Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aro de då grundlagsenlig! väckta derföre, att de äro väckta af Const.- Utsk. med anledn. af granskning af Statsrådsprohna, och om en olaglig framställning skulle inkomma ifrån Const.Utsk., hvilken är då den auktoritet som säger: detta är orätt; det får icke föredragas? Detta bevisar ju bäst att Const.Utsk. enl. grundlagens anda och mening icke får gå utom den gräns, som grundlagen för detsamma utstakat. Jag fortfar i mitt yrkande att Hr Frih. o. Landtm, icke föredrager någon af de 3 punkterna. Gr. Lagerbjelke: Hr Cederschiöld har fullkomligt missförstått milt yttrande ithy att han framställt såsom vore vi af olika tankar i frågor, deruti jag fullkomligt med honom öfverensstämmer. För att nyttja hans eget uttryck anser jag att Const.Utsk. enl. Den 10 Maj f m. 375 106 § K.F. böra upträda såsom ”Fiskaler”, men enl. den 107 §:n såsom ”Revisorer,” och alt Const.Utsk. efter 107 § bör anmärka bristande nit, skicklighet och drift hos Statsråderne, denne brist må nu uppenbara sig i handling eller underlåtenhet. Skillnaden emellan Hr Cederschiölds och min åsigt ligger deruti, att då Utsk. utredt frågan, sä är efter min tanka Utsk:s åtgärd dermed slut, hvarefter Ständernas vidtager att besluta huruvida de, på grund af denna utredning, anse lämpligt att anhålla om Statsrådens förafskedande eller icke. Hr Lefrén: Det är för mig obehagligt att besvära R. o. Ad. med att 2:ne gånger tala i en och samma sak; men då så vigtiga frågor utgöra föremål för öfverläggningen, som huru Sveriges grundlag bör förstås, och man hör ledamöter upträda med grundsatser, som man anser stridande emot dessa grundlagar, sä kan man icke afhålla sig ifrån att försöka en kort vederläggning. Hr Cederschiöld har satt i fråga, huruvida Hr Frih. o. Landtm, och Talmännen skulle vara berättigade att fullgöra en pligt, som de sig åtagit, besvurit och lofvat att upfylla. Ar då Const.Utsk. högre än R.
Discont dito Dito Assignation Barn utlagde i enskildtes hus, utan att Mödrar eller de som gerninningen verkställt kunnat upptäckas Transport - jDeti 8 Mars'. afi 3 Transport f Barn fundne dode i sjo j — på Ersta berg dodt funnet - i _ af sina Föräldrar vanvårdade t ‘Tilltalade för obetänksamma utlåte!-’ ser i Af gjorda Politie-Mål. Försök tili Våldtägt Tvister emellan Handtverkare, deras Arbetare, samt Husbönder och Tjenstehjon -— Fabriques-Idkare och deras arbetare - — Skeppare och Sjöfolk Värfningsmål - Förbrytelser emot Kongl. Majrts Nådiga förordning om förbuden Bränn, vins-dislillering Dito Bränning Oförseglad Brännvins-redskap - Oloflig ut-minutering af Brännvin af Rum af så kallad Toddy - Olofliga spel på Krogar Betydligare Hazard-spel, öfvade i enskildtes hus » \ Oljud 964 Den § Mars. Transport 776 | Mg Oljud - 381 Fylleri -< 534 i t Sabbatsbrott - » " 318 Olaga skänkning, gästning och olovliga nattsamqväm JCrögerskor tilltalade för det de a sina Näringsställen ej haft T^Iänads-Tax342 an och de för Krogrörelsen utfärdade Författningar - 46 Hardt och öfverdådigt körande Bagares förbrytelse emot de utkom111 na månads-Taxorna Förbrytelser af Hyrkuskar och Akare medelst Taxors öfverskridan37 > de, samt vägrad och försummad körsel - . 64 Underlåtenhet af Allmogen att vid försäljningen af sina Varor erlägga de Staden tillkommande Torgpenningar - Försummelse af Husvärdar att hos 40 Öfver-Ståthållare-Ern betet anmäla hit till staden anlände Resande 48 Utan föregången anmälan hös Ofver-Ståthållare-Embetet af Husvärdar och hyresmän, hyste här i Staden mantalsskrifne Personer 147 Transport j 3,844 669 För.
Remitterades tili Lag-utskottet en af herr Munck af Rosenschöldj Nils Rudolfa med åberopadt stöd af 56 § riksdags-ordningen, den 12 dennes väckt och denna dag skriftligen aflemnad motion, i fråga om rättighet för domare och polis-myndigheter alt beröfva en anklagad personlig frihet, innan dom vunnit laga kraft. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets deu 9 och 12 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 37, angående beräkningen af statsverkets inkomster, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, såväl Utskottets hemställan, att dess beräkningar^ rörande de indeldta räntornas värden, icke nu måtte af Rikets Ständer definitivt fastställas, som 21:sta punkten, angående bakoch lots-medlen, samt godkändes de af Utskottet föreslagna beräkningar af de öfriga ordinarie eller ständiga inkomsterna och restantierne; hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann den i 23:dje punkten omförmälda inkomst böra benämnas: ”ersättning af konvoj-kommissariatet för aflöningen af svenska och norrska beskickningen i Turkiet,” samt att med föredragningen af Stats-utskottets framställning om beloppet af de extra ordinarie inkomsterne borde anstå, tills Bevillnings-uts kottet inkommit med sitt yttrande i ämnet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-utskottets nedannämnde den 9 och 12 dennes på bordet lagda utlåtanden: Bih. till B. St. N:o 37^ Litt. A, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående nedsättning uti den af Stora Kopparbergs bergslag utgående koppar-ränta från hvart 10 till hvart 30 skeppund af tillverkningen, samt upphöi’ande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till bergslaget leverera sina hemmans-ränteoch mantalseller qvarntulls-kol; N:o 37, Litt. B, i anledning af väckt motion om upphörande af tionde-afgift å alun; samt N:o 37, Litt. C, i fråga om upphörande af de bland stats-verkets ordinarie inkomster upptagna gernings-ören. Från Högv.
Den staden omgifvande sädesproducerande landsorten åter hade sin egentliga afsättning på hufvudstaden, men äfven den ganska betydliga spanmåls-afsändning, som härifrån egde rum, måste, till mycket men och tunga för ortens landtbrukare, verkställas öfver Thorshälla. Rristen på lättare transportutväg hade emellertid blifvit ännu mera kännbar i samma mån som smidesmanufakturen, ortens landtbruk och handelsrörelsen vunnit utveckling och tillväxt, och behofvet af snar förändring i nämnda svåra förhållande alltmer gjort sig gällande. Åtskilliga förslag till åstadkommande af förbättring i kommunikations-anstalterna, under en lång följd af år föremålet för stadens och ortens gemensamma sträfvanden, hade också blifvit uppgjorda, utan att föranleda till något resultat, intilldess inom Eskilstuna samhälle fråga nyligen uppstått att medelst en kanaloch slussanläggning på sidan af Thorshälla bereda direkt sjökommunikation emellan förstnämnde stad och Mälaren. För att utröna lämpligheten af detta förslag, som egde fördelen af ett för anläggningen särdeles gynnande lokalförhållande, hade Eskilstuna stads innevånare på egen och någre i orten boende personers bekostnad, låtit genom Distrikt-Chefen, Majoren m. m. Olivecrona verkställa undersökning, enligt hvilken kostnaden för den projekterade kanal-anläggningen, utgörande något öfver Vs mil i längd och beräknad att fullbordas under loppet af 4 år, skulle uppgå till 154,500 R:dr Banko.
Jag förbiser väl icke alldeles härvid att R. o. Ad. härintill haft hedren att i spetsen för sitt eget Stånd se den främste af Talmännen, under namn af Landtmarskalk; och denna utmärkelse torde R. o. Ad. jemväl hädanefter vilja åt sin Ordförande bibehålla; men det är just till förenande af dessa båda konsiderationer, som det sålunda kunde förfaras att den, som är Ordf:de i Riksnämnden, jemväl förer ordet inom R. o. Ad., då det såsom Stånd serskildt församlas. På det att detta må kunna utan onödig förringelse för R. o. Ad. låta sig göra, finge man härvid förutsätta alt Landtm, hädanefter såsom hitintills vore Adelsman. Sådant skulle således ej innebära någon nedsättning af de andra Stånden under hvad nu och alltid brukligt varit. På det att detta förslag till gemensam tanke i fall det, såsom jag förmodar, ej annorlunda än vidden hithörande §:s föredragning får framställas, ej må blifva förqväfdt, är det som jag, i den frånvarande ledamotens ställe, afgifvit detsamma; hvilket ä min sida sker, utan att egentligen eftergifva hvad jag först yttrade; — men derföre att jag verkligen anser saken riktig, fastän jag, om jag endast rådfrågat mitt eget omdöme, icke ansett den vara af sådan stor vigt, att den ensamt borde föranleda afgifvandet af en gemensam tanke emot Const.- Utsk:s förslag, derest icke något annat inkast dervid likaledes egde rum, af den betydenhet att föranleda R. o. Ad. till instämmande deruti. Hr Brakel: Const.Utsk:s förslag stadgar att i alla nämnder, den af R, o. Ad. förer ordet som innehafver främsta rummet enl. Ridd.Ordn. Const.Utsk. gör likväl dervid undantag för Riksnämnden. Jag anser detta icke vara konseqvent, och föreslår derföre till gemensam tanke vid denna § att Landtm, äfven må vara Ordf:de i Riksnämnden. Gr. Mörner:
Såsom en gifven följd af den utaf bemälde motionär omnämnda och med hvarje år sig ökande särdeles lifliga sjöfarten och rörelsen i Wenersborgs hamn, torde kunna antagas, att staden åtnjuter en deremot svarande jemväl tilltagande inkomst genom de afgifter, som denna, i likhet med andra städer, eger uppbära tor de i dervarande hamnar inlöpande fartyg samt de vid städernas kajer och lastningsbryggor lossade och lastade effekter. Under sådan förutsättning och dä fråga icke är om understöd af allmänna medel för anläggningen af en ny eller förut saknad hamn vid meranämnde stad, utan endast om beredandet af tillgång för en tillökad kajbyggnad samt för åtskilliga, i afseende på ordnandet och utvidgandet af platsen vid hamnen jemte andra föremål, nödiga arbeten, för hvilkas verkställande statsbidrag synas i allmänhet hvarken behöfva eller böra meddelas; så anser sig äfven nuvarande Stals-Utskott föranlåtet 25:o afstyrka Rikets Ständers bifall till statsbidrags beviljande för fortsättningen af de i Herr Fridstedts motion uppgifna arbeten invid staden Wenersborgs hamn. Under åberopande af en hos Kongl. Majit, kort före innevarande riksdags början, i underdånighet gjord ansökning om propositions aflåtande (ill Rikets Ständer, angående statsbidrag för hamn-an läggning vid stadan Amul, har Herr J. G. Wennerström, uti derom hos Borgare-ståndet väckt motion, hemställt, att Rikets Ständer för denna hamn-anläggning' mätte anslå ett belopp af 20,000 R:dr Biko, hvilket utgjorde tvåtredjedelar utaf den summa, hvartill anläggnings-kostnaden af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader beräknats uppgå.
Sällan hafva Riksdagar inträffat, som icke medfört och pålagt Svenska Folket ökade pålagor; meri näppeligen lärer Nationen mera allmänt och mera nödvändigt hafva känt angelägenheten, att af sina Representanter nu piJ kaka samt å deras ansvarighet affordra en för Svenska Folkets framtida bestånd högst angelägen och betydlig nedsättning å alla de utlagor, som hittills betungat och nedtryckt Nationen. Då hvarje Representant vid detta Riksmöte är omkeligen skyldig, att fritt och redligt (änka} tala och svara för Folkets 122 Den 3 Febr ilar ii. fördelar och angelägenheter; skulle jag anse mig ovärdigt begagna min Riksdagsmannarätt inom Rikets första Stånd, om jag med stillatigande kunde uragtlåta att framställa våra hemmavarande Medbröders så synbara bedröfliga ställning, endast orsakad af öfverdrifvet uppjagade och tryckande beskattningar, hvilka nu mera uppgått, till en så utomordentlig öfverdrift, så att om ej en hastig hjelp mellankommer, och Svenska Folket lindras på ett fullkomligt och kraftfullt sätt, blifva säkert följderna betänkligare än botemedlet kan för StatsCassan blifva menligt. Hvarje rättänkande husfader är likaså väl skyldig som tvungen att så bestämma sina utgifter, att de ej öfverstiga tillgångarnet på lika sätt borde också StatsCassans utgifter, kunna bestämmas i följd af dess Intrader; men enär utgifterna hitintills alltid blifvit extenderade och man häldre beräknat deras behofver än med ett skyldigt afseende åsett nödvändigheten att lindra Folkets bördor, så har genom dessas beständiga förökande, den stund inträffat, att folket sjelfve genom sina Representanter 11 u bestämmer en så verkande nedsättning, att dess Utlagor hädanefter kunna utan alltför känbar svårighet möjeligen utgöras. Den allmänna nöden är förvånande, jemt stigande, med högljudda stämmor allmänt yttrad, och gränsen oberäknelig, om ej detta Riksmöte medför ett med de föregående mot - Ben 3 Fcbruarii, 123 satt förhållande. Måtte det nu inträffa, då behofvet påkallar sanningens okonstlade språk!
Förkl. 98.) Revisorerne hafva erinrat, att vid Förvaltningens Hufvud-Bok ej funnes bifogad någon inventarii-förteckning, ehuru en sådan, enligt Revisorernes tanka, årligen borde medfölja räkenskaperne. Som i anledning häraf blilvit upplyst, alt Materialoch Persedel-förteckningar städse biläggas de från Flottans Stationer ingående redogörelser och alt fullständig förteckning å Flottans inventarier icke kan utan betydlig kostnad och möda tiflvägabringas, anser Utskottet Revisorernes förenämnde erinran till någon åtgärd icke föranleda. Stats-Utikottets Utlätandej N.o j6. 79 Stor-Amirals-Embetets Tredje Afdelning. § 203. I fråga om revisions-sättet af de serskilda anslag, som utgått dels för arbeten i Klaroch Byelfvarne, dels för uppmuddring af Stångån, samt hamnoch quai-byggnaden i Linköping, hafva Revisorerne yttrat den tanka, att räkenskaperne rörande dessa arbeten, åtminstone för det belopp, sorn motsvarade anslagen från de lill lättade vallencommunicationer och andra allmänna arbeten anvisade medel, borde underkastas Kongl. Kammar-Rättens och Rikets Ständers Revisorers granskning. Stor-Amirals-Embetets i anledning häraf afgifne förklaring upptager de skäl, som tala för bibehållandet al det vid olvanberörde arbeten dittills iagttagne redovisningssätt; och som dessa skäl synts Utskottet nöjaktiga, hemställer Utskottet, att Revisorernes anmälan må lemnäs utan åtgärd. §204. (Pag.
Om han fått riktigt hushållsdille, kunde han icke ha gjort sig mera brådt. Ansigtet sken, icke i glädje – icke ännu – nej, bara af ansträngningen, ty Cedergren var stor och tjock, och det frestar på att krypa på knä och armbågar för att packa in flaskor under en säng. »Har man sett på f–n», mumlade han i sitt stora skägg, ty sängen var för låg till att flaskorna skulle kunna stå derunder, och när han lade dem, trillade de fram igen. Nå, så fick han fast i ett par gamla stöflar, som han lade framför buteljerna; det hjelpte. Cedergren reste sig pustande och torkade sitt röda ansigte. Så såg han sig omkring igen. Nåja, nu var det ju rätt bra. Han slängde nattskjortan under sängtäcket. Men det var tusan hvad rummet såg naket och otrefligt ut ändå, så här vid dagsljus. Det var så mycket förargligare som han just skrifvit hem och begärt tillökning i sitt apanage, under förevändning att han nu, när han var så nära kandidat, måste bo lite bättre. Så många fina kamrater kommo upp till honom, och man kunde ju inte bo som en slusk heller, inte. Och hvad skulle gumman säga åt gubben, om hon finge se det här rummet? Ty nog hade hon kommit för att rekognoscera, alltid. Gripen af en ny idé sprang han tvärs öfver korridoren in till grannen midt emot. Denne, en ljuslockig ungdom på ett och tjugu, satt redan vid sitt arbete. »Hör du, lille klassik, låna mig ditt rum ifrån nu och till klockan sju i qväll; det vill säga: byt med mig», sade han brådskande i det han lade sin hand på böckerna, som huller om buller lågo på bordet framför den yngre kamraten. Denne svarade ingenting och bara såg på honom. »Du förstår att mitt ser så rasande tarfligt ut, och du bor ju som en prins, tack vare dina systrar», han såg sig omkring på alla kuddar, dukar och öfverkast, som prydde rummet. »Men ska’ det vara, så ska’ det vara strax», tillade han, »jag väntar främmande. Den andre såg på honom med ett par tviflande, uppsluppna ögon.
Bland de biträdande framstod särskildt fröken Wolff, hvilken förträfligt utförde tvänne stämningsfulla sånger af hr Emil Sjögren, som sjelf ackompanjerade. Hr Lundmark sjöng på ett anslående sätt den vackra barcarollen ur » Lalla Boukh » och hr Lejdström sammalunda den bekanta stjernromansen ur » Tannhäuser ». Fröken Amalia Riego gifver nästkommande tisdag den 20 dennes konsert i musikaliska akademien med biträde af prof. Ivar Hallström samt hrr Salomon Smith o c h 0. Lejdström, äfvensom en kör af damer o c h herrar ur societeten under ledning af d:r Svedbom. Konserten lofvar att varda mer än vanligt lockande. Den 14 nov. F. Hbg. Ett storstadsbarn. Berättelse af Johan för Idun J^ordling. (Forts.) f l p n o m fa dagar var Ruth så hemmastadd unr å k der dessa nya förhållanden och med det nya yrket som trots någon af de äldre. Under Klaras vänliga ledning gjorde hon lörundransvärdt snabba framsteg; hennes späda fingrar tillegnade sig med ens alla dessa slöjdens små finesser och virtuositet, som göra arbetet — man vore böjd att säga — till en vacker lek. Sjelf var hon utomordentligt intresserad af sin sysselsättning; hennes konstnärsanlag fingo luft. Att på detta sätt ur de brokiga stoffens kaos sjelf få skapa de kära blommorna, dem hon kände så väl; att med penselns bäfverhår på linongrosens kalkblad härma fram den fina skiftning, som hon sett julidagarne andas ut öfver remontanternas knoppar i pappa Rebolledos trädgårdstäppa; att med lätt hand aptera blyglasets perlor så konstnärligt planlöst, som hon otaliga gånger studerat, huru Södei bergens nattdimma regnat dagg öfver rabatten med narcissorna och sparrisgräset — det var helt enkelt förtjusande!
BARON. Ja, j ag borde ju vetat det... Det var bara flirtation ! BARON. Vackert så. Vi kvinnor är så narraktiga! J ag inbillade mig naturligtvis... BARON. EMMY. (afbryter) Att j ag skulle fri a? EMMY. Nej, inte precis det Men i alla fall att jag ville gifta mig med er? EMMY. (tiger) BARON. Hm! fast jag sag t er från börj an att jag inte skulle gifta mig med er, för att jag inte tror på äktensk apslycka oss emellan. BARON. Det är synd af er baron Brinck, att inte tro på någonting ! BARON. EMMY. Nå! hvarfö r det? För ni lär mig detsamma. Och en kvinna behöfver tro för att inte gå under... BARON. EMMY. Jag tror nog på ett och annat. Men jag tror inte precis att ni skulle älsk a mig så särdeles innerligt, fru Stjernfelt, allra minst i hvardagslag ! Jag kan för min egen del als inte älska någon så öfverdådigt, att j ag ville h a präst och vitnen att klibba mi g vid den älskade för alltid. Så tror jag nu åtminstone. Det v et ni förut, f ru Stjernfelt. EMMY. Jag vet det. Vi ha talat om det föru t. BARON. Säg hv ad ni vill, men ni är också ärlig, fru Stjernfelt! Det är därför jag alltid tyckt om er. Jag visste ju att ni inte skulle slå omkring er med f ras er om kvinnosjälens mystik. Nej, jag tyck er inte om det med er. Ni genomskådar mig ändå. BARON. EMMY. Ni är ändå bra rask , f ru Stj ernf elt, tack sk a ni ha! ( k y s s e r h e n n e s h ä n d e r ) . GENERALEN. (har kommit in i jaktdrägt, ser baron kyssa Emmys hand och blir stående framför dem. Baron tager Emmys arm och leder henne till dörren) BARON. Nu är det al t försiktigast ni kilar i väg , f ru Stjernfel t! ( E m m y g å r ) Seså, farbror! Nu är det klart altihop.
/ De flere härvid gjorde påminnelser hafva förmått Utskotten föreslå följande nya bestämmelser deruti, nemligen: att Enka eller Qvinna, sorn, på sätt §. omnämner, vill, utan att söka burskap, utöfva rättighet till försäljning af sitt köns egna tillverkningar, bör dertill förut förskaffa sig vederbörandes tillstånd; att hon för denna rättighet bör till Staden erlägga viss Contingent; samt att då fråga är om sådan ogift Qvinna, hvilken icke af Kongl. Majit blifvit förklarad myndig, den sökte rättigheten icke må henne lämnas, så vida, enligt hvad i HandtverksQrdningens 4 Art. 15 §. stadgas, såsom vilkor för utöfningen af handtverk, bon icke erhållit sin Förmyndares samtycke dertill; Och synes under iakttagande af desse omständigheter, $. således böra på följande sätt uttryckas: Enkor i allmänhet och sådane ogifta personer af Qvinnokånet. som uppnätt en ålder af 30 år samt ega bevis om god frejd, skall det vara obetagets att efter anmälan derom hos vederbörande Magistrat och dertill erhållet tillståndj på satt 5 Art. 1 §. i denna Stadga får mår j idka för säljning af sådane varor, som af nämnde kön åstadkommas, emot LagVtskotttts Bit&nkanden, 1§5 skålige af gifter derföre till Staden i dock att enär fråga är om ogift Qvinna, sorn icke af Kongl. Maj\t bitf vit i Nåder förklarad för myndig j ett sådant tillstånd icke må henne meddelas j med mindre hon ej visarj-att hon är biträdd af Förmyndare eller annan vederhäftig person j som åtager sig ansvaret för de skyldigheter och förbindelser hvaruti, hon i och i or r örelsen j kan sig inkåta. Tredje Artikeln» 2 §.
N:o 13, ang:de anslag för granskning af Riddarhusets genealogier; och N:o 25, i anledn. af väckt motion om anslag för fortsatt utgifvande af IL o. Ad:ns Prot. från 1627 till 1714 års Riksdag. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Utlåtin och Mern.: N:o 183, i anledn. af K. M:s Nåd. Skrifvelse i fråga om förhöjning af anslagen till manskapets beklädnad vid Svea och Götha ArtilleriReg:ten ; N:o 184, i anledn. af K. M.s Nåd. Propos., ang:de eftergift till förmån för Misterhults sockens fattigvård af Kronans rätt till dana-arf efter Lena Hansdotter i Sundsholm; N:o 185, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de betäckande af de kostnader, som för skatte-förenklingens och det nya Jorde< boksverkets fortgång erfordras; N:o 186, ang:de kostnaderne för tryckningen af RiksSt:ns Prot:r vid nuv:de Riksdag jemte dertill hörande bihang; Den. 19 December. 359 N:o 187, angille dels tillägg till förut meddelade stadganden i afside på utdelningen af de tryckta Riksdags-handlingarne, dels förhöjning af arfvodet för dermed förenade bestyr; N:o 188, angide särskilda arfvodens beviljande för verkställigheten af Riksdags-kostnadernes betalning samt granskning af de å dessa kostnader afgifna räkningar och reqvisitioner; N:o 189, i anledn. af väckt fråga om medels anvisande till inköp eller expropriation af fasta egendomen N:o 1 å Riddarholmen ; N:o 190, i anledn. af väckt fråga om bestämmande af större areal för gärdemantalet inom Bodums pastorat af WeslerNorrlands län; samt N:o 191, i anledn. af K. M:s Nåd.
Detta är en sats, hvars sanning jag villigt erkänner, isynnerhet då fråga är om öfverflöda artiklar; men jag tror i detta särskilda fall icke, att ett enda öres skilnad i pris skall förminska qvantiteten af det socker som. i landet förbrukas. Dessutom har Hr Flach såsom ett bevis, att denna förhöjning icke behöfves, anfört att tullintraderna upgå nära nog til! hvad af K. M. blifvit beräknadt, eller den summa de utgjorde 1855. Detta kan visserligen vara fallet, men jag tror att under den kris, som nu genomgår Europa, under den allmänt herrskande penningebrist som förlamar all rörelse, det nr något förtidigt att af ofvannämnda förhållande draga den slutsats, att trafiken skall under nästkommande år fortgå som hittills. Någon skilnad torde väl komma att visa sig, och då torde väl ock behöfvas att i tid tänka på inkomsternas reglerande på ett sådant sätt, att de af It, St:r beslutade stora utgifter kunna betäckas. Hr Hjerta har gjort sig mycket besvär med att ur en broschyr framlägga förhållandet i England och Holland, och bevisa att den omtvistade drawbacken af 4^ öre icke finnes till. Men han må räkna huru han vill, sfi kan dock detta factum icke förnekas. Jag har sett åtskilliga pris-kuranter som visa att Holländsk raffinad till försäljning utomlands, står till samma pris som N:o 15 af rå-varun, och någon särskild anordning mäste väl vara vidtagen, för att detta skall blifva möjligt. Den härefter först till antagande af Utsk:s ifrågavrde inbjudning framstälde proposm besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landt, hemstälde om E. o. Ad. behagade vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut samt godkänna voterispropos:ne N:s 58 och 59, samt sedan svaren härvid utfallit med starka *40 Don 24 Oktober. Ja jemte åtskilliga Nej förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Efter härvid af Hr Flach begärd votering uplästes till justering och godkändes en så lydande voterrspropos.