Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riling Hlds-Konto)'et: 25,800 blanketter till Statsobligationer ä 150 R:dr 3,870: - 53,400 d:o „ kuponer 77 8,010: - 245,000 d:o Svenska jernvägs-obligationer „ 30 R;dr 7,350: - Transport 19,230: — 84 Transport 19,230: — 14,500 ark kortmanufakturstämplar k 24 R:dr 348: — 415,000 st. blanketter kort-konvoluter „ 6 „ 2,490: — 22,068 Kongl. Kommer se-Kollegium: 13 ris medianpapper „ 228,000 blanketter tillverkningsstämplar, större „ 60,000 blanketter tillverkningsstämplar, mindre „ 25 „ 325: - 7: 50. 1,710: - 3: 75. 225: — 2,260 Kongl. General-Tullstyrelsen: 730,000 blanketter till tullplakatstämplar „ 10: 50. 7,665 Kongl. General-Poststyrelsen: 24,900 ark portofrimärken „ 30 R:dr 747 __ Kongl. Norska Postverket: 23,125 ark portofrimärken „ 30 „ 693 75 Banko-DiskontVerket: 5,000 pappers-konvoluter „ 7: 8. 35 40 Stockholms Enskilda Bank: 7,000 blanketter till postremissvexlar „ 11 R:dr 77 örebro Hypotheks-Förening: 7.000 blanketter till Obligationer 7.000 d:o „ kuponer „ 40 „ 280: - 40 „ 280: - 560 Skånska Hypotheks-Föreningen: 2,700 blanketter till Obligationer „ 33 R:dr 89 10 Calmar Läns Brandstods-Bolag: 550 blanketter till assignationer . 27 50 öst göth a Hypotheks-Förening: 11,750 blanketter till Obligationer k 23,100 d:o „ kuponer „ 60
Att ett dylikt stadgande vore föga billigt för de händelser, då hägnåd utan ersättning afträdes, torde böra medgifvas, och jag kan icke eller inse, att någon fördel deraf vore att vänta i de fall, då ersättning bör ega rum. Om hägnad, under den tid delning förehafves, vanvårdas, faller ersättnings-beloppet i nion derefter. Icke eller kan någon grund för bestämmande af ersättnings-summan hemtas af den omständigheten, huruvida hägnaden är laggild eller icke, emedan t. ex. ogild stengård kan ega större värde än laggild hägnad af träd o. s. v. I betraktande häraf anser jag mig böra tillstyrka: att Daniel Danielssons motion i denna del må förfalla. 12 §. Mot det i denna §. af Förslaget upptagne stadgande, att så kallade rishag eller brottgård icke må såsom laggild stängsel anses, hafva från många Län, serdeles de norra, anmärkningar blifvit gjorde, under 24 Lagsamt Allm. Resinoch Oecon ■ Utslits Betänkande N:o zq. framställning om nödvändigheten, att antaga detta sätt, att hägna, såsom laggill!. Det skäl, som åberopas till stöd för detta yrkande, är hufvudsakligen den lättnad i fullgörande af stängsel-skyldigheten, som skulle uppkomma, och med fästad t afseende härå anser jag mig böra föreslå, att rishag och brottgård, som i ut-egor, der jorden är af mindre värde, synes-uppfylla ändamålet, må såsom laggild stängsel antagas, i följd hvaraf det i Författnings-Förslaget upptagne stadgande, ”att så kallade rishag eller brott”gård af sammanhopade rishögar eller nedfällde oqvistade' trän, som på ”några orter i Riket såsom stängsel brukas, icke må för laggild anses,” torde böra utgå, samt i stället under en sjette punkt införas följande: 6:0 Rishag eller Brottgåvd, sorn bör göras lika hög, som stängsel af träd, och så fast och tät, att fullkomlig fred derigenom vinnesj dock må sådan stängsel endast begagnas, der skogseller betesmark å bägge sidor intill skillnads-linien gränsa. Ig §.
N:o 426 gjorda inbjudning lill Med-Stånden att förena sig uti det beslut, som förstnämnda Biks-Stånd fallal i fråga om Stats-VIskollels Utlåtande N:o 163, i anledning af väckt motion angående upplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori för en slussanläggning, alt nemligen, med afslag å nämnda Utlåtande aflåta en underdånig Skrifvelse till Kongl, Maj:t af innehåll ali, derest Kongl. Maj.t, efter nådig pröfning af hvad i saken förekommit eller vid ärendets ytterligare utredning sig visat, skulle finna skäl att i nåder till det Bolag, som bildat sig för anläggande af nn sluss till fortsättning af Eskilstuna kanal upp till staden öfverlemna den Kronan tillhöriga mark jemte vattenfall vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori, som för den tillämnade slussanläggningen erfordrades, Bikels Ständer i sådant läll äfven för sin del dertill lemna bifall. Med vidhållande af sitt förut i frågan fattade beslut, afslog Ståndet denna inbjudning. Den 16 September. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-VIskollels nedannämnda den B och 12 dennes på bordet lagda Bclänkanden, nemligen: Bih. lill fi. St. N:o 162, anledning al väckt motion om nedsättning af Mcdicinal-taxan samt om afskallande af Apolhekar-privilegierua. Bifölls. N:o 165, i anledning al väckt motion om åläggande för dc embetsverk, hvilkas förvaltning och räkenskaper granskas af Rikets Sländers Revisorer, att lill dessa lemna uppgifter på de förvaltningsfrågor, rörande hvilka skiljaktiga meningar inom verkets styrelse förekommit. Af slogs. N:o 161), i anledning af väckt motion i fråga om undersökning af de angående jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, frihetsbref m. m. Bifölls. N:o 171, i anledning af väckt motion om ytterligare bestämmelser i afseende å båtsmännens inom Blekinge län tjenstgörings-skvldighet.
»Det är litet hjälp för att reparera olyckan med brickan,» förklarade Hall lågmäldt. »Nå kommer du, jag är färdig ...» En kall gryningsdager slog emot dem utifrån torget. I fonden reste sig slottsfaçaden askgrå, spöklikt stor, denna underbara norra façad, hvars färg är skiftande som hafvets. Den ljusnande nordöstra horisonten tände i den öfversta fönsterraden en ramp af blekt grönskimrande opaler. Tomas hade funnit en nattvandrerska och följde henne långt uppåt Regeringsgatan. Hon var stor och fet och gjorde ett redbart, men väl manhaftigt intryck; man såg genast, att hon icke förstod skämt. Sedan inledningsreplikerna växlats, hade de ingenting vidare att säga hvarandra. Tomas sneglade på henne då och då med en skygg blick. Plötsligt gjorde han en tvär vändning kring ett hörn och stack af som en pil nedåt en sidogata. Han beslöt att gå närmaste vägen hem. Han var trött. Han gick som i sömnen. En skräddare med ett par byxor öfver armen kom ut ur ett litet ärtgrönt trähus med gula fönsterluckor. Drömde han? Bruka skräddarna gå med byxor öfver armen om natten också? Tomas växlade en hastig hälsning med vice häradshöfding Abel Ratsman, som just kom ut från samma ställe. Han hade träffat honom ett par gånger hos Brehms. Ratsman påstods ha utmärkta framtidsutsikter. På Stureplan råkade han midt in i en flock uppsluppna nattsvärmare, af hvilka han kände ett par. Han måste nästan med våld slita sig lös för att slippa följa med upp i en främmande herres våning och dricka konjak. Det dagades mer och mer. Ett svagt morgonskimmer darrade redan öfver de yrvakna vinghästarne på det Bångska husets tak. På Sturegatan upphann Tomas skräddaren med byxorna. Då han kommit förbi honom, vände han sig om och såg med förvåning, att det icke var någon skräddare, utan baron Grothusen. Det var Gabels byxor han hade öfver armen. Hvar hade han kommit öfver Gabels byxor? Han gick fullkomligt stadigt, och hans bleka grodansikte hade samma själfsäkert korrekta uttryck som vanligt. Han stod tydligen under inflytande af den föreställningen, att han var ute och promenerade med sin egen vårrock på armen. Det ena byxbenet släpade i rännstenen.
Genom sådana förfogningar uppkom bestämdt någon mildring i den af fördomen, hatet och illviljan understödda lag, hvilken förr eller senare med en stigande upplysning måste ramla öfverända, eller undergå alla både onda och goda tings bestämmelse, — den att försvinna. Hr af Grubbens har vid sista Riksdag och äfven nu Ur Rosenquist af Åkershult afgifvit motioner, ungefärligen i samma anda och mening som denna, och Herr af Grubbens lärer hafva ett memorial i ordning, att i samma ämne nu producera. Jag får tillika åberopa dessa och anhåller, att sedan detta mitt memorial fått sin behöriga hvila på bordet, det må erhålla remiss till Lagutskottet. Lades på bordet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme kl. 6 i eftermiddag att fortsättas. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., uppläste följande fyra skriftliga anföranden: 1:0 Vid sisth Riksdag afläto till K. M. R. St. en underd. skrifvelse med lagförslag ”om u t st r ä ck n i n g af arfsrätt ”för s i d o - a r f v i n ga r i fjerde och fjermare led.” (Se N:o 2S7 i 10 Sami. af Bihanget till samtl. RiksSt:s Prof.). Till nådigt svar derpå, intaget i 1 :a Sami. af Bihanget, under JNT:o 96, pag. 31, täcktes K. M. i nåder göra åtskilliga anmärkningar vid redaetionen, med förklarande^ att då ti - Den i Mars f. m. 3g den dåmera icke medgåfve att genom Contraproposition bereda den förbättring af lagförslaget, hvartill sam ina anmärkningar syntes böra föranleda, fann K. M. sig nödsakad att vägra nådigt bifall till den af R. St. föreslagna lagförändringen i detta ämne. Jag får derföre nu vördsammast väcka samma fråga, med anhållan, att H. LagUtsk. täcktes i lagförslaget göra de jemnkningar, hvartill K. M:s Nåd. anmärkningar kunna föranleda. 2:0
Lägger man nu härtill, att en brännare-manoeuvre med ångbåt knappt kan misslyckas, sedan man icke mera beli öfver beräkna vinden, Så kan man ungefärligen göra sig en föreställning om, huru olika striden måste blifva för massan, eller för ångbåtarne, agerande hvar och en, såsom en enskild och fullkomlig styrka, samt om den villervalla och förvirring, sorn snart måste uppkomma. Hvad jag har sagt om Linieförsvaret» om jag så får kalla det, gäller äfven om skärgårdseller det mindre försvaret; ty om ångmachiner appliceras på canonslupen och canonjollen, så undanrödjas alla de ©fullkomligheter, hvilka nu vidlåda detta vapen: nemligen att dess rörelser allt för mycket bero af mer eller mindre hårdt vänder, att det fordrar mycket folk, samt att detta folk, i synnerhet under en kall årstid, slite»' för ondt. Detta finnér man lätt, om man besinnar att machinen gör fartyget till sin rörelse oberoende af väder och sjö, och att genom densamma äfven hälften af besättningen, hvilken nu är nödvändig för rodden kan besparas och således den återstående få mera utrymme. Kanske vill man härvid invända, att en sådan mängd af ångmachiner skoja blifva för Den 8 December e. ra. 169 kostsamma, men äfven här visar ångmachinen sin öfverlägsenhet. En Canonjolle kostar, som jag tror, circa 3ooo R:dr B:co; en machin motsvarande fartygets storlek samt den erforderliga hastigheten, kostar, högt tagit, i synnerhet då mångå göras af samma modell, circa 5oo R:dr B:co, hvilken summa således blefve en tillökning i första omkostnaden, men derigenom bespardes dagligen 12 man, hvilka hvardera minst kosta 16 sk. B:co per dag; denna dagliga besparing blefve således per månad, 120 R:dr B:co, och hela machinens kostnad blefve således inbesparad på mindre än 5 månader, eller en sommar-campagne.
Ridderskapet och Adeln hav återremitterat alla dessa §§, Presle-xtindet, den första af dem. samt lior gare-,ståndet 73 och 74 §§. Såsom skäl till »tossa återremisser har anförts: dels hos samtliga nyssnämnda Stånden, att Be - 24 Bevillning tUtah vettets Vilh!ande. N:o 21. villnings-Utskottét borde afgifva något utlåtande öfver Kongl. Maj:t'< franvdiillning i Dess Nådigå proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, derom att en lindring uti beskattningen å stångjerns-smidet och jern-manufaktur-verken borde beredas genom förminskning i den denna näringsgren för närvarande ålagda bevillning, och att derföre, vid pröfningen af grunderna för sådan bevillning, dessa måtte bestämmas på ett sätt, som för närings-idkarne blefve mindre betungande än det närvarande; dels hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, att frågan om berörde lindring i brukens och bergverkens bevillning borde hållas öppen, till dess Rikets Ständer fattat definitivt beslut öfver det af Stats-Utskottet, uti dess Utlåtande N:o 64. litt. C., i anledning af väckta frågor om förändring uti' beskattningen å tackjerns-tillverkningen och stångjernssmidet, framställda förslag, att hammar-skatten och den afgift, som vid vi<sa verk i stället för hammar-skatten utgår, må från och-med år 1855 nedsättas till hälf■ ten af hvad de nu utgöra; dels ock hos Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet, att de nu i Bevillnings-förordningen bestämda grunder för bruks-handteringens beskattning, hvilka vore oriktiga ej mindre derigenom, att ortens hammarskatts-pris, och ej det gångbara priset, skall läggas till grund för brukens uppskattning, än äfven genom bestämmelsen om ett minimum, hvilket ett bruks behållning aldrig får anses understiga, måtte uppliäfvas, och nämnde beskattning »tällås i likhet med hvad som eger rum för andra näringar.
Det inom länets sydligare del allt mera kända behofvet af lättad afsättning samt tillgång på förnödenhetsvaror, såsom fisk, salt, kalk, specerier, tobak och manufakturalster m. m., hade också tillskapat ett slags handelsort, hvarest, för beredande af tillgång på dessa varor till billigare pris än som i de aflägsna städerna kunde erhållas, ett i temligen stor skala drifvet bolag, under benämning af ”varuanskaffningsbolaget”, beredt utbyte af dessa varor mot slättbygdens produkter. Man hade invändt, att denna trakt, såsom i söder och öster gränsande till Mälaren, vore i mindre behof af kommunikationsmedel; men den största slättbygden låge på ett afstånd af 2 till 3 mil från Mälaren, och under den del af året, då landtmannen företrädesvis hade varor att aflåta, eller om hösten efter sädens och rotfrukternas inbergande, stängdes kommunikationsleden genom Mälarens isläggning. Under flere på hvarandra följande år hade seglationen på 49 Mälaren afstannat i början af November, just då skörden af rotfrukter slutat och innan landtmätaren hunnit aftröska något af sin gröda. Exporten af spannmål från Stockholm till Norrländska hamnar eller utlandet fortginge deremot vanligen längre på hösten, oftast med förmånligare pris än under öfriga tider af året; meri häraf droge landtmannen föga nytta, då, genom Mälarens tillfrysande o c h brist på andra kommunikationsmedel, tillfälle för honom saknades att, annat äri på de vid denna tid ytterst svåra landsvägarne, få sin spannmål förd till Stockho m. Sådant vore äfven förhållandet med ladugårdens produkter, och sjökommunikationen vore följaktligen, särdeles på en ort der upplagsplatser saknades, af vida mindre vigt än man ville tillmäta densamma.
B. 31, 92. A. 135. — med utlåtande öfver RiddarhusDireclionens riksdagsbcrällelse. III. B. 32. A. 156. — med svar på återrcmissen af RiddarhusUtskottels betänkande N:o 4, angående ändring i 13 § 2 mom. i RiddarhusDireclio nens instruclion. III. B. 130. A. 179. — i anledning af Herr Rosensljernas, Nils, motion om Ridderskapets och Adelns representation genom valda ledamöter. III. B. 131, 185. A. 212, 224. — med svar på återremissen i fråga om förhöjning af RiddarhusKamererarens lön. III. B. 387. A. 39. — angående frågan om RiddarhusSecreteraresvsslans tillsättande på förordnande. IV. B. 36, 114. A. 138. — med berättelse om innehållet af tvänne i Riddarhusets så kal lade hemliga hvalf befintliga kistor. IV. B. 235. A. 341. — angående Herr Lagerheims, Lars Magnus, motion om förändring af 22 § RiddarhusOrdningen. IV. B. 622. V. 341. A. 684, 700. — i anledning af RiddarhusDireclionens gjorda hemställan, angående en utaf framlidne Fru Brita Maria von Hauswolff, under Directionens vård ställd, donationsfond. VI. B. 227. A. 604. ■— angående prolongation af det med Fahnjunkaren Lind upprättade contract, hvarigenom till honom blifvit upplåtna åtskilliga rum och lägenheter i Riddarhusets flygelbyggnader. VI. B. 231. A. 604. — i anledning af t. f. RiddarhusSecreteraren Muncks ansökning till RiddarhusSecreteraresysslan. VI. B. 284. A. 616. — angående en ät f. d.
Sådant vöre stridande emot 18x0 års Riksens Ständers Beslut, sorn föreskrifver att ExtraRoteringt n bör ske till samma hemmantal som den gamla Roteringen;, — det vill säga, att det bästa hemman af Nya ej bor få högre Rotering än ett jemngodt af Gamla Roteringen. Exempel af sådan obillighet har visat 214 Den 7 Augusti. sig i Wermland ; och ett oroteradt hemman fått högre Rotering än ett lika godt af gamla Roteringen. Efter min tanka bör den provisionel Roteringen blifva oförändrad , der den ej öfverklagas, och en viss tid föreskrifvas, inom hvilken den , som tror sig vara lidande, bör anföra besvär. I öfrigt tror jag att en mera utarberad plan till allmän jemkning i Extra Roteringen, än den Betänkandet innehåller, bör författas och af Riksens Höglofl. Ständer fastställas, innan en sådan företages, hvilket icke kan medhinnas denna Riksdag. Friherre Cederström , jfacob: Det är svårt, om icke omöjligt, för Riksens Ständer att nu ingå i pröfning och bestämma alla de små detailler som böra iakttagas vid en rigtig reglering af Roterings-besväret. Jag instämmer derför med dem som vilja uppskjuta afgörandet af denna reglering till nästa Riksdag. Det bör likväl lemnäs öppet för den som det önskar att under tiden i laga ordning söka en partiel rättelse. Den gamla Roteringen inom hvarje provins kan icke antagas såsom en billig grund för regleringen af Extra Roteringen inom samma ort; ty vi hafva provinser som blifvit belagde med straff-Roteringar, och det lär icke nu finnas anledning dertill, att dessa provinsers innehafvare af sådan jord , som skall utgöra Extra rotering, skola straffas för brott begångne af deras förfäder. Jag kan icke heller instämma med Öfverste Berghman deri, att hemmantal Den 7 Augusti. 21? bör läggas till grund för Extra Roteringen; I de provinser, som voro bäst odlade då indelningsverket infördes, äro hemmanen, i allmänhet, mindst, ehuru hemman äfven i dessa provinser äro sins imellan mycket olika.
Föräldrar och andra anhöriga hafva för närvarande ingen annan utväg att vid sitt frånfälle sörja för sina närmaste, som ej uppnått myndig ålder, än att anförtro deras tillgångar åt någon förmyndare. Äfven om det lyckas härtill finna någon, för hvilken de hysa förtroende, kan dock full trygghet icke på detta sätt v i n D a s, då det ju alltid kan tänkas, att förmyndaren aflider eller eljes sättes ur stånd att fullgöra sitt åtagande. En institution, hvilken i likhet med Stockholms Enskilda Banks notariatafdelning erbjuder sig att förvara och vårda omyndiges medel, synes därför tillmötesgå ett verkligt behof. Utbetalning af afkastningen sker i mån som denna inflyter, hvarjämte redovisning till förmyndarne lämnas halfårsvis. En specialitet, som särskildt berör kvinnovärldens intressen, rör s. k. äktenskapsförord. I sin vanligaste form afser äktenskapsförordet att till förmån för den blifvande hustrun undantaga en större eller mindre del af hennes egendom. Ett sådant förord blifver dock merä D d e l s illusoriskt, om ej denna egendom ställes under särskild förvaltning. I få fall skall man emellertid finna det behagligt, att för utöfvandet af sagda förvaltning tillsätta en särskild god man, h v i l k e D så att säga kommer att stå emellan makarne. Att däremot deponera de ifrågavarande värdehandlingarna hos notariatafdeluingen, som äger att i öfverensstämmelse med gjorda föreskrifter redovisa den årliga afkastningen, skall helt säkert, på s a m m a gång det under alla omständigheter blifver betryggande för hustrun, ej för mannen känuas såsom ett förödmjukande tvång. Notariatafdeluingen, för hvars omhänderhafda medel Stockholms Enskilda Bank utgör en säker borgen, har i densammas hus vid Lilla Nygatan sin särskildt inredda, synnerligen eleganta och ändamålsenliga afdeln i D g med brandoch dyrkfria hvalf till förvaring af de anförtrodda värdehandlingarna, elektrisk upplysning och bekväma små korrespondensrum för klienterna.
I afseende å Friherre Anckarsvvärds anmärkning, huruvida billighetseller rättsprincip, ömhetskänsla eller rättvisa, i denna fråga borde hafva företräde, skulle jag tro det vara bäst, om de kunde förenas. Jag har föga aktning för de former, hvilka icke beskydda den svages rätt, och för de Lagar, som utan ömhetskänsla stiftas. Barnet, som ligger i vaggan, och icke sjelf kan vårda sin egendom, bör hafva sina rättigheter bevarade i Lagen. Det har blifvit sagdt, att den behållning föräldrarne kunna samla, borde användas till barnens uppfostran och bosättning. Detta är visserligen rätt; men jag hemställer, huru det skall kunna ske, då ingen egendom finnes att använda, utan den på förhand har kunnat förskingras, och, såsom Lagutskottet föreslår, all säkerhet derföre i förmyndarens egendom borttages. Friherre Anckarsxvärd har nämnt om inteckning i förmyndarens egendom eller annan fastighet, tillhörig den, hos hvilken penningarne blifvit placerade, och hvilket skulle svara emot den borttagne så kallade tysta förmånsrätten. Man skulle häraf kunna förledas att tro, det Lagutskottet föreslagit något sådant, såsom skyldighet för förmyndaren till Den 7 Maji f. rm de omyndiges säkerhet. Så är likväl icke förhållandet; ty då skulle jag måhända hafva biträdl förslaget, men hvilket är mig omöjligt nu, enär man borttagit all befintlig säkerhet för barna-arf, utan att sätta något i stället. Friherre Ehrenborgh har förmenat, att det vore i förmyndarnes redlighet, som den säkraste garantien för myndlingarne ligger. Äfven detta må vara sannt; men jag frågar, om förmyndarnes redlighet stiger derföre, att man utvidgar deras credit-rätt, och bereder dem lättare tillfälle att förskingra barngodset. Den af Friherren omnämnde svårighet, att controllera eller med visshet kunna upptäcka, om man vore förmyndare eller icke, sökte sista Ständers LagUlskott alt afhjelpa genom ett förslag, som jag redan förut omnämnt, men till sin utförlighet icke velat uppläsa. Nu måste jag göra det. Det lyder så här: ”Är den, som till förmyndare förord”nas, ej inom samma Rätts
Jag får förklara att anledningen hvarföre jag velat hafva della minimum bestämdt så lågt som 125 k:r, har icke varit den att jag önskat dermed bereda någon fordel för de verkliga fabrikerna. Jag tror att de fabriksbrännare, som drifva rörelsen i någon större skala, skola finna sin största fördel derutinnan att de få ett mindre antal konkurrenter. Ville man gynna dem, så tror jag att bästa sättet vore att föreslå ett högre minimum, men jag har afsetl, att de bränvinsbrännare, som bränna i mindre stor skala skulle hafva lättare att öfvergå till fabriksbränning, och göra det hellre än att dividera, om jag så får säga, sin bränvinsbränning i flera små verk. Detta är hufvudsakliga anledningen hvarföre jag tillstyrkt detta minimum och hvarföre jag tror det vara nyttigt. Ur sådan synpunkt ber jag äfven Hr von Koch se saken, och hemställer till honom om han ej skulle vilja borttaga sitt vilkor ”med vattenånga.” Frill, von Kramer har förklarat, att den vigtigaste grundsatsen i hela Betänk, skulle ramla, om man nedsatte ifrågavartde minimum. Jag har nyss uttalat hvad jag tror vara den vigtigaste grundsatsen både i Betänk, och för det ändamål man velat åstadkomma; det är att öfvergå lill fabriksbränning. Jag tror att hvarje hinder man lägger i vägen för fabriksbränningen äfven är ett afsteg från denna grundsats. Sedan har Frih. von Kraemer sagt, att de små fabrikerna skulle sprida bränvinet lika mycket som småpannorne. Om Frih. von Kramer vill beräkna att en fabrik på 125 k:r dock, om jag så må säga, absorberar minst 10 småpannor, så lärer han ej kunna neka alt med de tio små pannorne bränvinet skall spridas mera än med en sådan liten fabrik. Att det således är bättre, att hafva en sådan fabrik än 10 små pannor, synes vara så klart, att beviset derför ligger i sjelfva siffran. Sedermera är äfven sagdl, och Gr. Lagerbjelke har också ttnderstödt denna åsigt, att ett större antal kontrollörer skulle erfor - Den 27 April f. m. 487 dras.