Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill förbigå alla andra och endast inskränka mig till att exempelvis nämna Krono-fogdarne; de äga en upbörd af 50 å 80,000 Rulr; i kassan måste de hafva penningar till bestridande af förekommande behofver; sorn ett minimum skulle de erhålla 1,200 R:dr; deri inberäknadt expenser, resepenningar, skrifvarebiträden, provisioner m. m.; då man ifrån dessa 1,200 R:dr afdrager: kostnaden för ett par hästar, som han icke kan undvara, äfvensom lön, mat, husrum och uppassning för en fogde-tjenare, eller skrifvare-bilräde, skrifmaterialier, eget underhåll under de många tjensleresorna m. m., så återstår ej mer än högst 6 ä 700 R:dr för hans uppehälle med familj. Vi känna alla, mine Hrr, huru lefnadsbehofven årligen förökas och fördyras; och jag hemställer till Eder, om dessa 6 å 700 R:dr motsvara lefnadsbehofven för en person som har en så ansvarsfull befattning, och det anseende och inflytande han bör ega inom sin verkningskrets! lyckligtvis hafva dessa personers heder och moralité, med högst få undantag, hitintills gjort att de bestått profvet; men tider kunna komma, då trängande lefnadsbehofver framkalla icke så berömvärda resnltater. Jag vill icke ingå uti några vidare detaljer, isynnerhet, som ingen hufvudsaklig förändring för det närvande lärer vara att hoppas : men som K. Pi opos., genom de vilkor, som Utsk. för beviljandet dervid fästat, är förvandlad till en löneförsämring, och som dessutom, förmodligen af de många och stora anslag som i denna tidpunkt äro af nöden, för det närvar:de ansett sig förhindrad att framlägga annat än en provisionel! lönings-stat, får jag anhålla om ålerremiss af Betänk., och att Utsk. måtte tillstyrka R. St., alt till K. M:s Nåd. dispos. och utan några vilkor öfverlemna de af K.
Göran lille, det ar någon Iigr, S O I ~ ber a t t f % tala ined dig&gt;, sade hon lieinligiietsfiillt och högtidligt. H a n Bläddrade i papperen på ski ' ifbordet. a Jag Iiar inte tid.:. Du vet iiite, lireni det ar., Göran. B a n såg hastigt upp. n &gt;.Ja, jag liar iiite tid. Han far s83 ~ i t t arende tilil dig. ): &gt;Det har lian gjort. Och jng blef mycket för vi ii ad.^ 2 Jasa. 3 %Det blir du ocksa. Han oille inte, att dn först skiille s! ' - det i tidningarm. Han var riktigt rörd, niir. lian talade om, liiir god du varit mot lionoiii. Gissa! Jasb, du vill inte, jo dn, han Br forlofvad. Ocli haii trodde, a t t eftersom du kiiiiner hans fast: iiö s i viil - .-. H a n släppte den tunga portfiiljeii, Iiaii hö11 i handcii. Syster~i böjde sig ned och tog iipp papperen. » Hvad du blifvit nervös p % senaste tiden! SI dii ryckte:) Nej, käre Göran, till, ilar portföljen föll. Marie Wendel tycker -. hvad, går å t dig? Mår du illa?)) » Ä r Karl. förlofvad med henne? », Med Marie Wendel? Nej, livern har sagt det? Med Annie Torp, Marias väninna, du har rHkat henne otaliga gånger hos kamiiiarlierrns ocli Hedda. säger - %Det får jag hora sedan. » » D u kunde gaima ta emot Karl. Han är så glad ocli lycklig.&gt; » Hälsa honom, att jag ar sysselsatt, men att det mycket gläder mig. Och du får vara snäll och gå nu Ann-Margret,. Han drack ett glas vatten, nar Iion väl var ur ruinmet, satte sig sk ner igen ined handen öfver ögonen. Hvad lian afundades dessa unga iniin, dessa liaradsliöfdingar och löjtnanter!
Lagutskottet, som efter företagen granskning af hvad emot Utskottets afgifne Betänkande blifvit anmärkt, anmodat Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, att öfver det hos Högloft; Ridderskapet och Adeln af flere Ledamöter framstälde förslag, att underdånig önskan borde hos Kongl. Maj:t anmälas om en sådan, af Kongl. Maj:t till förordnande granskning af nu föreskrifne Edsformulairer, som Motionairen afsett, uti gemensamt Utlåtande med Lagutskottet deltaga, får nu, sedan sistnämnde Utskotts tanka i detta ämne blifvit Lagutskottet meddelad, först för egen del, och derefter, i förening med Besvärsoch Ekonomiutskottet, afgifva det yttrande, hvartill återremisserae föranleda. Lagutskottet! Betånkanäett. 873 LagUtsioltet kan, livad värjemålseden angar, icke dela de Ledamöters inom Högv. PresteStåndet öfvertygelse, hvilka ansett denna Ed höra från Lagstiftningen helt och hållet uteslutas. Utom den11a utväg att frambringa sannningen, delden ej annorledes kan utletas, skulle otvifvelagtigt många brott blifva outredde och obestraffade, och uti frågor om Lägersmål , der detta bevisnings-sätt allmännast användes, och oftast är det enda tillgängliga, skulle den lägrade qvinnan betagas all utväg att af lägersmannen erhålla biträde tili Barnets underhåll och uppfostran, s^mt anledningar till Barnamord deraf uppkomma. Erfarenheten har i öfrigt fullkomligen ådagalagdt, och att om än någon gång skälige anledningar förekommit, att mened genom en fullgjord värjemåls-ed blifvit begången, de fleste till värjemåls-ed dömde, efter erhållen Lesinnings-tid och de föregångne varningar af Presterskapet, som af Domaren vanligen föreskrifvas, heldre än att blottställa sig för mened, erkänna och underkasta sig ansvar för sina fel; och enär Domaren har uti Lagen sig förelagdt, att endast uti nödfall dömma till värjemåls-ed, hvilken föreskrift
Tal vid Afskeds-uppvaktningen hos Hennes Majit Drottningen: Stormägtigsta Aller-Nådigsta Drottning! Till Eders Kongl. Majit nalkas i dag Ridderskapet och Adeln, för att {ned känslor af Den 2* December e. m. 423 vördnad och tillgifvenhet, äfven förena uttrycken af deras underdåniga afsked. Glädjande var den stund, då Ridderskapet oeh Adeln vid Eders Kongl. Majrts återkomst till Fäderneslandet i underdånighet afgaf deras försäkran om tillgifvenhet och trohet. Uppfylda .voro Svea Folks önskningar, då de återsågo en huld och efterlängtad Drottning, och Nationens Ombud, som lifligt önskade att uttrycka dessa tänkesätt, och ännu närmare befästa de band, som förena Eders Kongl. Maj:t med ett troget och tillgifvit Folk, tillkännagåfvo deras underdåniga önskan, att Eders Kongl. Majrts höga Krönings-Act måtte efter uråldrigt bruk för sig gå. Ridderskapet och Adeln får i djupaste underdånighet för Eders Kongl. Majrt nedlägga uttrycken af deras uppriktiga och lifliga önskningar för fortfarandet af Eders Kongl. Majrts välgång, hälsa och sällhet, och skall det för Ridderskapet och Adeln utgöra en dyrbar glädje, att alltid få påräkna att i E^ ders Kongl. Majrts fortfarande Nåd vara bibehållne, och hvarom Ridderskapet och Adeln i djupaste underdånighet anhåller. 4ro Herr Grefvens och Landt-Marskalkens Tal vid Afskeds-uppvaklningen hos Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen r Högborne Furste, Sveriges och Norrige» Kron-Prins r Till Eders Kongl. Höghet nalkas i dag Ridderskapet och Adelil, för alt för sista gåu - 424 Den 22 December e. m» gen under detta Riksmöte gemensamt fa aflägga uttrycken af deras underdåniga vördnad och tillgifvenhet. Med glädje och välsignelser hafva vi varit vittnen tili Eders Kongl.
Leijonhufvud, Friherre, Axel Hjalmar, yttrande. II. 284. Leijonmark, Evald Gustaf, yttrande. I. 76. Lekman, angående dess verksamhet i Kyrkans tjenst. VIII. B. 225, 412. A. 16 ( 122 ) Leopold, C., Regements-Skrifvare, om en gratification åt. Leuhusen, Friherre Carl Herman, yttrande. VI. 121. Lewenhaupt, Grefve Sten, yttranden. II. 433. VI. 569, 574, 576. Lewenhaupt, Grefve Patrik Adolf, yttranden. III. 337, 372. Lidköping, om låneunderstöd för verkställande af tomtregleringen uti den afinanda gamla stads-delen af. Se Lån. Lifförsäkrings anstalt, om inrättande af en Svensk. IX. B. 233, 277, 343. A. 347. E. 468. Lifmundering för indeldta Infanteriet, anslag till. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 69. Lifräddnings-båtar, om anslag för anskaffande af. V. B. 37, 91. A. 175. E. 221. Lifsfarligt vapen. Se Vapen. Lifsförnödenheler, angående borttagande af eller nedsättning i tullafgifter å sådane lifsförnödenheler som ej kunna hänföras till öfverflöd och å råämnen för industriens behof. Se Bevillningsutskottets Betänkande N:o 3. Lillsjön i Kronobergs Län, om lån för aftappning af. IX. B. 469. A. 492. Liljesköld, C. G., yttranden. II. 423. Lindberg, J. E., f. d. Bokhållare vid Riksgälds-Kontoret, angående föreslagen förhöjning uti pensionen åt. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 37. — N., Advokat-Fiskal, angående den honom tillagda pension. Se Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 74. VI. A. 340.
Detta blir klart för hvar och en som gör sig reda för de grundsatser, hvarpå omförmälde författning är byggd, och hvilka uppenbaras, bland annat, i stadgandet derom, att tjenstehjon ej må antagas för kortare tid än eli år, utom i Stockholm, der halfårstjenst är tillåten; i förbudet för husbonde att ”förskjuta åldersteget tjenstehjon;” i förbindelsen att sköta och vårda sjuke Ijenare, utan annan ersättning än för läkare-lön och läkemedel m. fl. Då lagstiftaren gaf dessa stadganden skedde det under en annan uppfattning af förhållandet emellan husbonde och tjenstehjon, än af ett strängt juridiskt. För en längre tid i fråga om äldre tjenare, någon gång för lifstiden, hade han bandet emellan husbonde och tjenare; denne hade dermed blifvit gjord tili en medlem af det hus, hvars öfverhufvud den förre var; och såmedelst förklaras orsaken dertill att man betraktat husbondes ifrågaställde rätt. såsom grundad på fadrens naturliga välde inom familjen. Då en husbonde ej medgafs att genast från sig skilja ett ohörsamt och motvilligt tjenstehjon, som af varningen ej lät sig rättas och lagstiftaren ville undvika att draga hvarje mindre missförhållande inom familjen under domstols pröfning, måste han på annat sätt bereda husbonden ett medel att göra sig åtlydd; och tjenstehjonets ställning innefattade anvisning till det korrektionsmedel, hvilket huslädren egde använda inom familjen, hvilket ej betraktades såsom vanärande, och hvilket således ansågs för ändamålet mest lämpligt. Asigterna hafva visserligen i detta hänseende förändrats; men sammanhanget emellan ofvanberörde stadganden, och bland dem förbudet att städsla tjenare pä mindre än ett år, samt den rättighet hvarom fråga är qvarstår; också har man i andra länder ej vågat borttaga samma rättighet med bibehållande af förbudet.
Iiopparslagare-handtverkets utöfvande på landet utfärdade äldre Förhud, afgifva det yttrande, att Kopparslagare icke uppräknas bland de handtverkare, hvilka, enligt 1 § af Förslaget till Förordning om Socken - Handtverkares eller så kallade Gerningsmäns antagande på landet, i sådan egenskap kunna antagas; hvaremot n § i 4 Art. af Förslaget till Handtverks - Lagsaint Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. JV.-o 32.23 Ordning innehåller, att Handtverk och Slöjder, som antingen iiro egentligen grundade på förädling af inhemska rå-ämnen, eller fordra vidsträckt utrymme, Beqväm tillgång på vatten, Betydliga förråd af ved och Bränkol eller andra dylika förnödenheter, måga på landet, äfven utom Slädernes grund och område, få idkas, med vilkor likväl, att denna rättighet alltid Bör vara förenad med Burskap i närmaste Stad, och att, i fall sökanden ej redan innehafver Mästerskap i det handtverk, som han å landet vill utöfva, en sådan frihet ej kan för värf vas annorlunda, än i den ordning, som för Mästerskaps vinnande i allmänhet är föreskrifven. Vid detta förhållande anse Utskotten sig Böra hemställa: att Herr Klemans ofvanberörde Motion mätte 'varda lemnad utan bifall. Samtlige Ledamöternes af Vällofl. Borgare-Ståndet Reservation varder härjemte Bifogad. Stockholm den 16 Maji 1829. Reservation: Borgare-Ståndets Ledamöter få härmedelst i följande delar reservera sig emot de Höglofl. Utskottens Betänkande. 24 Bilt, Lag-s. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. Då Utskotten genom votering afslagit vålt yrkande, att det Förslag till ny Handtverks-1 och Handels-Ordning samt Förrättning för Gerningsmän å Landet, sorn Rikets Höglofl.
När eljest man icke har något att hushålla med, så är det ej underligt om man uteblir vid hushållsmötena. Der något är att förvalta, saknas ej ledamöter. Den förste talaren, som yttrade sig i ämnet, åsyftade, att frihet skulle lemnäs innevånarne i de särskilda länen, att i denua sak göra som de behagade. Friheten är visserligen bra, men då man vet att en sak i alla fall ej så lätt kommer i gång, och dertill, att en af motionerne går ut på att i und:het hos K. M. anhålla om utarbetande af förslag i ämnet, så kan jag ej biträda Hr Nordenfelts mening; ty frågan är af så stor omfattning, att den ej bör så der åt sig sjelf lemnäs. Hvad ofvan är sagdt om de särskildta socknarne inom ett län, gälier ock om de särskildta länen inom Riket. Har det ena LiinsNämnd, det andra icke, så förfelas ändamålet med inrättningen i det hela och detta i stort. Hr Nordenfelt: Ehuru jag är öfvertygad, att det är af föga intresse för R. o. Ad. att höra vederläggningar och motskäl af en talare emot en annan, så har jag likväl, då en bestämd fråga blifvit framställd till mig, ansett mig böra svara derpå. Frih. Raab har frågat, huru man skall kunna åstadkomma kommunal anda, när man icke vill göra något derför; jag för min del anser, att liksom man i allmänhet börjar med att gå en gångväg, sedan utvidgar den till körväg, och slutligen till landsväg, allt som vägens begagnande visar att han är för liten och att en större behöfs, på Den 15 November f. m. 189 samma sätt då vi redan hafva Sockenoch SundhetsNämnder, Hushållssällskaper m. fl. smärre kommunala inrättningar, så kunna dessa genom en liflig verksamhet visa om någon allmän anda finnes inom orten och ådagaliigga när tillfälle till större sammanträden i samma ämne bör beredas.
N:o 433, i anledning af väckt motion om eftergift af straffräntan för de ännu återstående skulderna till Götha Canal och Malmö f. d. Disconter. N:o 434, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående det till försvars-anstalter i Stockholms skärgård å mindre Creditivet lyftade belopp af 500,000 Riksdaler. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets den 6 sisth Februari på bordet lagda Memorial N:o 423, med förslag till sammanjemkning och voterings-propositioner, i anledning af skiljagliga beslut öfver Utlåtandena, N;ris 92 och 221. S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottels den 6 sisth Februari på bordet lagde Memorial: N:o 420, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 384. N:o 422, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 408. S. D. Återremitterade Ridderskapet och Adeln Banco-Utskotlels den 3 oell 6 sistlidne Februari på bordet lagde Betänkande N:o 143, med förslag lill de grunder, som böra tjena till efterrättelse vid pensionering af Bankens embetsoch tjenstemän, valubetjente och konst-idkare. Från H ö g v ö r d. Preste-Ståndet. S. D. f. och e. m. Fortsattes och afslöts föredragningen af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 128, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 5, rörande allmänna stadganden och anslag till folk-undervisningens befremjande. §. 7.
Utskottets Utlåtande, IV 5. s 554 — 567J, återrem. af Adeln, IX s 1214, af a 19 PresteStåndet, IX s 1220, bif. afBorgareStåndet, IX 3. s 12, af BondeStåndet, IX 3. s 20. Ytterligare Utlåtande, IY 5. s 883—• 888, afsl. och Pension till i5oo R:dr Banco hesl. af Adeln, 1X3. s 142, häri instämde PresteStåndet, ix 3. s 167, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX 3. s 190, af BondeStåndet, IX 3. s 193. Memorial om RiksStåndens olika beslut, IY 6. s 229 — 23i , bif. af Adeln, IX 3. Dito om frågans afgörande, IV 6. s 58o, 58i, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX. 3. s 4°8> af Adeln, IX 3. s 4i3. Pensionsanslag, om, för framlidne StatsCommissarien Widegrens oförsörjda Döttrar. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1808 —- 1811, bif. af PresteStåndet, ix s 525, af Adeln, ix s 535, af BorgareStåndet, IX s 566. Underd. Skrifvelse, X t. s 394, 3g5. — Cassas Inrättning för civile Ämbetsmän, om bidrag till; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 773 — 795, återrem. af Adeln, IX.
Eljes grät » lillan » mest o c h måste i s m y g sudda af sina tårar — • inklusive näsan — m o t bakvåden på m a m m a s klädning, till dess att vid viftningarnas slut något lämpligare renhållningsmateriel blefve ledigt. » V i b o r d e också ha sett oss omkring litet bättre, innan vi gingo. » Ja, nu var E v a borta. Den glada, soliga lilla Eva, husets äldsta dotter o c h moderns hjälpreda. Men, s o m far nyss antydde, var det ju nödvändigt, att barnet k o m hemitrån, där det ändå fanns så många munnar, s o m tärde på den knappa kosten. Helst hade man velat behålla henne, o m någon inbringande sysselsättning stått henne till buds här hemma, m e n herr Einarson ville hvarken höra talas o m telefonen eller posten, där han själf slitit ut sig. En kurs i handelsskolan hade h o n gått igenom, m e n någon lämplig plats stod ej genast att få, o c h då var det säkrast att antaga en erbjuden så- dan såsom guvernant åt tvänne flickor i skolåldern och m e d skyldighet att på fristunder deltaga i andra inomhus förefallande göromål. Däraf k o m det sig, att Eva — själf ett barn — nu var på väg till kapten Oarlings på Löfsätra, o c h ej utan skäl kände hennes mor sig orolig öfver, — hur detta första försök » hos andra » skulle slå ut för den oerfarna unga flickan. — Och nu, lilla mamma, sedan du fått vara med litet o m resans besvärligheter, så vill jag sanningsenligt berätta, hur jag trifs här på Löfsätra. Sanningsenligt, ty jag har j u lofvat att vara s o m en ö p p e n b o k för min egen rara mamma. Två dagar äro j u inte någon långtid, m e n jag har redan hunnit att många, många gånger krypa in i mitt lilla rum o c h bädda ö g o n e n i tvättfatet.
Gäldenärers i allmänhet genom den uppkomrie pen* ninge-oredan iråkade svåra belägenhet, visserligen förtjena behjertande, ansåg likväl Fördelningen, med fästadt afseende å de af Banko Diskont-Direktionen anförde omständighet er* för det närvarande mindre lämpeligt, att hos Höglofl. Banko-Utskottets Plenum tillstyrka någon förändring uti de Banko-Diskont-Direktionen meddelade Beglementariska föreskrifter eller uti Direktionens med Herrar Banko-Fullmägtiges medgifvande vidtagne anstalter. Emedlertid ville Fördelningen hos den af Höglofl. Stats oclj - Banko Utskottets Betänkanden. 89 oc!i Banko-Utskotten sammansatte Beredning anmäla ämnet, såsom innefattande ett bevekande skäl till skyndsamhet uti den generela I1 inancePlanens uppfattande och afgörande. Herr Professoren Agardh hade härvid till Protokollet yttrat: Det Herr Professoren verkeligen ansåge ganska betänkligt, sedan en stor del af Landets Rörelse-kapital blifvit obrukbart och derigenom svårigheten att anskaffa pei ningar ansenligen ökad, i synnerhet i vissa Provincer, att likväl publika Låneverk skulle betjena sig af deras rättighet, att genom exécution utsöka sina fordringar. Då dertill kom, att man ännu icke käride, när Discontemes affairer kunde vara reglerade, så trodda Herr Professoren vara billigt, att, hvad Banko-Diskonten angar, så snart det kunde ske utan att säkerheten för dess fordran rubbades, icke fastigheter , under denna mellantid, för bristande inbetalningar skul* le ifrån ägaren, på Auction afhändas. Hvaruti Herr Protokolls Sekreteraren Hammarhjelm äfven sig förenat. Vid öfverläggningen i detta ämne befunnos de fleste Herrar Ledamöterne instämma uti den tanka, Finance-fördelningens Pluralité derom yttrat, hvilken ock uppå Herr Ordförandens Proposition, af Höglofl. Utskottet bifölls.
De denna fråga rörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Stän ders Utskott, till hvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott som ofvan. OSGAR. C. 0. Palmstjerna. 8 Kongl Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hullet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 15 September 1854. Närvarande: Hans Excellens, Justitioe-Statsministern, Herr grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-ministern för Utrikes ärendena, hr friherre Stjerneld. Stats-råden: Herr friherre Palmstjerna, Fähraeus, Wallensteen, Gripenstedt, grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och / grefve Gyldenstolpe. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet hr friherre Palmstjerna, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts förut fattade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension å Allmänna Indragnings-staten för t. f. chefen vid Skogs-institutet, hof-jägmästaren m. m. J. A. af Ström; Och behagade Kongl. Majrt, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, samt befallde att Nådig Proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Carl von Schantz. Kongl. Maj:ls Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Sept. 1854, ki. 10 f. na. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om beloppet af den uti 63 § Regerings-formen främst omförmälda Krediliv-summa; Gifven Stockholms Slott den 19 September 1853.
Majit i nåder föreslagna förändring skulle rubba det förhållande som bör finnas emellan domstolsinstanserna och verka till minskad säkerhet för rättsökande, men att den af Utskottet angifna modification deremot komme att, med bibehållande af nämnde säkerhet, leda till ett nogare afmätt förhållande emellan den högsta och den andra instansen, än det nu befintliga, samt dessutom till det vigtiga, ehuru, med afseende å sakens betydelse, mera underordnade målet eller besparing för det allmänna, får Utskottet vördsamt tillstyrka alt Rikets Ständer mätte förklara del Kongl. MajUs ifrågavarande nådiga proposition icke kan bifallas; men deremot, med anledning af den genom samma proposition väckta fråga, besluta: alt 3:dje och 4:de Morn. af 23 Kap. i §. Rättegångsbalken, sådana de lyda i Kongl. Förordningen den 18 April 1849, skola erhålla följande lydelse: I Hofrätt må ej färre än fem Ledamöter döma i mål, som å ära eller lif gå. I andra mål må fyra ledamöter utgöra domfört antal, der tre af deni om slutet ense äro. Stockholm den 4 Februarii 1851. Lag U/skottets Betänkande, N.-o 12. 7 Reservationer: af Herr Cederschiöld, //. 7’.: Denna fråga, hvars utgång sannolikt i de flestes ögon anses vara af mindre betydenhet, är deremot, enligt min åsigt, en bland de vigtigare, som Lag-Utskottet kommer att afhandla $ och det skulle derföre utan tvifvel vara väl, om Rikets Ständer deråt ville egna en allvarlig uppmärksamhet. Från det beslut, som af Lag-Utskottet fattats, angående domfört antal ledamöter i Hof-rätt, har jag varit skiljaktig i så måtto, att jag ansett tre ledamöter, hvarken flere eller färre, höra derstädes döma uti alla mål. Det förslag, som den nådiga propositionen innehåller, har ej gifvit mig anledning att frånträda denna min åsigt, för hvilken det således nu åligger mig att uppgifva skälen.
För påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm . R:dr 5,679,000: — » fullföljande af samma stambanas anläggning genom Westergötland till och förbi Göta kanal 7,610,000: — » fullbordande af bangården jemte verkstäderna i Göteborg 465,000: — eller tillsammans för arbetena å vestra stambanan . R:dr 15,754,000: — Transport R:dr 15,754,000: — Siats-Utskottets Memorial N:o ■'). Transport R:dr 13,754,000: — För södra stambanans fortsättning till norra ändan af Finjasjön 4,365,000: — » påbörjande af arbetena på sistnämnde stambanas norra del från Falköping till Jönköping 1,300,000: — » fullbordande af bangården ocb verkstäderna i Malmö äfvensom bangårds-arbetena vid Lund 260,000: — eller tillsammans för södra Stambanan R:dr 5,925,000: — » anläggning af en bangård å Södermalm och en reparationsverkstad här i hufvudstaden 321,000: — Summa R:dr 20,000,000: — varande, i afseende på denna anslags-summas utbetalning uti samma § föreskrifvet, att hvad för 1857 års arbeten erfordrades ocb ej redan före reglementets utfärdande blifvit från Riksgälds-kontoret utbetaldt, skulle derifrån, uppå vederbörliga reqvisitioner, utanordnas, samt att ett belopp af högst 7,000,000 lt:dr, borde under hvartdera af åren 1858 och 1859, i mån af behof, Kongl. Maj:t af Riksgälds-kontoret tillhandahållas; kommande, hvad dessförinnan icke blifvit bos Riksgälds-kontoret Ivftadt, att under loppet af år 1860 derifrån i före,skrifven ordning utbetalas.