Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 4 /Jpril, Ställde på Banquen$ ty utom det att jag ej anser det troligt att någon enskildt Person skulJe v'lja ådraga sig det ansvar, som för sådan Assignering j Lagarne finnes bestämt, så äger ju den, som skulle emottaga anvisningen öppet att, derest han ägde någon anledning att miss. tänka utgifvaren tor svek, vägra attén sådan Assignation emottaga. Jag tior således, att det ej är jampeligr, att för ert supponerat möjligt missbruk eller bedrägligt förhållande för* bjuda en nyttig anstalt. Herr Cederskjöld? Af den sista värde Ta» larens yttrande, sa vida jag eljest rigtigt fattat det, synes böra följa, att egenteliga nyttan af Assignarions.rätten bestode i möjligheten att derigenom i Lands-orterne ersätta bristen på Småsedlar. Men dylika Småsedels Assignationer mätte förmodligen vara alldeles stridande mot ali principe 1 För öfrigt torde jag få anmärka, att den som as'-ignerar på Banquen har antingen dvr insatt fulla Assignations beloppet, eller har han det icke, — I sednare fallet Im han brgått just det brott, som man bör söka förekomma, nemligen Öfvei-Assignering; och i föria fallet kan han behålla sina Banco-Sedlar hemma hos sig sjelf, eller från Banquen hemtaga så beskaffade Sedlar han behöfver, och derigenom lättas från besväret att sjelf påteckna Assignationerna. Grefve Spens: I anledning af Herr Ceder - Dets f April, 117 skjölds Yttrande anhåller jag att få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamt på, hvarföre allmänna Crediten blifver minskad genom det gjorda Förslagets antagande. En Assignation på Banquen kunde i sådant fall icke emottigas af någon utan påskriften Borgen, att den blifvit adviserad, eller rättare utan påskrift deraf af Banco-Cancelliet, Assignationens utgifvare bkfve derigenom tvungen att skicka Ässignationen först till Stockholm, innan någon emottog den. Kunde han ej dä med fika lätthet uttaga e« TransporuSedeJ pa samma Summa. Friherre
Det var en flicka på omkring sjutton år, icke lång till växten, men bredaxlad och stark. Hon hade ett par goda, skälmaktiga ögon, en bred panna, hvaröfver det tjocka bruna håret var deladt och föll i två tunga flätor ned för ryggen, en liten, trubbig näsa och en solbränd, varm hudfärg. Munnen var temligen stor med små fasta och hvita tänder, och i kinderna syntes två gropar. Sofia Lindholm var en glad och präktig flicka, men hon utmärkte sig icke i något af skolämnena, och den svenska skrifningen var i synnerhet en stötesten, som hon med säkerhet stupade på, hur länge hon än satt under de långa vintereftermiddagarna och tuggade på sin penna i sitt lilla rum hos den fru, der hon var inackorderad. Hennes hem var på en stor herregård på landet, och hon skulle nu endast under ett par år fullända sin uppfostran i den bästa skolan i staden, och hon arbetade ärligt, så godt hon kunde. Men midt i en fransk öfversättning kom hon att tänka på hönsen der hemma. Hon undrade, om den grå perlhönan hade börjat lägga ägg, eller om den stora tuppen hackade den lilla ryska, — och alla de franska oregelbundna verben blefvo plötsligt mer sammanblandade än någonsin förut. När hon läste kyrkohistoria eller bibelhandbok, kommo tankarna på den nya separatorn snurrande in bland alla irrlärorna, så att de flögo om hvarandra, och midt i något utvaldt poem, som läraren i svenska läste högt, kom hon att längta efter sin häst, så att hon fick tårar i ögonen. Läraren trodde först, att hon var gripen af poesien, och bad henne då och då att i korthet och på prosa upprepa hvad han hade läst, men då blef hon blossande röd, vände ögonen hjelplöst åt alla håll och röjde tydligt, att hennes tårar hade gält något helt annat än Tegnérs solsång. Lärarne ansågo henne vara mycket dum. Att hon arbetade och var flitig hade man allt förtydliga bevis på för att kunna gifva henne annat än goda betyg för uppförande, men det var också det enda ab hon lyckades förvärfva sig. Kamraterna höllo deremot alla af henne. Hon var en så hjelpsam och vaken kamrat.
Vid fråga om förändringar i sedeltillverkningen, inkomma till Fullmägtige, dels omedelbart oell dels i följd af derom från Fullmägtiges sida gjord begäran, förslag till så beskaffade iakttagelser, ej allenast vid inrättandet af pappersformar, pappersmateriens sammansättning oell papperets tillverkning, utan äfven vid tryckfernissans beredning och tryckets utförande, hvarigenom afses att förebygga papperets och tryckets eftergöring och hvilka förslags hemlighållande, af vederbörande vanligen betingadt, naturligtvis påkallas, för att icke, i händelse desamma befinnas antagliga, lemna eljest saknad ledning för den eftergöring, meningen är att förekomma. Om således, för andra ärenden, serskilt protokoll icke funnits att tillgå, i hvilket dylika frågor jemväl kunnat upptagas, skulle Fullmägtige hafva nödgats, antingen att, utom protokollet, behandla de delar af sedeltillverknings-förslagen, åt hvilka offentlighet ej finge eller borde gifvas eller ock låta protokollet härom, tills vidare och åtminstone intilldess förslagens ändamålsenlighet hunnit utrönas, förblifva ojusteradt, utvägar, som torde befinnas mindre lämpliga, än den nu begagnade. Visserligen skulle många af de sedeltillverkningsfrågan tillhöriga, i serskilta protokollet upptagna ärenden, utan skada för sjelfva hufvudsaken, kunnat införas i allmänna protokollet; men härigenom hade ett för granskaren af Fullmägtiges åtgärder nyttigt samband blifvit utan ändamål stördt. Herrar Revisorer hafva vidare, i dels 9 §, tillkännagifvit det skola bidraga till synnerlig lättnad för allmänheten om expeditionstiden i allmänhet såväl i Banken, som vid Lånekontoren i Götheborg och Malmö kunde blifva ytterligare utsträckt till åtminstone några eftermiddagar i veckan under en eller annan timma och, i dels 10 §, hemställt, att till beredande af ökad skyndsamhet vid expeditionen inom Bankens Kassa-Afdelning, Fullmägtige måtte vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna anses föranleda.
Som de nu härom talade, stod Jesus sjelf midt ibland dem, och sade till dem: Frid vare eder. Då vordo de förfärade, och fruktade, menandes att de sågo en anda. Då sade han till dem: Hvi ären I förfärade? Och hvi uppstiga sådana tankar uti edor hjerta? Ser mina händer, och mina fötter, att det är jag sjelf: Tager på mig, och skåder; ty anden hafver icke kött och ben, såsom I sen mig hafva. Och då han hade det sagt, viste han dem händer och fötter. Och som de ännu icke trodde, för glädjes skull, utan förundrade sig, sade han till dem: Hafven I här något att äta? Då fingo de honom fram ett stycke stekt fisk, och något af en hannogskako. Och han tog det, och åt deraf i deras åsyn. Och han sade till dem: Detta äro de ord, som jag sade till eder, då jag ännu var med eder, att allt måste fullbordas, som skrifvet är i Mose lag, och i Propheterna, och i Psalmerna, om mig. Då öppnade han dem deras sinne, att de förstodo Skrifterna; Och sade till dem: Så är det skrifvet, och så måste Christus lida, och tredje dagen uppstå ifrå de döda; Och predikas i hans Namn bättring och syndernas förlåtelse ibland all folk, begynnande på Jerusalem. Och I ären vittne till allt detta. Och si, jag vill sända öfver eder mins Faders löfte; men I skolen blifva i staden Jerusalem, tilldess I varden beklädde med kraft af höjdene. Och han hade dem ut till Bethanien, och upplyfte sina händer, och välsignade dem. Och skedde, då han dem välsignat hade, skiljdes han ifrå dem, och uppfor i himmelen. Och de tillbådo honom; och gingo sedan in i Jerusalem igen, med stora glädje; Och voro alltid i templet, prisade och lofvade Gud. Amen. I Begynnelsen var Ordet, och Ordet var när Gudi; och Gud var Ordet. Det samma var i begynnelsen när Gudi. Genom det äro all ting gjord; och thy förutan är intet gjordt, det gjordt är.
Det är icke allenast stadgadt, att sedan skriftvexling vid första domstol slutad är, må borgenären vid andra tillfällen än som finnes upräknade i 47 §:n vistas utom sitt hus, utan 54 §:n säger tillika: »Gitter gäldenär genast visa att hans obestånd tillkommit endast af olyckor; då må Rätten tillåta honom att varda å fri fot. Bevilja samtlige borgenärer gäldenären sådan frihet vare lag samma, der Rätten ej finnér bindande omständigheter och liknelser till vårdslöst förhållande emot honom hafva förekommit.» Har nu sådana liknelser till ett bedrägligt och vårdslöst förfarande förekommit, då kan väl ingen menniska begära att han skall vara fri och då är det sannolikt att han kommer alt behandlas såsom en vårdslös eller bedräglig gäldenär. Har det icke så gjort, då kunna samtlige borgenärerna bevilja honom denna frihet, och det är så mycket sannolikare att de medgifva den, som ju större frihet de bevilja honom desto mindre underhåll behöfva de lemna. Det är således ett korrektiv att lemna honom den nödiga friheten. Min öfvertygelse är således, att lagen i detta afseende väger fördelarne och olägenheterna mot hvarandra; att någon förändring icke är nödvändig, och minst en sådan som motionären föreslagit, hvarigenom det skulle tillåtas gäldenären att begifva sig långt bort, och han således nödgas göra en resa hvarje gång gode männen önskade rådfråga honom. Det är således icke utan en ganska mogen öfverläggning som Dtsk. fattat beslut att afstyrka motionen i denna del. Hr Dalman: Jag vill icke vara envis med min begäran om återremiss, ty jag ser att jag icke vinner något understöd. Jag skall blott uplysa Gr. Sparre derom att mitt förslag är ordagrannt bemtadt från LagBeredningen. Gr:n förebrådde mig nyss att jag gjort en afvikelse från LagBeredningens förslag, nu vill Gr:n icke antaga mitt, ehuru det står i fullkomlig öfverensstämmelse med LagBeredningens.
Har skattskyldig efter Mantalsskrifningen uppgifvit sin egendom till Borge, närer, eller dör han efter Uppbördsårets början; skall Bevillning gäldas af Goncursmassan eller Sterbhuset, utan att bevakande, utredning eller slut behöfver afvaktas. Afkortningslängd underteckne, med ansvar för riktigheten, vid Regementet och Gorpser, Chefen, i Stad Uppbördsman t samt å Landet KronoFogde och Häradsskrifvare. I Stad skall denna längd dessutom af Magistraten och minst tvänne af Taxeringsmän» nen granskas, verificeras och underskrifvas. A landet iligge enahanda åtgärd Pastor och Socken BeredningsLedamöter, som derföre, i sådant ändamål af Kyrkoherden kallade, vare ovilkorligt pligtige att sammanträda; skolande å båda ställen noga tillses» att Kronan icke, genom något Uppbördsmannens förvållande, kommit att sakna sin tillständiga rätt, och sådant jemväl i. påskriften vitsorda. A landet BivillttingsUtskottets Betänkanden• 7^7 siola jemväl längderne å utlyste Allmänna Sockenstämmor uppläsas, då Pastor och tvä Socknemän skola intyga huruvida något vid dem varit att erinra. Afkortnlngslängderne skola derefter i Stockholm till ÖfverStåthållaren, i .Länen lill Konungens Befallningshafvande aflemnas till ytterligare pröfning, och om något dervid icke varder påmint, till afföring i räkenskaperna beordras. §• 3- Om undanlag och lindring i Bevillningen. Undantag. a Af om. Från afgift efter 1 Art. befrias? j) Ynglingar, som vid Academier, Gymnasier och allmänna Skolor studier idka; a) Manufacturister och Fabriksidkare i Eskilstuna Fristad, så för egna personer, som för hustrur, barn och tjenstehjon. a Mom.
32 Glöm ej blomstermissionen; af E. R — y 32 Om s. k. giftermålsannonser; af Eva 32 Utåt gatan; af Ave — 33 Om advokater, advokatyr och Jules Simon; af Sccerola &gt; 33 Damernas egen teaffär i London; ett bref och ett förslag af Anna Fleetvood-Derby 33 Om gifteimålsannonseer: af Epouseur 33 Täflingen i tjänstebetygsfrågan; prisbelönad skrift af Axel Blomqvist 34 Om giftermålsannonser; af Ave 34 Ett gagnerikt lefnadsyrke 34 Hemmet och skolan; för Idun af d:r J. Hnlling 35 Mot koleran 35 Några ord om oljemålning; för Idun af S. 35, 36 » Rå med dig! » Af Ellen Bergström ... 36 Sena middagsmål; af H Stolse 36 Vårt modersmål! af Adolf Hellander 37 I medgång och motgång; af Bacou 37 Genom förnöjsamhetens glasögon; af M N 37 Hyacinter för vinterträdgården; af Blomstervån 37 Bort med giftermålsannonserna! åf A. B. 38 Om prydandet af våra h e m; af Clementine von Brauenmiihl. I, II 38, 39 Ett underbarn: af Ivar Dal _. 38 Respektera individualiten! Af Hanna Kamke 39 Tjänstebetygsfrågan (Bilaga: En betygsblankelt) 39 Hemlängtan; ett utkast af Vilh. Lundström ... 40 Modersmål och barnajoller; af En gammal far 40 Från sakens » andra sida »; af C * * * M * * * * * 40 Kvinnligheten och de akademiska studierna; af M. Smidt 41 Barnens teaterbesök; af G. Folke .. 41 Den vänstra h a n d e n; af Jenny 0 41 Lamporna och deras skötsel; af C. B. 41 Rikedom; af Adolf Hellander 42 » Backfischens » rätt att vara till; en allvarlig betraktelse af Efraim Rosenius 42 Akvarellmålning; för Idun af S.
För Hedervärda Bonde-Ståndet, som redan vid sistlidne riksdag uttalade sin åsigt i frågan på ett sätt, som äfven i utlandet vunnit rättvist erkännande, anser jag mig icke behöfva anföra ytterligare motiver för mitt förslag och inom de öfriga Riks-Stånden tror jag försvarare icke skola saknas, då frågan är af den genomgripande vigt, att den nog talar för sig sjelf. Jag får derföre endast vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville för'sin del besluta och hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det alla stadganden i Sveriges lagar om dödsstraff måtte varda suspenderade under en tid af åtminstone 10 år; samt anhåller att detta memorial måtte varda till Höglofliga Lag-Utskottet remitteradt. Stockholm den 11 November 1865. ■S. Bosenberg, från Christianstads lån. Aj Johan Henriksson från Göteborgs och Bohus län, om ändring af Kongl. Stadgan den 1 Juni / 85 0, angående fjerdingsman. Bland de mindre, men icke derföre mindre tryckande onera, som tynga på kustsocknarne i Bohus län, torde med fullt skäl kunna räknas fjerdingsmanna - 150 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 99. befattningen, hvilken för närvarande, enligt gällande lag, åligger endast stamsocknen och icke ens till den ringaste del — icke ens inom egna gränser — de underlydande, ehuru i kommunalt hänseende för öfrigt helt och hållet af stamsocknen oberoende kapellförsamlingarne, som alltid hafva en från stamsocknen afskild och aflägsen belägenhet och som ofta genom stormar och andra naturhinder äro från fastlandet nästan oåtkomliga. På sednaste åren har folkmängden i allmänhet och synnerligen inom kapellförsamlingarne betydligt ökats. Så utgör nu folkmängden t. ex. uti de till Morlanda socken hörande fem kapellförsamlingarne, Fiskebäckskil, Grundsund, Gullholmen, Mollösund och Käringön, af hvilka den sistnämnde är belägen i öppna hafvet en mil från stamsocknen, 2,700 personer eller nära hälften af Morlanda sockens folkmängd. Genom ökad befolkning uppstår alltid ökade göromål, äfven för fjerdingsmannen.
På grund häraf yrkar jag fortfarande, att mitt yttrande får åtfölja den gjorda återremissen i form af ny motion. Hr Ekensteen, Joli. Fritz: Jag anser Frih. Alströmer så mycket mera berättigad att framkomma med den nya motionen, som det endast är en variation af den redan väckta. Motionärens namn är mig icke bekant, men jag tror det är en bonde. Han har föreslagit att, i st. f. att K. M. och li. St. beslutat, att en rote skall utgöras af fyra hela hemman, densamma måtte komma att utgöras af sex. Frih. Alströmer yrkar, alt roteringen skulle fä stå qvar; men alt, i stället de roteringsskyldige måtte undfå ersättning af Staten. Delta är således blott ett nytt sätt att åstadkomma samma sak. För öfrigt vill jag vid detta tillfälle icke underlåta att nämna hvad jag sist, i hastigheten, icke kom ihog när jag talade i detta ämne, nemi. detta: Hvar står det skrifvet, att de s. k. utskrifningspenningarne voro i st. f. den dessa hemman åliggande roterinsskyldigheten? Detta finnes ingenstädes sagdt, utan sjelfva ordet Ulskrifningspenningar betyder en afgift i st. f. den rätt Kronan har att utskrifva folk. För öfrigt har här blifvit yttradt — och jag beklagar att den Den i Mars. 119 Sl:n nise komiterade lill tryckfrihetens värd; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde lill Elektorer: N:o 60. Gr. Mörner, Carl med 54 röster. Frih. Falkenberg, Conrad „ 53 „ , 15. Hr Ribbing, Gustaf „ 54 „ , 1612. Hr Grundelstjerna, Axel Wilhelm „ 54 , „ 2150. Hr af Wingård, fullm. Hr Elgenstierna Carl Magnus , 54 , , 2243. Hr Hadorph, Daniel „ 54 , Suppleanter: N:o 1476. Hr Riben, (larl Wilhelm 30 , efter lodning om ordningen med N:o 370.
Då, efter Rikets Ständers tanka, den inhemska hästracens förbättring bäst torde åstadkommas genom de föreningar, som för sådant ändamål i flera delar af riket sig bildat, och statens mellankomst i detta hänseende ej synes vara af behofvet påkallad, hafva Rikets Ständer, i betraktande jemväl af statsverkets knappa tillgångar, funnit sig förhindrade att ofvanberörda 10,000 r:dr bevilja. b) Till slöjd-expositioners befrämjande, ett lika anslag, som med 1,000 rdr årligen för tre år vid nästlidne riksdag beviljades, eller 3,000 rdr; hvarå Rikets Ständer ansett sig böra lemna bifall. c) Till utdelning vid landtbruksmöten af praemier åt egare af kreatur utaf utmärktare slag, 3,000 r:dr,- hvilka 3,000 rdr Rikets Ständer, med afseende å det nyttiga ändamål, som genom dylika anslag hittills befrämjats, anslagit, att, i berörda ändamål, utgå med ett tusen riksdaler för hvartdera af åren , 1848, 1849 och 1850. Af de här ofvan af Rikets Ständer beviljade statsbidrag, utgörande inberäknadt det för Wisby hamnanläggning serskildt beviljade lån af 25,000 rdr, ett sammanlagdt belopp af 363,376 rdr 8 sk., komme alltså 195,709 rdr Expedilions-Utskollets Förslag lill und. Skri/velse, N.o i5o. 303 24 sk. att såsom direkta anslag och återstoden 167,666 r;dr 32 sk. att såsom lån utgå. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Juli 1848. Pieste-ståndet den 3i Borgare-ståndet den 1 Aug. — Bonde-ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående låne understöd för iståndsättande af IVisby hamnbyggnad, (Stats-utsk.
Handels-ordningen bestämda afståndet från närmaste stad, inom hvilket handelsbod på landet ej får anläggas, nemligen 3 mil, upphör just, räknadt från närmaste stad Eksjö, vid gränsen af Hvetlanda gäslgifvaregårds egor, hvarintill möta egorna till häradshöfdingebostället i Östra härad, 1 mantal Hvetlanda Thomasmed Kullagården, i anseende härtill att egarens af gästgifvaregården obenägenhet att upplåta byggnadsplaner, blef att hörja med byggnadsplaner lill handelslågenheter, postkontor m. ra. välvilligt upplåtna af boställsinnehafvare!). Till apoteket hade förut, genom Kongl. Maj:ts Resolution den 6 Februari 1851, en plan af 4 geometriska tunnland blifvit afsöndrad på 50 år. Vidare hafva en mängd andra byggnader blifvit uppförda, emedan mängden al dem, som önskade befolka platsen, dels saknade annan utväg och dels ansåg förmånligt att bo nära apotek, postkontor och handelsbodar. Så långe nuvarande domhafvanden innehar bostället frukta desse ej att rubbas, men våga ej lita på framtiden, och skulle till sin ekonomiska existens kunna totalt krossas genom en efterträdares anspråk antingen på oskälig planskatt eller yrkande 540 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 345- på bortflyttniug; att dessa byggnader utgör de flestas egendom, som då skulle för» lora sitt egentliga värde, hvilket i brandförsäkring uppgår till en summa af 51,395 R:dr Riksmynt, enligt bifogadt intyg af ordföranden i socknens Brandstods-kommillé.
Denna förkofran får i främsta rummet tillskrifvas Länets till stor del utmärkt bördiga jordmån, men andra omständigheter hafva äfven dertill bidragit, såsom de hemmanen tidigt öfvergångna enskiftena, den i sig sjelf menliga bristen på naturlig äng eller dennas otillräcklighet i förhållande till åkerjorden, som tvungit till odling af foderväxter och till införande af ett ordentligt vexelbruk, samt slutligen de föredömen till en förbättrad landthushållning, som från många håll lemnats allmogen. Nästan allmänt äro de större godsen utmärkt väl och rationelt skötte. Under eget bruk bibehålla dessas ägare numera mindre jordrymd än fordom. Af godsets aflägsnare delar bildas dels större Plattgårdar till några hundrade tunnlands rymd, dels mindre egendomar af 25 till 60 tunnland, lämplige för brukare af bondestån - 12 det. Dessa strögods skötas någon gång genom egne ladufogdar. I allmänhet blifva de dock u arrenderade. Inorr Länet har på de sednare åren uppstått en klass af förpaktare, till icke ringa del bestående af inflyttade Danskar och Tyskar. Utgående från den ganska riktiga grundsats, att ett väl skött jordbruk fordrar ett rikligt förlag och att således, då kapitalstyrkan icke är allt för betydlig, det är fördelaktigare att använda densamma på arrende än på egendoms köp, har denna förpaktareklass medfört mycket gagn. Skicklige jordbrukare, hushållsaktige och arbetsamme, äro de icke blott arrendatorer af godsens Plattgårdar, utan nedsätta sig slutligen såsom sjelfägare i olika trakter af Länet och bidraga genom sitt exempel verksamt till införande af ett förbättradt åkerbruk. Hvilka sädesslag i Länet allmännast förekomma, äfvensom afkastningsbeloppen utvisa de vid denna Berättelse fogade tabeller. För deras uppgörande äro de möjligast noggranna underrättelser infordrade, men det är dock att förmoda att de angifva spanmålsproduktionen under hvad den verkligen är. Potates odlas öfverallt till husbehof och å sandiga trakter jemväl till afsalu, men utsädet deraf har i sednare åren betydligt aftagit, dels i anseende till minskad bränvinsbränning och dels samt hufvudsakligen i följd af den torr-röta, som angripit denna rotfrukt.
Denna nya reglering skulle då kunna ske på 2:ne sätt: antingen komma deras pensioner att höjas i händelse beloppet vid påföljande Riksdag höjes öfver hvad vid denna Riksdag blifvit bestämdt; eller också nedsättas de, ifall R. St:r finna en sådan nedsättning lämplig för de tjenstemän som i framtiden komma att taga afsked. I hvilketdera fallet begå Ständerne en inkonseqvens mot hvad de vid denna Riksdag beslutat; R. Strr hafva nemi. i hvad sorn rörer de militära tjenstemännen förordnat att de som nu taga afsked skola få en förhöjd pension, men de hafva deremot ingenting beslutat om förhöjning för de militärer som förut tagit afsked, utan dessa få nöja sig med den knappa pension de hittills haft. Enl. min upfattning borde, såsom jag äfven förut haft tillfälle yttra, någon förhöjning för dem äfvenledes ega rum, men när R. St:r så icke bestämt, utan beslutat att deras pensioner skola oförfindradt utgå, så hafva R. St:r också derigenom förklarat att de sorn en gång fått pension, skola behålla den oförändrad till döddagar. Men hvarföre skola de civile embetsoch tjenstemän som taga afsked under nu stundande statsregleringsperiod befinna sig i sämre ställning, än de militära embetsoch tjenstemännen? För dessa sednare finnes intet dylikt vilkor; de militära embets-och tjenstemän som under kommande statsregleringsperiod taga afsked äro förordade att erhålla det belopp i pension, som i K. M:s Nåd. Propos. finnes för hvarje grad särskildt utsatt. Dessa pensioner kunna visserligen anses begränsade af den summa som R. St:r anvisat, nemi. 150,000 Rdr, men den är ställd såsom kreditiv och man har således gifvil tillkänna alt summan endast är förslagsvis upgifven. Nu synes det mig vara orätt att då en gammal man, i följd af försvagade kroppskrafter eller familje-förhåtlanden, anser sig böra taga afsked, han icke skall vara försäkrad om att den pension som Staten gifver är för en gång gifven och icke kommer alt undergå någon rubbning. Om också R. Sl:r tänkt att vid kommande