Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blott första tonen, hvarmed hon begynner sitt solo i Spohrs » Sångscen » lyfter en upp i en värld af skönhet och renhet, där man endast andlös väntar på, hvilka under den har att framvisa. Wilma Neruda-Hallés konst är den sublima konsten. — Hennes naturel och hennes utveckling, hennes sympati uttalar sig bäst i den högsta musiken, i den musik, som icke så mycket rör sig mellan de mänskliga passionerna, utan snarare i en högre ' värld, där de äro öfver vunna och besegrade. LADY WI LM A NERUD A-H ALLÉ. stark människa är icke den som har starka passioner, men ett starkt välde öfver dem », och W. Halié ' s hela väsen verkar som en andlig styrka. Däraf det intryck man får af hennes musik, som jag af brist på en bättre benämning ville kalla ett moraliskt intryck. Den verkar som sanningen själf. Så spelar skönheten och godheten. Det faller af sig själft, att en konstnär, som Wilma Neruda icke kan tjäna som prästinna vid andra än de högsta gudarnes altare. Den ädlaste och mest upphöjda musik är hennes atmosfer. Aldrig någonsin nedlåter hon sig till att låna sin konst i tjänst hos något som i minsta mån går i riktningen af tom virtuositet. Hon kan, då orkesterackompagnement saknas, spela mindre saker, men aldrig annat än, hvad som har musikaliskt värde, och hon bevisar därmed utförbarheten af den sanningen, att det är konstnärerna som skola uppfostra publiken, icke publiken som skall tvinga konstnärerna att böja sig for en fördärfvad smak. Men huru skönt och intressant det än kan vara att höra Lady Halle utföra mindre kompositioner, hvilka hon egnar samma ädla omvård, samma fulländade genomförande, som de stora musikverkens, så bor man dock helst höra — ja jag skulle vilja tillägga — ' se henne framför orkestern. Där är hon på sin rätta plats. Då jag säger se henne, så menar jag icke därmed att hon, som så många andra primadonnor, söka att väcka uppmärksamhet för sin person. — Nej, det är just motsatsen som imponerar, det är hennes fullkomliga identifikation med musiken. Hon står som en härförare med de kämpande skarorna bakom sig, och hon är ett med hären.
Då för de förskott, som i förstnämnde händelse lemnats, förmånsrätt i varorna blifvit medgifven, har man deremot ansett sådan rätt i sednare händelsen ej höra ega rum, så vida icke pantsättning i laga ordning föregått; och den således uppdragna skillnad synes Utskottet äfven höra iakttagas, enär eu mindre redlig gäldenär, thy förutan lätteligen skulle kunna gynna de på samma ort med honom boende borgenärer på de öfriges bekostnad. I följd häraf anser Utskottet förmånsrätten böra inskränkas till det fall, att förskott är vordet lemnadt på varor, som till försäljning blifvit afsända till annan ort; men likasom till förskott måste hänföras alla de kostnader, förskottsgifvare kunna hafva lör vård och transport af varorna m. m., hvadan förmånsrätten äfven hör sträckas till dylika kostnader, så finner Utskottet förskottsgifvarens rätt ej förändras deraf, om varorna redan blifvit försålda, då förskottstagaren gör konkurs, utan att liquid dem emellan blifvit uppgjord. Är i denna händelse uppbörden af betalningen honom Bih. till R, St, Prot, 1S4S, 7 Sami, 1 Afd, 27 Haft, 3 \i Lag-Utskottets Betänkande , N:o gt, omhetro.dd, piåste han ock ega att af försäljningssumman godigöra sig för hva^l han förskjutit.
Maj sisth till lika fördelning emellan e. o. Canzlisterne Ek, Almquist, Brusewitz, Agardh och Franzen, hvilka den 20 Februari nästföregående, blifvit i nämnde egenskap antagne med åtnjutande af endast i arfvode hvardera, och det andra Canzlist-arfvodet från och med den 1 dennes till jemn fördelning emellan e. o. Canzlisterne Hedre'n och Hellberg, antagne den 20 och 29 Maj sisth Från W ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S. B. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 96, i anledning at Bikets Ständers åren 1835, 1837 och 1839 församlade Revisorers berättelser, angående granskningen af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegii förvaltning ställda fonder. Härvid förekommo: l:o Usta, 6:te och 10 §§. Irsta punkten. Godkändes. och 3:o 5:te §. 2:dra punkten samt 13 §. Återremitterades. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Herr Schartau, med anledning af 56 §. Riksdags-Ordningen, väckt motion , i afseende på föreskrift för lyftning af de extraanslag, som vid denna Riksdag eller framdeles kunna beviljas. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 76, i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna berättelser om samma år verkställd granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1832, 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837. Härvid förekommo: l:o Prot. Återremitterades. Lades till handlingarne. 7:o 156 §. Beslöts, det skulle pröfning af denna §. tills vidare anstå. 8:0 211, §.
Jag fick mina arbeten vid akademien färdiga förr än jag tänkte, och som jag just inte hade något serdeles angeläget för mig, så beslöt jag att resa.» – «Hjertligt välkommen, på egna och patronagets vägnar,» svarade Alexis. «Jag hoppas att du ej skall ångra din resa, ty ehuru nu, som jag väl kan tro, stockholmsnöjena äro som bäst i farten, skall du ej behöfva leds på Sätraholm.» »Det var ypperligt, att jag först träffade dig,» återtog Albert, «så kan jag, innan jag träder in i den för mig ännu främmande kretsen, få liten reda på hurudant folket är, som jag kommer att ha med att göra. Jag tror jag låter bonden köra förut så länge. Det kan ju inte vara långt fram, och det kan dessutom göra godt att genom promenaden värma upp sig litet, så att man inte ser allt för frusen ut, då man kommer in i salongen.» Härvid kastade Alexis en flyktig blick på Albert, och fann lätt, att detta uppvärmande ej kunde vara alldeles ur vägen, ty Albert syntes, hvad påpelsningen beträffar, temligen lätt ekiperad. «Jag ser hvad du tänker,» sade Albert. «Du tycker visst, att jag är något för legert utrustad för tretti graders köld.» – «Kan inte nekas,» svarade Alexis. – «Ja jag var ej heller så här lätt ekiperad, då jag reste från Stockholm – men – hvem kan förutse allt som kan hända under en resa? – jag träffade på en gästgifvaregård en gammal vän – du vet – Armell – du känner honom nog –» – «Åh ja!» – «Nå ja! han var ännu tunnare klädd än jag – blott en kamlottskappa – och hade ännu tjugu mil qvar – jag hade bara några få, och den här syrtuten – du finner –» – «Ja, Gud ske lof! jag finner att du är samma tok, som du alltid varit.» Alexis räckte Albert handen. Deras själar signalerade med en lätt handtryckning. Men sentimentalitet var ingenderas svaga sida. Kanske väntar man, att Albert skulle säga: «när man har ett varmt hjerta, kan det göra detsamma med pelsen eller någonting dylikt, men nej.
Jag förmodade ock at blifwa förekommen i det ämne jag önftade föredraga detta warda och uplysta Stand, af hwilket jag harden äran wara en medlem. Dä äfwen den obemärktaste medborgares röst, när den frambär en gärd ät dygden och förtjensten, .i detta ädla samfund är saker winna bifall; äterstär för mig blott, at utbedja mig Herr Baronens och Landtmarffalkens och Högloft. Nidderftapet och Adelns skonsamma omdömme öfwer sättet at mig uttrycka. Mine Herrar! Den Man jag omtalar är densamme som för Lo är sedan, i det märkwärdiga Llenum ylenorum pä Rikssalen, dä Konung Qosur' lil sökte påtruga detta Ständ Säkerhets-Akten, källan til alla de olyckor otz drabbat, i et rörande tal beswor denne Konung wid sin ära och wid efterwerldens omdömen, at ej wäldsamt och kränkande de lagar han sjelf stiftat, genom denne handling lägga bojor Den 6 Junk. 6-ll bojor pä et folk som war honom dä upriktigt tilgifwit, och önstade alltid sinna anledning at för hostom bibehålla sammma känflor. — Dä det i Sweriges häfder anmärkes: att detta Ständ statt pä ruinerne af friheten, och steg för steg (emot en Konung, emot dä förwillade, nu af följderne och sit sanna interesse uplyste Medständer, samt emot Hofwets gunstlingar) densamma med mod och ständaktighet forswarat, stall denna handling stä oforgäteligt tecknad til efterdöme för kommande flägter. Pä detta Riddarhus finnas ännu i denna stund närwarande utmärkte hedersmän, som tvid samma högtideliga tilfälle och under loppet af samma Riksdag, med försakande af ämbete, Monarkens gunst och allt hwad wanlrga mennistor dyrt akta, höjt en manlig, oförfärad medborgerlig röst emot förtrycket: D.t more et särande af deras blygsamhet, denna sanna egen. stäp som ätföljer dygden och förtjensten, at dem nämna.
Landet sietf har ock ledan den tiden blifwit sä fördjupadt i egna skulder, att örn blott hälften af besia stut. der warit är 1806 befintlige, hade hwarken Konungen ä sin sida kunnat begära eller Ständerne warit i ständ att äkaga sig den omtalta garantien. Af allt detta följer: 4.) Det Resultat: Att denna garantie L anseende pä Cktdktorerne pä intet sätt blifwit utförd eller fullbordad, hrvarföre de ocksä deraf icke kunna draga nägon följd, säsom lagligt anspräk pä b<« talning af Landet; att Landet ej eller i afseende pä Gäldenären häftar för, eller nägonsin skolat Staga sig, minsta förbindelse att sielft betala skulden; och siuteligen att Landet icke kan Z03 Den i Aug. pä minsta sätt anses skyldigt att ännu' hädan, ester fullborda denna garantie i afseende pä Cre. Lnwrcrne', tp de derwid förutsatte willtor, hwarpä fullbordandet wäsentcligt war grundadt, hafwa numera förswunnit och kunna aldrig uppfyllas. Och säledes mäste denna upplysning af rät. ta sammanhanget med 1306 ärs garantie, längt ifrän att sörswaga de för Pommerns befriande frän Hamburgffa skulden anförde grunder, iwertom ännu mera bestyrka att denna skuld omösti. gen kan stadna för Pommerska Kammarens räk. ning, utan akt dermed bör tagas den urwäg som är föreslagen i Pommerska CommitteenS underdäniga yttrande rörande Hamburgste Banquiern Jencquels underdäniga ansökning. För lättare Lfwersigt bifogas en alstrift i Lfwersättning af den paragraf af 1806 ärs Landtdags Beflut, som innehåller hwad om mera. nämde garantie blifwit lagligen fastställt och beflutadt. I afseende pä Pommerska Kammarens skuld i Hamburg har Pommerska Committöen ansett nödigt alt afgifwa ofwanstäende upplysning. Stockholm den i Augusti 1310.
Uppå 1824 och följande årens anslag får icke något utbetalas, innan genom den Inspection af arbets-forvaltningen och revision af råkenskaperne, som för hvarje år skall forråttas, och hvaruti Riksgålds-Contoiret, genom ett utsedt Ombud, kommer att deltaga, år utrondt, att samma års arbete blifvit, efter möjligheten, verkståldt, i enlighet med gifne föreskrifter; de utagne medlen till deras föremål använde och Reglementet för öfrigt noga efterfoljdt och iakttagit. 3 §• Intill dess genom Råkenskaperne år tillförlitligen utröndt, att Bolagets utlånte medel blifvit indrifne och, i och för Canaloch Slussverks arbetet, anvånde, skall på års anslaget innehållas ett emot desse utlånte medel svarande belopp , hvarå uppgift, medelst behörigen bestyrkt utdrag af Bolagets, för innevarande-år i823i afslutade Räkenskaper, Fullmågtige skall meddelas. 46 Stats-Utskottets Betänkan der,. 4 $• I afseende på den uti r §. omformålde ytterligare Subscription till delaktighet uti Canaloch Slussverket, år stadgadt följande, som kommer att tjena till ofelbar efterrättelse. 1 Morn. Subscriptionerne eller teckningen till Actiers erhållande sker uti Riksgålds-Contoiret, och kommer att hållas oppen under Fem år, eller ifrån och med IB24 till och med 1828. De nya Actie-egarne blifva delaktige af alla de rättigheter och förmåner, sorn det under den 31 Julii 1818 för Hjelmare Canaloch Slussverks Bolag utfärdade privilegium samt, under den 24 April 1820, faststålde Bolags-reglor innehålla; dock få de nya Actie-egarne icke någen rättighet till ränta utaf Stats-medlen under byggnadsåren; så att denna förmån kommer endast nu varande Bolags Interessenter till godo. j Mom.
Lagstiftningen, finner Utskottet betänkligt att nu i förväg tillstyrka någon förändring uti de redan i ämnet gifna stadganden, utan tror Utskottet , att de samma , behörigen handhafde, böra tills vidare anses tillräckliga att afhälla de företag, genom hvilka skogsägaren kan blifva i lidande försatt,', Detta, jemte en Ledamots särskildta yttran» de, som i bifogade Protocolls-Utdrag innefattas, värdes Den 7 Juli. varder Riksens Högloft. Ständers ompröfvande Vördsamt understäldt. Stockholm den 37 Juni Rå Hpgv. Prest-Sjåndets .Ledamöters vägnar Joli. Oiof Wallin. På Hederv, Bonde? Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström, A> J. Wahlstjerna, Utdrag af Frotocollet^ hållet uti Högloft. Lag-Utskottet vid Ur titna Rikt da? gen i Stockholm den <27 Juni 1815, Herr Landshöfdingen B. W. Focks och JJerr Friherre G. L, Stael von Hollsteins af Högloft. Ridderskapet och Adeln hitremittera4e Memorial, angående skärpning i straffet för skogsåverkan mm., föredrogos nu åter; då, vid häröfver anställd omröstning, Ledamöterne af Hedervärda Bonde Ståndet och Vällofl. Borgareståndet instämde i den mening, sorn innefattas uti andra Alternativet af Utskottets denna dag afglfna Betänkande i ämnet, hvaremot det första Alternativet bifölls af samtliga Högvördiga Prest' gtandets Ledamöter tillika med Herr Grefven och 18 15. På Högloft. Riddersk, Och 'Ad. Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt. På Vällofl. Borgare? §t,åndets Ledamöters vägnar E. G. Holm, Den 7 Juli. 807 ®ch Ordföranden samt Herr Lagmannen Mannerstam.
Huber fregatten Gntgettieö merlböontfegtingd Majitö t)bga magnar, ett mäitffapés ocf) tytitbeléfötbunb nteb konungen af ^amaii Sidi 1832 utt Majit imber beit 22 ftfiltbne 3uti ratiftcerabt; ntcit unberrättetfe ont ratiftfatioiterneö ittmerting bär ej ännu gunnit ingå. Xitt fotjb af Slite tö ©tänberé mib febitafie Riföbag beront pttrabe s^ttnabcr t öitffatt, t)afma framftattnmgar titt fongt. Xattffa Regeringen btifmit gjorbe, i afjtgt att bereba lättitab för ©me tift a fartyg, font gå igenom Örefuitb. C?bunt attt, font f)örntcb åtyftabeé, ej funnat ttppnåö, t)«r .fongt. Daitjfa Regeringen lif mai, titt fotjb af befja tmbert)aitbtingar, mebgifmit mitta lättitaber, tyoitfa egentligen tittgobofontnta fntärre ©meit (Sotuuterce Uitberbattbltitgarite nteb ^ranfrife ont en .£anbeté UnK-r^tib* tanbe t)afma ej amut funnat teba titt bet affebba änbamåtetö ttppitåenbe. |tm3ar'
Jag skulle tro, alt då ruan begär återremiss, så kunna skäl visserligen finnas, som tala derför; men man blir ju i alla fall satt i nödvändighet, att då memorialet återkommer, Fatta sitt beslut om samma ämne som nu, och då vet jag icke, hvarföre man ej kan definitivt afgöra frågan, så väl första, som andra gången, då den förekommer. Det finnes icke något af de förslag, som här blifvit framställda, som ej innom Ulsk. varit diskuterade, eller der förut väckta, hvarföre jag tror, att frågan fått sin tillräckliga utredning, och alt beslut således nu kan fattas, så vida man vill det. Vinsten häraf är uppenbar; emedan om den långvariga discussion, som nu förevarit, först skulle utskrifvas, så fordras dertill flere veckor, .hvarefter frågan ändock icke kan förekomma, förr än alla äldre mål blifvit afgjorda, och då torde icke något resultat blifva af alltsammans. FIr Ribbing, Arvid: Till följd af hvad sorn redan blifvit yttradt af talarne på motsatta sidor, Frih. Tersmeden och Gr. Gyldenstolpe, tager jag mig friheten föreslå, alt, ifall återremiss kommer att ega rum i det ändamål, att de föreslagna vilkoren skola komma under närmare pröfning, ännu tvenne må tilläggas, hvilka jag skall hafva äran framställa. Frih. Tersmeden har såsom den största fördelen af Hypotheksföreningarne framhållit, hvad äfven jag anser som en stor fördel, nemi. att jorden derigenom så småningom kan minska sin skuld. Delta är en fördel, icke allenast för hvarje enskild jordegare, ulan äfven för hela landet. Om man således vill medverka till detta måls vinnande, i afseende pä hvarje enskild jordbrukare, så bör man också göra det, i afseende på Hypotheksföreningarne i det hela. Jag skulle derföre, så vida Slaten verkligen skall underhjelpa dessa inrättningar, vilja såsom ett vilkor upställa, att kreditiv endast må meddelas sådana Hypolheksföreningar, som årligen minska den skuld, för hvilken de häfta.
Såsom bevis derpå torde tillåtas mig endast nämna att flere af de talare, hvilka så väl här som vid de allmänna sammanträdena upträdt emot den Kongl. Proposm, sjelfva hafva i någon mån skiljt sig från Statskyrkan och anse sig af sitt samvete förpligtade att bryta emot landets gällande lag, rör:de religions-förhållanderne; och deras antal utom Riksförsamlingen, med hvilka enahanda förhållande eger rum, är ganska betydligt. Emot den satsen, att man icke i förtid bör frambringa en lag, kan ställas den, att man icke bör dermed komma för sent. Ett gammalt ordspråk säger: »Ante capillala, post est occasio colva». Elden kan i dess början lätt släckas, men får den ohejdadt rasa, står det icke vidare i mensklig förmåga att dämpa den. Så äfven i moraliskt hänseende. Om lagarna småningom jemkas efter behofvet, kan samhället med lugn gå sin utveckling till mötes. Men söker man att hämma menniskoandens utveckling, händer det lätt att den med våld bryter sina bojor och kullstörtar allt hvad den möter. Se der orsaken till alla revolutioner! På det icke ångan må spränga jernpannan, måste man öppna ventilen. Medgifvanden i tid förekomma häftiga utbrott. Bifalla vi icke nu det Kongl. Eörslaget, skall frågan åter förekomma, och då uti vida större propos:r. Man skall icke då nöjas med hvad som nu begäres. Historien lemnar mångfaldiga exempel derpå, huruledes ett folk under sekler kan bära ett ok, utan att känna dess tyngd. Småningom börjar man likväl erfara en olust, ett illa befinnande; men man vet icke rätt hvaruti det består eller hvar orsaken bör sökas. Slutligen löses gåtan. Ordet är funnet. Först hviskas det man och man emellan; men dess röst vinner ouphörligt i styrka, tilldess det slutligen vid åskans dån skakar verlden. Då är det försent att komma med förmedlings-förslag. Den 31 Oktober e. m - 311 Jag slutar derföre nu med den gamle Komarens upraaning att tillse »ne qvid delriminli capiat rcspublica». Hr Carleson, Edv. Henrik:
S. D. Vid föredragning af Banko-utskottets den 18 dennes på bordet lagda memorial N:o 38, med förslag till sammanjemkning af Rikets Ständers beslut i fråga om tiden för den behållna vinstens aflemnande från banken, blef den föreslagna voterings-propositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets memorial N:o 99, innehållande anmälan om anledning till anmärkning emot ledamöterna uti den år 1845 tillförordnade Kongl, regering, äfvensom emot expeditionschefen A. F. Normelinj blef denna anmärknings-anledning remitterad till Konstitution s-utskottet. Från Hög v. Preste-standet. S. D. Föredrogs Stats-utskottets memorial N:o 99, med anmälan om anmärknings-anledning emot ledamöterne uti den år 1845 tillförordnade Kongl, regering, äfvensom emot expeditions-chefen A. F. Normelin, och hvarom remiss begärdes till Konstitution s-utskottet inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Remisse/i beviljades. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 90, angående regleringen af utgifterna under riks-statens sjette liufvudtitel. Vid hvad Utskottet i ingressen till detta utlåtande samt i 7, 9 och 24 punkterna deraf anmält och yttrat, lät Ståndet bero. Första punkten, 1 morn., 5 punkten och förra mom. af 12 punkten, återremitterades', Sjette och 25 punkterna lades till handlingarna , och hvad Utskottet i öfrigt i detta utlåtande tillstyrkt och hemställt, blef af Ståndet bifallet. 268 Prot.-utdrag den 28 Mars -i848 S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Stats-utskottetS följande memorialer: N:o 92, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 58; N:o 93, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 61; N:o 94, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 72. Från Ilederv. Bonde-ståndet.
Hr Gr. o. Landtm., såsom föremål för det beslut, hvilket nu kommer att fattas, upläst l:o Utsk:s förslag, »att för fullföljande af vestra stambanans anläggning genom Westergöthland till och förbi Götha kanal anvisas 7,010,000 Rdr, äfvensom för fullbordande af bangården jemte verkstäderna i Götheborg 465,000 It dr»; ,2:o Gr Sparres förslag, »att för fortsättande till Orebro af den, i öfverensstämmelse med E. St:rs vid sednaste Riksdag fattade beslut påbörjade stambana, som, utgående från Götheborg, skulle, i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, anvisas 13,000,000 Rdr, med öfverlemnande till K. M. att bestämma de punkter, öfver hvilka banan bör dragas, äfvensom för fullbordande af bangården jemte verkstäder i Götheborg 465,000 Rdr»; samt 3:o Hr Mannerskantz’s förslag, »att för byggande af vestra stambanan ifrån Götheborg, i den redan fastställda riktningen öfver Alingsås och Sköfde, till gränsen af Skaraborgs län, i närheten af sjön Skagern, samt derefter förbi sjön Tof - Den 9 Jani e. ra. 105 fen och Hallsberg i Nerike, genom inre delarne af Södermanland till Stockholm, anvisas en summa af 11,000,000 Rdr, att användas å banan mellan Götheborg och Hallsberg samt bangård i Götheborg»; blefvo propos:r till bifall å dessa förslag framställde och alla besvarade med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, å nyo hemställde, om 11, o. Ad. behagade bifalla Utsk:s ifrågav:de förslag, samt sedan denna pröpos. nu åter blifvit besvarad med Ja och Nej, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Härvid hördes flera ledamöter begära votering, hvarjemte Gr. Posse anhöll att vid densamma Gr. Sparres förslag mätte blifva kontrapropos.
Utskotten, som tagit omförmälde motion i öfvervägande, hafva i afseende på det deruti framställde ärende inhemtat: att, efter det Kongl. Maj:t, redan den 23 Januari 1827, funnit fem navigations-skolor böra inrättas, en i hvardera af städerne Stockholm, Götheborg och Gefle samt någon af stapelstäderne i Malmöhus och Calmar län, och derefter vid 1828—1830 årens Riksdag till Rikets Ständer afgifvit nådig proposition om anslag af medel till desse navigations-skolor, Rikets Ständer, i anseende till brist på erforderlige medel, förklarat sig icke kunna till denna nådiga framställning lemna bifall; men att, sedan frågan om navigations-skole-verkets tillstånd, med hvad i öfrigt till koopvaerdiesjöfarten i allmänhet hörde, blifvit genom af Kongl. Maj:t i nåder utsedde kommitterade ytterligare utredd, och dessa kommitterade i underdånighet hemställt, att fem navigationsskolor måtte inrättas, en uti hvardera af städerne Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Calmar, så hafva Rikets Ständer, efter förnyad pröfning af frågan, i underdånig skrifvelse den 13 Februari 1841, i enlighet med kommitterades underdåniga hemställan, anhållit, att navigations-skolor måtte i förenämnde städer inrättas, dock, under vilkor, att städerne sjelfve bekostade för skolorne erforderlige hus och byggnader; samt att, om de ej inom viss föreskrifven tid uppfyllde denna skyldighet, Kongl. Maj:t måtte i nåder täckas tillåta, att den en sådan stad förut tillerkända rättighet att få navigations-skola der anlagd, finge 12 Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 43. å annan stad öfverflvttas; hvarefter Calmar stad fullgjort det föreskrifna vilkoret och navigations-skola blifvit derstädes inrättad. Under sådana omständigheter få Utskotten tillstyrka, att motionen i denna del må förfalla.