Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SU Hr Nordenfelt: Hr von Hartmansdorff har yttrat att Banken skulle göra en stor upoffring genom kreditiv, sora alltid vore belastad! med ränta, hvaremot räntekostnad endast drabbade Banken å det lån, som verkligen behöfde användas. Jag anser ingen upoffring vara för stor för Banken, då frågan rörer Bankens möjlighet ali säkert fylla sina förbindelser, och uprälthålla myntvärdet och silfverutvexlingen. För mitt påstående om fördelen af krediten framför lån, hämtar jag stöd från erfarenheten af 1843 och 1844 årens förhandlingar. Banken var i början af året 1844 nödsakad att förstärka silfverfonden, och negocierade om så väl lån som kreditiv, men kunde icke få någondera. De misslyckade försöken satte Banken uti förlägenhet, hvilken lyckligtvis afhjelptes då, genom tillfälligtvis indragne utländska kapitaler, men om Banken på förhand hade haft sig kontraheradt ett kreditiv på Hamburg, hade tillgången alltid varit viss och lid vunnits för låns uptagande. Hvad i öfrigt vilkoren äro för sådane kreditiver, kan jag icke upgifva, men nog vet jag, att så väl enskildte handlande, som Privat-Banker, anskaffat sig sådane kreditiv, och alt della tillgörande försäkrat dera om penningar, vid den lid, de deraf varit i 88 Den 21 Maj. behof, utan serdeles kostnad. Jag vidblifver nain öfvertygelse och anser det bättre att, äfven med upoffringen å Bankens sida, i lid bereda ett förmånligt kreditiv, hvilket kan medföra fördelen af billigare lånevilkor för de summor som sednare kunna vara af nöden. Hr von Hartmansdorff: At Fullmägtige är öfverlemnadt, att använda hvilka medel de för godt finna till metalliska kassans förstärkning, antingen genom silfvers anskaffande eller genom någon indragning af utelöpande sedlar. Att göra det sednare kallas strypning och anses såsom en elak åtgärd, hvarföre också Fullraägtige i det aldralängsta undvika bennes vidtagande. Man behöfver följagteligen icke frukta alt sådant sker alltför hastigt.
Baronen visste ingenting derom. Ändtligen då skymningen tilltog, och han såg ljus öfverallt i fönstren, sprang han upp på sina rum, klädde sig hastigt, och gick tillbaka öfver bron. Han lutade sig öfver bröstvärnet, och blickade länge i strömmen, som tycktes i sitt djup gömma en lugnare verld. Han suckade djupt och fortsatte sin gång. Snart stod han åter i tamburen uti det hvita huset. Han vinkade betjenten att stadna qvar, och gick oanmäld in. Redan på afstånd sårades hans öra af muntert skratt och prat. Han stadnade ett ögonblick, for hastigt med handen öfver pannan, närmade sig derefter med snabba steg. Det var en dimma för hans ögon, då han nalkades dörren, och han såg blott otydligt de menniskor, som rörde sig der innanför. En tystnad uppstod i det glada laget, då han inträdde. Det låg någonting rörande, någonting vördnadsbjudande i hans sorgsna uppsyn, och i den blick han kastade omkring på de omgifvande föremålen. Det var en af dessa skärande kontraster, hvarvid man med med en haj känsla skyggar tillbaka; den hastiga frånstötning, repuls som när tvänne stridiga elementer mötas; en tillbakastudsning, som man igenfinner hos negativa och positiva elektriciteten; det är denna samma känsla, hvaraf den lättsinnige, midt i yran af sin glädje, plötsligen fattas vid anblicken af grafven, eller af dödens symbol på bottnen af lyckans bägare. Värdinnans snabba öga upptäckte snart sin älskvärda gäst, och med denna hastiga uppfattning af förhållandet, som tillhör den finkänsliga qvinnan, hvilken i allmänhet har en resonance i sitt bröst både för de missljudande och de rena tonerne, skyndade hon att helsa den välkomna gästen, och då hon såg, att hans öga, under det han talade oroligt, flög omkring, liksom det sökte något föremål, förde hon honom oförmärkt i ett af närgränsande rummen och bjöd honom taga plats på soffan bredvid sig, men dröjde sjelf dock icke rätt länge qvar, emedan hon fann, att hon behöfde en stund att återkomma till sig sjelf från någon inre sinnesrörelse, hvars orsak hon ej kunde med visshet uppge.
Antages det nya eller decimalsystemet, måste derföre alla i skillingar och runstycken, eller med afseende derå beräknade skatter, afgifter, pålagor och taxor, aflöuingar, reglementen och stadganden förändras och rättas till öfverensstämmelse med nya räknesättet, hvilket medför ej allenast mycket besvär, utan ock, måhända, vid öfvergången, misstroende och missnöje hos många. Men som dessa olägenheter äro förbigående och, en gång öfvervunne, ej mera återkomma, hvaremot de verkliga fördelarne af enkelhet, redighet och naturlighet, en gång vunne, sedermera förblifva alltjemt qvarstående och bidragande i sin mån till bildningens och civilisationens framsteg under kommande tider, så tvekar Kongl. Maj:t cj att nu, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga anhållan, framlägga förslag till förändrade stadganden i afseende på myntenheten och dess underafdelningar„ Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 14. 7 Åsyftas en dylik förändring uti myntet, bör den införas i sammanhang med den för - ändring uti skatteväsendet, som blir en följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut rörande detta, så många förhållanden omfattande ämne. Tidpunkten är derföre inne, då ett afgörande beslut äfven i afseende på myntenbeten bör tagas. Emellertid finner Kongl. Maj:t det vara af synnerlig vigt alt undanrödja hvarje anledning lill den föreställning, att någon den ringaste rubbning uti sjelfva myntfoten skulle vid detta tillfälle ifrågakomma eller kunna deraf blifva en följd. En riksdaler Sillverspecie, sådan sorn den till skrot och korn är bestämd genom Kongl. Förordningarne den 25 Juni 1830 och 9 Maj 1835, bör hädanefter såsom hitintills förblifva rätta och verkliga mätaren af alla värden, och den enhet, hvilken antages för beräkningar och liqvider i allmänhet, bör deraf utgöra en viss, i jemnt tal bestämd andel.
M e n detta var i den gamla goda tiden, då den ståtlige kämpagestalteii ej ansåg under sin värdighet att böja ryggen för att plocka smultron till sin käresta. Hvar finnes nu den Fritiof, s o m ville framträda m e d ett smultron eller ett smultronstrå till sin käresta? Nej, nutidens Fritiof böjer ryggen i lagom vinkel o c h framräcker en jättebukett åt sin Ingeborg. Efter hvad jag tycker mig förstå, så äro, i de flesta fall, våra unga Fritiofars smakorgan så impregnerade af Bachi safter o c h tobak, att det är nästan nedsättande för de finsmakande smultronen att k o m m a öfver sådana läppar. Nyligen b j ö d jag en ung man på nyplockade, delikata smultron; han lade ett par skedblad däraf på sin tallrik, sedan stödde han armbågen m o t bordet och satt en stund i djupa tankar, under det att han ideligen n ö p i sina glesa mustaschstrån. Då han betackade sig för gräddan, s o m jag räckte honom, frågade j a g: » Min unga herre vill omedelbart njuta af den luktens o c h smakens — jag vill gärna säga — poesi, s o m finnes i dessa rara bär, o c h förtära dem precis såsom Skaparen anrättat d e m? » » H m! », sade han, » så m o r Annika pratar! Jag sitter o c h tänker på smultronpunsch. » Sedan b j ö d jag en gammal skumsynt ungkarl på smultron, men han svarade energiskt: » Kära m o r Annika, lägg de där bären på en butelj, korka den väl o c h låt smultronen smälta i solskenet, så får ni en förträfflig ögonstärkande vätska. » » Du alla goda gåfvors gifvare! » suckade jag, » förlåt deras profanation af en af de mest välsmakande af dina gåfvor. » Risingegtimman. M ö b lerings-Affär. Största urval af aorf.a. modeller uti olika stilarter. Mattor o c h Gardiner m. m. m. m. 1 och 2 t r
Utdrag af Protokollet, hällit hos Högwördige Prés ste-Ständet den 19 Februarii I8l«. S. D. Seda» Den 17 April. 62Z S. D. Sedan Riksens Högloft. Ständers StatsUt, skott uti Memorial af den 2 lannes gjort anmälan, atti frägan om Stuteriets bibehällande w d Flyinge och Dahlby Kongsgärdar, 2-ne Riks-Ständ stadnat mot 2;ne, och dä Preste-Ständet icke ansäg sig äga stal, att sitt i detta ämne fattade beslut frängä, fann Ståndet denna fräsa böra, pä sätt 69 §. i Regeringsformen omförmälcr, genom förökning af Stats - Utskottets Ledamöter afgöras. Hwilket skulle de Respeetivc Med-Standcn samt Stats, Utskottet wördsamt och wänligen meddelas. Vt suxrs. SD. Hwad Riksens Högloft. Ständer? Stats-Utskott uti desi ytterligare den 14 dennes pä bordet lagds och nu ä nyo söredragne utlätande, angäende PensionsStatcn anfört, klef af preste-Ständet godkändt; Hwilket ffulle de Rcspcctive Med - Ständen samt Stats-Utskottet wördsamt och wänligen tillkannagifwas. Vr supis. S. D. Uti Wälloss.
Han har betraktat Stenkolsverket, ej sorn det är, en enskild egendom, men sorn det borde vara, Statens ovilkorliga tillhörighet; han har sedt den ifrån den lika höga som sanna synpunkt, att dess bibehållande vore en nödvändighet för Fäderneslandet, dess nedläggande en National-förlust, att brytningen af Svenska Stenkol gjorde oss oafhängige af Brittiska vinnings-lystnaden, och af dess Köpmannavälde, att ett motsatt förhållande skulle göra oss för alltid skattdragande till de samme, oaktadt äfven med betydliga upp - Den 5 Augusti f, tn. 6? offringar för Staten, med uppoffringar ännu betydligare för Grufvans första upptagare. Endast det stora ändamålet bör sökas och vinnas, allt annat åsidosättas. Man kan ej uppriktigare än jag dela och gilla Herr af Uhr* tankar och yttranden, och om en enskilt mans tacksamhet vöre passande till den, hvilken gjordt sig förtjent af Foster-^ landets, skulle jag be Herr af Uhr den emottaga med lika godhet, som den af mig uppriktigt honom egnas. Men då såsom Medborgsman, som en mitt Fosterland varmt tillgifven vän och nitisk för allt hvad som kan bidraga till dess ära, dess sjelfständighet, dess oberoende och dess gagn, denna tacksamhets pligt för dem dertill bidraga, är hos mig helig; vågar jag hoppas Herr af Uhr ej skall ogilla att, med fullkomligt erkännande af det förslagets vigt, godhet och riktighet, som han uppgifvit, jag tar mig friheten göra några anmärkningar, dem skyldigheten som Styresman för Verket, som Bolagets organ nu ålägga mig, och som hos mig så mycket mindre kunna styras af väld eller egennytta, som jag ej äger den ringaste andel uti närvarande Bolag eller har den minsta förmon af dess bibehållande eller dess upphörande.
Och det var verkligen ett rent » märkvärdigt » vildvin detta, så grönt med sina stora blanka löf och så tätt som en fäll, der det klängde sig upp öfver stenfoten och spaliéren. Och utanför låg fjärden, den vida saltsjö- fjärden med sina vågors glitter, sina hvita lysande segel och båtars stim. Det kom en-luft der ute ifrån, som blåste in med himmelens fria vindar öfver Kathes veranda; den var mättad med sälta frän hafs och kobbarnes kåddoft och den var » rysligt stark och helsosam för pappas reumatism », förklarade Käthe. Fast än pappa, som tänkte på sina forna resor och på de gränslösa oceanernas vindar, menade tro på, att icke var det något så synnerligen bevändt med den. Då hade han Kathes lilla hvita hand i sitt gråa skägg och hennes röda läppar vid örat: » Du stygge, envise pappa, jag får riktigt lof att lexa upp dig! Den är helsosam, det har jag ju sagt dig, och dermed punkt! » Ja, dermed punkt. Och så satt den gamle sjömannen de långa sommardagarne igenom i verandans solljumma skugga och badade sin reumatism i den sköna luften, allt medan pipans blåa rök ringlade sig mellan ampelopsislöfven och dagbladets ledare interfolierade observationerna utåt fjärden på allt som kom och gick. Men Käthe hade icke reumatism hon och förty icke ro att sitta allt för länge med sin knyppling — den sista vurmen — vid pappas sida, utan, rätt som det begaf sig, var hon undan. Och så lätt smög hon sig ut, att han icke märkte det, förr än han plötsligt spratt till vid hennes glada skratt, der hon frestade sina styltor mellan rabatterna på parterren, eller hennes visa ljöd på afstånd uppe från skogen, der den fuktiga mossan i furornas skugga var fyld med doftande linnasa. Ty plötsligt hade hon upptäckt, att den lilla buketten i hans knapphål var illa dufven och väl tarfvade att bytas ut mot en friskare. * * * Men ett nytt behag förlänades åt dessa klara sommardagar, när Sven kom dit ut.
St. Prot. Evp eili Höns-U ts kol tets Förslog lill underd. Skrifvelse l\:o 458. som Förvallnings-kommitléen slutligen anmält, att då* enligt hvad Kommittéen både af inkonme handlingar och genom å stället förrättade inspektioner erfarit, de tillämnade nvbyggnaderna, hvartill ritningarne och kostnadslörslagen i underdånighet bifogats, vore af behofvet högeligen påkallade, Kommittéen ausåge sig i det Svenska jordbiukets interesse böra förorda bifall ä Styrelsens ansökning om beredande af erforderligt anslag till samina byggnaders uppförande; — och hade härefter Öfver-Intendenls-Embetet, genom nådig remiss aubeläidt att angående de ifrågaställa byggnadsföretagen sig yttra, under den 10 sistlidne Februari till E. K. Majit öfverlemna! och såsom sitt eget åberopat ett af Arkitekten, Professoren m. m. C. G. Blom Carlsson, uppå anmodan, i ämnet afgifvet yttrande, enligt hvilket nämnde Arkitekt icke haft något att erinra emot de af Förvaltnings-kommittéen insända ritningarne, men deremot ansett kostnadssumman för alla fyra byggnaderna, af uppgifna skäl, böra nedsättas. Vid nådig pröfning af detta ärende, har E, K. Majit, med afseende å de föreslagna byggnadernas vigt för Landlbruks-Instilutets bringande i lulli ändamålsenligt skick, och med särskildt fästad uppmärksamhet på de lör närvarande vid Ultuna befintliga stall och fårhus-byggnadernas bristfälliga tillstånd, hvarigenom de, enligt hvad upplyst blifvit, äro menliga för de derstädes förvarade djurens helsa, funnit sig, oaktadt byggnaderna, enligt förslaget, kunde anses blifva af mera dyrbar beskaffenhet än behofvet oundgängligen krälde, genom förevarande skrifvelse böra till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, huruvida tillgång lill det för ifrågavarande byggnader erforderliga anslag måtte kunna beredas.
Är uti Hufvudstaden qvarstad ej lagd inom åtta dagars förlopp, eller har i landsorterna HofCanzlerns gillande svar ej inom ofvanberÖrde en månads lid ankommit, må qvarstad icke, utan efter laga Domstols och Tryckfrihels-Comitens yttrande, kunna läggas eller fortfara. (Se 4 §. 3 mom, i, i och 3 pp.) 3:0 Anser Hof-Canzlern eller hans Ombud sig lagligen äga fog att förordna eller äska, det någon skrift med qvarstad beläggas må, skall dertill skyndsam handräckning meddelas, i Stockholm genom Öfver-Slåthål - 5.4 Bil, till Canstit,-Utslits Memorial, N:o 5i, lare-Embetet, och i öfriga Städer samt orterna, af den Magistrat, hvarunder Boktryckeriet eller Bokhandeln lyder. Öfver qvarstadsförrättningens orsaker och förlopp, samt om och huru mänga exemplar af den åklagade skriften då ännu befinnas i Boktryckares eller Försäljares värjo, bör anteckning trefallt författas, hvaraf den ena tillstädes Jlof-Canzlern eller hans Ombud, den andra Öfver-Ståthåliare-Embetet eller Magistraten, och den tredje Boktryckaren eller Försäljaren. I Stockholm varde anteckningen genast, eller sist inom nästföljande dags utgång, till Justitiae-Canzlern aflernnad. I orterna åligge Magistraten att, vid ansvar säsom för Embetsförsummelse, med först afgående post, anteckningen, i bestyrkt afskrift, till Justitiae-Canzlern insända. (Se 5 §, 8 morn. t, i och 3 pp,) 3:o Justitiae-Canzlern må ej i annor händelse, än då han föranstaltar om åtalande, vid vederbörlig
M. i lind. anhålla om nedsättandet af en comité för att inarbeta ett sammanhängande och fullständigt förslag att nästa Ständers pröfning underställas, icke nödvändigt bygd t på förstärkta Const.Utsk:s beslutade grunder, utan fastmera på de opinioner, som inom Stånden blifvit yttrade. Men om detta förslag icke nu förkastas, så kan ingen comité' nedsättas, emedan det vore orimligt att begära utarbetandet af en K, propus., så länge Ständernes eget förslag ligger på bordet oafgjord t, och jag dessutom förmodar, att icke någon Konungens rådgifvare skulle våga tillstyrka Konungen att under ett sådant förhållande sjelfmant afgifva en nåd. propus., emedan flan derigenom helt visst skulle blottställa , sig för anmärknir af ett kommande Const.Utsk. De fleste anse ifrågavar. förslag oantagligt, och ingen enda ur dermed fullt nöjd och belåten. Men icke deslomindre vill man att detsamma må hvila, kanhända för möjligheten af en förändring i allmänna opinionen. Men 180g års Const.Utsk. förklarade i det mern., sorn beledsagade Reg. F;n, att det velat försvåra möjligheten till grundlagsförändringars införande, på det alt sådane ej genom vindkast i opinionerna skulle kunna lillvägabringas. Olden lyda: **CJtsk. har velat öppna en möjlighet alt förbättra den”(grundlagen)”när ett mer än tillfälligt allmänt tänkesätt derom hunnit stadgas.” Men om förslaget, som nu så allmänt ogillas, kunde vid nästa riksdag vinna allmänna tänkesättet för sig, så skulle det ju endast ske tillfälligtvis. — Vidare säger samma Utsk.: ”Och på det icke under något tillstånd af våld eller folkyrsla en statsförändring må kunna med sken af laglighet genomdrifvas, har Utsk. fastställt den grundsats, att hvarje sådan föreslagen förändring icke förr än å den nästföljande riksdagen skall kunna antagas.” Deraf kan man alltså tydligen finna, att meningen varit, det förslaget skall godkännas af 2 på hvarandra följande riksdagar.
Län; angående Becognitions-Skogen Under Folkströms Bruk i östergöthiands LäU; artgående Recogrtltiöns - äkogarne Under Helleforss och Smedstorps Bruk i Södermanlands Län; angående Willingsberg* Bruks Becognitions-Skogar i Örebro Län; angående ReCognitions-Skogarne Under Aspa, Algrena och Åsboholm* BrUk samt Jgélbécks Masugn i Örebro Lärt; angående Klotens Bruks Becognitions - Skog 1 Ötebro och Kopparbergl Län; angående Recognitions - Skogarné Under Stafsjö och Wirå Bruk r Södermanlands Län; samt angående Degerforss Bruks Reeögnxtiöns^ Skog i Örebro Lärt, samt sluteligeri ii:o Att Kongl. Collegittm till Skatte för»åldt, 1:0 Kollerö Recognitlons-Skog i Élfsborg* Län, Väne Härad och Ryr Socken, sorn blifvit »kattlagd till ~ Mantal åt Bruks - Idkaren jotu 51460 Stats-Utskottds Petärikandenl Wikström för Trettiofyra R:dr 10 sk. 9 r'.sf,’uf» örn 6 Procent Vadstena Krigsmanshus - afgift; samt 2'o den under Helleforss Silfveroch. Jernverk lydande Recognitions - Skog i Orebro och Vermelands Län, ät Verkets Interressenter emot en sammanräknad köpeskilling af 1074 R:dr 41 sk. 6 r:st. B co. Af de utaf Kongl. Kammaroch BergsCollegierne sålunda meddeldte Handlingar har Stats-Utskottet inhämtat, att å en del Recognitlons-Skogar hafva ansökningar om Skatteköp inom föreskrifven tid till Kongl. Kammar-Col. legitim inkommit, å några efter den i författningarne bestämda tid, samt å en stor del eller de fleste alldeles icke någon sådan anmälani blifvit gjord. Då häraf sig visar att hvad genom Kongl.'
Du hade redan i andra hänseenden långt för detta förtjent det. Men jag föraktar dig. Gå! – Tyrann, begynte jag ... – men Dom Pedro vände mig ryggen, och sade kallt: Oliveira, lät kasta honom ur palatset! Och så, min fader, mina bröder, slöt Antonio Carlos, skärande tänderna, blef värjan ryckt ur min hand, jag sjelf utföst, utskuffad, och trägårdsporten slogs med hånskratt igen efter mig. Antonio mätte salen med vilda steg. Hämd! hämd! vid alla helgon! ropade han och ville störta ut. Min son, började Dom Ignazio, hejdande honom, vi hafva alla blifvit skymfade, nedrigt bedragna. Men hvad kunna vi nu företaga? Hvart ämnar du gå? Du vill väl icke ensam storma palatset? Besinna: vi äro bevakade, omgifne af spioner; vår afresa är inom få timmar väntad. Ännu är icke vår tid kommen. Oroa er icke, min fader: jag skall bjuda till att lugna mig. Jag skall afbida dessa bättre tider, då min hämd säkert skall träffa våldsverkarn. Emellertid ... kanhända dock ... kanske finner min hämde-törst innan dess åtminstone en läskande droppa. En timma efter detta stormiga uppträde svajade från toppen af briggen Luçonia’s stormast Jordklotet med de nitton silfverstjernorna, – ett tecken, att allt ombord vore färdigt till de väntade gästernas ankomst. Den vagn, som skulle föra Clementina till sin beskyddarinna, hade redan länge väntat, äfvensom de rid-hästar, hvarpå den öfriga familjen skulle begifva sig ned till hamnen. – Afskedets stund är inne. Vi måste nu skiljas, min dotter! – suckade den gamle Ignazio och omfamnade henne med ömhet. Clementina badade i tårar, medan den gamle fortfor: Gud välsigne dig! Gud välsigne Brasilien, mina fäders ädla sköna land! Den Allsmäktige och hans Englar gifve dig der, mitt barn, större lycka, än de beskärt din arme landsflyktige fader och dina bröder!
Slatssami Allm. Besv.- och Ekon.-Ut shott ens Utlåtande, M 3. 5 M 5. Ank. til! Exp.-Utsk. d. 1.4 Aug. 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander, angående en vid verkställd rotering af köpingen Trelleborgs jord, i denna köpings ordinarie Båtsmanshåll uppkommen öfver skjutande mindre rote-andel. Uti Högstberörde, till Rikets Ständer aflåtne, Skrifvelse, har Kongl. Majit i Nåder gifvit Rikets Ständer tillkänna, att sedan vid verkställighet inom Malmöhus län af den under den 21 September 1839 anbefallda extra rotering till Råtsmanshåll af den, städerna i Riket tillhörande, privilegierade jord, köpingen Trelleborgs så beskaffade jord, till dess betydligaste del befunnits vara till arealen icke känd, eller behörigen uppnått, och Kongl. Majit den 1 Februari 1841 förklarat att vid den för köpingen då föreslagna extra rotering finge tillsvidare bero intilldess afmätning af berörde jord försiggått; samt Kongl.
Vore dock frågan blott om detta bolag, så skulle jag ej vilja motsätta mig förslaget; roen det är i alla fall icke på sitt ställe att sätta in undantaget här, ty här är äfven fråga om andra verk och assosiationer. Uti bolag och associationer, mine herrar! der icke Statens embetsmän kunna controllera och revidera räkenskaperna, kunna de också föras till hvad vinst eller förlust som helst. Skall något undantag ske, må stadgandet derom införas icke här, utan i 145 n och associationens eller bolagets namn bestämdt utsättas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla i-.sta mom. i 35 §:n af Utsk:s förslag, med den förändring, sorn utlåt. N:o 27 föreslår. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förnyade samma proposition. Ropades äfven ja och nej. Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla att ifrågavar. i:sta mom. i 35 §:n borde erhålla den lydelse Hr Rosenblad föreslagit. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta t ja. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, behagade uppläsa Hr Rosenblads förslag, emedan de fleste torde hafva glömt dess ordalydelse. lii Ribbing: Sedan Hr Fiib. o. Landtm, förklarat huru han upplättat R, o. A l:s svar på den af honom gjorda Den 7 October e. ra. i55 framställningen, sä hoppas jag, att någon annan propos. icke kan ifrågakomma, utan torde den sorn är missnöjd begära votering, om honom så för godt synes. Hr Rosenblad begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande voler:sproposition: Den, som bifaller rista mom. i 35 §:n af Bevilln.Utskts förslag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad.