Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förslag, att fr agan örn FörlikningsDomstolar mätte upptagas och utredas af Constitutions-Utskottet, ansågs ej höra till Grundlagen. Vid förslaget om inrättning af en Ijagoch Hushälls-Beredning, ansåg Ridderskapet och Adeln, sedan Grundlagarne blifvit uppgjorde utan att denna Beredning deraf utgör en beståndsdel, berörde förslag derigenom vara förvandladt till en enkel Lagfråga. io2:dra §:n. Att, likasom i Högsta Domstolen och Allmänna Beredningen, äfven i Riks-Rätten halfva antalet Ledamöter borde utgöras af Frälse och andra hälften af Qfrälse män, ansågs icke nödigt. 4‘de §:n. Härvid var föreslaget, att det deruti förekommande uttryck ”Frälse eller Ofrälse män” måtte förändras till ”Frälse och Ofrälse män.” Derjemte föredrogs det af Kongl. Majit 1812 gjorda förslag till förstberörde uttrycks förändrande endast till infödde Svenske män, hvilket af Ridderskapet och Adeln bifölls. 4So Den 20 ffuni 77:de §:n. Att i denna , om Kungsgårdarne m. m. skulle efter orden: ”De skola förvaltas” tilläggas och användas, ansågs icke nödigt. 2 9:de §m. Att, då indragning af Biskopsembeten torde bora bomma i fråga, denna §. syntes kunna, såsom öfverflödig, uteslutas, Åfslogs. Likaledes, efter inhämtade underrättelser om de beslut, hvaruti de öfriga Respectiva RiksStånden stannat öfver de, af ConstitutionsUt. skottet beredda, förslag, som deras rätt egentligen rörde, nemligen vid 29 §. Riksdagsordningen, ansåg sig Ridderskapet och Adeln böra j de Resp. RiksStåndens beslut till alla delar instämma; och i afseende på 5.
Det var Dalkarlar, som der användes under det första året, men de gingo sin väg af missnöje deröfver, att de ej fingo preja sig till oskäligt höga beting. Några år derefter tvång nöden dem att återkomma. Då åto somlige ihjel sig, och andre skuldsatte sig, under det Soldaten från Dalarne alltid vatit en skicklig och ordentlig arbetare, emedan han stått under befäl. Jag tror således icke, att större arbeten kunna verkställas genom enskildte arbetare. Grefve von Platen har dessutom utvecklat, med hvad motvilja desse arbetare skulle emottagas i församlingarne af fruktan för trängsel, sjukdomar och bosatte tiggare. Hvad åter Wermlandsallmogen angår, så är den väl ganska skicklig till arbete, men något hvar, som begagnat den, i synnerhet från Fryksdalen, skall lätt finna, att om sådane arbetare blifvit använde till Götha Canal, skulle den blifvit mångdubbelt dyrare, än den varit. Det gifves för öfrigt en annan skillnad emellan de tvänne sätten för arbetans verkställande. När det sker genom arbetscommenderingar, kunna på förhand bestämdare kostnadsförslag uppgöras, och förluster hindras genom en nogare beräkning af behofven. I andra fallet måste allt tilltagas på måfå, och det befäl, som erfordras för arbetets tillsyn, kostar lika 6?. Den x6 Februarii f. m. mycket, om man kunnat sammanbringa flere eller färre arbetare. Jag öfverlemna!’ till dem, som genom bestyr med dylika företag förvärfva! sakkännedom, att bedomina, om kostnaden ökas eller minskas på detta sätt, och genom de afbrott i arbetets gång, som aldrig kunna förekommas, då stora företag genom enskildte arbetare skola verkställas. — Jag anhåller att dessa mine anmärkningar få åtfölja återremissen. Grefve Horn: Med tillfredsställelse har jag åhört Herr Thams yttrande. Jag finner deri ytterligare styrka för de bevis, som tala emot de stora arbetsföretagen; ty det tyckes naturligt, att, då folk, som kringvandra för att söka arbete, icke kunna användas utan att blifva mångdubbelt dyrare än de, som arbeta efter ordres, så är tiden för företaget icke passande.
D. Dalenius. 348 Expeditioner till Riks-StLndcn. Bilaga till Mein. N:o 21. Förslag till Instruktion för Riksens Ständers Znstitice-Ombudsman. 8 l Niksens Ständers JustitiK-Ombudsman skall haftva en allmän tillsyn östvcr Lagars, Författningars och Jnstruetioncrs eftcrlesnad af Domare, Embetsoch Tsenstemän, samt, om de i sina Embetcns utöfning af wäld, mannanion eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underläta att sine Embetspligter behörigen fullgöra, deni tvid wederbörliga Domstolar i Laglig ordning derföre tilltala eller tilltala läta. Konungens Justitico-Cantzlers göromål och förhällande mä Justitice-Ombudsmannen dock icke i uägot fall ätala; lika som ock JustiticeOmbudsmannens göromål och förhällande ej äro af egenskap att kunna af Justitiee-Cantzlcren ätalas. 8 2. Justitieo-OmbndSmannen bör förnäiilligast anmärka och beifra sädane af Domare, Embetsoch Tjenstemän bcgängna fel, som synas honom antingen härröra ifrän egennytta, tvrängwisa, mäld och grof försumlighet, eller bereda en allmän osäkerhet för Medborgares rättigheter. 8 3. Formärker Justitiee-Ombudsmannen, att nägon Domare, Embetsetter Tjensteman, utan tvräng afsigt, endast af owarsamhet felar, mä han sädant Bilaga till Mem. N:o 21. 349 Konungens Justitice-Cantzler wid handen gifwa, likwäl utan att sitt tillkännagifwande nied något påstående beledsaga. 8 4. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af desi Ledamöter en eller flere funnos hafwa af egennytta, wrängwisa och försumlighet sa orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig
Jag blef ibland riktigt förtviflad, då jag skulle lära dessa småttingar stafva - numera stafvar man icke, man » ljudar ». Ja, ibland såg jag alla mina försök stranda på nämnda förargelseklippa. (Forts.) tig och utförandet på de flesta händer förträffligt. Fru Seelig-Lundberg hade i den kvinnliga hjältinnans roll en af sina bästa kvällar på länge; det var kraft, värme och fin nyansering öfver hela hennes spel. En muntrande och uppfriskande Skiss för Idun af Fredrik Ljung. figur gjorde hr Backström, af en uppblåst, talträngd parlamentsledamot sir Fletcher. Hr Skånberg i den II. manliga hufvudrollen tedde sig ock till sin fördel, liksom fröken Ählander, fruarna Sandell, Hoving och Sternvall samt hr Olsson med erkännande Vinterns kallaste dagar voro förrunna. böra nämnas. Något långlifvadt repertoarstycke Solen hade gjort stora eröfringar från de torde dock den engelska nyheten näppeligen blifva. områden, där natten härskade, och då fullVasateatern. Vi vilja icke inlåta oss på den månens milda glans, som nyss upplyst femer än vanligt vanskliga och otacksamma uppbruarinattens drifvor och rimfrostprydda giften att söka, om än i aldrig så kortfattad form, trän, åter skulle visa sitt herravälde öfver U P n o t i s b o k e n. lämna någon redogörelse för den ledande idén och intrigens gång i Georges Feydeaus lustspel mörkret, då skulle dagen redan förut hafDrottningens hälsotillstånd. Ehuru kropps» Fernands bröllopp », som i tisdags för första va trängt natten bort från sitt eget områ- temperaturen numera är i det närmaste normal gången gick öfver Vasateaterns tiljor. Bland Varma, lockande och hoppgifvande flö- och tillståndet äfven i öfrigt så pass förbättradt, alla besatta och uppsluppa franska farser, vi sett, de. att drottningen kan tillbringa en stor del af datorde denna slå rekord i munter galenskap — dade middagssolens strålar ned öfver de gen liggande på en soffa, fortfar dock hostan att vare detta nog sagdt — och dess succés de rire hopsjunkna drifvorna.
Till följd häraf har man stundom, för alt bespara marschkostnaderna, som uppgå till betydligt belopp, låtit regtlena få sqvadronsmöten till hast 10 å i4 dagar inom sqvadronernes stånd, i stället för regtls-möten, hvilka möten, ehuru mindre gagneliga än regrts-möten, likväl varit en stor lycka för indelta cavalleriet alt få, emedan dessa äro bättre än intet, eller möte hvartannat år. Jag skulle ytterligare vilja fråga, burn långt daningen af vår beväring bör vara framskriden , för att göra gamla indelta stammen umbärlig eller ens tillåta den ringaste indragning deraf, så till befäl som manskap. Beväringen exercerar, som kändt är, 10 dagar. Jag anhåller likväl att (å fästa uppmärksamheten på en omständighet. Vid beväringens exercis är mindre fråga om den tactiska daningen, hvilken är mindre väsendtlig; emedan, om man blott 3 månader eller 6 veckor före krigets utbrott kan sammandraga bevärm, haiman, nemi. med tillräckligt och skickligt befäl, mer än tillräcklig tid för att i lactiskt hänseende bibringa manskapet erforderlig daning och färdighet. Den militära daning jag menar, är af helt annan natur. Den vinnes ej genom några dagars exercis. Jag menar vanan att lyda , icke af fruktan för straff, utan af öfvertygelse, grundad på förtroende och aktning för befiilet; men är det väl möjligt för någon, att under io ä 12 dagar inspirera ett sådant förtroende hos hvem det vara må? Hvar och en, som betänker detta förhållande, torde utan svårighet inse omöjligheten deraf. StatsUtsk. förklarar väl hädanefter inträffande af krig för mindre sannolikt; men om, emot all förmodan, det osannolika skulle inträffa, och Sverige råka i krig; jag frågar då, 0111 något, om än aldrig så stegradt frihetssinne och fosterlandskänsla kan göra umbärliga ordinarieoch reservförråder af beväring, beklädnad och utredning. Äga vi tillräckligt förråd af gevär? Jag tror mig med säkerhet kunna påstå, att oss fattas 70 ä 80 om icke 100,000 gevär, efter rationel beräkning.
126 R;dr 20 sk. 7 rist. och uppgick vid årets slut till 865 R;dr 29 sk. 7 r;st. —• Sorn likväl, efter hvad Utskottet inhemtat, detta förhållande, eller att afbetalning å ett räntebärande Capital fått beräknas innan den upplup - 21 Släls-Utskottets Ferain else jy.-o 343. ne räntan blifvit behörigen godtgjord, jemväl fästat Kongl. Kammar-Rättens uppmärksamhet och åtgärd; så anser Utskottet denna fraga icse erfordra Rikets Ständers behandling. Utskottet bar tillika granskat den serskilda Hufvud-Bok, som blifvit förd öfver byggnadsomkoslnaderne för Malmö Arbetsoch CorreetionsInrättning, hvarvid resultatet till siffran befunnits sålunda: Debet. Balance från år i83o, fordringar 967: 6. q Ordinarie inkomst. Statsanslag 18,000:— ■—• Diverse inkomster. Credit. Utgift. Byggnadsmaterialier och inventarier 8,966: 7. 9. Fordringar * 919: 35. 9 Summa R:dr 19,706: 11. 3, Vid hvilken Räkenskap något anmärkningsvärdt icke förekommit. Stockholm den 8 November 1834* STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, 1834- Stan-Vi siettett Berättelse N:o 344. 1 hållit sig sålunda N:o 344. Ankom tili Exp.-Utsk. den 20 Not. Berättelse , angående verkställd granskning af Förvaltningens af Sjö-Ärendena, Kongl. Mapts Flottas med flere Departements Räkenskaper för är /&?/. CA.) De från Förvaltningen aflenmadc Räkenskaper, omfattande så väl delta "Verk serskildt sorn Kongl. Majlis Flotta, hvartill höra Slockholrhs, Götheborgs och Carlskrona Stationer, Lotsoell Fy ringsjemte. Allmänna LotsIndragnings-Stalen samt Sjö-Chartas-Archivet, hafva, med undantag endast af Cirbkmna Stations Redogörelse, blifvit i Kongl. Kammar-Rällen granskade:
Utdrag dm 11 Mars 1829; detlog af bränvinsdestillerings - rättigheten inom Hufvudstaden ; Betänkande, N:o 75 , i anledning af yrkade föiändringar till vinnande af lindring i Beväringssky Idigbetens fullgörande. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoiteis, under N:o 70, afgifne yttrande, i anledning af Hedervärda BondeStåndets återremis* i fråga om planpenningar, blef samma yttrande lagdt till Handlingarne. S. D. StatsIJtskottets Utlåtande, N:o 66 , angående inrättning af en Paketpost blef , vid förnyad föredragning, i anledning af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återxemitteradt. S. DVid förnyad föredragning af StatsUlskottets Utlåtande, N:o 69, angående anslag af medel till fullbordande af de i hufvudstaden anlagda Correctionslnrättningar , blef detsamma i allt öfrigt af PresteStåndet bifallet, utom hvad angår den i sista punkten föreslagna underdåniga anhållan hos Kgl. Maj;t, om vidtagandet af nödig Författning , hvarigenom de personer, hvilka sakna bestämdt uppgifvet och godkändt näringsfång, måga allvarligen tillhållas att söka tjenst oeb försvar, Prof. Utdrag den 11 Mars 1829. hvilken fråga PresteStårulet fann för godt uppskjuta intilldess förväntadt Utlåtande i samma ämne af vederbörligt Utskott till Ståndet inkommit, S. D. Föredrogos å ny'b och biföl lös Lag. , samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskott ens Utlåtande, N:o 1 , i anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i Landshöfdinge-Residence-Städerne, att utfärda Pass för dess Städers Borgare. Utlåtande , N:o 2, i anledning af väckt fiåga om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga odlingar af mossar eller andra sidiända trakter.
För öfrigt är inbjudning af Presle-ståndet gjord till Borgareoch Bonde-stånden att instämma i Preste-ståndets beslut, men inbjudningen bar af båda Stånden blifvit afslagen. Dä således i frågan om anslagets beviljande två Stånd stannat emot två, men det ena al de Stånd, som anvisat summan, dermed förenat ett vilkor, torde först, för bestämmande af kontra-proposition i hulvudvoteringen, omröstning få anställas, enligt följande proposition: “Den, som vill, alt lill kontra-proposition i hufvudvoleringen antages Ridderskapet och Adelns beslut, att ett anslag af 30,000 R:dr R:mt beviljas att, slälldt till Kongl. Maj:ts disposition, användas till byggnader vid Botaniska Institutionen i Lund, dock med vilkor alt, om det framdeles skulle visa sig all berörde summa icke varder tillräcklig för ifrågavarande byggnadsföretags utförande, Universitetet dä må af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunna erfordras, röstar ja ; den det ej vill, röstar neJ; vinner nej, antages till kontra-proposition Preste-ståndets beslut, att nämnde anslagssumma, utan sagde vilkor, anvisas till Kongl. Maj:ts disposition för ifrågavarande ändamål. För hufvudvoteringen föreslås följande proposition: ”Den, som vill, att del af Kongl. Majit äskade anslag af 30,000 R:dr R:mt till förbättrande af den, Botaniska Institutionen vid Lunds Universitet tillhörande, byggnad icke för närvarande skall beviljas, röstar Ja ’ den det ej vill, röstar nej : vinner nej, antages (l:a allern.) Bidderskapet och Adelns beslut. Preste-ståndets beslut. 28:o.
Vidare och då det lärer bero på Vicarius Apostolicus i Sverige att bit inkalla och härifrån återsända de Prester, som i Catholska församlingen pastoral vården besörja, samt, i följd häraf, dessa ofta kunna blifva oåtkomlige, då ansvar för begångna förseelser af dem bör utkräfvas, hafva Rikets Ständer funnit det vara för ordnings vinnande i hög grad vigtigt och, med afseende på den stränga disciplin, som inom det catholska preslerskapet är rådande, ej eller emot rättvisa stridande, att nämnde Vicarius Apostolicus, såsom högste vårdaren af den catholska församlingens angelägenheter i Riket, må anses ansvarig för alla åtgärder, som af hans underlydande i tjensteväg vidtagas. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes i Nåder förordna: l:o alt, vid blandade äktenskaps ingående, lysning afkunnas så väl uti Kyrkan inom den församling, qvinnan tillhör, som inom den, till hvilken mannen hörer, samt att lysningen utfärdas af den Lutherska presten, sona för densammas laglighet ansvarar;' 2:o Expedilions-U iskollets Förslag till lind. Skrif veise j N.o 54• 89 2:o att förteckningar öfver utfärdade lysningar lill äktenskap emellan Catholiker, jemte behörigen charterade lysningssedlar, skola af Catholska församlingens Presterskap qvartaliter tillställas Öfver-Ståthållare-Embetet, som derefter aflemnar de förra till vederbörande Consistorium och de sednare till Kammar-Rätten; 3:o att fullständiga förteckningar öfver Catholska församlingens alla medlemmar årligen skola afgifvas till Öfver-Ståthållare-Embetet; samt 4:o att Vicarius Apostolicus i Sverige, såsom högste vårdaren af den Catholska församlingens angelägenheter härstädes, skall vara ansvaiig för alla åtgärder, som af bans underlydande i tjensteväg vidtagas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Januari 1845.
Det återstår således endast att afgöra, om man vill fylla desse behof på hittills icke vanlig väg, i hvilken händelse äfven behofvet för Canalen kan fyllas. Hufvudfrågan blir alltid, om Ständerne vilja lemna något ytterligare bidrag till Canalen, eller icke vilja det; om de vilja qvarblifva vid det beslut, som 1828 års Ständer fattade, eller om de vilja återkalla detta: ingenting mera, detta eviga nej, som då uttalades. Ständernes magt dertill är obestridlig. Den tid, som är förbi, är död; den närvarande tiden har ärft dess magt. Men om Ständerne hafva 174 Den 26 Mars e. ra. rätt att fatta ett annat beslut, bör derföre icke förra tidens erfarenhet vara förlorad. Den säger oss, att första frågan bör bli, i händelse Ständerne vilja frångå förra Ständers beslut, om man skall hjelpa Bolaget att fullborda Canalen, eller om man skall hjelpa Canalen att bli fullbordad. För min del skulle jag gifva företräde åt det senare alternativet. Det återstående af Canalen från Wenneberga tili Slättbacken kan, liksom Wanås fästning, Dockbyggnaden i Carlskrona och andra dylika företag, genom Kronans Embetsman dirigeras och fullbordas. Man invänder kanske det enskildta intressets omtänksamhet, men hvar skall man söka detta enskilda intresse? CänalBolaget är dödt långt för detta. Under 5 år, som jag varit i beröring med Canalarbetet, har jag ej sett spår till något Bolags-intresse. Vid Bolags-inöten hafva några få delägare infunnit sig med fullmagter från de öfrige, som icke alls befattat sig med saken. Mine Medrevisorer vid de trenne Revisioner, hvari jag deltagit, voro hederlige män; men ej bade de enskilt intresse af Canalen; jag tviflar, att de voro actieägare. Directionen? Huru många bland dess Ledamöter hafva intresse af Canalen eller äro actieägare ? Vi vete det åtminstone icke; ty det är icke här, som i andra länder, att man skall legitimera sig såsom medintressent, innan man får in-, gå i förvaltningen af ett enskilt Bolags angelägenheter.
Antingen är hon ett tattarebarn, eller är hon af herrefolk, korp eller örn, Gud vet, det ligger i blodet; det visar sig nu, när hon snart blir fullvuxen. Dordej sade Lydik Larsson eftersinnande mäster Sigfrid var fuller af den mening, att modern, som dog här i torpet, ej var en tatterska. Hon bar hos sig två kostbara smycken, som ju höra barnen till och kunna försäljas för deras utkomst. Finnas de kvar? Hvad skulle ej de finnas? När mäster Sigfrid var döder och Thomas blef förmyndare, fick Thomas skrinet med barnens egendom att förvara. Det är försegladt med mästarens eget signet. Hvad skulle vi töras bryta det, vi? Däri ha ni gjort rätt, men blott för en tid. Förstår ni ej, Dordej, att barnens egendom ligger där utan ränta, nu när de bäst tarfva ett underhåll. Hvar är gossen? Han, tuppkyckling? Ja, det veta svalorna bättre än jag. Såsom utsädet är, blir skörden. Bennu har vuxit upp bland herr Åkes gudlöse ryttare; nu har han skjutit en karl på Gerknäs och måst rymma till Tyskland. De voro här på jagt efter gossen, men folk trodde, att det var bara för syns skull. Alla tyckte om Bennu, ingen själ ömkade Greger Andersson. Greger fick en opasslig kula genom kindbenet, och snedmundt blir han, så länge han lefver, men det tros, att han repar sig. Nåväl, är det ej bäst, att Thomas som förmyndare upplåter skrinet och jag betygar som vittne hvad däri finnes? Hvad säger du, Thomas? Thomas nedlade murslefven, strök sig med afviga handen om näsan och lät förnimma, att han ej skulle öppna skrinet förrän i barnens egen närvaro, när gossen blef myndig. Det vill säga om sju år, genmälde tullnären misslynt. Vi två äro ej gula om näbben mer, och gossen är ute på farliga stigar. Ung eller gammal, ingen af oss bär signet på lefnadens tid i sju år. Nu lida barnen nöd, och vi lefva. Hvarför töfva med det, som hör en förmyndare till? Thomas förblef obeveklig.
Djupt rodnande, nedslog hon ögonen för den glödande blicken, men den brände henne ännu. Det låg ett slags infernalisk makt i den, en makt för hvilken hennes hjerta bäfvade. Hennes bröst var sällsamt beklämdt, det saknade luft och slutligen steg hennes ångest till en sådan höjd, att hon blott med möda förmådde framstamma: ”stanna!” och sjönk sanslös till hans bröst. Det blef ett buller och en uppståndelse, som ej låta beskrifva sig. Musiken tystnade och alla skyndade fram till hjelp; men Rudolph upplyftade Elisabeth och bar henne lätt, som om hon varit ett barn, till ett litet kabinett, dit skrålet från danssalen blott hördes lik en susning i fjerran. Här lade han henne ned på en soffa och, stödjande hennes hufvud mot sin arm, knäföll han derinvid. Med djup ånger och grämelse betraktade han hennes bleka anlete, och, tryckande en kyss på den lilla snöhvita handen, som hängde maktlös ned längs hennes sida, bad han: ”förlåt, förlåt!” Och då Leonhard, som han låtit tillkalla, bestört inträdde, uppsteg han, ej utan en liten suck af saknad, och lemnade sin plats åt honom. Leonhard intog den dock ej, han lutade sig öfver sin maka, slutande henne i sina armar och med de ömmaste ord och smekningar sökande återkalla henne till lifvet. Efter en stund uppslog Elisabeth ögonen och blickade förvirrad omkring; men, seende sig i sin makes armar, smålog hon ljuft och, gömmande ansigtet mot hans bröst, suckade hon ohörbart: ”Gud ske lof! det är ej sannt! det var då blott en dröm!” Men då hon varseblef Rudolph, som med korslagda armar, betraktade henne med en vemodigt bedjande blick, vaknade minnet af hvad som händt, och en djup rodnad flög åter öfver hennes anlete. Hastigt reste hon sig opp, fattade sin makes hand och sade bedjande: ”Låt oss resa hem! jag mår ej väl, som du ser.” ”Gerna! Men vi måste dröja en stund, tills jag skickat hem efter våra hästar.” Rudolph framträdde och erböd sina.
Län och Matts Ersson från Stockholms Län. Ut Supra. Ex Protocollo. C. LIVIJN. 868 Stats-Utskottets Betänkande!», N:o 090. Anbom den 12 November 1823. Förnyadt Z/tlåtande, om Regogörelsen för de till Veneriska Smittans hämmande anslagne medel. W\ d Stats-Utskottels, linder N:o 35y, afgifne Betänkande i ofvannämnde ämne, hafva inom Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskillige anmärkningar blifvit gjorde; på grund hvaraf ärendet till Utskottet är# vordet återremitteradt; Och får Utskottet, i afseende härå, vördsamt anmäla, att Utskottet väl icke funnit desse anmärkningar föranleda till någon hufvudsakligen förändrad åtgärd å Utskottets sida, heldst berörde Betänkande af de öfrige 3:ne Respective Riks-Stånden blifvit bifallet, och Ärendet alliså, likmätigt 69 §. Regeringsformen, är att anse såsom redan afgjord; Dock Stats-Utskottets Betänkande!! S6g Dock torde den af Utskottet härvid väckte fråga, örn infordrande af åtskillige saknade Redogörelser för omförmäldte anslag, numera böra förfalla, sedan desse Redogörelser, enligt erhållen underrättelse, under tiden till Kongl. SerapliimerOrdens-Gillet inkommit, utom för Norrbottens Län, derifrån Konungens Befallningshafvande hos Gillet anmält gilligt binder för afgifvandet. Slockholm den i November i8a3. Ankom den 12 November 1823. Riksens Högloft.