Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru mångfaldige erinringar vid denna formella brist då gjordes, och änskönt de understöddes af 14 punkten i PresteShs underd. bemedlingsförslag, har likväl ingen rättelse vidtagits, under de 3 år, som sedermera förflutit. Enahanda är förhållandet, hvad räntegifvare och enskilda räntetagare beträffar. Ehuru R. St., i underd. skrifvelse, N:o 233, af d. 24 Maj 1845, anhöllo, det ”Konungen täcktes låta alla räntegifvare, länseller distrikts-vis, höras, huruvida de önskade att framgent bibehålla sin nu egande options(upsägnings-)rält, eller huruvida de åstundade att, för framtiden, ovilkorligen erlägga räntor och krono-lionde i kontant”, har det icke heller skett. Nu medgifver väl den nåd. propos., af d. 1 sisth Fehr., att både hemmans-innehafvarne och vederbör, embetsverk må, innan R. St. och Konung fatta sina beslut, om det ”slutliga bestämmandet af de hufvudpersedlar”, som skulle sättas i st. f. de mångfaldiga småpersedlar, hvilka borde försvinna, höras deröfver. Men sjelfva hufvudsaken, eller ”grunderna för skalteförenklingens verkställande”, d. v. s. småpersedlarnes utbyte mot ständig penningeränta, anses ”nu böra bestämmas”. Grunsatsen skulle således afgöras, utan att vederbör, blifvit hörda, och deras uplysningar endast vara behöfliga ifråga om underordnade tillämpningar. Ar icke detta en förvänd ordning för allmänna Den 3 Maj. 147 »renders behandling? under elt annat måls, jernvägsfrågans, förehafvande, vid sisth riksdag, förklarade upliofsmaunen, på delta rum, d. 29 Juli 1848, alt man undvikit vederbör, embetsverks hörande, emedan man fruktat dess ogillande omdöme. Matte ej en dylik farhåga hafva, i skatteförenklingsfrågan, vållat enahanda uraktlåtenhet. Denna utgör, efter min tanka, skäl nog för R.
Berörde Betänkande, hvilket Högv. Preste-Ståndet afslagit, har deremot blifvit till Lag-Utskoltet återremitteradt af Höglofl. Ridderskapel och Adeln, efter anmärkning derom, att, enär förevarande fråga angick testamentsfriheten efter stadsrätt, och således egentligfen rörde slädernes Borgerskap, det icke vore öfverensstämmande med billighet och de grundsatser Ridderskapet och Adeln tillförene uttalat, om Ståndet fattade beslut angående förändring af nu ifrågavarande lag, innan man kände, huruvida samma beslut vunne bifall af ej allenast Yällofl. Borgare-Ståndet, utan ock dess hemmavarande kommitenler; af sistnämnde Riks-Stånd, sedan serskilde talare, under åberopande af Herr Thorns emot Betänkandet afgifna reservation, yrkat, att det af Rikets Ständer i förevarande ämne vid sista Riksdag beslutade lagförslag måtte, i enlighet med Herr Ekholms motion, ånyo antagas, med de förändringar likväl, som kunna föranledas af de anmärkningar, hvilka lära förekommit emot förslaget inom Högsta Domstolen; och af Hedervärda Bonde-Ståndet, som, vid beslutet om återremiss, yttrat den åsigt, att Utskottet borde vid ärendets ytterligare behandling fästa synnerligt afseende vid innehållet af Herr Thorns reservation, jemte de under diskussionen inom Ståndet framställda anmärkningar, hvilka emedlertid, enligt hvad det Utskottet tillhandakomna ProtokollsUtdrag utvisar, blott afsett utbyte af orden ”stånd och värde” i 4 §■ af Utskottets förslag till ”råd och lägenhet.” Derjemte har Ridderskapet och Adeln till Utskottet öfverlemnat ett af Herr Dalman (V. F., efter återremissen, ingifvet anförande, deruti han anmärkt, att ehuru Utskottet sagt sig instämma i den åsigt, som låg till grund för Herr Dalmans i förevarande ämne väckta motion , eller att testamenLsfriheten borde vara lika för alla medborgareklasser, utan afseen Bih. till R. St.
Amiralen rörande behofvet af en sådan ständig personal yttrat, samt att den, långt ifrån att inskränkas, torde finnas böra ökas, helst för framtiden svårligen kan påräknas att för verkställande af de arbeten, som i och för den ifrågasatta nya krigsmaterielens af jern underhåll erfordras, fullt skicklige och erfarne arbetare skola kunna, då de som mest behöfvas, från enskilda mekaniska verkstäder erhållas, äfven emot en ganska hög aflöning. Att genom anskaffning af mera ändamålsenliga och lätthandterliga mekaniska inrättningar å varfvet samt dessas koncentrerande så vidt möjligt är, äfvensom lämpliga transportvägars anläggande m m., arbetena derstädes skola kunna med en daglig personal, som till antalet är mindre än den nu använde, bedritvas, är visserligen obestridligt, men förr än berörde anskaffning och anstalter kunnat åstadkommas samt fartygens antal, enligt den ofvan antydda planen för sjöförsvaret, blifvit derefter reduceradt, lärer någon betydligare inskränkning i nyssnämnde personal svårligen kunna ega rum. 3:o. Frågan om bevakningens å varfvet uppdragande åt en särskild för ändamålet inrättad poliskår är icke ny. Redan den 1 Juli i 859 har Förvaltningen i skrifvelse till Chefen för Sjöförsvars-departementet öfveriemnat och förordat ett af Varfs-chefen — 324 — vid Karlskrona station upprättadt och af Befälhafvande Amiralen insändt förslag till en dylik poliskårs bildande; och får alltså Förvaltningen underdånigst åberopa sin ofvan omförmälda framställning i ämnet. 4:o Revisorernes yttrade åsigt, att till tjenstgöring vid station uppfordrade båtsmän icke böra användas till släparbeten, utan under uppfordringen sysselsättas med vapenöfningar och göromål, hörande till sjötjensten, öfverensstämmer med hvad i de vid Eders Kongl. Maj:ts till Rikets nu församlade
Det var att förekomma den oordning och de stora olyci kor, som, inom de fleste samhällsclasser, skulle blifvit följder af desse liquidationers öfverlåtande åt de interesserades omedelbara afgörande, som Staten trådde emellan, med sin garantie och sine förskotter; hvarigenom gåldenårerne lingö 5 års rådrum att successive afbörda sig de skulder, hvilka genast kunnat, såsom förfallne indrifvas; och äfven utan tvifvel, i saknad af en sådan mellankomst, hade blifvit detf Det år nu emellertid denne med betydlig förlust för Statscassan, ehuru till allmän nytta ledande åtgärd, sorn man behagar kalla en in - Den 5 Martti, dragning;"1 och på hvilken inan vill försöka att kasta alla rle olågenheter och allt det betryck, som likväl i sanning voro följder, icke af mesuren, utan af det tillstånd, som löranledde den; men utom hvilken mellankomst, samma olågenheter i förökadt mått hade uppstått. Herr Friherre Boije säger att den under Discont-utredningstiden influtne ränta varit opåråknad och utgjort en ytterligare indragning» Jag’ förklarar, att förhållandet icke år sådant. Denna tillgång intogs fullständigt i calculerna Öfver Disconternes utredning, för att motsvara en del af redan inträffade och vidare föresedde förluster, genom gåldenårern^s oförmögenhet att betala sine skulder. De Ledamöter af Högloflige Ridderskapet och Adeln som deltogo i de arbeten och förslag, hvilka grundläde Riksens Stånders beslut om Disconternes öfvertag gande till utredning och liquidation af Staten, tillåter jag mig erinra om sanningen af detta förhållande. Jag erinrar tillika huru många röster, isynnerhet inom Utskotten, som höjde sig emot denna mesure, i anseende till de med Öfvertagandet förbundne förluster för Banken, dem de calculerade vida högre ån jag, och sorn derföre yrkade att Discont-massorne skulle öfverlåtas till concours och egen utredning.
Raabs, Adam Christian, d. 31 sisth Dec. f. m. på bordet lagda motion, ang:de inköp för Bankens och Riksg:s-Kont:s räkning af Svenska Hypotheks-föreningars obligationer. Frih. Raab: Jag har af misstag nämnt ”Bankofullmäktige” och anhåller att delta mätte få utgå och motionen betraktas såsom endast afseende Fullmäktige i Riksg:s-kout. samt remitteras till StatsUtsk. Ifrägavar:de motion blef med den deri nu gjorda förändring remitterad till StatsUtsk. Föredrogps och remitterades till StatsUtsk. l:o Hr Prytz’s, Hans Adolf, d. 31 sisth Dec. f. m, på bordet lagda motion, ang:de anslag af Statsmedel för anläggning afen jernväg emellan Fahlun och Gefle; och Den 4 Januari e. m 71 2:o Hr af Geyer stams, Carls d. 31 sistl. Dcc. på bor del lagda motion, att Statsregleringen vid innevarde Riksdag mätte upgöras sålunda, att en mindre del än hittills af allmänna bevillningen tages i anspråk för de ordinarie Statsbehofvens fyllande. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv;s o. Ekon.Utsk. Hr Cederschiölds, Fredr. Aug., d. 31 sistl. Dec. f. m. på bordet lagda motion, att hvarje i publik tjenst varande Läkares betyg må, i likhet med andra embetsmäns intyg, ega fullt gällande kraft utan serskild edlig bekräftelse, och att således det lagstadgande, som föreskrifvér sådan edgång, må uphäfvas. Föredrogs Hr Reutersvärds, Pehr Adam, d. 31 sistl. Dec. f. m. på bordet lagda motion, angide förlängning af tiden för erläggande af vad till måls fullföljande i Hofrätt. Frih. Hermelin, Carl:
Slfforttting eger alDrig rum för Den SSemillntng, font af jorD eller egenDont utgå bör. §. 142. 2lf!ortningélängD unDertecfne, nteD anfmar för rifttgljeten, mib Dtegemen# ten od; Qtorpfer ©jefett, i ftab UppbörDöman, fantt å lanDet JfronofogDe od) åpäraDsflrifmare. 3 jtaD (Pall Denna längD Derutom af SDtagtftraten odj minft tmänne af Saperingöntännen granflaö, miftceraé odj unDerflrifmaé. 21 lanDet fiola läng# Derne å utlpfte allmänna ©ocfenftämmor uppläfaé, Då haftor od) 2:ne ©ocfne# män fiola intpga, ont något miD Dem marit att erinra, fantt IpurumiDa fåDane förf)ållanDeit i affeenDe på arbetöfoll förelontmit, font, enligt 138 §., befria jorDegare ifrån anfroarigljet för utflplDerne. 2lflortningé#SängDerne fiola Derefter i ©todfjolm till Cfmer#©tåtf)ållaren, i Sänen till konungens 33efallningsl)afmanbe, aftetttnaö till ptterligare pröfning, »9 och, om något Detroit) ike roarDer påminbt, ttH affbctng t räfenfFaperne be# orDraö.
Att, jemte tydlig föreskrift, det dessa besigtningar förrättas å tjenstens vägnar, utan allt arfvode för resor, dagtractamente och expedition af Besigtnings-instrumentet, äfven stadgas, att tjenliga dagar (icke de som närmast föregå och efterfölja Helg-eller Söndagar, hvilka alltid för Prosten äfvensom för Innehafvareii aro oläglige) dertill minst tvänne Månader förut utsättas, hvarefter underrättelse derom bör ingifvas till Consistorium, som om de till förrättningarne å alla inom Contractet varande Lägenheter bestämda dagar tillskrif - t 4 Besv. och Oecon. Utsk. Bet:de. N.-o /f.3. ver Prosten, i enlighet med hvad sorn sker, då Ecclesiastique omhud förordnas; 3:o Att vid Besigtningen höra bristerne värderas och uti Besigtnings-Inslrumentet utföras i penningar, och förrättningen på utsatt timma vid ansvar företagas, såsom vid Taxeringar; 4^0 Att bestämdt blifver, hvilken skall tillse att dessa Besigtningar behörigen hållas, emedan bristande föreskrift häruti vållat största oreda, då ingen tid till Besigtningarnes första början var utsatt, hvarföre desamma intill denna stund mångenstädes blifvit antingen oordentligen hällne eller uraktlåtne. Correctivet anser Motionai» ren vara, att om de hållas i Augusti eller September, Besigtnings-Instrumenterne sändas till Contracts-Prosten i November, då han med Nyårs-Expeditionen kan derom till Consistorium inberätta, äfvensom att förrättnings-mannen vid samma tid, som till Prosten, ingifver till Konungens Befallningshafvande berättelse om den sålunda hållna Besigtningen; 5:o Att bestämdt blifver, om den Prostarne förut ålagde förbindelsen, att vid sine visitationer efterse boställen, genom 1824 års förordning, upphört, hvilket Motionairen anser syftet hafva varit. Be sv. och Oecon. Utsk. I sammanhang härmed hade Biskopen, vice Talemannen m. m.
Utskottet, hvilket anser det vara af verklig och stor vigt, att den nya upplaga af vår kyrko-psalmbok, som motionären omförmält, att Herr Hofpredikanten Dillner ämnar utgifva, må varda snart och så fullständigt som möjligt spridd, då den, lika med samma författares psalmodikon ,skall bidraga så väl till utbildandet af en harmonisk kyrkosång, som väckandet af en känsla för tonkonsten, hvilken på national-bildningen i allmänhet måste hafva ett mägtigt och godt inflytande, tror sig höra till alla delar tillstyrka det af motionären väckta förslag, helst som detta nyttiga arbete ej på den förtjenst fulle författarens eget förlag lärer kanna utgifvas, och den utgift, hvilken skulle af kyrko-cassorna utgå, hlifver föga betydlig; och får Utskottet derföre vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla, att hvarje kyrka i Riket skall inköpa ett exemplar utaf den af Herr Hof-predikanten Dillner utarbetade nya upplagan af kyrko-psalmboken med choral-melodierna och messan i fyrstämmig zifferskrift. Ank. till Exp. Ulsk. d. 24 Sept. kl. [ e. ra. Betänkande, i ättledning af väckt fråga om den Kongl. Theaterns utarrendering till enskilde personer. Hederv. Bonde-Ståndet har till Allmännna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterat en motion af Riksdagsfullmägtigen Henrik Andersson från Örebro Län, hvaruti andragits, att, i anseende till landets nödställda belägenhet och för att erhålla medel till de ständigt sig ökande utgifterne Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o sB det vöre en skyldighet att uppsöka och begagna alla möjliga inkomstkällor, hvaribland en närmast för handen varande funnes i försäljning eller uthyrande at de Kronans hus och lägenheter, som ej för Statens nytta oundgängligen erfordras.
På Island voro tvenne utvägar möjliga antingen skulle lagförslaget om christendomens antagande i vederbörlig ordning framställas för och antagas af lagrättan det torde dock dröja innan man var säker om alla de fyratioåttas röster eller ock måste man gripa till utomordentliga åtgärder. Man gjorde det senare, ehuru, så vidt möjligt var, med bibehållande af laga former. Konung Olof vredgades öfver den utgång, Thångbrands mission hade fått. De hedniske Isländare, som kommo till Norge, fingo i rikt mått uppbära yttringarna af hans harm. Han förmådde sin slägting, den nyssnämnda Hjalte och hans svärfader Gissor hvite att trots den förras fredlöshet vända åter till Island och der fullborda omvändelseverket, och han qvarhöll hos sig trenne ansedde hedniska Isländare som gisslan för de afsända. De kommo till Island den 20 Juni år 1000 och skyndade, så fort deras ovänners ogenhet gjorde det möjligt, till det redan församlade allthinget. De sände bud till fränder och vänner att möta dem och ryckte sedan i stridsordning in på thingplatsen; det motstånd, man ämnat göra dem, blef om intet och de nykomne fingo rum i boden hos en af Njåls vänner. Redan dagen derpå grepo Gissor och Hjalte verket an utan fruktan. Till en början sjöng en prest messan och sedan vandrade de upp till lagberget, presterna i sina skrudar och med tvenne stora träkors. Det talrikt församlade folket var tyst och den nyligen till landsflygt dömde Hjalte begynte tala, allvarligt och bevekande, att de skulle antaga den nya tron. Så lätt gick det dock icke att få förändringen gjord. Det blef nu det vildaste buller, bröder och fränder af olika tro förklarade sig skola för alltid vara skiljda och togo vitnen derpå man ser, hur medvetandet om lagen och dess former var starkt äfven i det ögonblick, då hela samhället hotades af undergång. Midt under denna förvirring kommer en gosse springande och bland mängden spridde sig hastigt det bud, han medförde, att jordelden, en lavaflod, brutit ut och närmade sig med sina förödelser till en gård icke långt från thingplatsen.
Han har erkåndt, att riktigheten af denna supposition hvi* lade derpå, huruvida hvar och en af de Lagstiftande Corpser bl ef innom de, för dess befattning föreskrefne grånsor, och har derföre trott sig bora tillskapa en särskilt Corps till Vaktare ofver Constitution, hvilken han gifvit namn af jfurie Constitutionnaire. DenåriSieyes plan mera möjlig att införa, och mera oumbärlig, ån i något annat Regeringssätt. Om den Corps, som har rått att föreslå Lagarne, och som i Sieyes plan föreställer tankan och behofvet, skulle vilja påtruga den ett beslut, åt hvilken, i likhet med omdömet, beslutande Ratten år ensam förbehållen, v eller om de båda skulle förena sig emot den Verkställande Magten, och vilja inkräkta på dess område, eller om denna skulle vilja störa deras förrättningar, och hindra dem i fortgången af deras arbete, så år obehörigheten af allt detta i samma titon mera lått att ådagalägga, sorn hvar och en af de agerande Corpsers befattning år mera åtskild, och mera bestämd; men i samma moa de åro amadé att hafva inbördes mindre motstånds-styrka, blir också mera nödigt att en Magt finnes, som kan hålla hvar och en innom gransen af sin befattning, och vaka öfver Constitutionens vidmagthållande. Uti det Engelska, eller det så kallade Jemnvigts Systemet, år en sådan excentrisk controll hvarken enlig med inrättningens esprit, eller möjlig att införa. Det år igenom det inbördes veto sorn år så val de båda afdelningarne af den Lag - st i Frände som den Verkställande Magten förbehållet, som den controll är ärnad att upkomma, hvilken skall upråtthålla Constitution, och det år igenom en noga uträknad jemnvigt uti deras inbördes rättigheter och inflytelse, som den säkerhet skall beredas, hvilken skall trygga Stats-Forfattningens bestånd. En Qfver-Domare ofver dessa Magter skulle blifva, antingen ensam rådande eller ett intet, och det vore lika svårt att bestämma, når casus för dess åtgärd borde inträffa, som att utsätta gränsen för densamma.
Och då medelvärdet af denna kronotionde, efter 1820 med ,829 års markegång, utgör R:dr 30,178: 6. 11., samt Kyrkoherdarne, såsom innehafvare af hela Konungstionden på Gottland, allena åtnjuta ifrågavarande tiondebelopp; så bestiga sig Kyrkolierdarnes på Gottland löneförmoner af Staten till R:dr 27,374: 5. 2., och samtlige Kyrkoherdarnes i Riket af Staten innehafvande anslag, i stället för 341,ion-3 5 sora generalsammandraget antyder, rätteligen, med tillägg af nyssnämnde 20,178: 6. 11., till R:dr 361,377: 10. 4. Kongl. Majis Nåd. Skrifvelse N.-o yS. 7 Slutligen har Stats-Contoret skolat i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att, då Stats-Contorets ordinarie tjenstemannapersonal, i anseende till ökade göromål, icke kunnat egna någon tid till upprättandet af nu ingående sammandrag, sådant måst utföras genom extra ordinarie Tjenstemän, hvilka uf nämnde arbete eu längre tid varit betagne allt tillfälle, att annorstädes kunna bereda sig någon biförtjenst, hvarföre Stats-Contoret finner sig föranlåtet i underdånighet hemställa, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle i Nåder täckas för detta arbete bevilja eli arfvode af 3oo R:dr Banco, att utgå af besparängarne å Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel och af Stats-Contoret disponeras till dem, som arbetet verkställt. Kammar-Collegium och Stats-Contoret framhärda med djupaste undersåtliga vördnad, nit och trohet Slormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter På Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii vägnar Jacob Cederström. E. Fägersten. Leon. Cassel. Referent C. Nyblaeus.
Uti denna § finnes alltså icke något enda ord, som ens pä det afiägsnaste sätt antyder någon rättighet för R. St. att kunna, på lika sätt som för bevillningsfrågors afgörande är stadgadt, ang. förändring uti desse ord. Den 23 September f. m. 371 inkomster besluta. Lagstiftaren har icke en gång, om man tolkar § elter dess ordalydelse, velat tillåta, alt de göras till öfverläggningsämne hvarken hos SlalsUtsk. eller R. St. annorlunda än såsom utgångspunkt för bedömandet af det tillskott utöfver dem, som Staten kan tarfva och som genom bevillningar bör fyllas, hvilket gör det alldeles uppenbart, att lagstiftaren ansett ifrågavande inkomster vara helt och hållet oberoende af R. St:s beskattningsrätt och en gång för alla bestämda lill Statsverkets upprätthållande, med rättighet för Konungen, att för delta ändamål dem använda. — Gål man nu till den 64 § så har den följande lydelse: ”Så väl Rikets ordin. Statsmedel, och inkomster som hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extra ordin, utlagor eller bevillningar till Statsverket af R. St:r anslås, vare under Konungens disposition, att till de af R. St.:r pröfvade behof och -efter den upprättade Staten anordnas. Uti ordalagen af denna § ligger en fullständig bekräftelse på hvad jag, i anledn. af 59 § yttrat, att Rikets ordin, inkomster stå under Konungens disposition, samt alt de, såsom genom serskilda lagar bestämda lill deras beskaffenhet och anvisade till Rikets behof, hvarken kunna af R. St. derifrån ryckas eller under något vilkor anses inbegripne i de medel, om hvilkas anskaffande R. St. äga att vid hvarje riksdag förordna. — Må man, om man kan, vederlägga denna min framställning.
Att befattningen med Discont och ”Fastighets-Lån, långt ifrån att vara mindre ”lämpelig för Banken än RiksgäldsContoiret, oe”motsägeligen lättast och påliteligast kan skötas ”af det Verk, åt hvilket i århundranden sådane ”anstallter till Allmän och Enskild nytta varit ”anförtrodde och som, till verkställande deraf allaredan är organiserade. ”5:0 Att ehuru tidepuncten af inskränkt ''realisation icke synes vara den bäst valde för ”Banken, till betydligt utvidgande af stående Dån, Dm 2 Juli. 135 ^Rån, anser Ban koUtskottet för möjeligt, att med ”Sedelmyntets icke allenast bibehållne, utan för”bättrade värde, meddela ansenliga försträckning ”gar till Jordbruk och Näringar, sa väl genom ”Rån emot vanlig renta och ärlig afbetalning, ”sorn medelst en Odlings fond, hvilken torde ”till högst 3 procents renta fä begagnas. ”6:0 Att om .Banken i förberörde matto ”skall kunna åstadkomma ett emot behofvet svarande biträde, förutsätter likväl Höglofl. Utskottet så väl att blifvande RiksDiskonten måt”te, som redan sagt är, med odelad vinst stå ”under Bankens omedelbara styrelse, som ock, ”att vid Octrojernes upphörande för nu befinte”lige PilialDisconterne, Banken ensam må äga ”rätt att för sin räkning etablera de Discont-In”rättningar, som i Rikets största , från Stockholm aflägsna Städer kunna anses behöflige, så ’’att hela Discont-Rörelsen i Riket ifrån en en”da Punct må kunna styras, efter grunder, ”hvilka endast åsyfta Rikets nytta i förening ”med Bankens bestånd, och hvilka grunder af ”Banko-Styrelsen, bättre än af någon annan förvaltning , kunna bedömas och modereras vid in”fallande oförsedde händelser. ”7:0 Att enär Riksens Höglofl.
Men fast detkej åligger min Embetsmannabefattning, tillhör det dock min pligt, sorn FolkRepre-. sentant, att sätta alla andra considerationer å sido, än den för det allmännas väl, för att kunna bidraga till afhjelpande af ett ©ndt, sorn årligen bortrycker hundradetals af fäderneslandets kraftfullaste söner, inom, Den 5 Oe löher f. in. en Corps af blott Tre Tusen man, oell som för många synes vara både elt oundvikligt ondt, och bota, att blifva ett permanent. Mine Herrar! Frågan rörer den stora sjukligheten och dödligheten bland Stockholms Garnison. Förödelsen kan sättas i bredd med den på Batavia, Surinam, och sådane orter, dit man nödsakas skicka trupper, med visshet, att inom fa år de fleste äro genom sjukdom bortryckte. Hvad Naturen genom climat och jordmon gör der_, det gör här mest menniskoåtgärd, isynnerhet genom förvandling af sjöar och vikar till träsk, och bildning derigenom af osunda ångor eller miasmer, som vid kasernerne, särdeles vid Fredricshof och der bredevid, åstadkomma isynnerhet intermittenta och remittenla febrar, hvilka i sjukrum, med sammanpackning utan motsvarande luftomväxling, lätt förvandlas till så kallade nervoch rötfebrar, (som för sitt botande framför allt behöfva ren och äfven kylig luft samt renlighet i all sin vidd,) eller ock öfvergå i långvariga, men ofta dödliga chroniska sjukdomar, såsom vattusot m. m. Att äfven andra sjukdomsorsaker hos en del individer verka, såsom ett omättligt njutande af bränvin, isynnerhet i ett allt för stort missförhållande till den portion af föda, som nju^ tes, ett och annat rums flygtighet, äfven förkylning, kanske nu mera äfven så väl ibland af för varm beklädnad, som af för tunn, m* m.j nekar jag icke.