Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
171 trädarens privilegium kunde förvärfvas, icke alltid lät sig verkställa, då det vore, icke skickligheten, utan bästa tillgången på penningar eller största krediten och i förening dermed mången gång minsta betänksamhet i kalkyl, som bestämde, hvilken som hlefve egare af ett ledigt eller till salu utbjudet apothek, så alt staten icke blott vore beröfvad tillfället, att för det allmännas båtnad företrädesvis använda och genom befordran belöna och uppmuntra den större skickligheten utan ock måste stillatigande öfverlåta dispositionen af detta vigtiga prerogativ åt enskild mans af enskildt intresse beroende val 5 till undanrödjande af hvilka olägenheter, de der icke hade sin grund uti någon i gällande författningar bestämdt medgifven rättighet att apotheks-privilegier försälja, utan snarare vore att söka uii en oriktig tydning af den oegentliga benämningen ”privilegium”, som rättigheten alt å viss ort idka apotbeksrörelse af ålder erhållit, General-direktören framställt ett förslag, gpende derpå ut, att, efter skedd samt af E. K. M:t i nåder gillad värdering och klassifikation utaf samtlige i riket nu befintlige apotheksprivilegier, 2 procent af det för hvarje priyilegium sålunda, inom klassen, bestämda värde borde ärligen afskrifvas, hvarigenom detta värde vid inträffande köp minskades med motsvarande summa, intilldess, vid utgången af 50:de året, privilegium vore helt och hållet hemfallet till staten.
Och i de orter, der blott ett ting om året hålles, skulle ju omöjligen en drinkare för alla rus under hela året, ej mer än en gång kunna pligtfållas. Förstod han derjemte att, genom uteblifvande eller invändningar, vinna upp - Lagutskottet: Betdnkandeit, 467 skof, kunde flere år förbigå utan ansvar äfven för första resan fylleri; och desse orter skulle då blifva lagiöshetens och Jastens friståder. Konungens Befallningshafvande är deremot permanent; och då få år förflutit sedan man från UnderDomstolarne till Konungens Befallningshafvande flyttade desse ärenden, —skulle en ny rubbning åt motsatt håll vara lika inconseqvent, som, elter hvad jag nu sökt ådagalägga, skadlig. Den åtgärd tror jag likväl bör vidtagas, att KronoBetjeningen, af UnderDoinaren derom underrättad, ålågges till Konungens Befallningshafvande insända förteckningar på de personer, som blifvit dömde för fylleri af UnderRätterne i de fall, der åtal vid desse Domstolar eger rum. Jag afstyrker för min del mildring i ansvaret för fylleri, i synnerhet då fråga är om afskaffande af straff, sorn hvarken beröfva en tilltalad hans ofta nog ringa tillgångar, eller betaga honom möjligheten att förtjena sig och de sina födan. Ett beständigt vacklande i frågan om strafFbestämningen för fylleri, hårleder sig troligen från den öfvertygelsen, att fylleri icke år något brott, emedan man dermed ingen förorättar. Detta var åtminstone icke Soions, då han , lika med Israeliternes Lagstiftare, för fylleri utsatte dödsstraff! jag anser all afvikelse från det rätta brottslig och i sin mån straffbar.
Uti en tidning stod nyligen att läsa, hur nödvändigt saltet är för våra husdjur och att man bör tillse, det djuren erhålla detsamma i tillräcklig mängd Det beter: » Om man är i tillfälle att förskaffa sig större stycken eller stenar af bergsalt, så är det särdeles lämpligt hafva sådana liggande i foderkrubborna, så att kreaturen kunna få slicka deraf efter behag. I annat fall kan man gifva dem vanligt salt, en matsked full för hvarje djur dagligen eller hvarannan dag blandadt i blötfoder eller upplöst i vatten. Dervid bör man likväl iakttaga att ej strax efteråt låta dem komma åt att dricka mycket vatten. Har man tillgång på saltsten, kan man lägga en sådan i fårhuset, så att fåren kunna få slicka deraf. Men äanu bättre är att blanda målet salt, stötta enbär och något stenfri lera, hvilket hålles tillsamman med uppvärmd tjära till en fast massa, som fylles i en träho och ställes hos fåren, så att de deraf få slicka efter behag. Härigenom skyddas djuren för vattusot m. fl. sjukdomar. Att gifva fåren salt upplöst i vatten, är icke rådligt, ty det spilles lätt på ullen och fåren kunna deraf få vanan att äta ullen af sig. » Frida N. N. H u s k u r e r. Arnicabränvin. Den allmänt förekommande blomman Arnica montana är en växt, hvars både blomma och rot äro nyttiga. Blomman, fullt utslagen, samlas i knippen och torkas; sedan kokas på dem ett spad, som saltas något och kallt användes för gikt; den sj uka kroppsdelen tvättas dermed. Det är ij synnerhet användbart, då giktknölar visa sig på händerna; man tvättar sig då om qvällarne och låter det torka in. Roten sköljes och skares i tunna skifvor samt lägges på buteljer, hvarpå hränvinssprit påhälles. Begagnas på friska sår, påstrykes genast och tillses, att det kommer in uti såret. Frida N. N. För att hålla öppna bensår rena, användes på såren linnelappar, doppade i smält vax och talg. Frida N. N. Spruckna händer botas bäst genom att gnidas med karbololja.
Men när » herr ' n » kommer hem och midt för näsan på all frihetsoch själfständighetssträfvan, ja, midt för näsan på fräsande stekgrytor och kokande kaffepannor (hvilket vill mycket m o d till) tar sin hustru i sitt knä, då rår han o m henne, och då rår han också o m allt det andra, både stolar och bord, ja, till och med » mina » gardiner och » mina » mattor, som han så grufligt förstör med sin cigarrmotsatt den, för hvilken flere röster — och nu senast fru Ellen Bergström — förut så varmt tagit till orda. » En gift mans » välskrifna inlägg förtjänar emellertid att beaktas och torde möjligen kunna gifva uppslag till vidare meningsutbyte i den viktiga frågan. Sed. rökning. Allt är hans, och allt är hennes, så ock de penningar, som finnas i huset, äfven om mannen har den dumma vanan att läsa in dem och bära nyckeln på sig. Allt är hans, och allt är hennes! Jag vå- gar påstå, att äfven den mest gnatige man i grunden erkänner detta, om han eljes är i alla afseenden normal. Men där två ofullkomliga människor gemensamt skola förvalta ett anförtrodt pund, där kan det nog komma till meningsskiljaktighet, och konsten är just att kunna förena de skilda meningarna utan misshällighet. Icke sker detta genom ett tudelande af det, som skall vara gemensamt, ty detta skulle i och för sig kunna söndra lika mycket som nålpenningfrågan i sitt nuvarande läge. Om hustrun vill ha sina klädpenningar för sig, hvarför icke utsträcka detta » sitt för sig » till alla områ- den inom samlifvet? Hvarför icke säga: Jag aktar mina saker bättre än du, jag vill därför ha den här stolen för min räkning, och det här bordet och det här skå- pet. Jag äter mindre än du, jag vill därför ha så mycket penningar i ersättning, som din mat kostar mera än min o. s. v. Nej, de nu åsyftade missförhållandena kunna hjälpas endast därigenom, att både man och hustru alltmer lära sig inse, att de verkligen äro ett. Jag ville gå så långt, att jag påstår, att vid äktenskapets ingående har begreppet » personliga behof » för dem upphört att finnas till.
Äfven hon tycktes hafva tårarne i ögonen. Dessa ord rågade måttet af Elsas tålamod. Ursinnig öfver den lidna skymfen, och icke heller glömsk för det som hände i vakstugan hos Jonas Klockare, rusade hon mot Fingerlisa och fattade henne i håret, och innan de andra hunnit hejda det, hade hon slagit sin fiende under sig på gatan. Malin och Annika stodo helt försagda vid denna kraftyttring. Aldrig hade de trott Elsa om sådant, hon som ansett sig alltför fin och förnäm för att besöka deras vanliga dansnöjen och gillen. Men i nästa ögonblick ingrepo äfven de i striden. Dock, Elsa hade äfven hjelp att vänta. — Blyg's I inte flickor att kasta Er allesamman öfver en enda — hördes nämligen i nästa ögonblick mor Gretas stämma öfver skriket, och skuffande undan den ena hit och den andra dit hjelpte hon Elsa att resa sig. — Är det skick och seder att slåss så här midt på allmän kyrkväg. — Åh tyst I, mor Greta — ropade Fingerlisa, i det hon flammande af vrede strök sitt hår ur pannan. — Gå hon hem till sitt, gråsugga. Vi behöfva ej hennes förmaningar. — Du borde skämmas att gifva gammalt folk öknamn, — sade gumman barskt, — men akta dig, du, ty så mycket du vet, vackra Lisa, att skönt kan bli grönt och fett magert. — Ja akta dig Lisa! — ropade nu de andra flickorna skrattande. — Den ena trollpackan stjelper icke den andra, och flåsar den gamla på dig, får du lungsoten. Nej se bara hur hon fräser! — Jag skall rifva ögonen ur dig, för det ordet — sade Elsa och ville på nytt rusa emot henne. — Bry dig icke om hvad de säga, — sade mor Greta, och förde Elsa med sig. — När man är dålig sjelf, vill man ock, att andra skola vara det. Sådana pigor äro intet umgänge för dig. Men de hade sårat henne, tyckte Elsa, så djupt, att hon aldrig kunde glömma det. Den ena tåren efter den andra rullade utför hennes kinder. Hade ej mor Greta varit, skulle striden derför lätt kunnat upplåga på nytt, oaktadt fiendens öfvermakt.
Maj:t ogillad, hafva Revisorerne likväl icke funnit någon åtgärd vara vidtagen, alt för ersättningen af desse Balance-medel erhålla lika beskaffad säkerhet, som den ofvan eftergifne, I anledning häraf har StatsContoret skolat i underdånighet anmäla, att sedan, på sätt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18 Februari i83o, N:o 383, innehåller, Landshöfdingen af Wingård bos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om afskrifning af en del utaf den honom, af förenämnde anledning, ådömde ersättning, i sammanhang hvarmed Landshöfdingen anfört ”alt örn än afskrifning af dessa sum 21 0 ( 164 ) ”mor”, uppgående lill 38,984 R:dr 17 sk. 6 r:st., ”skulle honom af Rikets ”Ständer beviljas, likväl för Landshöfdingen återstode att gälda enskildte ”personers lidne förluster af dem tillhörige, utaf förre LandsSecretera”ren Kleman förskingrade, Medel, tillsammans i4>53r R:dr 28 sk. 10 r., ”förutan derå upplupne och upplöpande räntor; hvilka förbindelser, ”ehuru de, i förhållande lill Landshöfdingens tillgångar, vore högst ”betydliga, Landshöfdingen likväl förmält sig hoppas att genom eftergift af förut uppgifne skuldposter, genom fri disposition af dess allt ”sedan år 1826 innehållne halfva Lön, och genom ett obehindradt anländande af dess secjvestrerade egendom, kunna komma i tillfälle att ”godtgöra;” och Rikets Ständer, vid afskrifningens beviljande, allenast fästat det vilkor, att Landshöfdingen af Wingård ”inom Fem är härefter” borde till fullo betalt vissa bestämda ersättningsbelopp; så har onekligen upphörandet af seqvestern utgjort enda vilkoret af möjlighet för Landshöfdingen af Wingård, att de honom ådömde ersättningarne verkställa.
Och torde denna min vördsamma motion blifva till Stats-Utskottet remitterad. Stockholm den 30 November 1862. Herman Sabelfelt. Af Grefve Lewenhaupt, Claés Magnus, angående nedsättande af en kommitté för undersökning af vidden och beskaffenheten af Statens skogar uti\ Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län. Då för kort tid sedan en af mig väckt motion, att Statens skogar i hela landet skulle uppmätas m. m., remitterades till Ilöglofliga Stats-Utskottet, var jag af enskilda göromål förhindrad att vara närvarande. En värd ledamot af detta Stånd lemnade vid remissen åtskilliga upplysningar; till följd af dessa befarar jag att min motion möjligen torde komma att anses öfverflödig eller att den lemnäs utan afseende, och måste i följd af denna förmodan ytterligare besvära Höglofliga Ridderskapet och Adeln med afhörandet af en ny vördsam motion. De upplysningar, som lemnades om arealen af landets allmänna skogar, voro, efter hvad jag nu erfarit, hemtade utur Skogs-styrelsens underdåniga berättelse af den 26 sistlidne April. Uti denna berättelse, pag. 20, står att läsa: Kronoöfverloppsmarkerna, hvilka endast förekomma inom Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands samt Norrbottens län, utgöra för närvarande 566,222 tunnland, etc. Jemför man nu denna summa med Skogs-kommittéens underdåniga betänkande af den 28 Juni 1856, så finnér man, pag, 24, att inom Gefleborgs län vid denna tid fanns 60,498 tunnland, pag. 26, Jemtlands län 153,785 tunnland samt, pag. 27, Norrbottens län 1,500,000 tunnland, summa 1,714,283 tunnland öfverloppsmarker.
Då likväl en i laglig ordning sökt och beviljad inteckning härigenom skulle kunna förlora all kraft och verkan, utan att hvarken inteckningstagaren är i tillfälle sådant förese och förekomma, eller Domaren annorlunda än på grund af ågången lagfart, kan till tryggande af den förres rätt, utöfva den enligt Förordningens 12 §. tillkommande pröfning, huruvide gäldenär verkeligen är ägare af den pantförskrifne fastigheten, samt änteligen den olägenhet för köparen, som kunde vållas genom sådane inteckningars mellankomst, lätt kan förekommas i de flesta fall genom skyndesam Lagfart och i alla genom innehållning af köpeskilling till dess uppbud och vid samma tillfälle gravationsbevis erhållas, samt torde böra tålas emot den större fördelen för fastighetsägare i allmänhet, att tå inteckningars gällande egenskap byggd på säkra grunder, tvekar jag för min del icke att tillstyrka, det ali inteckning må vara gällande, sorn, på grund af jordägarens pantförskrifning, sökes hos vederbörlig Domstol å den pantförskrifne egendomen, innan annor ägare derå sökt uppbud, och då eller sedermen ra i behörig ordning beviljas. g4 Den i i Junii J, mi Af nästan ännu större vigt för inteck-' nings-säkerheten är hvad Riksdagsmannen Ruthberg och jemväl Herr StadsMajoren Limnelius yrkat, att ingen slags rint till fastighet i följd af Skuldfordran* Testamente, Arf* Arrende, Fördel, Undantag, Förläning m. m. må, utan att vara iötecknad, gälla till förfång för inteckning. Utskottet har härom yttrat sig, att enär uppå långifvarens egen omtanka och försigtighet ankommer, att genom gravationsbevis och åtkomst-handlingar gora sig försäkrad om gäldenära ägande rätt till den fastighetspant, sorn erbjudes och den säkerhet, den kan medföra innan lån utlemnas, hvartill kommer att vid uppbuds meddelande, Domaren åligger infordra förre fastighetsägarens åtkomsthandlingar, hvarigenom dess rättighet att sälja ejler öfverlåta fastigheten skall bestyrkast så har Utskottet funnit något nyt i stadgande i ämnet icke vara af behöfvet påkalladt.
Lades till handlingarne. N:o 159, i anledning af väckt motion om ett lagstadgande, som berättigar fordringsegare, att hos Kouungens Befallningshafvande erhålla så kalladt Promotorial i lagsökningsmål. Bifölls. N:o 160, öfver vackt motion om ändring i sättet för besvärs anförande mot Öfver-Ståthällare-Embetels och Konungens öfriga Befallningshafvandes beslut i mål, angående brott emot Police-Förfaltningarne, m. m. Godkändes. N:o 161, i anledning af väckt motion om ändring af 9 och 10 Cap. Kyrko-Lagen. Bifölls. N:o 162, Prot. Ulclr. d. 22 Dec. 1840. 945 N:o 162, i anledning af väckt fråga om lagstiftning för hypolheks-föreningar. Bifölls. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Bevillnings-, Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 7, angående reglementariska föreskrifter för Bränvinsbränningens utöfning, samt om hvad, vid försäljning af bränvin och beskattningen derå , iagttagas bör, blef nämnda Belänkande återremitteradt. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 22, angående en förefunnen origtighet i den af Slats-Utskollet upprättade Tabell öfver Femte Hufvud-Titelns anslag. Från Heder v. Bonde-Ståndet.
Direktionens uti aflidne Bokhandlaren Bagges konkursmassa egande fordran, får Direktionen upplysa att, då för några år sedan Bokhandlaren Bagge aflidit och sterbhusets tillgångar blifvit afträdda till kreditorernes förnöjande, blef denna fordran behörigen bevakad uti konkursen; att, såsom förut nämndt är, några mindre utdelningar deruti erhållits, hvilket föregående årens räkenskaper utvisa, men att uti den ännu outredda konkursen under ifrågavarande räkenskapsår ingenting blifvit utdeladt, hvilket också hufvudräkningen på det sättet ådagalägger, att samma belopp, 749 R:dr 26 sk. 4 rst., blifvit oförändradt upptaget både uti Debet och Credit. Och i afseende å den under rubrik: Strinnholms skuld, 400 Jt:dr, upptagne post, får Direktionen tillkännagifva, att denna är en säker fordran, som också derföre blifvit intagen ibland de verkliga tillgångarne både uti den inoch utgående balansen, och att således icke fråga varit att infordra någon större eller mindre del af bemälde kapital. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, JOH. AUG. HAZELIUS. J. NORDLUND. BROR EM. HILDEBRAND. CARL HENR. PFEFFER. J. N. SÖLLSCHER. Stockholm den 14 Januari 1860. Joli, Söderlind. — 275 — Styrelsens öfver Ultuna Landtlirulvs-institut underdåniga utlåtande, i anledning af 1859 åra Revisorers berättelse om granskningen af Landtbruks-institutets räkenskaper för å^ 1857. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Då likväl denna tillåtelse i flera orter jag känner urartat till den grad, att bränvin utskickas, och hålles, så att säga, rigtigt krog i hvar by, anser jag det stadgande vara af behofvet angeläget påkalladt, att bränvin ej får kringskickas att säljas hvar som hälst, utan skall till viss man vara adresseradt, som har att det emottaga, och att den farande således under ingen förevändning må deraf till andre afyttra. Herr Tham, Wolrath: Hindrad af sjukdom att deltaga i den slutliga öfverläggningen inom Utskotten öfver detta ämne, har jag icke funnit lämpligt, att afgifva någon reservation deremot; men anhåller att i det stället nu få framställa några anmärkningar. Jag bör likväl först upplysa orsaken till den så kallade stridigheten emellan Bevillningsoch EkonomiUtskottens fattade beslut, att icke tillstyrka bibehållandet af mer än en 90 kannors panna, men väl tillåta en pistorisk aparat af samma rymd. Jag för min del ansåg det vara orätt att borttaga rättigheten till tvänne 90 kannors pannor, dådet finnes landtegendomar af den storlek, att all drank, sorn från ett sådant verk erhålies, åtgår för ladugårdens behof. Men Ledamöterne af BondeStåndet, som icke ville bestrida nyttjandet af en 90 kannors panna, tillvägabragte genom votering, att den andra 90 kannors pannali borde borttagas; och jag Den 4 J u n i i f. m. 85 tror mig veta, att denna händelse skedde af farhåga, det man annars skulle tillåta 2:ne 90 kannors pistoriska pannor. Jag för min del hade önskat, att 2:ne 90 kannors enkla pannor nu som förr tillåtits, men icke mer än en 90 kannors pistorisk. Att jag icke kunde tillstyrka borttagandet af de pistoriska verken, dertill finnes skälet deruti, att Rikets Ständer vid sista Riksdag gåfvo en formlig tillåtelse, alt anskaffa sådane verk.
Emedan derföre ofvannämnde anmärkningar utan tvifvel blifva ConstitufionsUtskottets Remiss till RiksKätten följaktiga; synes något hinder omöjligen kunna möta för Herr Schönström att fä samma anmärkningar tili tryckning befordra, då han blott behöfver af den blifvande RiksRätten Handlingarne till tryckning begära, I anledning af en värd Ledamots yttrande, 3tf, orri alla 4 RtksStånden äro ense om ett beslut bör det gulla såsom Lag, nödgas jag förklara: att likaså frimodigt jag alltid sträfvat och alltid skall sträfva att motsätta mig hvarje försök, att inskränka Riksens Ständers i Grundlagarne förvarade frihet och rätt; likaså oförskräckt skulle jag ock protestera, om det ock vöre mot alla 4 Standens förenade beslut, j händelse de ville öfverträda de Grundlagar, sorn utgöra borgen för vår frihet. En Magt, sorn ej ar Lagbunden är ej frihet utan sjelfsvåld och bär innom sig Iröet till dess upplösning. Måj derföre vårt högsta bemödande alltid blifva, att röka bibehålla Grundlagarne i helgd. Friherre .Boye, Ludvig: Diseussionerna hafva nu öfvergått till arne alldeles afskiljda frågor. Den ena angår sjelfva principen 0111 sättet att afgöra tryckningen af Constitutions-Utskottets Protocoller; och den andra angar blott tryckningen af de Handlingar, som röra Friherre Anckarsvärds anmärkning emot Friherre Rudolph Cederström, såsom General-Adjutant for Den 11 April. 343 Flottorne. I förra frågan skiljer man sig i förståndet om hvad Grundlagen menar med ordet Vederbörande; och i'denna del kan jag ej finna annat, än att Friherre Wetterstedts erhinran är i allo rfgtig.
Han helar dem som ett förkrossadt hjerta hafva, och förbinder deras sveda. Han räknar stjernorna, och nämner dem alla vid namn. Vår Herre är stor, och stor är hans magt; och det är obegripeligit, huru han regerar. Herren upprättar de elända, och slår de ogudaktiga till jordena. Sjunger till skiftes Herranom med tacksägelse, och lofver vår Gud med harpo; Den himmelen med skyar betäcker, och gifver regn på jordena; den gräs på bergen växa låter; Den boskapenom sitt foder gifver; dem unga korpomen, som ropa till honom. Han hafver inga lust till hästars starkhet; icke heller behag till någors mans ben. Herren hafver behag till dem som frukta honom; dem som uppå hans godhet hoppas. Prisa, Jerusalem, Herran; lofva, Zion, din Gud. Ty han gör bommarna fasta för dina portar, och välsignar din barn i dig. Han skaffar dinom gränsom frid, och mättar dig med bästa hvete. Han sänder sitt tal uppå jordena; hans ord löper snarliga. Han gifver snö såsom ull; han strör rimfrost såsom asko. Han kastar sitt hagel såsom betar. Ho kan blifva för hans frost? Han säger, så försmälter det; han låter sitt väder blåsa, så töar det upp. Han kungör Jacob sitt ord, Israel sina seder och rätter. Så gör han ingom Hedningom; ej heller låter dem veta sina rätter. Halleluja. Halleluja. Lofver, I himlar, Herran; lofver honom i höjdene. Lofver honom, alle hans Änglar; lofver honom, all hans här. Lofver honom, sol och måne; lofver honom, alla skinande stjernor. Lofver honom, I himlar, allt omkring, och de vatten, som ofvan himmelen äro. De skola lofva Herrans Namn; ty han bjuder, så varder det skapadt. Han håller dem alltid och evinnerliga; han skickar dem, att de icke annorlunda gå måste. Lofver Herran på jordene; I hvalfiskar och all djup;
S D Vid förnyad föredragning af Bévillnings-Utskottets, den a8 sisth Januarii, 4 PrötrJJtdrag den i Februarii .1830'' under Nio 65, afgifne och, den 4g i samma månad e. m., på hordet lagda Utlåtande , i anledning af Vällofl. Borgare Ståndets Förslag, att förändra några till förstärkta StatsUtskottet öfverlemnade Voterings-propositioner, angående Stora Sjö-Tulh-Beviilnin. gen, fann Ridderskapet och Adeln för godt att de af BeviUnings Utskottet föreslagna nya redactioner till ifrågavarande Voterings-propositioner godkänna. S. D Föredrogs å nyo och bifölls Stats» Utskottets, under N:o 351, afgifne och, den 30 sistl. December e. m. , på bordet lagda Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af Strömrensnings-fondens Räkenskaper och Förvaltning, S. D. Vid förnyad föredragning af Statsi Utskottets, den 31 sistl. December, under N:o 369, afgifne och, den 20 derpåföljde Januarii e. m., på bordet lagda Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan , angående försäljningen af Fem stycken Kronan tillhörige Krigsskepp, och redogörelsen för derföre influtne medel, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under förblifvande vid Dess i afseende å detta ämne redan fattade beslut , godkänna de af Stats-Utskottet föreslagna Voterings-proposi» tioner. Prot,-Utdrag den i Februarii 3830- 5 S. D. Föredrogs å nyo förstärkta Stats* Utskottets, den 14 sistl. Januarii, under N:o 371, aflåtne och, den 20 i samma månad e* m. på bordet lagda Memorial , angående Stora Sjö-Tulls-Be vill ningen; och fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde till Bevillnings-Utskottet öfverlemnas* S. D.