Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra principen är, att en procent «f det genom ofvannämnda betalnings-vifkor be. stämda Crcditivet för hvart år ytterligare bör Den 30 April. afdraga* från årets Discontvinstj i anseende till det vilkoret i Öctroyen, att efter 1335 Canal Bolaget skulle betala en proCent mer, än förut, för det innestående Creditivet. I den plan till Discont-utredning jag den 17 Martii ingaf, hade jag ej obseiverat detta; det gör obrtydlig skillnad, men jag anser mig böra nämna derom, emedan det alldeles icke är min mening, att man skall göra Canal-Bolaget mer än rättvisa. Om man efter dessa grunder bestämmer Discont-ersättningen för hvart år, då den primitiva anrages till 120,000 R:dr, skulle Canal Bolagets närvarande skuld komma att upphöra ungelär 1829; hvarefter en Discont-ersättning för första året af 70,000, för det andra af 63,000 och så vidare, contant skulle lemna*. Antages åter den primitiva ersättningen till 150,000, så uppstår samma händelse 1825 , då den contanta utbetalningen för första året blir 126,000, för det andra året 117,000, och så vidare. Då man nu i beräkning tager, att de afskrifningar, som på Discontens nu varande fordringar blifva nödiga, i bägge fallen försena denna tidpunct, då contant utgift skall behöfvas, torde blifva klart, att utgiften af Banquen efter ingendera beräknings-Methoden blir farlig för dess Credit, men väl något hinderlig för deras plan, som vid närvarande eller vid en kommande Riksdag skulle vilja stärka denna Credit genom Sedel indragning eller Silfverhandel, utan att märka, att derigenom Närings-ldkarne störtas, och att just detta stör - t 6oo Den 30 April. tande på Banco-Sedlarnes värde skulle aga det aldra menligaste inflytandet. I den del af Utskottens Betänkande, där det fastställes ?’att ingen annan inskränkning i arbetsplanen får äga runi, än den som Kongl.
Läs endast romaner, och sinnet skall blifva ytligt, tomt och saknande fasthet och stadga, ur stånd att bedöma eller bilda en sjelfständig åsigt. Läs blott värdefulla, lärorika böcker, och sinnet skall växa i styrka och omfång, blifva i stånd att tänka och afgöra för sig sjelft, i stånd att mottaga och äfven sjelft forma nya idéer. V i hafva sagt mer i detta ämne, än vi haft för afsigt, mycket mer, frukta vi, än de, som bäst behöfva det, skola bry sig om att läsa. Men det är ett ämne, som verkligen kan behöfva talas om, då hundratals väluppfostrade flickor, sedan de lemnat skolan, aldrig drömma om att läsa ens en biografi eller resebeskrifning. När så mycket beror af vår läsning, är det icke någon likgiltig sraakfråga, hvad vi läsa, utan en pligt, ett pund att aflägga räkenskap för. D e äro i sanning lyckliga, som hafva någon förståndig äldre person, anhörig eller vän, som leder deras läsning och väljer eller föreslår böcker. De, som ej äro lika lyckligt lottade, måste vara hilles ett nummer Iveckan under hela qvartalet. För hvarje S-tal abonnenter, som samlas, och för hvllka afglften Insändes till Redaktionen af så mycket mer noga, med hvad de läsa. En dålig bok är en personlig fiende! Och nu några praktiska anvisningar om sättet att draga nytta af sin läsning. Antag, att man gjort val af bok, vare sig det nu är ett historiskt, vetenskapligt eller annat lärorikt arbete, så låt läsningen bli så regelbunden som möjligt. För läsning som för nästan allt annat, såsom motion utomhus, öfverspelning eller handarbete, är en kort tid dagligen mycket bättre än långa stunder med oregelbundna uppehåll. Genom att blott läsa ett kapitel om dagen, kommer man snart till slutet af en bok. Låt oss sedermera försöka att få så stor behållning som möjligt af allt, hvad vi läsa. Hvarje mening, som ej är riktigt tydlig, måste studeras, tills den blir det. Om man tappat bort sammanhanget till följd af irrande tankar, måste man gå till baka, tills det är återfunnet. Att förbise en enda mening kan orsaka att hela sidor missförstås, hvilket icke så mycket är fallet med berättelser. Gör flitigt bruk af lexikon.
Ilppä lie skäl Utskotten, vicl kesvaranelet al «Ie mot lagförslaget i allmänket kär olvan gjoröe anmärkningar, anlärt, kalva Utskotten kärvicl starlnat i ilen öl - IIt lät unrte, lV:o 28, vertvgelse, att de moraliske garantierne allena nu mera ej kunna anses tilll/llestgörande; oek enär, vicl jemförelse al den rodaction, kvilken iunelattas uti ilen ak Hr Serg Srnde vid Letänkanilet iVro 16 pag. 268 algilne reservation, densainma svnts Utskotten berecia ali ilen garantis, kvilken, sä val j moraliskt som juricliskt känseencle kan lemnäs, clä ilen pä en gäng gilver tillräekligt räclrum lör L.egeringen, till sammankallanile al L. §t:r, pä cl et cle mage kunna l^IIa ilen vp^unle kristen, oek utsätter ilen annars inträllanile pälvljden. Lockan irenne Liand bifallit 1 overseranciet al/j,^00,000 L:dr al Ltatens skuld till Lanken, kan enligt clet al Ltatsoek Laneo-IItskotten, under lV:o 2 t, algilne memorial, det al Londoständet i denna det särskildt fattade beslut ej verka till nägon löi-ändiing al 4 §»2 innekäll. I anledning al den vid ^ §. gjorde anmärkning om obeköfligketen al något grund-Lapital lör Lanken, lä Utskotten kär endast åberopa det al Ltatsock Laneo-IItskotten under lV:o l/j algilne lltlätande (pag.
Sammanräknade onera som af Länet utgöras, dels med penningar, dels med spanmål och andre varor eller jord in natura, dels ock med körslor och arbete, äro beräknade att motsvara ett belopp af 1 million R:dr Banko; och hvaraf vid pass kan anses utgå i kontant, eller i varor eller jord, samt Aj utgå genom verkställde arbeten och körslor. Likväl felar mycket deruti alt denna tabellariske uppgift fullkomligt framställer sanningen i sjelfva verket; i afseende på alla prestationer in natura kan den blott vara ett approximativt öfverslag. 5:o Städer och Köpingar. Norrköpingj största staden, den tredje i riket, med säker och god hamn, har under förra tiderne varit stapelstaden för nästan hela Länets export och import. Sedan Göta kanal öppnat sjöled till landets inre delar, så 51 är förhållandet helt annorlunda; staden blir nu mera att anse förnämligast såsom en fabriksstad, hva)till det ypperliga läget, vid elfven och fallen, inbjuder verksamheten och kapitalerna. Folkmängden var vid 1837 års slut enligt mantalslängderne 12,334 personer, och har således på sista 5 åren ökat sig med 1,627, samt från 1831 års slut med 1,840; och år 1838 är den ytterligare ökad med omkring 500 personer, hvilket är ett faktiskt bevis på tilltagande fabriksrörelse. Ett lika faktiskt bevis på det sinne för ordning, den laglydnad och det förstånd, som råder bland denna befolkning, är att behofvet af garnizon der icke varit kändt, och stadens polis vidmakthålles med 1 Stadsfiskal, 1 Gevaldiger, 6 Uppsyningsman, 1 Stadssergeant med 22 man stadsvakt, samt någre stadsbetjente. De bebyggde gårdarnes antal utgör 772 stycken; och hafva de sislförflutna åren sett flere större byggnader uppföras och iordningsättas. Bevillniugsvärdet utaf åbyggnaderne utgör något mera än 2,220,000 R:dr Banko, således nära dubbelt mot hvad det utgjorde år 1821, innan den första af de stora ^Idsvådorne, hvilka i sednare tid härjat staden.
Ridd. och Åd. den a« Jalie k Högvörd. Prest-Ständet dan ao Vällofl. Borgare-Ständet den ai — Hedtrv, Bonde-Ständnt den 20 _ Vördsamt Memorial! Bevillnings-Utskottet får, ofver de Anmärkningar som hos Högv. Prest-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, enligt meddelade PrototocollsUtdrag af den n dennes, blifvit gjorde vid Utskottets af de 2:ne öfriga Stånden i alla godtända Memorial med Förslag till förändringar i i8i3 års Chartae-Sigillatse-Förordning, i följande ordning sig utlåta: Hvad först angår Vällofl. Borgare-Ståndets Anmärkning, att den till bibehållande föreslagne extra Stämplingen i Stockholm å vissa Handlingar och Expeditioner, måtte såsom omöjlig att eontrollera afskaffas; så emedan Utskottet, genom de af FuIImägtiga i Riksgälds - Contoiret föreslagne controller vid extra Stämplingen , förmodar det underslef dervid kunna förekommas, tom blifvit befaradt, kan Utskottet icke förändra dess derom redan afgifna yttrande, och att således extra Stämplingen, på sätt sorn skett, bör fortfara så länge och intill dess genom tillräcklig tillgång vid Tumba Pappers-Bruk å erforderligt papper , de omständigheter varda undanröjde, hvilka till behof af extra Stämpelns fortfarande imedlertid föranleda , men hvarefter den anses endast böra till Fullmagter, Constitutorialer, och Tjenste-Förordn anden inskränka». Att Den so Juli. SOVS Att såsom Vällofl.
Ehuru don vid 1853—1854'års riksdag företagna, omfattande reglering af de vid Landtstaten anställde embetsoch tjenstemäns löner hade till hufvudsakligt syftemål att, så vidt ske kunde, bringa alla dessa löner, som ditintills utgått dels i penningar och dels i spanmål, m. m., till vissa, endast i penningar utgående, belopp, hvadan jemväl vid beviljandet af det för åstadkommande af berörda reglering erforderliga anslag fästades det vilkor, att de indelta lönerna, med undantag dock af boställsräntor, hvilka ansågos kunna bibehållas, borde utbytas mot en gång för alla bestämda ponninge-anslag, — har likväl, enligt hvad stater och räkenskaper utvisa, allöningen för Landträntmästaren i Göteborgs län och Landskamererareu i Skaraborgs län fortfarande till en del utgått i spanmål in natura, nemligen för den förre med 504 kubikfot och för den sednare med 214 kubikfot 2 kannor så kallad oindelt spanmål; och har Utskottet i afseende å dessa Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. 15 löneinkomster inhemtat, att, sedan Landträntmästaren i Göteborgs län vid 1823 års riksdag blifvit tillrgd en lönefyllnad af 80 tunnor (504 kubikfot) spannmål, att utgå af kronans behållna tionde, bade, i anseende till svårigheten vid utgörandet at denna indelning, densamma vid 1828—1830 års riksdag blifvit bestämd att derefter utgå med enahanda belopp oindelt spannmål. Den med Landskamererare-tjensten i Skaraborgs län förenade spanmåls-aflöning åter utgör en vid 1847—1848 års riksdag beviljad ersättning för iudelning, som för nämnde tjenst gått förlorad genom förmedlande af cu till lönen anslagen ränta.
Mig veterligen finnes icke något fördrag mellan enskilda nationer om i rafi natur af domar då de angå böter eller vitén, och aldraminst finnas de i fråga om så beskaffade mål som dessa, eller i håga om åverkan. Det finnes icke så få fördrag, som angå verkställighet af domar då de angå ersättningar i civilmål eller fordringsanspråk, och äfven någon gång i brottmål, men icke i afseende på böter och vilen. Äfvenså finnas många fördrag i afseende på reklamerandet af gröfre brottslingar, och derom är äfven emellan Sverige och Norrige en författning gällande. Jag kan således för min del icke finna att dessa angifna frågor kunna gifva skälig anledn. till den anmärkn., att någonting af Regeringens ledamöter försummats. Åtminstone kan jag icke tro att denna fråga skäligen kan hänföras till de i 107:de §:n R. F. afsedda rådslag, som utmärka att Konungens rådgifvare icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, och är viss om att denna mening icke skall af R. o. Ad. underkännas. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag hade icke ämnat att deltaga i denna diskussion, emedan jag ansett attmintjen - Deo 7 Maj e. nr. stemannaställning i samhället borde afhålla mig derifrån, helst jag tror alt den opinion gjort sig gällande, att embelsoch tjenstemän icke böra yttra sig i så beskaffade frågor som denna. Jag gillar visst icke denna opinion, ty om den vore riktig, så innefattade den bästa beviset på olämplighelen af vårt nuvar. representationssätt, emedan icke någon embetsman då borde finnas inom representationen. Några yttranden hafva emedlertid upmanat mig att hegära ordet. Det första var yttrandet af f. d. Statsrådet Hr Sandströmer, alt nemi. grannlagenheten förbjöd honom att deltaga i diskussionen.
Sömnad till butiker betalas så dåligt, att det skulle väcka kolossal förvåning, om man ej visste, huru billigt köparen fordrar att få den färdiga varan. Men de, som » sy åt bodar », beklaga sig ej öfver arbetslönen; de klaga blott öfver att ej kunna få så mycket de vilja hafva och hinna med af detta uselt lönade arbete. huru den blomstrade under Ludvigarne, i synnerhet under den store Ludvig XIV — dansörernas konung. Jag kastar mig i stället beslutsamt in i nutiden, i våra dagars dans. Spelen o p p, spelemän! * * Hvart vända vi o s s först? Naturligtvis till Spanien, det är dansernas hemland, dess rätta fädernesland. Dansen är för spanjorskan en del af hennes natur, ett lifselement. Dansen är för henne detsamma s o m luften — ett villkor för lifvet. Dansen Och så förvånar man sig öfver, att icke i Spanien är icke en konstprodukt, den är ett utalla kvinnor sy och sticka för att försörja slag af lifvet själft, af lifsglädjen, af solsken o c h sig! ett varmt pulserande blod Det vill säga — icke alla förvåna sig öfDen spanska dansen talar därför mera till sinnena än andra. Den är glädje, kärlek, ungdomsrus, ver detta, utan öfver att kvinnorna icke duga passion. till allt annat arbete och framför allt öfver Hvarje provins i Spanien har sin egen dans, att de för sitt arbete vilja ha någorlunda ormed sin säregna karaktär. I Andalusien är dandentligt betalt, och att de, när de sköta samma sen lätt o c h liflig, yster. 1 Cordova har den bibehållit en reflex af de moriska stammarnes dans, tjänster och arbeten som männen, också vilja och intet är så graciöst, så smekande som den hafva samma lön. I synnerhet öfver detta, moriska dansen m e d sitt ackompagnement af ty de kunna ej arbeta, de hafva ingen kastanjetter eller små skramlande kopparinstru&gt; ryggrad ». instrument.
Aulinska kvartettens fjärde kammarmusiksoiré gafs i onsdags, och hinna vi sålunda, all den stund tidningen då redan lagts i press, ej m e d d e l a nå- got närmare o m d e n s a m m a förrän i nästa veckas nummer. 1893 ett ljud, likt undertryckt skratt, skakade hennes granna kropp. Nu, ' då en paus efter fröken Ullas häftiga svar uppstod, hoppade papegojan hastigt ned och in till sin husbonde, såg upp till honom med ett litet elakt kraxande och började därpå ifrigt samt med tillhjälp ar både näbb och klor klänga och vingla sig från rummets lägre möbler till de högre, tills hon slutligen med stor möda och ansträngning kom upp på kakelugnsspjället, därifrån hon ropade: » Polly framl Polly fram! » » Jag skall sedan se på det här, fröken, » sade den gamle herren, med möda hållande sig för skratt öfver Pollys upptåg; men denna satt på spjället och såg lika djupt högtidlig ut som fröken Ulla, dä hon nu rekommenderade sin komposition åt musikkännaren och aflägsuade sig. Det är för ohyggligt att ha fått dylika drifkrafter in i det andliga odlingsarbetet, ty äfven där dessa demoniska krafter icke frambringa dårar, mänskliga vrångbilder, pessimister och själfmördare, borttaga de människans ädlaste fröjder. Den afunsoch äresjuke känner icke den glädje, som ligger i själfva den skapande förmågan och det därmed följande arbetet. En sådan sjuk själ har ingen aning om, hur upplifvande det är, då en ny tanke, en ny plan till något nytt arbete uppstår, och man tror sig se, att detta arbete skall blifva till gagn och glädje äfven för andra. Men kommer tanken på att vinna ryktbarhet därmed, då är det äfven förbi med den renaste fröjden, de harmoniska färgerna, som blefvo sedda af själens öga, blekna och ersättas af mer eller mindre osmakliga » effekter ».
Endast på denna grund skulle jag funnit mig hindrad att mcdveika till det förslag, Utsk. nu tillstyrkt, isynnerhet som Utsk. uti särskildt betänk, upplifvat nyssåberopade föreskrift, medelst föreslagen annan fördelning af derigenom stadgade böter; men ett ännu vigligare hinder igenfinner jag deruti, alt, om Utsk:s nu förevar, betänk, blifver lag, börd och lösen vore för den, som vederbör, gjord osäker, om ej alldeles afskuren, enär en egendom kan genomgå flera händer utan lagfart, som likväl utgör första villkoret för den, hvilken bördseller lösningsrätt äger och den begagna vill, att. sitt anspråk gällande göra.’’ Hr Halling har här i korthet anfört detsamma, som öfrige reservanter mera omständligt upptagit. Jag instämmer med honom, och anhåller att R. o. Ad. måtte afstå detta betänkande. LagUtskts betänk. N:o 118 blef af R. o. Ad. afslaget. Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s den ig och 25 dennes på bordet lagda betänk. N:o 11g, i anleda, af väckt fråga om förändring af stadgandet ang:de fördelning af böter för försummad lagfart, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Föredrogs ånyo Statssamt Allra. Besvärsoch Ekon.- Utsktns den 23 dennes på bordet lagda betänk. N:o 25, i an ledn. M:s nåd. skrifvelse angtde frågan örn lindring uti den hemmansegarne i Jeni iland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet och dels nedan upptagna i ämnet väckta motioner. Begärdes ånyo på bordet af Hrr Boy, Joh. Fredr., och Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 23 dennes på bordet lagda betänk.
Under åberopande af hvad de särskilda Diskont-direktionerne sålunda anfört, och på de skäl Fullmäktige här ofvan framlagt till stöd för deras åsigt om bchofvet af förbättring i ernbetsoch tjenstemännens samt betjeningens vid Bankoverket inkomster, hafva Fullmäktige tillstyrkt, att personalen i Banken, Bankodiskont-verket i Stockholm samt Låne-kontoren i Götheborg och Malmö, måtte tilldelas J:dels förhöjning af innehafvande lön, samt att de till Bankens ombud vid Låne-kontoren i Götheborg och Malmö utgående arfvoden, till den förre 2,400 R:dr B:ko, eller 3,600 R:dr Riksmynt, och till den sednare 2,000 R:dr B:ko, eller 3,000 It:dr Riksmynt, måtte förhöjas för Banko-Ombudet i Götheborg till 4,600 R:dr Riksmynt, eller det belopp, som skulle tillkomma hvar och en af Bankens yngre Kommissarier, med hvilka nämnde Banko-Ombud i afseende på löne-inkomster vanligen varit jemförd, och för Banko-Ombudet i Malmö till s Banko-Utskottets Memorial N:o 42. 4,000 R:dr Riksmynt, hvarigenom enahanda skillnad i arfvodes-beloppet för dessa begge ombud, som vid sednaste löne-reglering af Rikets Ständer bestämdes, komma att fortfarande ega rnm.
Majit, i anledning af allmogens vid 1800 års riksdag i underdånighet gjorda framställning om Uddemantals-kassans förmodade obehöflighel, samt derå grundade anhållan om befrielse från vidare inbetalning till nämnde kassa, genom nådigt bref den 18 Maj 1801 förklarat, att, som Kongl. Majit redan den 1 Augusti 1793 en dylik begäran afslagit, med förbud för allmogen att söka någon vidare ändring i den med Uddemantals-kassorna gjorda inrättning, såsom den der varit allmogen till ganska mycken nytta och på hvars bestånd Kongl. Majits och Kronans säkerhet för soldateoch båtsmans-preslationen äfven berodde, så kunde Kongl. Majit till denna rotehållarnes underdåniga ansökning ej lemna nådigt bifall”; och dels, vidkommande motionärens framställning, ali landshöfdingen i Gefleborgs län ej vidare matte deltaga i kassans förvaltning, att ej allenast den åberopade 8 § af instruktionen för landshöfdingarne i riket den 4 November 1734 bland annat innehåller, att ”det åligger landshöfdingen uti de landsorter, hvarest sammanskott sker i penningar, eller ock vissa hemman äro anslagne, att understödja svaga eller uti ödesmål råkade rotar, att hafva inseende deruppå, att det, som i så måtto samlas, hålles i godt förvar, blifver väl och ordentligen anlagdt, göres årligen redo och räkning för inkomst och utgift deraf, och så mycket gjörliget är, uti fredliga tider förkofras och förräntas, till allmogens gagn och nytta”, utan ock att, genom den af landshöfdingen i Gefleborgs län i samråd med allmogens fullmäktige den 24 Maj 1783 författade och genom nådigt bref den 19 December 1791 fastställda instruktion, hvarefter vederbörande vid förvaltningen af Uddemantals-kassorna inom nämnde län hafva sig alt rätta, landshöfdingen fått sig tillagd rättigheten att uti förvaltningen, värden och tillsynen öfver dessa kassor deltaga.
N:o 118 och 131. Motion N:o 157, om upphörande af den s. k. kronotionden, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 22. Motion N:o 158, om upphörande af nu gällande stadganden angående s. k. forum privilegiatum. Lag-Utsk. Betänk. N:o 16 och Mern. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 94. Motion N:o 160, om ändring af 53 § af nu gällande Bevillningsstadga. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 94. Motion N:o 337, dels om förändring af vilkoren för det vid sist hållna riksdag, för utdilcning och aftappning af sjöarne Tjurken och Näfvelsjön m. fl. vattendrag i Östra härad af Jönköpings län, beviljade lån, dels ock om ytterligare lånebidrag för enahanda ändamål. Stats-Utsk. Utlåt. Jonasson, Jonas, från Kronobergs län. Motion N:o 12, angående ändring i 2 och 3 §§ af Kongl. Förordningen den 24 September 1861, om vård af död mans bo. Lag-Utsk. Betänk. N:o 9. Motion N:o 34, om åtskilliga ändringar i nu gällande Konkurslag. Lag Utsk. Betänk. N:o 38 och Mern. N:o 54. Motion N:o 139, om underdånig framställning hos Kongl. Maj:t för undersökning om den till s. k. svaga rotar i Kronobergs län utgående ersättning. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 61. Motion N:o 218, om anslag för anläggning af en jernstambana från Wexiö till Carlskrona och Kalmar. Stats-Utsk. Utlåt. Jonsson, Anders, från Wermlands län.
Jag har redan, då ämnet angående straffets skärpande för tjufvar den 21 sisth Maji förmiddagen var under öfw verläggning, förklarat, det jag hvarken trott mig med mina anmärkningar kunna föra någon från en fattad öfvertygelse, som en hvar är berättigad bibehålla på de grunder han i sitt omdöme funnit rigtiga, eller smickrat mig med hopp om bifall till mina i ämnet yttrade tankar; men jag har likväl ansett mig vara ovillkorligen skyldig framställa dem, då de va^ rit grundade på en långlig erfarenhet, och då jag säkert vet dem instämma med menighetens röst, hvilken jag så ofta hört yttra förundran deröfver, att man, vid våra Riksmöten, väl ådagalägger omtanka, att genom lagar befordra Vargars utrotande för det de ritva i hjäl Boskapen, men synes likväl vara obekymrad deröfver, att de tvåfotade vilddjuren med Tigerns grymhet dräpa den fredlige, dygdige och laglydige medborgaren, samt bortröfva hans a 20 Den g Julli. egendom, som kunnat bidraga till hans uppehälle, men plötsligen blifvit ett rof för rrnssJ dådare. — Man ömmar för dennes rygg» och vill undanrödja allt, för att göra honom obemärkt, under det han ströfvar omkring i härnad på den värnlösa menskligbetens bekostnad. Om eti så be-kaffäd likgiltighet för medmen* niskors säkerhet är en följd af den så mycket åberopade liberaliteten och upplysningen, sorn slutligen måste leda till allmänna ordningens förstöring och samhällets upplösning, så bör denna liberalitet och upplysning sättas i Lita. nien.
Diskonts skulder vid i843 års början uppgingo till R:dr 913,988: 4- 6. samt att denna skuldsumma under samma och nästpåföljde år endast blifvit minskad med „ 7: 5. 3. så att den vid 1844 &rs s^ut utgjorde R:dr 913,980: 47* 3. hvaraf den återstående skulden till Rikets Ständers Bank för dess försträckningar, till infriande af Diskontens, vid utredningens början, bland allmänheten utelöpande obligationer och andra skulder, belöpte sig till „ 913,909: 39. 11. samt det öfriga skuldbeloppet R:dr 71: 7. /{■ bestod af ännu utelöpande assignationer och attester å Diskont-utredningens räkning i Banken. Götha Kanal-Bolags f. d. Diskonts bokförda tillgångar vid början af år i843 R:dr 123,749: 27. 9. hafva sedermera minskats genom a) verkställda afskrifningar, jemlikt Fullmäktiges och i843 års Revisorers meddelade och på 200 §. i Riksgälds-Kontorets då gällande Reglemente grundade beslut, R:dr 35,409: 41* 4- och U) genom bestridda utgifter för aflönandet af den vid Diskont-utredningen anställda Räkenskapsförare samt kontors-expenser „ 3o8: 21. 11. 35,718: 15. 3. hvadan dessa tillgångar, vid slutet år 1844» endast utgjorde R:dr 88,o3i; 12. 6. nemligen: 47 — återstående fordringar för utgifna Diskontlån, derå upplupna öfverräntor oberäknade, R:dr 72,875: 18. 3. särskild fordran af förre Handlanden P. W. Bergs konkursmassa „ i3,4o3: 32. — oredovisade förskotter till rättegångskostnader och kontors-expenser „ 134; 18. 9 samt innestående behållning å Diskontutredningens räkning i Rikets Ständers Bank „ 1,617: 3g. 6.