Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Något undantag för de Förmyndare, som af fora privilegiata förordoas, troddes ej böra göras annorlunda, än att till desamma liänskjutas de frågor, hvilka det tillkommer Öfver-Förmyndaren att afgöra. För omyndige af Ridderskapet och Adeln ansågs , åtminstone i Stockholms stad, serskild Förmyndare-Kammare både böra och kunna inrättas, hvarom Ridd. och Adeln framdeles serskildt kunde besluta. Skulle Förmyndare afflytta ifrån en ort, der Förmyndare-Kammare funnes, till en annan, der sådan ännu éj blifvit inrättad, borde det få ankomma på Domstolen, sofia—är Öfver-Förmyndare, att förordna, huruvida Förmyndaren, i brist af,annan utväg, sjelf finge emottaga den otnyndiges handlingar. För öfrigt troddes det, i händelse Kungörelse i detta ämne skulle utfärdas, blifva nödigt, att serskildt meddela underrättelser om hvad med FörmyndareKammare åsyftades , på det allmänheten ej måtte misstaga sig derom och, af onödiga farhågor för ansvaret, undandraga sig att till ändamålets vinnande bidraga. För öfrigt har Herr Stråle, i afseende på Betänkandet N:o 72, framställt anmärkningar i likhet med de redan omförmälde; varande det af honom uppgjorde förslag till Instruction för Förmyndare-Kammare så lydande; §. 1. "Genom å allmän Sockenstämma anställdt val utser hvarje socken och stad, der Förmyndare-Kammare ej redan finnes, inom sig trenne, högst fem 8 La g-Utskottets Utlåtande N:o 108. personer, hvilka åtaga sig att, såsom ortens Förmyndare-Kammare, de omyndigas rätt och bästa iakttaga och bevaka. Vilja flera socknar eller hela häradet om en Förmyndare-Kammare sig förena, håfve dertill lof och valet verkställes då genom utsedda Electorer. Förteckning på Förmyndare-Kammarens medlemmar aflemnas till Domstolen och intages i Förmynderskaps-Protocollet, likaså då Ledamot afgår iOch annan väljes. §. a.
Slutligen hafva svårigheterna att från Nerikes slättland uppstiga på höjderna deremellan och Wettern föranledt undersökning i flera rigtningar för föreningsbanan emellan Örebro och Askersund, af hvilka dock endast den, som Kommittéen förut omnämt, från Gatugårda förbi Skyllberg, befunnits öfverensstämmande med för stambanorna stadgade grunder. 13 Profiler öfver dem af ofvanbeskrifne linier, sorn Kommittéen ansett förtjena en närmare pröfning, biläggas i underdånighet. — Till utredande af de förhållanden i afseende på befolkning, näringar, varuomsättning, förhandenvarande kommunikationer m. m., som Eders Kongl. Maj:t nådigst förklarat böra tagas i betraktande vid bestämmande af stambanornas rigtning, har Kommittéen dels begagnat sig af de upplysningar, som innehållas uti vederbörande kollegiers och embetsmyndigheters i hufvudstaden och på landet afgifna embetsberättelser för de senast förflutna åren, dels vid särskilda offentligen kungjorda sammanträden och öfverläggningar i landsorterne med Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, länens hushållningssällskaper, städernas magistrater och andra sakkunniga personer, samt för öfrigt genom brefvexling i speciela fall sökt att inhämta så fullständig kännedom uti hit hörande frågor, som kunnat erhållas. Sammanträden hafva för detta ändamål blifvit hållna i städerna Malmö, Kristianstad, Karlskrona, Kalmar, Westervik, Wexjö, Halmstad, Jönköping, Mariestad, Karlstad, Örebro, Linköping, Westerås, Upsala, Hedemora och Gefle, samt infordrade skriftliga upplysningar meddelats af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och hushållningssällskaperne uti Nyköpings, Stockholms och Elfsborgs län. Efter på detta sätt inhämtade direkta underrättelser har Kommittéen haft tillfälle att, genom benägna meddelanden från Finans-Kommittéen, jemföra de erhållna uppgifterne med dem, som till bemälde kommitté inkommit, rörande till en del samma ämnen, samt på detta sätt sökt att i sin uppfattning af förhållandena komma verkligheten så nära som möjligt i alla de fall, der tid och tillgångar ej medgifvit
Vid 2.dra Artikeln 6 §. 1 Mom. anförde Herr Hertzenhjelm3 Carl Johan, skrifteligen: Uti den nu upplästa nya Redactionen af 6 §. x Mom. har väl det misstag blifvit rättadt, som influtit i 1815 års Bevillningsförordning, och hvaröfver anmärkningar, vid Högloflige Bevillningsutskottets första förslag till en Förordning i detta ämne, blifvit gjorde. Men' deremot har Högloflige Utskottet trott sig böra föreslå ett Förordnande, hvaröfver jag vördsamt anhåller, att i korthet få yttra mina tankar. Det nemligen, att dåden förskjutne Bevillnings-afgiften ersättes till Gäldenären, för i fastigheter intecknad skuld, med två på tusende af capitalet, skulle för låne(ummor, som användas i andra rörelser, ersättningen utgöras med 5 proeent af räntan, och detta af det skäl, att, då Bevillningen utgår med 2 per mille af alla fastigheters värde, erlägges den i vissa andra rörelser med 5 procent af den behållna Inkomsten. Härigenom uppkommer en betydlig olika beskattning, för en lika förmögenhet, och som för ägaren inbringar en alldeles lika inkomst, för hvilken det således icke skulle blifva likgiltigt, till hvad ändamål dess Gäldenär använde de upplånte penningar; på lika grund skulle en Capitalist äga full rättighet, att bestrida en sådan ersättning till sådan dess Gäldenär, som Den 22 Junit f. m. 355 vore en Tjensteman med mindre än 200 Riksdalers lön, för hvilken ingen bevillning erlägges, eller blott utföra den med 1, 2 högst 3 procent af räntan tilt dem, som ej betala högre Bevillnings procent af sina öm inkomster, i fall han biträdt med lån till accord eller andra behof. Som första vilkoret vid all Lagstiftning är billighet och rättvisa, och angelägenheten är så mycket större, att iakttaga sådane egenskaper i de föreskrifter, som med lätthet kunna öfverträda*, och derföre fordra starkare bevisande skäl för deras rättsgrunder, för att godvilligt efterlefva, så tyckes det nu föreslagne stadgande vara olämpeligt, och efter min tanka overkställbar^
Till följd häraf tillförordnades en ytterligare komité, som utarbetade förslag till åtskilliga lagar, såsom om förande af hamlelsböcker, om konkurs m. m. Den förste af dessa lagar liar blifvit aflemnad till 11. St. och vid sista Riksdagen af dem antagen, i fråga om de öfrige är ingenting vid gjordt. Vid 1844 års Riksdag biel' till följd af de vid hvarje Riksdag återkommande motionerna om uphjelpande af real-krediten och uphörande af de tysta förmånsrätterna, en Kongl. Propos. till R. St. aflåten om uphörande af dessa tysta förmånsrätter, men då denna propos. icke var försedd med sådant förslag till ordnandet af förmyndare - vården, att R. St. kunde bifalla uphörande af de tysta förmånsrätterna, hvilket åter förutsätter att förmyndarevården måste vara så ställd, att omyndige äro skyddade mot förluster, kunde den Kongl. Propos:n icke bifallas: sedermera har något förslag till ett lämpligare ordnande af förmyndareväsendet icke varit synligt, ehuru det är första och oundgängliga vilkoret för upphäfvandet af dessa tysta förmånsrätter. På dessa grunder ansåg jag mig berättigad att säga, att jag hade förmodat, att den ledamot af konseljen, som hade sig finauceportföljen anförtrodd, och i Rio månader innehaft den, samt i Nio år varit ledamot af konseljen, hade bort påyrka aflätande lill R. St. af en propos. i detta ämne, hel dre än att förklara sig beredd att afgifva en motion i fråga om räntans Ingifvande, hvilket åter förutsätter vidtagandet af sådana anstalter, hvarigenom krediten omhägnas. Detta skulle, efter mitt förmenande, hafva bringat frågan mera framåt, än den föreläsning vi bär fått höra, och som ord för ord återfinnes i Diclionnaire de 1’Economie politique art. ninlerfct» pag. 1053.
Äfven i många andra folkrika och blomstrande städer ha s. k. » ringar », bildade af män, hvilka utsetts att vårda de allmänna angelägenheterna, fullföljt ett plundringssystem eller ådagalagt ett slöseri och en vårdslöshet, som kommit de praktiska amerikanarne att anse det klokare och mera ekonomiskt att anförtro dem åt lönade ämbetsmän, utrustade .med tillräcklig myndighet än åt frivilliga förtroendemän. En reform i denna riktning är desto mera af behofvet påkallad, som i den nordamerikanska republiken — alldeles som förhållandet var i det romerska kejsarriket under dess senare period — städernas folkmängd tillväxer i oroväckande mån på landsbygdens bekostnad, så att redan i öfver tjugo städer inne-vånarnes antal är öfver 100,000. Ty i dessa har allt utvecklat sig så storslaget, och de allmänna ärendena ha blifvit så mångartade och invecklade, att de taga förtroendemännens hela omtankeoch verksamhet tillräckligt i anspråk, för att ej blott klokheten, utan äfven rättvisan och billigheten kräfva, att dem lämnas skälig ersättning därför. I sammanhang med här antydda reform har kommunalrådets maktbefogenhet och märens (borgmästarens) utvidgats. Så har i Newyork denne ämbetsman fått veto med afseende på inom kommunalrådet väckta förslag samt rätt att tillsätta elfva polisdomare för tio år och fyra brottmålsdomare äfvensom att kalla milisen under vapen för undertryckande af uppror. Själf väljes han, i likhet med magistratssekreteraren och gene* ralkontrollören, genom allmän omröstning och intet hindrar hans återval. Ett stort antal domareämbeten, hvilka förr bortgåfvos af de lagstiftande församlingarna, tillsättas nu af de röstberättigade medborgarne eller af guvernörerna. Vikten af att därigenom domstolens oberoende tryggats och yrkespolitikernas inflytande i någon mån försvagats äfven på detta område kan näppeligen uppskattas för högt med fästadt afseende på den roll, som de sistnämnde spela i den stora republiken, hvarest af skäl, som betonats i det föregående, så många af landets bäste män hålla sig fjärran från den politiska arenan. På själfva presidentvalets utgång harfolk-viljan äfven fått ett starkare inflytande jämte det, att presidentens makt.
Betånkanden. alla bedrägeriets illgrep, och Gäldenären med tillbörlig stränghet tillhållas, att redligen uppfylla sine förbindelser, så böra ock å den andra sidan de försigtighetsmått, Lagen täger till bevarande af Borgenärs rätt, ej gå så långt, att för mycket spelrum lemnäs åt hämnden af chicanen att krossa ofta oskyldiga offer; att den nu gällande Lag, hvars bibehållande Utskottet tillstyrkt, har gifvit och skall gifva öppet tillfälle till mången ärlig Cäutionisls olycka och förnedring, emedan den beröfvar för en obetydlig Skuld Medborgaren i största hast sin frihet, nedsätter för lifstiden dess medborgliga existimation, aflägsna!- genom en falsk hederslag dess förra förbindelser, och det på ett sätt, som ofta vägrar honom sjelfförsvar, elier åtminstone rådrum att med bästa vilja och kanske förmåga göra rätt för sig; vanligen skall det Vara sjelfva ExecntionsBetjenten, sorn gör sig till fordringsegare, och Lagen synes jost i den blygsel och motvilja, som hindrar Skuldsedelns lätta innehafvare att framträda, ega ett kraftigt bevis på sin immoralitet. Då nu äfven noga bör märkas, att mångå af dem, sorn sålunda handteras, ej' äro oredlige män eller lagbrytare, utan godtrogne vänner, ömsinte slägtingar, som ingått förbindelser i en lyckligare tid för en vän, sem sedan upphört att vara Sol vend, samt det jemnväl händer att mannen aldrig förr varit kräfd än Sedeln ur en Pro c en tar es hand vandrar i Lagutskottets Betdnkanäen. ti75 ExecutionsBetjentens, att efter en slags Ståndrätt föra rakt till Gäldstugan, och att friheten och med den en famiiles heder förloras För någre lumpne Riksdaler, hvartill kommer det knappa underhållsanslaget af 4 sk. 8 rst. om dagen; så skall sådant allt förutsätta en himmelsvid disproportion emellan Brott och Straff; hvaremot åtskillige PresteStåndets Ledamöter på anförde skäl ansett Utskottets Betänkande höra bifallas.
Ånyo föredrogs Gr. Fröliclis, David, den 3o sistl. Januari på bordet lagda motion om beviljande af ett räntefritt lån åt Hillska skolinrättningen vid Barnängen. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att den af Gr. Frölich åberopade 56 §:ri Riksd.Ordn. i Hr Landtims tanke lade sådana hinder emot remiss af den nu väckta frågan, att Hr Landtm, icke ansåg sig kunna för R. o. Ad. föreslå en sådan remiss, enär i Hr Landtims tanke denna motion icke vore omedelbarligen föranledd af redan fattade beslut eller under riksdagen inträffade händelser. Gr. Frölich, David: Mig veterligen bar icke sedan år 1809 den händelse inträffat förrän vid innevar. riksdag, alt något af bankens upplagda vinst blifvit till R. St:s disposition öfverlemnad. Det kan visserligen invändas, att disposition af denna bancovinst kunnat vara känd och beräknad vid riksdagens början, och att jag således såsom motionär bort iakttaga den vanliga motionstiden för att få denna fråga under pröfning; men dervid får jag erinra, att det väl icke var att förmoda det bancovinsten skulle, såsom skett, genom votering i förstärkt Utsk. afsättas till någonting så obestämdt, sorn blott till allmänt nyttiga ändamål. Det är denna händelse jag tror mig kunna åberopa, såsom så beskaffad enligt 56 §:n Riksd.Ordn., att jag derpå kunnat grunda min motion, och då det visat sig att i andra Stånd, t. ex. i PresteSt. af Professor Geyer, ang:de ett anslag i och för landshöfdinge-accordens afskaffande, mo - 102 Den 6 Februari f. in. tioner blifvit gjorda på samma grund; så får jag såga, att jag med förundran lior det Hr Frih. o. Landtm, vill vägra att göra propos. på remiss af denna motion. Jag är öfvertygad om att denna åsigt delas af flera och anser mig derföre föranlåten anhålla hos Hr Landtm., att propos. göres till Ståndet huruvida det ålägger Hr Landtm, att göra en sådau proposition. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Ank. till Exp.-Utsk. å. 29 Febr., kl. 2 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt motion om förmånsrätt för förskott på till försäljning lemnade varor. Sedan, i anledning af gjord framställning om behofvet af en lag, som betryggade den, hvilken till försäljning emottagit varor eller konnässement derå, samt på blifvande köpeskilling lemnat varuegaren förskott emot förlust af det förskjutna i händelse den sistnämnde fåkade i konkurstillstånd innan varorna blifvit försålda och betalda eller kommit förskottsgifvaren tillhanda, Rikets senast församlade Ständer beslutat utfärdande af en författning i ämnet; men Kongl. Maj:t, på anförde skäl, vägrat Sitt bifall till uppgjorda förslaget; så har herr Lindström, E. G., uti ett hos Vällofl. Borgare Ståndet vid innevarande riksmöte ingifvet och till Lag-utskottets behandling öfverlemnadt memorial, yrkat att, enär behofvet af en lag i förenämnde syftning vore oförminskadt, samt några väsendtliga förändringar, enligt motionärens åsigt, ej borde göras i omförmälta förslag, så vida dermed åsyftade nyttiga ändamål skall vinnas, Rikets Ständer å nyo malte till pröfning upptaga samma förslag, hvilket lyder, som följer: 1:0 Den, som från annan ort till försäljning emottagit varor, eller till honom eller hans ordres stäldt konnässement derå, samt på blifvande kö - Lag-Utsliollets Bclänkarlde, iY.o 21. i peskilling för varorna lemnat förskott, eller i och för försäljningsuppdraget haft omkostnad, njute för sådant förskott och omkostnad med ränta , i händelse förskottstagaren före försäljningen, gör konkurs, förmånsrätt utur värdet af varorna, derest de fumas till förskottsgif varens förfogande eller under hans vård. 2:0 Hafva varorna före konkursen redan blifvit försålda och levererade, utan att förskottstagaren erhållit liqvid, ege förskottsgifvarén att af försäljningssumman godtgöra sig för hvad lian förskjutit, framför andra förskotts tagarens borgenärer, såvida uppbörden af betalningen är honom ombetrodd. 3:o
Dito för åren 1820, 1821, II s 566 — 5 69. 311 UndcrhållsSumma, angående fastställelse af en årlig för II. K. 11. Kronprinsessan; StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 48 — 55, bif. af PresteStåndet, IX s 537, återrem. af Adeln, IX s 573, bif. afBorgareStåndet, IX s 583, af BondeStåndet, IX s 594. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 768, 764, bif. af Adeln, IX s 1048. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 8. - återlevererande, 0111, till samma KronoMagazin, hvarifrån den uttagit.?; StatsUtskottets Utlåtande, IV 2. s 1093, 1094, bif, af PresteStåndet, IX s 347, af BorgareStåndet, IX s 352, af Adel’11, IX. s 366. Underd, Skrifvelse, X 1, s 347* RiksdagsBeslutet, §. om, anstånd med betalnings erläggande för erhållen, ur MagnzinsDireclions förråd; Motioner, remitt. till StatsUtskottel, II s 1163, 1234, 129.5. Utskottets Utlåtande, IV l\. s 187 — 190, återrem, af BorgareStåndet, IX s 828, bif. af Adeln, IX s 85i. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 802 — 804, bif. af Adeln, IX 3. s 73, af PresteStåndet, IX 3. s 83, af BbrgareStåndet, IX s 108, af BondeStåndet, IX 3. sm. 3l2 Underd. UndsättningsSpannmåls Skulder, om sökt eftergift och afskrifning för, i Wermland; StatsUtskottets Utlåtande, IV /[•
I öfrigt innehåller berörda författning i 88 och 39 punkterna följande: »I städerna skole alle gästgifvare och krögare hafva Rätt och Frijheet at inkiöpa och tappa Oöl, inlendskt och fremmande, så och miödh, wiji), Spanskt och Franskt, Brennwijn, icke allenast in i Huset och til sine Gäster, vlhan ock til andre som boo eller vistas i Staden eller å Landet och sådant kanneoch stopetals. Dhen samma Rättigheel skole och krögare å Landel hafva och niula, så wida Folck dhem tillijtandes warde, Lagen här medh om Landzkiöp oförkränckt. Ingen wari förlofval å Landet på twå Mihl när Gästgifwaren at sällia Ööl, Wijn eller Brennewijn, vthan stånde dhet Gästgifwaren allena til.» Sistnämnda förbud upprepas i 1734 års Gästgifveri-ordning, Sammans. Bcvilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4. 7 hvilken ej blott i 31 § tillerkänner gästgifvare å landet rättighet att till sina gäster sälja vin, öl och bränvin, utan ock i 10 § ålägger dem såsom en skyldighet att till de resandes behof vara försedda med, bland annat, »enkelt och dubbelt» bränvin. 1734 års lag innehåller i 28 Kap. 4 § Byggoinga-Balken blott det allmänna stadgande, alt gästgifvare må sälja vin och öl kauneoch stopetals. Gästgifvares skyldighet att tillhandahålla briinvin åt resande upphäfdes genom 7 Saf 1766 års förklaring angående gästgifvareskjuts m. m., som innehåller, att gästgifvare ej skulle vara något ansvar underkastade, derest de ej voro försedda med bränvin. Genom samma förklaring inskränktes förbudet att anlägga krog till området af en half mil från gästgifvaregård.
Snoilsky och Hr Rosenblad begärd på bordet, får jag vördsamt föreslå R. o. Ad. att fatta det beslut, att denna inbjudntsfråga må uppföras främst på nästa föredragn:slista; hvarom jag anhåller, att propos. måtte framställas. R. o. Ad. beslöt, att den af Gr. Horn väckta fråga om inbjudn. till de öfriga RiksSt:n att instämma i R. o. Ad:s nyss genom votering fattade beslut skulle blifva första målet på nästa plenidags föredragn:slista. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till §§ i riksd.beslutet: i:o ang:de Bankens räntevinst; 2:0 angille Bankens sedelutgifning; 3:o anglde förklaring öfver 6 § 4 caP’ Utsökn.b:n, i afseende på formen för handskrifven invisning; 4:o om förändrad lydelse af x mom. af 16 § i K. förprdn. d. i3 Juli 1818, ang:de inteckning i fast egendom; 5:o anglde lag för inrikes vexlar. Maj c. m. 205 Upplästes och lades till liandina K. M:s denna dag på rikssalen hållna nåd. tal till R. St. Vid förnyad föredragning af BancoUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda memor. lllcd öfverlemnande af voter:spropos:r i anledn. af R. St:s skiljaktiga beslut vid Utsk:s under N:o 142 afgifna utlät., hlefvo såväl de föreslagna voter:spropos:na sorn Utskrs vid slutet af memor. afgifna yttrande af R. o. Ad. godkända. Ånyo föredrogs och bifölls Constit.Utsk:s d. ig dennes på bordet lagda memoiv I:o 126 till R. St., ang:de nödvändigheten af samband emellan de beredda grundlagsändringsförslagen till lagtima riksdagars periodiska återkomst och till bestämmelse rör:de urtima riksdagar.
Men skulle icke härigenom erhållas åtminstone 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut, föranlåtes Utskottet inbjuda Välloflige Borgare-Ståndet, att med Bnnco-Urskottets Memorial K:o 144. 7 Hedervärda Bonde-Slåndet sig förena om den mening, att förevarande moment må försvinna; och kommer omröstning i förstärkt Utskott sedermera att verkställas öfver följande proposition: Den, som bifaller Banco-Utskotlets i 8:de punkten mom. e af Utlåtandet N:o 135 gifne tillstyrkan, att sedelns värde, enligt Riksgäldsberakningen, bör å tjenligt ställe af densamma på ett i Ögonen fallande sätt utmärkas, röstar Ja; den det ej villj röstar Nej; Yinner Ne/, förfaller detta moment. Hvad angår i3:de punkten, är densamma af 3:ne Riks-Stånd gillad, med allenast den förändring å Hederv. Bonde-Ståndets sida, att orden: 5 valeurer från och med 16 Rdr 3a sk. och derutöfver förändras till: å valeurer öfver 10 Rdr; och som denna förändring är en följd af sistnämnde Riks-Stånds vid 3:dje punkten fattade beslut, örn införandet af en sedelvaleur å 10 Rdr, kommer, i händelse detta Riks-Stånds mening vid 3:dje punkten segrar, jemväl i3:de punkten att erhålla den af Bonde-Ståndet antagne redaction; hvaremot det i annat fall förblifver vid Utskottets, af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hög v. Preste-Slåndet bifallne redaction till 13;de punkten. Vidkommande slutligen i7:de punkten, så ehuru aine Riks-Stånd, Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet, beslutat de förändringar, att i i:a momentet införas 5o,ooo Rdr i stället för 20,000 Rdr, samt i 2:dra momentet 20,000 Rdr i stället för 10,000 Rdr, likväl sorn.
— Det har äfven blifvit yttradt, att man borde bevilja återremiss för att påminna Utskotten om hvad som vore lämpligast att vidtaga till Näringsfrihetens befrämjande; Den 4 Junii f. ni. 73 men då de sammansatta Utskotten inom sig hafva ledamöter, hvilka så nitiskt som Friherre Cederström ifra för näringsfriheten, tror jag dem omedelbart erhålla nog påminnelser af egna medlemmar, för att icke behöfva medelbart undfå äiinu flera från Stånden. Slutligen bar man äfven yttrat, att återremiss borde ske, för att en gång få slut på striden om näringsfrihet. Jag befarar likväl, att den ej upphörer förr än med sjelfva näringarne.1 I Frankrike och en del af Tyskland, der man uppliäft de hos oss så mycket öfverklagade Skrå-Inrättningarne, har man sett önskningar offenteligen framställas om deras återinförande. Så ginge det troligen äfven här. Jag yrkar således bifall på Betänkandet. Herr Cederschjöld: Den siste värde Talaren har sagt, att Kongl. Maj:t kunnat mellan Riksdagarne afgöra förevarande fråga, emedan den kan behandlas i öfverensstämmelse med 89 §. i RegeringsFormen, men jag utbeder mig att i anledning häraf få fasta uppmärksamheten på slutet af berörde §., som lyder: "Vill Konungen åt Rikets "Ständer öfverlemna, att gemensamt med ”Honom något afgöra, som Rikets allmänna *’styrelse rör er, då förf ares dermed, på det "sätt, som angående Lagfrågor är stadgadt." Om Lagfrågor är det uttryckeligen sagd t, att Konungens beslut derom skall Rikets Ständer på Riks-Salen meddelas. Således 74 Den 4 J u n i i f. m. måste äfven Konungens beslut i detta ärende delgifvas Ständerne på Riks-Salen. Önskar mari derföre någon följd af den vid föregående Riksdag afgångne, men i anse-' ende till Riksmötets straxt derefter inträffade slut obesvarade, underdåniga Skrifvelse; måste en förnyad framställning derom nu ske, livarförinnan vi ej kunna vänta något resultat å vår underdåniga önskan i denna sak. Friherre Cederström: