Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A dukat 1 A s:sp.; samt åren 184* 0°h 1842, 3o R:dr banko; att den vid kopparverket, i och för kopparhandteringen, använda arbetspersonal under åren 184 f — '843 i medeltal utgjort, vid sjelfva grufvan, 3oo inskrifne gifte drängar eller med deras hustrur och barn, efter beräkning af 4 personer på bushållet, 1200 personer, jemte extra arbetare vid malmskräd ning och vid vask verken till ett antal af 100 personer; hvarförutan ansetts åtgå, dels vid sjelfva bergsbruket för frambrukande af 2,5oo skeppund koppar, och dels vid slaggbruket, med beräknande af årliga tillverkningen derstädes till 1,000 skeppund, tillhopa 190,000 dagsverken af äldre och yngre personer, samt 24,000 dagsverken med häst och karl; samt att, hvad slutligen beträffar den uti i8o5 års Kongl. Resolution såsom en bergslaget tillkommande förmån särskildt om - 36 Kongl. Maj':ts Nåd.
Till full: görande af Eders Kongl. Maj:ls bilagda Nådiga Remiss å dervid fogade utdrag af Rikets Ständers Revisorris Berättelse om den år j $41 verkställda granskning af Stals-Verkets Räkenskaper, får Styrelsen öfver Fängelser oell Arbetsinrättningar i Riket, i afseende å de uti samma Berättelse gjorda framställningar, sorn ansetts böra föranleda Styrelsens Utlåtande, sådant härmed i underdånighet afgifva.. i.'o Hvad beträffar Revisorernes yttrade önskan r att extra förplägning af bränvin; för korrektionisler mätte upphöra, så åberopar Styrelsen i underdånighet dess den g Mars 1840 afgifna yttrande , i anledning af enahanda framställning af Rikets Ständers år 183;) församlade Revisorer,.och hvaruti blifvit upplyst, alt dylik extra förplägning, med iakttagande af all sparsamhet, endast vid vissa tillfällen, då korreklionisterne med svårare arbeten sysselsättas,. och särdeles under den; kallare årstiden, varder utdelad. 2:0 I afseende å framställningen, att åtskilliga afgifter, såsom af Stockholms Stads Krögare-Societet samt Vinoch Kaffeskänkar , jemte slerbhusa fgi fter med flera, hvilka af Styrelsen uppbäras, borde till Stal sKontoret ingå, och bestämda anslag deremot tili Styrelsens stat uppföras, får Styrelsen underdånigst upplysa, att, sedan ofvan uppräknade afgifter, till den del de från Stockholms Stad utgå, genom Eders Kongl.. Majlis Nådiga Bref af den 27 Juli 184 ■, blifvit anslagna till den uti Hufvudstaden stiftade Hans Kongl. Höghet Prins Carls Uppfostringsinrättning för vanvårdade barn, för underhåll af en särskilt afdelning för vanartiga barn, återstå af dylika extra inkomster, till uppbörd hos Styrelsen, endast de ifrån de flesta Städer utom Stockholm, inflytande,.
Hvar och en, som har någon kännedom örn vår bergshandtering, och som någon längre lid varit inom bergslagen, vet nogsamt, all, oaktadt hembudsskyldighet i författningen af d. 27 April 1846 är föreslu ifven, delta endast föranleder en omgång, om föreskriften följes. Man går nemi. först och frågar om hylleägarne skulle vilja lösa kolen, men anse de sig icke kun na betala hvad som begäres för dem, så kan man sälja sina kol till hvem som helst. Nu frågar jag, hvartill skall ett sådant stadgande tjena. Hufvudsaken är alt byggnadsoch värmningsskyldighelen qvarstår hos hylteägarne. Utsk. har icke tillstyrkt borttagande deraf, emedan det skulle hafva lill följd, att många hyttor bär i landet knmmc att läggas ner, emedan det finnes många personer, som icke skulle finna sin uträkning vid att fullgöra denna skyldighet, och hyttorna skulle då icke kunna bestå, om denna skyldighet borltoges. Hvad åter beträffar hembudsskyldigheten af kol, så är del, såsom jag tog mig friheten nämna, förhållandet, att den endast finnes pä papperet, men icke i verkligheten. Jag hemställer således, om det vore billigt, att då en person har del i en bruksegendom, och äfvenledes del uti en hylta, belägen inom samma distrikt på icke långt afstånd, men icke finner sin fördel vid att bruka den hyltan, det likväl skall vara honom förbudet, att lill sitt eget bruk ifrån hyttan bortföra sina kol. Hvem vinner derpå? Ingen, men ägaren förlorar på det. Han är likväl nu icke skyldig att sälja dessa kol till hyttelaget, utan endast att hembjuda dem, så att jag för min del icke kan finna annat, än att Utsk. har ganska visligen tillstyrkt, att denna hembudsskyldighet måtte bortfalla. Det synes också att 1841 års Ständer icke afsett att någon sådan hembudsskyldighet skulle qvarstå, enär de säga, att kolhandeln bör, så inom, som utom bergslag förklaras fri. Kolhandeln kan naturligtvis icke anses vara fri, när det är åtskillige skogsägares pligt, alt hembjuda sin skog lill vissa verk.
Ankom till Exp, Utsk d. ii Oct. i82y« Betänkande, angående åtskilliga Motioner om Post-Inrättningen i Riket. T ill handläggning, dels gemensamt af Rikets Högloflige Ständers Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott, dels endast af detta senare, hafva blifvit remitterade följande Motioner och Anföranden, nemligen: Frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln: Af Herr Rosenblad, Bernhard, som, efter en Historisk framställning öfver Post-Inrättningens första uppkomst, utbildning och närvarande tillstånd inom Fäderneslandet, meddelar åtskilliga upplysningar, angående Brefoch FörPosterne uti flera främmande Länder, samt sedermera öfvergår till Motionens egentliga föremål, det nemligen, att föreslå de åtgärder, som Motionairen anser nådiga i och fur reorganiserande af Svenska Post-Inrättningen i hela dess vidd, hvarvid, utom hvad som förekommer om Resandes och Paqueters förskaffande genom Forvagnar, afhandlas dels Bref-Postens inrättning och dels Postforvaltningens organisation, jemte Controllerne dervid. Bih, till Riks.- St. Prot. 1828 och 1829,5 Samt. 2 Afd, Cjtde Haft. s a Bevilln.- och Oec.-Vtsh. Bet. N-:o 2a. 1 afseende på Bref Posten har Motionairen framlagt ett utarbetadt förslag till ordning och Reglemente härvid, deruti hufvudsakligen föreslås: att ined Posten skulle fa afsändas Bref om högst 16 Lod, Handlingar till en vigt af icke öfver 48 Lod, Tidningar och resandes förbudssedlar; att i assurance-afgift för recommenderade
Jag tycker, att Utskottet gått något fort från saken , och anger, att intet missbruk finnes så gammalt, att det förtjenar urminnes häfd, ingen orättvisa så skyddad af urgamla formler och täckelser, att icke den bör rättas, och hvarje medborgares skyldighet vara att dertill bi» draga» Ett mer än roo:de-årigt skrik öfver BytesContoirets på’ orättvisa grundade skick och fortgång, otaliga familjers klagan öfver förstörd förmögenhet genom Bytesbrister, långa processer och svåra efterräkningar allt för skulder, dem hvarken de eller deras förfäder gjort, icke känt och icke förr kunnat betala; en härigenom uppkommande osäkerhet om ägande rätten, som, enligt Kongl. Kammar» Collegii Yttrande år i8to, oaktadt Gravationsbevis kan vara utsatt för Bytesbrister allt detta har icke kunnat förmå StatsUtskottet att lägga hand vid målet, sorn det så väl förtjent. Ifrån början till närvarande tid har i ett sammanhang orättvisa och tilltagsenhet utmärkt BytesContoirets varelse. Den 3 Juni. e. m. 87 1688 års Bytesmethod , grundvalen för detta olyckliga. Contoir, gillade Ranrakningar, endast Kronan fått fullt till fullo, m. m. Genom Reduct:onsCommissions Kungörelse af den 15 Januari 17-J4 rättades en osed, sorn icke bestod i mindre, än att, då ograveradt Vederlag uppgafs till Byte, Kronan behöll både gods och vederlag. Författningen af den 4 Juni 1728 stadgar, att om någon häftade för Bytesbiist till K10- n n , fick han ej ersätta den med fordringar hos Kronan för bortmistade rentor eller ersättning^pretentioner Detta befans likväl Sederine a så vida orättvist, att debitorn fick qvitta sina egna fordringar. Ingen utbetalning af Kronans skulder fick ske innan så mycket influtit, att alla kunna blifva förnöjda, enligt Kongl. Brefvet af den 24 Januari 1749.
Men så lade han den tillbaka igen, log illparigt ät en annan herre, som han pratade med, och makade varligt åt sig det vackra lilla templet med den rosenkranshållande ängeln. Hon skulle ha velat slå den ur handen på honom, så ond var hon. Den otäcke, gamle farbror Örn! Allt sedan den sommaren de bott på samma sommarnöje och han en vacker eftermiddag hade tvungit henne att sitta inne och reda ut hans fiskgarn, hade hon aldrig tålt honom. Och hennes pappa och mamma tålde honom inte häller, det hade hon märkt många gånger. De ansågo honom visst inte vara någon bra människa, så mycket förstod hon, fastän hon inte fått riktigt reda på, hvad de hade emot honom. Tänk, att de skulle gå och bjuda en sådan där gammal stygg gubbe på bröllopet, bara för att de voro litet släkt med honom! Det grodde upp ett riktigt hat i Ingeborg. Så upptagen hon än var af den började dansen och sina kavaljerer, släppte hon ändå inte farbror Örn ur sikte. Han gick en lång stund med den lilla helgedomen i handen, ty den var för stor att stoppa i fickan, men så tröttnade han på att gå och draga den med sig öfverallt, och Ingeborg märkte, att han gick bort och sökte sig ett gömställe. När hon efter en dans gick igenom salongen med sin kavaljer, såg hon honom stå och flytta småsakerna på en hörnhylla, och strax därpå mötte hon honom med de tomma händerna på ryggen. Det dröjde inte länge, förrän hon begagnade sig af ett obemärkt ögonblick. för att undersöka den där hyllan. Och mycket riktigt, där stod templet med ängeln bakom eu stor vas. Med en hastig ingifvelse drog hon upp sim egen tarfliga minneskaramell ur fickan, lade den bakom vasen och tog templet i utbyte, vecklade in det så godt hon kunde i näsduken och kjolvecken, skyndade in i sitt rum och gömde det. Så där j a! Nu var han lurad, den otäcke, gamle styggingen! * Två år hade den lilla ängeln stått i det bortersta hörnet af Ingeborgs miuneslåda och sträckt sin rosenkrans mot alla de audra skatterna där inne. Men det var endast sällan den kom i dagsljuset, och aldrig hade den blifvit framtagen inför skolkamraterna för att vittna om familjens välmåga och bröllopets ståtlighet.
Män som utarbetat det, och pä sä korrt tid hasme n i swärt, at med noggrannhet gransta, ännu mindre förkasta, hwad de fastställt. Nu ril sjelfwa Bewillningen: den består af en 300,000 Riksdal-crs ärlig afgift i femton är, til realisation af Riksgälds - Sedlar , uti circa 14 millioner dels iitländst dels inlandst stuld i öanco; tiden, da Bewillning i detta ämne får sit stut, ar den, enär sjelfwa stulven uphbrer; nog kunde i detta ämnet, r anseende til repartition, mycket anföras, som nu är mindre lampeligt. En tredje afgift, utgående af Bemillning, fastän i wiflt afseende permanent, är den som blifwit bestämd för Neclicinal - sonäen, Lliartas-LiZillatMafgisten m. m., som stär at inhämta af ingressen til 1789 ärs Bewillning. Af hwad anfördt är, synes, at ehwad terms wi bruke, kan intet mindstas pä 15 ärs tid; inom den tiden böre wi förmoda et Riksmöte; och onödigt är det, at för den epo^nen aflemna nägon mindstning sratt i andras händer, säsom et högst onödigt, ingalunda pressant sch til och med wädeligt försigtighetsmedel. Jag säger wädeligt, ty> den som ej mindstar en sonel, dä mindstning kan hafina rum, hwad gör Den annat, än rmder et olika namn förhöjer en Bewillning, som bort sänkas? Höja, mindsta Bewillning är Ständers ensak, Let är ett af deras ömaste rättigheter, betaga dem den, ar afskaffa gammal Lag, hwilket ej kan ste, utan xä sätt 42. L. i Regerings-Formcn utstakar.
Jag har haft äran att vara komministrarnes ombud vid tvänne riksmöten; men aldrig föll det mig in att föreslå en lag, hvarigenom jag under min ilande fart till pastoratet kunde kasta i diket ett och annat dussin af mine äldre embetsbroder, som stängde för mig vägen, hvilka i kraft och duglighet voro måhända framom mig, lika mycket som i ålder, men som jag af matrikeln lärde känna vara 65 år och hvilkas hufvuden kanske börjat något luta. Det är dock ofta med mannens hufvud, som med sädesaxet; det lutar först när det blifvit fullmatadt. Jag åter hade för mål icke att stänga, utan att göra befordringsbanan Allm. Ilesv.- och Elcon.-lUskollels Betänkande N:o 3. fri, ehuru, om jag tänkt på mig sjelf, ingenting kunnat vara fördelaktigare än den nu föreslagna förändringen. Fjärran vare dock från mig att ana egennyttiga motiver hos motionären. Säkert har han menat väl, men sett saken blott från en sida. Likväl ville jag icke att en motion i denna syftning skulle kommit från en komminister. Utskottet har gillat motionen på grund att en man vid 65 lefnadsår är oskicklig att sköta en tjenst, och anförde som bevis härför att pensionsåldern för civile embetsoch tjenstemän är 65:te året. Men vid denna jemförelse har man icke besinnat, att pensionsåldern är en förmån, den embetsmannen längtar efter och skulle önska att den tillbakaflyttades till det 50:dc, eller 45:te lef nadsåret, för att få helgsmål, sätta sig i ro och i all beqvämlighet njuta sin lön, utan möda och bekymmer. Helt. annorlunda med ne komminister, af hvilka, om icke flertalet, likväl minst 1 hafva en lön icke öfver 500 R:dr. Jag sjelf har i 12 år haft komminister-lön, understigande 200 R:dr.
Ankom till Exp, Utskottet den 23 Julii 1825, Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen från Hallands Län, Peter Anderssons Motioner, om ändring af Strafflagarne för stöld m. m. H os Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen från Hallands Län Peter Andersson, uti tvänne serskilde, genom Utdrag af Ståndets Protocoll för den 15 sisth December, i ett sammanhang till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade Memorial , framställt åtskilliga yrkanden, syftande till ändring af nu gällande strafflagar, serdeles i frågor om stöld. Då Utskottet sökt göra sig reda för innehållet af dessa Memorial , har Utskottet trott sig finna Motionairens förslag kunna sammanfattas i följande punkter, nemligen: 1:0 att för all slags tjufnad må stadgas urbota straff, dock hvarken spöslitning eller fängelse vid vatten och bröd, utan fängelse med arbete från 6 månader till 3 Lagutskottets Betänkande N":o 78.
Det fordras nemi. af denne person, ieke blott att hail skall bestrida de vanliga Adjunkts-göromålen, d. v. s. biträda Professoren i undervisning, utan han är jemväl chef för den obstetriciska kliniken, hvilket allt har till följd att hans tid är till yttersta grad uptagen samt att han icke kan egna sig åt något annat än skötandet af dessa göromål. Jag får derföre hemställa, om icke afven denne Adjunkt må erhålla ett arfvode af 500 It dr Ernt årligen. Hvad för öfrigt alla dessa arfvoden beträffar, får jag fästa E. o. Ad:ns upmärksamhet på, att f. n. icke finnes någon ordinarie adjunktur vid Carolinska institutet, utan blott tillförordnade, och vidkommande den ifrågav:de anatomi* Adjunkten, har han hittills endast varit en medicinae studerande, som p& det sätt genomgått sin kurs i anatomien, att Professoren ansett sig kunna hafva gagn af honom. Det vore derföre naturligtvis obilligt, att åt en person, som kail bestrida en befattning hvartill icke fordras så mycken kunskap och tid som till en annan, gifva större aflöning än åt denne, ty den hjelp som Prosektorn lemnar anatomise Professorn kan ingalunda i mödosamhet jemföras med artis obstetricise Adjunktens göromål. På grund af hvad jag sålunda anfört, anhåller jag om bifall till hvad jag nyss hade äran framställa, med det vilkor likväl, att alla arfvodena för Adjunkterna måtte upföras på ordinarie stat. Hr Liljehöök: Då hvarken K. M. eller någon enskild mo tionär förordat ett sådant arfvode som Hr Cederschiöld föreslagit, har StatsUtsk. icke kunnat derom yttra sig; och jag kan ingalunda finna att Carolinska Institutets fördel derigenom blifvit åsidosatt, Jag tror derföre, att B. o. Ad. bör förblifva vid hvad StatsUtsk. hemställt.
Den 26 October 1838 hemställde Föredraganden l) att, enär de från vederbörande infordrade underdåniga utlåtanden nu inkommit, Kongl. Majit måtte förordna nämnde Comité samt, utan utfärdande af någon serskild Instruction för densamma, endast i allmänna ordalag antyda, att den egde uppgöra förslag, såväl till allmän stadga om fattigvården i Riket, som till en serskild för Hufvudstaden, hvarvid Comitéen borde taga i öfvervägande de ämnen oell författningar, som dermed stodo i sammanhang och derpå hade inflytande samt med nödiga förslag i dessa afseenden inkomma m. m. N:0 69. Sedan, i anledning af Kongl. Majits Nådiga skrifvelse den 13 Februari 1829, angående förändring och reduetion af hemmansräntorne i de Län, der desamma nu finnas i ett större antal persedlar utförde, Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 25 Januari 1850, på anförda skäl, anhållit, att verkställigheten af ränteperspdlarnes nämnda förvandling i allmänhet måtte till nästföljande Riksdagen få hvila, för att då i sammanhang med en hos Kongl. Majit i underdånighet begärd proposition, rörande, bland annat, förändrad method för markegångssättningen till afgörande företagas, samt Kongl. Maj:t derefter genom Nådig proposition den 7 Maj 1834 till Rikets Ständers pröfning öfverlemnat båda de således förenade frågorne, så blef, då Rikets Ständers till svar härå afgifna underdåniga skrifvelse den 17 Maj 1855, efter det Kammar-Collegium, till underdånig åtlydnad af Kongl. Maj:ts den 19 Juni 1835 fattade Nådiga beslut, med utlåtande inkommit, den 15 Juni 1838 inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet föredrogs m), målet, i A) af Tit. von Hartmansdorff. t) Tit. Heurlin. m) af Tit. Skogman.
Man skall invända, alt Preslerna dock examineras och ordineras lill Prester, hvar och en uti sitt Slift, hvarigenom Seminai ierne ej lia så myckel all göra; men all den föregående bildningen och det svåraste , nemligen bedömmandel och cort igerandel af piediknirigainc tillhörer dock Seminarierne. Jag vill dock öka Skollärare-Seminai ierna till inalles fyra, som skulle kunna vara upprättade i t. ex. Hernösand för norra delen af landet, uti Stockholm för östra, Gä - 24 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkandej iV;o 5. theborg för vestra, och Lund för södra delen. Man skulle häremot kunna invända, att delta val later verkställa sig, då Skolorne redan äro i gång och ett beh öflig t antal Lärare redan finnes, men att nu i början, då Skolor i nästan hvarje socken böra organiseras, antalet af sådana Folklärare-elever blir så stort, alt fyra Seminarier ej äro tillräckliga. Då man likväl kan laga för afgjordt, alt icke alla socknar på en gång kunna vara beredda alt uppbygga Skolhus och öfverenskomma om, huru lön för Läraren skall till vägabringas m. fl. saker, anser jag de fyra Seminarierna tillräckliga; ty, om det skulle erfordras, så kunde ganska väl för en tid ett större antal elever antagas. Om lönerna, som nu utgöra i3 gånger 3oo R:dr R:dr, och derföre kunde man erhålla en duglig man, hvilken ensamt skulle sysselsätta sig med sitt vigliga kall. Man kunde äfven då hoppas att en längre tid få behålla en skicklig Lärare, hvilket nu är högst problematiskt, då han endast har 3oo R:drs lön. Menar man åter, att han ganska väl kan hafva en bisyssla, så kan han ju ej jemnt sysselsätta sig med sina elever i denna Skola, hvilka således måste qvardröja der så mycket längre. Slutligen ser jag äfven en fördel uti ett färre antal Seminarier genom den täflan, som måste uppkomma bland ett större antal elever, samt de förändringar, som kunna behöfva vidtagas, hvilka lättare kunna verkställas på fyra ställen än på tretton.” 12:0.
Cronhjelm anfört, ber jag få nämna, att det är med stor tillfredsställelse, jag hört honom yttra, det han ej gör afseenden på stadganden i England och andra främmande länder, rör:de sådana frågor, deri förhållandet hos oss är lika; ty detta yttrande ger mig hopp, att i sådana frågor, deri förhållandet hos oss och i andra länder är alldeles olika, vi mindre ofta än förut skola få höra Hr Gr. söka efterdömen från främmande länder. Hr von Troil: Hr Rosenblad har sagt, att jag talat om slagskattep. Jag tror mig ej hafva gjort det, meri anhåller dock att få nämna, att om jag sagt slagskatt, har jag åtminstone menat remedium. Gr. Cronhjelm: Jag vill blott hafva äran påminna Hr Rosenblad, att det var med anledning deraf, att frågan nu angår, huruvida Fullmägtige i Banken fullgjort sina pligter, som jag förklarade, att jag ej nu kommer att taga i betraktande, hvad England, Preussen, Österrike och alla andra af Hr Rosenblad nu uppräknade länder gjort i afseende på texten för sina myntvalörer. BancoUtsk:s betänk. N:o 11 bifölls. Frih. Palmstjerna: Jag för min del anser, att vid detta tillfälle R. o. Ad. bort förklara, det R. o. Ad. anser den af Fullmägtige i Banken för de nya sedlarna bestämda text vara fullt öfverensstämmande med såväl R. St:s föreskrifter uti det vid sednaste riksdag utfärdade reglemente för Bankens åligganden, som med allmänhetens hilliga fordran på bestämd tydlighet i afseende på dess rätt. Jag anhåller, att denna min tanke må i prot. antecknas. Vid förnyad föredragning af BancoUtsk:s d. 17 dennes c. m. på bordet lagda rnemor. N:o i3, med tillstyrkan, att R. St. måtte hos K. M. i underd. anmäla de hinder, som mött för silfvervexlingens början å den af K. M. i nåder föreslagna dag, d. 1 nästk. Juli, blef samma memor. af R. o. Ad. bifallet.
Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. R:dr. ö. R:dr. ö. Kubikfot. k. R:dr. ö. Kubikfot. k. R:dr. ö. Sjö-Tulls-medel: Stats-Verkets påräknade netto-inkomst j,duu,uuu. Tull-Verkets Stat och Omkostnader 1,800,000: • Sulu-accis af Städerna . ... .^ Post-medel, påräknade för Post-Verkets Stat och Omkostnader Chartte-Sigillatoe-medel • Bränvins-afgift S:r Summa 7 Indelta Räntor. S p a n m å 1. enligt Indelt på förslag. Oindelt. Summa markegång på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Riksmynt R:dr. ö. R:dr. ö. Kubikfot. k. R:dr. Ö. Kil. Litt. K. Kongl. MMof* och Slotts-St (lierne. Kongl. IIof-Stnts.Ansliigcn, Kongl. Maj:ts Hofhållning Hennes Maj:t Enke-Drottning en Josephinas Hofhållning Hennes Maj:t Enke-Drottningen Desiderias Hofhållning . Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergöthland Deruti inbegripne handpenningar för Hans Kongl. Höghets Gemål. Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenie Möllers underhållande å Kongl. Slotten Kongl. Hofstallets utfodring Polis-, Lysoch Renhållning vid Kongl. Slottet och Arfprinsens Palats Rosersbergs Slott Ved och Kol för de Kongl. Hofven S:r Kongl. Slotten.
Omförmälda kostnadsförslag upptager: lill en skottafla, med 100 qvadralfot svensk pansarplåt af 4^ verktums tjocklek „ en d:o med 100 qvadratfots pansarbeklädnad af fyrdubbel l£ verktums svensk plåt „ 200 qvadratrot engelsk och fransysk pansarplåt med taflor „ ammunition, med undantag af krut „ ersättning för kanoner, som genom försöks-skjutningen göras till krigsbruk odugliga „ uppförande af skyddshus, skottvall m. m. samt för transporter, aflö ningar m. m „ anskaffning af kanoner och projektiler af ny eller förbättrad konstruktion, samt lill utgifter för behof, som genom försöken ådagaläggas 12,600: — 9,500: - 18,000: — 3,000: — 4,000: — 14,900: — 38,000: — Summa R:dr 100,000: — Vid pröfning af denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer, enär E. K. Maj:t uti den nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, jemväl å 4:de Huivudtiteln begärt ett extra statsanslag af 100,000 R:dr för artilleriförsök, ansett de ändamål, för hvilka ifrågavarande särskilda anslag äro afsedda, ega med hvarandra det sammanhang, att begge anslagsfrågorna borde pä en gång af Rikets Ständer till afgörande företagas. I det Statsråds-protokoll öfver Landtförsvars-ärenden, sorn är E. K. Maj:ts sistnämnda nådiga Proposition bifogadt, finnes beträffande det der äskade anslaget anfördt, att, på grund af den i Christiania, efter E. K.