Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af hvad jag i går anförde, torde vara Klart, att hufvudsaklig, ! skälet, hvarföre jag anser denna § böra oförändrad antagas, är det, att privalbank-lagst,fillingen, i min tanke, slår i ett nära och oskiljaktigt samband med riksbankens förvaltning. Delta samband beliöfver jag icke bär söka ytterligare ådagalägga, då det redan af en löreg:de talare blifvit framhållet; — det torde icke heller förnekas af Frih. Stjernstedt; men den värde Frilun har förringat dess betydelse, dä lian förmenat, att skyldigheten att erkänna riksbankens sedlar för mynt vore vilkorlig. Så är det icke, ty denna skyldighet är alldeles ovilkorlig, äfven om banken skulle svika sin förbindelse alt vid anfordran inlösa sina sedlar med silfver, ålen just till förekommande af den vålla, sorn liar sin grund i ett sådant tvångsstadgande, åligner lagstiftaren äfven skyldigheten alt tillse, att banken kali fullgöra sin förbindelse, och då detta i viss mån är beroende af sedelemissionen, måste en noggrann pröfning i detta hänseende företagas. Denna pröfning, ölverlemnad åt K. M., är, i mili tanke, nedlagd i rätta bänder, och att denna pröfning skulle kunna få namn af »godtycke», det måste jag, i sanning, lika med en föregrde talare, anse, lindrigt sngdt, vara högst besynnerligt. Jag tror icke alt regeringens åtgöranden i delta fall böra anses synonyma med godtycke, lika litet som man så kan benämna den prölniugsoell lagstiftningsrätt, sorn nu är öfverleninad åt K. M. i så många andra afseenden. Men att undandraga regeringen pröfningen i delta fall, under det att pröfninningen af vida mindre vigtiga ärenden, t. ex. i fråga om van - 224 Den 12 September f. m. lipa imliistriela aktiebolap, fortfarande livilar hos K. M., det vore, i min tanke, hvarken lämpligt eller öfverensstämmande med hittills följda grundsatser.
December 1859, att som Nils Cornelius Olsson och Johanna Zachrisdotter, enligt åberopade Kongl. Förordning, bort, i brist af tillgång till de dem hvardera för tjufnadsbrott ådömde böter Sextiosex Rdr, dömas att hållas i fängelse vid vatten och bröd endast så lång tid, som motsvarade det stulna godsets värde Tjugutvå Rdr, eller sjutton dagar; men bemälde sakfälde, genom Härads-Rättens, Utslag, kommit att derutöfver undergå 41 ellofva dagars så beskaffad!; fängelse, Domhafvanden skulle för sålunda ådagalagd uppenbar vårdslöshet under Dotnare-embetels utöfning, hvarigenom vållats ökadt lidande för de broltslige samt onödig kostnad för Kongl. Majit och Kronan, böta, jemlikt 1 Kapitlet 12 § Rättegångs-Balken, Femtio Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kongl. Majit och Kronan, Advokatfiskals-Embetet och Harjagers Härad; dock så, att den andel af Häradets lott, sorn bort Domhafvanden tillfalla, komrae att gå till Malmöhus Läns Lazarett; hvarförutan domhafvanden borde godtgöra Kongl. Majit och Kronan kostnaden för de sak fälldes utspisning med bröd under förenämnda ellofva dagar med 1 Rdr 36 sk. 10 jljrst Banko, dertill, enligt Kongl. Majits Befallningshafvandes i Malmöhus Län uppgift, samma kostnad uppgått; och lemnades slutligen Nils Cornelius Olsson och Johanna Zachrisdotter öppet, att, i afseende på ersättning för det dem tillskyndade obehöriga lidande, emot domhafvanden utföra talan efter befogenhet.
Då jag vågar framställa denna motion, har jag velat vid densamma foga en tryckt species facti *), som utaf en af familjens medlemmar blifvit från trycket utgifven; men då densamma innehåller åtskilliga reflexioner, hvarom jag ännu icke haft tillfälle taga närmare kännedom, får jag anhålla, att, med reservation af desamma, endast sjelfva species facti må blifva ansedd såsom bilaga, Lades på bordet. Gr, Piper, Garl Fredr, hade inleranat följande anförande: Såsom fullmägtig för adliga Ätten N:o io5j har jag af hufvudmannen erhållit uppdrag att återförnya den vid nästförflutna Riksdag inför R. St. gjorda framställning om bestämmandet af en ytterst behöflig och skälig ersättning åt Hr ÖfversteLieuten. G. N. Adlerstam för den betydliga förlust han Jidit genom flera administrativa och juridiska åtgärder, de der sammanverkat att beröfva honom tvenne landtegendomar i Götheborgs och Bohus Län, Norrkärr och Strömsvik kallade, hvilka han medelst laga fång hade sig förvärfvat. Beskaffenheten af dessa åtgärder, jemte det lidande, som genom dem blifvit Hr Adlerstam, med maka och tio barn, tillskyndadt, lärer icke här behöfva detailleras. De äro för de flesta bland R. o. Ad. tillfyllest kända och dessutom i BancoUtsk:s betänkande af d. 5 Aug. 1829 (N:o 71) upptagna. Huruledes desamma äfven af R. St. blifvit bedömda, derom lemna icke blott nyss åberopade betänkande, tillika med ett sednare af d. 12 Febr. 1 83o (N;o 123), utan ock de både inom Utsk, och de särskilda Riks,- Medföljde motionen till StatsUtsk. Den i Mars c. m. 125 StJförefallna disciissioncr oell reservationer beliofliga upplysningar.
Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: i anledning af hemställan om en förändrad indelning af BåtsmansRotarne på Öland; angående tågande trouppers inqvartering och proviantering under fredstid; angående Directionens för Dykerioch BergningsCompagniet uppgifne vilkor för vidare fortsätt - Den 17 Mavs f. m. 245 liing af dess befattning med Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket; om den så kallade Mötespassevolancen; angående lindring eller understöd för Rotehållare inom Jemtland; i fråga om lindring för Rusthållare under Jemtlands Hästjägare-Esqvadron; i anledning af framställd erinran emot de Contract, som med åtskillige rotar vid Jemtlands FältjägareRegemente skola vara afslutade om underhållande af hästar i stället för manskap; med förslag till undanrödjande af missförstånd vid tilldelandet af den beviljade belöningen för införde förbättringar i väfnadskonsten; om anslag för Arbetsoch Corrcctionsinrättningarne i åtskillige delar af Riket. BevillningsUtskottets: om Tull å Spannemål; angående Portoafgiften för Inrikes Brefvexlingen; om nedsättning i Porto för Utrikes gående bref; om upphäfvande af nuvarande moderation i Porto för bref som väga öfver 8 lod; om upphörande af Städernes Saluaccis. Bevillnings-j Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekon omiUtskottens: i afseende på förehafd granskning af Kongl. Majrts förnyade Seglationsordning af den 21 Julii 1825. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående Postinrättningen i Riket; rörande 240 Den 17 Mars f. m. Paket-, Postoch Forvagnsinrättning; 0111 premier för bränvins exporterande. LagUtskottets: om straff å den som falskeligen å sig bekänner missgerning äfven af mindre svår art än att den dödsstraff förtjenar; om ett tillägg till sisla mom. af 6 § i a3 Cap.
Under en längre tid från riksdagen frånvarande, har jag icke varit i tillfälle att för R. o. Ad. uttrycka de betänkligheter, som jag måhända kunde hysa emot den nu beslutade statsutgiften, men den raskhet, för alt icke säga något värre, hvarmed man voterat en så ovanligt stor utgiftssumma, har gifvit mig nogsamt tillkänna, att framställningen af mina betänkligheter i frågan sannolikt icke hade rönt någon framgång. Då sjelfva hnfvudfrågan nu icke är föremål för öfverläggningen, vill jag icke vidröra densamma, icke eller vill jag orda om det mindre lämpliga att tili denna stund använda sä betydliga medel för det föreslagna ändamålet, om jag också skulle kunna finna mig dertill upmanad då jag drager mig lill minnes mili nyss tillryggalagda, halsbrytande fätd emellan Wimmerby och Stockholm, på hvilken väg skyhöga berg tyckas nog tydligt påkalla R. St:s mellankomst. Jag vill såsåom sagdt är, icke vidröra dessa omständigheter, men hvad jag bestämdt önskar framhålla, det är alt vi med största försigtighet och noggrannhet böra gå lill väga, såsnart det är fråga om understöd frän Statens sida för dylika företag som del ifrägavat:de. Vi känna alla litet hvar ganska väl, och hafva dessutom under denna riksdags lopp derom fått en daglig erfarenhet, med hvilken ytterlig noggrannhet man nagelfar alla frågor, sorn angå bidrag af statsmedel, huru obetydliga de än må vara, till understöd för något såsom nyttigt ansedt företag inom en kommun, provins o. s. v., och jag medgifver äfven ali det är representationens pligt att noga hushålla med Statens medel. Med huru mycket större skäl böra vi då icke nu, dä del är fråga om en statsutgift pä flera milhr, med sorgfällighet tillse, alt denna utgift skall bära frukt och dertill räknar jag, alt nödiga garantier ställas derför, att Staten efter den bestämda tidens förlopp får uti fullgodt skick emottaga en koramunikalionsinrältning, för hvars åstadkommande Statsverket under samma tid måst 'vidkännas så betydliga upoffringar. Detta år för mig ett tillfyllestgörande skäl att yrka afslag å Utsk:s framställning i denna punkt och vidblifvande af R. o.
St. böra rör:de den ofta åberopade K. skrifvelsen i uud. afgifva, framställa godkännande af vissa all - Den II Januari f. m. 145 allmänna grunder, som likväl sedan möjligen komma alt befinnas vara stridande mot de svaret bifogade särskilda tullbestämmelser, kan jag för min del ej gilla; och det är derföre jag föreslår, att R. o. Ad. måtte, med godkännande af den af K. M. framställda och af Ulsk. förordade åsigt, att den ifrågavarande, för så väl statsinkomsterne som de inhemska näringarnes jemna och orubbade framskridande vigliga författningen så sällan som möjligt och icke utan verkligt behof bör förändras, för sin del stanna i beslutet att intill nästkommande riksdag i allmänhet vidblifva grunderne för nu gällande tulltaxan, men på samma gäng uppgifva de få väsendtliga varuartiklar, för hvilka undantag, vare sig från financiella eller industriella synpunkter, af behofvet oundgängligast påkallas, och i afseende å hvilka undantag de särskilda afgiftsbestämmelserne böra i bifogad tariff inflyta. Vid bestämmande af de särskilda varuartiklar, som böra utgöra föremål för undantagen, och då man i allmänhet (jndast torde böra fästa sig vid importafgifterne, men ät K. M. ensam öfverlemna alt nedsätta eller upphäfva nu gällande taxas exporttullar i förhållande till de olika näringsgrenarnes varande eller blifvande behof af lindring eller uppmuntran, torde dessa varuartiklar böra betraktas under tvenne olika cathegorier, nemi.: l:o såkallade öfverflödseller luxartiklar, för consumenteu mer eller mindre umbärlige, som i betydliga qvantiteter importeras, och hvilkas lindrigare tullförhöjning afser en ökad statsintrad samt förbättrad handelsvåg, utan alt för förbrukaren i mer än behörig mån höja prisen; och 2:o artiklar, som kunna framalstras af den inhemska industrien, och hvilkas tullförhöjning således, jemte någon ökad tullinkomst, äfven och i synnerhet afser skydd för landets egne näringar.
Förlåt min drottning, men jag måste regera lite för att få aptit till middagen! (Till folket.) Finns här någon som kan knäcka denna nöt i ett tag, så ska han få bli statsminister! SANCHO (räcker upp handen). 99 KONUNGEN. Sancho! Nåväl, tala, men tala vist och, framför allt, kort! SANCHO. Jag har tänkt mig som så: intet för intet och något för något! De missnöjda afstå från sin fordran på arbete, och pumpen upplåtes till allmänt begagnande! KONUNGEN. Mycket bra! Det kallas eljes kompromiss! DON QUIXOTE. Men hur vet vapendragaren att de missnöjda ingå på kompromissen? SANCHO. Det? Man bjuder oppositionen på en korruptionsmiddag och ger ledaren en portfölj. DON QUIXOTE. Då ber jag att få nedlägga mitt mandat! Jag afgår... SANCHO. Dock icke med segern! KONUNGEN (lyfter bort kronan från pumpen och lämnar nyckeln åt Sancho). Där är nyckeln till gödselbrunnen! Pumpa nu, godt folk! Men spill inte på er! 100 NATIONEN. Äh! KONUNGEN. Sedan anledningen till missnöjet nu är häfdt, hoppas jag att Sancho regerar vackert och lämnar landet i ro för kommande slitningar! SANCHO. Ers majestät! Sedan alla anledningar till missnöje blifvit upphäfda, skall Nationen åter invagga sig i samma drömmar om sällhet, ur hvilka den nyss på ett störande sätt väcktes! Sof, Nation! (Han gör några hypnotiska åtbörder med händerna.) KONUNGEN. Hvilken statsman den Sancho Panza är! Hvilken statsman! (Går med Drottningen.) Sjette scenen. DE FÖRRE utom Konungen och Drottningen. DON QUIXOTE. Du är en skurk, Sancho! SANCHO. Konungen begagnade ordet statsman i en helt annan betydelse! 101 DON OUIXOTE. Och nu är du nöjd? SANCHO. Nu är jag nöjd! DON QUIXOTE. Och därför skola alla ändra vara nöjda? SANCHO. Jag hoppas de redan äro det! Jag vet att de äro det! NATIONEN, som tilltalats under hand af Tummeliten, börjar gny.
I öfrigt och da Kopparmyntet numera hade bliswit Rikets Hufwtidmnnt, men dst samma medförde åtskilliga olägenheter i rörelsen, dels af Platarnas owighet, dels genom deras förhållande mot Lpocia-mynket, ansag L.,nciuen sig böra afhjelpa dylika swarigheker: en IXausporr-Räkning blef således i Wärel-llLngusr, Hpnad ar 1726, pä hwilken en och hivar feck insätta stt Kopparmynt, och erhöll deremot Drsnsporr-Sed» lär, som med begärlighet af Allmänheten emokkogoö: tvanarken alstrade wäl sedermera deras förfalskning; men til förekommande deraf undergingö ar 1729 Sedel - b'ormuIäirsrna nägsn ändring. Det ar 1719 med Lan^usn stutna LomraA om Mynter geck ar i?Z r ti! ända, och Lanc^usns 62 änga Förivgltning deraf nphörde.
Skulle Privat-Banker uppkomma till den mängd och storlek, att deras sedlar nedträngde Riks-Bankens sedelstock under det belopp (20 millioner), som, utan afseende på metalliska kassans tillstånd, är afsedt alt hållas i omlopp, så blefve det för Banken ganska svårt, att kunna verkställa alla anbefallda utlåningar och tillika hålla metalliska kassan vid eller öfver bestämdt minimum (2|- millioner specie). Det sistnämnda blefve att hälla i ett såll. Hvad som med kostnad blifvit införskaffad! ginge genast ut igen. Häremot invändes väl, att Privat-Bankerne ej kunna handla så oförståndigt, att verka till försvinnande af de Riksbanksedlar, Prival-Bankerne sjelfva behöfva för sin vexlingsrörelse, men det kan vara ganska tvifvelaktigt, huruvida, med en utlöpande Riksbanks-sedelstock af t. ex. blott 10 millioner, det må för Privat-Bankerne vara omöjligt att fylla hela det öfriga behofvet af rörelsekapital. Det lagliga myntets alltför betydliga förminskning medför dessutom så många andra olägenheter, att meningarne ej torde blifva särdeles delade derom, att Privat-Bankernes sedelutgifning bör vara begränsad. Den är det äfven nu för hvarje särskild Privat-Bank genom Kongl. Reglemente, dock med vissa undantag, hvaribland alt utöfver det bestämda beloppet må utgifvas hvad som motsvarar i Privat-Bankens kassa inneliggande Riksbanksedlar. Detta undantag är theoretiskt fullkomligen riktigt, emedan det i Riket omlöpande pappersmvntets totalsumma ej förökas derigenom, att en sedel Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse, N:o 10.
Till upplysning vid granskningen af nu ifrågavarande reglementariska stadganden, får Stats-utskottet meddela följande underrättelser om desammas innehåll: 1 §, angående allmänna bevillningen, är lika lydande med 133 § i 1845 års reglemente; 2 §, angående tidningsoch kortstämplingen, innefattar några i hittills gällande reglementen saknade stadganden, hvilka öfverensstämma dels med hvad för närvarande iakttages och dels med både sednast A Stalt-Utskottels Memorial, JV;o 295. utfärdade oell den nu föreslagna nya förordning om stämplade papperSafgiften samt Rikets Ständers beslut, angående ersättning till dem, sorn förordnas atti landsorten öfvervara kortstämplingen (^Statsoch Bevillnings utskottens utlåtande N:o 14^. För den tidningsstämpling, som i Rikgäldskontoret verkställes, betalas numera, enligt fullmäktiges beslut den 27:»!e Mars 1846, till stämpeldrängarne tio skilling för tusen stämplar samt till pappersräknaren fyra skilling tusendet; hvarförutan kontrollören för närvarande åtnjuter ett årligt arfvode af tvåhundra sextio-ex riksdaler 32 sk.
— Jag tror det ej. ”Då, i anseende till hvad sålunda blifvit yttradt, Utsk:n icke kunna dela motionärens åsigter om fördelarne af Hr Stjernsvärds ifrågavar:de förslag, följer äfven deraf, att Utsk:n icke kunna tillstyrka den af Hr Ekholm väckta motion, att en kommité måtte nedsättas för att samma förslag granska; hvadan Utsk:n tillstyrka alt motionen i denna del må förfalla”. Skulle efter hvad i föreg:de blifvit yttradt, emot förmodan några anmärkmr, ovederlagda qvarstå af dem, Utsk:n mot förslaget anfört, torde de likväl icke vara af den betydenhet, att de bordt hindra bifall till den gjorda motionen, att underdånig begäran måtte göras om nedsättning af en kommité till granskning af förslaget. ”Motionären har jemväl föreslagit en kommitées nedsättande för att utarbeta, och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva ett fullständigt utlåt, om försvarsverkets lämpligaste ordnande; men då K. M. vid början af innevar:de riksdag till R. St. öfverlemna! en plan (ill försvarsverkets ordnande, och R. St. äfven i vissa delar förklarat sig gilla K. M:s åsigter i afseende härå, samt i andra delar uttalat sin önskan, alt vid hvad hittills är gällande må förblifva; så anse sig Utsk:n icke för närvande böra tillstyrka några ytterligare åtgärder för det af motionären åsyftade ändamål, utan 264 Den 28 Juni f. ni. få, med afseende jemväl derå, att K. M. derest förbättringar uti arméens organisation skulle anses vara af behofvet påkallade, bäst är i tillfälle att låta vidtaga de åtgärder, som för ändamålet kunna vara erforderlige, vördsamt tillstyrka”, ”att Hr Ekholms motion äfven i denna del ej må föranleda till någon R. St:s åtgärd ? Som K.
Uppå derefter gjord framställning, Klef Utskottets yttrande i afseende å denna §. af Ridderskapet och Adeln lagdt till handlingarne. §. 7. Angående på Öfverskotten anviste utgifter. Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets yttrande i denna §. icke föranleda till någon åtgärd. 8. Angående beviljad Löneförhöjning för Öfversten Hallencreutz. Grefve Horn: I denna §. är vidrörd en vigtig princip, som ej bör lemnäs utan afseende. Utskottet har nemligen ansett, att, enär besparingarne äro ställde till Kongl. Maj:ts disposition, äger Kongl. Maj:t att använda dem obehindradt, till och med till ändamål, hvartill Rikets Ständer nekat anslag. Jag är åter af den mening, att då besparingarne äro StatsVerkets tillhörighet, få de ej disponeras till sådant, som Rikets Ständer förklarat icke böra erhålla bidrag af 57 Ib 20 3of> Den 18 Jan 11 arii f. m. Statsmedel. Derföre kan jag ej erkänna Utskottets raisonnement i denna del, utan anser Revisorerne hafva haft grundad anledning till deras anmärkning, samt Utskottet hafva hort anmäla förhållandet för ConstitutionsUtskottet. Hans Excellence Herr Grefven och LcindlMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets yttrande i denna §. höra läggas lill handlingarne. Bifölls. Herr Ribbing anmälte, att han reserverade sig mot beslutet, under instämmande i Grefve Horns åsigt. Herr Rosenqvist förenade sig med Herr Ribbing. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att den vidare pröfningen af StatsUtskottcts förevarande Uttill eftermiddagens plenum Bifölls. Upplästes till justering och godkändes
Under åberopande deraf, att, då hvarje edgång, för att vara loflig, måste vara af nöden, eller, med andra ord, af samhällets eller den enskildes väl ovilkorligen påkallad, samt staten följaktligen gjorde sig skyldig till missbruk i berörde hänseende, om den genom lagstiftningstvång nödgade den enskilde att aflägga ed, der icke någon ed behöfdes, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om angelägenheten att det i vårt land ofta, såsom vid tjenslebefordran och utfärdande af läkarebetyg m. m., förekommande upprepande af en ed eller edsförpligtelse för framliden förebyggdes, enär ett sådant upprepande, om ock, såsom anbefalld medborgerlig pligt, icke ländande till sam - 16 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 42. vetsoro för den edsvurne, likväl, för att på denne utgöra ett band, vöre lika obehöfligt, der samvete råder, som, i annat fall, otillräckligt och således onyttigt. Efter öfvervägande häraf och i den öfvertygelse, att många af nu gällande edsformulärer äro mindre lämpliga, äfvensom alt vid åtskilliga tillfällen förnyade eder och edsförpligtelser torde kunna umbäras, få Rikets Ständer i und. anhålla, att E. K. M:t i Nåder täcktes förordna om en revision af nu gällande föreskrifter i afseende å eder och deras användande. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 Februari 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 92 Febr. 18S4. Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståudet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter. S. A. K. Att den, i öfverensstämmelse med 103 §. Regerings-formen och 64 §. Riksdags-ordningen valda Nämnd medelst omröstning förklarat Högsta Domstolens samtlige Ledamöter vara förtjente att i sitt vigtiga kall bibehållas, få Rikets Ständer härigenom hos E. It.
Då man har föga hopp, att förslaget till ny civil-lag kan under innevar. riksdag blifva i sin helhet antaget, vore likväl önskligt, att åtminstone en af nämnda förslags välgrundade åsigter, så snart som möjligt, blefve gällande. Det är nemi. allmänt bekant, huru, enligt nuvar. stadgar, månglälldiga svårigheter möta, när äktenskaps-skilnad äskas af' BSo Dea j Wars e. ui. makar, sorn Icke kunna lefva lyckligt tillsammans; svårigheter, soia gifvit mången maka anledn. att våldsamt förkorta sitt eller sin makes lif, eller att begå något sådant brott, som, enligt Gifterm.b:n, berättigar till äktenskapsskilnad, eller att åtminstone i dryckenskap och andra utsväfningar söka döfva de qval, som ett olyckligt äktenskap medför. Uti hvarje annat förbund är det ju contrahenterna tillåtet, att genom ömsesidig öfverenskommelse upphäfva detsamma, då det utan 3:dje mans förfång ske kan. Hvarföre skola då tvångsmedel sammanhålla en förening, hvars ändamål omöjligen kunna uppnås, utan den innerligaste ömsesidiga tillgifvenhet och öfverensstämmelse? Tredje man, hvars rätt här kunde komma i fråga, skulle vara de barn, som möjligtvis blifvit i äktenskapet samtnanaflade; men deras rätt vid äktenskaps-skilnad är, genom laga stadgar, redan betryggad, och icke må man tro det varadem en vinning att uppfostras af föräldrar, som tvingas att lefva ett olyckligt lif tillsammans, ett lif under kif och trätor. Nej, många barn hafva, genom den uppfostran ett sådant förhållande erbjuder, blifvit olyckliga, blifvit en börda för samhället och en vanära för menniskoslägtet. Visserligen är det billigt, alt, enligt christendomens grundsats, en make icke får skilja sig vid den andra, emot dennes vilja, för hvad orsak det vara må; men när begge makarne gemensamt önska skilsmessa, är det ett helt annat förhållande, än det, hvarpå ifrågavar. religionsbud har afseende. Jag får således föreslå, alt vid slutet af i §:n i ily cap.
BörgareStåndet, sorn förklarat, det bör hädanefter som hittills all Tulför inkommande och utgående varor bestämmas i Hamburger Banco, men erläggas antingen i Vexlar eller i Svenskt Speciemynt eller i BancoSedlar, efter näst föregående månadens medel-cours, samt med iakttagande deraf, att, tiar denna medel - cours slutar sig på runstysketal, men icke öfverstiger skillingtalet med mera än 6 runstycken, lemnäs dessa Utan all beräkning, och att om den åter uppgår öfver 6 runstycken, ökes den till fullt Skill ingr al. Ej mindre rättvisan och nyttan deraf, att Landets utskylder utgå i Landets mynt, samt att den Skattskyldige kan förutse och beräkna hvad honom åligger att till Staten utgöra, än de öfrige irenne Respective RiksStåndens sammanstämmande Beslut, föranlåter BevillningsLJtskottet, att till Vällofl. BörgareStåndet hemställa, huruvida detsamma icke skulle behagaf att sig i denna del dermed förena. Vt. Utskottets af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördiga BresteStåndet samt Hedervärda BondeStåndet godkände och Faststäl« de Förslag: att införseln af alla hittills förbudna Varor, hvilka hädanefter varda tillåtne, skall inskränkas till de StapelStäder, i hvilka, enligt 1821 års Bokslut, Tull - uppbörden med Lotsoch Båk-afgifterne inberäknade, Uppgått till minst Fjorton Tusende R:dr Banco, %84 BeviUningiUtskottet t Éetänkandtm har äfvenledes inom Vällofl. BorgareStåndet blifvit förkastadt. Men då trenne BiksStånd, på de af Utskottet uppgifne grunder, till denna inskränk* ning, eller nödvändigheten att kunna umbära de vidsträckta och kostsamma Bevaknings-anstalter, som skulle i annat fall blifva af riö* den, stadgat sitt beslut, får Utskottet vörd. samt hemställa, om ej Vällofl.