Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då kom gamla gumman Sigrid Torsdotter fram ur hopen. Hon svängde sin käpp högt i luften och började ropa: »Hvem är det som säger, att prinsessan kommer? Jag vet, jag, hvad det är, som kommer. Hela långa vintern satt jag ensam i stugan och såg röken bolma upp från härden. Men hvarje kväll var röken full af tecken. Den fylldes inför mina ögon af gestalter, som buro spjut och pansar. Och jag vet hvad det betyder, då röken är full af krigare. De äro förebud för andra, som en mörk natt, medan vi sofva, komma framsmygande till våra hus. Vi höra dem ej, då de komma, ty vi sofva, men vi vakna, då den röda hanen börjar gala på taket, då vi hålla på att kväfvas i våra rökfyllda stugor, då den norske konungens folk höjer segerskri utanför de brinnande väggarna. Alla människor kände rysningar af fruktan, då de hörde Sigrid Torsdotter, men kolargossen ställde sig rätt i vägen för henne. »Jag bryr mig ej om edra rökmoln,» sade han. »Jag har sett prinsessan. Fin och fager lyser hon under kronan.» Per smed, som fruktade för de arma människornas gäckade hopp, rusade öfver Rasmus kolargosse och släpade honom bort till jordkulan, där han hade sin smedja, förde in gossen där och vräkte för ingången den stora stenen, som tjänade till dörr. Men Rasmus skrek oupphörligen: »Jag har sett prinsessan, och mig synes, att ni borde glädja er åt att hon kommer.» Men knappast hade Per smed skaffat undan kolargossen, förrän en man, som i flera år vandrat omkring fredlös på Storskogen, kom ned till byn. Han såg ut som ett vildt djur i sin skinndräkt och med sitt långa, oklippta skägg, men han log högt af glädje, då han kom springande, och han svängde en grön kvist öfver hufvudet som ett fredstecken. Han sprang genom hela byn, stannade på hvar och en af de svarta brandtomterna och ropade så högt, att det hördes ned i de mörka källrarna, där folket bodde: »Prinsessan kommer. Jag har sett prinsessan.»
Det skulle ock för den allmänna undervisningen blifva ganska menligt, om för en längre tid ett så stort antal af Elementar-lärare, och dessa tvifvelsutan bland de erfarnaste och dugligaste, troligen oftast läroverkens närmaste styresmän, droges från deras egentliga sysselsättning och upptoges af en verksamhet, som, helt och hållet olikartad, kanske äfven för framtiden skulle minska deras håg och tålamod i ulöfningen af det mödosamma lärare-kallet. Utskottet bar derföre trott, att antalet af Elementar-läroverkens representanter för närvarande lämpligen kunde inskränkas till Fern, och att Riket, för sådant ändamål, borde indelas i ferb valkretsar. Denna indelning torde ock böra i Grund-lagen bestämmas, enär af ett annat förhållande flerahanda olägenheter kunna uppkomma. Vid den indelning Utskottet nu föreslår, bar Utskottet hufvudsakligen gjort afseende på stiftens belägenhet, deras storlek, samt det förhållande, ali de loir varit förenade. Vid beräkningen af antalet lärare och beloppen af deras löner, har Ut skottet, med uteslutande af de med prebende-paslorat förenade lärare-platserna, hvilkas innehafvare såsom Kyrkoherdar redan ega representationsrätt 1 Preste-Ståndet, följt Kongl. Maj:ts ofvanomlörmälda Nådiga proposition (N:o 1, Bil. 7). Om ock hvad deruti är af Kongl. Maj:t föreslaget, skulle af Rikets Ständer i ett eller annat hänseende blifva jemkadt, samt om det ock måste antagas, att olika orters olika framtida utveck ling i afseende på folkmängd och behof af undervisnings-anstaiter skall medföra framtida förändringar, så torde dock för närvarande ingen bättre beräkningsgrund än den Konstitutions-Ulskottets MemoriaI N:o 3i. 5 omnämnda finnas. Det skall utan tvifvel dröja länge innan de förändringar, som läroverkens storlek och antal i framliden komma att undergå, skola uppnå en sådan höjd, att den af Utskottet 1111 föreslagna indelningen tarlvar rättelse ; och bebofvet af en sådan rättelse kan i allt fall ej blifva 'så brådskande, att det dröjsmål, en grundlagsändring fordrar, kan medföra någon verklig skada.
Bet, IV.-o 29. 25 Ljus, alla slag, Ljuskronor, Luktvatten, Läder, mer eller mindre beredt, alla slag, Machinerier, Marmor, mer eller mindre arbetad, Mattor, Golf-, alla slag, Medailler af Tenn och annan oäkta metall, Metaller: Messing, arbetad Lahn, oäkta, andra slag, gjuten, smidd eller prässad, Bronz-arbeten, förgyllda, andra metallarbeten med eller utan förgyllning, försilfring eller plätering, Metvurst, Mjöd, Mosaik-arbeten, Munn lack, Målningar, andre, Nålar, alla slag, Nät af alla namn och slag, Olja: Hamp-, Linoch Rof-, Flygtiga eller Essencer, Oljekakor, Ost: Surmjölks-, Sötmjölks-, Pailetter, Papp, Papper, alla slag, Pennor, beredda, formerade, Penslar, Pergamentskinn, Perlemor, arbetad, Bih. till R. St Prot. 1834• S.-le Sami. i.-sta dfcl. iz:te Häftet. 4 Bevillnings-Utskottets Bet.
1 några få socknar på landet finnas ännu så kallade skogshästar, hvilka hela året igenom gå ute, och vanligen endast vid stark köld infinna sig vid gårdarne; de fasttagas ej förr än de skola säljas eller tämjas. Dessa hästar äro små, men ganska härdiga. Emellertid sorn inhägnandet af utmarken fortgår, så kommer snart denna hästafvel att upphöra. Gotlländska får-racen är af ypperlig beskaffenhet till slagt, synnerligast de får, hvilka hela året igenom söka sin föda ute; man påslår att köttet deraf erhåller någon smak af vildt; men deras ull är grof och ojemn, och således otjenlig till klädesfabrikerna. Utom på Carlsöarne äro dessa får ganska små. Endast vid ytterligt sträng köld och djup snö uppsöka ulegångsfåren de foderhus, som på betesmarkerne för dem äro beredde. Detta sätt att föda fåren brukas dock endast uti öns södra socknar samt på Fårön; i den öfrige delen af landet är fårslaget af vanlig storlek med grof ull af jemn beskaffenhet. Erono-sehäferiet på Wisborgs kungsladugård har nu uppgått till 50 djur af äkta Southdowns-race, och det på Stenstugu i Endre till 32 af samma race, och har försäljningen af får af äkta race vid årligen hällne auktioner fortgått, dock icke till höga priser. Allmogen på Gottland har ännu icke blifvit rätt benägen för denna får-race, den anförer såsom skäl dertill att Southdowns-fåren växa långsammare än de Gotlländska, hvilka de förmena äro lika ullrika med Southdowns-fåren, ehuru ullen ej är af så god beskaffenhet. Skogen'. Tillgången deraf är, utom på sydligaste delen af ön, ännu icke allenast tillräcklig för landels behof, utan deras afkastning utgör landels förnämsta export. Egentlig ordning vid bygget, eller omtänksam vård dermed, iaktlaees ännu icke och botar att, ehuru den i förra berättelsen omnämnde skeppningen af sleepers numera upphört, snart medtaga det som ännu finnes qvar.
Ben nu så oumbärlig ansedda ulfordringen med drank lär till sin verkan vara mycket problematisk* Mången anser den blott lifnära, icke föda kreaturen; och att den skadar samt i förtid fäller deras tänder, lär erfarenheten hafva tillräckligt bestyrkt. Det är emedlertid otvifvelaktigt, att den ökat ladugårdarna och med detsamma gödsel-tillgångarna, samt, såsom förr är närndt, bidragit till det högt uppdrifna åkerbruket. Sjelf bär jag i denna punkt ingen erfarenhet, ty i min landthushållning har brännvins-bränningen aldrig fått utgöra någon beståndsdel. Den enskilta vinsten deraf lär dock vara ove' dersäglig. Måhända vore likväl nyttigast förvisa dranken från ladugården» der den kanske skadar, till svinstigan, der den göder. Svinet är den fattiges enda slagt och intet djur ökar så hastigt sitt värde. Eli månads gammal gris köpes ena hösten för i R:dr, födes öfver vintern med husets afskräden: får han något agnar och drank, så mycket bättre. Med några tunnor potäter osli hafremjöl såsom gödnings-ämne, är han nästa höst ett fullgödt svin med 10 å 12 Lisp:d fläsk och värd 25 å 3o R:dr. Det voi'e måhända kåikul att låta ett så produktivt djur ensam behålla drankspisen* Till Boskapsskötseln hör slutligen Hästoch Får-afveln. Hästafvel!z i Länet är af ingen betydenhet. Smålänningen är i ali' mänhet icke Hästvän. Hail sköter och ryktar detta kreatur merändels iHa och vill icke bestå åt hästen bättre utfodring än åt oxen. Deli förre är» som man vet, dermed icke belåten. Hail åtnöjes icke blott med strå-foder» lian vill äfven hafva säd till daglig spis och daglig rykt af menniskohat!' den, om lian skall bålla hull och glans. Säd kan föga bestås-åt kreaturefl i en sädes-fattig provins, och till rykten fordras verktyg, skrapor och bot' star tn. m., som Smålandsbonden hvarken vill bestå eller lära att rätt handtera.
Ett af de förnämsta vilkor för ett lands framåtskridande och näringarnes utveckling är ett starkt skydd af lagen lör eganderätt och realkrediten. Sannolikt skulle den kris, hvaraf vi för närv:de 7-2 Den 1 December f. m. lida, vara mindre tryckande och tillgången på penningar för jordegare vera rikligare, om utländningen kunde, i förlitande till våra real-kredit-institutioner, härstädes placera de penningar, hvarför han i sitt land upbär en så högst ringa ränta. Ett steg till förbättring i detta afseende innefattas i det af säskilda Komiterade i sammanhang med förslaget lill ny konkurslag afgilne förslag till förändring i lagens stadganden om förmånsrätt i fast egendom. Men härmed är ändamålet icke till fullo upuådt, så länge de med andra hinders jemförliga institutioner saknas, hvarigenom full trygghet i äganderätten till fast egendom och realsäkerheten garanteras, nemi. ordentliga s. k. grundoch hypotheksböcker. Bland Komiterade, som i beskaffenheten af det dem meddelade updrag sago ett hinder för afgifvaude af ett förslag i berörde hänseende, erkändes likväl behofvet deraf obetingadt. Jag vågar således föreslå: att B. St-.r för deras del besluta antagandet af det af Lagberedningen i dess förslag till Jordabalk. 9 kap. 19 § samt 10 kap. 52 § intagne stadganden om sådana grundoch hypotheksböcker, samt hos K. M. i underdånighet anhålla om vidtagande af erforderliga åtgärder för institutionens införande. Om remiss till LagUtsk:t anhålles. 2:o Med fara att misskännas, men i fast öfvertygelse om riktigheten af min åsigt, får jag härmed föreslå uphiifvande af K. Förord 11:11 d. 10 Juni 1841 o. K. Förordmn d. 19 Maj 1845 ang. bysättning, såsom ettslags straff för gäldenär, som saknar tillgång, men icke af den i 8 kap. Utsökn.- Balken omtalade bysättning till förekommande af att gäldenär må vika undan.
Med ogillande af Utskottens, sid. 14 gjorda, förslag, beslöt Ståndet, att, till norm för beskattningen antaga den af friherre Raab uppgjorda, i dess, Prot.-utdrag den 1 Juli 1848. 497 dess, lill utlåtandet bifogade, reservation införda tariff för pannerymds-afgiften; hvaremot Ståndet godkände Utskottens hemställan (sid. 15), i afseende på herr Gustafssons motion. Vidare godkände Ståndet det af Utskotten vid detta utlåtande bifogade förslag till förordning angående villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin., med de förändringar allena, som här nedan omförmälas: Fjerde § af Kongl, förordningen den 13 Juni 1845, antogs i stället för 4 § af Utskottens förslag. 9:de § af högstberörde nådiga förordning med uteslutande af orden: ”med afdrag af kokrum för hvarje panna” skulle i det nya förslaget införas, såsom följd hvaraf nummerföljden af de öfriga §§ kommer att rättas. Usta mom. af 11 § skulle erhålla den lydelsen, som friherre Raab i sin reservation föreslagit. I 12 § skulle, i momentet om enkel redskap, framför sista ordet panna ur nu gällande författning införas orden: ”eller dylik;” i 5 klassen skulle å 1 raden af 2 mom. uteslutas orden: 3, 4 och 5 klasserna, äfvensom slutorden: "men till redskap i 1 och 2 klasserna må ånga ej användas. 4:de morn., begynnande med orden: ”vid sådan redskap" m. m„ bör helt och hållet utgå, samt i följd deraf morn. näst derefter omredigeras: "vid sådan uppgifven, må icke spritångorna riktning.” Sista mom. utgår helt och hållet. I 15 § skulle 2:dra mom. erhålla den lydelsen, som friherre Raab i sin reservation föreslagit.
Maj.t, som i detta, likasom i andra fall, icke har annat föremål, än att det Beslut måtte tagas, som • med det allmänna bästa och enskildas rätt är närmast öfverensstämmande, tror sig hafva fullgjort sitt åliggande, då Kongl. Majit, genom öfverlemnande af de således insamlade upplysningar, satt Riksens Ständer i tillfälle, att med full sakkännedom profva ämnet och sitt beslut deröfver fatta.” Kongl. Majit förblifver 8C. Så val utaf de handlingar, som Kongl. Majit i detta ämne i Naclér låtit tillställa Stats - Utskottet, som af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskohets härutinnan under den 10 sistlidneApril afgifna och af Välloil. Borgare - Ståndet till Stats - 631 Den 19 Juni. Stats - Utskottet öfverJernnade Betänkande, har Stats - Utskottet funnit fullständigt utredt sä väl sjelfva grunden till Gerningsörens erläggande, som beskaffenheten och beloppet deraf. Efter hvad ej mindre Kam mar - Gollegium upplyst, än Rikets Arenders Allmänna Beredning anfört, har Stats - Utskottet funnit, att så väl i följd af cj:de puncten uti Riksdags - Beslutet af den 22 Mars 160;, som utgör sjelfva Grund - Författningen om Gerningsörens erläggande, sorn af Kongl. Brefvet den 29 April 1725, och 10 §. i 1739 års Resolution på Städernas Besvär, böra Gerningsören ingenstädes erläggas till högre belopp, än 1 dal. S:mt för personen , som enligt Kongl. Förordningen af den 6 De c. 1776, angående Kronans äldre penningerentors beräkning, utgår med 16 sk. Banco. I afseende på det olika belopp, hvartill denna afgift på åtskilliga orter utgöres, så har Stats - Utskottet ej mera än Kammar - Collegiurn och Allmänna Beredningen med visshet kunnat utreda orsakerna dertill. Stats - Utskottet förmodar likväl, lika med Collegiurn och Allmänna Beredningen, att der någon särskildt
1857 den 10 Nov. föredragen genom Landtförsvars-departementet; och förklarade Kongl. Maj:t sig vilja för hvarje gång besluta hvilka kommenderingar ur indelta Arméen kunde för ändamålet medgifvas, samt då jemväl bestämma den aflöning, som af belälet och truppen skäligen borde tillgodonjutas; och borde, derest vid dylika kommenderingar någon af manskapet varder skadad eller omkommer, Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1842 tillämpas i afseende å den, vid deruti uppgifna fall, rotehållarne tillkommande ersättning samt det manskapet och dess efterlemnade enkor och barn harvid tillerkända understöd. 66:o af den 19 September 1857, i fråga om försäljning af i Landskrona gamla stad befintliga, Kronan tillhöriga byggnadstomter (131). 1857 den 13 Oktober föredragen och utlåtande i ämnet från Krigskollegium infordradt. 185S den 22 Juli ånyo föredragen och täcktes Kongl. Majit i ,så måtto medgifva den af stadens innevånare sökta öfvsrlåtelsen, att 84 särskildt bestämda, Kronan tillhöriga tomter, hvilka, efter hvad upplyst blifvit, kunde utan särdeles afsaknad åt enskilde med äganderätt upplåtas, finge, genom Krigskollegii försorg, på offentlig auktion till den mestbju dande med äganderätt försäljas, sedan Kollegium med afseende å befintliga förhållanden bestämt beloppet af den köpeskilling, hvarunder hvarje tomt icke må försäljas. Beträffande de öfriga Kronan tillhöriga tomterna i Landskrona gamla stad, ville Kongl. Majit, för den händelse framdeles komme att beslutas om berörda tomters försäljning under äganderätt, anbefalla Krigskollegium att i underdånighet sig yttra, om och i hvad mån vid en sådan försäljning särskilda förbehåll må göras till förmån för de enskilde, som å dessa tomter undfått besittningsrätt och för byggnader eller andra anläggningar derstädes nedlagt större eller mindre kostnader.
Då Hr von Hartmansdorffs öfriga invändningar varit af så obetydlig ari, alt de bero af tycke och smak, hvaröfver är öfverflödigt att disputera, hemställer jag om icke R. o. Ad. skulle vilja godkänna förslaget till ifrågavaride skrifvelse. Hr Ribbing, Arvid: Det var i afseende på den mening, som inom Ekon.Utsk. gjort sig gällande och hvilken åberopades af den siste värde talaren, som jag anmälte mig för att få säga några ord, och i afseende på de uttryck, som Ekon.Utsk. ang:de den reala bildningen nyttjat, nemi. alt den på det omsorgsfullaste bör vårdas i jemförelse med den larda. Ehuru lifliga framställningar egde rum inom detta Utsk., så var det just vid dessa frågors behandling, som de voro lifligast, och hvar och en sökte på sitt sätt, äfven i fråga om ordalydelsen, alt göra sin mejling gällande. Det minsta antalet var deras, som ville försvara den lärda meningen, men deremot var det största antalet de, som ifrade för ordet ”omsorgsfullusie”, d. v. s. de, som ville försvara den s. k. realhildniugen eller den mindre lärda. Jag märkte ganska noga, vid upsättningen af detta Betänk., huruledes man äfveii då i början sökte att draga orden ditåt, som den ene eller andre hade önskat alt få meningen uttryckt. Nu, då vi hunnit så långt, att R. St:rs tankar skola framläggas för Regeringen, anser jag det vara af synnerlig vigt, att man bibehåller den mening, som lyckats göra sig gällande. Jag får således instämma med Hr von Hartmansdorff i den önskan, att ordet ”omsorgsfullaste” ingalunda må uttagas. Det har kostat Ekon.Utsk. många plena och många strider att få detta såsom det nu är, och I 34Z Den 8 November. de efler många ändringar slutligen bestämda ordalagen äro allt för dyrbara (ör att i någon mån fränträdas eller rubbas. Hr von Hartmansdorff: När H. St. åberopa sina egna yttranden, så böra de väl säga detsamma, som de sade förra gången.
R:dr i gåfvor och pensioner utbetalts till 69 personer. g) Holtermanska donationsfonden, 4,000 R:dr, hvaraf år 18.55 räntan eller 228 R:dr utdelats till 3 fattiga köpmansenkor härstädes. h) Enkefru 31. C. Levgrens donationsfond, 6,000 R:dr, lill understöd för behöfvande köpmän eller deras enkor och döttrar. År 1855 utdelades till 4 personer 342 R:dr Banko. 51 i) Sernströmska donationsfonden, '16,G66 R:dr 32 sk., deraf räntan 950 R:dr nyss sagde år utdelades till 10 personer. k) Aflidna Mamsellerna Janssons testamenterade pensionsfond, 5,940 R:dr '19 sk., deraf räntan utdelats till 3 personer med 338 R:dr 29 sk. Banko. Sistnämnde 4 fonder äro alla ställda under härvarande Handelsförenings förvaltning. 1) Lessiska donationsfonden, omkring 60,000 R:dr Banko, på grund af Kongl. Brefvet den 29 Oktober '1847 numera använd bland t i ligan gar ne för Allmänna och Sahlgrenska sjukhuset härstädes, under dervid stadgadt villkor, att hvad af 5 procents ränta å fonden icke åtgår till ersättning af vården å sjukhuset af sådane ”stadens sängliggande fattige nödlidande sjuke”, som under året blifvit enligt Fattigförsörjnings-direktionens begäran å sjukhuset intagne, öfverlemnas till bemälde direktion för att jemlikt testators derom gifna föreskrift varda utdeladt. m) Engelska församlingens fattigkassa, med en kapitalfond af 9,508 R:dr 17 sk., deraf understöd år 1855 utdelats till 7 personer med 271 R:dr 20 sk. n) Mosaiska församlingens fruntimmers-förening, med en fond af 3,453 R:dr 44 sk., deraf räntan, jemte årligt bidrag af omkring 300 R:dr, allt Banko, användes
Derföre af $ulltaj:an ide måtte föreftnnaö; 0$ f)afme 3Bi, meD tillämpning af De IjufwuDgrunDer, 3Bi för Sullbewillningenö beftämmanDe nu antagit, odj bwilfa uti 3Bår unDerDåniga ©frifwelfe af Den 12 ftjlliDne Storö finnas full* ftänDigt anförDe, od) tjmitfa 92Bi l)är tia aUa Delar Djj åberope, i betpDligare nion förhöjt tullafgifterna 5 åtjfilliga infommanDe »arik artiflar, Varigenom infomjlen af Snllbewillningen, fajlän tullen för wiga utgåenDe waru*artif(ar blifroit neDfatt, Itfwäl funnat till ett Jfögre belopp, än förut (fett, beräfttaö. ©erjfilDt ^afroe c3Bi fäftot 9H5ar uppmärffamfjet på wigten Der* af, att inom Sanbet en få bejfaffaD ©panmålöfjanDel måtte bilbas, font bereDDe på en gång en fäfer fpanmålé tillgång odf> nöDigt (FpDD emot fattima waraö faUattDe i wanpriö; famt i fåDattt affeenDc fröö ^vongl.
Och dessa finnas i allmänhet icke hos en betydande och talrik klass inom vårt land, nämligen de egentliga hemmansägarnas eller landtbrukarnas. Antingen egendomen är större eller mindre, finnas vanligen inom hushållet icke öfverflödiga arbetskrafter att förfoga öfver, såvida icke af flere hemma varande döttrar någon skulle ägna sig åt handarbetet såsom förvärfskälla. Men de kvinnor, som utföra hushållets och landtbrukets sysslor, finna nästan alltid emellan dessa tid för det slöjdarbete, som fordras för hemmet, icke allenast för att laga och underhålla, utan äfven för att väfva och sy nya förråd af gångkläder, bordoch sänglinne m. m. Om icke allt som behöfves af väfnåder och dylikt kan åstadkommas inom hemmet, i hvilket fall fabrikernas varor äro en välkommen och g o d hjälp, så medhinnes dock förvånansvärdt mycket i de delar af landet, där hemslöjd betraktas som en kär plikt. Det är alldeles icke ovanligt att, då man besöker en ung husmoder på landet i Malmöhus län, hon med en blick på de köpta gardinerna, möbeltyget eller dylikt liksom ursäktande förklarar: » Ja, detta är köpt; jag har omöjligt kunnat hinna väfva allt som behöfdes i år. » Och det är sannerligen icke underligt, om arbetet stundom blir för drygt i dessa landthem, där ett intensivt jordbruk fordrar arbete och omsorg hela året om. Och dock tillverkas där det mesta af de enklare väfnader, som för huset användas. Dessa gå jämförelsevis fort att förfärdiga, äro ej svåra att IDUN utföra och blifva varaktiga och starka. Men de skulle icke gifva vinst vid försäljning, ty de skulle icke kunna täfla med fabrikerna i prisbillighet. I de båda skånska länen tillverkar man emellertid i de flesta landtbrukares hem icke allenast enkla husbehofsväfnader, utan äfven vacker linnedräll, möbeltyg, gardiner, täcken, mattor m. m., ofta utmärkt smakfulla och utförda med de gamla, långsamma arbetsarter, som man betecknar med » skånsk konstväfnad ». Man kan invända, att det vore mera ekonomiskt att sälja dessa dyrbara väfnader och själf nöja sig med enklare fabriksvaror. Men dessa väfnader äro så starka, att de blifva billiga i längden genom sin hållbarhet.
Statsoch BevillningsUtskottens Memorialer, Betunkanden och Utlåtanden: — N:o 80. i anledning af åtskilliga motioner, angående förändradt löningssätt för domare samt expeditionslösens och Chartae-sigillatae-contorets upphörande. XVII. B. 251. XVIII. Å. .21. XXI. U. 98. XXIII. A. 117. — N:o i47* i anledning af anmärkningar emot betänkandet JV:o 80, i anledning af åtskilliga motioner om ett förändradt allöningssätt för domare, och Chartoe-sigillalai-contorels upphörande. XXI. B. 98. XXIII. A. 117. — N:o i/j.8. i anledning af väckt motion om upphörande af bevillning för sågqvarnar. XXI. B. 98. XXIII. A. 118. — N:o 149. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition samt Herr Rosenblads, Bernhard, motion om utbyte, emot ett årligt anslag af tullmedlen, af den så kallade Fölingen till hemkommande fartygs besättningar. XXI. B. 98. XXIII. 118. A. 280. XXIV. E. 144. — N:o i5o. i anledning af väckt motion, om en gemensam dag oell ort för mantalsskrifningar och uppbördsmöten. XXI. B. 98. XXIII. A. 118.