Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Dom Miguel är folkets afgud, detta torde ni utan tvifvel redan funnit. Har ni någonsin sett honom visa sig på Rio’s gator, utan att mottagas af allmänhetens jubelskri? Men hvilken är denna allmänhet? tillåt mig att säga det, Eders Majestät. Negrer, färgade, sjömän, mulåsne-drifvare, med ett ord pöbel; de förståndigare, de upplysta hysa deremot farhåga för hans häftiga, jag vågar säga, vilda och obändiga lynne. De förståndige, upplyste! Huru många sådana finnes det i alla länder, och i synnerhet i detta? Några lärde, några köpmän, några af de större possessionaterne och bergverksägarne, kanhända en del af adeln; men huru många äro också väl desse? Utgöra icke de samhällsclasser, ni kallar pöbel, vida mer än tre fjerdedelar af Brasiliens folkmängd, slafvarne oberäknade? Ni talar i nationens namn, och ni vill införa en styrelse, för hvilken massan är likgilltig, och undantränga en thronarfvinge, hvars böjelser och sympathier äro den stora mängdens. Ni talar i frihetens namn, och börjar med att påtruga den egentliga nationen någonting, som för henne är likgilltigt, obekant, ja motbjudande. Men, Ers Majestät, i vår tid är det intelligensen, ideerna, som gå fram med omotståndlig fart; och för dem måste massan i nödfall vika, om den ställer sig i vägen för denna ström. Men märken J sjelfmotsägelsen i detta system? Den ena gången åberopar man nationen och massan, hvars önskningar blindt måste lydas, den andra gången heter det, att denna skall vika för ett ideal, en abstract theori, som de såkallade upplyste förklarat för den enda rätta. Men det är nu inconquensernas tid, och möjligen torde det också här komma att gå till på samma sätt. Men det är äfven möjligt att ni bedrager er, – ni, som tillbragt större delen af er lefnad på resor, i höfsade länder, hvarifrån ni hämtat en politisk lära, som icke – kanske för sekler – ännu passar för ert fädernesland.
Den borgerliga frihet, som funnits utan denna kontroll, har i dess ställe utan tvifvel ägt andra, som numera, just i följd af utvidgade kommunikationer och uppslegrade jemlikhetsanspråk, ej äro användbara. Att i nuvarande tid vilja undandraga samhällsförvaltningen den fullkomligare kontroll, som genom offentligheten i tryck blifvit möjlig, vore obestridligen detsamma, som att förråda den borgerliga friheten. Alväger man sålunda mot hvarandra fördelarna och olägenheterna af tryckfriheten å ena och molifven till dess hämmande å andra sidan; så torde man möjligen kunna komma på den tankan, att bättre vore, om hela denna frihet, eller till och med allt, hvad boktryckerikonsten framalstrat, aldrig varit till; men svårligen skall man känna sig frestad till försök att afskaffa en redan beviljad frihet; och lika litet skall man föreställa sig, att någonting vore vunnet genom en lagskipning, som, sträfvande att förbättra lagens verkliga eller förmenta fel, dömde annorlunda, än dess innehåll fordrar. Lagen må vara mer eller mindre gynnsam emot friheten; så alhjelpes det onda säkerligen icke dermed, att man i tillämpningen förknappar den frihet, som lagen gifvjt. Verkan häraf är läst heldre densamma, som af försöken att genom lagstiftning inskränka friheten skulle uppstå. Bättre vore säkerligen i tvifvelaktiga fall, att sjelfsvåldet gynnades genom alltför liberal lagtolkning, än alt genom en i minsta måtto öfverdrifven stränghet gifva förevändning till beskyllningar om obenägenhet mot friheten eller farhåga för dess välgrundade anspråk. Utan tvifvel tillhörer det domaren att betrakta förvillelserna och ondskan med det förakt, som anslår öfvertygelsen om deras vanmakt, och aldrig glömma, att om de någonsin blifva vigtiga och vådliga, sådant förnämligast härrörer från den fruktan, man för dem visar. Men om, på dessa grunder, frihetens bibehållande är åtminstone af lika stor vigt, som sjelfva dess införande; så må det utan tvifvel betraktas såsom väl betänkt, att tryckfrihetens vård blifvit af lagstiftaren vid sjelfva dess införande särskildt utmärkt bland de rättigheter, för hvilkas bevakande det embete är inrättadt, hvars förvaltning jag har att redovisa.
Posses yttrande får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Gr. af Wettorstedts motion icke handlar om den punkt i StatsUtsk:s betänk., hvilken BondeSt. inbjudit R. o. Ad. att, med frånträdande af sitt derom fattade beslut, godkänna, utan om en annan punkt, nemi. den 3:dje, som är af R. o. Ad. bifallen, och i afseende hvarpå någon inbjud n. icke skett. Denna sednare punkt är jemväl bifallen af BorgareSf. Huruvida den är bifallen af BondeSt., vet jag icke; men motsatsen är ej heller upplyst. Om således jemväl BondeSt. bifallit denna punkt, och således 3 Stånd gillat den (hvilket åtminstone gerna kunde vara händelsen), så hemställer jag, om det är enligt med grundlagen att väcka en motion, som åsyftar ingenting mindre än upphäfvande af 3 Stånds beslut; och äfven om fråga blott dr om upphäfvande af a Stånds beslut, så förändrar detta ej förhållandet. I öfrigt får jag erinra, att i händelse remiss af H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion bifalles, så kan, på sätt Hr Gunther yttrat, StatsUtsk. icke utan den största inconsequens afgifva annat svar, än Utsk. meddelat pä Frih. Palmstjernas motion. Skulle likväl Utsk., emot ali förmodan, inkomma med tillstyrkande af motionen, så vore det icke nog, att R. o. Ad. biföll BondeSt:s inbjudn. med det amendement, som Gr. af Wetterstedt föreslagit, utan för att vinna något resultat fordrades äfven, att R. o. Ad. skulle kunna förmå BorgareSt. att upphäfva sitt beslut rör:de 3:dje punkten, samt ytterligare förmå BondeSt. att ingå på en modification, sora ej vore till Ståndets förmån. Jag hemställer derföre, huruvida det är sannolikt, att någon annan följd af motionen skulle uppkomma än den, att R. o. Ad. skulle stadna i ett isoleradt beslut. De, som verkligen önska något resultat i denna fråga, och till deras antal tror jag Gr.
Enahanda är förhållandet med 1859 års räkenskap, och nu församlade Revisorer förnya samma anmärkning, enär den af skolans Rektor deröfver afgifna förklaring, som hufvudsakligen innehåller, att en fullständig relation ej lätteligen kunnat af Rektor afgifvas, alldenstund han ej hade donationsbrefven under sin vård, utan dessa befunnos i enskilda personers eller auktoriteters ego, icke synts Revisorerne fullt nöjaktig, helst det i Revisorernes tanka väl, om ock med något besvär, torde låta sig göra, att af personer, som inbetala räntor å utlånta donationsmedel, erhålla uppgift å de urkunder, på grund hvaraf räntebetalningar ske och som böra angifva såväl beloppen af som ändamålet med de särskilda donationerna. § 2. Vid räkenskapen för Ulricehamns pedagogi hafva Revisorerne funnit skäl framställa samma anmärkning, som i sistlidet års revisionsberättelse förekommer, eller att låneräkning saknas och att hvarken den kontanta behållningen eller säkerhetshandlingarne för pedagogiens utlånta medel blifvit, i öfverensstämmelse med uttryckliga föreskrifterna i Kongl cirkulärbrefvet den 17 September 1856, behörigen attesterade af Inspector schöte. — 225 — Konsistorium i Strengnäs. Dess räkenskap, som blifvit med anmärkningar granskad i Kongl. Kammarrätten, redovisar inkomster och utgifter på sätt som följer: Debet. Balans från år 1858: Tillgångar: Konsistorium Uppbörd: Balans till år 1860: Skuld: Konsistorium: — Strengnäs elementarläroverk: Örebro elementarläroverk: Balans från år 1858: Skuld: Konsistorium Balans till år 186< Kontant behållning. Tillgångar: Konsistorium: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL l^SDVQilKBA, lfflIIK8°BVÅStl]l>Iiaf VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM åren 1856 och 1857.
Till stöd för dessa motioner har blifvit anfördt, att det visat sig omöjligt att förekomma otillåten minuthandel med bränvin, då 15 kannor räknas för parti; hvarjemte Doktor Sandberg och Kontraktsprosten Palmlund velat fästa uppmärksamhet på det sätt alt kringgå författningen, som är kändt under namnet ”salning”, hvilket Bih. till R. St. Prat. 1862 & 1863. 5 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 1 2 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4. sålunda tillginge, att flera personer sloge sig tillsammans om köp af 15 kannor bränvin, hvilket sedan dem emellan delades i mindre belopp. Då, genom att höja det ifrågavarande beloppet till 30 kannor, det öfverklagade sättet att kringgå författningen endast i ringa mån skulle försvåras, men derigenom icke obetydliga olägenheter förorsakades alla dem, hvilka, boende på landet långt ifrån utskänkningsoch minuthandelsställen, ej förmådde på en gång köpa 30 kannor, anser sig Utskottet ej böra tillstyrka hvad motionärerne i delta afseende yrkat. Enär det emellertid hufvudsakligen lärer vara å landet, som ofvannämnda af många öfverklagade sätt alt kringgå författningen bedrifves, liar Utskottet trott det af motionärerne åsyftade ändamål kunna vinnas genom förbud för landthandlare att idka något slag af bränvinshandel, hvarom Utskottet vid § 5 framställt förslag, hvarjemte Utskottet vid §§ 3 och 41 sökt stadga föreskrifter till hämmande af den så kallade salningen; hemställande i följd häraf Utskottet, att Herr von Köchs, Kontraktsprosten Palmlunds och Doktor Sandbergs ofvan omförmälda yrkanden ej måtte till någon Ri kets Ständers åtgärd föranleda. § 2.
Mörner antydl, hvaraf det kunde visa sig alt verkliga meningen här icke vore uttryckt, så skulle jag tro alt, om man afsåg sakens nytta, man kunde härom besluta utan återremiss. 358 Den 21 Augusti. Hufvudsaken i detta morn. af betänk, anser jag vara icke att besluta ang:de ordförandeskapet, utan att besluta öfver sednare punkten sorn föreslår: att Kyrkoherde, eller den hans tjenst förältar, alltid skall vara ledamot af fattigvårdsstyrelsen. Gr. Sparre: Den mening, som de fleste talare uttryckt och sora först framställdes af Frih. Palmstjerna torde lättast kunna uttryckas om Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa den propos., att R. o. Ad. behagade besluta alt Kyrkoherde, ehuru han icke är ordf:de i sockennämnd, likväl må kunna väljas till ordf:de i fattigvårdsstyrelse. Jag föreställer mig alt delta var hvad Frih. Palmstjerna och de fleste lalarne åsyftat. II. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å det förevar:de 2:dra mom. af 4:de punkten framställda propos. besvarades med nej, och uppå sedermera gjord hemställan beslöts, alt Kyrkoherde, ehuru han icke är ordf:de i socknenämnd, likväl må kunna väljas lill ordf:de i fattigvårdsstyrelse. 3:dje morn. af i:de •punkten samt S:te till och med 10:de punkterne. Bi föl los. ■11:te punkten. Frih. Cederström: Jag har mig med fullkomlig visshet bekant, ali detta ärende icke på lika sätt inom olika kommuner behandlas. Del har visserligen genom god vilja mestadels inträffat, att afgiften blifvit erlagd; men det har också handt, att fattigvårdssamhällena icke ansell sig densamma böra ålägga. Vore del då icke mera skäl, att en begäran om utfärdande af en förklaring härutinnan af Ständerna framställdes?
December nästlidet år till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition innehåller, hade Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor i underdånig skrifvelse den 14 Oktober sistlidet år väckt fråga om försäljning af den Kronan tillhöriga, i Carlshamns nya stad, emellan Portgatan och Vestra Strandgatan belägna tomt, hvarå ett efter fordna regala bränvinsbränneri-inrättningen bibehållet spanmåls-magasinshus af korsvirke med murstensväggar på gråstensfot genom vådeld nedbrunnit i Juli månad 1845; i hvilket afseende Kongl. Stats-kontoret upplyst att, som intägten in natura af Kronans ränte-spanmål i Carlshamn under några af de sista tio åren icke öfverstigit 15 tunnor årligen, behof ej visat sig vara för handen att derstädes uppföra nytt kronomagasin, helst den spanmåls-tillgång, hvilken erfordras för den i Carlshamn förlagda kommendering af marin-regementet, en båtsmanskommendering samt några få invalider, belöpte sig endast till omkring 70 tunnor årligen, som anskaffades genom upphandling, och för öfrigt, om, efter förändrade förhållanden, räntesäd ifrån omkringliggande härader skulle någongång in natura utgöras, hvad deraf utöfver behofvet återstode borde kunna till antagliga pris genast å auktion föryttras; att för Kronans nyssberörda inskränkta spanmåls-förråd i Carlshamn, som förvaltas tillsvidare emot ett årligt arfvode från allmänna mdragningsstaten af 133 R:dr 16 sk. Banko, nu hyres lokal emot årlig afgift, hvilken för närvarande utgör 80 R:dr Banko och utgår från Kongl. Öfverintendcnts-embetets Bih. till R. St.
Dom, som icke inom viss tid öfverklagas, vinner laga kraft; en styrelseåtgärd, som icke vid nästa Riksdag blir föremål för en anmärkning, kan sedermera icke åtalas; och i samma analogi, anser jag att en Lagförklaring, som icke vid påföljande Riksdag ogillas, ] i e n i (i N o v cm b e r f. in. bör öfvergå till bestående Lag, sorn blott af Konung och Ständer gemensamt må kunna rubbas. Jag anhåller vördsamt om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall af Utskottets förslag, till den påföljd. 56 och 81 §§. RegeringsFormen förmå, det vill säga, att detsamma må hvila såsom ett Rikets Ständers Utlåtande, intill nästa Riksdag, då Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition först kan till afgörande förekomma. Herr Hjerta: Jag anhåller först alt få. rätta ett misstag, som jag gjorde i mitt förra yttrande, då jag begärde afslag å Utskottets Memorial. Min mening kunde naturligtvis icke vara annan, än återremiss, emedan Grundlagen förbjuder all annan åtgärd. Jas? anhåller således om återremiss af Me O morialet, och att Ståndets gemensamma tanka må blifva, att hela Lagförslaget skall förfalla. Jag skall äfven anhålla, att, emedan jag nu bar ordet, få till besvarande upptaga några här gjorde anmärkningar. Jag måste först beklaga, att jag ej kan besvara den sista Talarens anmärkningar, emedan jag omöjligt var it i tillfälle, att kunna höra dem. Man har sagt, att Högsta Domstolen icke bar rätt att stifta Lagar. Det är helt annat, att gifva förklaringar, huru Lagen skall tolkas; denna vätt har Högsta Domstolen, och man vill nu öfverflytta den Den i6 November f. m. 25 på Kongl. Majrt. Detta måste jag helt och Iiållet bestrida. Att åter Högsta Domstolen skulle äga föreslå sådana förklaringar, äfven innan Lagen af någon befunnits otydlig, det skulle vålla för mycken oro. Hvad den Ekonomiska Lagstiftningen beträffar, är Konungens förklaringsrätt der ännu farligare.
Hvad sålunda förekommit hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och alldenstund de serskilde förslag, sorn .1 Kongl. -Ma jäts Nådiga Proposition innefattas, dels öfverensstämma med Rikets Ständers å förra Riksdagen fattade beslut, angående Capel lans-boställens skiljande frän roterings besväret och åtskillige hemmans befrielse från • öfverrotering, dels i afseende på sältet för afhjelpande -af• desse olägenheter, .efter Utskottens öfvertygelse, anvisa de enda tjenlige utvägar, som för .ändamålens ernående äro att tillgå; fördenskull och då de af Riksdags-Fullmägti-ge från Jönköpings Län anförde skäl för ännu oroterade, men, enligt sin natur ständig rotering underkastade hemmans fortfarande befrielse från detta'besvär, i Ut . skol fens ^ StatsSamt Öecönomie-Utikotlens Utlåtandee W:o 31, 49 akottens tanka, icke ii ro af den beskaffenhet, att de Förtjena något afseende, samt egarne af sådaue öfverroteräde hemman, hvilka från Capellanshosläilen fått sig ålagd ständig rotering, sorn icke kan på andra heraman Öfvertlyttas, synas sakna skäl till klagan, enär de för denna rotering, som tillkommit i följd af Kammar-Collegii laga kraftvunne beslut, skulle, enligt Kongl. Majrts Förslag, hädanefter komma att blifva fullt ersatte; hafva Utskotten funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, med antagande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, för deras del besluta: att ej m-ndre alla de Capellans-boställen i Riket, som, antingen i brist af närbelägn® oroterade hemman, måste qvarstå i roteringen, eller, sorn fått roteringen år 1826 orätt förflyttad på hemman, som redan af ålder äro roterade till fullo, än ock de i gammal rotering förut deltagande hemman i Jönköpings och Kronobergs
Ständers åtgärd, får Utskottet lemna den uplysning, att, efter hvad handlingarne i ämnet innehålla, hade Häradsskrifvaren Rydström, under den 23 Maji 1815 blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder tillagd den förmån, att vid afskedstagande! undfå Pension till belopp af |:delar utaf hans innehafde Lön och Mantalsskrifvare Provision; hvarefter Rydström den 14 Julii samma år erhållit afsked från tjensten, samt alltså med påföljde Juli!. månad ägde åtnjuta Pensionen, bestigande a£ ^02 JStatsUtsk. Betiinkanden. Könen till 7 2 Rid 44 slc. och af Provisionen pil 35 Rid 29 sk. 2 rst. eller tillsammans 108 R:d 25 sk. 2 rst. årligen; men då någon anmaIan om utbekommande deraf ej skett förrän den jssta Augusti i8r6, hade Kongl. Då förenämnde Kongl. Kungörelse ej förklarar en Fordringsägare, som försummar den bestämde PrtEscriptionstiden, sin rätt förlustig, utan endast att Fordringen anses förfalla intill dess Riksens Ständer komma tillsammans och pröfvat huruvida till godtgörande deraf, medel kunna beviljas; så och enär härvid förekommer, att Häradsskrifvare^ Rydström skall varit okunnig om tiden från hvilken han ägde Pensionen tillgodonjuta och sålunda ej kunnat iakttaga den Termin, inom hvilken han för ifrågavarande månader bort densamma utbegära; har StatsUt. fkottet, med afseende tillika derå, att Rydström för sjuklighet nödgats taga afsked, och att förlusten af ifrågavarande Pensions belopp skulle för SiatsUtsh. Betänkanden. 103 honom vara Itänbar, ansett sig böra till Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen hemställa, örn icke, enligt den i dylike frågor följde Princip, bemälte
Jag hoppas att de andra St:n skola göra som R. o. Ad. plägar göra, d. v. s. höra efter hvad det andra Ståndet beslutat, för att derefter möj ligen rätta sig. Jag yrkar afslag å Hr Flachs förslag. Gr. Mörner: Lika med Gr. Lagerbjelke kan jag icke förneka, att det ligger en hög grad af oformlighet deri, att aflåta en inbjudning på afslag, och jag förenar mig med honom i afBtyrkande af Hr Plachs förslag. Frih. Armfelt: Jag torde icke behöfva förklara, att jag ifrigt önskar, det R. St:rs beslut mätte blifva afslag å nyss före dragne Betänk., men jag kan icke underlåta att yttra den åsigt, att inbjudningar synas icke skäligen böra ifrågakomma annat än i särdeles vigtiga fall, och af sådan vigt anser jag icke denna fråga vara, emedan, om de öfrige Stånden skulle fatta från R. o. Ad:ns skiljaktiga beslut, frågans lösning alltid ändå kommer att ske i förstärkt Bevilln.Utsk. Således får jag på detta och äfven de skäl, som Gr:ne Lagerbjelke och Mörner anfört, yrka afslag å den föreslagna inbjudningen. Hr Flach: Ehuru jag icke känner mig öfvertygad om giltigheten af de skäl, som blifvit anförde mot min framställning, så och då ingen af R. o. Ad:ns medlemmar understödt densamma, vill jag icke vara envis, utan afstår från mitt yrkande. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr Flach nu mera afstått från det af honom väckta förslaget om inbjudning till MedStm att instämma uti R. o. Ad:us nyss fattade beslut, komrae frågan derom att förfalla. Föredrogs ånyo Hr Printzenskölds, Carl, den 25 och 28 deönes bordlagde förslag, att de öfriga RiksStm skulle inbjudas att instämma uti R. o. Ad:ns beslut ronde lydelsen af Ingressen till den nya Bevilln.Stadgan. Sedan undertecknad, uppå begäran af Gr.
Ridderskapet och Adeln, från 2 R;dr o.!\ sk. till 2 R:dr 12 sk,; för Notarierne i samtlige Utskotten, Siats-Utskottet allena undantaget, från 3 R:dr till 2 R;dr 3a sk. och För Utskottens Cancellister, undantagande Cancellisterne i Stats-Utskottet, från 2 R:dr till x R:dr 32 sk, B:co om dagen, I afseende på tiden under hvilken de föreslagne Arfvoden och Traetamenten höra hestås, så enär ingen lärer hafva inträtt i tjenstgöring, innan han till befattningen blifvit utnämnd, kan Stats-Utskottet ej tillstyrka aflöningens beräknande för RiksStåndens Secreterare och Cancellier, förrän från antagningsdagen, med undantag likväl af Riddarhus-Secrcteraren, med hvilken är ett särskildt förhållande och som synes höra få njuta arfvode från den dag Riksdagen utblåses. Till allt hvad Förslaget för öfrigt innehåller, tillstyrker Stats-Utskottet bifall, Stats-Utskottets Betänkanden. ^5g äfvensom att Förskott på ifrågavarande Arfvoden och Tractamenten må beviljas, att utbetalas till och med d. 3i nasti. Martii; och hemställer Stats-Utskottet, att, i likhet med hvad förr skett, de till Skrifmaterialier samt öfrige förnödenheter i och för Ståndens och Utskottens Cancellier erforderlige Medel, sorn vanligen bestridas af Riksdagskostnads-Summan, måga ersättas efter al Secreterarne afgifvande verificerade räkningar, som af Herr Landt-Marskalken och Herrar Talemännen, samt Ordförande i Utskotten böra genom deras påskrift godkännas. Det beslut Riksens Högh Ständer häröfver meddela, lärer i underdånighet anmälas bos Kongl. Maj:t, i afseende på Nådig befallning till Vederbörande, om utbetalningens verkställande af Riksdagskostnads-Medlen. Vid detta tillfälle har Utskottet ansett det lämpligast, att afgifva utlåtande öfver ett, från Höglofl.
Den 10 Jannari e. m. 117 Hr Cederschiöld begärde votering om kontra-proposms innehåll, men, innan förslag till voterings-proposm blifvit uppsatt, anmälte sig och yttrade Hr Cederschiöld: Som jag hört flera af R. o. Ad:s ledamöter tillkännagifva, att de hafva saken klar för sig, så vill jag afstå från mitt yrkande om återremiss. Härefter upplästes och godkändes följande förslag till vote rings-propos. i sjelfva frågan: »Den som bifaller Riddarh.-Utsk:ts Utlåt. N:o 4, i ani. af Hr Anreps, Gabriel, motion, att den å Riddarhusets genealosier såsom lefvande upptagna adeliga ätten N:o 1 Lilliehöök af Fårdala skulle förklaras vara utslocknad samt den af Hiddarh.-Direktionen vid innevarande riksdag till en medlem af Ståndet utlemnade polett att lör nämnde ätt intaga säte och stämma på Riddarhuset genom vederbörande tjensteman återfordras, röstar vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågav:de Utlåt, och bifaller Hr Anreps ofvanberörde motion.» Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, rösterna hafva utfallit sålunda: Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Usk:ts den 3 och 7 dennes bordlagde Betänkm: N:o 14, i ani. af väckt motion om upphäfvande af 2:dra kap. 5:te och G:te §§:ne Giftermåls-balken; samt N:o 15, i ani. af väckta motioner om förändring i föreskrifterna ang:de skyldighet för prest att pröfva vilkoret! för lysning och vigsel. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 7 dennes bordlagde Utlåt. N:o 21, i ani. af R.
Och har för öfrigt Herr Lagmannen Grefve Gyllenborg erinrat, att Stats - Utskottets Förslag icke detaillerade de behof, hvartill den uppgifna tillökningen i bidraget för Stats-Verkets utgifter erfordras; i anseende hvartill Herr Grefven ansett förslaget ej böra under öfvervägande tågås förr än det slutliga Betänkandet om StatsRegleringen på det hela inkomme; äfvensom Herr Grefven äskat, att fullständige uppgifter örn Stats-Verkets alla tillgångar af öfverskottsmedel eller andre Fonder först måtte afgifvas, samt de till Utskottet aflåtne Remisserne af Riksens Ständers Herrar Revisorers Berättelse Stats-Utskottéts Betänkande». om Stats-Verkets förvaltning och Räkenskaper för de föregående åren skyndsamt besvaras lill upplysning i berörde, med flere hänseenden. Hvad nu angår förstnämnde anmärkning, att nemligen den erforderlige tillökningen af 250,000 R:dr för Stats-Verket måtte påraknas af Bankens 750,000 R:dr får Utskottet förklara, att enligt dess gemensamt med Bancn-Utskottet afgifne Utlåtande och Förslag, angående Finance - Regleringen, har någon förändring eller minskning uti inbetalningen af berörde summa till Banken ansetts icke förenlig med Riksens Ständers förut tagne beslut härom så i anseende till Bankens ställning sorn penninge - rörelsens upprätthållande i fastställd ordning; hvarföre ock ifrågavarande behof eller tillökning i och för Stats-Verkets utgifter, såsom oberoende af nämnde inbetalning och förhållandet dermed desto mindre nu på föreslaget sätt kan undvikas, som sådant förutsätter en på andre grunder uppgjord ny Finance-Reglering, hvarigenom den förre skulle hufvudsakligen rubbas. Beträffande åter Herr Lagmannen Grefve Gyllenborgs erinringar, får Utskottet upplysa, att den uppgifne tillökningen i Bevillning* - summan grundar sig på beräkning af Stats-Verket* utrönte behof och vid denne Riksdag ansRgne nya utgifter, hvilka förekomma att bestridas årligen.