Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förslag baserar sig hufvudsakligen derpå, att alla 4 Stånden skola sammanträda på ett rum, oell derefter inom sig välja en öfre kammare, samt att inom båda röstningen skall ske per capita; i följd hvaraf alla Stånden skulle så jemnkas, alt representanternas antal blefve lika stort i hvardera Ståndet, och att följaktligen R. o. Ad. skulle välja representanter inom sig. Den modification har likväl af BorgareSt. blifvit gjord, att man blott skulle stadga rättighet för de ofrälse Stånden alt sammanträda till lika stort antal med R. o. Ad., men ej skyldighet för dem att välja lika mångå. Hvad först beträffar den frågan, huruvida R. o. Ad. bör representera genom val inom sig sjelf, bekänner jag, att jag icke blifvit öfvertygad af de skäl, som i detta afseende blifvit anförda för R. o. Ad:s förminskade antal. Med lika mycken benägenhet, som jag, hvarje stund då fråga vore att införa en verklig Nationalrepresentation genom allm. val, skulle eftergifva min medfödda representationsrätt, emedan jag då gjorde en concession åt folket och emedan jag då i och med detsamma förklarade, att R. o. Ad:s medlemmar endast voro medlemmar af folket, lika mycken motvilja finner jag mot det förslag, att R. o. Ad., constitueradt såsom Stånd, skall göra denna uppoffring af sin sjelfskrifna representationsrätt till förmån för vissa, mer eller mindre niägtiga inflytelser från Regeringsmagtens sida. Om. R. o. Ad. Den ii October e. m. 3o5 Ad. vore en Corporation, som hade gifna bestämda interessen, skulle jag befara mindre vid denna decimation; men just derföre, att interessena äro så mycket splittrade hos de ledamöter, hvilkas tid eller förhållanden medgifva deras närvaro vid riksdagarna, och som kunde anses värdigast att representera det s. k. aristokratiska elementet, skall jag alltid tveka att utbyta den sjelfskrifna representationsrätten emot R. o. Ad:s representation genom val.
Blir dct cn formclig wärdcring, fan dcrwid icke nägon egendom ester wanliga grunder nppstattas tils lo proe?nt ärlig afkastning, bwilket j.ig anser wara oundwikcligen nödwändigt, derest af, gislen med säkerhet skall utgä, helst om en tillträdande Fidei - Commissarie, som risingen förmögenhet äger, dör innan .första äret tilländalupit, Kcon n alldrig kan fä ut sin Bcwillning, sä midt ärlig; revenäm icke är ly procent. Man har exempel pä Mane föreskrifter i Fidci-Commlss Författningar, hwarigenom FidciCommissarier blifwit wid nog bctänkcligc följder fbrhudne att gbrg pcnninge - län, samt derigenom nästan Utur ständ satse att erlägga päbudne ntffylder. I öfrigt syneS det ej wara skäl, att Föräldrar, barn och. syskon betala 2o:de penningen wid tillträde af en egendom, erhällen säsom Fidei - Commiss, och Medes ej till fri disposition, men ingm, derest samma egendom tillfaller demi kraft af arfsrätt, chur,! de i senare hän, delsen äga rätt att wända sig egendomen till hästa nytta. — Med mera tillfredsställelse betalar man nägpn afgift af en förmögenhet, hwartill man har full ägande-rätt, än af den som blott medför nyttjande förmon. En fräga som torde i Bcwlllnings - Förordningen böra finnas afgjord är den: om wid hwarje ombyte af Fidei - Commissarjcr eller wid Fidei - Commisset öfwerflyttande frän en gren till cn annan, Bewillfiing skall erläggas rch om det bör wara Arfs - eller Aidei-Commiss procent. En annan fräga är äfwen den, huru med Fls Hei-Commiss-afgiften förhällas skall i den händelse
Under åren 1837 med 1841 har icke någon salpeterlada blifvit inom Länet alverkad. c') Skogar, bestående hufvudsakligen af tall och gran, finnas ännu till stor vidd och betydenhet inom Länet, särdeles på Dahlsland samt i \N edens, Bollebyggds och Kinds härader af Westergöthland, hvarest skogen längst i söder tili någon mindre del består af bok. Ek och andra nyttiga löfträd växa öfver hela Länet, dock mera spridda, endast utgörande smärre skogsparker och lundar. Skogarne äro nu mera nästan öfver allt enskild tillhörighet och begagnas dels i samfällighet, dels storskiftade och äfven på några ställen enskiftade; varande de socknar ganska få, som icke hafva skogsandelar lill hemmanen, de fleste om ej alia på ettdera af nämnda sätt, härvid oafsedl jernbruken under hvilka större skogstrakter vanligen innehafvas, merendels med egande rätt. Af de före detta kronan förbehållne fyra kronoparker och fjorton krono-alimänningar, hafva tvänne af de förra och delar at den tredje, samt tolf af de senare blifvit tid efter annan, på grund af de allmänna förfoganden, Kongl. Mapl med Rikets Ständer i ämnet vidtagit, kronan afhände och till härader, socknar eller vissa hemman öfverlälna, med eller utan skatt, antingen till samfällt bruk och nyttjande eller tili fördelning emellan hemmanen. Deremot äro kronoparken Hunneoch Halleberg heil och hållet samt kronoparken Edsmären till någon del bibehållne under kronans egande rätt och ställde under förvaltning af Eders Kongl. Majlis
Men då siffran af den personella afgiften är så obetydlig i jemförelse med de öfriga skatterna, som hos oss, tror jag det låter ganska väl försvara sig, att någon sådan finnes. Man säger äfven, att den personliga afgiften bör utgå blott Under en enda rubrik, nemi. såsom bevillning; men också i detta afseende anser jag den nuv:de anordningen icke vara oriktig, att nemi. den personliga afgiften är tvåfaldig, dels en mera fast, tillhörande de ordinarie inkomsterna, dels en mera tillfällig och efter behofvet omvexlande. Jag tror af dessa skäl, att en kapitationsafgift icke kan med fog anses principvidrig. Att åter vilja, på grund af särskilda förhållanden, nedsätta denna afgift för qvinnan, tror jag icke heller vara lämpligt eller nödigt. Man har visserligen prejudikat för denna åsigt i den personliga skydds-afgiften, som för qvinna utgår blott med hälften emot för man, men man har också andra prejudikater för motsatsen uti flera afgifter, som utgå lika för dem båda; och då den nu ifrågavide afgiften är så obetydlig till sitt belopp, tror jag man icke bör underkasta Statsverket den minskning i inkomst, som af den åsyftade förändringen blefve en följd. Huru ringa denna afgift verkligen är, synes bäst af den jemförelse, Hr von Koch gjorde med förhållandet i främmande länder, då han uppgaf, att i Frankrike den personliga afgiften motsvarar värdet af 3 dagsverken; här hos oss motsvarar den knappt hälften eller tredjedelen af ett sådant. Ett särskildt skäl, hvarföre jag önskar, att denna skattetilels belopp icke måtte nedsättas, är slutligen det, att den är en gammal beskattning, som — såvidt jag vet — utan knot utgått och utgår. Man bör sannerligen se sig väl före, innan man af en efter min tanke något långt drifven filantropi gör i de bestående förhållandena sådana rubbningar, som för den enskilde hafva ett temligen underordnadt värde, men för staten i sin helhet kunna hafva en ganska stor betydelse. Jag tror icke att man någorstädes funnit denna beskattning vara för hög eller obillig, utan tvertom att den i viss mån sammanhänger med begreppet af att vara en aktiv medborgare.
Du drömmer om solsken, om friska vindar och dagg '? Ack, solen bränner, vinden lemiiar ingen ro, daggen tynger ned och smutsar. Uppe i dagen väntar dig oro, 177 ej lugn, smärta, ej glädje; och den ära, som lockar dig, ä r tom och förgänglig. Blif qvar i jorden, obemärkta frö! " " ' Nej! J a g skall, jag måste slå ut i blom. Låt mig hellre lida i dagsljuset än nere i mörkret. Ty jag lider här. Och jag kan e.j finna någon lycka i att vara afstängd fråri verlden. Natten omsluter mig, jorden trycker mig, maskar fräta mig. Värst af allt, min längtan dödar mig. J a g måste, jag skall slå ut i blom. " Sed eller osed inom hemmen. Af Esselde. I i !# agnys läsare hafva helt visst instämt i pseudonymen nModers " kraftiga protest i ett föregående häfte af Dagny mot oseden af att cigarrbodarna tillåtas vara öppna till långt in på nätterna, samt i hennes varning för de frestelser och faror som deraf följa. Man hoppas också, att Fredrika-Bremer-Förbundet skall finna någon lämplig utväg för att i sin mån verka för upphäfvandet af detta missbruk. Under afvaktan härpå torde det vara skäl att framliålla åtskilliga andra seder eller oseder, som innästlat sig dels i vårt ofTentliga lif och dels i privatlifvet, stundom - skulle man tro det '? - med våra ärbara husmödrars eget begifvande eller under deras omedelbara befallning. Det gäller här likasom i det af " Moder " anförda exemplet den tjenande qvinliga klassen och dess ställning till männen af bildad samhällsklass. Låtom oss först skärskåda frågan i hemmen. Man använder j u der qvinliga tjenare för att de må fullgöra sådana sysslor, hvilka eljest ej skulle medhinnas eller hvilka äro för tunga för dem, hvilka ej blifvit uppfostrade till kroppsarbete. Hur gerna ville vi ej tillägga, att den tiden nu är förbi, då man ansåg det som en skam för bildade personer att lägga handen vid simplare sysslor. Men tyvärr återstår ännu allt för mycket af denna fördom.
Brukningssätt. 11 traktande den rymd, hvartill åker och äng i Herjeådalen sannolikt uppgår, så torde utan öfverdrift kunna antagas, att Jemtlands län vid femårsperiodens slut hade omkring 40,000 tunnland åker och 300,000 tunnland äng. Jemför inan den alls icke öfverdrifvet uppgifna tillökningen af åker och äng för år 1860 med den för 25 år till Finans-Komitén lemnade uppgift, att. åkerjorden ökats med 2,418 tunnland och ängen med 16,485 tunnland, så framgår derur ögonskenligen, hvad ock är ett allmänt bekant förhållande, att allmogens håg för jordbruk på senare åren i hög grad tilltagit. Att jordens beskaffenhet, som till Finans-Komitén uppgafs vara medelmåttig i Jemtland och svag i Herjeådalen, i allmänhet hvad Jemtland angår förtjenat ett bättre omdöme, lärer väl svårligen kunna förnekas. Visserligen gifvas äfven i Jemtland vidsträckta trakter utom kalkformationens gräns, hvilkas jordmån bör betraktas såsom medelmåttig; men såsom allmänt omdöme borde, enligt min tanke, jorden i Jemtland snarare erkännas vara god. Att den icke afkastar hvad af sådan jordmån borde förväntas, må mindre tillskrifvas sjelfva jordens beskaffenhet, än det ofullkomliga brukningssättet i förening med den fröstlandighet, som, på sätt förut är anmärkt, endast genom en allmännare utdikning kan undanrödjas. Huru allmogen egnat, tilltagande håg och arbete icke blott åt odling af nya fält, utan ock åt förbättring af de gamla, visar emellertid en jemförelse emellan uppgifterna till Finans-Komitén för 25 år och hvad ensamt för året 1860 blifvit upplyst. Enligt de förra hade 1,503 tunnland blifvit förbättrade genom grunddikning, 9,228 genom vattenaftappning och 249 genom öfversilning. För år 1860 upptages förbättringen genom grunddikning till 278 tunnland, genom vattenaftappning till 1,751 tunnland och genom öfversilning till 10 tunnland.
KONGL. MAJtTS BEFALLNINGSM AF VANDES uti kronobergs fän till fiOUGL. MAJ:T \ i tt»»tl e t'tl ti ni g het afgifntt EMBETSBERÄTTELSE för åren 1848, 184» oell 1850. A. NOBSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare, Underdånig Berättelse 0111 tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Kronobergs Län åren 1848, 1849 och 1850. § !• B Alne t s allmänna beskaffenhet. I detta afseende torde jag få hufvudsakligen åberopa innehållet af min sednast afgifna underdåniga femårsberättelse, dervid något annat icke synes vara att tillägga, an att genom den fortfarande hågen för sjötappningar och uppodling af oländig mark landets naturliga beskaffenhet till icke ringa del upphjelpes och förbättras. Bland de under nu ifrågavarande tidrymd med understöd af allmänna medel fullbordade slika arbeten torde böra omnämnas sänkningen af sjön Vidöstern samt sjöarne Drafven och Bolmen; och för verkställighet af redan uppgjordt förslag till sänkning af sjön Möckelö, hvarigenom nära 3,000 tunnland jord skulle dels förbättras, dels ock genom upplandning tillvinnas, hoppas strandägarne att vid innevarande riksmöte undfå statsbidrag. Det bör icke heller lemnäs obemäldt, alt flera smärre sjöar blifvit på strandägarnes egen bekostnad med fördel uttappade eller sänkte, äfvensom åtskilliga större och mindre mossar odlade och besådde eller den så kallade Ekenstenska metoden. Hågen för vägförbättringar har icke minskats, och den i förra berättelsen omnämnda betydliga vägförbättring emellan Wrå gästgifvaregård i detta Län och Breareds gästgifvaregård i Halland är med omsorg fulländad och öppnades till begagnande den 1 Juni 1849. Omläggning af landsvägen emellan Wexiö och Carlshamn med flera äfvenledes vigtiga och behöfliga vägarbeten, hvartill kostnadsförslag äro upprättade, beror på det understöd af allmänna medel, som kan förunnas detta Län.
Emot della förslag har motionären anmärkt: att föreskriften i 3 § om anslag å kvrkodörren af en summarisk förteckning öfver de upplästa kungörelserna vore öfverflödig oell ulan ändamål, helst det vore tillräckligt, att klockaren holle den föreskrifna pälysnings-boken, äfvensom sjelfva kungörelserna, tillhanda för dem, som begärde att dem begagna; att uttrycket ”kyrko-förvallriingen" i 4 §> sorn refererade sig till kyrkolags-kommitleens förslag lill ”Lag om vård af kyrka och kyrkoegendom” m. m., der en sådan inrättning föreslås, borde, intilldess denna blifvit anbefalld, utbytas mot uttrycket: ”Pastors-embetet eller Pastor”; samt att de Kongl, påbuden, äfvensom de i grundlagarna lill uppläsande föreskrifna kungörelser, ej torde förlora sin vigt, om äfven de publicerades på enahanda sätt, som för de öfriga föreslagits, eller sedan bönerna blifvit förrättade; tilläggande likväl motionären, i afseende på denna sednare förändring, att han icke ville bestämdt påyrka densammas antagande, helst hans afsigt icke varit alt väcka fråga om andra förslag, än sådane, hvilka billiglvis kunde anses böra vinna bifall; och 2:0 af herr Koni r alets-prosten Tranerås, som, enär det icke kunde bestridas, att nu föreskrifna sätt för kungörande af förordningar och andra ärenden vore både andaklsstörande och för predikanten tröttande samt tillika nästan ändamålslöst, helst endast ett färre antal af församling boerne afbidade kungörelsernas uppläsande samt bland dem, som i kyrkan för så - 4 Lagtamt Allm. Desv. och Ekon.-Utsk:ns Betänkande, N;o 14. dant ändamål qvnrstadnat, knappast någon under en så brådskyndad läsning torde kunna fatta desammas innehåll och sammanhang, föreslagit, att hvad 2 kap. 5 § kyrkolagen och Kongl, resolutionen den g
Exc. Hr Frih. De Geer anser slutligen konungamagtens rättighet, att vägra indrifva en skatt, som den anser orättvis, vara obestridlig. För mig är detta yttrande svårt att fatta, så vida detsamma, såsom vid detta tillfälle bör vara fallet, skulle afse de af R. St:r åsätta bevillningar, vare sig af tull, stämpladt papper, post, bränvinsbränning eller af den s. k. allmänna bevillningen. Ty om dessa bevillningar af R. St:r äfven åsattes högre, eller fördelades annorlunda, än Konungen ansåg vara med rättvisa eller billighet öfverensstämmande, så kan väl Konungen dock icke vägra att, såsom executiv makt i Staten, låta genom sina underordnade myndigheter indrifva eller uppbära desamma, för att disponeras på sätt R St:r bestämt. Alt handla annorlunda, vore ju att handla lagstridigt och ställa sig på revolutionär grund, något, som, jag är öfvertygad derom, vår nuvarande regering aldrig haft i sinnet. Jag slutar med vördsam anhållan, det R. o. Ad., på de skäl jag nu haft äran anföra, täcktes bifalla Utsk:ts förslag. Hr von Ehrenheim, Per: En värd talare slöt sitt anförande med att lägga Ridderskapet och Adeln på hjertat att frågan om Konungens rätt att nedsätta tullarne icke längre må blifva sväfvande, och jag börjar i anledning häraf mitt yttrande med att erinra, attingen ålgärd af R. St:r i följd af den nu föredragna punkten kan afgöra nämnde fråga, utan att den, såsom beroende på en grundlagsförklaring, ej kan algöras annorlunda än af Konst.-Utsk:t och Riks-Rätten eller af båda Statsmakterna gemensamt i den för grundlagsförändringar bestämda ordning. Den ena Statsmakten kan icke binda den andra vid sin uppfattning af Grundlagen, men det hindrar icke att beslutet i denna punkt, såsom frågan nu gestaltat sig, i allt fall blifver af utomordentlig vigt såsom betecknande R. St:s åsigt om grundlagens rätta förstånd i en af dess vigtigare bestämmelser.
Ständers Egen pröfning -detta ärende Vördsamt öfverlemna; Och i händelse Riksens Höelofi. Ständer finna godt, att härtill samtycka, hemstäiles, att Riksens Höglofl. Ständer mätte sådant hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan derjemte, det Kongl. Majtt täcktes häråt lemna Dess Nådiga bifall, samt sådant sedermera tili allmän Uhdeii* d-ånig efterrättelse kungöra låta. Stockholm den i5 Maji 1818- N:r 241; Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande angående Krono - Allmän• ningen Maglehems Kungs chra och den Dödas Loit kallad i Christianstads Län i 1 ill Hedefvafda Bonde-Ståndet haf Riksdagsinannfen - Svert Pahlsson från Christianstads Läri ingifvit ett så lydande Memorial: ”Ds af Ahlbo och kringliggande Härads innevånare, hvilka sakna tillgång på skog tjenlig till vedbränsle Samt Akeroch Körrédskaps förfärdigande, haf. va uppdragit åt mig, att tillkännagifva deras önskan, att från den i berörde härad belägna Krono - Allmänningen Maglehems Kungsöhrå och den I>ödaS lott kallad, få hémta förberörd^ oundgängelige förnödenheter. Skogen å nämnde allmänning, från hvilkeii Andrarums Alunbruk hittlis erhållit ved bräll ^33o Stats-Utskoitets Beiänkanden. sle, har från urminnes lider till enahanda behof falt användas af närmaste derintill boende på Skog vanlottade inbyggare, synneriigast när stränga vintrar och djupt snöfall inträffat, då jnnevånarne varit utur stand satte, att från längre borit belägne trakter kunna hämta nödipt O bränsle, inen oaktadt ett slikt begagnande, har Allmänningen icke det ringaste lidit eller Sko. gen derå till skada aftagit.
Cours, ungefär 19 sk., samt för En Tunna£Beck , hvars pris vanligen är 9 R:dr 16 sk., utgår såsom Tull 6 sk. Hamburger Banco, utom 3 sk. 4^ r:st. Hamburger Banco i Convoj-afgift , eller sammanräknade nära 24 sk. Banco , hvilka Tullumgälder, förenade med den omständigheten?, att^tillverkningskostnaden betydligen ökas , genom det under Skeppningen förefallande ofta icke obetydliga Eecage , äro i förhållande till varans värde vida högre än hvad andre Svenske producter vid utskeppningen draga. Herr Bjuhr föreslår derföre, att Tullen och Convojafgiften måtte minskas och jerrmkas i förhållande till den å Svenske varor i allmänhet lagde Tull, så mycket mer som en sådan minskning kommer att gynna en för Riket väsendtlig nyttig production, och Svenske tillverkare derigenom försätta* i en bin Bevillnings-Utskottets Betankänden 363 lig jämlikhet med gine grannar i Finland , och blifva i tillfälle att med dem täfla om fdrdelarne af ifrågavarande Näringsgren. Efter behörigt öfvervägande af desse omständigheter , som Utskotten låtit under granskning komma , får Ekonomi - Utskottet vördsamt anföra : att Utskottet anser det vara en vigtig Natioi nel angelägenhet, att utförseln af inom Ilandet förädlade Producter uppmuntras och befordras, hvadan Utskottet, på grund af denna allmänna åsigt och under åberopande af de skäl sorn i motionen äro framställde, tror sig böra tillstyrka : det Tjära och Beck, vid deras utförsel , befrias från sådane hinder af Tull och andre umgälder, att den Svenske tillverkaren af desse varor rnå kunna tafla i det pris , hvartill de samma från andra Tänder expoterade föryttras. För sin del finner Bevillningsutskottet sig böra vördsamt tillkännagifva I det Utskottet varit betänkt att, vid uppgörandet af den nu under oinnrbitning varande Taxan för Stora SjöTuilen, iagttaga hvad till här ofvan omförmälde ändamål kan bidraga.
Försvarsverket till Sjöss i allmänhet, anslaget dertill Försvarsverkets iståndsättande, ang:de — Materiella behof, anslaget dertill . 239, Försäljning af Kronans effecter, redovisning för medlen . . Förvaltningen af Sjöärenderne, disposition af iotde HufvudTitelns anslag Förvaltande Verkens löner och pensioners anordnande från StatsContoiret — inkomster, om uppbördens öfvertagande af StatsContoiret .. N:o GeneralAdjntantens, dess Arfvode . i32, 23g, 3i6. GeneralitetsStaten . 23g. —i dess Löner i32. GeneralFältTygmästarens Lön 23g, 3o/f, 3i6. — för Fortificationen . • 3i6, 3o4. Godlund, Fabrikör, om belöning 188. Godsoch Fartygsegare, om ersättning för förluster genom Lotsars förvållande . Litt. F. 54. Gottlands NationalBeväring, om Befälets Löner i32, 23g. Granskningsrätt, vidsträcktheten af B.. St:rs Revisorers ... 62. Gratificationer: åt Commissarien Ek 67. — åt R:g:sContoirets Tjenstemän för utdelning och redovisning af Riksdagskostnads-medlen m. m. ... 4^4* AssistanceContoirets UtlåningsDepartement 67. — StatsCommissarien Westerstrand m. fl 4°4* v. Greiff, Jägmästare, dess Pension i5a. Gripenstjerna, Friherre, om Pension för honom 427* Gripsholms Slotts Statsanslag 125. — KungsLadugård, eftergift af arrendet . 178. Grönhagen, Major, angrde dess Page-lön 374- Gustaf II Adolf, om uppresandet af en Minnesvård öfver honom . ^6. Gyllenborg, JustitiaeStatsMinister, dess Pension 203. Gymnastiska Gentral-Institutet, Anslags-Sum man ■ l33, 240, 3o4, 3l6.
Därigenom att det literära monumentet öfver Jenny Lind blifvit rest med förenade ansträngningar af förläggare i tre olika land, har det kunnat erhålla en högre resning och större soliditet, än det eljes skulle vunnit. Det är det främsta arbete i sitt slag, som blifvit i våra dagar utgifvet öfver någon nordisk konstnär, och dess utstyrsel med den präktiga bildserien i koppartryck förtjänar lika h " 5gt erkännande som den möda och det noggranna studium; som nedlagts på rekonstruerandet af detta konstnärslif, hvilket nu sett sitt slut. Det är också ett arbete, som kan påräkna hela den kontinentala musikvärldens lifliga intresse. Men ett alldeles särskildt intresse eger dock detta arbete för det land, som i Jenny Lind ser sin berömdaste telning på spinnsidan, allrahelst som den svenska kvinnan har skäl att vara stolt öfver att i och genom en sådan personlighet vinna sin största ryktbarhet. Teater och musik. Kungl. operan bjöd sistl. fredag på tvänne goda repriser, nämligen fröken Munktells lilla nätta och melodiösa opera-comique » I Firenze » och Donizettis opera-buffa » Kärleksdrycken ». Fröken Karlsolin var en såväl i sång som spel intagande Gemma, och hr Lundmark lyckades ovanligt väl återgifva den unge målaren Stefano Varezzis parti. Äfven de öfrige, af hvilka hrr Strömberg och Gra / ström innehade sina gamla roller, hyresvärden Bembo och den ene konstprofessorn, medan hrr Sellergren och Henrikson öfvertagit resp. målaren Bardis och den andre konstdomarens partier, skilde sig väl från sina uppgifter. I » Kärleksdrycken », där fru Edling med oförminskadt lif och skalkaktighet utförde Adinas roll, i hvilken hon en gång i tiden gjort sin första debut, fästes hufvudintresset vid doktor Dulcamara, hvilket parti gaf dr Bottero tillfälle att lägga i dagen en ny oeh intressant sida af sin rika begåfning.