Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en till Stats-Utskottet från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad motion, har Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Östergöthlands Län, under anförande, dels af de dryga kostnader, hvartill vården af Kronoparken Omberg föranleder och hvilka vida öfverstiga afkomsterna, dels med afseende å den ringa skogslångst och nytta, omkringboende jordegare kunna hemta af denna park, som, enligt motionärens uppgift, skall till stor del bestå af berg och brådjup, föreslagit, att den del af nämnde Krono-park, som kan återstå, sedan alla vederbörandes anspråk på bete och skogsfångst i behörig ordning blifvit pröfvade, måtte, under vissa uppgifxre iagttaganden, till skatte försäljas. I saknad af så beskaffade authentike och fullständige upplysningar, som för denna frågas bedömande erfordras, har Utskottet, i det outredda skick, hvaruti detta mål sig befinner, icke ansett sig kunna någon åtgärd i anledning af motionen föreslå, utan hemställer, att densamma må förfalla. Stockholm den 1 Juni 1840. Reservation af Anders Nilsson från Östergöthlands Län: ”1 afseende på det af en del Lysings och Dahls Häradsboer väckte påstående om lösningsrätt till Kronoparken Omberg, torde det tillåtas mig få fästa Högloflige Stats-Utskottets uppmärksamhet på några omständigheter, hvilka icke böra förbises vid bedömande af denna grannlaga fråga. De till Ombergs Kronopark gränsande hemman inom nämnde härader hafva från urminnes tid åtnjutit skogsfångst och mulbete uti Omberg och Dags-måsse emot en ringa betalning. 'Utan denna förmon hafva nämnde hemman, af hvilka intet öfverstiger 60 å 70 tunnland i areal, icke kunnat ega bestånd, helst inom hemmanens område alldeles saknas bete förde kreatur, somför deras skötande behöfvas. Då Rikets Ständer, hvilka, enligt 77 § Regerings-formen, ega bestämma grunderne för vården och hushållningen med sådane parker, som den ifrågavarande, vid 1823 års Riksdag på sådan grund beslutade, att en allmän reglering af alla Iironoparker skulle försiggå, och Kongl.
Samma pension kan jemväl tillerkännas den tjensteman eller vaktbetjent, som fyllt Sextiofem år och i allmän tjenst lillbragt Fyratio år, såvida behörigen styrkt är, att han befinner sig i ett sjukligt eller försvagadt tillstånd. § 292 Den tjensteman eller vaktbetjent, som, efter att hafva hunnit en ålder af Sextio ar, anhåller om afsked, må, derest han varit i allmän tjenst omkring Fyratio år, komma i åtnjutande af pension till ett belopp, som motsvarar tre fjerdedelar utaf hans sednast innehafda lön. Innan tjensteman eiler vaktbetjent uppnått Sextio lelnadsoch Fyratio tjensteår, kan, endast i händelse af bevislig oförmåga till vidare tjenstgöring, pension vid afskedstagandet honom tilldelas. I sådant fall lämpas densamma efter tjensteåren ensamt, på det sätt att för hvarje dylikt år, som brister i nyssnämnde antal, afdrages en fyrationdedel från ett tre Ijerdedelar af lönen motsvarande pensions-belopp. Men för den, som fyllt Fyratio tjensteår och Sextio lefnadsår, ökas deremot detta pensions-belopp med en fyrationdedel för hvarje överskjutande tjensteår, eller med en sextiondedel för hvarje Bih. till B. St. Prat. 1S59 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 34 Haft. 4 Siats-Utskottet:< Memorial J\s 224. lefnadsår, om ett sådant beräkningssätt finnes för afskedssökanden mera förmånligt. § 293.
Jag torde, på grund häraf, kunna hoppas R. o. Ad:s öfverseende med några föYslag i denna syftning. Grundskatterna, såsom beroende af skiftande varuvärden, utgå ojenmt och blifva störst de år, då dåliga skördar lemna den minsta tillgången till deras gälldande, och då den mängd olika titlar, hvaraf de bestå, skola årligen efter markegång beräknas, medför sådant mycket besvär samt försvårar redogörelse-arbetet, hvarförutan uppbörden och redovisningen derigenom fördröjes. För att i möjligaste måtto undanrödja förstnämnda olägenheter, hafva R. St., enligt deras den 17 Maj 1835 till K. M. aflåtna und. skrifvelse, beslutat, dels att de ränletitlar, hvaraf grundskatterna nu bestå, borde till ett färre antal reduceras, dels att dessa skatter skulle erläggas i contant, efter ett medium af skatteårets och nästföreg:de 9 års markegångspris; hvilka beslut likväl icke blifvit bragta till verkställighet. Att olägenheterna af de stora omvexlingarna uti skatternas belopp derigenom skulle undvikas, är ostridigt, likasom att, om räntetitlarnes reduetion en gång blefve tillvugabragd, sådant skulle medföra mycken lättnad; men betraktar man närmare det otroliga arbete en dylik förvandling af räntorna å alla Sveriges egendomar skulle erfordra, och de svårigheter, som uppstå att utbyta de nuvar. räntetitlarna så, att de nya icke, förr eller sednare, genom förändringar i varuvärden, blifva betydligt afvikande Den 7 Mars c. «n. 3oy frän nuvar. förhållandet, samt slutligen den ofantliga mängd tvister, hvilka, genom hvarje jordägares rätt att anföra klagomål öfver den verkställda omflyttningen, kunde uppkomma, torde det vara problematiskt, om fördelen af den ifrågaställa reductionen vore emot svårigheterna dervid svarande. Ostridigt är, att, oaktadt de här nyss förut omförmälda förändringarna, de anmärkta olägenheter af vidlyftighet och långsamhet komma att hufvudsakligen qvarstå.
Sparres upmiirksamhet. derpå, att det förefinnes en stor skillnad mellan detta och de föregide förslagen, och den består nemi. deruti, att här är fråga om ett låneunderstöd, under det att de föregide förslagen åsyftade anslagssummors beviljande af Statens medel. l)å det är fråga om alt understödja en kommun medelst låneunderstöd, anser jag att Staten bör villfara en sådan begäran, helst då det gäller en så obetydlig summa som 120,000 rdr. På den grund yrkar jag bifall å ifrågavide förslag. Gr. Hamilton: Som K. o. Ad. torde hafva förnummit, har jag ej varit för de stora anslagens beviljande af Statens medel. Nu deremot är det fråga om, att Slalen medelst låneunderstöd skulle bidraga till verkställande af ett nytt lärohus upbyggande i Jönköping, och vid det förhållandet kan jag ej annat än tillstyrka bifall till Uuk:ts i denna punkt gjorda hemställan, Hr Hjärne: Jag är till alla delar förekommen af de 2:ne siste värde talarne. Som här icke är fråga orri ett anslags, utan ett låneunderstöds beviljande af Statens medel, kan jag ej annat än i allo förena mig med de 2:ne föregide talarne om bifall å ifrågavide punkt. Sedan öfverbiggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exe. Hr Gr. o. Landtm., att i afsule å StatsUtsk:ts uti 105:te punkten af Utlåtit N:o 123 afgifne förslag om anvisande af ett låneunderstöd å 120,000 rdr till upförande af ett nytt lärohus för elementarläroverket i Jönköping, hade yrkats dels bifall till berörde förslag med den förändring, hvarom Utsk:t uti förev:de punkt gjort hemställan, och dels afslag å samma förslag; hvarefter H. Exe. framställde propos, på bifall till förslaget med nyssomnämnde förändring och, då dervid svarades flere ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 24:de punkten. 240 Den 19 September f. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
Collegierne blifva uppgjord samt af Konungen och Rikets Ständer pröfvad och fastställd, åtnöja sig med hälften af den nedsättning, sorn efter Utskottens beräkning sig nu i ziffran framställer; att de 76 Båtsmän, från hvilkas utgörande intill nästa Riksdag vissa mindre Städer skulle efter sådan beräkning frikallas, blifvit fördelade emellan de Städer, för hvilka tillökning hädanefter måste uppkomma i öfverensstämmelse med de i Utskottens först afgifrra Betänkande föreslagna allmänna grunder; att den tillstyrkta provisoriska lindringen intill nästa Riksdag icke blifvit utsträckt till andra, än Rikets minsta och svagaste Städer, och således icke till någon Stad af r:a och 2:a classerna; af salje classen® Städer endast till Borås, med afseende å de stora brandskador, sorn denna Stad icke längesedan öfvergått, samt af 4:e dassens Städer, endast till Hedemora, Kö. ping, Arboga, Söderhamn och Mariestad, hvilk;^ Statssamt Öec.-Utsli. Uti. N:o i32. 21 alla befunnits af nu gällande fördelning alltför mycket tryckta och förorättade.
Hr von Hartmansdorff har i sitt yttrande erkänt att 56 § Reg.F. icke medgifver att ett förslag får vid första riksdagen förkastas. Den värde ledamoten synes dock hafva förglömt anledn. för tillkomsten af 2 mom. utaf 56 § Reg.F. vid 1815 års riksdag. Det härflöt deraf att bland de ifrån 1809, 1810 och 1812 årens riksdagar hvilande förslag, flere funnos sorn varit nyttiga och behöfliga, men som för dålig redaktion icke kunnat antagas, men om de vid första riksdagen då de väcktes, blifvit i redaktionen jemkade hade de varit antagliga. Derföre tillkom 2 mom. af merberörde §, på det att en sådan jemkning måtte kunna äga rum; men med frågan om hvilandet har R. St. icke att skaffa. Det tillhör Const.Utsk. att i ingifvande mern. deröfver sig utlåta. Ty i grundlagen förekommer ej något derom att R. St. äga att besluta deröfver huruvida ett förslag skall hvila eller icke. Derom afgör Const.Utsk. med R. St:s rätt genom förslags afgifvande. Försummar då Const.Utsk. sin pligt att lefva efter grundlagen, tillhör det RiksStm att förehålla Utsk. ett sådant oskick och det sker vid detta tillfälle, derigenom att man ogillar den föreslagna voteringspropos. Jag bestrider hvad Hr von Hartmansdorff yttrat om frågans pröfning i sin helhet, hälst han 236 Den 26 Juni. sjelf erkänt att 56 § icke medgifver det, och att det endast är detaljanmärkn:r som kunna komma under pröfning i förstärkt Utsk. Alt nu i allo instämma med PresteSt. vore att jemväl försynda sig mot grundlagen. PresteSt. har nemi. bland annat beslutat att förslaget skall hvila, hvaröfver detta St. icke ägde att sig utlåta. I den delen åter af nämnde St:s beslut, som innefattat ett afslag eller ogillade af den föreslagna voter:spropos:n kan R. o, Ad. tryggt instämma och har jag för min del redan tillstyrkt det.
Theaterns och Hofcapeilets pensionscassor. III. B. 129. A. 179. IV. U. 492. V. A. 336. Skånska Hofrätten, angående löneförbättring för dess tjenstemän och vaktbetjening. Se Löneförbättring. Sköfde, om förening af stadsskolan med folkskolan derstädes. Slafveri, om afskaffande af, på ön S:t Barthelemy. Se Barthelemy. Slöjdexpositioner, om beviljande af statsanslag till föranstaltande af allmänna. I. R. 504. VI. B. 32. A. 396. Slöjdskola i Christianstad, om anslag lill. VI. B. 32. A. 396. VII. U. 354. A. 393. Smidesrätt inom bergslagen, angående utvidgad. VI. B. 189. A. 603. VII. E. 336. Snoilsky, Grefve Nils, yttrande. I. 519. Snöplogning, angående förtydligande af författningarne derom. Sockenhandtverkare, om befrielse för, från skyldigheten alt anmäla antagandet hos Konungens Befallningshafvande, samt alt utlösa s. k. försvarsbref. II. B. 500. III. A. 5. E. 151. Sockenstämmobeslut, om inskränkning i tiden för besvärs anförande öfver. Sockuegångsspanmål eller så kallad skolmästareskäppa, om befrielse för Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings stift och Calmar län, från utgörande af. I. 140. 11. 200. lil.’B. 11. A. 22. Ii. 288. VI. U. 33. A. 398. ( 134 ) Socknenämnd, om åläggande för, att draga försorg om intecknande af lifstidsstädja och undantagsaftal. Se Lifstidsstädja.
Taxeringsman, som Riksförsamlingens bevillningsföreskrifter å dess vägnar till lämpa, skola ej för debitering eller taxering kunna till något ansvar ställas. § 92. R. F. § 114. De bland de fordna riksståndens privilegier, förmåner, rättigheter, och friheter, hvilka varit oberoende af den stånden förut tillkommande representationsrätt och således icke med denna upphört, kunna ej utan genom Konungens och båda Kamrarnes sammanstämmande beslut förändras eller upphäfvas, — icke heller nya ståndsprivilegier på annat sätt meddelas. Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse. N:o 83. Jemförelse-Ta!) eli. 71 Nuvarande Förslaget Regeringsform. till ny Regeringsform. §§ 1—45 äro vid sin numer-ordning bibehållne. § 44 tillhörer Successions-Ordningen. § 45 motsvaras af § 44. § 46 » » g 45. § 47 » » § 46. § 48 • » » § 47. § 49 » » § 48. § 50 » » . § 49. § 51 » » § 55. § 52 » » § 58. §§ 53-56 tillhöra lliksdags-Ordningen. — § 56 motsvaras älven af .§ 77. § 57 motsvaras af g 59. § 58 » » § 61. § 59 » » g 60. § 60 » » § 64. § 61 » » g 65. § 62 » » g 62. § 63 » » g 63. §§ 64, 65 » » :. .. g 66. <ss 66—68 » » 67 §§ 69—71 tillhöra Riksdags-Ordningen. o) • § 72 motsvaras af g 68. § 73 » » g 69. § 74 » » § 70. § 75 » » § 71. § 76 )) » § 72. § 77 » » § 73. § 78 » » § 74. § 79 )) o - § 75. 72 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83.
Halfsiden 611 — 1,268 — Hvita och kulörta bomulls väfnader 204,551 alnar. 164,460 alnar. Ylina bombasin 172,335 — 447,837 — Andra slag 46,481 — 66,430 — Halfylle 12,904 — 86,159 - — Inkommande sjöt ulls-uppbörden bar år 1841 utgjort 1,166,230 R:dr 17 sk. 11 rst. och den utgående 115,246 R:dr 13 sk. Banko. Under samma år bar utrikes sjöfarten från Götheborg bedrifvils med 731 fartyg af 53,303 lästers dräglighet, deribland 226 varit svenska af 16,907 läster och 377 Norrska om 25,084 lästers drägtighet, samt 727 fartyg, deribland 269 Svenska och 362 Norrska, inklarerat. Antalet af fartyg, tillhöriga härvarande rederier, har utgjort 97 stycken nämnda år, af 9,552 lästers drägtighet, och antalet af skeppare, isom blifvit till transito-fart klarerade, har varit 30 stycken, utom 7 ångfartyg. Det synes alltså, vid jemförelse med sista femårsberättelsen, att sjöfarten varit i tilltagande. I staden funnos år 1841, 152 grosshandlare, 270 minutoch viktualiehandlande samt 197 handtverkare. Minuthandeln, särdeles med spannmål, har varit inskränkt och mindre lönande, med undantag af år 1838, 12 då spannm atsliandeln var liflig, i anseende till inträffad missväxt, som vallade införskrifning af betydliga partier säd, hvilka inom landet afsatles. Med lyx-avtiklar och mode-varor har handeln varit jemn och i ständigt tilltagande.
Landtm, tillkännagaf, att han under gårdagens plenum emottagit 2:ne lill R. o. Ad. insände, af R. St:rs Just.-Ombudsm. i form af skrifvelser till R. St:r väckta motioner, och att det varit Hr Gr. o. Landtm:s afsigt, att göra deras behandling lili föremål för Talmännens öfverläggning då han erhållit den underrättelse, alt dessa skrifvelser i går blifvit uti 2:ne Stånd föredragne och remitterade till StalsUtsk. Enl. 48 § Riksd.Ordn., ansåge Hr Gr. o. Landtm, likväl dessa skrifvelser icke kunna utgöra föremål för föredragning, hvaremot Just.-Ombudsmm i 100 § Reg.F. hade sig förelagd den form, hvari han kunde hos R. St. framlägga förslag. Hr Gr. o. Landtm, hade således funnit sig förhindrad att föredraga dessa skrifvelser men velat underrätta om deras inlemnande, på det alt R. o. Ad:s ledamöter må hafva tillfälle att om de sä önskade, i Riddarh.-kansliet taga kännedom om deras innehåll. Hr Hjerta, Lars, upläste en motion af följande innehåll: Ibland de föremål för allmän hushållning och beskattning, hvilka hafva mesta inflytande på industriens,ställning, affärslifvets utveckling och det allmänna välståndet, är bestämmandet af tullafgiften på de till riket inkommande och derifrån utgående varor, och det torde icke ligga någon öfverdrift i att påstå att den nu gällande tulltaxan i detta hänseende är i behof af betydliga förbättringar, hvilka ock sedan sistlidne Riksdag varit önskade och lill en del blifvit yrkade af flera serskilda korporationer och handels-societeter inom riket. Af denna anledn. är det väl sannolikt att Bevilln.Ulsk. vid denna, likasom vid föreg:de Riksdagar kommer att företaga en granskning af tulltaxan i dess helhet, och att begagna den rättighet Utsk. äger, att föreslå förändringar deruti.
Det är ej tänkbart, att vi från Europas södra delar kunna hafva att frukta ett krig. Det är deras största interesse att hafva Sverige lill bundsförvandt, och icke ett tänkbart interesse å deras sida att hafva Sverige till fiende, emedan Sverige är en vigtig förmur mot den koloss, som hela den civiliserade verlden fruktar. Sedan således det både till anledning och följder obetydliga missförståndet emellan Frankrike och Sverige upphört, synes ingen skymt till anledning att frukta fiendtligheter från det hållet; och jag vet således icke, hvarföre vi skola inleda oss i några utomordentliga utgifter för krigsrustningar. Hvad Ryssland beträffar, lärer en hvar medgifva, att det är den enda magt, vi behöfva frukta; men jag återkallar i Edert minne, raina Hrr! och jag är öfvertygad, att pluraliteten med glädje påminner sig, hvilka intima vänskapsförbindelser vi de sednare åren rönt från Ryssland. Vår Thronföljare har sjelf gjort en resa till Rvsslands hufvudstad, hvarest Han blifvit på det mest lysande sätt emottagen. Ryska Kejsaren har varit fadder åt en Svensk Arffurste och har sjelf yttrat den önskan, att Arffursten skulle bära ett Ryskt skyddshelgons namn. Vi hafva nyligen sett inom vårt land en Nederländsk Furste och ännu sednare en Rysk. Vi hafva sjelfve till Alexanderfesten skickat en inom detta Stånd med skäl aktad man. Allt detta måste bevisa det mest intima förhållande, hvari Sverige kan befinna sig till Ryssland. Jag hemställer då, om någon farhåga för krig bör existera, eller manne det är tänkbart, att vår Regering skall tro sig vara dupe för den Ryska, eller sjelf vill göra den Ryska Regeringen till sin dupe? Då således rustningarna icke kunna afse något krig mot Ryssland och dermed ännu mindre karj åsyftas något fredsbrott i förening med Ryssland, hvilket icke är tänkbart och nästan gränsar till det onaturliga (ty hvilken Svensk skulle väl dertill vilja biträda med ett öre, 11 Den 3 November e, m. utan snarare uppoffra allt för att motarbeta en sådan plan), ser jag icke, hvartill några rustningar behöfvas.
Som det, efter Riksens Ständers beslut warit arrendatorernes vwillkorliga jkylldighel att till Kongl. Majit och Kronans säkerhet, tjelfwe läka inteckna Nyqwarns Gästgifwaregärd; sä anser StålsUtskottet Arrendatorerna hofwa förwerkak de, ras arrende-rättighet, om fädant icke blifwit af dem wedttbvrligtn iaktlaLitz mer» Dm IO Ianuarfi. 5? 5 till bestämmande häraf häller StarsUiffottek före, art ordentlig och laga undersökning genom Konungens Brfallningslprwandes i orten föranstaltande werkställas bör, till utrönande deråt, huru wida Lemdkes Arfwingar, lill underdäuig ärlydnad af Kongl. Majus och Riksens GranderS wid 1766 ärs Riksdag widtagne jamfäldta beflur, hafwa laur för Arrendets och ConrractrlS fullgörande af Nvqwarns Qwarn och Bro, i laga nd wederdorligen inteckna NyqwarnS GästgriwareZärd, och hwarefter Utskottet anser. akt Kongl. Kammar - Collegium dör sig om deras arrenderätt i laga ordning utlära. läfsnäs dUjölqwarp i Södermanlands Län, arrendet dera upphör, likasom för Räfsnäs Kunasgärd är 1870, O.warnens grundränra >5 R:dr erlägges l ärligt arrende, som utgöres med 20 Tunnor mjöl. Nyqwarns Bro i Upsala Län. Denna inne. haswcs, lika med Qwarnen, sf Lembkeö Arfwingar pä samma wilttor§ emot en ärlig arrende summa af zz R:dr »6 , och som härmed är samma sörhäilande, som här oswar, angäende Qwarnen ansörr är, sä lärer med den samma pä enahanda sätt komma att förhällas. Llörfunds
Oaktadt denna min åsigt anser jag likväl nyttigt, att Ståndets ledamöter erhålla fullkomlig kännedom af Hr Nonnens förslag, på det hvar och en må blifva öfvertygad om ändamålets nytta; och jag anhåller derföre, att H. R. o. Ad. måtte jemte mig begära, det Hr Gyllenhaal ville befordra förslaget till trycket, för att sedermera utdelas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag förenar mig med Gr. Posse i anhållan, att det uti Hr Gyllenhaal motion framställda förslag till institutets organisation må genom trycket göras allmänt bekant. Gr. Posse har så tydligt ådagalagt fördelarna af ifrågavarande inrättning, att ganska litet vid hans framställning synes vara att tillägga; men jag önskar dock få nämna, att det icke allenast är fördomarna i orten, som vållat den låga ståndpunkt, på hvilken jordbruket i Westergöthland qvarstår, utan att detta jemväl härrör af förändrade förhållanden i de angränsande provinserna, uti hvilka Westergöthland fordom fann afsättning för sin spannmål, och det till temligen högt pris. Detta förhållande har under de sista 20 åren så förändrat sig, att Westergöthland hvarken i Wermlands, Götheborgs och Bohus eller Elfsborgs Län kan afsätta den spannmål, som förr med mycken fördel producerades; och det är följaktligen angeläget, att jordbrukssystemet undergår förändring. Denna angelägenhet har väl de sednare åren af några få blifvit insedd; men på den stora massan verka endast exempel, och om dessa exempel utgå från försök, erfordras en lång tidsföljd, innan de kunna bereda den nytta i stor senia, som vore önskansvärd för provinsens stigande i välmåga. Endast ett institut, som hvilar på sådana rationella grundsatser, hvilka under praktiken funnits passande förorten och cliinatet, kan uppfylla ändamålet; och de anslag, som tillgångarna medgifva att bestämma, vore inom ganska kort tid fruktbärande. Frih. Ehrenborgh, Casp. Willi.: Det är med särdeles tillfredsställelse jag hört en röst höja sig inom detta lius till förmån för landtbruket, och jag gör mig det hopp, att innan Riksdagens slut få höra flera nitälska för samma ändamål.
Naturligtvis blifver då äfven tillfälle för nya ledamöter att anteckna sig — årsafgiften är 1 krona. Teater och musik. Påskkonserterna hafva i år som vanligt varit synnerligen talrika. På långfredagen gafs enligt gammal sed Haydns oratorium » Skapelsen » inför en talrik och andäktigt lyssnande publik. Och påskdagen bjöd på ej mindre än två synnerligen framstå- ende musiktillstäliningar, nämligen hr Rundbergs matiné i Berns salong samt på aftonen symfonikonsert å k. operan. Den senare, hvilken var den sjunde i ordningen under säsongen, bjöd på två nyheter, nämligen uvertyren » Olaf Trygvason » af den danske tonsättaren É. Henriques, som själf ledde utförandet, och en ny konsert för piano och orkester (a-moll) af k. operans värderade andre kapellmästare S. Henneberg. Det förstnämnda numret förrådde någon oklarhet i ämnets utarbetning samt för liten nyansering i orkesterbehandlingen. Det tycktes ej heller väcka vidare intresse. H r Hennebergs pianokonsert däremot slog synnerligen väl an och detta med rätta. Kompositionen vittnade ock om tonsättarens synnerliga förtrolighet med sitt instrument och särskildt med orkestern och dess behandling. H r H. hvilken själf på ett förträffligt sätt skötte pianostämman, helsades såväl vid sin entré som efter utförandet af hvarje sats med energiska applåder. — De båda återstående numren i programmet utgjordes af det vackra förspelet till tredje akten ur Wagners » Mästersångarne » samt Beethovens allbekanta Sinfonia Eroica. Bäda kompositionerna erhöllo ett synnerligen förtjänstfullt utförande af hofkapellet under hr Nordquists ledning samt väckte det Ulligaste bifall. Förspelet måste till och med omtagas. Ahörarne voro mycket talrika. Hvad hr Rundbergs matiné beträffar, så hade den att uppvisa ett alltigenom intressant och omvexlande program. Bristande utrymme hindrar oss fullFörfattarinnan till " Onkel Torns stuga. ' ' Den moderna literaturen är rik på ryktbara kvinnor, men, strängt taget, torde likväl få af dem kunna hänföra det rykte de b a att glädja sig åt, till verkligt framstående förtjänster.
Fattigt på ädlare metaller, vöre Sverige i rikt mått försedt med jernmalmer af den yppersta beskaffenhet, hvilka, med cn lämplig grufbrytning, medgåfve en långt högre, ja i flera fall, mångdubbelt högre afverkning, än den som hittills ägt rum. Jernhandteringen kunde ieke i allmänhet anses vid produkternas försäljning lenina något öfverskott utöfver råämnenas värde, om tillfälle till deras tillgodogörande på annat sätt uppstode, och lemnade således i mångå fall ej någon egentlig vinst, utan idkades endast för realisering af annars icke försäljningsbara råämnen.