Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om derföre fru Arnman icke har något emot att upptaga den faderoch moderlösa, kan Arve vara säker att jag med varmt nit och dotterlig ömhet skall möta hennes önskningar och med trogen kärlek vårda henne, i fall hon skulle bli sjuk.” ”Tack för denna försäkran, goda, kära Josefina!” sade Arve förtröstansfullt. ”Jag hoppas allt skall gå som vi öfverenskommit; men tilldess jag återkommer, måste det förblifva en hemlighet emellan oss.” Nödvändigheten af en sådan försigtighet insåg äfven Josefina; och sedan begge talat en stund om mindre personligt rörande ämnen, tog Arve afsked, med löfte att så snart han återvände underrätta Josefina om utgången af sin beskickning. Vid hemkomsten öfverraskades Arve af den icke alltför behagliga underrättelsen, som meddelades honom af tullförvaltaren sjelf, att frun kommit att tänka på hurusom några veckors vistande i skärgården borde styrka Larses fysik och på samma gång göra honom ett nöje. ”Men i fall det på något sätt skulle falla sig besvärligt eller i annor måtto olägligt för din mor att herbärgera Lars under den tid, du sjelf är hemma, kommer saken icke vidare i fråga,” tillade tullförvaltaren för egen räkning. Naturligtvis nödgades Arve, ehuru han med stort bekymmer såg sitt sköna hopp om ett fullkomligen fritt och oberoende lif, skiljdt från den tråkiga mentorsbefattningen, fara bort med flyttfåglarne, likväl på det artigaste försäkra, hvad han väl också trodde, att hans mor skulle känna sig både lycklig och smickrad af herrskapets förtroende i afseende på Lars. ”Ja, det är presist hvad jag tänkte,” inföll frun, som kom in ifrån nästa rum. ”Det är så naturligt, min gubbe, att fru Arnman, hvilken förmodligen genom sin son känner den moderliga vård jag lemnat honom, gerna på en kort tid gör detsamma mot Lars; och sedan skola vi förse honom med en så dugtig matsäck att, hvad Lars beträffar ...”
BorgareStåndet andragit: att ’’af 1723 års privilegier för Ridderskapet och Adeln ej funnes någon grund dertill, och att en vidare framställning i detta ämne synts hafva tillhört Utskottet, då frågan åter i behörig ordning blifvit väckt och, utan afseende på RiksStåndens. förut fattade Beslut i detta Ordningsmål, förmodligen oafbrutet kommer att vid hvarje Riksdag å nyo väckas, till dess opinionen mognar för dess tillbörliga afgörande; garni att j IqS Banco -TJtskottets Betänkanden. om Banquen skulle fortfarande underhålla Ståndsskilluaden i dess befordringslagar, räknemåttet i följd deraf nu är förändradt ifråu 3 till 4, sedan alia RiksStånden efter år 1800, deltaga uti Banquens Styrelse.’’ Ehuru äfven Utskottet ansett det icke höra till närvarande lids fordringar, att bibehålla ett så beskaftädt prerogativ, sorn det här ifrågavarande, hvarigenom lika förtjenster förunnas så olika befordringsrätt, har likväl det af (vänne RiksStånd rnedde dte förklarande, att omförinälte grund, för en del Commissariebeställningars tillsättande, icke utan Ridderskåpets och Adelns begifvande kan rubbas, sorn den särskilda ordning, hvaruti upphäfvande af en så beskaffad, ännu ej frivilligt frånträdd Ståndsrättighet må sökas, varit anledningen hvarföre Utskottet ansett sig icke tillhöra nå got vidare yttrande i ämnet, eller att på annat sätt besvara den förnyade motionen, af Hr Bindström, än genom åberopande af de förJclaranden som tvänne RiksStånd vid sednaste Riksdag öfver en dylik motion afgifvit. Endast inom ett Stånd är anmärkning gjord vid Utskottets Betänkande i denna del, och detta förhållande linner Utskottet äfven nu icke böra föranleda till sjelfva hufvudfrågans upptagande hos Utskottet. 3)
Det är icke uttryckt. Vidare säges: ”Möta dessa delägare med svar, oell förenar sig mera än halfva antalet af delägarne i valet af samma förrättningsman; varde då förordnande ulfärdadt för den landtmätare, de fleste delägarne sålunda begära.” De Jlcsla delegarne kunna möjligen vara de minsta jordägarne; det är således felaktigt att lala om de Jleste; det borde hela de jordägare, som i skifteslaget största andelen äga. Vidare: ”Kommer ej svar inom den bestämda tiden, meddele K. M:s Befdude förordnande;” roen om nu icke halfva antalet af delägare förena sig om en landtmätare, eller om de i sina svar begära särskilda landtmätare, så måste naturligtvis K. M:s Befdude skilja deni emellan. Jag vill derföre hemställa, om icke ett beslut, innehållande ungefär följande, kunde vara lämpligt: ”Den som åslundar skifte, bör i den socken, hvarest största delen af skifteslaget är belägen, låta från predikstolen kungöra denna sin afsigt, meri uppgift ä den landtmätare han begära vill. Presterskapets betyg öfver kungörandet bör bifogas ansökningen hos Konungens Befdude om landlmätares förordnande, hvilket ej förr un 14 dagar, eller 1 månad efter kungörelsens uppläsning i sockenkyrkan meddelas. Under tiden må hvarje delägare i skifteslaget vara berättigad att hos Konungens Befdude begära hvilken annan behörig skiftesman, han vill, hvarefter förordnande utfärdas för den, som ägarne af de största andelarne i skifteslaget begärt. Skulle ägare af lika stora andelar begära särskilda landtmätare, afgöre Konungens Befdude åt hvilken företräde gifvas må.” Jag anhåller, alt dessa mina anmärkiur jemte dem, som blif - Den 14 December e. m. 405 vil af andra talare gjorda, malle få lill Utsk. medfölja ålerremissen af betänk. Frih. Cederström, Jacob: Af de motiver för en förändring, som Gr.
Dx protoeollo, 6. ^l)^6/'/r/'6///r. /tong/, Mr/.'t>r ^/o L'/. s ^:o 55. ^lll>. lill Lrx, lltslr. äeo I? KIsj, lil. 7 e m. ^«k^rAtt K/rri/ue^se /E Kike/s ^/ttnc/e^s ^tats-kZ/sLo//, a7rH-«e7rr/s tt/rs/ttA t?/' /t^ono^iionc/eTr tr// ^rZrsäc/ ////'récs A/eono^E r Ö8/e^ö//r/«7rc/s !>«»,' 6?r/ve?r Ktve/»^odns i8/ott c/e7r /<e^nu»r'/ /8/9. Dti en clen 8 innevaranäe mänacl till ^on^l. Uaj:t in^ifven aN8ölrninA, liar kiil8clgA8luIImgAtiA6N st' Loncle-dtänclet sär ^Vifollra voll 'Wa1Il6l)o'*Iläracler af Ö8terAÖtlllanä8 Dan, WZ^vo/l i Hl^Iuncl, L Dlriess Dleonor»! för8amlin^8 inom nämncle
Richard Sundström så långt som de på lifvets bana: den a t t är sedan 1871 riddare af Vasaorden. med humanitet och förståelse bedöma den Under de första decennierna af sitt äktennya tid, som växer upp omkring dem. Men skap upptogs fru Sundström nästan uteslunär man har tjugutre barnbarn och två tande af sina husmoderliga plikter. Men sebarnbarnsbarn som sprida ungdomsoch dan hennes make år 1870 lämnat kryddboden barnaglädje omkring en, faller nog af sig och tio år senare garnaffären i andra hänsjälf fördomen om den gamla goda tidens der och barnen bildat egna hem — två, en uteslutande anspråk på förträfflighet och son och en dotter, afledo vid fyra och fjorden nyas allt uppslukande ondska. ton års ålder — har hon ägnat mycket af På Richards och Henriette Sundströms sin tid och sitt arbete åt barmhärtighetsguldbröllopsdag sändas dem från många verksamhet. Särskildt ligger henne Sjö- håll hjärtliga lyckönskningar med förhoppmansmissionen varmt om hjärtat, och hon ning om, a t t de måtte i ostördt lugn lefva har på mångahanda sätt skänkt den sitt unännu många år, till glädje för sina närmaste derstöd. Fru Sundström tillhörde den krets och till gagn för alla dem, som ha dem a t t af för andliga frågor intresserade, som samtacka för solglimtar i en glädjefattig och lades omkring prinsessan Eugenie, och minbekymmerfylld tillvaro. net af dennas älskliga personlighet och de GURLI L I N D E R. stunder hon tillbragt i hennes närhet räknar hon bland sina bästa. Fjellstedtska skolan i Upsala, Stadsmissione s barnhem, Malmqvistska skolan, Diakonissanstalten m. fl. ha makarne Sundström a t t tacka för ekonomiskt understöd och hvad särskildt fru S. beträffar en stor insats af personligt arbete. Mot enskilda behöfvande ha de visat och visa alltjämt r p i L L VÅR ÄRADE LÄSEKRETS rikta vi en vörd* sam uppmaning att ihågkomma Idun med insändande af fotografier och teckningar, som k u n n a vara af intresse för vår illustrationsafdelning. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast.
Remitterades till S batsUtskottet: Harr kVcsrns motion, om anslag till inrättande af Irenne Landtbruks sko - Fiol Ut dr. d, 4 Mars 1834- skolor i Riket, uti hvilket ämne flere af Ståndets öfrige Herrar Ledamöter sig yttrat. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D, Efter föregången föredragning beslöt Ståndet alt remittera till StafsUtskottet: 1:0 Eric Svanbergs ifrån VesterNorrlands Län motion, angående ersäIlning af Statsmedlen, lör Fjerding.smännens skjuts och öfrige kostnader vid allmänna förrättningar, 111. m., 2:0 Anders Normarks och Olof Olofssons ifrån Vesterbottens Län motion, angående anstånd och afskrifning, till en del, med inbetalande af nämnde orts skuld lill Staten för erhållen undsättnings-spanmål, 3:o Samme Ledamöters memorial, med hemställan, alt Kronans laxfisken i Vesterbottens Län för framtiden icke må å arrende-auetion utbjudas, utan åt enskilde strandegare, emot bestämd årlig afgift, öfverlålas, /po Samme Ledamöters motion, angående undsättning af Sfats-medlen för nödlidande nybyggare inom Vesterbottens Län, 5:o Olof Olofssons ifrån Vesterbottens Län motion, angående indragande till Stats-Verket utaf ett Forss Styrmansboställe uti Degerforss Socken af nämnde Län, 6:0 Nils Strindlunds ifrån VesterNorrlands Län memorial, angående skyndsamt verkställande utaf de, i afseende på recognitionsskogurnes försäljning, beslutne åtgärder, 7:0 Anders Anderssons ifrån Skaraborgs Län memorial, angående Stats-anslag till utvidgande af Tida Elfvens aflopp vid Ullervads .By, 8:0 Anders Nilssons -ifrån. Malmöhus
Föredrogs PråsteStåndets ProtocollsUtdrag af den 5o sistlidne April, innefattande PråsteStåndets beslut, att anmoda ConstitutionsUtskottet, att så fort sig göra låter, till RiksStånden inkomma tned uppgift på de af samtelige RiksStånden vid denna Riksdag antagne förandrin - 90 Den 5 Majif. m. gar uti Rikets Grundlagar; uti hvilket beslut, de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne att sig med PråsteStåndet förena; och som Ridderskapet och Adeln nu mera afgjordt alla de sedan Bista Riksdag hvilande Grundlagsändrings förslag, fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grefven och Landt Marskalken gjord proposition, för godt, att uti PråsteStåndet* nyssnämnde beslut instämma. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott ankomne, samt den 5o sistl. April eftermiddagen på bordet lagda Utlåtanden: Från StatsUtslottet: rAf den 26 sifilidne April: N;o 126. I anledning af väckt fråga, om Inköp af CanzliRådet Schoerbings afhandling om det rätta skogshushållningssättet. I anledning af väckt motion, om användande af Kronans Tiondekoppar och jern för Flottornes behof. Från Banco-UtJKottet: rAJ den 26 sistlidne April: N:o 7. Angående någon förändring i betalningsgrunderne för det Bancolån, som till i. Den 5 Maji f, m. 21 ståndsåttande af Uddevalla Stads afbrända publika byggnader blifvit vid 1812 års Riksdag beviljadt. Om förlängning uti tiden för åter* lösen af i Banken pantsatt silfver. Frän Allmänna Ref vårsoch OeconomieUljkoliet: den 21 sistlidne April: N:o 68. I anledning af väckt fråga, om deltagande i SoldatRotering efter Hemmansuppskattningsvårde. I anledning af våckt motion, att endast torkad säd måtte till Kronans Magaziner lefvereras. I anledning af våckt fråga omen jemnare fördelning
Den 5 Juli. e. m Lagmans-Rätterna hafva i sednare tider varit föremål för en mera allmän ovil ja*. Men med en, efter tidens skick, lämpad löneförbättring torde kunnige oeh skicklige äldre Män bland Här adshöfd ingar och Hofrätts-Ledamöter, lunika behöfva någon ledighet fjån trägnare tienste-befattningar, kunna Lagmans-Embeten emottaga och i allmänhet återföra dessa urgamla Doms olars anseende och förtroende. Om derjemte inom sladgade Terminer 2:ne ortbnarie“ Lagman :-Ting årligen förrättades i hvarje Lagsaga och i öfrigt, efter hvad nu är fö <*• 1 esk rifve t, Urtima Lagmans Ting höllos pa Sökavdv partens bekostnad ; är det att förmoda det Lagmans-Rätlernas bibehållande blefve af hög-ta nytta. Efter temmelig säker beräkning vädja från HäradsRätterna i Götha. Rike under Lagmans-Rätterna mindst 4°oo mål. Af dessa vad fnllföl|es åtmindstone hälften eller 2000, och af hvilka endast 4°o eller högst 450 mål genom vad gä till Kongl. Gotha Hof-Rätt. Skulle Lagmans-Rätterna borttagas, så måste do 2000 mål , sorn derstädes nu fullföljas, dragas till nämnda Hof-Rätt. Antalet blifver ofelbart ökadt i den mån R.ittegängssättet, genom Härads-Rätternas tillämnade permanence, blifver hastigare och parterna derigenom betagas tillfälle till besinning och deraf följande förlikning. *66 Deu. g Juli. e. m. De nili, som nu årligen inkomma till Kongl. Götha Hof-Rätt, lära utgöra ett belopp af omkring 3000. För deras afgörande forsla icke 3 Divisioner. Den 4 bär derföre i underdånighet hos Kongl. Majit, blifvit sökt. När för 3000 ärenden fordras
Då de begge militäre Depart.cheferne tillika äro generaladjutanter för landtoch sjöförsvaret, sä är det nödigt, att deras befälsexpeditioner förläggas i samma hus, som deras civilexpeditioner, för det behof, de ömsesidigt hafva af hvarannan och af den gemensamma chefens samtidiga närvaro. Det förutgående visar, att intetdera af de 7 RegeringsdeparUn, undantagandes det Utrikes, hvilket torde höra pä K. slottet förblifva, kan ulan olägenhet aflägsnas från de öfriga. I Norrige äro alla Regeringsdepart:n förenade i samma hus; och jag har sett fördelarna deraf. I Washington lärer förhållandet vara enahanda. Men hvar skulle vi här finna ett hus, nog stort för att inrymma 6 departement, hvaraf 2 hafva dubbla expeditioner, nog närbeläget lill K. slottet, samt nog prydligt och ansenligt, för att passa för sitt ändamål, om ej K. mynlhuset dertill begagnades. Det har en stor gård, med fönster och ljusa rum, äfven på insidorna. Endast bottenvåningen ät myntgatan är mörk. Men denna behöfdes och kunde lämpligen användas till boningsrum åt depart:nes vaktmästare, hvilka städse borde vara i huset alt finna. Om Krigsexped. då utrymde våningen 2 trappor upp i Comm.collegii hus, så kunde Bergscoll. i stället intaga den, och begge näringscollegierne dädanefter, såsom lämpligt vore, befinna sig i samma hus. Om armeens Generaladjutantsexped. Den 25 Augusti. flyttades till mynthuset, så Liefve vid Drottninggatan en stor våning ledig, hvilken behöfdes för landscancelli och landscontor i Stockholms län, hvilka nu sakna erforderligt utrymme, o. s. v. Hvart myntverket borde flyttas, kan jag icke uppgifva; men att det numera, då det verkligen och mycket begagnas till myntning, samt enär den starka hetta, som erfordras till ädla metallers smältning, gjort det till en ganska eldfarlig inrättning, ligger högst olämpligt, med våda ej blott för Kronans embetsverk och handlingar inom samma hus, utan äfven för slottet och staden, lärer en hvar finna.
Jag förenar mig emedlertid med de Ledamöter, sorn begärt återremiss, endast derföre, att Utskotten ej nog afsett behofvet af ett Central-Verk, hvarest allmänheten visste, att både söka och finna de upplysningar, den kan behöfva. Herr Riben: Den siste värde Talaren har hos mig väckt den farhåga, att hela 473 Deri 12 November f. m. anstalten åsyftar ett förmynderskap öfver folkets industriella företag. Min öfvertygelse är, att om vi få näringsfrihet, och det proliibitiva systemet upphör, lär nog folket sig sjelft att sköta sin hushållning, och köpa sina förnödenheter för hästa pris , utan att för sådant ändamål inrättandet af SockenNämnder behöfves. Jag skulle åtminstone ej vilja tillstyrka någon, att färsumma sin hushållning, för att anställa nya prof i åkerbruket, hvaraf följden kunde blifva en lika beskaffad häfd, som den hvilket vederfarits ett visst fält utom Roslags-Tullen. Andras förmynderskap är ej af nöden, allenast man får handla oberoende af tvångslagar. Om Landtbruks - Academien återfördes tili sitt egentliga syftemål, behöfdes ingen annan communication än derifrån och till Landsorternas Husliålls-Sällskaper; ty det är sedermera lätt för dessa, att från enskilda pesoner skaffa sig erforderlige och tillförlitlige underrättelser. De blifva ej säkrare derigenom, att de meddelas af en Sookne-Nämnd; ty HuShålJs-Sällskaperna eller deras Ordförande kunna ju infordra och erhålla dem af samma personer, hvilka skulle blifva Ledamöter af Socken-Nämnden, och hvilka åter troligen icke blefvo mera upplysta eller mer moraliskt förädlade derigenom, att de kallades till Ledamöter af en ny hittiis okänd Corporation. Grefve von Platen: Jag skulle lätt kunnat tro, att jag uttryckt mig otydligt och Den 13. November Jm, origtigt i mitt förra yttrande, då jag hört Herr Hierta tillägga detsamma en syftning, som aldrig fallit mig in, om jag ej förr förnummit , att en sådan förtydning understundom brukas på den motsatta sidan.
Man har under denna discussion inlåtit sig i detaljer, som jag icke anser höra hit, t. ex. frågan om ansvarings-systemet, om kaution o. s. v. Men emedan sådant blifvit nämndt, vill jag i 620 Den 13 December f. m. afseende å ansvarighets-systemet erinra om en sak, som jag tror innefatta ett lätt sätt att blifva af med detta system, och det förundrar mig, att det icke långt för detta kommit i fråga. Det är blott att taga bort tillstånds-bevisen och låta tidningarne utgifvas på samma sätt som andra skrifter, d. v. s. att utgifvaren endast beböfde upgifva sitt namn. Jag tror att en sådan förändring ganska lätt skulle kunna i grundlagsväg genomdrifvas, och derigenom vöre man af med det förhatligaste af alla tryckfrihetens missbruk. Den af Konungens rådgifvare, som bär yttrat sig, har på ett mycket vältaligt sätt framställt, huru enskilde medborgare blifvit anfaline af pressen m. m. Det är vanligt att så snart man talar om tryckfrihetens missbruk, så framkommer detta argument. Det är icke utan sin betydelse; men det är omöjligt att med hvilken tryckfrihetslag som helst, utan censur, förekomma, att icke privata personer angripas; ty sådant kan ske genom allegorier och på många andra sätt; och det' lär väl icke heller vara precist dessa missbruks förekommande, som åsyftats genom förslaget. Man har sett, att en smädeskrifvare kan i tryck utpeka en person, såsom den der icke hundra mil ifrån det eller det husnumret på den eller den gatan, att hafva begått något brott eller en skamlig handling; huru vill någon åtkomma smädeskrifvaren med lagens straff för sådana aflägsna påpekningar. Denna tidning kan icko åtkommas; jag tror för öfrigt, i detta hänseende, att den Danska tryckfrihetslagen har några ganska lämpliga föreskrifter, och de bästa jag sett. Mot ett stadgande i det förevar:de förslaget måste jag slutligen uttala ett djupt ogillande, emedan det rörer en sak, som utgör det egentliga palladium för vår tryckfrihet, nemi. att undantag skulle äga rum i afseende på rättigheten att trycka offentliga handlingar.
Ucffottec updrager, at pa ofwannämnda grunder författa er krojcQ, hmarescer den friwilliaa gästvän skulle komma at utgå, blir efter min kanka nödigt, al sidstnämnda Utskott, fa mycket som görligt är, lätcar den mindre förmögna Hemmansägaren, Näringsidkaren och Löntagaren, ril hwilka s antal lag äswen wille räkna dcm, som ej agde mer än ioO Riksdaler ärlig inkomst, eller kön lil 200 Riksdaler om äret. Sattet, hwilket Hemliga Utskottet föreslagit ok för czucns säkerhel erhålla den lii Rsalilaticincn nödiga redbara bV.näcn, medförer utan twlswel manga olägen, he er i anseende til werkställighsten, såsom wärderingar a fastigheter och Hus i Städerna, lör handa orckrlga upgiscer of pemiinge-förmögenhet och waru - förlpger, n'dwändighcken at nödgas yppa et gäldbunder tilstand, för ac icke blifwa underkastad afgift a det man icke äger, swarighelen deraf ar kunna bewila sig wara skyldig, da förstwlsningen är ställd til Sedelhafwaren och uti 0- känd mans hand m. m.; men besia olägenheter aro icke alia af den beskaffenhet, at de ju icke kunna förekommaS eller afhie!pas,och böra således, efter min tonika, icke medföra werkön af ek asslag hoS Ridderskapet och Adeln uppå Henrliga Utskottets Betänkande.
Utskottet fattade beslut vid punkten D._, angående räntegifvares skyldighet vid indelta spanmålsräntors utgörande, nödgas jag mig reservera: mina skäl dertill äro —. att sedan Utskottet afgjort det förslag, att räntegifvaren fått sig tillerkänd rättighet välja antingen leverera sin span mål in natura eller ock lösa densamma med penningar emot det vilkor, att de 5 senare årens markegångspris skulle Jagas till grund, och hvaraf ett medium beräknas då räntegifvaren fann sig föranlåten att lösa sin spanmlål med penningar. Om räntegifvaren sålunda under ett år, då löpande årets markegåigspris öfverstiger det förenämndes årens medium, funne sig befogad att lemna sin spanmål in natura; så är det ju en ovedersäglig sanning, att räntetagaren dervid icke något förlorat. Om åter räntegifvaren vill lemna sin spanmål under ett år, då löpande årets markegångspris icke uppgår til det belopp, motsvarande de 5 årens medium, så är räntegifvaren dessutom förbunden att erlägga den uppkommande skillnaden; och sålunda skulle, efter mintanka, räntetagarens rättigheter aldrig kunna förnärmas, hvilket jag ock anser vara förenadt med rättvisa och billighet å ömse sidor. Men dermed icke nog, ulan uppköra en ytterligare fråga till en vidare tillökning nemi. af 16 sk. Banco för tunnan af råg och korn samt 12 sk. rör tunnan af bafra, hvilket orimliga förslag Utskottet äfven fann för godt att antaga, som ovilkorligt skulle utgå, antingen räntegifvaren lemnar spanmål eller penningar, ehuru Kongl. Maj;t och Kronan icke satt sådant i fråga för kronotiondespanmålens leverering.
Wid samma Riksdaa hade jag den äran' wara ledamot as Bewillninas.Uiskc^tet, der jag lika högtidligt som sedermera pa Riddarhuset deltog med de Herrar, som oponerade sig emot sjelfiva principen: min öf>vcm)gslse har sedermera ej kunnat för - 6o Den 2Z April - förändrats, och erfarenheten bar intygat, akt denna minorite söruisäg de sedan inträffade händelser, nn hade önskat art denna angelägna byggnad bliftvit upförd pä säkrare grunder, 06) wi framställte en efter tvär ranka lämpligare möjelighet dertill. Principen cur stödja en bewillning pä behållen inkomst lärer föriräffclig, och stnlle kanske blist wa anwandbar uri der samhälle der alla tänkre lika ädelt, och med lika känstor ifrade för Statens sjelfständighet och uprätthällandc, men hwar finnes delta samhälle, detta folk? Jag önskar lifligt, och hoppas med en slags förtröstan, akt Swerige nalkas delta stora föremål, men förtidiga försök misleda mer än bereda. Enligt denna bewillnings-pnncip contribuerar Len wältänkra patrioten fullt ut, ja kanske mer än han rätteligen borde; han betalar för fin industri» och ar lidande derföre, alt en annan med lika förmögenhet, men befiäckad af^motwilja och egennytta, samt kanske också wanlotrad pä omtanka, flir och drift, hetalac mycket mindre, än han uti relativt förhällande borde offra till staten; skulle sedermera en förhöjd procent fordra'ytterligare tillägg, sä ökas den förras förlust ännu kännbarare, i den mähn, han oaktadt en lika egendom betalt mer, och ett sädant lidande kunde möjeligen werka en förminskning uti den patriotiska wälwiljan.s