Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdr. rf. 17 Febr. lSiSf 133 S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den ia i denna månad meddeldte ock den 13 på hordet lagde Utlåtande, i fråga örn Erono-Uppbörds-Betjeningens aflönaude i Götheborg samt öfrige Städerne utom Stockholm, hlef samma fråga remitterad till Riksens Ständers Bevillnings-Utskott, till hvilket Utskott derjemte skulle öfverlemnas de uti målet denne dag hos Borgare-Ståndet mundteligen gjorde anföranden. S. D. Med bifall till hvad Riksens Ständers Stats-Utskott yttrat, uti Dess den is februari afgifne och den i3:de på Bordet laggde Utlåtande, öfver Herr Rådmannen L. J. Lundgrens Memorial om ytterligare bidrag af Statens Medel till Krono Uppbörds-Betjeningens i Stockholm aflöning, m. m., fann Borgare-Ståndet godt, att denna fråga skulle till Bevillnings-Utskottet remitteras, Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S, D. Upplästes Dag-Utskottets ProtocollsUtdrag för den 3:dje i denna månad, innefattande yttrande i anledning af Bonde-Ståndets återremiss af Utlåtandet öfver JustitiBe-Ombudsmannens Erabets-Berättelse; och fann Bonde-Ståni det för godt vid detta yttrande låta bero. S. D. Upplästes Dag-Utskottets ProtocollsUtdrag för den 3 i denna månad, innefattande yttrande i anledning af Bonde-Ståndets anmodar:^ att inkomma med förslag till underdånig Skrif, velse till Kongl. Maj:t angående upphäfvande af de af Dandsköfdingarne stadgade vitén; vidt hvilket yttrande Bonde-Stindet fann för godt låta bero* m Prat. TJidr, d. 17 Febr. 1818- S. D. Upplästes Stats-Utskottets nu ankom-' re svar på de hos Vallöf).
Dessutom har denna punkt blifvit af Bondeståndet, utan anmärkning, återremitterad, hvaremot Borgareståndet densamma bifallit. Vidkommande först frågan om hemmans-räntorne, har Utskottet trott sig böra meddela, hurusom Krigskollegii krigsmanshus-kontor, uti embets-rnemoria! af den 28 Maj 1832, derom yttrat sig, att “då det förekommit att tiilse huruvida de så kallade krigsmanshus» godsen kunna vara att hänföra under benämning enskild förmögenhet, hvarmed stafsbestyret icke bör sig befatta, skulle visserligen anledning att sluta till ett sådant förhållande kunna hemtas från ordalydelsen uti Drottning Christinas o"h Konung Carl Xi:s donations* Bih. till B. St. Prof. 1850 § 1851. 4 Sami. i Afd. 2 Band. 22 Häft. % 10 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 219. bref; men då deremot (ages i betraktande, dels hvilket vidsträckt begrepp man den tiden gjorde sig om kronans prerogativer, dels att egande-rätten till jord, i flera fall, var outredd eller obefästad, och stundom berodde af den styrandes välbehag; uppslår redan något tvifvel om de donerade godsen verkligen äro att anse såsom krigsmanshusets enskilda egendom eller om endast ränte-eganderätten krigsmanshuset tillkommer.
Direktionens här ofvan omförmälda berättelse för åren 1850—1851, hafva Revisorerne fått emottaga 2:ne tryckta berättelser angående inrättningens förvaltning och ekonomiska ställning under åren 1851 och 1852. Då Kongl. Maj:ts nådiga reglemente för styrelsen och förvaltningen af Allmänna Barnhuset i Stockholm af den 28 December 1850 i 4 § stadgar: att Direktionen hvarje år, inom ”lista qvartalets utgång”, bör afgifva underdånig berättelse rörande ställningen och förvaltningen under det föregående året, bar det fastat Revisorernes uppmärksamhet, att dessa tryckta berättelser först i Maj månad blifvit afgifna; hvarjemte Revisorerne funnit den för år 1851, hvilket års räkenskaper Revisorerne granskat, icke i alla delar öfverensstämma med den 4 dagar sednare afslutade hufvudboken. Då det med dessa berättelser afsedda ändamål att lemna en, jemväl till ziffra:), fullständig framställning om inrättningens tillstånd sålunda icke till fullo uppnås, anse Revisorerne, att, derest räkenskapernas vidlyftighet icke medgifver deras afslutande före Mars månads utgång, Direktionen borde bemyndigas att först då räkenskaperna hunnit afslutas den underdåniga berättelsen afgifva. §. 4. Enligt 1851 års räkenskaper, har samma år inkomsten för intagna ambarn äfvensom antalet af dessa i betydlig mån minskats, hvilka båda omständigheter torde tillräckligt ådagalägga, att den med år 1851 inträdda förhöjning i iniösningssumman för hvarje barn fran 100 Rdr till 240 Rdr varit för högt tilltagen. — En lindring i inlösningspriset har alltså varit af behofvet påkallad och skall äfven, efter hvad af Direktionens berättelse inliemtats, under innevarande år ägt rum, flå denna afgift, jemlikt Direktionens beslut af den 17 nästlidne Februari, bestämdes till högst 200 Rdr. §. 5.
Uti frågan om Bränvins-brännings-Bevillnings utgörande för de vid Fabriker nyttjade pannor, öfver 90 kannors rymd. Angående verkställd votering Öfver frågan om dispositionen af Krono-skogarne. Den 19 December. 171 Från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Af denna dag: N:o 224- Angående äskad förklaring af Ridderskapets och Adelns beslut öfver Utskottets under ISTrs 106 och i85 förut meddeldte Betänkanden, rörande föreslagen ändring uti examina för inträde uti de Civila Embets-Verken. Från Expeditions-Utskottet: Af denna dag: I anledning af återremiss å Utskottets under N:o 299 förut meddeldte Förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående en förändrad reglering af Hospitals-Inrättningarne i Riket. Angående öfverlemnande, genom underdånigt missiv, till Kongl. Maj:t utaf en afskrift af 9 Art. uti den för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret utfärdade Instruction. Från Serskildta Utskottet: Af denna dag: N:o 6. Angående aflemnandet af de, genom Utskottets försorg, tryckte skrifter. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 5 till xo om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. 17a Den 20 December f. mi Lördagen den 20 December. Plenum klockan § till 12 formiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 19 December 1823. S. D.
Fattigvården, vackt motion, alt en tredjedel af det belopp, hvarmed bränvins-bränningsmedlen komma att öfverskjuta de 800,000 Bdr, som redan för Stats-regleringen äro påkallade, måtte ställas lill Kongl. Majits desposition, för att emellan hvarje län fördelas. B. 70. — om personliga skyddsafgiftens användande till. Se Personliga Skyddsafgiften. — om ändring i föreskrifterna derom. XI. B. 141, 149, 160. A. 184. XV. U. 210, 212. A. 216. E. 228. — Ridderskapets och Adelns inbjudning i ämnet. XI. 184, 212, 239. A. 254. — Bonde-Ståndets inbjudning i ämnet. XII. 123, 318, 322. A. 323. — angående skyldighet för kapitalister att med viss procent af sin ränte-inkomst bidraga till. VI. B. 398. VII. A. 158. Fernebo Gontract, om lönetillökning åt prosten uti. Se Slals-Utskottets Utlåtande Nio 7 3. Fernlund, P. G , ansökan om ersättning för å Banko-auktion inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metallkomposition. III. B. 282. A. 391. V. U. 100. A. 197. Fideikommisser, deras uphörande, angående väckt motion om. I. 74, 139. Filialbank, angående Riksbankens försträckning lill sådan. Se BankoUtskoitets Betänkanden Nio 34, 48 och 63. Filialbanker, afskaffande deraf, och om Privat-banks-systemets ånyo införande, angående. I. 152. R. 192. Se vidare Banko-Utskottets Betänkande Nio 34 samt Bankooch Lag-Utskottens Betänkande Nio 1. Filialbanks-Assignalioner, alt dessa må betraktaso lika med de af Låne-kontoren utfärdade.
De 2Oo Marker Silfwer, hwilka ärligen bliftvit tils Kronnan erlagde, kunno alldeles icke anses för annat än en af sjelswa Sufwerkillwerkmngen utgäende algitt; och jom denna t llwerkning äter i olik annat utom wista körstor wid Grufman warit en möjli, 'htt och en fw,d endast cf de jörmäner som Bergslaget ätnirntt, af n Socknars Hemmans Räntor emot en vb rydlisi ersäiining, a» 12 Sockna? sä kallad Grufwedrängs hjejp, af löner för Emdttö- och Tjenstemän - Den 10 Ianuarki. 497 män m° m. sä tror Jag tydligt böra sölja akt ingen stags afgift lo<r, pa nögok fäkt skulle härleda sig frän Ven sörenämde eller lwara deremot/ kan den Staden tillhöriga jord äläggas. Akt äter som Utskottets Betänkande innehåller sZsom en afgift swarande emot 200 Marker Tionde Silfwer upplifwa d-n skatt gf ;lodi Siljwer till Kronan för hwart Tunneland som ärligen besäs / kan 'jag icke annat än finna emot rättwisaa stridigt. Jag kan som sagt ar or öjllgen af nägot gilltigt stäi anse denna jord förenad med eller egenieligen tillhörig stelfwa Gcusbrisleii / allt strän är 1667 Vä Staden erhöll Berg senheten. samt alldeles lostades f än alla andra älrgaandrn af stestrra jorden än nägra körslor Den stalt som dittills ätlv jdt jorden förswann men en annan som äswen frammansörnämdt är, har uppkommit afsjchwa lillwerkningen i förhållande till dest ärliga belopp.
Du har rätt, men se det sk a vi tala om sedan... emedlertid Gud välsigne dig, pojke... blif en bra k arl ... Mamma du, tag fram hvad huset förmår och fråga våra hyresgäster, kaptenens deruppe, om de vilja ti tta till oss... Fru B Ä C K (förvånad). Sk all jag bjuda ner dem? B Ä C K . Ja, min gumma... Jah a, det är mi tt allvar Mutter! Skynda du dig! Jag börjar verkligen tvifla på om j ag lefver. Fjerde Scenen . De förra (utom fru Bäck). Mamsell Tarlatan (i nattmössa och kofta). Hvad tycks, mina vänner? B Ä C K . Jo, det gick ju galet. Konstnärs förtviflan Brefvet från Fredrika Bremer. Skizz af H. W. Strömstad, L. A. Larssons Boktryckeri, 1887. Käraste lilla Karin! Du blef väl litet förtretad och en smula stött på gamla tante som svarade dig litet kort och nästan snäsigt, då du aftonen före din afresa, bad så där innerligt som du kan bedja att jag skulle säga dig huru jag, som i hela min lifstid bott i Sunnerbo, kommit i beröring med Fredrika Bremer och huru hon kunnat invärka på mina lefnadsöden? Att jag kunde så svara mitt hjertas kära barn kom sig deraf, att aftonens samtal om den kära Fredrika hade upprört mig, och då öfverste P. plötsligt sade: fröken W krona kan bäst beskrifva Fredrika Bremer som ständigt var tillsammans med henne den där sommaren i Strömstad, trädde med ens en mängd ungdomsminnen fram, och oaktadt så många vintrar snöat deröfver blödde gamla sår. Nu är allt det där bra igen, och jag fann mig vid närmare besinnande nästan löjlig som så envist satt och teg, och till straff ålade jag mig att göra dig en medlem af Fredrika Bremerförbundet noga reda för bekantskapen, och hvad mer är låta dig få läsa ett hittills otryckt arbete, som vår oförgätliga Fredrika gaf mig just den där sommaren.
Hvad slutligen angår IJtsk:s underlåtenhet och den otydlighet, som skulle vara en följd af redaktionen, så vill jag låta vara osagdt, huruvida 380 Den !l Februari f. ra en sådan otydlighet verkligen äger ram och vill icke motsätta mig en återremiss, ifall R. o. Ädis ledamöter skulle anse det vara nyttigt. Jag och flere af Utsk:s ledamöter med mig ansågo, att då lagen stadgade om giftorätten, så vöre derigenom fullt tydligt, huru mycket hvardera makan skall betala i den under äktenskapet gjorda gäld. Det står nemi. i 11 Cap. 3 § Gifterm.-balken, ali om lösören och aflinge så ock deras hus och egendom i staden icke räcker till gälden, ”så fylles det som brister, af begges enskilda arfvejord och odalfasta å landet, efter (len andel, hvardera i gälden och bolaget äger”. Åtskilliga ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Cederström, Claes Rud.: Jag beklagar vid detta tillfälle uppriktigt den sorgliga belägenhet, hvaruti en värd ledamot af detta Ständ råkat och hvaröfver han sig sjelf inför Ståndet offentligen beklagat. Hr Åkerman har funnit att de ledamöter, hvilka han hoppats skulle yttra sig, tvertom iakttagit tystnad. Denna omstänhet är visst för honom beklaglig, men jag inser tyvärr icke huru det skulle kunna hjelpas, enär, likasom ordet inom denna församling är fritt, sä länge man häller sig inom grundlagens föreskrifter, så är äfven tystnaden här tillåten. Men dä Hr Akerman vidare sagt sig icke kunna följa Gr. Sparre i hans deduktioner, så vill jag till haus tröst hemställa, huruvida det icke i sjelfva verket var för den förstnämnde bättre, åtminstone vida beqvämligare, att helt enkelt stanna efter, på sätt som skett, än att följa motpartens bevisning steg för steg, hvarigenom man blifvit nödgad försöka ingå i någon vederläggning deraf, hvilket man nu lyckligen undvikit. Hr Åkerman har sålunda icke velat inse de inre öfverensslämmelser som äga rum i afseende på arfsrätt och giftorätt.
Hessa skäl voro, att man mindes den tid, som föregått 1772; man mindes tiden emellan 1720 och 1772, hvarunder riksdagar inträffade hvart 3:dje år, utan att derföre hvarken vara kortare eller mera fördelaktiga för Riket; man mindes, att denna tidrymd emellan 1720 och 1772 var och blir måhända i Svenska tideböckernä den, då Sveriges historia minst utmärkes för patriotism samt gagneliga och nyttiga företag uti såväl utländskt som inländskt afseende. Om man påminner sig den tiden, och att Svenska vapnen då förlorade allt det anseende de förut förvärfvat, att Svenska nationen öfverlemnades åt utländningar och var ett mål för främmande magters intriger, finner man också, att. det var angeläget att icke genom för täta sammankomster återföra den tid, då Ständerna voro styrande och ofta sinsemellan stridande, utan man ville göra dem till controllerande, till återhållande, till lagstiftande. Det var det man ansåg vara föremålet för R. St:s sammankomster. Men man afsåg icke, att R. St. skulle ingå uti alla detailler af styrelsen och vara beständigt verkande organer, som skulle afgöra ärendernas gång, utan man ville, att Ständerna skulle tillse, det grundlagen blefve iakttagen, alt statsmedlen behörigen användes och att statens vä! befordrades, men icke att Ständerna skulle ingå i sådana detailler af styrelsen, som varit i fråga under föregående perioden. Man har här sagt, att genom riksdagarnas inträffande hvart 3:dje år skulle deras längd förkortas. Jag kan icke dela denna öfvertygelse, då erfarenheten från 1720 till 1772 visat, att Den ii September f. m. man haft riksdagar, som räckt i år och derutöfver. Jag kan således icke tro, att det ändamål, man åsyftar, till någon del kan vinnas genom förkortande af perioden emellan riksdagarna. Man har sagt, att riksdagarnas tätare återkomst äfven skulle medföra den fördelen, att riksdagsmannapersonalen till större del, än nu, konnne att utgöras af personer, vana vid göromålen.
Stånd blifvit anförda, (för de motiver hvilka föranledt dess fall uti det fjerde Ståndet, hvilket icke ansett frågan värd en discussion, kan man naturligtvis ej göra sig reda) synes, att med undantag af högst få talare, de öfriga icke yttrat sig anse en representationsförändring ej afbehofvet påkallad, men dels till följd af fel uti förslagets detaljer, dels och temligen allmänt, på grund af bristande föreskrifter om de hufvudgrunder på hvilka vallagarne skulle byggas, emot förslaget ansett sig böra lägga sina röster. Det torde till följd af dessa förhållanden sålunda icke vara omöjligt utan tvertom, — och såsom jag hoppas, — troligt, det Const.Utsk. ihågkommande det gamla, och till sin sanning aldrig bestridda länkespråket ”gutta cavat lapidem, non vi, sed saepe cadendo”, ansåge sig pligt likmätigt, alt med ett nytt förslag inkomma, på liknande hufvudgrunder med det nu sednasle förkastade upgjordt, men med uti detsamma införda förändringar uti möjlig öfverensstämmelse med de uti de 3:ne Stånden uttalade åsigterna. För sådan händelse vore det önskligt, antingen den åsigt gör sig gällande, det vallagens hnfvudsakligaste grunder uti grundlag bör försäkras, eller den, att vallagen endast såsom Ståndsordning skall anses, att vallagarne på förhand vore upgjorda och bestämde, så att icke, såsom nu sednast hos R. o. Ad. varit förhållandet, lid och besinning må saknas, så väl för upställande som för pröfning af till och med blott vallagens grunder. Skulle äfven den här ofvan af mig uttryckte förmodan ronde Const.IJtsk:s vidtagande åtgärder slå feif, anser jag dock, att R. o. Ad. bör och mäste med allvar företaga en reorganisation utaf sitt eget Stånd, en reorganisation hvars i ögonen fallande nödvändighet beror derutaf, alt den slatsvårdande skyldighet hvilken bredvid sjelfskrifvenhelens rätt står, icke utaf flertalet 'utaf R. o. Ad:s ledamöter kan utöfvas.
Herr Crusenstolpe: Anledningen, hvarföre Friherre Anckarsvärd, under sin långa Riksdagsmannabana, ej hört omtalas någon motion af enahanda beskaffenhet med den förevarande, är förmodligen den, att det vanligtvis endast är Statens penningar Den 23 Mars f. m. och anslag, som blifva föremål för långa efterforskningar. För Statens handlingar visar man ej alltid samma ifver. Jag har redan ådagalagt, att Axel Oxenstjerna haft flere af Statens papper i sitt förvar. Om han i stället "haft Statens penningar, tviflar jag icke, att Friherre Anckarswärd skulle varit den förste, som yrkat på en sträng undersökning om förhållandet. För min del tror jag, att bevarandet af den moraliska skatt, som innefattas uti Statens vigtiga handlingar, förtjenar lika mycken uppmärksamhet, och utgör ett lika värdigt ämne för Rikets Ständers underdåniga framställningar hos Kongl. Maj:t. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, ehuru 56 §. Riksdagsordningen visserligen lemnade en ganska stor latitud, i afseende å rättigheten alt väcka nya motioner, och Herr Crusenstolpe på grund deraf, kunde anses berättigad framställa ifrågavarande motion; likväl och då berörde motion, vid en närmare granskning af dess innehåll och syftemål, syntes innefatta ett förnärmande af enskild persons rätt, att använda hvad honom tillhör, på sätt han sjelf finner lämpligast; ansåg Hans Excellence nämde motion icke kunna, enligt go §. Regeringsformen, till någon handläggning upptagas. t Den 23 Mars f. m. Herr af Wingård; Johanj uppläste följande: Då uti frågan om lyftningen af mindre Creditivet år 1826 till Wermlands Bruksoch Sågverksägares understödjande, åtskilliga Talare och deribland tvenne af StatsRådets Herrar Ledamöter hade besvarat de anmärkningar, som mot denna åtgärd blifvit gjorde, trodde jag icke mig behöfva orda i ämnet. Men då vid slutet af debatten jag, som visserligen jemte andra interesserat mig för detta understöds erhållande, blef uppkallad att yttra mig, fullgör jag denna uppmaning så af pligt som böjelse.
Januarii, aflåtna och, den 22 dennes f« m , pä bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer , i anledning af deras underdåniga anmälan , angående granskningen af Manufactur-Discont-Fondens räkenskaper; fann Ridderska Bihang till Rik>-St, Vrot. 1828—30> 9 Sami. 3 Bandet 17 4'de H'.t. 258 ProtrUldräg den 26 Februarii 1830* pet och Ådeln, att högstberörda Skrifvelse borde läggas till handlingarne. S, D. Då nu å nyo föredrogs Stats-, Be2 villnings, Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens , den 10 dennes, under N:o 126, afgifna och, den 15 derpåföljde e. m , på bordet lagda Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottens, under N:o 79, förut meddelade Betänkande, rörande väckt motion om förändrad grund för prsestationers utgörande af hemman; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnda Betänkande redan blifvit, den 11 November f. m. sistlidet år, af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos & nyo och biföllos föl-' jande Stats-Utskottets, den 13 och 16 dennes, afgifna samt, den 19 och 22 derpåfölj; de eftermiddagarne, på bordet lagda Utlåtanden : N*o 401, i frågan om grunders uppgörande för regleringen af Hof-Stats-Pensioner ; Nto 406, i frågan om att uppbörden af åtskilliga förvaltande Verks inkomster PrötrUtdrag den Q6 FeUriiärii 1830.
Fast syster till en prest, jag hatar er Försyn, J a g trotsar Honom der han tronar ofvan skyn! Nhviil - förbanna mig! Kyrkoherden. Nej, jag er blott beklagar. Ack, edra hadelser kan jag s&amp; val först8 - .Jag hör dem ej, och Gud förliter democlrs&amp;. Men en det fins, sola ej er vilda sorg behagar: E r bror i himlen, han som dog martyrens död, Han lider, dii han ser sin systers sjalanöd. Rose (brister i Åh, jag vill dö -! Jag kan ej 1At.a bli att gr6ta - .Jag vet ej, hvad jag sagt - ni maste mig förlhta - .I paradiset &amp; r min bror - ja, ni har ratt - Men jag skall lefva, jag; tror ni, att ' det blir latt? Att rifva i mitt s i r &amp; r oratt. m&amp; s&amp; vara,. Jag vill ej fara u t p6 detta vilda satt, Men - han var mig s i khr! Ni skulle veta bara -! Ldngt mer an syster var jag för min stackars bror. D&amp; han var liten, var jag nästau som hans mor, hans fromhet ' var sh stor Och se ' n, dA han blef prest - Dagny. Jag honom alltid som en vördad far bemötte. Men han var s&amp; naiv, s&amp; tankspridd, s&amp; nervös, Och som ett litet barn jag derför honom skötte. P i en g&amp;ng som en moroch som en faderlös Jag alltsi nu tir dömd att sörja och att lida, Se ' n han af mördarne blef ryckt ifrAn min sida. Det var s&amp; skönt, s&amp; Ijuft, vArt lif p&amp; tu man hand I detta lugna hem. Om kvällarna ibland Han laste eller skref; jag satt bredvid med sömmen - Just der jag sitter nu - jag ser det som i drömmen! Vi sade ingenting. Men älskar man hvarann Som vi - ja, d&amp; behöfs det inga ord minsann.
S. D. Remitterades tillj Stats-lJtskottet: 1:0 Herr Hallenborgs, Carl Johan, den ia:te dennes på bordet lagde motion, om jemkning i Skånska ro teringen, 2:0 Herr Ilårds, Gustaf Magnus, den 12 dennes på bordet lagde memorial, om ersättning för den förlust, han lidit genom öfver flyttning på Kongl. Maj:ts Flottas Expectance-Stat, jemte de i anledning deraf den 12 dennes och denne dag afgifne yttranden, 3:o Herr Montgomeries, Gustef, den 12 dennes på bordet lagde motion, om Numer-Lotteriets afskaffunde; Bevillnings-Utskottet: Friherre SprengtporteJis, Jacob Vilhelm, den 12 dennes på bordet lagde motion, om beredande af medel till vissa byggnads-arbeten inom Hufvudstadens medelst åläggande af en accis å bränvin, jemte de i anledning deraf' denna dag afgifne .yttranden; B ane o-Ut skott et : Herr Lefréns, Johan Pehr, den 12 dennes på bordet lagde motion, nied förslag till ett nytt Mynt-system, jemte de i anledning deraf denne dag afgifne yttranden; Lag-Utskottet: 1:0 Friherre von Strokirchs, Johan Herman, den 12 dennes på bordet lagde motion, med förslag till ny redr.clion af 3 Gap. 1 §. a5 Cap. G, 7 och 10 §.§. Rättegångs-Balken, samt \ I\ Gap. 3 §. Jorda-Balken m. m., jemte ett i anledning deraf denna dag afgifvet yttrande, 2:0 Herr Rosenquists, Fredrik Leonard, motion, med förslag till étt tillägg till 2 §. 1 Cap. Slraff-JBalken. Från Högvörd, Preste-Ståndet. ’i S. D. Biföll Ståndet Högloft. Banco-Utskoltets Memorial N:o i, angå - 3o Fröt.
På grund dels af gällande reglemente, dels af särskilda Kongl, resolutioner, hafva följande fabriksidkare varit år 1862 berättigade att för sina tillverkningar under nästföregående äret åtnjuta' lånerätt i Manufaktur-diskonten, nemligen: i Första Massen: 80 Klädesfabriksidkare, af hvilka 71 i Norrköping, med ett tillverkningsvärde af R:dr 10,"85,57.8. 5 Sidenbandsdito » 35,574. 7 Sullädersdito » 891,389. 15 Glasbruksegare,... » ],3‘20,883t 2 Porslinsfäbriksidkare » 823.541. 21 Egare af jerngjuterier, mekaniska verkstäder, metallfabriker m. m. » 4.388,313. 1 Porterfabriksidkare » 370,998. i Andra Massen: 1 Al un verksegare, med ett tillverkningsvärde af li:dr 38,430. 14 Pappersbruksegare »■ 2,145,711. 2 Stoftoch Strumpväfnadsfabriksidkare . , » 107,798. 12 Tillverkare af kulörta bomulls-, linneoch halfylleväfnader » 3,727,683. 2 Messingsfabriksidkare » 110,246. i Tredje Massen: 15 Tillverkare af ofärgade linneoch bomullsväfnader, med ett tillverk ningsvärde af R:dr 2,791,685. Hvad beträffar det till förlagslån för anläggning och drifvande af större fabriksinrättningar af antingen ny eller väsendtligen förbättrad beskaffenhet å Manufaktur-diskont-fonden anvisade särskilda anslag af 750,000 R:dr, så voro vid 1862 ars ingång dylika lån utestående till ett sammanräknädt belopp af 737,044 R:dr 59 öre, och förefanns således en obegagnad tillgång af R:dr 12,955: 41.