Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klcmming eger i sin nordiska apparition óch friska röst allt, som tarfvas för de båda första akterna, men dukade under för den svåra mimiska uppgiften i tredje aktens final. Som äfven fröken Grabow — den erkänd t bästa » bergtagna », hr Hallström haft att fröjda sig åt — först hon fick rolen i den detaljen ej höll måttet, må man hoppas att frk. Klemming med åren kan hjelpa upp detta.De dramatiska slitningarne i fjerde aktens duetter uttryckte hon ganska påtagligt och med rätt mycken verve, men den stora soloscenens kraf på vexlande nyanser, innerlighet och hängifvenhet försummades genom ett korrekt, men enformigt och föga hjertekändt sångföredrag. I sista akten gaf frk. Klemming prof på sin stundom ganska framstående dramatiska fart i föredraget, flera accenter fingo sin korrekta innebord, strofen om modrens död gjorde särskildt god verkan. I rent dramatiskt hänseende har icke den unga sångerskan förlåtligt nog greppen tillräckligt i sin magt, att framställa en dödscen. Må hon studera denna detalj, ty så ofta som hon aflider — Ingeborg, Margaretha, Julia etc. — är det väl alla skäl att söka ernå erforderlig virtuositet i — hr A. Strindberg skulle säga — » konsten att smakfullt dö ». Hr Strandbergs begåfning ligger ej åt fru Hvassers. » De er saa dämonisk, De, frue », som Björnson sade till den stora tragediennen. Bergakungens rol bönfaller dock om litet demonik, att ej falla tillbaka i den välklingande fadd-het, hvarmed han utstyrts. Trollets salongsromanser sjöng hr S. med vanlig röstcharme, men sökte blygsamt ej täfla med det ödmanska beundrade C8 i lock-arian. Vi begagna tillfallet varna för nasal röstemission. De sånglärare här i staden, som gilla och arrangera sådan, veta ej hvad de göra. Tilgifven mig denna näsvishet en passant!
Hvarje Departements-Chef —. höra. 2:o) Konungen äger utnämnas. Reservationer: Af Grefve Mörner, C. G. D., som förklarat sig anse förslaget hvarken så högst nödigt eller nyttigt, att han kunde Utskottets beslut biträda. Af Herr Ramsay, A. H., som instämt i Herr Grefve Mörners reservation. Af Friherre Leijonhufvud, C. Af Biskop Bring: »Utskoitels i detta betänkande framlagda förslag till ändring af 28:de §:n Regeringsformen har jag med min röst icke kunnat understödja 1:o) emedan jag icke anser det stå val tillsammans med Svenska samhällets egenskap att vara och väl fortfarande vilja vara ett kristligt samhälle, om tillträde till Statens flesta vigtigare embeten öppnas för personer, som sjelfva icke ens i någon form bekänna kristendomen; 2:o) emedan jag likaledes anser det fullkomligen inkonseqvent, att personer, hvilka (såsom judar och katholiker) ännu genom sin trosbekännelse äro ovilkorligen utestängda från utöfningen af den allmännaste medborgerliga rättigheten (riksdagsmannakallet), likväl förklaras kompetente till Statens administrativa embeten; 8 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. 3:o) emedan jag i ingeri händelse kan anse den föreslagna förändringen vara af någon sådan brådskande nödvändighet påkallad, att den afgående representationen bort med densammas förberedande sig befatta; 4-:o) emedan jag, beträffande enskildheterna i förslaget, funnit det föga väl sammanhängande att, under det man för domare bibehållit föreskriften att vara af den rena evangeliska läran, de juridiska lärare-befattningarna vid universiteterna — ja till och med den profession, som bland annat har Svensk kyrkolag till läroämne — dock ansetts kunna och böra förses med innehafvare, utan allt hänseende till desses trosbekännelse.» Af Herr Uggla, C. G., samt Doktorerne Ljungdahl och Falck, som förklarat sig hufvudsakligen instämma i Biskop Brings reservation. Af Doktor Rundgren. Biskop Anjou och Doktor Lindgren hafva anmält, att de i detta ärendes handläggning icke deltagit.
Då jag vid detta tillfälle uppträder, är det föranledt, icke omedelbart af den K. proposm, utan af de anmärkningar, som deremot blifvit gjorda. Dessa anmärkmr äro lill en del af den beskaffenhet, att de ledamöter af Ståndet, som 38 Den 27 N o v e ni I) e r. förbeliAllit sig ali i nästa plenum få deröfver sig yttra, äro mera behöriga än jag all dem till besvarande upplaga. Till en del äro dessa anmärkn:r af den art, att jag, för deras besvarande, anser det göra tillfyllest att hänvisa dels till de motiver, som finnas anförde i den nåd. proposm, dels ock till den fullständigare utredning af förhållandena, som upptages tili de proposm åtföljande Stalsråds-prolm. Endast i några få omständigheter anser jag mig särskildt uppkallad att vid anmärknme göra erinringar. Ilen förste talaren har i allmänhet yrkat inskränkning uti de föreslagne utgiftssummorne, och sådant af det skäl att det vore nödvändigt för ett så fattigt land som Sverige alt göra alla möjliga besparingar. Hvarje sann fäderneslandets vän skall nian tvifvel instämma med den ädle Grefven häruti, och jag är viss att vår nuvar. regering hyllar denna åsigt lika varmt som någon af oss; men det bör tillses, del denna besparingsanda icke drifves längre än som är förenligt med omsorgen om rikets sjelfständighet, med möjligheten af landets försvar, och af en kraftfull och ändamålsenlig förvaltning. Mig har granskningen af den K. proposm öfvertygat, alt vid affattandel deraf dessa fordringar och villkor sorgfälligt blifvit afvägda. Samme talare bar yrkat att med de besparingar, som skulle kunna införas uti de årliga statsutgifterne, torde beredas någon lindring uti de, efter hans tanke, tryckande grnndskalterne.-Hvad han i det afseendet anfört, har ofta förut varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggningar och äfven nu blifvit bemött af föreg:de talare.
Nyssnämnda summa, som således antages utgöra den verkliga kostnaden för ifrågavarande manskaps vapenöfning under innevarande år, ehuru riksstaten förslagsvis upptager blott 80,000 R:dr, närmar sig redan den nya bär ofvan upptagna kostnaden; och om derjemte i betraktande tages, att utgiften för! bevärings-manskapets vapenöfning, i dess nuvarande skick, skulle hädanefter, såsom hittills, blifva större, i den mån folkmängden tilltager, så befinnes bär ofvan omförmälda, för ändamålet beräknade, bestämda anslag af tillhopa 176,000 R:dr årligen, som antagits att för en längre tid blifva gällande, innan kort leda till besparing för statsverket, i stället för dess betungande, samt tillika förekomma dess belastande i en framtid med obegränsade utgifter. Med anledning häraf föreslås i underdånighet, att det å 4:de hufvudtiteln nu varande förslagsanslag af 80,000 R:dr till bevärings-manskapets vapenöfning matte förändras till bestämda anslag samt i riksstatea uppföras i stället, å 5:te Hufvudtiteln det för vapenöfningen med flottans beväringsmanskap erforderliga belopp, och å /pde Hufvudtiteln: för vapenöfning af armeens bevärings-manskap R:dr 138,000: Bevärings-manskapets beklädnad. i sammanhang med en förlängd vapenöfningsdd för bevärings-maskapet och de ökade anspråken på detsammmas tjenstbarhet, måste ett förändradt sätt för dess beklädande och utredande beredas. Detta manskap är nu i sådant afseende serdeles vanlottadt. Det utredes med kappotter, remtygs-persedlar och ränslar, som till krigsbruk äro alldeles oanvändbara, samt saknar dessutom klädesbyxor och ordentlig hufvudbönad. Förändring häruti påkallas af både pligt och nödvändighet.
Så tror dock icke Utskottet, ehuru man till en del återfinner den idé, hvarifrån Justitie-ombudsmannen utgått, uti den domstolsorganisation, som infördes i Preussen genom förordningen den 2 Januari 1849, enligt hvars 18 §. första instansen i detta landjnu Lag-Utskottets Betänkande N:o 25. 13 1 mera utgöres af kollegiala kretsratter i förening med enstaka domare. Men denna omständighet lärer ej kunna antagas såsom giltigt skäl i det fall, hvarom fråga nu är. Före nämnde tidpunkt bestodo Preussens underrätter till stor del af patrimonialrätter och privilegierade domstolar. Att de saknade allmänhetens förlroende bevisa de många försök, som för deras upphäfvande gjordes och som misslyckades intill dess 1818 års revolution kom till hjelp. Den inbröt och inom några ögonblick försvunno de institutioner, som ej vidare passade för tiden och som derföre ej egde stöd i det allmänna tänkesättet. Under sådane omständigheter genomfördes domstolarnes organisation, lämpad efter landets beskaffenhet. Helt olika är ställningen här i landet. Dristande förtroende påkallar icke en förändrad organisation af våra undsrdomstolar, hvilkas betydelse och lämplighet för Sverige Lag-kommittéen träffande angifvit. Den omständighet att här i landet icke finnes ett Advokat stånd, genom hvars medverkan målen beredas och föredragas för domaren, hvilken deremot sjelf måste utarbeta målen och gifva dem form, gör i synnerhet underdomarens kalli Sverige väsendtligen olika med hvad det är i andra länder. Folkets urgamla rätt att deltaga i lagskipningen har satt Nämnden vid hans sida. — Hos alla de Skandinaviska folken finnas också ännu uti första instansen Domstolar bestående af en lagfaren domare med icke lagfarne ledamöter eller Nämnd, hvaremot i det öfriga Europa, der med undantag af England, folket undanträngts Irån allt deltagande i lagskipningen, första domstolen i allmänhet har en kollegial sammansättning. Men äfven der, hvarest den kollegiala formen i underrätten blifvit såsom norm antagen, har man likväl funnit sig af behofvet föranledd till antagande af en derjemte ensamt handlande domare.
Hvad beträlfar den förändring, som nu är i fråga, så har densamma rönt motstånd af oss derföre att vi för kronans uppbörd äro ansvarige och emedan vi för öfrigt icke veta, under hvad vilkor och på hvad sätt det är möjligt att från postkontoren komma i besittning af de medel, som anlända till landshöfdinge-embetena. Förhållandena här äro sådana, att några betydligare penningesummor icke ardända. Ett och annat diskonllån är vanligtvis den största penningeremissen. Frågan skulle nu vara att emottaga större belopp; och detta skulle fordom hafva kännts mindre besvärligt. Men under de lyckliga förändringar, som nu skett, att post ankommer alla dagar och Den 6 Mej e. m. 107 när man kunde vänta ända till 100,000 rdr under loppet af en vecka, och detta hvar 14:de dag, så måste väl medgifvas, att de personer, som för kronouppbörden stå i ansvar, måste vara i tillfälle att uppskatta och framlägga de olägenheter, som härigenom skulle uppkomma. Då den siste talaren sjelf har medgifvit, att han icke anser en förändring af någon så stor vigt. och enär jag icke kan finna annat än att det är ganska problematiskt, huruvida någon verklig fördel för bränvinstillverkarne skulle uppstå, samt då slutligen visst är, att denna förändring skulle medföra stora olägenheter och rubbning i de grunder, som för kronouppbörd äro stadgade, måste jag afstyrka bifall till förslaget och anhålla att det må förblifva vid hvad den nuv:de författmn bestämmer. Hr Lagerhjelm, Gustaf: Jag kan för min del ej finna annat än att denna fråga är af en ganska väsendtlig vigt. Då, enligt min tanke, de liesta privata personer hafva sina affärer i länets residensstad, tilllolje hvaraf det alltid för dem blir lätt att genom ombud betala ifrågav:de afgift, så är i detta fall en förändring, sådan som den föreslagna, för tillverkaren icke af någon så särdeles betydlig fördel. Deremot anser jag det vara af ganska stor betydenhet, om denna förändring afslås. i thy att ett antagande af densamma skulle ställa landshöfdingarne i ett nytt förhållande.
Jag gör det så mycket heldre, som jag funnit att dessa personer, hvilka voro ledamöter uti den af K. Den 24 November. 181 M. förordnade koraitté ang:de hemmansklyfningen, blifvit i reciten af Utsk:ns Betänk, vid namn upräknade, samt man dessutom möjligen skulle af Utsk:ns referat kunna tro, alt dessa fem personer, nemi. Landshöfd:n Frih. Rålamb, Biskop Heurlin, RevisionsSekret. Faxe, Kammar-Rådet Cassel och förre Talmannen Hans Jansson, skulle hafva varit alldeles ense om de åsigter angående hemmansklyfning och jordafsöndring, som grundlagt förändringarne, och hvilka åsigter uti Gr. Liljencrants funnit en varm försvarare. Hr Gr:n har, tror jag, bland annat, sagt att 1827 års författn. skulle vara en af de. förnämsta anledmne till den nöd och det elände, som f. n. finnes i landet. Lålom oss efserse hvad de af mig nyss omnämnde ledamöter, som sutit uti den af K. M. förordnade komitté, samt granskat de handlingar och utlåt:n, som af de serskildta länens komilterade blifvit afgifna, hafva yttrat: ”Väl hafva åtskilliga Läns-komittéer,” säger Hr Faxe, ”ansett de i författn.-n bestämda vilkor otillräckliga att grundlägga en sjelfständig besutenhet; men varsamheten bjuder, att icke ändra det bestående, ulan att fullt giltiga skäl dertill förekomma: och sådana äro i före vände fall icke ådagalagde; icke ens är det upgifvel, att innehafvare af hemman eller hemmansdelar, så beskaffade, att åbo, enl. ifrågavar:de 2:dra. §, må anses derå besuten, varit de, som ökat fattighopen, så vida icke andra förhållanden, såsom laster och lättja, eller synnerliga olyckshändelser verkat obeståndet, dä följden säkerligen blifvit lika, ehvad hemmanet varit större eller mindre.
Utsigten dertill är ock lofvande. Yexel-undervisningen roar barnet, förkortar lärotiden, minskar kostnaden; den skall således med raska steg göra sig gällande, der den behöfves och, kan begagnas. Att ovillkorligen påbjuda den, vore således öfverflödigt. Det vore ock, vid tidens fart till städse nya förbättringar, lika oklokt, som om man för några år sedan för alltid anbefallt Pestalozzis läromethod. Det stränga fastställandet vid Bcsv. -och Ekon. Utsh Betänkanden. 697 Vexelundervisningens blott materiella rustning skall småningom eftergifvas, och dess lämplighet således blifva större för olika yttre förhållanden. Den gör redan nytta i Städernas folkrikare Scholor, äfven må hända i en och annan Landt-Schola; men den blir först allmänt nyttig i Sverige, då den, hvilket synes lättast kunna ske med den Bell-Lancasterska methoden, gjort sig användbar i den ambulatoriska Scholan; ty på ganska många, om icke de liesta ställen, gör localen det omöjligt eller åtminstone icke ändamålsenligt, att inrätta någon annan. Man bör dock icke fördröja tillfället för en allmännare medborglig bildning, der den saknas. Lyckligtvis beror icke heller den endast af Iäromethoderna och deras skiften. Har man kunnat vinna samma ändamål, först med någon omgång, genom det äldre lärosättet, så kan det fortfara eller antagas, der ett mindre antal barn icke påkallar, eller någon omständighet för närvarande hindrar Vexelundervisning. Der åter denna kan införas, bör ingen fördom hindra det goda, tiden framfört. Till förste barnlärare pä Landsbygden har man föreslagit Klockare. De äro ock dertill förbundne genom Kyrko-crdningen, ilera allmänna författningar och de särskilda instructioner, som i olika skiften för dem blifvit gifne. Verkställighet bör ock ovill. horligeu följa, der de äro med boställen el» $98, Besv. och Ekon. Utsk. Beta^kande^ ler andre löneförmåner anständigt försedde. Nils Persson har således allt skäl att fordra den i Skåne, hvarest de ock hafva Helgonskyld i och för skyldigheten att bestrida barna-undervisningen.
Intridesafgifter och stiindiga ledamöters afgifler afsättas till en fond, af hvilken endast räntorna få. användas, derest ej förbundet S allmänt möte annorledes beslutar. 1: örbnndet saniniantr !ldcr till alliniiina niöteii, vid hrilka beslut fattas rörande förbundets angelägenheter. eller till lokalniö~en. 1: örbundets styrelse bestar af tolf inedleiiimar, hrilka, jämte tolf suppleanter, utses i allniäiit möte för en tid af tvi Sr. St! ' relsen väljer inom sig ordförande, skriftförare ocli kassa. förvaltare samt ett förvaltiiiiigsiitskott af fem personer, hviiket viårdar förbu ?dets löpnude angelägenheter. Utskottet väljer sin egen ordförande. Kassdörvaltaren %r sjdiskriiven ledamot af förrnltningsutskottet. Vid möte, der styrelsen välies. utses tre revisorer iiimte lika m h g a suppleanter. Stvrelsen, som har sitt säte i Stockholm, kallar ledainbter. utlyser ~ d l m ~ n nibten, a bereder de %renden, soin 5 dem skola be: handlas, och verkställer S dem fattade beslut. Styrelsen anordnar, niir s % finnes lämpligt, lokalmöten, besörjer genoni lämplig person utgifvande af förbundets skrifter, fastställer reglemente för ftirbiindsbydn, utser dess förestdndariiinn, 11esliit; rr om iniiytande peniiingen~r.deIs ~~lacerandc samt vardar för öfrigt mellan ile nllmäiina mötena förbundets angclägenhetzr. För att styrelsen skall rara beslutniessig, maste minst fem medleininar vara närvarande. X. Kassaförvdt-aren öfxrlemnar inom t v i månader efter kalenderhets slut riikenskaperna till styrelsen, som haller deni revisorerna till handa. S g. Styrelsen eger att utse rddgifvare bland personer, som befinnas villiga att lemnn upplysningar och rad rörande olika grenar af iörbundets verksamhet, samt omliud, för främjande af förbundets intressen i landsorten. g lo.
Detta beslut att en byggnad skall blifva är ju ovillkorligen fättadt i och med detsamma som Ståndet, första gången frågan förevar, långt ifrån att lörklara förslaget att förändra nationalrepresentionen onödigt och onyttigt, tvertom förklarade sin gemensamma tanke vara alt reformen borde äga rum och försiggå på det och det sättet. —De grundlags-§§, som stödja min åsigt, gro redan till öfverflöd citerade af flera talare i förra plenum, bland andra sednast af Frihtne Åkerhjelm och Cederström samt Hr Gripenstedt. Jag väntar och önskar visst icke något annat resultat af hvad i denna stora fråga är tillgjordt, än det som redan visat sig, nemi. att banan är öppnad för reform i denna riktning; och ehuru jag betviflar att detta första steg på denna bana för framtiden gynnsamt inverkar på framgången af ett nyttigt och fosterländskt förslag lill representationsförändring, är jag dock alltför samvetsgrann om helgden af besvuren grundlag för att vilja ställa mig på deras sida, som mindre ifrigt lyssna till dess bokstaf, då den för tillfället ickegynnar deras sympathier; och för mig är, alt nyttja en värd talares uttryck, klarare än Guds klara dag, att propos. till afslag, eller rätt och slätt betänkts ogillande, icke nu bör grundlagsenligen kunna framställas. Ilr Nordensköld, Otto Gustaf: Genom votering i förstärkta Const.Utsk. hafva RiksStm adopterat 2:ne stora principer i representationsfrågan, nemi. tvåkammar-systcmet och allmänna val, grundade pä det förslag Const.Utsk. i betänk. N:o 38 framlagt. Talare hafva yttrat, att då dessa principer äro antagna, kan Const.TJtsk:s förslag till representationens ombildning icke förklaras oantagligt. Genom votering här har blifvit antaget såsom en maxim, att R. St. kunna vid första riksdagen förkasta Const.Utskis grundlagsändringsförslag, och det anser jag per analogiam vara rätt. Då nemi. K. M:s förslag till grundlagsförändringar, af Const.- Utsk. antagna, kunna af R.
SD. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial: JV2 9, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Proposition angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår Bifölls. M 10, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning al 12-decimaltums gjutna jernkanoner. Bifölls. M 11, i anledning af VälloQ. Borgare-Ståndets remiss till Stats-Utskottet af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen och om bildande af en landtstorm. Omförmälda nådiga Proposition ansågs tillhöra Lag-Utskottets behandling. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets under M 3 algifna Berättelse, angående verkställd granskning «f Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning. Härvid förekommo: <§ 1. Bifölls. § 2. Lades till handlingarne. §§ 12 och 13. Biföllos. <§§ 14 och IS. Lades till handlingarne. § 16. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedan upptagna Memorial: JV2 4, med återlemnande af åtskilliga till Utskottet remitterade motioner. De i detta Memorial omförmälda motioner ansågos tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. JVs S, med återlemnande af Riksdags-fullmägtigen Anders Perssons från Christianstads län motion. Preste-Ståndet ansåg ifrågavarande motion böra af Banko-Utskottet till behandling upptagas. JVe 6, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Lånekontoret i Göteborg upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes baiancerade öfverräntor å dylika lån. Bifölls. M 7, med hemställan om förhöjning i den åt Skolläraren vid Tumba bruk, C. Eriksson, anvisade lön.
Med denne reservant förenade sig Riksdagsfullmägtige Daniel Danielsson från Jönköpings och Jonas Andersson från Ostergötlands län; och har Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Malmöhus län anmält, att han icke varit närvarande i Utskottet, då denna fråga afgjordes. vid 21:a punkten mom. d. (rörande Ingeniör-truppen) af Herr Sandels, L. G., som äfven härutinnan åberopade Utgifts-afdelningens så lydande förslag: »Då Utskottet här ofvan uti punkten 12:o, af anförda skäl, funnit sig ega anledning till bifall hos Rikets Ständer förorda Kongl. Maj:ts nådiga framställning om uppsättning af ett nytt kompani Ingeniör-trupper, har Utskottet följaktligen ansett sig böra tillstyrka, att det för samma kompani beräknade årliga anslag 10,501 R:dr 50 öre, till underhåll af kompaniets beklädnads-, remtygs-, utred ningsoch sjukvårds-persedlar, jemväl måtte af Rikets Ständer beviljas och å ordinarie stat uppföras.»
Komp., i egenskap af svsslomiin i Häradshöfdingen K. Lif spar res och Bruksegaren C. J. U/fsparrcs konkurser, gjordt ackordsanhud. S. D. Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Betänkande, 32 2, i anledning af väckta motioner, angående dels omarbetning af, dels ock ändringar i nu gällande Lcgostadga, blef, vid nu förnyad föredragning, af Ståndet afslagct. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottets ncdunnämnda Betänkande!*: 32 37, i anledning of väckt motion om anställande af undersökning till utrönande deraf, huruvida dispositionsrätten till åtskilliga jordlotter på Gotland, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer Kyrkoherdarnc eller icke; 238 Prot.-Utdrag den 18 Februari 1863. M 61, i anledning af väckt motion om utvidgad rätt för qvinna till anställning i sådan tjenstebefattning, som för henne är passande; J\/i 62, i anledning af väckt motion > fråga om utsträckt fribrefsrätt för Länsmän; JV2 65, i anledning af väckta motioner, angående förändring i sättet för kronobrcfbäringens utgörande; JV2 72, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande of tiggeri; JVs 73, i anledning af väckt motion om revision af jordeboken; JVs 74, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i fråga om den lill inre tullbevakningen börande personal; och M 75, i anledning af väckt motion om förbud mot gesällvandring. Samma Utskotts Betänkande; JV$ 58, i anledning af väckt motion om skiljande af Landshöfdingeoch Mililärbefälhafvare-embctena på Gotland. Återremitterades med anmärkningar. Samma Utskotts Betänkande : JVS 60, i anledning af väckta motioner om Biskopsembelens indragning. Lades med ogillande lill handlingarne. Samma Utskotts Betänkande: