Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven många andra köksväxter kunna sås om hösten, såsom: dill, lök (de sorter, som om våren sås direkt på kalljord), morötter, rödbetor, palsternackor, persilja m. fl. Äfven med dessa iakttages, att ej sådden verkställes så tidigt, att fröet gror redan på hösten, utan bör dermed dröjas till vinterns annalkande. Ja, t. o. m. sedan snö fallit, kan sådden göras, då snön bortskottas från sängarne, fröet utsås och täckes med den dertill förvarade jorden. Skall såningen ske i fåror, böra dessa uppdragas, då sängarne krattas. D e redan om hösten sådda köksväxterna lemna alltid något tidigare skörd än vid vårsådd. En olägenhet medför dock detta tillvägagående, dessa sängar blifva vanligen tidigt öfverlupna af ogräs, så att tidig rensning blir nödvändig. All ledigblifven trädgårdsjord bör, om möjligt, höstgräfvas, hvarigenom en mängd ogräs förstöres och jordens förvittring påskyndas. Gräfningen sker på vanligt sätt, men jorden lemnas okrattad. Skall jorden gödslas, bör äfven detta helst ske om hösten, då de närande beståndsdelarne hos gödningsämnet långt bättre hinna upplösas och genomtränga jordmassan. Gödslar man deremot först om våren, och sommaren blir mycket torr, ha de växter, som första sommaren odlas på platsen, föga gagn af gödslingen. Toaletten. Violpulfver. 6 delar stärkelsemjöl af hvete blandas med 2 delar violrot samt några droppar citroneller bergamottessens. För kylda händer. Köp för 25 öre Odaline, och gnid händerna härmed, strax efter tvättningen, då ni går till sängs, men gnid länge och väl. Tag sedan på ett par handskar, och de röda, » nariga » händerna blifva efter några dagar mjuka och hvitare. » Munskållor ». Mot dessa förargliga, vanprydande munsår, hvilka hindrat mången mer eller mindre fåfäng dam att bevista någon tillställning, äro hundratals mer eller mindre overksamma medel rekommenderade. Ett som, om det vid utslagets början användes, ibland brukar förminska det, är pulfveriserad alun, men tag hvarken vaselin eller något annat fettämne.
En talare har sagt, att en svensk icke får emottaga någon titel eller orden af främmande suverän, utan att hafva tillåtelse dertill af Sveriges konung; jag vet dock icke om Frih. Blixen för att få bära sin Danska titel dertill erhållit vår Konungs tillstånd eller icke Slutligen ock hvad den omständigheten angår, att bemäldo Frih. varit chef för en bataljon i Danska kriget, så torde här på Riddarhuset finnas åtskilliga, hvilkas bröst prydas af Dannebrogen, på den grund att de deltagit i Danska frihetskriget, och denna omständighet kan väl icke hindra Frih. Blixen-Finecke att vinna inträde här. Då det således är ett obestridligt faktum, dels att Baron Blixen är medlem af en svensk adlig ätt, som icke ännu förlorat sin representationsrätt, dels att han varit mantalsoch skattskrifven i Sverige, och då icke något enda förhållande kunnat upgifvas, på grund hvaraf han skulle hafva blifvit sin representationsrätt - Den 9 Sept em ber. rätt förlustig, kan jag icke begripa af hvad sköl utöfvandet af denna rätt skulle kunna honom förvägras. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Gr. Sparre bar sagt, att mina upgifter endast innefatta en förmodan, men alldeles icke något bestyrkt faktum. Jag hemställer dock, huruvida icke den förmodan jag uttryckt är af den beskaffenhet att den närmar sig ett faktum, den förmodan nemi., att man icke kan vara dansk representant utan att vara dansk undersåte? För mig är den åtminstone sådan att den gränsar till visshet; ty jag kan icke föreställa mig, att man kan vara medlem i Danska Riksförsamlingen utan att vara förbunden att hålla Danmarks Grundlag i helgd och lyda Danska Konungen. Om denna förmodan är af den beskaffenhet, att hvar och en måste antaga den såsom visshet då motsatsen icke är bevisad, så måste man väl äfven taga för gifvet, att Frih. Blixen-Finecke är dansk undersåte, intilldess han styrker att han uphört att vara det. Jag kan nemi. icke föreställa mig, att Danmark har en RepresentantKammare, der svenskar, ryssar, medlemmar af alla Europas folkslag, ja äfven personer från andra verldsdelar kunna vinna inträde för att blott hålla tal eller konversera.
Den farhåga har äfven uppstått, att åhörarne skulle komma i för stor värma eller gäsning under lifligare discussioner. Denna farhåga delar jag ej. Svenska folket är i allmänhet ansedt för att vara allvarligt, till och med. phlegmatiskt. När sådant ej sker i andra länder, der folket är mera lifligt och med mera enthusiasm följer de allmänna angelägenheterna, befarar jag det så mycket mindre här. Man vill för denna farhåga hemta stöd af den händelse, som en gång inträffat år 1789, ehuru den är att anse sorn ett revolutionstillstånd, då Regeringen ville imponera på Ridderskapet och Adeln, hvilka ej låto imponera på sig. Sådant kan ej hända 1111, då Regeringen visar aktning för helgden af våra rättigheter och vår frihet. Regeringsformen föranleda behofvct af en ny lag i och för publiciteten. Uti ofvannämnde 87 §. riämnes, att när tre Stånd besluta ett lagförslag, blifver det lag. Jag hemställer till Ridderskapets och Adelns bepröfvnnde, om våra enskilta angelägenheter kunna komma att af andra Stånd bedömmas. Jag anser frågan helt simpelt reglementarisk, då hvarken Konungens eller de andra Ståndens bifall dervid kan komma i fråga. Man har yttrat, alt om oljud skulle uppslå, man ej skulle hafva magt att utvisa eller föra bort en bullersam person. Jag vet ej, hvarföre Ridderskapet och Adeln mera skulle betagas rättigheten att begära militärisk handräckning, än en enskild person; ty om en sådan begär den, får den icke förnekas. 18 §. RiddarhusOrdningen bör således förblifva sådan den är. I början kunna kanske, i följd af ovanan, några missbruk ske; men de försvinna säkert snart, om de tillrättavisande åtgärderne ej äro för stränga, i hvilken händelse några ledsamma följder säkerligen icke skola inträffa. Enligt min öfvertygelse bör Svenska folket få bevista våra discussioner. Det deltar med oss i skatter och bördor, oell bör således ej vara uteslutet från att vara vittne till de öfverläggningar och beslut, Den 3 Fcbruarii f. tn. 53 som inverka på dess ställning och medborgerliga förhållanden.
Det krigiska Europa hade då ännu icke, med sina talrika stående Alméer på värfvad fot, tvungit Norden, att sätta sig i ett lika besvärande försvarsstånd; och lyckligtvis kunna vi ändock till denna dag merendels räkna våra krigare ibland närande medlemmar 1 Staten, Emedlertid saknas nu armar vid större företag, och oräknelig odlingsbar mark ligger öde; oell flerestädes, der nu grof Timmerskog växer, finnas tydliga lämningar af hvälfda och fordom odlade åkrar, — Allmogens Barn hinna nu knappt blifva fullvuxne, förr än de skynda till Städer, och hvarifrån de inom åtta dagar efter ankomsten äskade försvarsbetyg och sjelfva Tuckthltset ej förmår dem afhålla. Af en vis Regerings omsorg, medelst en både ökad Näringsfrihet och Näringstillgång, står mer att hoppas; »ch Sverige skall då besanna det hugneliga uttrycket i Kongl. jMaj:ts hfådiga Proposition af den 10 December 1817: ”Att det ännu gifvas åtskillige ”anstalter, såsom tjenande till lättnad för Nä^ringarne, och derigenom till att befordra det ’’National-tillstånd, hvars beständiga tillväxt ut* ö,;‘j Lagerbring* Sammandrag III, delen p, 5. Stats■ och Banko-Utskottens Betänkanden. 539 ”gör hufvudsakliga villkoret för alla Finance”planers framgång och varaktiga nvtta.” „ Den omständigheten, au nästan ärligen före Konung Carl Xlttes, denne eljest vördade Rikshushållarens, senaste Regeringsår, Spanmål och flere slags victtialier utfördes ifrån Sverige, naen att sedan sådane lifsmedel, till större eller mindre myckenhet, måste oafbrutet utifrån införskrifvas, kan icke annat ärt väcka en hvars synneiliga uppmärksamhet, och har föranledt till den tanken, att den vidt drifna Reductionen, och det eljest prisvärda Indelningsverket dragit mångfaldiga Hemman ur enskilda egares och Krono-Bönders händer, hvilka af dem hämtat en ymnogare skörd och större Ladugårds-afkomst.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.utdr. för d. 4 dennes, deraf ett för f. m. och de öfrige för e. m. Justerades pleniprot:n för både f. och e. m. d. 14, samt för den 16 sisth Dec. Den 8 Januari f. m. 77 Öppnades Hrr Electorers lista till val af 2:ne ledamöter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 99 Frih. Hamilton af Hageby, Hugo, samt N:o 1749 B. Hr von Ehrenheim, Christian Wilhelm; och bcfunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 130. Hr Munck af Fulkila, Claes Johan, samt „ 1985. Hr Nordenanckar, Fullm. Frih. De Geer, Gustaf. Fortsattes pröfuingen af Bevilln.Utsk:s d. 28 och 30 sistl. Dec. pä bordet lagda betänk. N:o 13 ang:de stämplade pappersafgiften. Härvid förekom nu 10:de punkten, innehållande hemställan att, med af slag ä ett af Hr Rosenblad gjordt förslag, de chartcesigillatmafgifter, som i 10 § omförmälas, må fortfarande bibehållas; 1 l:le punkten, innehållande tillstyrkande, att något undantag för stämplade papper saf giften, enligt io §, för tjenstemännens inom H. M:s Cancelli fullmakter, icke vidare må med gifvas, utan föreskrifter derom ur författningen utgå; 12:te punkten, ang:de förhöjning i de enligt 5 § för förordnande å stadsmäklares och skeppsklarerares befattningar bestämde af gifter; samt 13:de punkten, ang:de bibehållande af af giften för notarii-publici befattningar.
633 Ii t förskott till inköp af Mar i a? bergs egendom, har Utskottet sökt göra sig underrättadt, om anledningen hvarföre denna utgift blifvit å Cassan anvisad; och dervid. vunnit den upplysning, att, sedan, vid föredragningen af frågan, om inrättandet af ett Artilleri Liiro-Institut å Mariaeberg, hos Kongl. Maj:t blifvit 1 underdånighet anmäldt, att tillvägabringandet af den för berörde egendom begärde köpeskilling blefve verkställbart genom förskott till Siats-Verket från de under Kongl. Krigs-Collegium lydande Cassör, emot 6 procent ränta, som å Artilleri-Staten borde uppföras, samt att återbetalningen till Cassorne af Capitalet kunde åstadkommas dels genom den afkastning, Mariasbergs egendom, under en väl ställd nitisk Administration, förmodades gifva, dels ock genom bidrag från Stats-Verket i den mån, dess utgifter minskades, ej mindre genom indragning af årliga Recognitions-Summan till Egaren, Öfverste-Lieutenanten Appelqvist, hvilket af egendomens inköp blefve en följd, än ock genom besparing af de hyreskostnader, som kronan, i annat fall, måste vidkännas för rum och lägenheter, hvarpå Mariaeberg kunde lemna tillgång; Så hade Kongl. Maj:t, genom Nådig skrifvelse den 22 November 1816, läckts an - 4:dc S a rn 1. 5 B a 11 d. 4o * 634 S tats-Utskottet s B e t ä 11 k a n de n,. Befalla Kongl. Krigs-Collegium, alt, så fort ske kunde, med Öfverste-Lieutenant Appelqvist afsluta kÖpe-contractet, samt derefter genast till honom utbetala en fjerdedel af de 48,669 ft:dr 3a sk.
Cederström, Rudolf, hvilkas skäl för mig gälla ganska högt; och för alt icke vara mångordig, samt för att icke upptaga R. o. Ad:s tid; så, då jag instämmer med 38 D e n 5 April. dera som yltrat sig för betänk., följer deraf min önskan att få det bifallet. Gr. Lewenhaupt: Jag anhåller blott alt få yttra några ord i afseende på hvad af föreg:de talare blifvit yttradt. Hr von Troil har sagt alt i afseende pä de andra länen vore behofvet lika stort, och dervid citerat Blekinge län. Jag nekar icke att ju, efter hvad jag hört sägas, Blekinge län äfven lärer vara i lika siort behof sora Hallands; men en stor skillnad ligger deruti, att i Blekinge fanns ett betydligt parti spanmål, Kronan tillhörig, sora utdelades lill länets innevånare för billiga priser, hvilket förhållande alldeles ej ägde rum i Halland, emedan der icke fanns någon Kronans spanmål på magasinerna. Förhållandet var ock sådant i Halland, att priserna voro mycket högre der än på något annat siälle. Här har blifvit förut i en annan fråga af Hr von Rosen upplyst, att i Christianstads län kostade rågen 29, kornet 22, liafran 15 å 16 r:dr. Jag kan deremot intyga, att i Hallands län såldes pä kredit (när priserna voro som högst) icke en enda tunna råg till allmogen för mindre än 40 r:dr och kornet uppgick lill 26 å 30 r:dr. Det var således för alla ett vansinne ali laga på kredit, hvarföre ock jorden blef osådd på sina ställen. Dessutom har jag icke begärt afskrifning af hela lånet, utan blott af en del deraf, nemi. 6786 r:dr 32 sk. på sätt K. 51. i den nåd. proposm föreslagit, af det skäl att medel ej funnos att tillgå; ty hade sådana varit att tillgå, är jag fullt förvissad om att Hallands län erhållit sådana. Hr von Troil har yltrat, att bland 43 socknar, som lemnat sin ansvarighet för lånen lill de fattiga, så understiger summan 100 r:dr för hvardera.
Utskottet inhemlat rörande det förra af dessa ämnen eller förhållandet emellan tackjernstill verkningen och slångjernssmidet i Riket under de sistförflutne sex åren, detsamma har varit följande: För år 1838 utgjorde smidestillverkningen i Riket 525,705 Skepp, och Tackjernstill verkningen efter afdrag af hvad, som åtgått lill gjutgods och export till Finland 518,841. Tackjerns dito 552,593. 6 Allm. Besvärs* och Ekoliomi-U(skottets Betänkande > N.-o 95. För år 1841 Smidestillverkning 590,779. Tackjei os dito ••••••«•• o85, /0o. ^ 074 Samma mindre tackjernsän smides-tillverkning för dessa trenne år 42,489. Ett motsatt förhållande har egt ram under åren: För år 1840, då Tackjernstillverkningen utgjorde 597,636 Skepp. samt Smides dito 583,646. j3gqQ — 1842 Tackjernstillverkning 590,205. Smides dito . 576,845. Smides dito 541,847. Summa överskjutande Tackjärnstillverkning 122,900. Då härifrån afdrages bristen för åren 1838, 1839 och 1840 42,489. O . så utgör skillnaden Skepp. 80,411. hvilket belopp skulle utgöra det af motionären omförmälda öfverskottel af Tackjern; men då uppgiflerne om smidet ej innefatta mera än hvad sorn blifvit vågfördt och deri således ej finnes upptaget allt det smidesjern, sorn vid sjelfva Bruken blifvit till kringboende försåldt, så torde den beräknade tackjernsbehållningen skäligen böra nedsättas med minst 20,000 Skeppund.
Då jag den 13 Juni 1853 inspekterade Rådstufvurättens i Thorshälla arkif, fann jag domboken för år 1852 ofullständig i så måtto, att på flerfaldiga ställen luckor blifvit lemnade för ännu ouppsatta mål och ärenden; i anseende hvartill jag funnit åtal emot der varande Borgmästare nödigt samt gjort sådant hos Kongl. Svea Hofrätt anhängigt; och sedan detsamma blifvit i vederbörlig ordning utfördt; så har Kongl. Hofrätten genom utslag den 26 Januari 1854 sig deröfver utlåtit, att emedan Borgmästaren uti förklaringen förmält, det den af mig anmärkta ofullständighet uti i fråga varande dombok vid uppgifven tid skulle bestått deruti, att domboken icke varit till slutet paragraferad, afslutad och underskrifven, men att eljest protokollen öfver alla under år 1852 vid Rådstufvurätten handlagda mål då voro uppsatte, ehuru luckor kunnat på ett eller annat ställe uppkomma, enär målens olika beskaffenhet någon gång fordrat, att ett senare protokoll måst tidigare än ett föregående uppsättas; ty och då Borgmästaren således bestridt den gjorda angifvelsens rigtighet, samt densamma, enär hvad i afseende derå funnes antecknadt uti mitt diarium, hållet under embetsresa år 1853, af hvilket diarium ett utdrag blifvit ingifvet, icke innefattade något bevis till styrka för angifvelsen, ej hade blifvit ådagalagd; funne Kongl. Hofrätten, det Borgmästaren icke kunde ansvar i målet ådömas. Uti de underdåniga besvär, som jag häröfver anfört, har jag trott mig böra anmärka ämnets icke obetydliga vigt, enär genom en försummelse af den beskaffenhet, hvarom fråga är, äfventyras, att den dombok, som bordt vara uppsatt, för alltid förblifver ofullständig, helst endast af en tillfällighet beror, huruvida den person, som arbetets fullgörande åligger, icke efter en längre tids förlopp är dertill ur stånd satt, utan att kunna deri af någon annan ersättas.
Denna hafver nu Gud uppväckt på tredje dagen, och låtit honom varda uppenbar; Icke allo folkena, utan oss, som Gud tillförene till vittne utvalt hade; vi, som åtom och druckom med honom, sedan han var uppstånden ifrå de döda. Och han böd oss, att vi skulle predika för folket, och vittna, att han är den som af Gudi tillskickad är, till en domare öfver lefvande och döda. Honom bära alle Propheterna vittnesbörd, att hvar och en som tror på honom, han skall få syndernas förlåtelse genom hans Namn. Vid Petrus ännu talade dessa orden, föll den Helge Ande på alla dem som talet hörde. Och de trogne af omskärelsen, som med Petro komne voro, förundrade sig att den Helga Andas gåfva vardt ock utgjuten öfver Hedningarna; Ty de hörde dem tala med tungomål, och prisa Gud. Då svarade Petrus: Kan någor förbjuda, att desse icke döpas i vatten, som fått hafva den Helga Anda, så väl som vi? Och så lät han döpa dem i Herrans Namn. Och de bådo honom, att han skulle blifva när dem i några dagar. Då fingo Apostlarna, och de bröder som med dem voro i Judeen, höra att ock Hedningarne anammade Guds ord. Och då Petrus kom upp till Jerusalem, begynte de som voro af omskärelsen kifva med honom; Sägande: Du hafver ingångit till de män, som förhud hafva, och hafver ätit med dem. Då begynte Petrus förtälja dem af begynnelsen, det ena med det andra, sägandes: Jag var i Joppe stad bedjandes; då kom jag uti en dvala, och såg ena syn; nämliga ett fat nederkomma, såsom ett stort linnet kläde, fyrahörnadt, nederlåtet af himmelen; och det kom intill mig. Och när jag gaf der akt uppå med ögonen, vardt jag varse, och fick se fyrafött djur på jordene, och vilddjur, och de der krypande äro, och de der flygande äro under himmelen; Och hörde en röst, sägandes till mig: Statt upp, Petre; slagta, och ät.
Kommersen är i full gång, man bjuder ut hattar, sjaletter, tyger, knifvar; midt i folkhopen ser man en åsna lastad med de onämnbaraste kärl. Omkring torget framför kyrkan S:t Giuseppe är det lifligast, där skockas mängden omkring ett lotterispel, och öfver allt i träden ser man flaggor, kulörta glas och amplar. Efter lång väntan kommer processionen från S:t Pancrazio (där madonnan tycks bo); först en liten karavan kyrktjänare i hvitt med gredelina kragar, lappade och stoppade, och bärande två standar, ett hvitt guldbroderadt och ett gredelint. Slutligen kommer den heliga jungfrun själf, klädd i svart siden och med armarna utsträckta som till omfamning. Från andra hållet, d. v. s. från domen, kommer Kristus tågande, och midtför S:t Guiseppe, där det byggts en estrad, mötas de bägge statyerna, figurera framåt som i en kontradans två särskilda gånger och skrida sedan förbi hvarandra. Mor och son ha ej känt igen hvarandra; den stackars sörjande madonnan kunde ju ej veta, att hennes son är uppstånden! De båda belätena tåga uppför hvar sin trappa upp på estraden och placeras midt emot hvarandra. Ett förhänge dras åt sidan, och man ser fyra små gossar utpyntade som små teaterprinsar i rödt, blått och guld, med blåa förgyllda vingar: de skola nämligen föreställa änglar. Med sina gälla skolbarnsröster deklamera de hvar sin vers om hvilken lycka det var för jorden, att Kristus uppstått. En kör af småttingar sjunger till mandolinackompagnemang en strof af ungefär samma innehåll. Nu ändtligen känna mor och son igen hvarandra, madonnan tar den återuppståndne i famn, och under en skräckinjagande salut af hundratals patroner, som hänga i långa rader på kyrkmuren, låter gudamodern sin svarta sorgekåpa falla och står där i sin traditionella skrud af blått och rödt, medan en af änglarna sätter en gyllene krona på hennes hufvud och en säck af grå hönsfjäder tömmes ut från kyrkans tak Öfver den imponerande gruppen.
Jag är förekommen af Frih. af Ugglas och vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att med »regelbunden hushållning» måste förstås: en på förut uppgjord plan grundad indelning af skogen. Gr. Sparre: Det är temmeligen gifvet, att med »regel bunden hushållning» förstås, att skogen skall skötas efter en uppgjord plan; men nu är icke blott trakthuggning, utan äfven blädning ett rationelt skogshushållningssätt, och de som använda sistnämnda method, måste icke mindre än de andra göra beräkning på skogens produktionsförmåga. Att åter indelningen skall hafva skett genom en forstman, är i min tanke ingalunda behöfligt, ty för uppgörandet af en sådan indelning fordras just icke några öfverlägsna fackkunskaper. Meningen med de begagnade ordalagen var allenast den, att, oaktadt svedjande skulle vara förbjudet, förbjöds icke uppbrännande af qvistar, der sådant verkställdes såsom ett brukningssätt, i ändamål att bevara skogen. Jag har emellertid redan förut nämnt, att jag icke har något emot, om R. o. Ad. utesluter dessa ord, hvilka kunna gifvas en nog utsträckt tydning; men så mycket mer måste jag motsätta mig Hr von Köchs yrkande om fri rätt att svedja, enär svedjande torde vara ett alltför primitivt brukningssätt, för att numera gerna kunna komma i fråga. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, dels bifall till densamma med uteslutande af orden: der regelbunden hushållning är införd, och dels slutligen afslag å merberörde hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på bilall till densamma med ofvansagde förändring, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 15:de punkten (sid. 56.) Utsk:ts hemställan bifölls. 220 Den 4 November e. m. 16:de punkten (sid. CO.) Hr Åkerman:
Förändringen skulle således för brefskrifvare i detta fall medföra en lättnad af 1 sk. för hvarje lod af brefvets vigt. Det var delta jag log mig friheten fästa upmärksamhelen på, då jag förra gången hade ordet. Hvad angår de anmärkntr, som blifvit gjorde i den syftning, Den 7 Juni e. ra. 95 ali enl. K. M:s Propos. någon förhöjning i portot skulle ega rum, så inträffar detta endast för sådane bref sorn ou vidkänts lägre porto än 4 sk., men får jag till försvar för förslaget i denna del endast erinra, att med dessa bref alldeles enahanda förhållande kom mer att inträffa, derest, såsom Utsk. anser företfädesvis önskvärd!, ett enda porto af 4 sk. fastställes. De bref, som hittills hafva gått för lägre porto än 4 sk., utgöra äfven ett jemförelsevis ringa antal. Alla bref åter, som hittills hafva betalts med 6 sk., komma hädanefter fortfarande att med posten befordras för 6 sk., men alla de bref, som hittills betalis med 7 till 12 sk., skulle hädanefter endast få vidkännas ett porto af 6 sk. Således äfven för dem en ganska betydlig lindring. Gr. Björnstjerna omnämnde den stora utveckling, som korrespondensen i Belgien tagit. Så är äfven förhållandet. Korrespondensen bar i nämnde land betydligt stigit, men, efter hvad GeneralPost-Styrelseus till K. Al. afgifne Utlåt, nplyser, är i det landet rayonsporto anlaget. I Belgien betalas nemi. porto för ett bref om ett lod inom en omkrets af 20 mil med 10 centimer, och för af stånd deröfver med 20 centimer. Der är således 2:ne portosalser. I Tyskland finnas tre satser. Bref inom 10 mil betala en groschen, inom 15 mil 2 groschen, inom 20 mil och derutöfver 3 groschen. I Finland började man med ett enda medelporto, men det bar sig icke, ilian blef för stor förlust för Statsverket; man måste derföre införa rayonsporto med två satser.