Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag talar ogerna om mig sjelf; men vid detta tillfälle anser jag mig böra göra det, för att söka motverka den värde Talarens bemödanden. Ända ifrån undervisningsverkets början har det varit öflig t att Barn - Den 9 J a n u a r i i. 57 morskeLärlingarne betalt till Läraren i R:dr B:co vid deras inskrifning i matrikeln, 2 R:dr vid utskrifningen, omkring 4 R^dr för BarnmorskeBrefvet, och 10 R:dr för privat undervisning, emedan de offentliga föreläsningarne endast höllos 2:ne timmar i veckan. Jag ansåg desse afgifter alltför betungande och motverkande ändamålet, att få Landet försedt med skickliga Barnmorskor. Jag efterskänkte derföre alltsammans, för att derigenom uppmuntra till ett allmännare studerande af yrket, och för att kunna af Lärlingarne fordra mera flit och bemödande. Nu utgöra således en boks och några instrumenters inköp hela deras utgift vid Läroverket. Jag hemställer om man, vid sådant förhållande, har skäl att motverka det af Konungen med utfärdade Författningar åsyftade ädla ändamål, att förse Landet med skickliga Barnmorskor? Förr undervisade ProvincialLäkare qvinnor i Barnmorske-yrket och examinerade dem till Barnmorskor; men denna undervisning befans vara otillräcklig, och har derföre blifvit afskaffad. Den var otillräcklig, icke derföre, att jag här kan meddela större Theoretiska kunskaper, utan af det skäl, att de saknade tillfälle till praktisk öfning, som blott kan vinnas vid ett större Barnbördshus, och hvarförutan ingen Qvinna kan danas till skicklig Barnmorska. Det är således illa gjordt, att vilja bereda tillfälle för dåliga Barnmorskors tillkomst; ty i58 Den 9 Januari i. det är bättre att hafva inga Barnmorskor, än dåliga. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg EkonomiUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid framställde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Nej.
Stander i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj:t, att, såsom lämpligt finnes, låta detta behof afhjelpa. Hvilket allt vördsamt hemstålles till Riksens Högloft. Stånders bepröfvande. Stockholm den 27 Junii 1823. Ankom den 28 Junii i8a3, Utlåtande, ofver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Stats-Verkets tillstånd och behof uti hvad som rörer RiksStatens Fjerde Hufvud-Tittel. (jenom den, om Stats-Utkottets tillstånd och behof, till Stats-Utskottet aflåtne Nådiga Proposition, af den 25 sisth Januarii, har Kongl. Maj:t ås kat uppförande å Riks-Statens Fjerde Hufvnd-Tittel af 1:0 de 70 tunnor Korn, som enligt Kongl. Brefvet, af den g Augusti 1755, åro Gymnasii Rectorn i Götheborgs Stift på Ion anslagne och nu från Magazins Inrättningens förråder utlevereras, emot liqvid med Statsverket ; men hvilken Spannmål borde upp - Stats-Utskottets Betänkanden. 1453 förås på denne Tittels Stat att in natura utgå och 2:0 Den, enligt Kongl Brefven den 24 Maji 1757 och 10 December 1787, på enahanda sätt utgående Spannmål till Schol-Staterne i Calmar och Vadstena, utgörande 45 tunnor för den förre och 6 tunnor till den sednare. Vid den reglering af Stat-Verkets I11- komst-Tittlar, som Stats-Utskottet innevarande Riksdag föreslagit och Riksens Höglofl. Ständer gillat, har ett emot desse
Jag skal! ej vara envis hvarken i begäran om votering eller om framställandet af den propos., hvarom jag anhållit; men jag måste på det högsta reservera mig mot Hr Gr. o. Landtnäs förklarande, alt Hr Cederschjöld förlorat sin rätt att begära votering derföre, att Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att ja varit den rådande meningen i afseende på den propos., som blifvit framställd. Ehuru i sjelfva saken af olika tanka med Hr Cederschjöld, får jag öppet tillkännagifva, att jaar anser hans rätt förnärmad, om än Hr Gr. o. Landtm, aldrig så många gånger förklarar, att frågan är afgjord, och beslutet med klubbslag befästadt. Hr von Troil: I afseende på Hr Dalmans sista yttrande förenar jag mig derom och anser, att votering, innan man öfvergått till föredragning af ett nytt ämne, ingalunda kan förvägras. Den 7 October. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att ehuru H. Ex. visserligen ännu foitfore i den mening, att votering bort af Hr Cederschjöld begäras genast efter H. Ex:s förklarande, rör:de uppfattningen af It. o. Ad:s svar å den sednast framställda propos:n, ville II. Ex. likväl, då åtskilliga af Ståndets ledamöter tycktes anse Hr Cederschjölds rätt kränkt, i fäll votering ej Lomme att verkställas, icke densamma förhindra. Hr Cederschjöld: För att ej onödigtvis spilla tiden, anhåller jag om propos. å mitt förslag till muntligt besvarande; och efter det sätt, hvarpå jag linner detsamma utfalla, skall jag bestämma, huruvida jag vili qvarstå vid min begäran om votering. Frih. Palmstjerna: Hr Cederschjölds sista begäran står ej att förena hvarken med Itiksd - eller Ridd Ordn. Jag tror ej, att R. o. Äd. så mycket fruktar för en votering, som ej mera att formerna brytas. Deras bevarande är angelägnare, än förlusten af -J timma, en förlust, för hvilken vi stundligen äro utsatta genom det öfver höfvan myckna talandet.
Jag skall icke uppehålla mig vid hvad som tilläfventyrs kunnat vara bättre; jag skall blott vördsamt erinra R. o. Ad., att frågan, sådan den nu ur, eller i det skick den nu förekommer, är ett af de angelägnaste föremålen för riksdagens förehafvanden. Den omsorg, som ligger nedlagd i comitéens betänkande, har visat sig ganska stor, och jag är tacksam för comite'ens bemödande, äfven då jag bekänner, det jag tycker, att comiteen sväfvat utöfver hvad som varit det angelägnaste. Hr von Rosens motion går ut på, att saken måtte få en ändamålsenlig behandling, och, såsom jag förstått de värde talare, som yttrat sig derom, belviflar jag icke, att de äro lika varma för saken, som comiteen och Hr von Rosen; men jag öfverlemnar till dem sjelfva att afgöra, om icke efterföljden af hvad de föreslagit skulle medföra en tidsutdrägt och intet resultat. Deremot tror jag, att Hr von Rosens motion förtjenar det största afseende; ty genom det af honom föreslagna särskildta Utsk. kan frågan blifva närmare utredd, hvilket jag gerna medgifver, att hon nu icke är, men af ett sådant Utsk. kan hon blifva vederbörl. beredd och simplifierad: och jag tager för gifvet, att det särskildta Utsk. kommer att urskilja hvad som hörer till något af de öfriga Utsk. Jag hänskjuter till de värde talarne att bedöma, huruvida icke denna min åsigt är riktig; men jag tror, alt vi förfara oförsvarligt emot våra fattiga medborgare, om vi skjuta saken ifrån oss eller uppskjuta pröfningen deraf för en längre tid, hvaraf följden blefve, att intet resultat skulle vinnas. Jag anhåller således om bifall till bildande af ett Utsk. i den syftning, motionären framställt. Hr von Rosen, Georg: Då jag väckt fråga om ett särskildt Utsk:s tillsättande för utarbetande af en fattigvårdslag, har jag omöjligen kunnat hafva något annat syfte, än att få denna lag förslagsvis framställd till R. St:s pröfning.
Boställena vore af sä olika beskaffenhet, att det ena ryttmästare-bostället gäfve innehafvare!! en årlig inkomst af (5,000 R dr, det andra J å 4,000 R:dr; det ena fahnjunkare-bostället gäfve 3,000, ett annat 2,000 och somliga 1,000 R:dr och derunder. Rättvisan fordrade emellertid att såsom grundsats antoges, att alla tjenstemän af lika grad borde lika aflönas, eller, såsom motioliih. lill 11. SI. Prut. 18S9 A /860. i Sami. 1 Afd. 2 Band, 18 Hält. 1 2 Slals-Ulskollels Utlåtande A:o 4 SS. närén uttryck t sig, att. "de sorn gjorde samma bön borde hafva lika lön", hvilket lätt kunde ernäs genom fördelning af de för boställena inflytande arrendemedel. Om arrendatorn blefve tryggad i sin besittning för någon bestämd längre tid kunde han betala ett vida högre arrende än som nu erlägges, då arrendetiden är obestämd och beroende af boställshafvarens afgång; och detta högre arrende skulle inbringa mera i statskassan än som erfordrades för en jemnare fördelning af lönerna. Den tryggade besittningen skulle äfven, enligt motionärens tanke, föranleda dertill, att arrendatorn nedlade större kapital och mera arbete på boställsjordens skötsel oell uppodling; hvadan arrendatorn kunde påräkna en betydligt högre afkastning, sorn försatte denne i en välbergad och ekonomiskt oberoende ställning, hvilket vore en vinst icke blott för ilen enskilde, utan äfven för samhället.
Fl o t terne och för dem på Kungsholms Castell1 af Landt* Armeens Stats anslag, finnér Utskottet, på öfrige i dess förra Betänkande anförde skal icke anledning att häruti .tillstyrka förändring; Varande förslaget i denna del äfven gilladt af BorgareStåndet och lemnat utan anmärkning af Bonde Ståndet, 3:0 EnlLedamot inom Bidderskapet och A, deln har yrkat att särskild Lön måtte anslås för en Fälttygmästare och den nu dertill använde Öfverste-Liutenants Lönen vid Götha ArtiKerie Begemente återgå tillbegagnade inom ^Regementet, der den vore behöflig, dels i anseende till Be* gementets större styrka, dels för att dermed aflöna den person, som kan varda anförtrodd Commendants Ämbetet i Götheborg; men detta är bestridt af en annan Ledamot emedan Staten förut består en General Fälttygmästare Lön, hvars disposition är en styrelse åtgärd som ej bör föranleda till nytt anslag. Vid denna af Borgare Ståndet bifallne och af Bonde Ståndet utan erindran lemnade punct anser Stats Utskottet tillfylles görande att åberopa de jkäl som uti Utskottets förra Betänkande ära i36 Stats • Utskott eti Beiän kandérr. fo'r afs-y/kande af ett sfdant JLoné anslag anförde, att nämligen Kält-1!yginästäfe tiensten tynas
Vid /pde puncten har Borgare-Ståndet beslutat det tillägg, att Rikets Ständer skola i underdånighet anhålla, att hvad utöfver den bestämda summan kunde erfordras till fyrars, båkars och sjömärkens inrättande och förbättring, måtte framför alla andra, ifrån Handelsoch Sjöfarts-fonden utgående, kostnader, bestridas af denna Fonds tillgångar; hvilket beslut, uppå inbjudning, blifvit biträdt af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, men inbjudningen afslagen af Bonde-Ståndet; kommande således berörde hemställan att ega rum. Litt, C. 8:0. Sedan Kongl. Majit, till aflöning för en Styrelse för allmänna arbeten med under densamma lydande District-Chefer, äskat ett anslag af <9,76)6 R:dr 3a sk., hade Utskottet uti ofvannämnde bilaga till Utlåtandet N:o 435, tillstyrkt bifall på det sätt, att, efter det dertill först blifvit använde i,35o R:dr, som ansågos vara å 4;de och 9-’de Hufvud-litlarne för detta behof disponibla, fyllnaden 8,5i6 R:dr 32 sk. årligen, eller tillhopa för 4 år 34,066 Rdr 3a sk., måtte anvisas. Vid pröfning häraf, hafva R dderskapet och Adeln, utan att taga förut omförmälde i,25o R:dr i betraktande, beviljat anslag Lill hela det uppgifna beloppet eller 9,766 R:dr 3a sk. årligen, att utgå i 4 år; Preste-Ståndet för lika tid beviljat 8,000
Jag tror, att då sliltarne af våra grundlagar haft den grannlagenhelen att icke tillåta sådant , har grunden dertill varit, att passionerna under påstående riksdag skulle kunna åstadkomma mycket mera ondt än godt. Jag bestrider således, att Const.Utsk. någonsin haft rätt att inkomma med detta förslag. Jag grundar denna tanke äfven derpå, att, då grundlagen gifvet' Const.Utsk. rätt till anmiirknrr, så förutsätter densamma kännedom af Statsrådsprotocollerna före riksdagen. Const.Utsk. har således ingen fält att blanda sig uti hvad som sker under riksdagens lopp, och jag tror att denna anmärkn. ar Högst vigtig att vidhålla, så framt vi ej skola gifva anledn. dertill, att Const.- Utsk. förvandlar sig till ett Välfärds-utskolt. Jag bestrider all öfverläggning härom, och tror, att Hr Frih. o. Landtm, icke är berättigad att framställa någon propos. på ett så olagligen tillkommet memorial. Hr Ribbing, Bengt, uppläste följande: Const.Utsk. har väl i det nu föredragna mein. N:o 33 och i anledn. af de inlemnade anmärka.anledn:na lillkännagifvit och antyd t de betänkliga följder, som igenom Statsrådets ofullständiga sammansättning redan lill en de| inträffat, och vidare, om delta förhållande får fortgå, i ännu större tillvexl blifva oundvikliga, men icke utlåtit sig hvarken huruvida det anser Statsrådets ledamöter, i afseende på hvad som blifvit anmärkt, hafva iakttagit Rikets sannskvldiga nytta, ej heller bestämdt föreslagit R. St. någon utväg att vinna den rättelse härutinnan, sorn synes vara af högsta 3io Den 12 September f. m. behof påkallad, till upprätthållande af statsförvaltningens ostörda gång. Till följe häraf får jag anhålla 0111 återremiss af detta memorial och yrka den åtgärd, som Hr Prosten Hallström, understödd af Gr.
Kom pani-Chef, likaledes 2,400 » » samt derjemte, inom det förut bestämda antal, eller för 12 Kapitener, ett tillöknings-arfvode af 600 R:dr, såsom ersättning för Kompani-reveny, hvarigenom en sådan Kapi tens aflöning blefve 3,000 » » » Andre Major .. 4.000 » » » Öfverste-Löjtnant och Förste Major 4,300 » » » Regementseller Secund-chef 6,000 » » Undantag från denna allmänna regel har dock måst göras för Secund-chefen och Majorerne vid Lifgardet till häst, hvarest den förstnämnde, förutom ersättning för rationer, redan åtnjuter 6,600 R:dr, samt af de senare den ene 3,220 och den andre Bil. j/i 5 till Kongl. Maj:ls Nåd. Man hade valet antingen att uppflytta motsvarande grader inom de öfriga regementena till enahanda lönebelopp, hvilket Ater medfört allt för stor kostnad för Statsverket, eller ock att, till undvikande af löneförsämring för ifrågavarande trenne personer, vidtaga den åtgärd, som jag nu vågar förorda, nemligen att tilldela hvar och en af dem 500 R:dr Runt mera. än hvad som kommer att tillfalla motsvarande grader vid öfriga regementena. Det kan visserligen synas, som om lönen ändock blir ringare än förut, men delta är dock icke verkliga förhållandet. så vida den föreslagna stallhyre-ersättningen tages i beräkning och af Rikets Ständer beviljas. Jag vågar för öfrigt i underdånighet uttrycka den öfvertygelse, att de föreslagna tillökningsbeloppen skola finnas högst måttliga och billiga; och ehuru, på sätt nyss för Subaltern-officerarne blifvit erinradt, jemväl alla öfriga här ifrågavarande personer dessutom tillgodonjuta inqvartering, förekommer dock, att de deremot i mer eller mindre man få vidkännas ganska betydliga afdrag å aflöningen, dels för ackords-räntor och pensions-afgifter och dels för kronoutskylder och kommunala afgifter.
„Nå, nu är du rigtigt lustig, Johan är ju just som en bror till oss. En sådan må jag väl kunna hålla af, och tycka att han är riktigt bra och präktig; bara han icke skulle vara i rysk tjenst. Hvad skulle Carl bry sig derom? Såsom jag håller Carl kär, kan jag ju aldrig göra det med någon annan. Vore han än en brottsling, honom måste jag ändå älska, om jag än ej ville det, honom, som jag älskat långt innan jag sjelf visste det, och det så riktigt djupt, i botten af mitt hjerta, att han varit liksom den grund, på hvilken mina tankars alla bilder framträdt, och tillika den dag, som gett ljus åt alla dessa bilder. Men Johan, han är för mig en bror, ja en lärare, han öppnar för mig en hel verld af nya tankar och åsigter, som jag med egen makt aldrig skulle upptäckt. Nu talas det ju om fred, och då kommer Carl, och då blir allt bra ock för dig Margaretha, med Guds hjelp, och nu äro vi ju hemma! Det var bra roligt att få komma från det otrefliga Åbo, från dess soldater och buller. Hu!“ Ett bud inkallade nu Margaretha, och fru Catharina begaf sig, åtföljd endast af denna, åt hvilken man lemnat en påtänd lykta, ned i den innersta af de källare, hvilka oskadda af elden sträckte sig under askan af det nedbrunna huset. I ett hörn af denna källare fanns ett jern, som det tycktes endast ett bindjern i muren, dylikt som de, hvilka funnos i källarens öfriga hörn; men då fru Catharina på ett eget sätt vred derpå, lossade det ur muren och medtog en liten sten. Igenom den sålunda bildade öppningen instack fru Catharina handen och uttog ett litet jernskrin. „Se här,“ sade hon, i det hon åter inpassade stenen, „detta är ett af de få gömslen, som undgått den rofgiriga fienden. Otaliga hafva dolt sina ägodelar, men blifvit tvungna att uppenbara dem. En gång kom hit en af mina fordna bekanta, som lefvat i välstånd, men nu genom plundring var i saknad af allt och nödgades tigga en skärf af de få, som ägde något att dela med sig.
Jemte Nådigt gillande af det inlemnade tomtreglerings-IÖrslaget, har E. K. M:t, med hänsigt till de känbara förluster, som genom ofvannämnda eldsvåda tillskyndats en stor del af Eksjö innevånare, samt de ansenliga kostnader, som för den nya tomtregleringen och den nedbrunna stadsdelens återuppbyggande erfordrades, uti högslberörda Proposition, Nådigst föreslagit: att Rikets Ständer, för åstadkommande af gatuoch tomtreglering inom den sednast albrända delen al staden Eksjö, enligt den af E. K. M:t fastställda plan, mätte bevilja nämnda stad dels ett anslag ulan återbelalningsskyldighet af 30,000 R:dr, dels ock, emot gemensam ansvarsskyldighet af stadens invånare, ett amorteringslån å 30.000 li:dr, allt Riksmynt, under enahanda vilkor, som fastställdes för de under sistförfluten Riksdag lill tomt-regleringarne uti Orebro och Jönköping beviljade lönebidrag; och att Eksjö stad dessutom måtte för den afbrända stadsdelens återuppbyggande erhålla ett län af 250,000 R:dr samma mynt, emot de för dylika lån vid senaste Riksdag stadgade vilkor och förbindelser i afseende på ej mindre lånemedlens lyftning och användande, än deras återbetalning, äfvensom räntans beräkning, dock utan förbehåll af skyldighet för tomtegare, som begagnade låne-understöd af dessa medel, alt uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarlig! ämne; — i sammanhang hvarmed E. K. M:t tillika i Nåder äskat, att Rikets Ständer måtte anvisa godtgörelse för ett, med E. K. M:ts Nådiga tillåtelse, från Jönköpings läns landtränteri utanordnadt förskott å 1,000 R:dr b:ko, till lindrande af närmaste behofven för de i följd af eldsvådan nödlidande inom meranämnda stad, för' hvilket förskott behörig redovisning redan vore till E. K. M:t algifveu.
Cederström har upplyst, att K. M:s Bef:h:de icke ägde rättighet att meddela pass åt lösdrifvare eller vanfrejdade personer; men om det nu bevisas, att sådana personer likväl förpassas af K. M:s Bef:h:de, frågar jag, 0111 det icke är Piepresentationens skyldighet att fästa K. M:s uppmärksamhet på detta förhållande och nödvändigheten af ett correctiv deremot. Det är ur denna synpunkt, jag trott, att motionen icke bör lemnäs utan afseende. Hvad det beträffar, att pappersbruksägare icke kan förmenas att kringskicka i deras tjenst lagstadda personer, skulle jag vara af den tanka, att, örn de personer, som nu begagnas lill lumpsamling, verkligen vore i deras tjenst, de icke skulle vilja begagna dem lill annat än kringskickning; ty för mig är det klart, att de icke skulle antaga dem i sin tjenst, om de icke visste, att de af deras grannskap icke kunde röna någon olägenhet. Det finnes nemi. personer, som icke så noga öfverväga det obehag, de tillskynda andra genom att städja sådant folk, som de skicka andra på halsen, men sjelfva äro fredade för. Sådant tror jag förhållandet vara, och tillstyrker derföre antagande af 46 Den 8 Januari. Utsktns förslag i denna punkt, så redigeradt, som jag haft äran framställa det. 5:te punkten blef af R. o. Ad. afslagen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade inbjuda Presteoch BondeSt:n att i R. o. Ad:s beslut instämma. Ropades nej. Gr. von Fersen, Hans: Jag tager mig friheten i R. o. Ad:s minne återföra, att Bevilln.Utskts betänk. N:o 38, ang:de 3 och 4 art. uti bevillntsförordn., blifvit af R. o. Ad. återremitteradt. Sedan R. o. Ad. återremitterat nämnde betänk., har min uppmärksamhet blifvit fästad på åtskilliga stadganden, som uti berörde artiklar innehållas.
Blott en gång befanns en silfverpost underhaltig vid proberingen i myntet. Följden blef, att skillnaden i det värde silfret borde hafva emot hvad det innehade, erlades frivilligt af den, som i Götheborg profvat och attesterat si 1 frets halt. Tullverket led aldrig den minsta förlust i detta afseende. Grefve von Rosen: Tåg vill icke upptaga tiden vidare, ulan blott upplysa, att utom det i Götheborg finnes en ganska kunnig Guldsmed, har nu nyligen der etablerat sig en utmärkt skicklig Technicus vid namn Palmstedt, åt hvilken myntproberingen allt för gerna med säkerhet kan uppdragas. Herr Munck af Rosensköld: Utom Svenskt controlleradt silfver borde äfven vissa allmänt kända utländska myntsorter, såsom Spanska Piastrar, Danska SpecieRiksdalrar och Holländska Ducater, få emoltagas i LåneContoiren. För öfrigt vill jag blott nämna, att det icke var länge sedan man i Götheborg kunde köpa goda vexlar för 117 å 118 sk., då BancoFullmägtige här till och med mot förskott uppköpte silfver efter 128 sk. cours. Således är hela uppköpsanstalten ofullkomlig, om icke LåneContoiren i Götheborg och Malmö äfven berättigas, att emottaga silfver. Om också 170 Den 00 Julii f. m. man i LåneContoiren erhölle silfret för några skillingar mindre, än Herrar BancoFulImägtige gifva, vore det, om ock obehagligt för deni, likväl en vinst för Banken och det allmänna. Här har blifvit sagdt, att allmänna rösten klagar, att silfver icke finnes i landsorterne. Äfven jag har en ej så obetydlig tid vistats i landsorterne, men aldrig bort detta påstående. Deremot har jag både hört och sett, att på auctioner, i synnerhet utmätnings-auctioner, sålts silfver mycket under gällande cours, och det af BancoFullmägtige för uppköp och utvexling af silfver stadgade pris.
Till Herrar Banco-Fullmägtige blifver öfverlåtet att, i samråd med Commissariatet, uppgöra om ett så beskaffadt Protocolls-föringssätt hos denna sistnämnde Corps,som, med afseende å de förekommande ärendenas beskaffenhet, må finnas ändamålsenligt och med minsta vidlyftighet förenadt, dock att härvid såsom hufvudsakligt afses, det Protocollsföringen uppställes så, att Rikets Ständers Banco-Utskott och Revisorer kunna med minsta omväg och möjligaste skyndsamhet förrätta den dem tillhörande granskning, och derunder vara förvissade, att alla af Banco-Styrelsen vidtagna hufvudsakligare åtgärder komma till deras kännedom, §• '9- Rikets Ständer hafva gillat de åsigfer, sorn af Banco.UtskoUet blifvit framställde, 22 Banco Utskottets Memorial N:o 147- att emot assigneringar på Banken ej måtte uppställas sådana hinder och svårigheter, hvarigenom de samma hämmades och förhindrades ; men hafva derjemte såsom vigtigt ansett, att Allmänheten på allt upptänkligt sätt betryggas emot assigneringsrättighetens möjliga missbruk. Den tolkningsgrund vid Författningarnes tillämpning, som hos Banco-Styrelsen i ett mål af dylik beskaffenhet blifvit följd , och, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Dom af den 13 April 1829, godkänd , nemligen att med uttrycket v-.ne serskilda gånger är att förstå 3:ne serskilda dagar, då verkställd Cassation skulle kunnat förekommas, förmedelst penningeinsättning deremellan till räkningens behöriga förstärkande, kommer tillsvidare att gälla och iakttagas, (Jemför Rikets Ständers beslut öfver Betänk. Böter för öfverassignering komma att, såsom hittills, beräknas till 3 för hundrade å hvad utöfver behållningen blifvit anvisadt ; och någon förhöjning i dessa böter eger icke rum, om förseelsen skulle förnyas.