Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afdelning tror sig äga all anledning till den erinran, i afseende på de ännu återstående anmärkningarna för de förstnämnda åren, att utredningen af desamma troligen skulle hafva varit lättad i den mån Handläggningen dervid blifvit fortskyndad; Och sorn Magazins Inrättningens rätt och bästa beror' på en skyndsam granskning af dess Räkenskaper, emedan, när dermed på tiden utdrages, Kronans fordrings* anspråk hos vederbörande Redogörare och Uppbördsman lätteligen kunna efter en följd af år allt mer och mer försvagas och äfventyras, så att de slutligen, när tillgångar till de* ras gäldande icke mera finnas, måste allde-, les förfalla och ur räkenskaperna afskrifvas, så tillstyrker Stats-Utskottets Afdelning vördsammeligen Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kammar-Rätten måtte blifva förständigad öm en verksam Handläggning vid de äldre anmärkningsmålen, och en behörig granskning, inom föreskrifven tid, af de hädanefter inkommande Räkenskaper för denna Inrättning, För Den 2 7 Juli. 347 För, framtiden anser Stats-Utskottets Afdelning skyndsamheten med Revision af Magazina-Inrättningens Räkenskaper dessutom böra mycket befrämjas genom ilen verksamma anställt Kongl. Magazins-Directionen, enligt den tryckta Berättelsen af den % Mars detta Är, nu mera vidtagit, hvarigenom den arbetstid, hvarinom Inrättningens Räkenskaper blifva afslutadeochtill Kongl. K ammar.Rät tens gran sk ning Öfverlemnade, kunnat utsättas till endast i år och 8 månader, i stället för de förut fastställda 2 år och 6 månader ifrån Redogörelse-Ärets slut. För öfrigt har äfven sjelfva RäkenskapsMethoden, på Riksens Ständers Revisorers derom yttrade önskan, undergått väsentelig förändring.
679 köp af Silfver till förökning af Bankens réela fond, samt för Myntvärdets upprätthållande; så anser Banko-Utskottet någon dess vidare åtgärd uti denna redan afgjorde fråga icke vara af nöden ; hvilket Utskottet endast skolat hos Riksens Ständer vördsamt tillkännagifva. Riksens Högloft. Ständers Banko - Utskotts Utlåtande, i anledning af en, inom Vallöfi. Borgare - Ståndet, väckt Motion, angående afbetalning i Silfver på Bankens Fastighets-Län. Vällofl. Borgare-Ståndet har, under den 8 i denna Månad, till Banko - Utskottet behagat remittera ett af Herr N. Setterwall ingifvit Memorial, innehållande det Förslag, att någon viss tid, efter 1820 Irs utgång, måtte afKikels Höglofl. Stander bestämmas, från hvilken Innehafvar» ne af Bankens Fastighets-Län blefve åUgdt, att uti Silfver inbetala beloppet af förskrifne räntan å 4 Procent och Capital - afbetalning 2 Procent efter gällande Cours och Silfverpris, sotn, enligt inhämtande nödige underrättelser, kunde för hvarje Månad af Banko-Styrelsen utsättas. Banko-Utskottet får i anledning häraf återföra Biksens Ständers uppmäiksamhet på hvad i detta ämne förut under närvarande Riksdag förevarit: Uti Statsoch Banko Utskottens den 3:<dje April afgifne Betänkanden , rörande Penninge, 68o BankoUtskottets Eetänkandenl ■väsendets reglering, hade Utskotten, ibland annat , alternativt föreslagit Räntans erläggande i Silfver för de, arén lätg och 1820 samt derefter vidare, genom inbetalning och omflyttning , till andre personer , utgående Fastighets - Lån ; Men, sedan Utskotten , vid den ytterligare öfverläggning i detta ämne, hvartill de inom RiksStånden gjorde Anmärkningar föranledt, funnit mindre lämpeligt att förslaget vidare yrka, enär Utskotten icke tillika kunnat tillstyrka en sådan betalning i Silfver på alla Fastighets - Lån utan undantag; hafva Riksens Höglofl.
Johanssons från Örebro län, i anledning af hvad uti Kongl. Maj.ts nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, blifvit föreslaget, rörande andra hufvudtiteln; 17:o Olof Lagergrens från Gottlands län, om anslag för en extra Provincialläkare i länets södra härad; 18:o Jakob Lindbys från Gottlands län, om dagsverks-skyldigheten till Roma, kungsgård; 19:o Erik Mallmins från Westmanlands län, om vestra jernvägs-stambanans dragning norr om Mälaren; 20:o Vice Talmannen Anders Anderssons, om skyldighet för staten att anskaffa och underhålla bevärings-persedlar vid indelta kavalleri-regementen; 21:o Nils Larssons från Jemtlands län, om befrielse för Ansätts Nybygge från rotering på obestämd tid; 22:o Per Östmans från Wester-Norrlands län, om statsanslag för en väg anläggning från Graninge bruk till Pjähle; 25:o Olof Olssons i Olebyn af Wermlands län, om rättighet för Gunnarskogs socken att lösa rotefrihets-afgiften för oroterad jord efter tio års medel markegång; 24:o Samme mans, om pension till f. d. Bataljons-läkaren J. Hertzberg; 25:o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus län, om upphörande af an slaget till Kongl. Theatern, med dervid afgifne yttranden; 26:o Samme mans, om förhöjda anslag till väglorbättringar och odlings företag; 27:o Samme mans, om pension för Kommissions-landtmätärne; 28:o Petter Jönssons från Jönköpings län, om anslag för en slöjdskola inom Jönköpings län; 29:o David Anderssons från Hallands län, om anslag till plantering å flygsandsfälten inom länet; 30:o Efraim Larssons från Elfsborgs län, om bortlörlänta säteriet Ollestads indragande till kronan; 51:o Samme mans, om förändring i roteringen vid Westgötha-Dahls rege mente, samt anslag af allmänna medel till rotehjelp, jemte ett skriftligt anförande af Johannes Andreasson från samma län.
Majit nådigt beslut och den eftergift af presterskapets rätt, som härigenom beviljades, föranledde ett förnyadt yrkande af Riksdagsmännen från Bohus län år 1834, att presterskapet i Bohus län icke måtte få utfordra den s. k. maltskylden in natura eller betalning derför till högre belopp, än jordeboken upptager; i anledning hvaraf dock Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, genom resolution den 1 November 1859, förklarat skäl icke vara anförda, som kunde föranleda ändring af den på grund af Kammar-Kollegii utredning i ämnet, meddelade nådiga resolution af den 9 Januari 1773. Då af hvad sålunda anfördt blifvit rörande ursprunget af landsskylden och det juridiska förhållandet i afseende derå inhemtas, att denna skatts uppbärande in natura är en presterskapet i Bohus län af ålder tillförsäkrad och lagligen befästad rättighet, derest ej särskild öfverenskommelse om dess utgörande på annat sätt emellan vederbörande kan träffas, hemställer Utskottet vördsamligen, att den nu i ämnet gjorda framställning lemnäs utan afseende. Stockholm den 6 Juli 1854. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1854 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N.is 112, lii. 1 No 119. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1854, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 105. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat ofvannämnda Betänkande, i fråga om ändring i 12 punkten af Instruktionen för Postmästare den 16 Februari 1707; men som de öfrige Riks-Stånden samma Betänkande bifallit, kan återremissen icke föranleda till vidare handläggning af denna fråga. Stockholm den 21 Juli 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1854, kl. 2 e. m. Memorial.
Förkl. pag. 248.) Med anmärkning, att, ehuru åtskillige af Kongl. Kollegium vederbörande Läkare meddelade förskott till reseoch traktaments-kostnader för »farsoters och smittosamma sjukdomars botande» vid hvartdera revisionsårets slut funnits oredovisade, desamma likväl icke blifvit i balanserna intagna, hafva Revisorerne tillika erinrat om angelägenheten deraf, att ett särskildt lörskotts-konto i räkenskaperna upplades. Som i den underdåniga förklaringen Kongl. Sundhets-kollegium, med upplysning, att dess hufvudbok hittills afifört omförmälde förskott under de år, de blifvit utbetalde, tillkännagifvit sig hafva, för vinnande af mera i ögonen fallande kontroll å redovisningen derför, anbefallt sin Kamererare, att för framtiden vid hufvudbokens uppgörande för hvarje år bifoga en förteckning å dylika förskott, hvarigenom det af Revisorerne afsedda ändamålet vunnes, utan särskildt konto, får Utskottet hemställa, att Revisorernes ifrågavarande erinran icke må till vidare åtgärd föranleda. (Rev.-ber. pag. 59. Förkl. pag. 249.) Med anmälan, att, enligt räkenskaperne, Kongl. Sundhets-kollegium under år 1848 i Kongl. Stats kontoret lyftat 2,000 R:dr till aflöning åt Militär-läkare och deraf till sistnämnde verk . år 1849 återbetalt 1,546 R.dr, men att Kongl. Räntekammarens qvitto å detta belopp icke funnes räkenskaperne bilagdt, hafva Revisorerne tillkännagifvit, att, dä Kongl. Kollegii hufvudböcker icke innehöllo något särskildt konto med Kongl. Stals-konloret, Revisorerne icke utan mycken möda och svårighet kunnat finna reda på de penninge-transaktioner, sorn emellan nämnde båda verk egt rum; men som Utskottet af den underdåniga förklaringen inhemtat, att Ränte-kammorens omlörmälda qvitto blifvit bilagdt den särskilda till Kongl.
Hillet» 8tänd6rs välvilliga afsigt, att icke blott förunna den berustade oeb roterade jorden en partiel lindring i bittills viii densamma fästade onera, utan oell att göra denna lindring gen,ensam för alla bust-oeb Rotebällare i Riket, utan förnärmande af enskilda löntagares eiler eassors derunder beroende rättsanspråk, skall kunna anse» vunnen. Under öfvertygelse, att Riket» 8täncler, sä snart dera» uppmärkssmbet varder kastad vid denna, tvifvelsutan såsom följd gf saknade fullständiga oeb tillförlitliga uppl^snigar inträffade omständigbet, ieke uppskjuta, att ytterligare anvisa de för det äs^ftade ändamälet» ernäsnde ännu bristande 10,669 R:dr R:oo ärligen, att använda» till lindring för de Rustoeb Rotebällare, b vilka för det närvarande ieke prestera numer-karl, eller, derest dessa eontraet komma att uppbära, oeb n^a sädana, med atdrag kor IVlötes-passevolancen, varda akslutade, till ersättning ät de cassör eller enskilda personer, till understöd eller aflöning för bvilka de vacanta numrens ärliga afgrkter blifvit genom armeens nu gällande löne-reglering bestämda; tillstyrkte 8tats-Rädet i underdänigbet, att Kongl, Naj:t täcktes, r afgäende 8krikvel»e, meddela Rikets 8tänder ofvanomförmälda af Krigs - /fo/rZ/. /V:o 105.
Beträffande aflöningen för Vaktbetjeningen, så anser Utskottet, att, i likhet med hvad som vid löneregleringen inom Banko-verket är föiklaradt, dea Riksgälds-Contoirets Vaklbeljening förut, under namn af skopenningar, tillerkända inkomst jemväl bör hädanefter upphöra , såsom inbegripen under de för denna betjening nu föreslagna löner. Vidkommande åter de på Riksgälds-Contoirets nuvarande stat hitintills uppförda n:ne husdrängar, af hvilka den ena skall besörja liusdrängs-görojnålen vid den af Contoiret begagnade egendom och den andra vid Rikets Ständers hus, så, och med afseende å desse personers befattningar, har Utskottet trott benämningen husdräng böra i Riksgälds-Contoirets nja aflöningsstat bibehållas, fastän Bankens fordna husdrängar numera, i anseende till beskaffenheten af deras tjenstgöring, benämnas kammardrängar. Med tillämpning af nu tillstyrkta grunder för ifrågavarande lönereglering och med iagttagande af hvad Utskottet här ofvan hemställt och föreslagit, har Utskottet uppgjort och får Rikets Ständers pröfning och fastställelse härmedelst underställa följande förslag till ■Stais-Utskottets U tlcUandcj N.o 449' 19 Ordin arie A f lönings-St a t för Riksgälds-Contoirets Embetsoch Tjenstemän samt Väkthetjening. Secreterare hos 'Fullmägtige . Registrator och Archivarie Ombudsman Commissarier, hvardera 2000 R:dr Notarie hos Commissariatet Canziist D:o .. -Kamererare i Boksluts-Contoiret Bokhållare i D:o D:o Kammarskrifvare i T):o Kamererare i Revisions-Conloiret . Cassa-Bokbållare . Conloirs-skriFvare Vaktmästare ... Kammardrängar, hvardera 3oo R:dr Husdrängar, d:o 220 R:dr Anmärkning:
Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Uiskottet : Fyra Särskildte af Friherre von der Lancken, von TVackenitz, Fritz, samt Herrar Cederschöld, Pehr Gustaf, Hederstjerna, Erland, och votz Stahl, Samuel, ingifne Memorial, innefattande anmärkningar vid Friherre Ankarsvärds, Carl Hindric, den 9 sisth Januarti till Stats Utskottet remitterade Memorial, angående förminskning af den Indelta Arméen. S. D. Remitterades Till Statsoch BancoUtskotten: Ett Memorial af Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, innefattande anmärkningar vid Grefve von Plåtens, Ballzar Bogislaus, den g dennes eftermiddagen till Stats och BancoUtskotten remitterade anförande, angående Götha Canal; jemte yitanden i samma ämne af Grefve von Platen samt Herrar Fack, Carl Fredrik, och Munck af Rosenschöld, Eberhard. Frän Hågvördige Preste-Ståndet. S. D, Vid ytterligare föredragning af Högloft Bidderskapet och Adelns den 9 dennes ProtokollsZJtdrag d. 17 Feår. 1818. 533 pä-bordet lagda beslut, angående ett serskildt Utskotts sättande för uta.betande af de Allmänna grunderne icke allenast för indragning och. sammanslående af öfverflödige Embeten och Tjenster, utan ock för enföibättrad Aibets-Method, fann PresteStåndet skäligt, att uti berörde beslut med Höglofl. Ridderskapet och'Adeln instämma, på det sätt, att Ledainöteme uti detta Utskott af hvarje RiksStånd bestämmas till 3:ne. Från Vällofl. BorgareStåndet. S. D. Instämde BorgareStåndet uti Höglofl.
Landsoch Sfadsfiskaler, Krono-, Stads - och Polis - betjente samt de personer, hvilka särskildt förordnas att vaka öfver denna författnings efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse. I öfrigt äger en hvar rättighet att för sådana förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjensten äro, mot husbondefolk. Då åtal anställes af annan person än den, som i 1 momentet af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. § 86. Rättighet, att förbrytelse mot denna författning till åtal af allmän åklagare angifva, lillkomme en hvar, utom barn mot föräldrar. Soknenämnd å landet och borgerskapets äldste i stad böra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådana förbrytelser varda till åtal angifna Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse alt öfver bränneriet tillsyn hafva. § 87. De i 85 § 1 momentet omförmälde allmänna åklagare och tillsyningsmän äga anställa undersökning om förbrytelser mot denna författning, äfvensom att verkställa beslag. 22 § 88. Den, som förrättar undersökning, bör, för att tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbudet tjenstetecken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa. I orten boende eller känd kronoeller stadsbetjent vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. § 89. Undersökning må alla tider på dygnet anställas i bränneri, kök, bryggoch bagarstuga, så ock i annat rum eller byggnad, som kan begagnas för bränvins tillverkning eller destillering. Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande förrättningsmannen icke underkastad ansvar, så vida ej undersökningen blifvit företagen emellan klockan 9 om aftonen och klockan S om morgonen. I sådant fall gånge som i 79 § sagdt är. _ ' § 90.
I jembredd med t. ex. Ander kunna vi dock icke i något parti sätta hr B. Ao * der var i främsta rummet artist, en intressant, poesirik natur, hr B. är alltid hr förste tenoren med mot skada väl assureradt högt C. Sådant inflytande som Ander hade på 50-talets svenske sångare enkannerligen Arnoldson, som då var i sin knoppning, tro vi ej hr Bötel kan få på nutidens, om ej angående en detalj, recitativet, som af flertalet svenska sångare får cn alltför cantabel tolkning, under det hr B. ger det all vederbörlig dramatisk färg, ehuru — det må erkännas — någon gång på in-tonationens bekostnad (t. ex. Sönd. repr. af op. Hugenotterna). Hr B: s medel och framgångar äro af mer prosaiskt materiel än rent poetiskt idealisk natur. Detta torde ock i sin mån ha visats af valet af gasteringsoperor, der man bl. a. fåftngt sökte Trollflöjten, der Ander var så förträfflig. Framför Tam inos lyriska parti föredrog hr B Lyonels. Detta är verkligen betecknande. Ilr Bötel visade sig i Lyonels parti, särdeles dess första hälft, ega mer dramatiskt gry än man kunnat sluta af hans föregående roler. Natur och sanning preglade der hanB spel, som synes bättre passa opéra-comique än grand opéra. Detta är dockfor en hjeltetenor snarare en olycka än en fördel, enär heros-pirtiet som bekant alltid mer eller mindre gå i tragiken, så att fl operahjeltar öfverlefva sista akten. Var således början af Lyonel ganska bra nr dramatisk synpunkt, så var slutet dess aämre äfven ur lyrisk. Hr B: s tilltag att förvandla ett lyriskt parti till heroiskt utvisade en betänklig brist på smak, särdeles den veka F-dur-arians utförande som en krigsaria stötte grufligt för hufrudet, låt vara att de höga tonerna A — C äfven här voro af en bländande glans och vigör. Men mer än en ton, är ett ar-tistakap, som Duprez i verlden sade — äfven han beryktad för sitt bröst — C, men tillika varande en sann artist.
På samma sätt har såsom Banville skarpsinnigt uttrycker sig, tillfälligheten i historien och det sociala lifvet frambragt kvinnor födda i Paris eller bosatta därstädes, och med dem till utgångspunkt har parisiskan utvecklat sig genom en oförliknelig ombildnings-, oma r l Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, „ ° i * ™ * ™ McittOP OCh G&amp;rtHner •™O_I * J.©P1Ä0S '? » A11 oP} HL 111 HL HL 0 Drottninggatan 46. modelleringsoch omskapningsprocedur efter mönstret af ett beundransvärdt, oformuleradt ideal af behag, skönhet, elegans och ungdomlighet. Alla kvinnor äro enligt Michelets åsikt födda med outvecklade utmärkta egenskaper; huruvida de i uppväxtåren undergå en förädlingsprocess eller sjunka ned i det vulgära, beror af den omgifning hvari de växa upp. Parisiskan har framför alla andra kvinnor en medfödd förmåga att systematiskt arrangera och en förkärlek för regelbundenhet och rhytmisk anordning, som utgör upphofvet till allt slags behag, äfven dygdens upphöjda behag; de skapa för sin egen räkning det slag af skönhet de själfva önska och detta till och med af tarfligaste råmaterial. Ett slående exempel ha vi i Rachel, som var ful af naturen, men med konstens och den egna viljans tillhjälp blef beundransvärdt vacker. Naturen har endast skänkt kvinnan omkring fem år af verklig ungdom och fägring, och dock förmår parisiskan genom någon underbar trollmakt åstadkomma, att hennes ungdom varar trettio år. Och då hon vidare har en på instinktlik uppfattning utan studier grundad kunskap om allt, gäller om henne hvad man sagt om flydda århundradens grand-seigneurer: hennes samtalssätt är tvångsfritt undervisande. Parisiskan känner sitt eget och andra kvinnors värde, ty i Paris härskar en själfmant uppstånden, omutlig rättvisa med envåldsmakt öfver mäns och kvinnors samveten utan åtskillnad; hvar och en känner, hvem som är en sann hjälte och hvem som är en narr och bedragare, och hvar och en får på sin lott det mått af heder eller förakt som tillkommer honom eller henne.
S4i Så väl till fyllande af bristen i Bankens tillgångar mot dess skulder, som för att gifva Banken en grundfond, lemnande garantie för oafbrutna uppfyllandet af dess förbindelser mot egna borgenärer och säkerhet för bedrifvande af dess rörelse, skall StatsVerkets återstående Capital - Skuld till Banken för ( i5 ) j8n8 års Krigskostnader m. m., utgörande, efter 182S ars Bokslut, Fyra Millioner, FyraHundraEtt Tusen, FyraHundraTrettioTvå (4,4oi,432) Riksdaler, Tretton (i3) Skillingar 2 r:st., på följande sätt, så fort sig göra låter, efter Riksdagens slut, Banken godtgöras. a) att RiksgäldsContoiret, å Rikets Ständers vägnar, utfärdar Förskrifningar, stälde till Banken eller Ordres, å minst Tio Tusen (10,000) Riksdaler hvardera, till ett sammanlagdt belopp af Fyra Millioner, FyrallundraTusen (4,4oo,ooo) Riksdaler Banco, skolandes dessa Förbindelser ställas på betalning af allenast
Det har redan visat sig att denne man med särdeles skicklighet förstår att drifva arbetet; om man nu, genom att för mycket binda händerna på honom, tvingade honom att arbeta på ett mindre hushållsaktig! sätt, sa hade man derigenom åstadkommit, att man för de anslagna 20 milhna erhåller en kortare jernväg, än man annars kunnat hafva. Om man deremot lemnar honom fria händer att begagna sig af medlen såsom hittills skett, så kan han göra sig konjunkturerne till godo både för inköp af materialier och användandet af arbetsstyrka. Det har icke på något ställe i Betänk, yttrats, att 7 milbr skola under hvart och ett af de följande 2:ne åren användas, men derigenom att de tillhandahållas blir det för Chefen för Statens jertivägsbyggnader möjligt att handla med fria händer. En föregående talare har redan påpekat huruledes, genom att lemna en god konjunktur obegagnad, en stor förlust möjligen kunde upkomma; det är således för att icke tvinga »4 Den 14 Oktober. Chefen för Statens jernvägsbygnader till misshushållning, som man häruti har velat låta honom förfara efter sig företeende omständigheter. Inom Utsk. var också, med undantag af de 3:ne reservanternes, meningarne fullkomligt ense om det beslut, hvari Utsk. stannat, och att Utsk:s mening var dikterad af det innerligaste motiv, att väl hushålla, måtte dock icke betviflas, då ledamöterne inom ett Utsk., der meningarne varit så splittrade i afs:de på jernvägssträckningarne, likväl förenat sig om detta beslut. Jag anhåller om bifall till denna punkt. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Den siste talaren har visserligen ådagalagt hvad som icke kan betviflas, eller att man med 7 milhr kan uträtta mer än med 5; men att bevisa hvad som skulle bevisas, nemi. att det är möjligt att med det belopp, som återstår sedan dessa 14 milhr för de 2 åren 1858 och 1859, blifvit använde, bedrifva jernvägsarbetet under det derpå följande året 1860, det lärer allt falla sig något svårt. Det torde vara temligen gifvet att 11.
Friherre Cederström, Jacob: Bankoverket tillhör lika mycket alla samhällets Den a5 November f. m. 9 medlemmar, och bör vara tillgängligt för alla i mån af hvars och ens förmåga alt begagna sig deraf. Bestämmandet af ett större eller mindre belopp för rättigheten att der insätta Guld och Silfver bör derföre aldrig komma i fråga; ty i annat fall skulle man med samma skäl förbjuda växling i Banken under en viss summa. Nog af att man i det Guld eller Silfver, sorn insattes i pant, lemnar myntbar valuta för de sedlar, som erhållas. Att rubricera en sådan anstalt under namn af fattigförsörjning, bestrider jag på det högsta. Då Utskottets första Betänkande förevar, ansåg jag orikligt, att fastställa minimum till 4 R:dr, och jag måste finna det ännu mer oriktigt att höja detta minimum ända lill 5o R:dr; ty grundsatsen, som bör följas, är den, att hvar och en, som inlemnar myntbar valuta i Banken, må äga rättighet att för densamma erhålla sedlar, du beqvämligheten sådant fordrar, utan åtskillnad mellan den fattige och den rike. Jag tillstyrker derföre, att belåningsrätten mot guld och silfver må såsom hittills förblifva aldeles obegränsad. Herr Hjerta, Gustaf: I fall fråga här vore om insättning af guld och silfver emot sedlar, skulle jag instämma med den siste talaren; men frågan är nu om lån på pant, och då måste man i främsta rummet tillse, på hvad sätt så väl allmänheten som IO Den 25 November f. in. Bankoverket kunna vara Ijente. livar och en finner härvid lätt, at.t om man får skicka till Banken en thesked i sänder, i stället för hela dussinet på en gång, skalidet förorsaka Bankoverket ett fasligt besvär, och att det för ett så stort verk är en oformlighet, att bokföra och hålla serskild räkning för 4° sksvenskt Banco. Jag hemställer äfven å andra sidan, huruvida den fattigare klassen kan blifva belåten att gå bort en half dag, för att insätta en så liten pant, och lika lång lid, för att återfå den, eller tillsammans ett helt dagsverke.