Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De sedlar som upplånas och utlånas till bruksägare, komma dessa naturligtvis icke alt använda till annat än alt skaffa förlag till bedrifvande af sin rörelse. Detta förlag blir då så mycket angelägnare att på delta sätt erhålla, som, i händelse af den svåra kris man kan förvänta, bankens silfver kommer att gå ut och rörelsekapitalet derigenom minskas. Sedelstocken minskas alltså, men genom denna uppoch utlåning har man då utväg alt bibehålla cirkulationsmedlet vid samma belopp, utan alt derföre behöfva öka bankens sedelstock och derigenom äfventyra bankens bestånd. Nu har jag således inkommit på frågan om nyttan för landet och vår hufvudsakliga näring af ifrågavar. åtgärd, hvilken ingen lärer kunna bestrida, och den har egentligen icke heller blifvit bestridd af någon utom af en talare, som ansett att, genom det att man belånar jern, man förhindrar dess försäljning. Det är visserligen sannt att man det gör, men man förhindrar dess tvungna försäljning till underpris, hvarpå icke blott den enskilda, utan äfven landet i allmänhet skulle förlora. Således tror jag mig hafva visat att banken ingenting riskerar genom den ifråga var. åtgärden, men att landet deraf kan vinna ganska mycket, hvarföre jag äfven tror att saken bör tagas i ytterligare öfvervägande, och vågar vördsamt anhålla att R. o. Ad. icke vägrar återremiss. Gr. Liljencrantz: Jag hade visserligen icke ämnat att vidare upptaga R. o. Ad:s lid i denna fråga, men sora en talare har velat påbörda mig en sats, den jag aldrig framställt, mäste jag vika från denna föresats. Han säger noral, det jag yttrat, alt 188 Den 19 April fm. belåningen af jern skulle motverka exporten deraf. Jag har sagt, att en i oändlighet medgifven belåning af vågförbara effekter kan motverka exporten af sådane. Samme talare har sagt, att om man fortsatte den satsen till sin längsta utsträckning, så vore det aldra rättast alt icke medgifva någon sådan belåning. Denna sals allika välgrundad, som om man t. ex. sade, att derföre att icke alla kunna få län i diskonten, så borde ingen få lån der.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majlis, genom Dess Befallningshafvande i Malmöhus Län, meddelade Nådiga befallning, får jag, så vidt det rörer Kerrstorps Kyrka, afgifva följande underdåmgste Förklaring: Då undertecknad, v. Pastor, i sådan egenskap endast tjenslgjort härstädes ett år, och det således endast för min egen (öi vältning lärer tillkomma mig att aflägga räkenskap, så får jag i underdånighet upplysa, så väl att, vid min hitkomsl, alla Kyrkans medel voioemot vedel härlig säkerhet utlånta, som öck al't det i den al mig alslutade — 4!8 — Räkning för sistlidet räkenskapsår upptagna kontanta penn inge belopp „ i 13 Hdr 28 sk. 7 rst. Banco, lör närvarande icke kan utlånas, i anseende till Kyrkans förestående utvidgning, hvarom Församlingen ligger i underdånig ansökning. Så vidt vi vete, har behörig Inventarieförteckning alltid åtföljt .Räkenskaperna; dock få vi i underdånighet medgifva, att en del af Kyrkans böcker saknas i arkivet, hvilka af sednaste , nu mera aflidne, Kyrkoherden Frost blifvit förkomna. Fordringsanspråk på ersättning liar blifvit gjordt vid bouppteckningen. Ifrå n Kerrstorps Kyika utgår ingen annan aflöning till extra betjente, än Lill Jordegumman Johnsson, som åtnjuter 191/2 kappar råg och 1 Tunna korn. Detta grundar sig på sockenstämmobeslut den iq Maj i833, hvilken handling har, såsom verifikation, blifvit bifogad if'34 års Räkenskaper; och då det icke är brukligt, att mer än första gången, då en sådan utbetalning sker, bifoga eller åberopa den handling, hvarpå afgiflen grundar sig, så täckes Eders Konek Maj:t hafva Nåden finna, att denna anmärkning icke skäligen kan träffa förvaltarne af Kerrstorps Kyrkas medel. Angående Räkenskaperna för brandstads och Åsums Kyrkor, Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majrts
Denna författning utgör deremot, enligt Utskottets omdöme, en för Ridderskapet och Adeln enskildt gällande reglementarisk Stadga, hvarå Regerings-Formens 87 §. saknar all bokstaflig tillämpning; men hvilken Stadga Ridderskapet och Adeln sjelfmant, till en början ovilkorligen, underkastat Kongl, Majrts Nådiga Sanction, och som följaktligen, i likhet med andra Reglementariska författningar, kunde af Konungen partielt antagas, ogillas eller uppskjutas, åtminsto - Conslitutions TJtsk. Betänk. N:o 8, iic så vidt det helas sammanhang derigenom ej förrycktes, och nya eller ändrade föreskrifter icke, mot Ståndets önskan, tillädes. På dessa allmänna grunder, hvartill, i förevarande serskildta fall, kommer alt Ridderskapet och Adeln, vid förslagets inlemnande, icke gjort något förbehåll mot parliela antagandet, att intet nytt, af Ståndet ej gilladt, stadgande blifvit till införande i Riddarhus-Ordningen tillstyrkt, att Ståndet, innan dess protest afgafs, redan i viss måtto, medelst remissen af Konungens skrifvelse, icke till RiddarhusTJtskottels utlåtande, men i ändamål af redaction, godkänt uteslutandet af åtskilliga §§., mot bibehållande af de äldre, samt ändtligeii att Konungens Rådgifvare desto mindre egt anledning att tillstyrka Kongl. Maj:t uppliäfvandet af Dess förra Nådiga Beslut, som, enligt hvad Ridderskapet och Adeln äfven medgifvit, de sanctionerade §§. endast innefattade obetydliga afvikelse!' från motsvarande §§. i 1818 års Riddarhus-Ördning, finner Constitulions-Utskottet ej skäl att de, mot förslagets partiela antagande eller så kallade styckning framställda anmärkningar gilla. Hvad sedan angår de i detta Mål ytterligare anmärkta, bär ofvan upptagna Bi/t, till BS. Pr. i8?.8, 1829. 3:dje Sami. S Gite I Liift. io Constilutions Utsk.
Jag tillstyrker således att Betänkandet måtte afslås, så vidt det rörer de 5oo,ooo Riksdalers tagande af Saltpeter-fonden, och yrkar att i stället hela summan måtte utgå genom särskilt skatt, under namn af Bröllopsgård, fördelad på 5 år efter 2;dra Artikeln i BevillningsFörordningen. Grefve Mörner, Carl Stellan: Här finnes visserligen icke någon Medlem af detta Stånd, som ej med glädje deltager uti utgifterne för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens resa och Dess förestående förmälning. Frågan år blott om sättet huru dessa medel skola utgöras; och då Grefve von Schwerin så fullständigt och sannt yttrat sig i detta ämne, tror jag knappt att någon kan frånträda hans mening, hvarföre jag med tacksamhet för dess gifna upplysningar, förenar mig med honom, och Önskar att Statsutskottets framställning ej måtte gillas. Herr Grefven och LandtMarJkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverlåggningen fulländad. t ' Ropades Ja. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJkalIcen gjorde proposition till bifall af StatsUtakot tets ifrågavarande Utlåtande. ' ‘ »' Ropades Ja och Nej. *. Den 21 Maji f, m. 567 I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMar&kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde Utlåtande, med den förändring, att den af Utskottet föreslagne summa 600,000 Riksdaler Banco, må genom en allmän gård utgöras, samt BevillningsUtskottet anmodes, att med förslag till lämpligaste sättet för denna gårds utgående till Riksens Ständer inkomma. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Hjerta, Johan Gujlaf:
Lån på Metallpanter omkring Créditir för bildande af SadesLager I - Varubelaning - MannfacturDiscont Jern-Contoiret - Banco-Disconten Kongl. Majit Fond till Varumyn teta inlösen Arbets-bhrädes O-* bliga tioner, högst Summa R:dr Hvaraf likväl torde vara inneliggande, minst ~ - så att en sedelstock, stor — BancoRänte -mynt. sedlar. å 2 prC. å 4 prC. 1,000,000 i,5qo,ooo. 2,100,000 5oo,ooq 900,000 1,000,00,0 600,000 5,000x00 666,667 635,333 1,650,000 11,000,000 2,900,000 1,650,000 Summa, lh 5 5°>00° i,o5o,ooo. i4,5oo,o°° näppeligen torde kunna anses i allmänna Rö - relsen. Häraf visar alltså en tillökning af 32 million utöfver hvad hittills varit; Siats och Bänco-Utskottens Utlåtanden. cnxxv hvaraf likväl i| million Arbets-Obligationer ä, 4 prC., hvilka ej genast utgå till sådan mängd, 6amt endast ett eller annat år bibehållas dervid, samt x8 3a äro helt och hållet försvunne, så vida R. H. Ständer vid nästa Riksmöte icke skulle härutinnan annorlunda förordna. — Huru vida . denna tillökning i längden verkeiigen behofves, skall framliden utvisa 5 beroende sådant helt och hållet på Näringarne och Handeln samt den enskilda Creriiten. Uti den reglering af Sedelstocken, som här blifvit föreslagen, och hvarigenom densamma utsträckes eller indrages efter allmänna Rörelsens kraf, är lätt att innehålla hvad som icke krafve®;, och, i sådan händelse upphöra Ränte-9edlärne att behöfvas.
Och hvad åter beträffar den föreslagne belåningen af spanmål, så, enär denna vara ostridigt är i ännu högre grad, än ofvanberörde colonialvaror, underkastad både försämring, af en eller annan anledning, och föränderlighet uti pris, helst erfarenheten visat, att till ex. priset å råg kunnat, inom en tid af 9 månader, stiga ända till 100 å i5o procent, och i lika förhållande åter falla, samt Banken desto mindre för det närvarande, och vid sjelfva realisationens verkställighet, synes böra direct befatta sig med en så beskaffad belåning, som densamma onekligen både lämpligare och med säkrare iakttagande af nödig control, kan af enskilde associationer verkställas, finnér Utskottet icke anledning frångå sin förut gifne tillstyrkan till afslag å de motioner, hvilka åsyfta att utsträcka Bankens lånerörelse, till belåning äfven af spanmål. Men, med erkännande af de fördelar, jordbruket visserligen tillskyndas, genom öppnadt tillfälle till spanmåls-belåning, får Utskottet hänvisa till hvad här nedan, i fråga om de så kallade Cassa-crediliven, blifvit föreslaget, till understöd och uppmuntran för de enskilde associationer, som, med belåning af spanmål, företrädesvis vilja sig befalta. d) Utskottets anmälan (pag. 15), att vilja till annat Betänkande uppskjuta dess yttrande öfver Herr Friherre Kantzows motion, om private actie-egares intagande i Bänken. Hvarvid en Bedamot inom Vällofl. Borgare-Ståndet anmärkt, att denna motion bort efter dess beskaffenhet behandlas uti det af Utskottet afgifne Betänkande N:o 6, samt tillkännagifva dess önskan, att Utskottet, vid besvarandet af anmärkningarne å nämnde Betänkande, måtte äfven behandla berörde förslag. Utskottet har redan förut uppgifvit anledningen dertill, att omförmälde motion ej kunnat, i sammanhang med öfrige principfrågor, behandlas; och får Utskottet här allenast åberopa dess nu mera, under N;o i5, afgifne Betänkande. / Banco-TJ(skottets Utlåtande N:o 16.
Björnstjerna: Gr. af Ugglas har redan lemnat den uplysning, som gör det onödigt att ställa min arithmetiska förmåga på prof. För min del har jag, såsom jag nyss yttrade, icke funnit något annat tryckfel i Betänk:t än det redan anmärkta. Jag anhåller således ytterligare det R. o. Ad, måtte besluta att afgiften för Aktörer m. 11. i fjerde klassen bestämmes till 3 Rdr 75 öre i st. f. de 3 Rdr 7 öre som här genom fel tryck influtit. Hr Printzensköld: Om jag begått ett fel, då jag ansett de tvänne Rdrna hafva tillkommit genom ett misstag af Utsk., så ligger felet icke ensamt hos mig, emedan en af Ulsk:s egna ledamöter sagt att det skett genom misstag vid evalveringen, och det äfven flera gånger här erkänts att man kunnat misstaga sig. Då dessutom påståendet att ett misstag egt rum ieke förut blifvit vederlagdt, och Gr. Björnstjernas begäran åsyftade alt få fastställd den tariff som af Utsk. blifvit upsatt, så tog jag mig friheten att ännu en gång fästa upmiirksamheten på förhållandet. Nu, efter den uplysning Gr. af Ugglas lemnat, förfaller denna min anmärkn. Om emellertid mina ord skulle hafva fallit sig så, att Gr. Björnstjerna funnit sig sårad, så ber jag honom derföre om ursäkt; detta var icke min mening. Hr Bildt, Knut: Jag vidblifver ändock att min anmärkn. är riktig. Det står icke omtaladt i Utsk:s Betänk, under §:n 10, att i afseende på bevillning för »Fiskare» någon förändring föreslås, hvaraf borde följa att det gamla beloppet skulle vara olörändradt bibehållet; här stå de emellertid upförda till 2 Rdr, då det gamla 504 Den 28 Mars e. m. beloppet, utfördt i Ernt, endast skulle vara 1 Itdr 87A öre. Jag får bedja Gr. Björnstjerna säga mig livar det står att BevillmsUtsk. beslutat att dessa 2 lidiskola införas i st. f. de förra 1 Rdr 12 sk. Det vore ganska intressant att få veta. Frih. Tersmeden:
Kammar-Gollegiu-m understödda förslag innefattar en genomgripande förändring af hela Kyrkoväsende på Gottland, sam icke ulan rubbning af Preste-Ståndets privilegier skulle kunna lillvägabi ingas; — finner Utskottet, att frågans natur af Privilegii-fråga icke lärer böra förnekas, hvarföre ock den föreslagna nya regleringen icke lärer kunna företagas ulan Preste-Slåndets begifvande. Men Utskottet tror sig jemväl inse , att hufvudsak liga syftet af de åt Presle-Slåndet förunnade Privilegier icke är annat än att trygga beståndet af Kyi koväsendets organisation och af de utur Kyrkan uppkomne och med henne förbundna institutioner, samt för detta ändamål garantera de rättigheter, hvilka blifvit Kyrkans Tjenare och Lärarne vid Undervisnings-Yerken tillerkände; och förmodar Utskottet just på denna grund, att Preste-Ståndet icke heller för sin del lärer genom åberopande af Privilegierne vilja motverka en sådan reglering, hvaraf behofvet och fördelarne vore af håda Statsmagterne erkänd, då Privilegiernes huf - \ St as-Utskotlen \2 titania N o 3l5. it) vudgrunder lemnäs olöf kränkte.
Dessutom bör den enskilda omtanken, skeppsredarnes och köpmännens eget intresse, i detta fall erbjuda behörig säkerhet, att. en i så måtto utvidgad rätt ej kommer att medföra andra än gagneliga följder. Hvad Sverige beträffar, skulle således denna del af likställighetsfrågan förverkligas utan någon anmärkningsvärd rubbning af nu gällande faktiska förhållanden, såsom blott en tillämpning af en redan erkänd grundsats. Ej heller från 464 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 315 norsk eller dansk sida synes grundadt skäl till vägrande af reciprocitet, vare sig i förhållande till Sverige eller Norge och Danmark emellan, vara för handen. Enligt norska lagen af den 26 Augusti år 1854 får högst en tredjedel af besättningen å norska fartyg tillhöra annan nation än den norska. Emellertid är äfven i Norge grundsatsen att betrakta svenske och danske undersåter annorlunda än utländningar så till vida praktiskt häfdvunnen, att svensk eller dansk man, som “tager Ophold i Norge", kan lika med norsk undersåte i norsk sjötjenst antagas. Då vidare den svenska lagstiftningen i detta afseende sedan år 1841 betraktar norrman såsom lika med svensk ; och då Norge i århundraden varit med Danmark ännu närmare förenadt, än det för närvarande är med Sverige, eger man all anledning att antaga, att reciprocitetsgrundsatsens fulla tillämpning på detta område ej skall möta motstånd från norsk sida. Vända vi oss nu till skärskådande af de danska lagbestämmelserna i detta ämne, så finna vi, att äfven i fråga om det tredje brödrariket likställighetsyrkandet endast vill gifva laglig kraft åt en grundsats, med hvilken folkmedvetandet redan är fullt förtroget. Den danska lagen af den 13 September 1855 “om Adgang for danske Skibsförere til at forhyre fremmende Söfolk“ tillät att, när fartyg utredes från ort i Konungariket, dertill förhyra främmande sjöfolk ända till hälften af besättningens antal; den andra hälften samt skeppare och styrmän måste vara i danska monarkien “hjemmehörende“ personer.
Man har beskyllt de nya realisterna att de hafva förlorat idealen. Detta är blott skenbart, för så vidt idealen äro det högsta, det utom och öfver det jordiska stående. Vi unge uppföddes af föräldrar från ett tidehvarf som aktade tro och heder. Sedan leddes vi ut i ett nytt tidehvarf som dyrkade framgången till hvad pris som helst. Vi upplefde förfalskningarnes nya tid och lefvå midt i den epok som fått sitt namn från Amerika, humbugens. Då förlorade vi tron på förtjenstens framgång; dygden var ingen merit, hedern var mindre än praktiskhet, äran var vacker men löjlig! Våra Herrar Idealer hafva bedragit ossr derför öfvergåfvo vi dem! Vi hafva förlorat tron på serafimerorden — det är sant, men vi tro ännu på Gud! Man har beskyllt realisterna att de företrädesvis söka det fula. Det är sannt att vi, som äro uppfödda vid fransk komedi på vår hofteater, hafva fått den föreställningen att menniskoricke kunna presenteras utan att de ega tjugotusen francs i räntor och att fattigdomen är detsamma som att sakna räntor; vi hafva förlorat tron på dessa samhällets idealer med urringade stärkskjortor och sex alnars släp; de hafva lärt oss att vämjas vid det slags skönhet som eger sin tillvaro på andras bekostnad. Det är dessa andra i dåliga kläder som vi våga älska, delvis beklaga, stundom beundra, äfven med en mycket fruktad risk, den att icke räknas som bättre personer. Man har beskyllt våra realister att vara något ändå värre: naturalister. Det är en hederstitel för oss! Vi älska naturen, vi vända oss med vämjelse från de nya samhällsförhållandena, från polisstaten, från militärstaten som säger sig värna nationen, men endast skyddar de styrande; derför att vi hata det förkonstlade, det tillfekrufvade, älska vi att nämna hvar sak vid dess namn och vi tro att samhällena skola störta samman om icke den första öfverenskommelsen, på hvilken samhällena hvila, ärligheten, blir återstäld.
Med afslag å denna hemställan beslöt Ståndet för sin del, i enlighet med Herr Ljungbergs reservation, det skola Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder anbefalla vederbörande att tillse, det åtgärder, ledande till större säkerhet för de i lösväskor befordrade poslförsändningar, än den som för närvarande kommer dessa till del, måtte, der ske kan, varda vidtagna. Utskottets båda sednare yttranden pagg. M 40, i anledning af väckt motion (M 155) otn rättelse i gällande föreskrifter, beträffande ersättning åt läkare-korpsens medlemmar efter rese-regiemente och för inqvartering. Di fällt - Prat,-Utdrag den 28 Januari 1863. 197 ■M 41, i afledning af väckt motion (JVi 106) om upprättande af norma Iritningar att tjena till ledning och efterrättelse vid folkskolors uppbyggande. Bifölls. M 42, i anledning af väckt motion (M 156) om indragning af sjötullen vid Blockhus-udden, m. m. Bifölls; och JVI 43, i anledning af väckt moiion (^3 424), angående meddelande af föreskrifter i afseende på sättet för postdiligensers förskaffande. Bifölls. Från Hederv. Bonde-Sldndct. 5, D. Vid nu anställda val till Revisorer och deras Suppleanter för granskning af Bankodiskontvcrkels samt Lånekontorens i Göteborg, Malmö och Wisby förvaltning, blefvo följande af Bonde-Ståndet nu utsedde, nemligen: Revisorer vid Bankodiskontverket: dr 1864: Anders Andersson från Kopparbergs län med . 96 röster Nils Pettersson från Calmar län 64 » Suppleanter: Johannes Svensson från Skaraborgs län ... 162 » Svante Bergström från Östergötlands län ... Revisorer:
Efter att hafva uppnått en ålder af mer än Sextionio år, af hvilka Femtioett år varit egnade åt Statens tjenst, har Räntemästaren i Kongl. Räntekammaren, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden, Gustaf Renis af Wåhlberg hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit att, i anseende till sitt enligt läkarebetyg försvagade helsotillstånd, varda från ofvannämnda befattning entledigad med rättighet att under sin återstående lifstid tillgodonjuta årlig pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat. Kongl. Majit, som i anledning häraf under den 10 November sistlidet år beviljat af Wåhlberg Nådigt afsked från Kongl. Räntmästaretjensten, hvilken han från år 1035 förvaltat, har härvid, enär, jemlikt den för Kongl. Majits och Rikets Stats kontor gällande Interims-aflönings-stat, af Wåhlberg, såsom Kongl. Räntemästare årligen uppburit i lön 1,314 Ridr Riko och i arfvode 1,286 „ „ tillsammans 2,600 Ridr fiiko. och denna aflöning ännu icke blifvit af Rikets Ständer för det hela såsom ordinarie lön på Riks-statcn uppförd, ansett högre pension på Allmänna Indragningsstaten icke kunna af Wåhlberg för närvarande tilläggas, än det belopp, som motsvarar ofvannämnda, redan före år 1841 bestämda lön eller Ett Tusen Tre Hundrade Fjorton Riksdaler Ranko. Då emellertid Kongl. Majits Nådiga uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Kongl. Räntemästaren af Wählberg före Stats-kontorets sednaste lönereglering egt Kongl. Maj.ts Nåd.
Hvad åter angår Allmänna Arbetshus-Fondon, Så hafva Bevisorerne funnit, att densamma uppkommit , dels genom besparde Pastoralier och böter, dels genom enskildtes sammanskott, hvilka medel borde användas till Allmänna Arbetshus inrättande, der fattige, under imssväxtsår och dyr tid, kunde genom arbete bidraga till sin bergning; men desse inrättningar upphörde småningom, och medlen, som, efter Inrättningens början förvaltades genom särskildte Coinmitterade, men Den 7 Mars] 161 men sedermera ställdes under Kongl. CommerceCollegii förvaltning, hafva till särskildta ändamål blifvit anslagne. Tnkomsterne bestå för det närvarande arli* gen af: Hyra utaf Linköpings’ qvarvarande arbets-' hus -1633. Bötes-Medel från Linköpings Län, omkring . 40. Besparde Pastoralier af Skara, Götheborgs , Hernösands , Wisby och Lunds Stift, omkring 200 ä - 300 Interessen å nedanskrifne Lån i följd af Kongl. Maj;ts särskildte Nådiga Skrifvelse: Å 2,666 B:d 32 sk., utlånte till Stockholms Norra Arbetshus, e mot 3 procents renta Bo — A 6,666 32 sk., som Ofver-Jägmästaren Hagelin, såsom Arrendator af Linköpings Arbetshus innehar å 4 procent 26 32.' Af Mademoiselle M. C. Richardy, å resterande Capital-skuld 400 R:d till arbetshus inrättning i Halland, emot 3 procent 12 Transp. 475. 16. Dito a 3,333 R;d 16, till understöd för en i Halland, vid Tolarps hemman anlagd Fabrique, ä 3 procent xoo — Af Malmö Stads Magistrat pä resterande Capital ■ 5,026 R:d 32 sk./ h 4 procent 8i. 2. 3. Uti Riksgälds - Contoiret å der nedsatte 6000 R;d ä 5 procent - 300. Uti Götheborgs Discont, till förefallande behof 3500 R:d ä 3 procent 105.
Man har trott, att naturförmåner, afstånd eller andra omständigheter inneburit gilltiga skäl till en högre skattläggning, och om detta anses rättvist, så bör väl lindringen också rälta sig derefter; och den föreslagna jemkningen torde således icke böra komma i fråga. Skulle en sådan komma i fråga, så instämmer jag i deras åsigt, som tro, att den borde ske i fall en nedsättning för alltid af skatten blifvit föreslagen, men då det nu är en temporär åtgärd, af behofvet påkallad, så har väl Utsk. med temligt skäl trott, att, då ingen rubbning i de beslående förhållandena för en längre tid afsågs, någon sådan grundlig och till botten gående undersökning 3 II. 33 258 Den 23 October f. m. icke vore behöflig, och att man ändock skulle kunna bereda lindring åt en näring, som visserligen i hög grad behöfver densamma. Huruvida denna skatt i sig sjelf är bevillning eller grundskatt, är också en undersökning, som för närvar, torde vara alltför vidsträckt att nu grundligt företaga. Men så mycket synes åtminstone vara klart, att det vöre obilligt om en grundskatt skulle utgå af 6n näring, som är lika med alla andra falvi ikationer, ehuru jag ganska väl vet, att så väl denna skatt som sjelfva hammarskatten har varit räknad bland de ordinarie skatterna. Hvad slutligen beträffar, att formen skulle vara så illa iakttagen, att endast derföre återremiss skulle behöfvas, äfven om man ville tillstyrka sjelfva saken, skulle jag icke tro, att detta är af den vigt, att man derföre behöfver uppskjuta saken. Ty hvad i formen kan anses bristande är endast, att delta betänk, kanske riktigare bort afgifvas under särskild nummer i st. f. under littera. Men denna form har alltid förut blifvit iakltagen vid inkomstbetänk., med hänvisning i hufvudbetänk. pä allegaterne, hvilken hänvisning alltid har åstadkommit samma verkan, som i dag, att hufvudfrågan uppskjutits till dess allegatet blifvit afgjordt. På dessa skäl anhåller jag, att få förena mig med de herrar, som yrkat bifall å betänk. Frih.