Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna anspråkslösa inrättning för fattiga, ålderstigna kvinnor var för henne särskildt behjärtansvärd och icke minst därför, att den af en nyare tid synts m y c k e t förgäten. ^ OM 839 FANNS, ' KRANS? DET ÄR? S å fälles t. e x. Huru o c h af blifva hvilka? EN I d i a a s med MODER. jia.lnu.naMaer den högeligen intressanta och rikt illustrerade artikeln » HEMMET I KONUNGABORGEN » kommer att i bokhandeln kosta 1 krona, men erhålles hos Red. för 50 öre af de Iduns prenumeranter, som vilja samla abonnenter å detsamma och insända kontant likvid. IDUN 340 Modeste. Öfvers. från franskan för Idun. Präktiga Modeste! Jag ser henne ännu gå af o c h an i boden, liflig o c h rörlig oaktadt sina femtio år. H o n lägger i ordning allt, som var framdraget på disken o c h har alltid ögat på dörren för att se, o m det komm e r någon kund, o c h i så fall söker h o n gissa sig till, l w a d han vill hafva: brefpapper m e d initialer eller vapen, en portfölj, sigill, portmonnä, någon liten konstsak, en papperspress? — H o n var nämligen första biträde i en pappershandel vid Palais Royale. Modeste var ett vackert exempel på trohet i lifvet. H o n k o m till Maison Florendie på den tid de ännu voro vid passage des Princes. Det var nu många år sedan. Dit k o m h o n direkt från klostret, där hon lärt sig litet engelska, hvarför det också stod på bodfönstret: English spöken. H o n ville gärna vara den första på platsen o m morgnarne; det var h o n själf, s o m öppnade luckorna, o c h s o m m e d damvippan öfverfor de utställda sakerna. Snart började handeln; den ena dagen var den andra lik i enformighet, men hon fann sig väl, h o n fordrade så litet.
s 4§o — 454» återremitt, af Adeln, 1X3. s34i, bif. af BondeStåndet, IX 3. s 359, återrem. af PresteStåndet, ix 3: s 369, af BorgareStåndet, IX 3. s 373, Ytterligare Utlåtande, IV 6. s 590 —• 5g4, gilladt med föreslagen ändring, af Adelil, IX 3. s 4^8, 429» bif. af PresteStån - det, IX 3. s 4^6, af BorgareStåndet, ix 3. s 459, instämmande med Adeln, af BondeStåndet, ix 3. s 464. ProvincialLäkare, om anslag för en särskild, i Herjeådalen. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 914» gi5, bif. af Adeln, IX s 259, af PresteStåndet, IX s 263, af BorgareStåndet, IX s 205, af BondeStåndet, IX s 268. om anslag för en, i norra delen af Halland; Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II s 1149, nöp, 1164, 1169. om dito för en, i WesterNorrland; Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II S X204, 1205. om dito i Sunnerbo Härad i Kronobergs Län; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1246, Om tillsättande af, i åtskilliga Län, StatsUtskottets Utlåtande, IV 2. s 979—• 986, bif. af Adeln, IX s 282, af PresteStåndet, IX s 288, af BorgareStåndet, IX s 291, Underd, Skrifvelse, X 1. s 410 — 412* RiksdagsBeslutet, §. 44- — -— Besigtningar, om närmare besämmande af när, äro nödige.
Alla i denna Författning utsatte böter, utom de, hvartill beslagare, enligt § 59, fällas, skola, då de komma att utgå, i vederbörlig ordning fördelas sålunda, att församlingens fattige tillfaller en tredjedel och målseganden, derest han saken vid domstol sjelf ut förer, två tredjedelar. Varda förbrytelserne hos fiskaler eller kronobetjenlc eller andre för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifne, samt målen af dem, på sätt § 58 innehåller, instämde och utförda, då skall målseganderätten eller två tredjedelar af böterne lill hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas. Bränvinsbrännings-redskap eller bränvin, som, jemte de käril, deruti, bränvinet förvaras, förbrutits, skall fördelas på enahanda sätt; börande så väl redskapen, som bränvinet och kärilen, på oifentlig auktion försäljas och beloppet i saköreslängden redovisas; hvadan ock vigten af kopparen eller den metall, hvaraf annars redskapen består, skall med auktionsprotokoll bestyrkas. Bevilln.-, Lagsaint Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 67 Till redskap, som forbrutne anses, räknas bränvinspannu, kittel, pannbröst, hatt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, mäskvärmare och rektifikations apparat samt hvad konstredskap som helst 5 dock ej till större del än, som nyttjas vid förseelsen eller olof igen innehafves. § °4. Böter skola gäldas af den pliktlalldes egendom i löst och fast, så långt den räcker; börande församlingens fattiges rätt icke förr utgå, än målseganden sin andel njutit.
Huru vanskligt det vore att här bygga på dem allenast, torde inses deraf, att i alla de fall, der någon svår skada tillskyndats en jordegare genom en annans kreatur, utan att det kunde styrkas, att den sednare dertill varit vållande, skulle den lidande kunna gå miste om all ersättning derigenom, att kreaturens egare, med bekostande af böterna, öfvertalade någon, hos hvilken ingen tillgång funnes att ersätta skadan, såsom en tjenare, eller till och med ett barn, att å sig bekänna vållandet; och sålunda skulle hela institutionen med denna panträtt kunna eluderas. Det måste fördenskull vara både följdriktigare och billigare, att lemna den, som lidit skada, rätt att hålla sig till det intagna kreaturet och öfverlemna åt det seduares egare, hvilken i de flesta fall torde icke vara utan all skuld, att i motsatt fall söka sitt åter af den, som tillskyndat honom förlusten; Och hemställer Utskottet, på grund af hvad sålunda är anfördt, att Lars Rasmussons ifrågavarande motion ej må föranleda till någon åtgärd. Uti §§ 32 och 33 föreskrifves, att om egare af intaget kreatur ej inom 14 dagar, sedan han tillsagd biet, löser kreaturet ut, eller om egare af sådant kreatur ej blir känd inom 14 dagar, sedan lysning enligt 25 § skett, må den, som intog, låta kreaturet säljas å offentlig auktion. Den sålunda bestämda termin af 14 dagar har Anders Jonsson ansett böra ändras till en månad, Motionären har dock härtill ej uppgifvit något skäl; och som sådant ej heller, efter Utskottets omdöme, företer sig, hemställes, om icke detta förslag må lemnäs utan afseende. 14 Sammansatta Lag samt Allm. Besv.- o. Ekon -Utskottets Betänkande N:o 34. Förutom de ofvannämnda motionerna, hafva äfven några blifvit i ämnet väckta, de der ej hänföra sig till någon viss § i Stängselförordningen.
Äfven denna dyrkan har han anbefallt oss, icke för sin skull, eller såsom skulle han deraf skörda någon vinst; utan för det, att under och genom denna dyrkan försättas menniskorna i ett tillstånd, hvari det Goda och Sanna, som från Honom oupphörligt flöda, kunna obehindradt inflyta i deras själar till upplysning och bättring. Det allmänna af det sätt, hvarpå Verlden i sin helhet är till, innebär det särskilda af vår jordiska Naturverlds verklighet. Denna är, att vara en inledning till och ett bildligt hölje för de inre ordningar och grader, som utgöra den egentliga Andeverlden; med hvilken hon alltså står i oafbrutet samband. Och emedan hon öfverhufvud förhåller sig till denna inre verld såsom en kroppsligt-sinnlig motbild: så följer deraf, att så långt, som hennes Väsendtliga är upplyftadt på Menniskans lifsgrad eller införlifvadt med Menniskan, beledsagar det oss, ehuru efter döden förandligadt, in i den Andeverld, hvartill ingången då öppnas; ja, in i den Englaverld, hvilken såsom Himmel emottager alla de menniskor, som afgjordt beflitat sig om att lefva i det Goda och det Sanna. Ty deri består Naturens väsendtlighet, att hvarje andligt individuum, hvarje Person, utom Guds egen, har en i viss mån utom sig varande begynnelsepunkt, som visserligen är i sitt invärtes en andlig eller själisk, men i sitt utvärtes en naturlig eller lekamlig. Den allmänna sphären af dessa begynnelsepunkter är Jordlifvet; eller – nogare sagdt – det med vårt jordlif förknippade Materie-lifvet; således öfverhufvud sphären af de jord-beslägtade verldskroppar eller sol-systemer, som tillsammans utgöra Naturverlden. Dennas function i Universum är, att, såsom den krets, der hvarje ande antager natur eller kläder sig i natur, dymedelst åt hvarje ande gifva det nödvändiga yttre grund-villkoret och fotfästet (basis) för den sjelfbekräftelse, i hvilken han sedan utvecklar sig till (god eller ond) personlighet.
Beskickningen fann sig då föranlåten alt inkomma med ett förslag, som jag skall anhålla att få äfvenledes för R. o. Ad. framlägga, då saken icke är hemligare, än att delta mycket väl låter sig med tjenstens pligter förena. Jag fann nemi., alt enda sättet för uppnåendet af de å båda sidor äskade målen var, alt träffa en gemensam öfverenskommelse, och föreslog till den ändan, uti min lill H. Ex. Statsministern för utrikes ärendena under d. 19 Oct,. 1842 afgifne inberättelse, att å ömse sidor commissarie!' måtte utnämnas, hvilka ytterligare skulle besigtiga localiteterne gemensamt, samt öfverenskomma om den nödiga fyrbyggnaden, antingen å ena eller å andra sidan. Det skulle i min tanka vara småaktigt, att här vilja öfverlägga, huruvida uppbyggandet af denria fyrbåk, som för sjöfarten är så nödvändig, skulle vara ensamt nyttigt för den Svenska. Visserligen bör dess säkerhet i främsta rummet tagas i betraktande, när fråga är om Svenska statsmedel; dock är allmänna sjöfarten ett föremål, som för en civiliserad stats omsorger icke kan vara främmande. Det af K. M:s Beskickning i Petersburg afgifna förslag bar äfven, genom Sjöförsvars-dcpart., blifvit åt Förvaltningen af Sjöärendena meddeladt. Af delta utlåt, inhemtar jag visserligen, att Sjöförvaltningen vidblifvit den mening, alt byggandet af en fyrbåk på Understen icke bör äga rum; men milt förslag ang:de commissariers utnämnande å båda sidor till träffande af en öfverenskommelse i delta ämne, har jag icke funnit vara i utlåt, upptaget. I följd af den utredning af förloppet, som jag nu haft äran framlägga, har jag trott, alt om Utskins förslag bifölles, skulle måhända hos K. M. en betänklighet uppstå, att dertill lemna bifall. Ostridigt skulle K. M., enligt de former, som följts och sorn böra följas, inhemta Förvaltningens af Sjöärendena utlåt. Förvaltningen af Sjöärendena har åter flere gånger förklarat, att sedan en fyr på Svartklubben lillkommit, anser Förvaltningen en ny fyr på klippan Understen vara för Svenska sjöfarten onödig.
Mantalspenningar: Denna punkt, jemte det serskilda Utlåtandet Litt. G, äro ifrån samtlige Riks-Stånden återremitterade, hvarvid bos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet blifvit anmärkt, att, Sluls-Ulskottcls Utlåtandej JY.-o 226. 13 då Bevillnings-Utskottet numera föreslagit, att beräkningen af personella hevillnings-afgiflen efter ira Allik, ej skall vidtaga förr än med fyllda 18 år, borde älven för vinnande af den öfverensstämmelse, Stats-Utskottet åsyftat, beräkningen af mantalspenningarne derefter lämpas. - Och bar dessutom af en ledamot hos Ridderskapet och Adeln blifvit erinradt, att Utskottet borde närmare upplysa grunden för beräkningen af den nedsättning uti inkomst-summan, som af den föreslagne förändringen blifvit föranledd. Uli Prsste-Slåndet har äfven förstnämnde yrkande blifvit af åtskillige ledamöter framstäldt, hvaremot andre förmenat, att mantalspenningarne borde vidtaga vid 16 år, enär det i många hänseenden vore för folket skadligt, om den tidpunkt då, genom skattskyldighetens vidtagande, personerne anse förbindelsen att sig sjelfve försörja, inträda, varder för långt framflyttad, hvarjemte serskildt af Herr Prosten Nordhammar blifvit erinradt, alt dess uti ifrågavarande Utlåtande behandlade motion endast afsåg befrielse ifrån mantalspenningar under det eller de år, då ungdomen till dess första nattvardsgång beredes, hvilket skäligen kunde medgifvas, ehuru Herr Prosten fann, att, om mantalspenningarne icke komma att erläggas förr än vid fyllda 18 år, ändamålet ändock derigenom i de flesta fall vinnes; varande i öfrigt erinradt, att Utskottet icke föreslagit alt å beslutet om förändring begära Kongl. Maj:ls Nådiga Sanction. Uti Borgare-Ståndet har endast sistnämnde anmärkning egt rum.
Jag har icke tillhört deras antal, som vilja gå brådstörtande tillväga, och jag förstår icke, huru man kan påstå, att det icke finnes någon medelväg emellan ett rent förbud och en oinskränkt tillåtelse. Det förslag jag framställt har ansetts stridande emot 61 § R.F:n; men Hr von Hartmansdorff har i sin reservation visat motsatsen. Jag har framställt det derföre, att jag ansett det utgöra en modification af tvenne ytterligheter; jag håller emellertid icke envist derpå, utan önskar blott att ett bättre förslag Ben i Maij. 39 mätte upgifvas. Som jag äfvenledes redan förut upgifvit skälen för min åsigt vill jag icke trötta med att vidare orda derom. Så mycket önskar jag blott säga, i afseende på den anmärkn., som man gjort emot mitt förslag, eller att något sådant aldrig förut egt rum, att vid 1828 års Riksdag gjordes just ett dylikt förslag rör:de bränvins-lagstiftningen, hvilket då tillämpades, ehuru det under påföljande året uphäfdes. Men, som jag förut haft äran nämna, jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad:s tid med något vidare försvar för min framställning, utan anhåller blott, att Utsk:s Retänk. mätte blifva återremitterad t, då jag der får tillfälle att närmare utveckla skälen för min åsigt. De skäl, som här blifvit anförda mot Retänk. och för ett totalt afslag derå, äro t. ex. af Hr Printzensköld, att det innebure en afundsamhet mot bränvinsbrännarne. Men jag frågar, skall icke afundsjuka upstå genom licenser? Jag begriper icke heller huru han skall kunna undvika att framkalla den, då en sådan sinnesbeskaffenhet i allmänhet finnes i landet, och alltid visar sig mot dem, som framför andra anses gynnade. Vidare säger man, alt, genom Utsk:s förslag, skall en stor rubbning upstå. Ja, detta är visserligen sant! Men en större rubbning skulle upkomma, om jag först tillåter en näring att drifvas i en ofantlig stor skala, och sedermera låter den uphöra.
Säsom Såsom en nyttig föresyn för allmänheten och en för Statswerker nödig anstalt, har Kongl. Maj:t förordnar att den, genom Landibruks-Academiens försorg wid Krono-bageriet i Stockholm upförva, tork-inrättning af nyare upfinning stall för Stats-werkets räkning öfwerragas. Ä denna inrättning, som intager ett utrymme af endast 4 alnar i längd och bredd samt 7 alnar i höjd, kunna inom ett dygn 200 tunnor oriad säd torkas, sä att säden blir wäl och jemt torr, utan att förlora sin fröbarher. Afgången under torkningen har befunnits utgöra omkring 22/z dels kappar i mättel och 1 M i wigren pä fast tunna oriad spanmäl; och kostnaden för torkningen, deruti inberäknad ätgängen af 1/10 dels tunna trädkol för hwarje fast tunna oriad spanmäl, har upgätt till 7 st. 4 r:st. B-co för sädan tunna. För att befrämja ett allmännare bruk af sädes-torkning, och derigenom göra landtmannen mindre beroende af wäderleken under bergningstiden, har Kongl. Maj:t, enligt Landtbruks-Academiens tillstyrkande, bewiljat premier ät upfinnarne af särstilte inrättningar för torkning af sä wäl otröstad som tröstad spanmäl. Sedan Kronan afsagt sig optionsrätten att in natura infordra dest behäll ne afradsoch Kronotionde spanmäl, och erfarenheten under de sednare ären wisat, att mindre betydlige qvantiteter räntesäd blifwit till Kronans magasiner inlefvererade; sä har omsorgen för Statswerkets egna spanmälsbehof för garnisonerne och andra föremäl fordrat, att, oberoende af tillfälliga uphandlingar ofta till höga pris, äga ett större spanmälslager tillgängligt, hwarom lid efter annan särstilte Nädiga befallningar blifwit meddelade; och ett sädanr lager af räg i hufwudstaden har, under loppet af sistlidet är, blifwit anstaffadl pä förmänlige wilkor för Sratswerket.
Derest Capital-afbetalningen på FastighetSLånen vore betydligare, skulle omflyttningen till andre Ijån-behöfvande kunna ske på kortare tid; hvarigenom circulationen blefve mera lifligt men alla dessa, i förenade Utskottens tanka, grundade betänkligheter böra likväl sta tillbaka fi r vigten deraf, att Ständers Beslut vid en Riksdag icke ma rubbas vid én annan, emedan ett sådant vacklande i åtgärder tillika rubbar det allmanna förtroendet till de Beslutandes autorité; och enär, i följd häraf, tillstyrkes, att Fastighets-Lånen måga fortfara till och med för år igro, uppgå de då til! 6,200,000 R:d, hvaraf Två Procents Capital-afbetalning kommer att utgöra omkring 125,000 B.:d ärligen och successi-' ve något deröfver, i den mohn räntan minska»; I sammanhang härmed, har hos förenade Utskotten den fråga blifvit väckt, om icke vi<i 216 Statsorfi Banco-UtsÅottenS Betänkanden. de Fastighets-Lån, hvilka för åren i 8 i f) och jS2o skola meddelas, det vilk-ot kunde fästas, att, i stället för att Sex Procent, såsom Capitalafbetalning och tänta ärläggas i Banko-Sedlar, Tre Procent i Silfver betaltes, af hvilka Tre Procent i Silfver, reducerade till Sedel-mynt efter Silfver-värdet, då inbetalningen sker, Fyra Procent i Sedlar skulle utgöra ränta och resten afskrifvas på Capitalen Vid g6 skillingars Silfver-värde blefve förhållandet detsamma , Som nu.
Hit hör icke den frägan, om innehafwaren af en tjenst ar sämre eller bättre eller öfwerflödigt lönt, ty sä länge en wist lön, den ware för liten, lagom eller för stor, ännu bestäs, sa mäste endast ätnjutandet af den bestämda lönen emot den för nödig ansedda systlans bestridande, wara en i sakens natur liggande rättwisaJag bekänner "upprigtigt, akr min inskränkta tankeförmäga icke kan sträcka sig utom dega grunder» När, som sagdt är, äter sielfwa tjensten är ansedd öfwerflödig, dä förswinner, med innehafwarens afgäng, äfwen lönen; och jag kan, jämte det jag beklagar alla dem, som, i hopp eller förlitande pä dest fortsättning, misträknat sig, ty wärr icke annat än hänföra deras olycklig» ställning till alla sädsna. »6» Den 4 November. som man med undergifvenhet för ödets sticke sfer, för sä wäl owäntade naturhändelser som mennistowerkS vfullkomligheter, mäste underkasta sig. För sadan» missräkningar utsattes beklagligen hwar och en, ehmar som häldst han intar ett rum i det hela af werlden. Högst motsatt är äter det förhållande, att bestämdt pr a det någon medlem i Samhället stall göra nägot till Samhällets nytta utan motsvarande förmän. Sjelfwa flasweriet widkännes icke rättwisan af ett sädant krafs Wi hafwa aste säkert någon gäng, och kanste ofta nog, beklagat, utan att kunna afhjelpa, den inrättning i wär Stat, att de fleste af desi löntagare, genom dels olämpliga författningar, dels särskilta händelser, alltid det första halfwa aret, och ofta längre, stola tjena utan lön, hwaraf de ock icke kunna sä nägot ersatt oftare, än de dö i Statens tjenst.
Det var i anledning af detta förhållande, hvilket omtalas i det föredragna Utlåtandet, och redan var kändt i sammansatta Utskotten, som Herr af Ekenstam gjorde den motion, att man skulle inbjuda BorgareStåndet att, med frånträdande af sitt beslut, förena sig med Ridderskapet och Adeln i bifall till N:o 21; och den fråga jag gjorde var, om något ProtocollsUtdrag är kommit från BorgareStåndet i afseende häruppå. Mig hafva BorgareStåndets Ledamöter sagt, att de bi - Den 23 Februarii e. m. roi fallit inbjudningen. Skulle ej underrättelse om BorgareStåndets beslut vara ankommen, anhåller jag att saken måtte få hvila på bordet tills ProtocollsUtdrag från samina Stånd anländt. Herr von Hartmansdorff, Augnst: Jag tror mig äga kännedom derom, att BorgareStåndet bifallit inbjudningen. Skulle emedlertid officiel underrättelse derom saknas, så förenar jag mig med Herr Tham i anhållan om målets hvilande. Upplästes tvänne ProtocollsUtdrag, det ena från BorgareStåndet af den i5, och det andra från BondeStåndet af den 19 dennes, innehållande, att BorgareStåndet förenat sig uti Ridderskapets och Adelns inbjudning angående bifall till Bevillningsoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 21, angående Paketpostoch Forvagnslnrättning, men att BondeStåndet icke antagit samma inbjudning. Herr Tham: Genom uppläsningen af dessa ProtocollsUtdrag är det nu tydligt, att tre Stånd bifallit Bevillningsoch EkonomiUtskottens Betänkande JN:o 21 angående inrättande af en Paketpost. PresteStåndet samt Ridderskapet oell Adeln biföllo det genast, och nu är det äfven afBorgareStålidet bifallit. Det tillägg, som stod iN:o3r, fann Ridderskapet och Adeln af behofvet icke vara påkalladt.
Juridiken åter läste jag både djupt och häftigt: men i stort. Allt måste der skapas: om den skall vara en Lära eller en Vetenskap. Men här – gaf den mig ynk och förakt. Jag tog Examen Philosophicum136: der allt var högt taget, godt och ädelt; der man trodde mig ett ingenium seculare (så en Professor uttryckligen); och derifrån mitt intyg är i det högsta. Detta samtal med Philosopherne (ty man skall passera dem först) var en liten högtid af Vett; de gingo alle till det Höga (excipe Neikter). Dernäst första Juris Examen; om hvilken jag förut förbehöll mig, att den borde vara i doctorala och stora ämnen, – Vetenskap, Lära om Lagar och Lagskipning. Man gjorde allt ynkeligen litet; man frågade: huru många capitel innehåller den och den boken af Jus Romanum? hvilket är datum på äldsta Skjutsordningen? hvad är Landsväg? hvad är Mutsedel? och Utmål? och Gapstock? med flera dylika curiosa. Jag log; och förklarades högtidligen för Juris utriusque Candidatus; men med en ömkan och ett äckel för den höga ära jag sökte, som kom mig att säga Jur. Oeconom. Professorn, att nästa gång borde examineras annorlunda. Ty jag trodde, att detta var illa examineradt; att, som en sådan lärdom vore omätligi namn och register, borde man för den andra Examen (som skulle bli tredje dagen efter) draga omkring sig en cirkel af de mera stora och egentligen doctorala kunskaperna, – icke registret af Lagarne, utan läran af dem; resten kunde ju en Vaktmästare lika lätt känna eller inhämta. Man blef ond. Flygare är en ampel pedant; det stötte hans högfärd; kanske var han rädd för det Stora. ”Nej”! – ”Väl! då föraktar jag en titel utan ära; ett namn, som jag hvarken kan göra mig heder af, eller uppfylla. Jag kan få det på femton ställen i Europa värdigare”. – Jag gick: betalt var förut; slut på saken. Jag tänkte sedan: Gudi lof, för denna olycka! Hvar Qvacksalfvare i landet heter ju Doctor?
Utdrag af protscollet, hillet hos He-erwärda Bon-e-Stan-et wid Urtima Riks-agen i Orebro -en 22 Junii 1812. S. D. 9!ar nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Economie-Utstöttes den 18 sistledne af, gifne Betänkande, öfwer Riksdagsmannen Longbergs fran Gefleborgs Län Motion, om förbud emot Patz utdelande ät sa kallade Sköljare, Tartarer och annat löst folk; Blef det samma af Bonde-Ständet till alla delar gilladt och godkant. lät suxis. Lx krotocollo, 6. Lrinlrman. Utdrag af prstocsllet, hållet hos >§edrrwär-a Bonde Gtän-et wid Urtima Riksdagen i Orebro -en 23 Junii 1812. SDÄä nu ytterligare föredrogs Allmänna Besvärsoch Economie-Utstottels den 19 i denna manad , afgifne och dagen derefter pä Bordet lagde Betänkande, öfwer Kongl. Majus den 9 föregående aflätne Nådiga Proposition, angående Skönsta Wargerinoens upplösande; Fann Bonde. Ståndet enhälligt lika billigt som rättwist att bifalla Utstottets tillstyrkande i hufwudsaken; Men dä Utstottet till desi tilllagde önstan, i afseende pa andre WargeringsCorpser, icke af Kongl. Mains högstberörde Nådiga Proposition haft anledning, lemnar BondeStänder den utan widare uppmärksamhet. Ut Laxra. Lx xrotocollo, 6. Lrinkman. Den 22 Junit. 86z Utdrag af prstoeollet, hället hos >6ederwär-a Bon-e-Stän-et wid Urtima Niks-agen i Orebro -en 22 Junii 18^2. S. D. ^öid förnyad föredragning af Riksens Högs.