Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Varande lill stöd för denna mening af Herr Professoren anförd t, att en enskild man, hvilken egde en sådan Bankrältighet, som Rikets Ständers Bank, aldrig skulle vidtaga de anstalter, som för den senares bedrifvande blifvit föreslagne, ulan långt ifrån att bekymmerslöst låta till export uttaga Silfver, som med förlust komme att återköpas, skulle söka qvarhålla det och på allt sätt förekomma exporten deraf; att han i det ögonblick luckan öppnades, antingen sjelf afsönde några millioner Silfver till Hamburg eller öpnade vexel-förbindelse med utländske hus och i det ögonblick cursen uppsteg till den punkt, att fara vore om Silfvers exporterande, droge vexlar till detta pris på sitt eget exporterade Silfver, eller på sin öpnade credit, samt deremot, så snart cursen folie till pari, uppköpte vexlar, hvilka han åter vid den stigande cursen försålde; af hvilken vexel-handel Herr Professoren förväntat sig den förde!, att Silfret antingen icke skulle gå ur Banken eller endast göra det, då cursen vore låg, och således förblifva i Landet; hvarjemte Professoren slutligen förklarat, att, ehuru den rörelse, Bihang till R. St. Prot, 1834* 6'-te Samt. p.sta AJd. %dra Bandet. 1 9-.de 2 Banco-Utskottets Betänkande N:0 /f/f. som härigenom uppkomme, blefve motsatt den, som, enligt de fattade besluten, komme att ega rum, vore det likväl icke Professorens mening, att upphäfva ett redan fattadt beslut, som numera icke kunde hjelpas, utan endast att, med bibehållande af detta beslut, tillika lemna Banco-Styrelsen rättigheten alt vidtaga berörde af Professoren föreslagna utväg., så att BancoStyrelsen kunde vid hvarje tillfälle välja det medel, samma Styrelse fann fördelaktigast. Och har Domprosten Doctor Heurlin förklarat sig anse den af Professoren Agardh sålunda framställde åsigt i synnerhet lämplig, då fråga vore alt låna utrikes eller begagna credit på utländska orter.
N:o 9 innehåller, redan vid denna riksdag motion blifvit väckt om de smärre sedlarnes, å 8, 12 och 16 sk., återinförande i allmänna rörelsen, så är det klart, att om den förstnämnda sorten sedlar är i bruk intill nästa riksdag, så skall den omständigheten gifva en ganska god förevänning, alt då ånyo väcka frågan om det sednare slagets återutgifvande. Jag tror således att, om man verkligen vill afskaffa småsedlarne, så måste man skaffa bort dem alla på en gång. Detta hafva också Ständerna vid förra riksdagen på BankoUtsk:s förslag beslutat, och det är således ett fel, i min tanke, att dessa sedlar å 10 och 14 sk. ännu finnas qvar i Banken. De borde hafva blifvit förstörda, men orsaken, hvarföre icke så skett, är den, att skiljaktigheter yppat sig i afseende på sättet att lämpligast och med minsta kostnad förstöra dem. Svårigheter hafva äfven yppat sig i afseende på bokföringen af dessa sedlar, men jag tror att de kunnat lösas inom Bankens öfveroch Understyrelse, och attsedlarne derföre redan längesedan bordt vara förstörda; så hade ock Utsk:s kanslioch fmans-afd. upfaltat frågan, och derföre beslutat att till BankoUtsk. ingå med en skrifvelse om ofördröjlig verkställighet af R. St:s redan vid sisth riksdag fattade beslut, då några motioner inkommo från Stånden, som tvungo afdtn att upskjuta den beslutade åtgärden. Det föt håller sig ock icke så, som Hr von Hartmansdorff antydt, att BankoUtsk. icke skulle hafva någon slags ledning för bedömandet af kostnaden för dessa sedlars förstöring, emedan åtskilliga sätt alt åstadkomma densamma hafva blifvit Utsk. underslälda, äfvensom åtskilliga invändningar blifvit gjorda mot en mera summarisk förstöring af desamma. Men jag tror, alt man väl skall hitta på något sätt, ulan att med allt för stor omgång och för stora omkostnader, kunna verkställa förstöringen.
Finare intermezzi med mer lyrisk känsla och melodiös musik er-bjudes örat i Inez * entréscen med de innerliga recitativen och den varmt stämningsrika romansen, i Selikas berceuse, som dock ej är så musikaliskt vacker som den föregående, i Vascos stora aria, trots de intensiva rösteffekterna, i Inez sång i akten och damduon, begge här uteslutna. Konststycken af prima rang erbjudas deijemte det reflekterande musiksinnet i solo-septetten, ett ensemblenummer af mer lärdom än skönhet, men som harmoniskt-vokalt experiment makalöst, i den » indiska messan » med dess raffinerade kolorit och bizarrt groteska hållning, och till sist i den ryktbara stora kärleksscenen, der en viss torftighet i de melodiska motiven ersättes af en utstuderad lyx, ett bländande f&amp;rg-spel och den mest fulländade praktiska rutin i allt hvad till saken hör, både hvad sång och orkester beträffar. Fröken Ek (som i parentes sagdt ej mer än två dar förut annonserats som Inez) var Selika och den enda af de medverkande, hvars röst i kraft och klang passade för musiken. Och likväl — tänk om frk. E: s paranta stämma redan från början kommit i rätta händer, borta vore då detta beklagliga vibrato, denna skärpa och bräkande biklang, som då det ej gäller de högsta tonerna, hvilka äro utmärkta, ännu ej så sällan störa det goda intrycket af värman i föredraget och intelligensen i frasering och uttal. Som skådespelerska går sångerskan alltjemt framåt och skulle göra det än mer, om hon i utlandet finge tillfälle att närmare och vidlyftigare studera scenisk konst Det vore för ledsamt, om gafvor som Selma Eks ej skulle komma till rikaste möjliga blomst-ring. Den musikaliskt liksom måleriskt utomordentligt intagande slutscenen gaf sångerskan tillfälle att visa, hvad hon f. n. förmår som lyrisk tragedienne. Och var detta bästa intyget på hennes begåfning, hvars vidare utveckling måste vara af stor vigt för svenska teatern.Då frk.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt; och då Utskottet funnit alla ifrågavarande Anmärkningar, utom hvad angår det i Betänkandet tillstyrkta förbud emot numerering å handskrifna Assignationer samt det af Herr Doctor Ekelund gjorde yrkande att inga Assignationer måtte tillåtas, redan vara genom nyssnämnde Betänkande besvarade; så får Utskottet i hufvudsaken åberopa hvad samma Betänkande innehåller, och i afseende på skrifna Assignationers Humererande förklara, att då en sådan åtgärd tilläfventyrs kan hafva den nytta med sig att utgifvaren med så mycket större säkerhet och visshet kan veta, huru många Assignationer han utgifvit och om deras antal är - svarande emot hans förmåga att inlösa dem; så torde äfven så beskaffade Assignationer icke böra förbjudas; men Utskottet finner ingen anledning att tillstyrka bifall till Herr Doctor Ekelunds yrkande att intet slags Assignationer bör tillåtas, ty sådant skulle otvifveiaktigt hafva ^tt förderfligt inflytande på handels och penningerörelsen Enskilta Personer imellan. Dock varder detta till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsamligen öfverlemnadt. Stockholm den 24 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högvördiga Prestocli Adelns Eedam. Ståndets Redam. vägnar vägnar «i. Lantingshausens Bryn. Hesselgren; På Den 27 Juli. På Vällofi. BorgarePa Hedervärda Bonda - Uppläst lios Högh Ridd. och Adeln d. 2 7 Juli Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie^Ut skotts Betänkande , i anledning af vackt fråga om åter upp lif van de af 17 5 i års Handels-Reglemente. Uti ett till Vällofi. Borgare-Ståndet ingifvet och till Utskottet reraitteradt Memorial, har Herr J-vagmannen A. M. Rönquist anfört, att då uti Kongl.
RegeringsFormen, utnämna vissa Deputerade , hvilka borde hos Ridderskapet och Adeln företräda och närmare upplysa förhållandet}. hemställande Hans Excellence, hu; ruvida en slik åtgärd, som endast skulle bereda tidsutdrägt och uppehåll för Bevilinings - I® Den 19 Maji. Utskottet, uti uppgörandet af Bevillningens för.; delning, kunde anses nödig. Herr Cederskjöld: I anledning af hvad H. Ex. Hr Grefven och LandtMarskaiken nu behagat yttra, torde jig först få äran anmärka: att hvarken tredje HufvudTiteln eller någon annan skulle, genom det förslag jag uppgifvit, blifva till det allraringaste förminskade. Det vore endast Statens utgift li?i Banqnen som kommer att minskas, så att atbetalningen på StatsVerkets skuld förlängdes till tiden i sam, ma förhållande, som den årliga summan nedsattes. Hvad tor öfrigt sjelfva hufvudsaken beträffar, kan jag ännu ej medgifva, att den 69 §. nödvändigt skall binda Riksens Ständer vid det bifall, de gifvit till Stats-Utskoftets föislag örn Bevillningens förökningDet står nemligen i denna §. att Bevillningens belopp skall vara lårnpadt efter Statens reglerande Emedan derföre Staten ännu ej blifvit af Riksens S:änder fastställd och således ej kan såsom reglerad anses, synes också följa, att dst förslag Utskottet på förhand af* gifvit, ingalunda kan betragtas för annat än ett slags underrättelse om utsigten för den blifvande Bevillningens belopp, för att de'jemte inhämta, huruvida Riksens Ständer skulle sig densamma vilja åtaga , i händelse nödigt så kunde blifva. Grefve Spens: Lika med Herr Cederskjöld förklarar jag, att jag visst ej vill rubba något beslut, aldraminst något om anslag till för D en 19 Maji. 11 Fäderneslandets behof nödiga utgifter.
»Men jag kunde väl inte berömma dig, när jag tyckte, att du spelade förskräckligt!» sade Maria. »Förskräckligt var det aldrig», svarade Dina och drog upp sina fina ögonbryn. »Jag har för mycket smak till att göra något förskräckligt, men om du också inte var alldeles nöjd, borde du som en gammal vän ha hjelpt mig att tro på mig sjelf och inte alldeles ha släppt mig.» Dina kom tydligen icke ihåg, att det var hon, som hade släppt Maria och icke tålt någon anmärkning af henne vid deras sammanstötning efter Dinas första debut. — Men Dina var icke af de långsinta. Hon glömde snart både ondt och godt, och då nu Maria åter kom ofta till henne, upptog hon snart sin gamla väninna igen i sitt förtroende, och det var egentligen endast i Marias öra Dina hviskade alla sina hemligheter. Hon fladdrade från det ena tycket till det andra. Man sade ofta om henne, att hon var förlofvad med den eller den, men så långt som till en formlig förlofning lät hon det aldrig komma. Hon var rädd för alla band och älskade kärleken mest, så länge den icke var besvarad. Hon trodde alltid i början, när hon blef förälskad, att hon icke hade minsta hopp om genkärlek, och att det skulle bli hennes död, hvilket icke hindrade, att hon befann sig utmärkt väl, åt och drack och spelade af hjertans lust. Ja, hon spelade egentligen aldrig så hänförande, som när hon riktigt led af ljufva hjerteqval för en eller annan individ — det gjorde nästan det samma hvem det var. När Dina förälskade sig, uppgaf hon alltid, att orsaken var, att det fans »något visst» hos föremålet för hennes lidelse, något visst, som oftast föreföll både Maria och alla andra som något mycket ovisst. — Att Dina blef kär i första tenoren vid operan, var ju i sin ordning. Det blefvo också alla andra damer på grund af hans röst och hans egenskap af första älskare. Dock påstod Dina, att det som för henne egentligen var det oemotståndliga hos honom, var det sätt, hvarpå han lyfte ögonbrynen: »Något så aningsfullt!»
Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit under den 1 Mars nästlidet år i Nåder beslutat, dels att, enär hemmanen Sjötorp i Lyrestads och Svenningstorp i Fredsbergs socknar af Skaraborgs län bekommit sina ersättningar för den jord, hvilken i följd af Götha kanals ledning genom Wadsbo härad för dem gått förlorad, dymedelst att de blifvit från utgörande af egen krono-tionde befriade, dessa ersättningar, utgörande för Sjötorp 1 tunna 12 4 kappar och för Svenningstorp 1 tunna 12 kappar, eller tillsammans 2 tunnor 24 4 kappar, hälften råg och hälften kom, skulle under titeln ordinarie afkortning i krono-räkenskaperna afföras, dels ock att, då ej mindre krono-liemmanen Hellby Niris 1 och 2, Lilla Wallby Nio 2, i Setterbo socken af Westmanlands län, än ock de af samma hemman utgående räntor, efter krono-värdi utgörande för Hellby 18 ridr 25 sk. 8 rist och för Lilla Wallby 7. r:dr 40 sk. 3 rist, eller tillsammans 26 ridr 17 sk. 11 rist, blifvit till Hjelmare kanaloch sluss-verk anslagne, och dessa hemmans-ränior sannolikt aldrig komme att till kronan återgå, desamma skulle, likaledes under titel ordinarie afkortning, 1 kronans jorde-bok och räkenskaper afföras; hvadan, i fall Rikets Ständer biföllo hvad Kongl. Majit här ofvan föreslagit, skulle, jemte ersättningen till hemmanen Sjötorp och Svenningstorp samt räntorne af hemmanen Hellby och Wallby, från sjette Hufvudtiteln komma att uteslutas 1 a) ersättningsanslaget för Skolmästareängen vid Södertelje 8 ridr; b) ersättningsanslaget till Söderköpings och Norrköpings f. d. hospital, 1,202 ridr 26 sk.; c) ersättningsanslaget för jordförlust genom väganläggningen vid Lyckeby, 36 Sfa/tUtskottets Utlåtande, N:o 71. 1 tunna 14 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, med värde af 8 ridr 30 sk. d) ersättningsanslaget till Skaraborgs regemente, 103 tunnor 12-} kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, med värde, å 6 r:dr tunnan, af 1,160 r:dr 14 sk. 3 r:st., äfvensom värdet af de samma regemente tillkommande 30 kappar kronotionde spanmål, eller 7 r:dr 24 sk. 4 rist.; e) ersättningsanslaget till Lyrestads och Fägreds prestgårdar, 55 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, med värde af 330 ridr. f) och den till Hjelmare kanaloch slussverksbolag utgående räntan af Lilla Skillinge,
sedan Allmänheten debatterade b å d e m i g g å, så hvilken utmärkt sjuksköterska SLÅ LONDONTIDNING n å g o n tid från Tro mig, Arvid, o m j a g kvar hos dig. sist skulle j a g k u n n a återvinna skall ÅLDER AN PÅ lande, bör vara sommaren och och på ögonen. ögonblick. Å t e r sänktes det blonda hufvudet djupt ned, det HVILKEN förtviflad. m e n det förfärliga har min mig? sade ordet " Patent », ty endast dessa äro Bolag, det Ingrid, var jag 1 Eskilstuna. förlåte honom. nästan ej kan bedraga. bolag, samt dess fabriksmärke med Söderbloms hade vakna smakar en god kopp kaffe bättre än eljest, synnerligast om Edert kaffe är namn, Stockholms karen barn, börjar När det Läkareförteckningen. För f.miljelöttrar gått, Det t o g hennes ansikte mellan sina » Gud stamöfveransträngning. » mig i ögonen, barn, » » j a g v e t, att Arvid, » — endast äkta, när det införskrifves direkt från mina fabriker — T O M von Han plötsliga l&gt;ennebera sjukrum. har strängt, du barn, » så den svarta ögon. ser till de hvita Du makt e j, hur hennes sänkta ansikte rodnade v i d h a n s sista har skall uträtta; så m y c k e n b l o n d a hår o c h såg framför sig. han Du hand. » det. ur magra, din måste sömnen gifvit sända sanningar säger det, m i n tro häftigt viljesom verka, krafter. att m y c k e t att » Du måste att stärkta genomgripande jag sådan sköna gåfvor. hoppas, och åter så själ upp, A r v i d, du har blott sofvit en mod har g e n o m din egen har utveckla tid; » Säg i c k e så, » b a d h o n. kärlek så tycktes är H blef vansinnig? » » Se SLTJT IFRÅN FÖRBG. NIR. det omkring m i g. Säg mig, Ingrid, made hon, F Ö R IDUN A F ISA. — hörde mina motståndares hånande, » Du SKILDA VÄGAR.
Bocker fir barn och ungdom julen 1897, sid, 302, 8: e haft .. DAGNY TlDSKRlFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN, L. D-n, Lea Ahlborn t. Hamra Anclemson, ~vinnoklubbens id&amp;. Lydia Wtc7t,lst1 * 0nz, Ett studentmote med ki-istligt program. M. A42hol.ri %, Ett historiskt minne. AntEckningar frPn Rouen. E., VHra barn och lotterivasendet. Meddelanden frPn Fredrika-Bremer-FiSrbundet. B. h k e r for. b.arn ach un.gdom julen 1.897. FrAn Fredrika-Bremer-Forbundets bokkomitk. OBS! Anmdlan af en ny f6qd a f. ~ a g n y d omslagets sista sida. FrOken Kristine Dahls rationella Underklader shorn Cllemilettcr, Briistbmd. delndc Kjolnr m. m. SY enska ~riaktr e forgrieningens Underklader i K M. LuncJbergs Bosat nmigsmagasritngsrnagash och Almedahls Fabriks ForsaJningsmagasin 2 7 Stor1i~r~obrinXen STOCKHOLM. Fors~ljningsmagasin for Fruntimmersarbeten, s A s o l l l: V i i f t u ~ d e A(ttio1~tiZ (71~ii! / tt&gt;1a~ ~~ T1 * ii.srtif7f~1~it ?1~~ 1 &lt;t Spetst (I *, fiIaOdf 1~it ?4 \ St i~Ji (ttI~ 0c~14. b ' ila / i (lt7i? Vcutste~ l * t i /: Ic~i *? 1hdi01 \ cc~kete~z,.
Ständer sammankomma, och den Rådet, enligt 39 §, i Konungens namn, Förmyndare-styrelse, Riksens Ständer för intilldess Riksens Ständer sammankomma, ordna, Regeringen tillträdt, ställande sig och den Förmyndare-styrelse, Riksens Stats-Rådet denna Rcgerings-Form till Ständer förordna, Regeringen tillträdt, ovilkorlig efterlefnad. ställande sig Stats-Rådet denna Rcgerings Form till ovilkorlig efterlefnad. § 42. Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket arkrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stats-Rådet regeringen med Konungslig makt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den valde Konungen regerinringen tillträdt. Uti de fall. hvarom f öregående fyra handla, skola St a Is-lid dets samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. § Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller till konungariket Norge reser, förordne Tre Ledamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen bland Prinsar af Sitt Hus eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, särskilt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver. Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förhålles på det sätt. som 8 § stadgar. Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket arfsrättcn till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stats-Rådet regeringen med den makt, 59 § stadgar, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma och ett nytt Konungahus utkora, samt den valde Konungen regeringen tillträdt. Uti alla de fall, dä enligt denna och föregående tre §§ Riksstyrelsen föres of Stats-Räde.t, skola dess samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. 43.
Durchmarch-kostnader För sjukvård » diverse behof Reseoch traktamentspenningar Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Förvaltningen af sjöärendena och Departementets Kommando-expedition 5,552: 31. för Departementets Kansli-expedition 655: 72. för Flottans stationer och depot 26,528: 9. Extra utgifter För handeln: Lotserioch fyringsstaterna Af reserverade besparingar ä 5:te hufvudtiteln Diverse utgifter för år 1862 Aflöning till lotsar å indragningsstat Span målstillökning Begrafningshjelp till sterbhus Leverering: Till Kongl. Balans till år 1864: Flottans räkenskaper hafva Revisorerne, delande de äsigter, som af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer uttalas i deras berättelse, pag. 104 och 105, ansett sig böra fästa uppmärksamhet på behöfligheten af ett så förändradt bokföringssätt, att åtminstone hvarje fartyg, hvars nybyggnad uppgår till 20,000 R:dr eller derutöfver, finge sitt särskilda konto för nybyggnadsoch underhållskostnad; och enär det af Kamereraren Spongberg, enligt nådigt uppdrag, uppgjorda förslag till nya hufvudböcker för Kongl. Förvaltningen af sjöärendena och Flottans stationer, enligt hvad Revisorerne inhemtat, icke upptager några specialkonti för fartygen, vilja Revisorerne hafva framställt såsom önskvärdt, att uti det formulär till hufvudböcker, som må komma att fastställas för nyssnämnde embetsverk, kunde inrymmas sådana särskilda konti. Revisorerne anse tillika, att.det i icke ringa män skulle lätta arbetet, både vid räkenskapsböckernas förande och vid deras granskning, om hufvudböcker och kassaräkningar fördes på tryckta blanketter, å hvilka de ständiga titlarna, rubrikerna och linierna voro färdiga förut och man endast hade att införa siffrorna och de föränderliga benämningarna.
Denna är svårigheten och jag vågar nästan säga omöjligheten, att finna en Person, som med erforderliga serdeles egenskaper och skicklighet för att värdigt uppfylla den ansvariga och vigtiga platsen af Representativa Magtens Secreterare, och hvartill ofelbart fordras en man uti sin verksammaste ålder — tillika förenade den blott vegeterande liknöjdhet och lamhet, som kunde förmå honom att på en gång låta sönderslita hvarje band, som ännu qvarhöll honom vid allmän Tjenste-befattning, för att godvilligt, för största delen af sin lifstid till odelad sysselsättning blott välja åskådandet af Arctyv-luntor och GenealogieF, Den t April. 101 ett tidsfördrif kanske mindre tjenligt att fullkomna än att förslöa skickligheten; åtminstone har det gifvits exempel derpå. Och — är det ej snarare att förmoda det enformigheten af Riddarhus-Directionens Protoeoll emelian Riksdagarne och hvardagligheten af påskrifter på Genealogier och Diplomer, hos Secreteraren skola nedstämma den lyftade åsigt af Riksvårdande angelägenheter, sätta honom pr filen af allmänna ärenders gång och förlama den kraftfullhet, som otvifvelagtigfc för ingen är af mera nödvändighet än för Riddarhus-Secreteraren, vid dess handläggning, under lagstiftande Magtens sammanträden? Och månne ej denna dvala lik den tvingade Sömnens, mera gör slö och lam än uihvilar. Men om svårligen någon ung man med skicklighet och verksam själ, härtill skulle kunna förmås, skall då Secreterare-tjensten hos Ridderskapet och Adeln blifva en Pension åt någon åldrig, som, vid slutad bana, blott har till syftemål, att jemte nödig bergning i maklighet få tillbringa sin tid emellan Riksdagarne, under hopp att hjelpligen halka sig. fram vid Riksens Ständers,Sammankomster ?
Utlåtande N:o 131. 9 handeln finge bil fri, eller ock rättighet lern» nåd att i de gamla Bergslagerne få till stångjern förädla åtminstone ett lika antal skeppund tackjern, som af de nya masugnarne blifver tillverkadt; att den till 30 år föreslagna tid, inom hvilken de omförmälda Bruksanläggningarne borde, för de 5o frihetsårens tillgodonjutande, vara verkställde, kunde lämpligen inskränkas till so år, samt att uttryckligen borde stadgas, hvad Stångjerns-verken anginge, att de skola grundas på eget tillverkadt tackjern af i Lappmarkerna varande malmer, emedan egentligen tackjerns - tillverkningen i orten borde befordras, och skogstillgångarne icke syntes medgifva betydligare antal Stångjernsyerks underhållande derstädes; att Stats-Utskottets förslag i den 2:dra punkten, rörande af skiljandet och bestämmandet, vid i orten skeende af vittring ar, af den skog, sorn blifvit anslagen till stockfångst för sågverken, samt pröfning i förekommande fall af Kongl. Maj-.t, huruvida formonsrätt, till d dessa skogar befintlige nybygges-lägenheter, lagligen md Sågverksegare tillkomma, borde helt och hållet förfalla, emedan, i förra afseendet, allt vidare förordnande, än det Kongl. Majit i Nådiga Bref af den 2 Maji 1826 och den 18 Julli 1827,’ io Statso. Bevillttings-Utsk. Utlåtande N.o l 31. derom redan meddelat, syntes öfverflödigt, och i det senare hänseendet åter,— enär alla upplåtelser af skogstrakter åt sågverken skett med det uttryckliga vilkor i Författningarne och Privilegierne, att intet hinder deraf för Nybygges-anläggningar å sågtrakterne skulle uppkomma, i följd hvaraf äfven en mängd nybyggen derå af andra än Sågverks egare blifvit anlagde, — alla frågor som möjligen kunde uppkomma om rätter besittnings-rätt till sådana Nybyggen utgjorde enskilda tvister emellan Såg verks-egarne och Aboerne, dermed Kongl. Maj t icke kunde omedelbarligen