jag det nödvändigt, till förekommande af missbruk, att högsta lagliga ränta bestämmes, ty annars kunde det blifva en speculation att låna endast för att låna ut igen, och för det tredje år det nödvändigt, att något maximum för lånens belopp utsåttes, ty annars kunde, som Herr Lefrén nårnnt, sedelstocken till oändlighet komma att öfverskrida den norm Riksens Ständer sjelfve bestämt. Ingen kan ifrigare ån jag önska , att de tillgångar landet erbjuder må blifva använda till ökande af allmänt och enskildt välstånd; men enda medlet härtill finner jag i^den 2>e*i j 3 September /, m. tillökning af verklige capitaler, flit, sparsamhet och redlighet kunna bereda. På sådant sålt kaa Fäderneslandet, under ett ökadt begagnande a£ dess naturliga förmåner, med långsamma men såkra steg, jemt fortgå i rikedom och välmåga, men ingalunda genom konstlade medel, som ska-, ka myntväsendet, öka villervallan och förstöra crediten. Herr Pereswetoff Morath'.
Hundens egare var ovettig för det stryk hans skyddsling fått; Mathias Gründler deremot försvarade sig dermed, att han icke önskade bli biten, allraminst af en hund och det just nu, då hundgalenskapen (rabies canina) gick i orten. "Men, han bits inte", envisades hundens egare och stampade i marken. "Han kan bitas", svarade Mathias Gründler och stötte sin knölpåk häftigt i marken så nära hundegarens fötter, att denne fann sig föranlåten att skyndsamt retirera ett par steg bakåt. Det ena ordet gaf naturligtvis det andra och retade ännu mera de båda motståndarne, som tycktes vara i besittning af ungefär samma kroppskrafter. Slutet på den lifliga trätan skulle utan tvifvel blifvit ett slagsmål, om icke Mathias Gründlers förhoppningsfulle son och vackra Annchens påtvingade brudgum i detsamma anländt till platsen. När hundegaren då märkte, att den långe och fräknige räkeln, hvilkens yttre mera påminde om en humlestör än om en menniska med kött och blod, tog sin motståndares parti, skyndade han undan allt hvad han kunde, följd af sin linkande och tjutande hund samt af Mathias Gründlers och hans sons spetsiga speglosor. Sedan Mathias Gründlers vrede öfver de förolämpningar han rönt af den okände hundegaren någorlunda hunnit lägga sig, sade han till sonen utan alla vidare omsvep: "Jag fruktar för att Annchen Mayer rakar din näsa förbi, pojke." Franz betraktade fadren på ett sätt, som kom denne att skrattande utropa: "Ja, se du inte så rasande dum ut nu. Tror du inte att jag förstår hvad jag säger?" Nej, det tycktes Franz icke begripa, ty hans blickar blefvo dummare för hvarje minut som gick. Slutligen kunde han dock frampusta dessa ord, under det han ifrigt gned sig i pannan: "Annchen rakar min näsa förbi... Det der... begriper jag inte. Hvad pratar ni nu för slag, far?" "Sanning, pojke. En annan har troligtvis lagt beslag på henne." "Hvem är det?" svarade Franz och drog till hälften ut den långa slidknifven ur bältet.
• 14» 118. 33. 6. och att hvad sålunda de förflutne åren öfverskjutit anslags - Summan väl kunnat utgå af en tilllällig besparing under Titteln; men 1.268) Stats-Ut.skottets JSetänkanden«. då sådant likväl icke kunde påräknas för;- bestämda årliga utgifter, erfordrade förslags-» anslaget någon tillökning;; äfvensom: en närmare reglering syntes böra företagas om, Strå-fouraget, hvaraf Höet levereras in, natura från åtskilliga; utarrenderade Kungsän-. gar, en annan del är anvist på Kronans behållne Ränte Hö i Stockholms, Uplands, Vestmanlands och Södermanlands Län, och fyllnaden upphandlas, på årlig Auction, i Kongl.. Stats-Contoiret ;■ Varandes Halmen likaledes anvist till större delen att utgå in natura utaf Räntegifvare i förenämnde Län, och återstoden upphandlas af Kongl,. Stats-Contoiret,. sorn jemväl axrmält, att, ge-. liom de med Kongsgårdarnes Arrenden, tid efter annan, inträffade förändringar, brist i den beräknade Hö, qyanti teten för Hof-Stallet upkommit, samt frågor blifvit af Räntegifvare väckte om lindring i deras skyldighet att utgöra dessa persedlar in natura.. Till upptagande i sammanhang härmed harKongl» Maj:t den 28:de nästlidne Maji, i Nåder till Stats-Utskottet öfverlemnat en underdånig skrifvelse, af Kongl..
Jag har från början varit af den tanka, som i Gr. af Wetterstedts motion blifvit utförd, att nemi. markegångssättningen borde framflyttas till Jan. eller Febr. månad. Jag hade trott, att sådant kunde beslutas i sammanhang med BondeStts inbjudn. och utan särskild motion; men sedan Utsk. behandlat en sådan, vore det måhända oformligt att nu fatta beslut i ämnet utan föregången återremiss. Jag vill också icke yrka det, ehuru jag tror, att större oformligheter flera gånger ägt rum. Min önskan i saken vore, att Hr Gr. o. Landtm, kunde framställa till bifall antingen Gr. af Wetterstedt? motion eller BondeSt:s inbjudn. med en sådan modification, SQin Gr. af Wetterstedt föreslagit. Kan detta icke ske, så lanser jag resultatet likgiltigt. För consequensens skull yrkar jag dock bifall till inbjudn. Gr. Horn, Claes Fredr.: Frågan har fått en ännu mera invecklad beskaffenhet genom Gr. af Wetterstedts sednaste förklaring. Då denna kommit från en rådgifvare, sorn ■tillstyrkt den K. proposin i ämnet, hvilken står i nära sammanhang med BoqdeSt:s beslut? så kan jag icke förmoda Den g April f. m. 61 annat, än att Gr. af Wetterstedt, genom afslag till inbjuda., vill komma till samma mål, som jag genom bifall. Jag är således tveksam om livad löst jag bör afgifva, för att säkrast bereda det önskade resultatet. Jag förutsätter, att BondeSt. med afseende å sakens slutliga utgång, skall finna sig föranlåtet att, i frågan om tiden för markegångssättningeu, jemnka sig efter den utaf Gr. af Wetterstedt föreslagna förändring. I sådant fall vore det mindre vådligt att afstyrka inbjudn., enär man kunde emotse en ny sådan, deri Gr. af Wetterstedts förslag jemväl blifvit inrymdt. Jag skall altså icke mycket insistera på bifall till inbjudn., enär jag hoppas, att vi i allt fall få från BondeSt. emottaga en ny inbjudn. , hvarigenom meningarna kunna sammanjemnkas. Hr Rosenblad, Bernh.:
Egentliga orsaken till detta icke obetydliga kostnadsbelopp, hvilket utbetalas af det å 2:c}fa hufvudtiteln til! skrifmaterialier för Kongl. Collegierne uppförde anslag, torde dels böra sökas i sjelfva sättet för betalningens beräkning, enär samina, i sig sjelft icke obilliga pris af 8 rundstycken arket gäller lika för alia exemplar af en Författning, sorn tryckes, utan någon nedsättning eller rabatt, ehvad 1,000 eller 5,000 exemplar uppläggas; dels ock deruti, att de grofva, mera pappersödande stiiarne och den ^38° Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. ampla formen upptaga mycket rum, så att, om Författningen är aldrig så kort, och innefattas i endast några rader, åtgår, begagnas och betalas aldrig mindre än •§■ ark, hvaraf den ena fjerdedelen upptager titeln och den andra sjelfva innehållet. På detta sätt kostar en Kungörelse, af några få rader, l. ex. den af den 7:de Februari 1825 angående -påföljd för Svenska fartyg, sorn begagnas till slaf handel, af hvilken en Upplaga af 5,405 exemplar blifvit tryckt på halft ark, ehuru endast en sida för innehållet är behöflig, 57 f\:dr 25 sk. B:co. Efter samma beräkning kostar tryckningen af en Författning, som upptager ett helt ark 75 R:dr 2 sk, då deremot samma Författning tryckt med mindre stilar, ntan särskild öppning för den ampla rubriqeen, samt i oafbruten följd med andra Författningar, icke bör kunna uppgå till hälften af denna summa. I sammanhang härmed får Utskottet, beträffande utdelningen af genom trycket utfärdade Författningar, vördsamt upplysa, att Kongl. Cancelli Presidents Ämbetets Kungörelse, af den 26 November 1807, väl löreskrifver, huru många exemplar, som af utkommande författningar böra hvarje publikt verk eller annan myndighet tillkomma och tneddelasj men härvid är den grund antagen, att en autoritet alltid erhåller samina Best. och Ekon. Utsk. Betdnkanden.
Utlåtande Nio 154- görotnålen kunde skötas af en Rätt , borde Kämrtersrätten upphöra, och dess befattning öfverflyttas på Rådstufvurätt,' men alt, der sådant, för ärendenas mängd , icke lalér sig göra, borttaga Kämnersrätt och i stället organisera en eller flera nya Radstufvurätter , med lika mångå Borgmästare och ännu flera Rådmän , vore hvarken nyttigt eller nödigt. Utskottet tycktes hafva förbisett, att, efter Lag och serskilda Författningar, åtskilliga göromål för närvarande tillhöra Rådstufvurätten i egenskap af Magistrat eller Borgmästare och Rael, såsom utmätning, taxeringar, uppbördsärenden, auetioner oell alla politieoch oeconomie-mål, de der icke kunde, utan oreda, af serskilda Magistrater eller annorlunda än af en centralmyndighet för bela staden behandlas. Det funnes en utväg att , utan synnerlig rubbning af nuvarande ordningar , vinna det ändamål , som sökes, — och denna utväg vore att bibehålla Kämnersrättec och Radstufvurätter, sådane de äro , med endast den förändring, att, på sätt som nu i afseende på brottmål är i allmänhet förordnadt, alla de mål, som hos Kämnersrätt handläggas , skola derifrån omedelbarligen fullföljas i Hofrätten, med skyldighet för den tappande parten att fullgöra dom. Den minskning i göromål, som dymedelst för Rådstufvurätterne uppkomme , kunde grsättas derigenom, att alla de mål, LaglJtskottets Utlåtande N;o 154. 13
Också, då värmen ej är alltför besvärlig, kan Monte Pincio i förhållande till sin storlek täfla med ChampsElysées i rikedom på lysande ekipager och eleganta toaletter, och utan tvifvel öfverträffar det den parisiska promenaden genom mängden af sköna ansigten. Mången målare har här sökt och funnit inspiration, och mången främling har här ändrat sin resplan, tjusad af någon ädel romarinnas blixtrande ögon. Jag tror att, om jag skulle kunna räkna efter huru många timmar jag tillbragt på Monte Pincio, jag skulle upptäcka det bemälte promenad upptagit en ganska vacker procent af tiden för mitt vistande i Rom. Men jag var der vid så många olika timmar på dagen, under så varierande belysningar och temperaturer, i så olika sällskaper, i så skiftande sinnesstämningar, vid så olika tillfällen och af så skilda anledningar, att jag nästan ständigt tyckte mig emottaga nya intryck. Från Monte Pincio öfverblickade jag för första gången den eviga staden, från Monte Pincio tog jag afsked af den. Från dess platå har jag betraktat de fransyska truppernas revyer och varit vittne till en arkebusering; jag har derifrån sett likprocessioner tåga öfver piazza del Popolo och den hvimlande karnavalen några timmar sednare fylla samma plats med yrande upptåg. Monte Pincio är sig icke likt i det matta skimret af den uppstigande morgonsolen och i den hastiga öfvergången mellan dag och natt, icke i belysningen af fullmånens klara, men milda sken och i det bländande ljuset af middagssolens glödande strålar. Med hvarje timma på dagen, hvarje ny årstid, hvarje förändring i väderleken tyckes det erhålla ett nytt utseende, en ny karakter. Min älsklingsplats var en platå, som skjuter öfver de terrasser, på hvilka man från piazza del Popolo uppstiger till promenaden. En afton, då jag stod der, lutande mig öfver balustraden för att betrakta den herrliga utsigten, stannade en grupp af promenerande nära intill mig. Som jag ej hade något annat att göra, betraktade jag dem med en flanörs sjelftagna rättighet att anse allt utom sig existerande blott för sin förströelse. Gruppen utgjordes af fem personer.
Denna svaghet låg i löiiefr&amp;gaii, i den olikhet, som enligt förslaget skulle &amp; da i lönevillkoren för de vid samskolan anställda Iärarne och lärarinnorna. Medan för de inaiiliga l#rarne lägsta lönegraden var beriiknad till 2,000 kr., högsta lönegraden till 4,000 kr., bestgindes lärarinnornas lön däremot till 1,500 kr. med två åiderstillägg livartdera 5 250 kr. efter respektive 5 och 10 års val vitsordad tjänstgöring. Redan on1 detta förslag kunde den ofvan citerade förf. förklara, att saniskolorna i ej ringa inåii skiille koinrna att existera på lärarinnornas bekostnad. I det i å r framlagda ' förslaget äro de emellertid ännu mer styfmoderligt beliandlade, dh lärarinnelöi~erna nedprutats till 1,200 kr., nied ett tillägg af 300 kr. för bitriidande föresthndariniia, utan några ålderstillägg, shledes icke högre iiii den vid större enskilda flickskolor åtininstolie i Stockholm och Göteborg ganska vanlig a 1 " onen för fasta lärarinnor, oaktadt tjänstgöringen i en samskola torde stalla betydligt större kraf på en lärarinna än den i en vanlig flickskola. Anledningen till denna nedprutning är iiatiirligtvis, att den största sparsaiiiliet niaste iakttagas, då ecklesiastikministern önskat, att de fördelar de nya sainskolorna skulle bereda sina koininuiier, niiniligen feinkrig i st. f. trekrig studiekurs för gossarlie jänite god undervisning för flickorna, skulle erliållas mot så ringa ökade kostnader soin möjligt. Sparsainhet är en god sak, icke minst d5 det galler statens medel, men hvarföre det just skall vara liirarinnorna, som skola sitta emellan, upplyser icke ecklesiastikiniuistern.
SDtajit, meb affeenbe ber jemte d ben flpnbfam^et odf> fäberget, Ijmars ftprelfe fig tillbragit feban fifta Slifsbag. 9 l)»amteb fångar funna transporteras på jerit»äg emedan Örebro od) Slöra, imber ben 25 Sanuari tnnemaranbe åt förorbnat att fångetfet t Slöra må uppföra att fåfont Ironoljälte »ibäre begagnas. SDå be förbefar, font nteb fängelferS inrättanbe efter cedfpftemet ©emenfamaffeS, ej funna fudftänbigt ernås få fånge be ber för»arabe fångar ber f5rBfä£* måfte, fåfont tilt ofta är fadet, för ranfafttingS uttbergåettbe forflaS^"^aiabcl' tid be ftuitbom från fångetfet aflägsna tingSftädena, l)ar Äongl, 9Raj:t, tid unbatttöbjanbe, få »ibt ffe funttat, af benna olägenhet ocl) på grunb af Äongl. ^örotbningen ben 20 Slooetnber 1845, efter bet ben febna Sånna ffeppslager, fjtoilfa reban t)afma fm tingSftab i Slorrtelje, utan äftoeit 0jul)unbra l)årab fiola lomma att i Ironofjäftet berjläbeS l)åda ranfafningar nteb l)äftabe. 3 ben mått bet »ib intråffabe lebigl)eter af l)årabSfjöfbtngebeftåd Oiifet ocfj befé litt jubicielt fjättfeettbe äfroen imber be febnaft förf(utna årett utgjort föremål för Äongl.
Men, på det att icke dessa femtedelar af Ridderskapet och Adeln, om de skulle uttagas efter Matrikelordning må gifva anledning till i sm man samma politiska följder, som den fordna för hatliga Classindelningen, samt hufvudsakligen, på det att den enskilte ickemå hafva en permanent plats från Riksdag* till Riksdag, så att, i fall han kommit i en Afdelning, der hazarden satt få af honom kända personer, han åtminstone ej må sakna hoppet att en annan Riksdag blifva bättre placerad} i denna akt och mening föreslår jag att Ståndet, på samma sätt som hittils, genast efter andra anteckningen, indelas af Riddarhusets tjenstemän i 50 lika delar., 256 Demi April c. m. med den bittils vanliga fördelningsmethoden af öfverskottet men att genom en förut af LandtMarskalken in pleno verkställd lottning bör hafva blifvit bestämdt, hvilka 10 sådana Femtiondedelar som för den Riksdagen böra rösta till Electorer tillsammans. En sådan lottning för hvilken mångå mycket lätta methoder gifvas, kunde icke upptaga mer än enfjerdedels eller en half timme af Ridderskapet och Adelns tid, och kunde ske i det första plenum mellan första och andra anteckningen, i hvilket Ståndens deputationer mottagas. Mångdubbelt återvanns denna tid genom ett korrtare Electorsval. Två upprop vid detta sednare tillstyrker jag för öfrigt, äfvensom att alla fern afdelningarne uppropas efter hvarannan, och listorne för hvarje särskillt förvaras, till dess alla hunnit aflemna sina. Andra uppropet bör icke börjas för ena afdelningen, förrän alla blifvit första gången framkallade. Detta behof aftvå upprop är här så mycket större, som en för Ridderskapet och Adeln hittills främmande sammansättningsmethod mycket lätt skulle kunna göra, att många misstogo sig om sin ordning och försummade det ena uppropet.
När det nu är föreskrifvet, att dessa personer , till erhållande a} introduction, skola erlägga prestanda inom 2.'ne år efter upphöjelsen; så synes det mig icke vara nog, att de till introduction sig anmäla, utan deras ostrida rätt lärer väl vara, att sedan de fullgjort hvad dem i sådant afseende likmätigt Författningarne ålegat, inom den utstakade tiden, ock så erhålla introduction. Och huru skall detta kunna ske, när RiddarhusDirectionen betages, att introducera hädanefter sorn hitintills? Då en laglig tid af fern år emellan Riksdagarne äger rum, skulle, i kraft Den 6 Augusti /, m. 255 äf den nu föreslagn* mesuren, en person, sorn efter en Riksdag blifvit adlad och hvilken nödgades afbida nästa Riksmöte, för att kunna få introduction , icke hafva något att af Ridderskapet och Adeln begära, emedan tiden att blifva introducerad då redan vöre försutten. Dessutom finnes i 51 <$. spår till en sådan rättighets utöfvande af RiddarhusDirectionen mellan Riksdagarne. Det heter nemligen der: ”Under Riksdagarna må likväl introduction ej beviljas förr än RiddarhusDirectionen hos Riddarhusutskott tillkännagifva” &c. Då det nu står, att under Riksdagarne må ej introduction i annan ordning meddelas, så är det åtminstone tillåtet att tolka, att Directionen kan utöfva samma rättighet mellan Riksdagarne. Jag medgifver gerna , att detta blott är en tolkning, hvilken aldrig, efter min öfvertygelse, bör äga rum mellan tvenne samhällsmakter. Just derföre anser jag äfven Utskottets Memorial ej kunna bifallas, emedan det grundas på en tolkning, att Directionen ej skall hafva rätt att meddela introduction, och att en förändring, i hvad härutinnan hitintills varit öfligt, skulle kunna vidtagas utan Kongl. Maj:ts sanction. Jag tillstyrker således, att Memorialet måtte afslås.