Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den i3 Junii 1800, angående sättet, huru med städsel och lego af jord på Landet förhållas bör, och J dervid inhämtat, att hvad denna Förordning stadgar, angående Inteckning af Arrende-Coritracter, blifvit af en del Domare så tillämpadt, att ett ingånget Arrende-Contract ansetts ovillkorligen böra intecknas, för att gälla emot Jordägarens möjligen vidtagande försäljning af en på Arrende upplåten Egendom, håfven J ansett en sådan tillämpning icke vara öfverensstämmande med denna Förordnings rätta mening, och derföre till förekommande för framtiden af ali miss - Den 18 December. tydning i underdånighet anhållit, att till allmän efterrättelse måtte i Nåder förklaras: ”Att den i nämnde Förordning föreskrif”ne Intecknings åtgärd endast afser Arrendators förhållande till Jordägarens Borgenärer, ”och att följakteligen underlåtandet deraf i ”annat afseende icke inverkar på aftalet emelian Arrendator och Jordägare.” Efter det Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit häröfver hörde, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande; Och som Lagstiftaren, då den funnit nödigt bereda större säkerhet för Årrendatoren af Fast Egendom, än den i 16 Cap. i5 §. Jorda-Balken är tillagd, genom Förordningen den i3 Junii 1800 påhudit, att Arrende-Contractet borde intecknas innom viss tid, och sådan åtgärd är af lika mycken vigt för en framtida köpare af den jbortarrenderade Egendomen, som för ägarens Borgenärer; Alltså finner Jag icke skäl att bifalla den förklaring J härutinnan i underdånighet begärt, såsom icke öfverensstämmande med de grunder, på hvilka den genom ifrågavarande Förordning gjorde ändring uti Lagens stadgande i 16 Cap. i5 §. Jorda-Balken hvilan Jemväl håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig skrifvelse af den i:a i denna Månad, anfört, huruledes hos Eder framställning blifvit gjord om nödvändighet Den 18 December•
En och annan Ledamot hade sä wäl hoS Herr Landt-Marskalken, som hos sjelfwa Utskotten anmäldt, att de pä nägra fä^agar ärnade resa bort, och sä» dant ansäg Herr Landt-Marskalken ej behdfwa nägon anmärkning, Herr k^orsisnstolpe, kristers, kn» wände, att ehuru obehagligt det är namngifwa personer, kunde han dock säsom exempel nppgifwa en Ledamot I Banco-Utskottct, Capitaine kkrenkorz, hwil» ken för mera än twä Mänader sedan bortrest, under gifwcn anledning att Återkomma, men troligen af angelägenheter blifwit hindrad att sölja stn afsigt. — Likasä Häradshöfdingen Lkreniror? i Expeditions - Utskottet ; och trodde Herr Hiorcjen5tol^e att ännu flere kunde uppletas. Herr Grefwen och Landt-Marskalken förklarade, att om Utskottens Ordförande gäfwe tillkänna, att Ledamöter saknades, skulle genast proposition om tväkjaude af nya i de fränwarandes ställe blifwa gjord. Friherre ^sarinerketm, I^grs ^U8t^ Oen gjorde anmärkningen funne han billig, om af Ledamöters fränwaro följden wore, att Utskottens arbeten uppehöllcs eller hindrades. — Intet Utskott - Den 16 September. ZvZ flott lärer wilja Staga sig, att sädant inträffat. För det närwarande tyckte Friherre lrlannerkieim förhällanbet wara sädant, att förlusten helt och hället wore pä de fränwarande Ledamöternes sida, hwilka mäste nöja sig med de närwarandes Beslut. Skulle nägot steg tagas till förekommande af möjliga olägenheter genom Utskotts-Lebambters fränwaro, trodde Friherre I^LNncrkeim, att hela Frägan borde fbrwisas till Riddar hus - Utflottet för att ihägkommaS wid utarbetningen af en ny Riddarhus-Ordning.
Då nu en särskild embetsberättelse för år 1855 i allt fall ej skulle kunna utkomma förr, än några månader af innevarande år förflutit, hade tiden för uppsättande och utgifvande af Riksdagsberättelsen blifvit kort, och arbetet dermed mera brådskande, än som låtit förena sig med det ytterligen försvagade helsotillstånd, hvaraf jag nu en lång tid lidit. Jag har derföre vågat vidtaga den utvägen, att sammanslå dessa båda berättelser till en och till nedanstående tid fördröja dennas utgifvande. Dess innehåll skall, jemte den för år 1854 utgifna berättelsen, innefatta min redovisning för den tid, som förflutit från sista Riksdags början. De ämnen, jag har att behandla, blifva nu åter efter vanligheten fördelade under tvenne hufvudtitlar, hvaraf början göres med R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berätlelse lill 1856 års riksdag.
Utskottets förslag till förändrad indelning af och till en del förändrade införselsPelsverk. afgifter för de under artikeln Pelsverk, oberedda, förekommande olika slag Skinnvaror, har af Borgare-Ståndet ensamt blifvit antaget, hvaremot Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden härutinnan bibehållit bestämmelserna i gällande taxa. För den händelse, alt Borgare-Ståndet icke skulle vilja, med frånträdande af sitt beslut, instämma i de öfriga Ståndens, föreslår Utskottet följande omröstning; 38 Bevillnings-UtskoUels Memorial, M 14. 57:o. Den som, på sätt tre Stånd beslutat, anser gällande taxa böra för oberedda Pelsverk förblifva oförändrad till indelning oell införselsafgifter, nemligen för Bäfver-skinn — 20 sk. införselstull. Fåroch Lamm-skinn: grå Krimska och äkta svarta Kalmuck — svarta öfriga slag — alla andra, oklippta — Hermelineller Lekatt-skinn — Hiller-skinn — Jerfeller Filfras-skinn — Lo-skinn Mård-skinn och Mård-svansar 1: 32 sk. Nertzeller Menucker-skinn — Get-skinn — Ren-skinn — Räf-skinn — Sjupp-skinn — Skäl-skinn — Sobel-skinn och Sobel-svansar 6: — 30 sk. — 15 sk. — 4 sk. — 18 sk. — 24 sk. — 12 sk. — 16 sk. 32 sk. 3 sk. 10 sk. 18 sk. 20 sk. 3 sk. Utter-skinn Alla andra slag allt per skålp., röstar 24 sk. 32 sk. Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, antages för oberedda Pelsverk följande indelning och tullafgifter: Get-skinn Fåroch Lamm-skinn: grå Krimska samt svarta andra slag 3 sk. införselstull. 16 sk. 4 sk. Jerfeller Filfras, Lo-, Ren-, Räf-, Sjuppoch Varg-skinn 42 Skäl-skinn sk. sk.
För kvii.i.nans cleltaga~icle i koi~~ni~~ii.ada viirf vei: lcar byrhi genoin att läniim upl~gifter o111 b.eii.iies rattigheter Ilarutii~iinii och sättet li~~axpk hoii kan göra dessa siim r %ttiglieter gällaiicle. Exempe1vi.s ni&amp; ii.äiiinas, att rid tiden för stadsf~i1l1i~älctige~~a~l.ei~ ~~östseclla~r 111. ni. %iiilas .fraidsgcla, och iiiedclelas iipplysi~iiigar o111 dllcoreii, sattet etc. for kvinn m1.s begagnaide af sin rösträt t. Utom siii uppgift att lliiimia iippl.ysiiiiig; ii: i ofvaii rtnfirda. fall och i mdra fi&amp;gor af jsi~riclisk eller elroiio~iiisli natur, arbetar byrhii på en del olika afdelningar. En. a.f dem %I: 117 (~ / sförnzec71i1) zge~~, clär aiuiialii.ii~g+r 1110 ttagas s8vd. af iti.~betssölcaiide so111 arbetegifvare iiioiii ol.ika mbetsfält, cl.äi: den bil.dacle kvinrian kan finna en vei ' ksaii-het. S h ~itgöi: h y r h en förinecllare vid anställande af lärarinnor bKde i hem och skol.a, i iiioch iitlaiiclet, kontorsoch slu.ifbiti %deii, liiisföres t Iinclasiiiii or, sällslmp och hitraden i hem, fsrelänerskor, gjm~nastei: in. fl .. Benim afdelniiig %r ytters t flitigt aiil.itad och.
Då jag bar anledn. förmoda, att jemväl BondeSt. afslagit K. M:s nåd. propos. i denna fråga, vill jag icke yrka, att R. o. Ad. nu skall derom fatta något annat beslut. Jag får endast reservera mig emot de beslut, hvarigenom lönförhöjning åt lotsbefälet blifvit vägrad. Jag förespår deraf svåra följder för lotsinrättningen, oell bade trott, att, då nya bakar nu skola byggas, det afsedda ändamålet jemväl bade fordrat att öka lönerna för dem, sorn deröfver äga inseende. irsta punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 2:dra och 3:dje punkterne bföllos. 4: d e punkten. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.: Det torde icke vara nödigt att här ingå i afhandling, huru Flottans brukbarhet beror af bemanningens öfning, hvilket åter icke utan anslag kan åstadkommas. Utsk. har också insett denna nödvändighet och föreslagit ett ökadt anslag af 35,000 r:dr; men Utsk. har deri inberäknat kosnaderna för beväringens till sjös exercerande. K. M. har för detta ändamål begärt särskildt 3o,ooo r:dr. Dessa äro af R. o. Ad. o. PresteSt. beviljade. Någon inberäkning af sjöbeväringens exercis bör således bär icke kunna ifrågakomma. PresteSt. har insett nödvändigheten häraf, samt såvida rattat det felaktiga, att Ståndet bifallit punkten med uteslutande af den sednare delen deri. Jag anhåller nu om den propos., att R. o. Ad. må bifalla beviljandet af 35,000 r:dr till Flottans bemanning, men utesluta det öfriga af denna punkt. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn.: Jag anhåller om propos. till bifall å första, men afslag å sednare delen af punkten. Sedan nemi. R. o. Ad. bifallit K.
Hr Stuart: I 2 mom. af 59 § hafva Utsk:n föreslagit 33 r:dr iS sk. böter för den beslagare, som emellan kl. 10 på aftonen och kl. 4 om morgonen verkställer visitation, i händelse ingen förbrytelse finnes vara begången. Ehuru jag i allmänhet ej gerna vill medgifva beslagare rätt att, genom visitationer, när som helst störa hemfriden, kan jag likväl för min del ej fastställa de höga böter, som här äro i fråga, hvilka skulle vid de flesta tillfällen afskräcka beslagarne från all visitation nattetid och verka detsamma som ett direct förbud. Jag hemställer således, om icke dessa böter kunde nedsättas, på sätt PresteSt. redan beslutat, till 10 r:dr. Frih. Cederström: Visitationer inom enskilda hus slå illa tillsammans med den hemfrid, hvarom hvarje Svensk medborgare enligt 60 § Reg.F. blifvit försäkrad, och här hafva TJtsk:n utsträckt visitationsrätten till alla tider på dygnet och, snart sagdt, till alla rum, utan att besinna vådan deraf, att våldsverkare lätteligen kunna begagna sig häraf, för att om natten intränga i hvilket enskildt hus som helst. Hvad angår böterna för visitation nattetid, i händelse ingen förbrytelse finnes vara begången, så synas de mig, om rättigheten skall qvarstå, alltför lindriga. Jag anhåller om propos. på den förändring i 59 §, att visitationer blott få äga rum om dagen. S3C) Den 19 Januari f. ra. Hr Cederschjöld: Jag hemställer, om det ej må anses afventyrligt att tillåta visitation alla tider på dygnet. Det skulle kunna hända, att en beslagare företoge sig att göra visitation den ena dagen efter deu andra hela dagen igenom, för att sålunda hindra någon från ali annan sysselsättning; och jag hemställer således, om ej något äfventyr borde stadgas för den, som alltför ofta anställer visitation, utan att kunna någon felaktighet upptäcka. Frih. Boye: Att förbjuda visitation om natten vore att gifva assurance för brottet under halfva dygnet. Jag förenar mig, på grund häraf, med Hr Stuart. Hr Stuart:
Yi erinra oss hurusom, för några månader sedan, ifvern för jernvägars åstadkommande var långt större än nu, och orsaken härtill är, att man börjat eftertänka, huru det skall gå med andra påbörjade anläggningar och arbetsföretag. Så hafva åtminstone de, med hvilka jag i ämnet samtalat, uttryckt sig, och då jag delar deras farhågor, bör jag äfven uttala dem. Man har sagt att om en arbetskorps värfvas, medtager den lika arbetskraft, som om värfning icke eger rum. Skillnaden är dock, att den värfvade arbetaren måste arbeta hela veckan igenom, men åtminstone har jag icke erfarit, att flertalet af de icke fästade arbetarne haft ett sådant åliggande, och derföre är det arbete de fästade arbetarne åstadkomma 30 å 40 proc. större, än de icke fästades. Jag anser behöflig! att införskrifva utländske arbetare, och anser kostnaden derigenom icke blifva större, ty jag har sjelf erfarit, att man kan erhålla ut 244 Den IS Juni f. va. ländske arbetarn emot 5 silfvergroschen. Man kan erhålla dem på det vilkor, att man hemtar dem om våren och afskedar dem om hösten. De kunna hemtas med kronans fartyg, som i alla fall årligen utgå på expeditioner. Härmed har jag besvarat en värd talares fråga, hvartill de utländske arbetarne skola användas under vintern. Frih. Eaab, Carl Adam: Hr v. Troil har sagt, att jag yrkat intagande af utländske arbetare. Detta är ett fullkomligt misstag. Frih. Baabs, A. C., förslag fattade jag icke så noga, men säkert är emellertid, att en arbetseorps icke förvärfvar större arbetsskicklighet, än andra arbetare. Skulle emellertid mitt förslag icke vinna Ståndets sympathier nu, så hoppas jag likväl, att så skall ske i framtiden. Yi få väl se huru det kan gå vid nästa Eiksdag. Efter härmed fulländad öfverläggning framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på dels återremiss, dels ock af Gr.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf.- Då jag SetÉ huru det tillgått med den, under de senaste åren företagne stora Reparation på Kongl. Slottet, har hos mig ofta uppstått den förmodan i att Arbetet skulle hafva gatt fortare, och kostat mindre, om det liksom nästan alla andra pubhqua Arbeten, hade blifvit på Entrcprenacl-auction Ridd. och Ad« Prof. V B. 2 AJd. 2y, 26. ( 194 Den 23 April. till den minstbjudande utbjudit. Jag kan derföre nu ej försumma detta tillfälle att vördsamt hemställa, om icke Kongl. Slotts-Byggnads-Directionen borde pä Entreprenad-auction utbjuda alla de Arbeten, hvilkas natur det kunde medgifva. Att denna min vördsamma hemställan måtte, i egenskap af en ny, men af nu uppläste Betänkande från Högloflige StatsUtskottet, om Stats-Regleringen under 8:de Hufvud-Titcln, föranledd Motion, blifva till Högloflige Stats-Utskottet remrtterad, får jag ödmjukast anhålla. Friherre Hjerta , Larn: Sorn jag af Stats-Utskottets nu uppläste Betänkande, inhämtat, att Jönköpings Län icke blifvit nämndt ibland de Län, hvilka äro i behof af Residence-hus; utbeder jag mig få anföra, att jag hos Kongl. Maj:t anmält Jönköpings behof af Residencehus, samt att jag tillika så väl upprättadt och insändt den af Öfver-Intendents Embetet utfärdade Plan-Charta, som äfven projecterat Rit» ning tiil ifrågavarande nva Residence-husbyggnad, dock utan att hafva bifogat förslag till kostnaden , emedan ingen föreskrift blifvit mig meddelad, rörande Husets utseende, eller om detsamma skulle byggas af Sten eller Träd 5 och ehuru Stats-Utskottet nu icke trott sig kunna anslå några medel till detta ändamål, har jag likväl i händelse medel dertill framdeles skulle'kunna utfinnas, icke velat underlåta , att om detta förhållande nu göra erinran. Friherre Staél von Holstein , Corfitz Ludvig:
C Ty hvem Iian viil lmstn en endn liten blick p&amp; dess 1i: kn originella som i hög grad I~nmoristislra innehR11, utan att vilja skaffa sinn barn och ej mindre sig sjiilf den. mililtrationen att dagligen få sig ett godt skratt At de oöfverti.affligt lustiga barnen i Snaskeby. Betrakta blott pag. 15, dar %Pelle far tre flickor fast, ' som han lraminm i en hast, » och jag gr n&amp;stan. viss 0111, att dii blir vicl Elca godt humör som Pelle sjdf, n k han ser på, hur, Brita torkar sig och gnider, så a t t. det i skinnet s ~ i d e B. r För alla glada miinnis1zobni.n frku 3 till SO h s ålder passar deniin ritmiirlcta bok. Barnens k~ilderbok. Af L. Femte häftet. Pris 75 öre. Sedan vicl första ai1blicl; en ai det s&amp; natt illustrerade titelbladet k a w ~ sig nog da smittingni., soin få denna bilderbok i julldapp, högst belatnn. Och dartill hafva.de också skal., ty utom alla taflor, som bestfis dem, få de oclrså goda berattelser om m&amp;ngt och mycket, som bör roa dein, t. ex. om Slransen. och dess trefliga inneviinare, lappar, renar, björnar, fAglm m. m. I bergttelsen: » Indianer på flyttning)), få de ocksa göra den l~anslce något öfvemaskande npptiickten, att det verkligen finns indianer, som inte jaiut 5ii.o i fard med att skalpera eller mörda andra miinniskor. Dette femte hiifte af den lilla hoken förefaller oss hado inne hållsrikare och roligare iin de föregacnde, hvnrför det till det biista rekommenderas A t 6 - 8 8riga barn. Mamiurc, t a d om nggot roligt! Sagor ach sannsagor iitg.
M f f l | å jag går förbi den mäktiga byggnad, som JCuaS fi-at Så Ao-m * öj; t&gt;at 9TLonn ' i Sen tomflet Sig t&gt;efcE3en uätma t m s? A o m Ape sträcker sig längs Österfarimagsgade emellan Sortedamssöen och Botaniska trädgården i Köbenhavn, gripes jag alltid af ett underligt vemod. Jag menar Kommunehospitalet. Jag går långsamt förbi, seende upp mot de stora, alltid tomma fönstren, och min tanke formar sig till en bön för de arma, som lida Tanken på den elegante mannen och den lilla ljusgrå framdansande flickan utanför Kommunehospitalets port sysselsatte mig länge. En slump satte mig någon tid derefter i besittning af deras historia eller rättare barnets moders historia. Den är en bland de tusende, men ändå icke alldaglig. Se här i korta drag dess innehåll! Vi kalla henne Ouérita. Hon var född af en fattig, olycklig moder, som nöd och förtviflan drefvo att lägga den späda lilla varelsen i den rika grosshandlarfruns armar med löfte att anse henne som död för sig för evigt. I det rika hemmet växte Guérita upp. Hon var ett » kärlekens barn » och rikt utrustad till både hufvud och hjerta, som dessa oftast pläga vara, och allt hvad ömma och rika föräldrar kunde slösa på ett afgudadt barn, det fick Guérita i rikaste mått. Men det skadade henne icke, ty hennes själ hade en bottensats af allvar och ädelhet, som icke grumlats. Beundran och smicker gjorde henne icke högmodig, ty hon trodde det var kärlek och gaf det åter med kärlek, och rikedom gjorde henne icke hersklysten, ty hon viste icke ännu, att rikedom var makt, hon trodde den var lycka. Men hon var också bara sexton år ännu. Då fördes hon ut » i lifvet », som det heter, och » lifvet » var lika skönt som hemmet; äfven der mötte henne beundran, rikedom och kärlek. Det var icke samma slags kärlek, som hon gifvit och fått af föräldrar och vänner, den var mycket större och skönare, och hon var lyckligare än någonsin.
Men som jag förut”ser, att sådan icke lärer blifva följden, ”tror jag, att, sedan svar härom meddelats ”Utskottet, 56 §. RegeringsFormen torde ”komma att tillämpas.” — Jag har vågat besvära med uppläsandet häraf, emedan minoriteten inom Utskottet ty värr är så liten, att någon afprutning ej kan medgifvas. Hvad beträffar pluralitetens åsigter, så frugtar jag, att de hafva allt för mycket syskontycke med det berygtade Mont rouge, som så ifrigt understödde den icke mindre fameusa Villélska Ministeren. Då Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt för en stund sedan begärde ordet, och, vid frågan om NäringsStipendierna, fann, att Adeln borde qvarblifva vid sitt förut i ämnet fattade beslut, men i Canalfrågan åter, att Ständernas vid sista Riksdag tagne beslut, icke borde lägga hinder i vägen för dem, att nu fatta ett motsatt, hoppades jag, alt Hans Excellence nu skulle linna tourén vara å nyo kommen till Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid den tanka de en gång i denna sak yttrat. Detta hopp slog fel. För att åtminstone a56 Den 6 April f. m. för min del vara consequent, förenar jag mig med Friherre Anckarswärd i begäran om den proposition, hvarom Friherren anhållit. Grefve Frölich: Jag har egenteligen begärt ordet, för att fritaga mig från att hafva fällt det yttrande, att Förstärkta ConstitutionsUtskottets Memorial skulle blifva föremål för behandling vid denna Riksdag. Hvad som härom yttrades, var sagdt af Herr Hjerta, och han har sjelf redan förklarat sin rätta mening dermed. Jag hoppas, att ingen, som med uppmärksamhet följt mina ord, deraf kunnat draga den slutföljd, som Friherre Cederström. Jag har tyckt mig finna, att man vill etablera skillnad emellan 56 och 81 §§.; man vill ej, att Kongliga Propositioner i Grundlagsfrågor, skola behandlas såsom andra motioner i denna väg från enskildta eller från ConstitutionsUtskoltet.
Ehuru det blifwit uplyst, att Werktts förre Directeur Herr Banco, Coinmisiirien Il^ isisäi tillåtit att defekt räkningarne för de wid Conroiret löntaqande personer bliswik lil! honom öfwerlämnade, att sädane räkningars belopp genom jnnehailning af wedcrbörandes löner godtgöra, pä hwilken grulid Commisiarien 8meäker§ pastält befrielse frän hetalningsffyldighetei, sä wäl af Z24 R:d 4 nst defettcr a Personer inom Wrket för gjorde inrop i ondras namn, enligt twenne as 8meä^ ker§ ingifne sörlckningar N o r äc ^ som afzi Il:d 21 si. n rst. desert ffnld för förre Kammar ffrifwaren l4ammaiir> ä hwilka bägge poster, tillhopa ZsZ R:dr. 22 st. z rsi., Herr Banco,Commitzirien l4ö>rsteär till sig tagit desert räkningarne; litwäl och som Anciions-Kammare jnstrucrionen af den Zo April 1781 i i §. ir Mom. owilkorligen sörmär, akr Aucrione Förwaltaren böc för alla defecter uran undantag answara, ansäg sigDirectionen icke kunna frän denna answarighel i afseende pä berörde Zs;: 22. z. frikalla CommiSjarien 8meäber^ hrvarigenom äiwen de i Afwer-CommissuriatetS Utredning Wärderingsmännen ' i!ja och kräling päförde och af dem till nägon del erkände defeckposter, för den förre §2 R.dr izsi 2 rst och för den sednare 92 R:d 37 st.
Ar jag bosatt å landet och skall göra en utbetalning här i Slockholm, så lemnarjagen assignation till den, som skall hafva medlen, å hvilken assignalionen då är ställd, och vill jag upbära dem sjelf, ställer jag assignalionen på mig, så att det är mig obetaget, alt utfärda assignalionen, till hvilken jag behagar. Denna uplysning hoppas jag må vara tillfredsställande för den värde talaren. Ilr Rosenblad, 15crn Ii.-. Om Hr af Harmens sträckt sitt yttrande längre än lill de handskrifne assignationerne, så tillstår jag, att jag icke upfattal det öfriga af hans anförande, och jag suspenderar alltså allt omdöme deröfver. Men i fråga om den handskrifne assignalionen, instämmer jag med denne talare derutinnan, alt jag anser stadgandet härom onödigt och ganska vådligt; ty beklagligen har konsten alt skrifva handstil myckel stigit och en skrifven assignation kan lättare efterapas ån tryckte eller graverade formulärer. Till förändring af nu gällande föreskrifter i fråga om förhindrandet af öfver-assigneringar på kreditiv-räbningar, hvilka öfverassigneringar på Banken, såsom vi känna, varit hitintills 20-dubbelt, och mera än den insatte fonden i Banken, förefinnas flera medel ibland annat, att hvarje assignation icke får ställas på mindre belopp än 50 eller 60 r:dr b:co, eller också, att kredilivägaren skall hvarje gång han utfärdar en assignation, derom avisera Banken; och då assignationen, sedan den till Banken inkommit, der annuleras, kan således någon öfverassignering icke upstå. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om återremiss. Hr af Harmens: Emot mitt förra yttrande har blifvit anmärkt, att det vore vådligt för Banken, att tillämpa ifrågavar:de stadgande sålunda, ali å kreditiver få utfärdas assignalioner, ställde å viss man eller ordres, emedan man befarade, att desse papper skulle kunna vinna den kredit, all de möjligen inverkade på metalliska valutan.
De spanska äggen vispades till nästan lika högt skum för alla slags rätter, och fru Joachima sjelf flög fram och åter mellan köket och salen, der också ett middagsbord stod dukadt med ännu magnifikare glas och lika sköna viner. Men Joachima stannade icke heller i salen. Hon ilade slutligen till sängkammarn, framför hvars stupande spegel hon utförde diverse olika helsningssätt under småleenden och korsblickar, som icke allenast voro en följd af hennes briljanta lynne, utan äfven härledde sig af alla de vridningar, som egde rum under den lysande koeffyrens påfästande. Till sist insvepte hon sin person i den af Carl förut omnämda violetta sjalen med hvita silkesblommorna. Och så utstyrd, kunde hon vara temligen belåten med sig sjelf – hvad hon ock var. Hennes ögon strålade af förtjusning och elakhet. – Vänta, vänta ... småmumlade hon med knappnålarne mellan läpparne ... vänta, vördnadsvärde herr Christoffer! Nog erhöll jag i rättan tid återbudsbiljetten, men du skall allt ännu en timma få murra vid pulpeten, medan fruns kalkon fräser sig förderfvad i grytan, innan det återbudet kommer, som meddelar den vigtiga matadoren att »tillfälliga hinder uppstått för ifrågavarande»... Så mycket fick jag reda på, då jag vek snibben på biljetten inåt, och mer behöfs ej ... Nu blir Carl både öm och tacksam för en tid. Och visst hade han skäl till tacksamhet, åtminstone i sin egen oeh sin hustrus tanke. Den outtröttliga Joachima, som så länge och träget forskat efter sin hämd, hade på gästgifvargården utspanat de bägge norrmännens besök och ärende hos herr N. Straxt flyger hon hem till sin man, uppgör på stående fot ett program, som han har snille nog att fatta och fyndighet nog att verkställa, och allt lyckas så förträffligt att det ser ut som idel natur. På gästgifvargården möttes ofta stadens honoratiores om aftnarne för en trekarl eller ett parti boston.