Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af denna § hafva vi ansett, att Utsk. icke haft rättighet vägra en reservant att låta sin tanke åtfölja, i de fall der Utsk. beslutat någon grundlagsförändring. Helt annat ar naturligtvis förhållandet, såsom här blifvit anmärkt, i de fall, der Utsk. icke tillstyrkt någon sådan förändring. 84 §tn Reg - F:n, som här blifvit citerad, för att bevisa det en enskild ledamots inom Utsk. tanke icke skulle kunna till pröfning af RiksStm upptagas, talar visserligen 0111 förslag, sorn Utsk. af en enskild riksdagsman emotlagit} men dermed kan icke menas en riksdagsman inom Utsk., just derföre att man då skulle hafva upphäft ofvannämnda stadga i 5y §:n Riksd.- Ordn. Jag har anfört detta såsom skäl, hvarföre min reservation äfvensom åtskilliga andra fått medfölja Utsk:s utlåt.; och det har inom Utsk. aldrig blifvit nekadt någon reservant, sorn sådant begärt, att få medsända sin särskilda tanke till Stånden. Det särskildta förhållandet med denna sak var, att, då inom Utsk. väcktes fråga 0111 en förändrad organisation af riksrätten,' det naturligtvis äfven väcktes fråga om huruvi - Den a4 A p r i I c m. dn denna förändring borde ske i sammanhang med representationsförändringen eller icke. Innan något beslut i den delen fattades, stadgades bos oss den tanken, alt frågan borde uti e!t särskildt mein. behandlas, eftersom den angick ett särskildt ämne. Hvad sjelfva behandlingen affi Agön vidkom, förfäktade jag ganska ifrigt den mening, all man icke ensamt borde binda sig vid det nya representationsförslaget, sorn titi betänk. N:<> 85 var afgifvel, ulan uppställa förslaget lill ändrade stadgar om riksrätten så, alt del äfven kunde lämpas till det gamla representationssättet; ty då Utsk. så bestämdt brutit stafven öfver Riksrättens närvar, organisation, svnles mig Utsk. skyldigt att för alla händelser föreslå någon förändring deruti.
Och man tänker på allt blod, som runnit rödt och varmt i dessa verk, på de sinnets och tankens marter, ur hvilka de kondenserats och kokats, på det Iphigeniaoffer af det heligaste, genom hvilka de kommit till världen, och man tänker på publiken, som ratar eller tömmer drycken med en axelryckning eller ett loford, båda lika mycket i harmoni med det, som är gifvarens och själfuppoffrarens konstnärliga sorg och lidelselif. – Då afundas man obemärktheten, och, om man är skriftställare och bunden af det omöjliga yrkets nödtvungna vedervärdigheter med att blotta sitt inre, är man mest glad öfver hvad man haft stoltheten att förtiga, och ofrivilligt komma de Vignys vackra ord på ens läpp: Le silence seul est grand, tout le reste est faiblesse. Vetenskapsdiktaren. Så här ungefär kunde legenden gå om August Strindberg: Det var en gång en konung, som med skiftande seger och nederlag, men alltid med ära styrde sitt diktarrike. Han hade slott, borgar och katedraler, mörka, gaflade gator och vårgröna hagar; han hade en prinsessa lika trolsk som elak, visa filosofer, fräcka narrar och larmande pöbel, med ett ord allt som till en väl ordnad poetstat kunde höra, då han plötsligt en festkväll lämnade allt sammans i sticket för att som resande scholar draga ut och leta den vises sten. Förgäfves skickades gråskäggiga sändebud till den skumma studiekammare, där han glömde bort åren bland Paracelsus’ deglar och retorter. »Sire,» sade de, »vänd hem igen. Ert rike väntar er. Äreporten är redan rest. Fontänerna rinna med vin. Narren har fått en ny våd skarlakan i sin kolt, och prinsessan står med solrosen i handen vid tornfönstret och väntar.» Men alkemisten hörde dem ej. Brygderna och dekokterna upptogo hans tankar. Där hemma i diktarriket växte gräset öfver gångarna. Ljusen slocknade. Prinsessan blef så rynkig, att all hennes elakhet på långt afstånd kunde läsas ur ansiktet. Landet föll i lägervall. Och den vises sten? Hvem har hittat den?
Hvaremot socknemännen såsom villkor för bidragets utgörande förbehöllo sig att utan all afgift få begagna de nya landsvägar och bryggor, så å den förslagna communications linien af bolaget bygges och i öfrigt att om någon innehafvare af hemman eller boställe vore så fattig, att han icke kunde afgiften erlägga och derom företedde betyg af pastor i församlingen och sockennämnden, han då skulle befrias från bidragets erläggande. År och dag som ofvan O. A. Staaff v. past. Är nogon med ofvanstående beslut missnöjd, så må han deri söka ändring genom besvär, som ingifvas till Konungens befallningshafvande i länet, innan kl. 12 å trettionde dagen eller om helgedag då inträffar, dagen derefter, räknad antingen från beslutets fattande (kungörande) eller deraf bevisligen erhållen del; den dagen oräknad, då sådan skett, börande den med beslutet missnöjde bifoga sina besvär, ej allenast det öfverklagade beslutet utan äfven bevis när detsamma kungjordts, ålliggande jemväl den klagande att inom fjorton dagar efter det besvären sednast bordts inlämnas å ort som vederbör, till sockenstämmans ordförande aflemna diarii utdrag öfver besvärens inlemnande. Uppläst och justeradt den 18:de decemb. 1853, intygas af Å socknemännens vägnar Eric Ericsson i By, M. Öberg i Silje, Eric Zachrisson i Wike, Eric Olofsson i Sota, O. A. Sstaaff t. f. pastor. Olof Jonsson i Undrom, Jonas Pehrsson i Krogsgård. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 158–141, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Rödön den 15 januari 1854. S.D. Efter gudstjenstens slut sammanträdde Rödöns socknemän för att besluta och afgöra om följande ärender. Som bonden Jonas Jonsson från By, och orgelnisten M. Öberg, afsagt sig snöplogfogde tjensterna för By, och norr Wike, samt Silje och Trusta, snöploglag, så invaldes i den förres ställe bond.
Hvad först beli ädur Herr Ehrenborgs, Herr Prosten Meleus och Riksdagslullmäktigen Per Erik Anderssons motioner, så inhemlas af del för bränvins-lagstiltningens behandling vid sisla Riksdag tillsatte Serskilda Utskotts utlåtande i förevarande ämne, att den nu befintliga skiljaktigheten i föreskrifterna beträffande de afgilter, som inflyta för bränvinsminulering och utskänkning i stad, och deni, som frän socknarne ä landet ingå, är grundad på den olika ställning, hvaruti städernas styrelse och förvaltning befinner sig emot landtkommunernas samt den vana och häfdvunna rätt, som städerna hafva, att hvar för sig omedelbart draga inkomsterna al starka dryckers försäljning. Att den af hemälde motionärer förordade fördelning af dessa afgifter skulle stödja sig pä en mera rättvis grund, har, enligt Utskottets åsigt, icke blifvit ådagalagdt. Ty lika litet, som tillvitelsen emot städerna, att inom sig, till kringliggande landsbygds 14 Snmmans. Beotlin.-, Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Etsk. Bet. N:o 4. förderf, hafva sökt uppmuntra superiet och öka krogarnes antal, lörtjenar afseende, lika litet lärer den omständighet, att landsbygdens innevånare mestadels Ivila sina behof al spritdrycker från städerna, utgöra en hillig anledning att tillerkänna socknarne å landet rättighet att med städerna dela inkomsterna af minuthandelsoch ulskänkningsslällena i städerna. I motsatt läll skulle landt-kommunerna, af samma skäl, hafva anspråk pä andel i åtskilliga andre algi Iler, som för borgerlig näring och rörelse i stad erläggas till staden. Dessutom insattes J, af minuleringsoch ulskänknings-afgifterna, så från stad, som från landet, i landlränleriet för Hushällnings-sällskapets räkning, och denna t kommer väl egentligen landet till godo Det torde ej heller böra löreskrifvas, att ofta omförmälde afgifter skola uteslutande användas (ill fattigvården. Kommunerna äro hvar för sig otvifvelaktig! bäst i tillfälle att pröfva till hvad ändamål medlen bellö Ivas.
Köping och Stockholm, angående en jernvägsbibana mellan 235: 7. » och Uttersberg, angående en jernväg mellan 235: 5 Köpingsön, angående jordafsöndring från Köpingsån, angående utvidgning och rätning af L. Ladugårdslands kyrka, angående statsbidrag för tornbyggnad vid Lagerstedt, L. G., angående pension till Lagkatekes, angående utgifvande af Landskrona, angående försäljning af kronans tomter i » och Vestra Stambanan, angående jernväg mellan » angående uppförande af en byggnad vid straffängelset . Landshöfding ars rätt att föra ordet vid Markegångs-deputerades sammanträden, angående . Langlet, Casp., angående eftergift af ådömdt ersättningsansvar i anledning af hans balans . Landtbruks-akademien, angående anslag till » » angående en hyresersättning till » möten, angående anslag till » institut i Skåne, angående inrättande af » skolor, angående anslag till r 7 7 Landtförsvarsdepartementet, angående anslagen under Landtslatens lönereglering. angående . Landtågsgärden, angående upphörande af Lappmarks Ecklesiastikverk, angående Larsson, Marcus, angående inköp af en tafla utaf Lee, Stora, och Wenern, angående kanaloch slussanläggning mellan Leksands socken, angående ersättning för vattenskada åt Lembke, J. H., angående pension till Lerdahls Lifbevärings-regemenlet, angående voterings-propositioner rörande anslag till ... 265. » angående utgången af voteringen .274. Likaremåttoch vigtlikare, angående anskaffande af 222. IJljevalch, Eberh., angående pension till 167: 59. Lillelfven, angående statsbidrag för en flottbro öfver 158: 14. Lindberg, L. G. N., angående pension till 167: 58. Undberg, Svante P., Landskamrer, angående eftergift af honom ådömd ersättnings-skyldighet • 225, 257. » angående omröstning i fråga om dito .273. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Expeditions-Utskotte/s Förslag till und.
Mötte ock then obeqwämlighet, at fremste bänckarne ej stodo gent emot hwar annan, om man icke skulle göra en liten qwinfolck bänck i choret, som swarade emot ändan af klåckar-bäncken. Om altarklädet af svart plys el. skiagg, samt altare-duk och mässhaka, af swart sammet, hwarom tilförne warit taladt, stadfästades nu ytterligare, så framt i thenna dyra tiden på all ting, man wågade sig at handla, och hwad kyrkan kunde förmå: här om skulle man göra sig underrättad. 4. Fråga om the wille hafwa flera af doct. Rambachs korta utdrag öf. Passion hijt, then mag. Wasenius öfwersatt? Nogra wille hafwa. 5. Dömdes Ifwar Ersson i Torstad at sittia i stocken, för thet han åter Påsk och Pinges första dagarna warit utur Guds hus, och förmentes efter wanligheten, supit sig oförmögen. En och annan af sochnemännerne höll thet före, at stockstraffet borde förnyas och continueras, så offta han nu war öfwerträdd: hwilket icke ogillades, emedan annat krops straff wid tinget torde falla honom, som är en gammal man, för swårt. På hustruns och sonens förbön, som sedermer skedde, skulle thet låtas få anstå, och i medlertid brenwinspannan af länsman honom ifråtaget och förwaras. Aspås 23 maj 1762 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 176, ÖLA. Aspås d. 1 sönd. p. Trin. Ther uplästes författade kyrkioräkningen för åhr 1761. [Övrig text saknas. ] Rödöns pastorats sockenstämmoprotokoll 1766–1771, 1783, 1797 Protocoller med sochne stämmor, och sochnens älstes rådplägningar hållne uti Rödön och Näskott ifrån d. 1 maii 1766. Rödön 4 maj 1766 Källa:
Då desse och deras styrmän skulle hafva, icke blott dryg betalning, utan äfven bättre kost och fartygs-utredning, än skärgårdsbonden skulle bestå sig sjelf och sitt folk, ifall han förde fartyget, blefve häraf en naturlig följd, att allmogen i Norge, som icke var underkastad ett slikt tvång, skulle kunna utföra våra trädvaror för vida lägre frakter, än vi sjelfve. Utskottet har, jemte Herr Schwarts motion, fått emottaga utdrag af Vällofl. Borgare-Ståndets protokoll, innefattande yttranden, sorn i anledning af samma motion blifvit afgifne dels af Herrar Kock, Palander, Lindström, Berg och JVijk, hvilka alla afstyrkt bifall till nämnde motion, och dels af Herrar Falhem och JP allenberg, af hvilka den förre ansett lagstiftningen uti ifrågavarande hänseende böra bibehållas, men undantag derifrån kunna i vissa fall medgifvas, samt den sednare afstyrkt bifall till motionen, så vidt den alser vidsträcktare rättigheter för oexaminerad skeppare, men förordat densamma, i hvad den åsyftar sådana för skeppare, som ej förvärfvat burskap. Och får Utskottet, efter öfvervägande af hvad i ämnet blifvit anfördt, deröfver afgifva sitt utlåtande. IG Allm. Bese.- och Ekon.-Ilsk. Itc länk. Då sjöfarts-rörelsen utgör cn af Sveriges naturligaste näringsgrenar, hvars förkofran måste utöfva ett välgörande inflytande, icke allenast på åtskilliga andra yrken, utan ock på landets välmåga i allmänhet, har äfven, svnnerligast i sednare tider, åt denna näringsgren blifvit egnad all den uppmärksamhet, ämnets vigt fordrat. I sådant afseende hafva i liera bland Rikets stapelstäder navigationsskolor blifvit inrättade för bildande af skickliga sjömän, och de kunskapsprof, hvilka, jemlikt Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842 blifvit bestämda såsom vilkor för behörighet att föra befäl å Svenskt handelsfartyg, hafva, utan tvifvel, i väsendtlig mån bidragit till det anseende och förtroende Svenska handelsflottan utomlands erhållit.
— C — Under en längre tids förlopp, hafva, på sätt förut afgifna Revisions-berättelser omförmäla, Gamla Ull-diskontens årliga inkomster, hufvudsakligen beslående i afgifter försortering, värdering och magasinering af ull, visat sig otillräckliga för betäckande af de å samma fond anvisade kostnader, Då en förändring i detta missförhållande svårligen lärer kunna förväntas, torde den tidepunkt snart vara att emotse, då, efter det samtliga kapital-behållningarne medtagits, fonden befinnes urståndsalt att fullgöra densamma åliggande förbindelser. Det, af sådan anledning, tillförne väckta förslag, att Gamla Ull-diskonten måtte med Manufaktur-diskonten sammanslås och de af den förra fonden’hittills bestridda utgifter af den sednare öfvertagas, kunna Revisorerne likväl, för sin del, icke understödja, dels emedan Manufaktur-diskontens tillgångar synas fullt behöfliga för de med denna fond ursprungligen afsedda ändamål, dels med hänsigt till olämpligheten deraf, att sammanföra tvänne, af olika natur varande, fonder, af hvilka den ena, eller Manufaktur-diskonten, har till föremål att genom lån understödja fabriksoch manufaktur-näringar, men den andra åter, eller Gamla Ull-diskonten, hvars lånerörelse med år 1831 upphört, användes till bekostande af vissa anstalter för ull-kulturens befrämjande och egentligen till aflönande af tjenstemännen vid Norrköpings Ull-kontor och Direktören Hofman Bang. Den af 1847 års Revisorer yttrade åsigt, att Gamla Ulldiskonten borde med Nya Ull-diskonten förenas, har af Rikets Ständer icke blifvit godkänd, hvadan frågan härom lärer böra såsom förfallen anses. Yid sådant förhållande och då ifrågavarande, af Gamla Ull-diskont-fonden utgående, kostnader, åtminstone för närvarande, äro af behofvet påkallade, hafva Revisorerne funnit sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten af särskilda medels anvisande till bestridande af den del utaf meranämnde fonds utgifter, hvilken af dess inkomster icke motsvaras.
5 § De som antas till klockare skall inte bara kunna slå åder utan också vaccinera och bistå vid mindre läkargöromål. Detsamma gäller barnmorskor. 6 § Belöningar som är anslagna av staten kan tilldelas klockare, barnmorskor och andra som frivilligt vaccinera. De söker belöningen hos Sundhets Kollegium och insänder uppgifter på hur många vaccinationer de gjort. 7 § Alla som sysslar med vaccinationer skall känna skillnaden mellan äkta och oäkta vaccin, kunna urskilja om vaccinationen lyckats och kunna skilja på smittkoppor, vattenkoppor, stenkoppor och den s k svinkölen. 8 § Vaccinationsföreståndaren antas av kyrkoherden och församlingen. Hans skyldighet är att se till att barnen blir vaccinerade. Vaccination kan anställas vilken årstid som helst. Från predikstolen kungörs var och när vaccinationer äger rum i församlingen. Föreståndaren kan kallas till hemmet om så anses lämpligare. Prästerna lämnar upplysningar om vilka som är ovaccinerade och föreståndaren har ansvar att de blir vaccinerade. 9 § Journalerna insänds till landshövdingen och förteckningen sänds till konsistoriet, som sammanställer tabeller för hela stiftet. De sänd till tabellkommissionen och lämnas vidare till Sundhets Kollegium. 12 § Det tillkommer provinsialmedicus att ha tillsyn över vaccinationen inom sitt distrikt. 13 § Sundhets Kollegiet har ansvar för att det skall finnas tillräckligt med äkta vaccin. Kongl Maj: t har i huvudstaden låtit anta 4 läkare som skall gå Kollegiet tillhanda. Därjämte har i flera städer inrättats vaccinationsdepåer. Nu finns 10 stycken. Kongl Maj: t ger provinsialläkarna förtroendet att förse sig med vaccinationsämne, som de sedan kan lämna ut till dem som behöver. 14 § Underlåter någon förälder att vaccinera sitt barn anmäls han till pastorsämbetet, som i allmän sockenstämma förehåller den tredskande sin motsträvighet. Ny tid för vaccination utsättes. Har detta ingen effekt anmäls han till kronobetjänt, som rapporterar till landshövdingen. Kan han fortfarande inte talas tillrätta bötar han 1 riksdaler 32 skilling med föreläggande om ännu högre böter. Särskilt allvarligt är om tredskan sker under ett utbrott av sjukdomen. Böterna går till de fattiga i församlingen. Kan den försumlige inte betala böterna omvandlas straffet till fängelse.
Transport näraning “Konvoj-kommissariatets bidrag (ill aflöning af Svenska beskickningen i Turkiet, upplaget endast till 14,6662/3 R:dr nämnde mynt, eller 24:o Observations-medel, hvilka, vid 1851 års riksdag beräknade lill 14,000 och år 1854 lill endast 10,000 R.dr Ranko, nu, enär denna i allmänhet omvexlande och obestämda inkomst under de sednare åren nedgått, ansetts ej böra upptagas till högre belopp, än riksmynt 25:o Extra Medel och Uppbörder, beräknade år 1851 till 18,000, 1854 till 19,180 och nu till 20,000 R:dr Banko eller 26:0 Intresse-medel, beräknade år 1851 till 3,300 och år 1854 till 3,360 R:dr Banko samt nu utförde till Riksmynt Säger Riksdaler Riksmynt 7,956,750. B) Stats-Verkets Extra Ordinarie Inkomster, hvilka, jemlikt 60 § Regeringsformen, såsom Revil/ning utgå: 27:o Sjölulls-meillen, hvilka, vid 1851 års Siats-reglering, beräknade (iil en brutto-inkomst af 4,530,000 R:dr och vid 1854 års Statsreglering (ill 5,200,000, vid båda tillfällena med Tullverkets deri inbegripne stat och omkostnader upptagne till endast 800,000 R:dr, nu ansetts kunna beräknas till en nettoinkomst 6,000,000 R:dr Banko, motsvarande i Riksmynt 9,000,000 samt ulgifterne till 1,000,000 R:dr Banko, motsvarande 1,500,000 10 500 000 28:o Salu-Accis af Städerna, beräknad såsom vid sednaste riksdag tili 500 R:dr Banko, eller 7 50. 29:o Post-medlen, hvilka, enär någon inkomst deraf för Statskontoret icke vidare vore att beräkna, endast upptagits lill den mot Postverkets kontanta förslagsanslag ä 7 Hufvudtiteln svarande summa, 485,000 R:dr Banko, eller 727,500. 30:o Karlce-Sigillalce-medlen, upptagne, liksom vid sednaste Statsreglering, till 710,000 R:dr Banko, eller 1,065,000. 31m Rränvins-afgiften, hvilken blifvit upptagen endast till samma belopp, som vid sednaste riksdag, eller 3,000,000 R:dr Banko, motsvarande 4,500,000.
Samtlige Riks-Stånden hafva sålunda enstämmigtförklarat sig icke kunna samtycka till den af Kongl. Maj:t, i förevarande ämne aflåtne, Nådiga Proposition, hvaremot, i afseende på den af Utskottet föreslague underdåniga begäran om anställande af en allmän undersökning, hvarigenom må utrönas, huruvida och hvilka af berörde hemman tillhöra Kongl. Maj:t och Kronan eller kyrkorna och presterskapet, 2:ne Riks-Stånd stadnat emot två; och då, efter Utskottets tanka, denna sistnämnde fråga icke är att hänföra till dem, hvilka, jemlikt 69 § Regerings-Formen, böra vid en dylik sakens utgång tili Förstärkta Stats-Utskottets afgörande öfverlemnas, lärer samma fråga följaktligen få förfalla. Stockholm den 4 April 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 April, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om låne-underslöd till staden Sölfvitsborg, för befordrande af den redan påbörjade cjuai-bjggnaden derstädes, samt upprensning af stadens hamn. (U. A.) I anledning af den inom Borgare-Ståndet, medelst beslutad återremiss af Stats-Utskottets utlåtande, N:o 156, 16-’de punkten, deruti Utskottet afstyrkt ifrågasatt stats-anslag till upprensning och förbättrande af Söl vitsborgs hamn, uttryckte åsigt, att något från Statens sida borde göras lör befordrande af den redan påbörjade quaibyggnaden derstädes, jemte upprensning af stadens hamn, har Herr O. Lundgren, under åberopande Stats-Utshottets Memorial, N:o 273. 7 af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt en af bemälde Riks-Slånd till StatsUlskottet remitterad motion, deruti blifvit yrkadt, att ett lån, stort 10,000 R:dr Banco, måtte för detta ändamål beviljas, att från Riksgälds-Contoret utgå, mot de vilkor för säkerhets ställande och återbetalning, sorn Rikets Ständer kunde finna skäligt föreskrifva.
Öfverallt, der en närmare förbindelse emellan grannfolk inträdt, är derföre en internationel lag i den syftning, som den ifrågavarande, önskvärd, och den synes ock böra kunna tillvägabringas, så vida den första grunden derför finnes, nemligen ömsesidig tillit tili rättstillståndet i det andra riket och till dess domare-korps’ insigter och oväld. Men medgifves detta, då har man ock medgifvit. behofvet och möjligheten af en sådan internationel lag emellan Sverige och Konungariket Danmark. Den ytterst Miga beröring, som uppstått emellan dessa länders innebyggare och som jemväl i öfrigt allt mer närmat dessa närbeslägtade folk till hvarandra, har dock äfven gifvit upphof till förbindelser och rättsförhållanden, för hvilkas betryggande en sådan lag, som den ifrågavarande, länge varit saknad. Derförutan är nemligen en Svensk auktoritets beslut utan exekutiv kraft i Danmark och likaså en Dansk myndighets utslag utan verkan i Sverige. Ett lika betryggadt rättstillstånd torde dock få antagas förefinnas i begge dessa Stater, — och är det derföre att hoppas, det de begge folken skola, lika som deras regeringar, villigt räcka hvarandra handen till lösning af nu väckta fråga pä ett sätt, sorn ytterligare skall befästa förtroendet nationerna emellan. Vid den granskning, som Utskottet egnat ät de speciela stadgandena i det förevarande förslaget, har Utskottet icke funnit något vid detsamma att anmärka. En jemförelse emellan detta och det motsvarande, inom Danska Justitie-ministeriet upprättade, visar, det de begge förslagen hvila pä grunden af full reciprocitet i allt, som med de begge ländernas i vissa delar skiljaktiga rättegångsform er ölverensstämmer, — med undantag blott af den i Kongl. Maj:ts Proposition omförmälda och till rättelse redan anmärkta saknaden i det Danska förslaget af ett stadgande om exekutiv kraft i Danmark åt beslut, gifna i utsökningsmål af Magistraterna i de Svenska städer, der Magistrat eger att, i Konungens Befallningshalvandes ställe, utsökningsmål upptaga.