Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fock genom en retroactiv verkan af den förklaring, TJtsk. i delta afseende föreslagit, skulle blifva lidande; men jag anser förklaringen eller, rättare, det nya stadgandet icke böra retroactivt tillämpas, utan att de, som äro pensionsmessiga, då beslutet fattas, böra erhålla det högre beloppet, och att de, som sedermera blifva det, böra njuta pension, svarande mot stasssecreterarelönen efter 1818 års aflöningsstater. I förbigående ber jag att få nämna, att jag tycker någon obillighet ligga i hela åtgärden att förklara landshöfdingarna oberättigade till det pensionsbelopp, som 1818 fördem anslogs; men då ett allmänt hushållningssystem synes göra sig gällande, vill jag icke strida häremot, blott ingen egentlig orättvisa derigenom uppkommer. Beträffande den punkten af Utskrs ifrågavar. utlåt., som angår K. M:s föreslagna vedergällning åt Lagcommitteen, instämmer jag till alla delar i den reservation, som blifvit afgifven af Gr. Hamilton, Frih. Palmstjerna, Hr Gyllenhaal m. fl. mot Utskls tillstyrkande, att Lagcommitte'ens ledamöter icke skulle erhålla större årligt arfvode än 833 r:dr 16 (k. Vid ett sådant tillfälle, då fråga är för National-repre-, 8 H. 7 Den 2 Juni e. m. c-rntaiionen att bestämma en ersättning åt personer, som nedlagt en så mångårig möda på ett så förtjenstfull! arbete, äfven om det icke i sin helhet skulle vinna bifall, anser jag Representationen icke böra gå så njuggt lill väga, att man på skilliugar och runstycken bestämmer en sådan ersättning, sorn lämpligen torde böra i rund summa anslås och, såsom Gr. Hamilton föreslagit, höjas till iooo r:dr, hvaraf jag anser dessa Hrr hafva gjort sig fullt förtjenta; nien jag skulle, om detta vore möjligt att åstadkomma, vilja yrka olika pensionssummor åt dessa Hrr, emedan.alla betinna sig uti olika förhållanden.
För öfrigt anser jag det vara likgiltigt, emedan denna gratification säkerligen icke kommer i fråga förrän efter nästa Riksdag, och Kongl. Maj:t torde i alla fall af under händer hafvande medel tillräckligt afse uppmuntrandet af nyttiga arbetens utgifvande. Grefve Horrtj Claes Fredrik: Jag tror mig vara skyldig tillkännagifva, alt, ehuru jag tillförene tillstyrkt ett förökadt anslag 368 Den 8 Octo b er e. m. för Gymnastiken, jag nu dock icke kan annat än motsätta mig det föreslagna anslaget, enär så stora summor blifvit anslagna till Undervisningsverken i allmänhet, hvaraf äfven Gymnastik-undervisningen måtte erhålla sin andel. Jag anhåller sålunda, att få taga tillbaka hvad jag förut i detta afseende yttrat. Jag trodde då, att Regeringen icke fästat nog uppmärksamhet vid Gymnastikens förtjenstfulle Stiftare och dess verk. Detta anslag är det enda jag beviljat, och har sålunda icke på mitt samvete att vidare behöfva återtaga ett dylikt medgifvande. Herr von Hartmansdorff: Hvad det stora anslaget till Undervisningsverken beträffar, förhåller det sig dermed så, att i stället för 168,000 R:dr B:co, som behöfdes efter Committeens beräkningar, hvilka ingalunda voro öfverdrifna, har man förknappat anslaget til! 60,000 R:dr, eller ungefärligen en tredjedel af hvad som behöfdes, oberäknat de afdrag, hvilka till det ifrågavarande och flere särskildte ändamål kunna äga rum. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall å åttonde Punkten, hvilken proposition af Ridderskapet och Adeln med Ja besvarades. 9: d& I Den 8 Octo ber e. m. 369 g: de Punkten. Angående anslag till förmän för Läroverken i Riket. Friherre Anckarswärd : Denna punkt är elt tillräckligt bevis, huru Ständerna handla, vid beviljandet af Skattebidrag.
Exc. hurusom en ledamot yrkat återremiss af Utskits hemställan ronde väckt förslag om beviljande af anslag till utvidgande af skolhuslokalen i Askersund, hvaremot andra ledamöter yrkat bifall till samma hemställan; och sedan propos. på bifall dertill blifvit gjord, samt med flere ja jemte ett eller annat nej besvarad, förklarades ja haft öfvervigten. Gr. Hamilton: Det är icke min mening, att mot detta Utskits förslag göra någon anmärkning; jag önskade blott, att, innan frågan afgöres, erhålla några uplysningar. Carolinska institutets professorer hade väntat, att frågan om den medicinska undervisningens ordnande skulle så tidigt blifva hos vederb. utredd, att en Propos. med afs:de på de behof, som vid institutet förekommo, kunde under riksdagen af K. M:t till R. St:r framställas. Deraf blef en ganska naturlig följd, att någon framställning icke af professorerne gjordes till K. M:t aug:de anslag till de lärareplatser, hvaraf institutet kunde vara i behof. Det var först sedan jag blef i tillfälle att lemna några uplysningar om det dröjsmål med medicinska frågans behandling, som kunde komma att ega rum, som motionen om lärarne väcktes, och kunde jag vid motionens väckande destoheldre densamma förorda, som den fullkomligt öfverensstämde med de upgifter, som blifvit af komitén afgifne och jag dessutom haft tillfälle öfvertyga mig om anslagets behöflighet. I afs:de på materielen hafva professorerne gjort en af SundhetsCollegiuin förordad framställning om ökadt anslag för samma institution, hvarigenom det skulle höjas från 3,000 till 9,000 rdr. K. M. hade äfven tillstyrkt en sådan förhöjning och R. St:r nu bifallit den. DA således denna del af frågan varit föremål för K. Mits pröfning, var det icke utan någon förundran jag erfor, att en motion blifvit väckt om ytterligare 6,000 rdr för den kemiska institutionen. Om behöfligheten deraf hyser jag visserligen icke något tvifvel, men jag har svårt att inse, hvarföre icke en framställning derom till K.
Härwid rcpades ärfk>!!igk, hwarunder Her r S tlwsrs rolxs, chreäric: 8amuel, anmälte sig. Herr Grefwe, och Landt Marskalken förklarade det ban anläge siäg n afajord, och önsVade att »iden ej widare med diöcuesion deraf ffulle boril» tagas. Härefter npkom någon oro, hwarunder Hero §Hvrer8kv!p>: fl re gangor hardes anmäla sia, samt Friherre Oäorsttäm, Herr Oek, och Herr PZHlmsa yrkade att ingcn Ledamot borde förwägras atl tala. Ändteligen erhöll Hery 8ilvsrrrylps, kdrsörio 8»muo!, ljud, och yrtrade sig: Det kan icke wara mig bekant hwatz Herr Ofwerste - Lieutenant Qripsnwaläts Me» »orial egentelizen innehåller: detta kan ingen närmare - Den 14 December. Lz re känna än Herr Grcswen och Landt Msrffalken som detsamma enwttagik. Men i den händelse det more pä ett eller annat sätt relativt till Protokollet den 4 December, inser jaq ej för min del pä hivad grund upläsningen kan förwaqras, »tan tror mig böra tikl Högloft. Ridderffapet och Adelns eftersinnande i ödmjukhet framställa, alt Memorialets Författare, fastän han nu mera icke är Riksdagsman, likwäl w >r det den dag hwars Prorocvll nu warit under justering, och att hans rätt att wid justeringen yttra sig, ätwer» ffristeliqen när han är fränwarande, icke lärer kunna honom förmenas. Herr kahlman consormerade sig till alla delar med Herr Silverstolpe, tilläggandes, att hivad Herr Landt Marskalken anfört, att Herr 6rjpsnw»I6t« Memorial innehölle anklagelser emot Herr LandtMarskalken, more till desi upläjande ett sä mycket större skäl, som Ridderffapet och Adeln ej mätte wilja anse säoant med liknöjdhet.
Eftergör eller förfalskar den Rikets mynt, som myntning deraf betrodd är; varde dömd till straff-arbete från och med sex till och med tio år, eller på lifstid. § 14. Eftergör man sedel, som af Rikets Ständers Bank eller annat Rikets allmänna Penninge-vork, af annan Stats bank eller, med tillstånd af ineller utländsk regering, af enskildt Penninge-verk utgifven är, för att såsom penningar allmänneligen gå och gälla; dömes till straff-arbete från och med fyra lill och med 10 år. Lag samma vare der man riktig sådan sedel förändrar, så att derigenom åt densamma gifves sken af högre värde, eller å dylik sedel, som upp hört att gälla, utplånar tecken, hvarigenom sådant utmärkcs, eller eljest dermed vidtager åtgärd, hvarigenom sken al giltig sedel deråt beredes. Har den som sedel eftergjort eller, på sätt nu sagdl är, förändrat, sedeln ej ulgifvit eller begagnat; må tiden för straff-arbetet kunna nedsättas lill hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. Varder vid Rikets Ständers Bank eller annat Rikets allmänna penningeverk anställd embetseller tjensteman eller den, som betrodd är att bankens eller penninge-verkets sedlar förfärdiga, lörvunnen att hafva sådan sedel eftergjort eller på sätt ofvan sägs förändrat; varde dömd till straff-arbete från och med sex till och med 10 år eller på lifstid. Bih, till It. St. Skrifvelse N:o 189. § 15. Har man eftergjort mynt eller penninge-sedel, eller sådan sedel, på säll i § 14 sågs, förändrat, oell kan af omständigheterna pröfvas, att del ej i bedräglig afsigt skett; straffes ändå, der han ej af egen drift det eftergjorda eller förändrade förstört eller all skadlig verkan deraf förebygt, med böter från och med fem till och med eli hundra Riksdaler. § 16- Utprånglar någon veterligen falskt mynt eller falsk penuinge-sedel; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort.
Utom det skäl jag förra gången anförde för afslag af det äskade anslaget, vill jag tillägga, att då en reorganisation af läroverken, enligt K. M:s nåd. propos. är att förvänta, så ausågo Utsk:n särdeles mänga små tillökningar för närvarande icke lämpliga. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, all han, då det blifvit yrkadt, alt K. o. Ad. i afseende pä förevar, utlåt, måtte fatta enahanda beslut, som i fråga om Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulsk:s nyss pröfvade utlät. N:o 32, borde erinra om den skillnad emellan dessa utlåt:n, att det i det sistnämnda varit fråga om tillsättande af en andre apologist vid en högre lärdomsskola, och deremot i nu förevarande utlåt, vore ifrågasatt att förändra ett lägre läroverk lili högre lärdomsskola, hvadan det vöre nödigt, att den urul. framställning lill K. M., som i afseende på det nu ifrågavar. läroverket kunde blifva beslutad, erhölle en annan lydelse, än den, hvarom beslut redan blifvit faltadt. Frih. Raab: Jag inser visserligen den skiljaktighet, som af Ilr Gr. o. Landtm, blifvit anmärkt, och då jag icke på ögonblicket kan föreslå en lämplig rcdaction, så får jag anhålla om återremiss å betänk. Hr Munck, Bror Gust. Reinh.: Utom de skäl, som Utsk:n framlagt för sitt afslyrkande, och de skäl, som Gr. Sparre här anfört, anser jag mig äfven höra tillägga, att då denna fråga i Utsk:n förevar, funno Utsk:n sig icke kunna anvisa mera på det reservationsanslag, som här iir nämudt, emedan deruppå redan var så mycket anvisadt, alt ingenting återstod. Dä härefter H, Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.r U;sk:ns utlät.
Domstolens i ämnet hållna protokoll; och då den grundsats, hvarpå del Nådiga förslaget är bygd t: att cellfängelset företrädesvis bör vid verkställighet af frihetsstraffet, under den tid, hvarom nu är fråga, användas, redan blifvit godkänd af Rikets Ständer, som för ändamålet ock anvisat nödiga tillgångar för cellfängelsers uppförande till den utsträckning, att, efter de upplysningar Utskottet inhemtat, något hinder numera icke lärer, under vanliga förhållanden, inöla för grundsatsens tillämpning i allmänhet; — då den erfarenhet man här vunnit angående omlörmäldc bestraffningssätt, tillfyllest bekräftat dess ändamålsenlighet eller företräde framför våra äldre frihetsstraff; då tidpunkten desto hellre måste anses vara inne att i lagstiftningen förverkliga grundsatsen, sorn frihetsstraffet allt mer och mer vunnit och kommer att vinna en utsträckt tillämpning; da de allmänna drag, som karakterisera straffen, böra af lagen uppfattas; och då Kongl. Majlis nådiga förslag synes angifva hvad sorn hulvudsak1 igen bör utmärka cellfängelsets serskilda nyanseringar, och följaktligen tillhör lagstiftningen, får Utskottet vördsamt tillstyrka alt Kongl. Majlis ifrågavarande Nådiga Proposition mätte af Rikets Ständer bifallas. Reservationer af Herr Grefve Sparre, Erik: »Under erkännande af det i (lera afseenden förtjenstfull hos ifrågavarande förslag bar jag inom Utskottet ansett detsamma i två punkter böra förändras. Bland ensamhets-fängelsets företräden framför gemensamhets-fängelsels för tjenar det icke minst uppmärksamhet att, till följd af den skärpning i straffet en samheten medför, strafftiden kan i icke ringa mån förkortas. Oberäknadt den besparing för Stats-verket, som blir en följd af en kortare strafftid, nedsätter denna i mindre mån hans fysiska krafter och gör honom såle des mindre ömtålig vid utträdande ur häkte. Men, hvad sorn isynnerhet bör tagas i betraktande, lian kan , genom det större lidande han underkastas, inom kortare tid anses hafva försonat sitt brott och såle des förr återgifvas åt friheten.
Härvid förekom* mer jemväl, att, på sätt Förteckningen N:o 3 utvisar, Canal-Verkets Actier äro hos Disconten belänte till en summa af R:dr 470,304: 8-» och att, ehuru för alla sedan den 1 October sistledit år omsatte dylike Rån, borgen af Hirectionen blifvit fordrad samt den anstalt hädanefter vidtages, att Lånesumman alltid genom åtmindstone någon ringa afbetalning skall minskas, och Directionen icke eller belänt förberörde Actier till högre belopp än 37* procent af den tecknade summan, hvarpå 60 Procent äro inbetald te, torde dock förluster, äfven på så beskaffade hypotheker, icke kunna i framtiden undvikas. Rätteligen transsumeradt betygar C. Sydvan. Transsumt af Protocollen hällne hos Riksens Högl. Ständers sammansatta Statsoch Banco-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm följande dagar. Ben ao April 1818. Via förnyad föredragning af Höglofl. Statssamt Banco-Utskottens Finance-Berednings Förslag till Utlåtande öfver anmärkningar vid Högh Utskottens under den 3 sisth Mars afgifne Betänkande, rörande Filial-Disconternes utredning, uppläste Herr Stats-Secreteraren Friherre Wirsén ett anförande, så lydande: Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 1153 ”Vid nu förevarande öfverläggning, föranledd af de i Riks-Stånden ejor le anmärkningar vid Höglofl. Utskottens afgifne Betänkande om Disconternes reglering, åberopar jag för min enskilta del hufvudsakligen hvad af mig under den 3 och 10 Februarii till sammansatte Utskottens Berednings-Protocoll anfördt blifvit; och det jag vördsamt önskar nu må serskildt till Riks-Stånden få åtfölja; men anser mig för öfrigt i allo lika pligtig sorn villig att deltaga i den förklaring, desse anmärkningar påkalla. De torde egenteligen kunna sammandragas till 3 .'ne Hufvudämnen nemi. 1:0 Att en serskild
Utgifters godtgörande kunna 4oo Stat s-Utskottets sig förete ; men Utskotten äro dock af dett tanka, att ögonblickets större vinst härvid mindre bör tagas i beräkning , än de fördelar, som, ehuru i början ej särdeles betydlige, i tidens längd , med säkerhet kunna påräknas , och derigenom blifva fullt motsvarande. Då härvid jemväl i betraktande kommer , att den af 1817 och 1818 årens Ständer, i afseende på dispositionen af RecognitionsSkogarne, stadgade förändring, hvarigenom ifrågavarande större vinst skulle Stals-Verket tillskyndas, icke står tillsammans med Bruksegarnes, på äldre Författningar och Riksens Ständers, vid iSop och 181 o årens Riksdag, lemnade, samt af Kongl. Majit i Nåder sanctionerade medgifvande, grundade rätt till begagnandet af desse St igar för sine Bruks behof ; Att Bruksegarne hvarken uti Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den iöDec. 1809, eller Kongl. Maj:ts på grund deraf, under den 4 Februarii 1811, utfärdade Nådiga Kungörelse, fått sig, såsom ,en skyldighet, ålagdt, utan endast, såsom en rättighet, medgifvet, att till Skatte losa nödige delar af Recognitions-Skogarne; hvilket ytterligare styrker, att ändamålet ingalunda varit, att betaga Bruksegarne deras förut innehafvande nyttjande rätt till desse Skogs-andelar, men väl, att bereda dem en ökad förmån, genom möjligheten, att egande-rätten dertill sig förvärfva:
Tjenstehjon, angående hysättning å. Se Bysättning. Tjenstehjons-stadgan, angående förändring liti. I. 255; R. 396. LIV. U. 207. LXI. E. 58. Tjenstehjonsstadga!!, angående dess lämpande på Fabriksidkares och Handtverkares arbetsfolkY. 254- VIII. LIV. U. 207. Tionde. Se Grundräntorne, Tiondeoch RäntegifvareS rättigheter och skyldigheter, angående ändring i Författningen om. V. ii 3- VIII. Tionde-Tackjern, Kronans. Se Tackjern. Tjuf, som sjelf inom 48 timmar anmäler stölden, om lindring i straffet för. V. 106. VIII. R. 255. XXXVI. B. 162. XXXVII. Å. 269. Tjärubränning, om rättighet för KronoHemmansoch Nybygges-Åboer i Norrbottens Län, alt utan utsyning m. m. få dertill använda stubbar, vindfällen och förtorkade träd å deras område, IX. B. 278, X. Å. 68. XV. IJ. 3o7. XVI. A. 269. XLII. B. 75. XLV. E. 361. XLVIII. A, 228, Tofia Hemman, angående. Tolagen, angående undersökning om upp* kornsten af, m. m. LXVI. 3o3, 3o4. A. 355. Tomtägare i vissa Städer. Se Hus-, Tomt* och Jordägare. Torkinrättningar för Säd, angående. V. 148, 335. VIII. R. 182. R. 365. XXXIII. B. 475. XXXV. A. 374. Torpa Församling, om Kyrkoherdevalet till. Se Kyrkoherdeval. Torpare. Se Landtbonde.
Endast God-gerning, som nu fått krafter, qvarstannar och för honom vid handen till döden. En engel förklarar slutligen, att han är upptagen i den himmelska sferen, och det hela afslutas dermed, att ”Doctorn” i en epilog inskärper styckets moral118. Stundom föreställas dock endast enskilta sidor ur slägtets frälsningsprocess, såsom i en moralitet, hvilken behandlar själens förmälning med Jesus, i hvilken de uppträdande personerna äro: Jesus, Själen, Charitas och Veritas, Bonne Inspiration, Synden, Rättfärdigheten och Zions döttrar119. Men snart ryckte moraliteterna verkligheten närmare, och i stället för det allmänna innehållet, den syndiga menniskonaturen öfverhufvud, togo de ämnen af mera speciellt sedlig natur; dessa, som likna predikningar öfver ett allmänt sedligt tema, kunde äfven upptaga satiriska anspelningar på tiden och dess herrskande lyten, ehuru den komiska verkan alltid var underordnad det sedliga syftet120. I sig voro nemligen moraliteterna för torra, bristen på handling för kännbar, och de liflösa skuggornas samtal för högtidliga, styfva och tråkiga, för att de skulle kunna i längden uthålla täflan med de omväxlingsrika mysterierna. Deraf blef nödigt, dels att gifva de nämnda anspelningarna mera komisk kraft, dels att, liksom mysterierna gjort, upptaga ett och annat stycke verklighet. Allt oftare hänsyftades på sociala, politiska och kyrkliga förhållanden; tendensen blef allt mera praktisk, ja stundom fick bekymren om själens välfärd lemna rum för den mera praktiska omtankan för kroppen, såsom i den medicinska moraliteten ”La Condamnacion de Bancquet,” författad på Ludvig XII:s befallning af hans läkare Nicole de la Chesnaye121. Redan tidigt uppträdde Lucifer och hans englar; och dessa framstodo liksom i myste­riernautienpåsammagångfruktansvärdochlöjliggestalt. Men till en ledsagare åt djefvulen gaf moraliteten Lasten, hvilken framställdes som en slags narr, klädd i lång brokig klädnad, med en piska i handen, hånande och pryglande sin följeslagare, till åskådarnes stora förtjusning122.
Jag tror derföre, att följande lydelse af denna § vore bättre: »Då jord eller lägenhet afstås skall, uppskatte nämnden i penningar såväl jorden eller lägenheten efter det fulla värde, som samma jord eller lägenhet för egaren hafva kan» etc.; ty det är just det värde, som egendomen i hvarje särskildt fall för egaren har, hvilket bör ersättas. Jag vill härmed fästa vigt derpå, att det är egendomens eget värde för egaren i hvarje särskildt fall, som bör utgöra grunden lör dess uppskattning, och om H. o. Ad. beslutar att återremittera §:n, hvilket jag icke vill motsätta mig, så önskar jag att stadgandet måtte få en sådan lydelse. I afseende på lista §:ns 2:dra mom. vill jag anmärka, att jords eller lägenhets begagnande kan komma i fråga äfven för annat ändamål, än det der nämnda, eller utläggning af elektriska ledningstrådar, ty äfven för optisk telegraf ni. m. kan begagnande af jord komma i fråga; och jag tror att detta bör uppmärksammas, om återremiss af §:n kommer att ega rum. Gr. Sparre: Det vore önskligt att de, som yttrat sig i denna fråga, hade erfarenhet i saken; och jag är säker att deras yttranden då skulle blifvit annorlunda. Jag har nyss talat med en person, som exproprierat vid tvenne jernvägsföretag, och han har bekräftat hvad jag förut visste, att nämnden alltid är benägen att, då två stå emot hvarandra, af hvilka den ene tvingas att afstå sin egendom till den andre, härför tillägga honom hög ersättning. Man har sagt att detta endast är förhållandet då staten exproprierar; men erfarenheten har lärt, att alla jurymän, äfven den motsatta sidans, äro benägna att uppskatta högt. Orden »högst gäller» innebära en säker ersättning för de 50 procentens förhöjning. Hr Nordenfalk har omtalat Den 17 Januari. 105 luiru denna förhöjning tillkommit; och jag medger att dertill kunde finnas skäl, innan man visste huru högt nämnden alltid värderar; men nu liar erfarenheten lärt att den icke är lämplig. Må R. o. Ad. gilla den ena eller den andra lagen, den nu gällande eller den föreslagna!
Här betyder det visserligen mindre om man gillar Ulsk:s åsigt, emedan jag tror att de ordinarie inkomsterna i Södra Möre domsaga icke äro särdeles stora ; men för grundsatsen anser jag Ständerne böra undvika alt godkänna Utsk:s framställning, emedan om man en gång börjat att gifva en domares vikarie ersättning för halfva ordinarie lönen, sä kunna fall inträffa, der i anseende till boställsafkastningens eller andra ordinarie inkomsters betydlighet nödiga utgifter till ännu ansenligare belopp kunna ifrågakomma. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Hvad den siste värde talaren yttrat ang:de sportlerne af ifrägnvar. domsaga och att de vore tillräckliga såsom aflöning åt vikarien, rör en fråga, hvarmed R. St. icke hafva att skaffa, och hvilken Utsk. icke heller vidrört. StatsUtsk. synes här hafva antagit, så vidt jag kunnat förslå, alt dessa sportler utgjorde en inkomst, om hvars uppbärande just.-ombudsmannen ägde att med vikarien öfverenskomma. Sålunda är det icke omöjligt att just.-ombudsmannen får behålla hela sportelinkomsteu sjelf. Vikarien deremot är på grund af riksg:s-kont:s reglemente berättigad alt af kontoret uppbära ett belopp, motsvarande halfva lönen för den, för hvilken han vikarierar. Frågan är nu egentligen derom, huruvida ersättning för tingsgästningspengar samt a (kastningen af bostället böra beräknas såsom ordinarie lön. Ar denna beräkning riktig, så är också det resultat, hvartill Utsk. kommit, riktigt. Och anhåller jag derföre vördsamt om bifall lill betänk. ; liemtande dertill ett ytterligare skäl derutaf, att R. o. Ad. redan bifallit den l:sta punkten af detta betänk, der tingsgästningspenningar och boställsafkastning äro beräknade såsom tillhörande nuvar. just.-ombudsmannens ordinarie lön såsom häradshöfding uti Södra Möre härads domsaga. Hr von Hartmansdorff: Jag ber om ursäkt för det jag begagnat ordet ordinarie lön om inkomster, hvilka egentligen icke kunna så kallas, ehuru Utsk. användt samma uttryck. Jag torde nu få rätta detta misstag.