Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag fattade den siste talarens yttrande rätt, innebar det, att R. o. Ad. egentligen sktdle begagna BorgareSt:s inbjudning alt bevista dess klubb, på det sätt, att det skedde genom några mer betydande ledamöter, hvilka besökte klubben. Jag får då till talaren hemställa, huruvida han anser lämpligt, att R. o. Ad. utser dessa mer betydande ledamöter antingen genom val eller genom acclamation, — på sätt som vid ett annat ännu a II. ai Den 19 Februari f. na. vigtigare val i ett annat Stånd lärer tillgått, — samt om lian, i händelse af sistnämnda alternativ, ämnar framlägga en lista på de mer betydande ledamöterna, hvilka skulle representera R. o. Ad. Gr. Frölich, David: Jag är ganska öfvertygad, att den siste talarens yttrande beror på en miSs-uppfattning af Ilr Dalmans anförande; ty det innehöll, efter min tanka, ej något sådant förslag, som den siste talaren förmenat, men de ordalag Ilr Dalman begagnat vid framställandet af sitt förslag, voro likväl icke sådana, att R. o. Åd., vid fattandet af sitt beslut, kan uti dem instämma. Det kan nemi. ej vara lämpligt, att R. o. Ad. svarade RorgareSt. på dess ifrågavar. inbjudning, det R. o. Ad. bestämde vissa dagar, elier dagarna före plena, dä Ståndet vill begagna sig af inbjudningen; men Ståndet kunde deremot gifva tillkänna, att det antoge inbjudningen på det sätt, att det ämnade infinna sig nämnde dagar och inga andra. I denna syftning, som jag gissar egentligen hafva varit Ilr Dalmans mening, instämmer jag till alla delar. Om det åter hade varit fråga om en allmän klubb, hvilket likväl icke, åtminstone på den ifrävar. localen, lärer kunna inrättas, hade det varit lämpligt, att samtlige ledamöterne infinna sig der alla dagar, och BorgareSt. hade då varit beredt på att mottaga de öfriga Stånden alla dagar; men enär det blott är en inbjudning, tror jag det vara ledande till ändamålet, att man vet, nalman på denna reunion eller soire'e kan träffa de öfriga Ståndens ledamöter.
Allt delta är en följd af en vis regerings omvårdnad, och Svenska folkets kraft; men å en annan sida äro vi långt ifrån den höjd af sjelfbestånd, som man har skäl att vänta af ett folk, vandt vid sparsamhet och hushållning, som, uppfödt under ett hårdt och mindre tacksamt luftstrek, är ihärdigt och arbetsamt. Ett enda missväxtår har satt de fleste i beroende, och om de hafva tak öfver hufvudet, högre än våra förfäder brukade, och vackrare kläder, skulle de utan Styrelsens omtanka gått miste om det nödvändigaste till lifvets uppehälle. Härigenom har den fattigare Allmogen blifvit skuldsatt, och som de ej skörda knappt så mycket de årligen lefva utaf, huru kunna de afbetala på capitalet, då penningebristen hindrar de så kallade forti H. 13 *94 Den 4 December f. m. mögnare att räcka de arbetsföre banden. Sådan är för momenten belägenbeten i den landsort, der jag bor; och hvad kan väl Regeringen vänta för uppoffringar, i händelse, det Gud förbjude! nationalförsvaret skulle komma i fråga, det enda som kan mäta sig med sådane arméer, som nu uppställas till folkens underhafvande? lag klandrar icke, endast upplyser om nödvändigheten af hjelp och skydd mot van värdet af landets förnämsta product, samt möjligheten att frälsa redan svigtande medbroder från skuldsättning; ty de tåla det icke, så vida man till behofvets stund skall samla krafter. Vår gamla Spannemåls-Inrättning kunde ej bära sig, ty den var ej grundad på ritorr spannemål. Förråd häraf gjordes på obestämda grunder. Herr von Becker har endast föreslagit uppköp de år-, då priset nedgår under ett visst minimum. Allmänna anstalter äga i uppl justare tider alltid företräde för de enskilte. Så är allmänna assecurancen tjenligare, än mindre privata inrättningar; så äro SockenMagaziner, såsom FilialDisconter till den stora gagneliga, afskalfade. Grunderne härtill äro solklara: Risknippan söndrad brytes'; men sammanhängande emotstår den hvad bemödande som häldst. Herr Tham, Wolrath:
953 skottets under N:o 177 afgifna Förslag till jemkning i RiksStåndens beslut rörande Husbehofsbranvinsbränningen, blef detta Förslag god kändt, med det tillägg, att i 6;te Puncaf Utskottets btiänkanden, den rättigheten för Städerne att ega sammansatta Bränneriverk bestämmes, bör näst efter ordet ett, tillsättas orden eller flera. S. D. Följande betänkanden föredrogos och biföllos; Stats och BancoUtskottens : N:o 38B9 I frågan om Lån till Intressenterne uti Röna Koppargrufva. StatsUtskottets: N:o 448) I anledning af Friherre Ankarsvärds anmärkningar vid Riksens Ständers Revisorers år 1822 afgifna berättelse om granskningen af Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning. N;o 455, Angående verkställigheten af Rikshufvudboken. 954 Trot. tltdr. d. 13 Septemb. 1823. N:o 456, Om sökt liqvid för Grefliga Gyller. stjernska Familjens påstådde fordran. N:° 457, Om yrkad ändring i tiden till redovisningen för Statens inkomster, Nto 458» Öfver anmärkningar vid betänkandet i irågan om Ränta för fordringar hos Kronan , enligt General-KrigsCommissariatets vid f. d. Arméen emot Norrige utstälda fördringsbevis. N:o 462, Öfver en väckt motion rörande de för Örlogsflottans behof disponerade Statsmedel. BancoTJtskottets: N:o 5r, Om prägling 3f Runstycken. N:d 52, Öfver en erhållen Remiss af StatsUtskottets utlåtande N:o 316, angående kost* naderne iör Myntverkets iståndsättande. Lagoch Ekonomiutskottens: No 167, I anledning af anmärkningar vid betänkandet N;o 73, om rättighet till Grustäkt m. m. Trot. Utdr. d. 13 Septemb. 1823. 955 N:o 172, Om yrkad skärpning i ansvaret för Skogsåverkan.
Den är nemi. verkligen för det närvide icke upskattad så långt från sitt verkliga värde. Om nu, på samma gång som denne slags fastighet svårligen kan komma att upskattas betydligt högre än f. n., procm Dedsättes allt för mycket, så skulle effekten blifva den, att stadsfastigheten skulle få en betydlig nedsättning i bevillning. Hedan genom den af Utskit föreslagna procm, 5 öre för hvarje 100 rdr af taxeringsvärdet, är sannolikt att stadsfastigheten får en betydlig nedsättning; ty icke kommer stadsfastigheten, då den blir satt till sitt verkliga värde, att motsvara dubbelt det nuvide taxeringsvärdet, hvilket den måste göra, ifall afgiften skulle blifva ungefärl. densamma som hittills. Skulle man nu ytterligare nedsätta procm till 4 öre, blefve följden att innehafvare af stadsfastigheter vore de enda, åt hvilka genom den nya bevillningen en högst betydlig nedsättning tillskyndades. Jag tror sål. att Bevilln.Utskit träffat en riktig grund. Det är möjligt att framdeles, då de nya förhjillanderne hunnit sätta sig, raan finner det vara skäl att nedsätta procm för annan fastighet än jordbruksfastighet, men att nu 194 fren 22 Ångnsti t. tit. göra det, torde vara för tidigt, och således anhåller jag om bifall Jill tJtsk:ts förslag. Gr, af Ugglas, Carl Ludvig: I sitt försvar af Utskits Betänk, h ar Gr. Lagerbjelke egentligen utgått från det bestående. Han har nemi. ansett, att om den bevillning, som Utsk:t här föreslagit att utgå af jordbruksoch stadsfastighet, framdeles lomme att varda gällande, skulle den blifva ungefärligen enahanda med den som nu af nämnde fastigheter utgöres. Jag tror för min del, att han häri har rätt. men jag vädjar till både Gr. Lagerbjelke och St:t, huruvida det kan anses såsom ett skäl att bibehålla den skilnad i procent, som här är föreslagen och som i princip är oriktig, ty den är att betrakta såsom ett straff för stadsfastighetsegaren, derföre att han ärligare till staten erlagt sin bevillning än jordbruksinnehafvaren.
Mars samma år erkände behofvet af en sådan i städerna Nora och Lindesberg, så afslogs dock detta, enär dessa orter egde en lång tids vana att sända sina barn till Örebro elier Arboga, hvarföre denna utväg tillsvidare ännu borde anses hjelplig. Detta tillsvidare har nu öfver 45 år fortfarit och, då vid 1856 års riksdag de flesta elementar-läroverken och många pedagogier i riket omreglerades och hugnades med betydliga lönförhöjningar, afhördes intet förslag till förbättring af Pedagogierna inom denna etiftsdel, som omfattar nära nog halfva Örebro län, och år 1855 räknade en befolkning Bih. till R. St. Vid sednaste riksdag erhöll skolan i Nora sådan löneförbättring, att densamma numera kunnat förändras till 2-klassigt läroverk; men ehuru de deromkring belägne socknarne, Nora, Jernboås, Hjulsjö, Hellefors och Grythyttan, af ofvannämnde befolknings numerär inom den styfmoderligt behandlade stiftsdelen, egde minsta antalet eller år 1855 blott 18,794 personer, men i den återstående delen af denna ort, eller Lindes, Ramsbergs och Ljusnarsbergs socknar, uppgick samma år befolkningen till 19,747 personer, glömdes eller förbisågs likväl Lindesbergs pedagogi, hvilken fortfarande lemnades utan uppmuntran samt i det otillfredsställande och mot ortens behof alldeles icke svarande skick, hvaruti densamma sig befunnit under loppet af många mansaldrar. Denna trakt saknar också de kommunikationsförmåner, som för densamma skulle underlätta skolungdomens bevistande af läroverken i Orebro eller Arboga; då deremotNora stad med omkringliggande bygd åtnjuter förmånen af direkt jernvägsförbindelse med både Örebro och Arboga. Under innevarande år har lärjungarnes antal vid Lindesbergs en-klassiga skola varit 28 eller samma antal, sorn två-klassiga skolan i Nora räknadt under samma tid. Med en kostnad af 36,163 R:dr R:mt har staden Lindesberg pä de sednare sju åren uppfört ett prydligt skolhus af sten, hvilket, utom trenne rymliga lärosalar, innehåller boställsrum såväl för Rektor som Kollega. Då Rikets
Byggnadens fortsättning med full drift efter den stadgade planen och tillika att af det tecknade Actie-Capitalet blifvit infordrade f dea ordning Reglementet *94 Den 25 April» föreskrifter, nemligen l8lf, io proCent, 1816, lo proCent, samt 181 g och 1820 hvarje år 10 proCent; äfvensom i händelse bidraget skulle komma att fortfara efter år i820, infordra 1822, 10 proCent, och sista roidedelen af Capitalet 1823.’’ En positiv föreskrift angående A:tie-Capitalets inbetalning var således af Riksens Ständer gifven såsom villkor för det till Canal - byggnaden beviljade bidragets fortfarande och en sammankomst af Bolaget för att gora ändring häruti, hade således varit utan ändamål. Att vända sig till Kongl. Majit Uti ifrågavarande fall tror jag också hade varit utan ändamål ; fy så snart Canal-Arbetet jnställdes upphörde äfven det villkor hvarunder Banco-Fullmägtige kunde fortsätta utbetaU ningen af biträdet ifrån Banquen och Kongl, Majit hade ingen utväg att verka ändring häruti. Det hade då intet återstått annat, än att af Statens medel lemna försträckning till Canal-bygg-.aden och det hade gifvits anledning till en annan mera grundad anmärkning. Det återstod således för Canal-Directionen intet annat medel än antingen inställa arbetet eller begära biträde af DiscontCassan, I ett sådant fall , då frågan är om ett stort allmänt företag och stridiga föreskrifter inskränka verksamheten , må det tillåtas mig fråga, om det icke är vid hufvudföremålet, som man måste egenteligen fä-ta afseendet? Både sjelfva bidraget ifian Bancjuen och de villkor, hvarunder det var beviljat, vittnade att det var CanalByggnadens fortsättning och drift, sorn utgjorde hufvudföremålet, och det vär således dervid Vm 25 April. 29? sorn Ordföranden uti Canal Directionen borde hufvudsakligen fasta afseende. Man har äfven talat om misscalcul uti det sednast upprättade Kostnaas-Förslaget för Canal. Arbetet.
Under det alt nemi. det stora ropet på de orepresenterades rättighet att deltaga i representationen småningom i PresteSt. inför ombud från allt flera och flera lärda samfund och skolstater, finna vi en annan lika bestämd tidehvarfsriktning till en icke återhållbar emancipation af skolan och lärdomen från kyrkan och tvertom. Det förberedes härigenom i PresteSt. förr eller sednare en motsats, som icke skall göra detta Stånd till hvad det nu är eller hittills har varit; det skall och måste erhålla en laisk och en ecclesiastik ingrediens. Går jag till BorgareSt. finner jag det försäkradt om sin, hvad man skulle kunna kalla, renhet, om nemi. skråordningarne äro säkra att bibehålla sig; men sjelfva dessa skråordningar hafva visat sig med hvar dag mer och mer i strid med nationens intresse och emot Ståndets egel. Egoismen sjelf korn-. ? mer att drifva näringsidkarne att önska en amalgamntion med hvarandra, och när den väl är verkställd, blir BorgareSt. förvandladt till stadscommuner och blir något helt annat än det närvar. BorgareSt. När man nu icke kan hoppas att de nuvar. Stånden . länge kunna komma att orubbade fortfara i deras historiska skick, — huru mycket skall icke delta ytterligare okas ■ genom intagande af de orepresenterade, hvilket intagande man icke ens försökt alt neka eller bestrida. Jag frågar D v n a4 Octo b c l' e. m. hvar och en, som tänkt på den saken, om icke, vid bildandet af ett 5:te Stånd, man ovillkorligen skall stöta på samma svårigheter, som man förebrår Coust.Utsk. att icke fullkomligen hafva lyckats undvika.
om wal af, Mars 856.-walde Mars867 Riddarhus-Direclionens' Niksdags-Berattelfe, Maji zg. 42. -0 Instruktion r7ov 1432. Lebr. 677. se Instruktion för-Riddarhus-Directionen. — desi förklaring rörande anmärkt oordning wid-voteringen öfwer Lag-Utskottets Betänkande om inskränkning i friheten att göra Fidei-Commisier, Mars rooi. Apr. 9Z5. Riddarhus Rammevcraren Instruktion för Nov. 1445. F.br. 679. se Instruktion för Riddarhus Direktionen. desi Memorial om medel' till ljus och skrifmaterialier m. m. för Ridderffapets och Adelns samlingsrum och Cancelli, Febe. 805. Apr. 671. 748. 86-si RiddarhuskOrdninchr, uppläst Maji 16. 30. — hemställan oM-upphäfwande af 1626 ärs och antagande af 1720 ärs, Majv t-13. — om upphäfwande af 1626 ärs i hwad voteringar beträffar, Majt 276. — om uppdrag ät Ridderffapets och AdelnsLedamöter k CSnstituttoM-Utskottet att utarbeta nödige förändringar' deri, Masi 279. 283. oM Uppdrag deraf st Riddarhus-Utffottet, Maji -84- '§5- »88. Mars iso. 202. L förnyafullständig redaktion deraf jemte förslag till undcrdänig ffrifwelse med.anhällan om Kongl. Maj:ts nädiga sanktion derä, Mars 1377. 1522.^ KonglMaj:ts nädiga stadfästelse derä meddelad, Apr. 1^5. Riddarhus-Salen, stora, om desi förseende med kakelugnar Mors 540. 586. 1410. Ian. Febr. iigr. ii54.
Den åsigt om grundlagens bud, som inom Utsk. gjort sig gäRandé, anser jag vara oriktig och jag finnér mig uti denna min öfvertygelse styrkt af det bifall tvänne Stånd lemnat till Frih. Cederslröms reservation. Med stöd af denna och 2 Stånds redan fattade beslut, anhåller jag om afslag å Exped:sUtsk:s Betänk, och bifall lill det förslag Frih. Cederströms reservation innehåller. Hr Adelborg, Anders Otto: Det är visserligen icke första gången man på detta rum hört skäl andragas af samma halt med deni, som nyss blifvit framställda, nemi. att då 2 Stånd fattat ett beslut, så borde äfven de båda andra ovilkorligen foga sig derefter. Jag behöfver icke mera än helt lätt påpeka huru föga sjelfständighet derigenom skulle upstå, för att tydligen ådagalägga att lili ett sådant förhållande icke ligger något verkligt skäl, emedan det är klart, att om en representation skall npfylla sitt kall, så måste det stå hvar och en representant öppet all yttra sina åsigter till den kraft och verkan de kunna hafva, och att en sådan förutsättning som att något Stånd skulle blindt foga sig efter hvad de andra besluta, aldrig någonsin kan komma att gälla såsom regel. Då jag är en af dem, som anse alt man icke bör förändra lagstiftningen utan att vigliga skäl dertill förefinnas, men icke för min del anser ett sådant förhållande nu hafva intrådt att mån med fog kan företaga en sådan förändring, så håller jag mig vid det hittils gällande stadgandet och önskar att tiden för Riksdagens sammanträde fortfarande mätte vara utsatt till d. 15:de Nov. Olika erfarenhet kan visserligen gifvas ifrån olika delar af landet, men i den trakt, Den 11 April f. m. 31 som är min hemort, äfvensom i de trakter, hvarest många af mina vänner äro bosatte, är man allmänt öfverens i den tanken att d. 15:de Nov. är den lämpligaste tiden för Riksdagens öpnande.
Hon tyckte sig sitta i den kära gamla pratsoffan i Bellas rum och lyssna till hennes glädtiga stämma. Det var så godt och bekant, och ett leende drog sig öfver hennes läppar. Dörren öppnades, och hon hörde det, men trifdes alltför väl i soffan hos Bella för att orka öppna ögonen. Hon hörde smygande, lätta steg, men erfor ingen nyfikenhet. Det var väl Mina som kom in med strykkläderna. Då kände hon ett par mjuka varma händer läggas öfver sina ögon och ett par friska läppar tryckas mot sin kind. Hon flög upp med ett utrop af glädje. Drömde hon ännu? Var det icke Bella, som stod der lifslefvande och glad? Var det icke hennes kära muntra röst som utbrast: ser man på, en sådan flitig flicka! Här äta flugorna upp klädningen, medan du roar dig på Fjäderholmarna. Hanna var ej rätt vaken ännu. Intrycket af hennes dröm var så klart, att hon nästan tyckte sig drömma ännu. Det var så ljuft att en stund få tro, att allt var som förr, och med en rörelse, omöjlig att hejda, tryckte hon Bella till sig och kyste gång på gång de skälmaktiga, älskade ögonen. Derefter kom allvaret och tanken på hennes brutna föresats, och hon lösgjorde sig sakta och vänligt ur Bellas armar. Låt oss gå ned till stranden, sade hon, jag vill tala med dig. Tanken att nödgas förställa sig, eller att utan förklaring vara afvisande mot Bella, föreföll outhärdlig. Men på gården möttes hon af en ny öfverraskning. Från alla knutar framrusade glada, välbekanta flickgestalter och omringade henne under jubel. Der var Lilli, Bertha, Aina, Alma och till råga på öfverraskningen Verna Sommar. De talade alla i mun på hvarandra, de skrattade, de gestikulerade, så Hanna, van vid sin tysta kammare, kände sig alldeles yr i hufvudet. Så mycket förstod hon af allt hvad de öste öfver henne, att de nu voro ute på sin fotvandring och kommit för att locka henne med sig. Hon bjöd dem att slå sig ned i backsluttningen vid ån, och der fortsattes pladdret. Du kan ej tro, Hanna, så galen Bella såg ut, då hon plumsat i bäcken och knöt sina våta strumpor bak på ryggen att torka.
Israel Larson hade flytt. Utan dugliga anförare kämpade den oordnade hopen modigt, men på det mest ändamålslösa sätt. Tyngden af kavalleriet bragte dem innan kort att vika. Snart voro bönderne omringade, de stredo förtvifladt för sina lif. Ingen pardon gafs, och innan dagens slut lågo fyra tusende döda på slagfältet. I massor kastades liken i ån, tolf och tolf hopbundos och nedstörtades lefvande, säger en berättare af hertigens anhängare. Hvarifrån de dertill behöfliga repen togos, säger ej berättaren. Dagen efter slaget befallte Fleming att sammanföra alla fångarne; de uppställdes nu inför honom, och tydligt syntes, att de alla ansågo sin sista dag vara för handen. Med vilda åthäfvor och hårda ord tilltalade dem Fleming och hotade alla med död och straff. "Såsom trolöse, Gudoch äreförgätne skälmar", utbrast han, "hafven J gjort uppror emot eder konung med olydnad och tredsko. J hafven förvägrat kunglig majestäts krigsfolk, som varit förlagde i borgeläger hos eder, deras nödtorft, J hafven fängslat, piskat, ihjälslagit dem J kunnat öfverkomma. J hafven öfverfallit kunglig majestäts fredlige och trogne undersåter, både adel och oadel, med mord och brand, och skulle ödelagt hela landet, om icke i tid hinder blifvit satt för eder. J hafven brukat sådant tyranni, som ännu aldrig någon utrikes fiende gjort, och som de grufligaste hedningar, men icke kristet folk bruka emot dem de få till fånga. Och ändock tänkte jag låta det blifva dervid, såsom ock vid Nokia skedde, och gjorde mig den mening, att oförstånd och förrädiske intalanden hade förledt eder; och tänkte efter Sveriges lag och rätt lagföra eder, när Gud skulle foga hans kunglig majestät i sitt rike igen. Men J hafven fört eder lag och rätt på spjutuddar, bågar, pil och bössa; derföre har jag varit nödsakad att, på kunglig majestäts vägnar, bruka samma slags lag och rätt emot eder igen!
understundom en viss grofkornighet framtriider, soln m&amp;hiinda fiirklaras af de primitiva forhiillandena, son1 skildras. Illustrationenla goda och intressanta. Vagdoinms poesibok. E t t wval af srenska och ntlandska dilrtverk. For skolan och familjelcretsen: if Hellejl I; i ?lrl !p-e~r. P I ~ S 8 kr., inb. Ungdomens poesibok iir en mtologi, ordnad fr&amp;l en helt annan synpunlct 5i.n den Iitterat~~rhistoriska. h d e r nggrca nll~niinna imbrilrer slsom)) Ur minuet, sagan och historim, eller ~ L i f r e t s frdgor och &amp; tor&gt;&gt; sammanforas friin d l a hall dikter, sorn visaii sig sll nu p l ungdomen. Idkn iir mycket god, och den spridning boken! : cd: tu f i t t visar, att den motsrarar ett fiirnt ej tillgodosedt l~ehof. Xfven sjalfvn nrralet torde i de flestru fall kurna betecknas soul lyckligt; dock saknar man bland det ntgifvaren samlat af nde akta yiirlorno. det i form och tanke fulltonigaste ocli liffnllaste~ itskilligt, s n l l i. man onskat att se i s t U e t for dikter af ringare ~iirde. Tlet iir har ej fr&amp;ga om v h a egna stora skalders allmant kiinda singer eller viirldslitteraturens blott i iifrers %ttuing tillgiingligu masterverk. Utgifvaren har rarit fullt beriittigud att ntealnta dem. Nen man kan t. ex. nndrn ijfver att en sHdnn ungdomens skald som Bjornstjerne Bjornson blott iir representerad nled en dikt; eller att viir svenska humor s&amp; of verviigande representeras uf Sehlstedt.
Län utur denna fond, hvaraf följakteligen någre medel ej fiege till andre personer utlånas; att högsta Lane-tiden malte blifva tre månader, i vanlig disconterings-ordning, så att vid Lånets beviljande räntan förut afdrages; att jern och flere inhemska produeter samt alla slags Handelsvaror komine att företrädesvis bela nas; att säkra vexlar och assignationer, utgifne och godkände af véderhäftige män, samt försedde särskildt med full vederhäftig borgen, likaledes kunde belänas; att inga andra än nu nämnda hypothéque skulle antagas; och än titel igen att så kallade omsättningar leke blifva tillåtne, utan att hvarje läntagen summa borde vid förfailotiden: fullt inbetalas eller annars genom lagsökning och pantens försäljande genast indrifvas. I anledning af denna underdåniga anhållan har Kongl. M:aj: t i Nåder inför Likets Ständer framställt, hurusom, med ett för Handeln förmånligt läge, Götheborgs Stad likväl de sednare åren varit i synbart aftagande, i följd af flere sammanträffade nogsamt kände omständigheter, och oiägénheterne af detta Stadens tillstånd äfven sträckt sig till angränsande landskap, särdeles Vemeland, Vester - 452 Banco-Utsiottets Betänkanden. göthland och Bohus-Län, genom förlorad eller åtminstone hindrad afsättning för deras productioner ; och da en anstallt till befrämjande af en lifligare handelsrörelse inom Götheborg tvifvelsutan skulle på en gång underlätta Stadsmanna Näringarne och Landsbygdens Yrken, har Kongl. Majtt öfverlemna till Riksens Ständer att, med erkännande af angelägenheten att vidtaga skyndsamma åtgärder till afhjelpande af det betryck, hvari den andra i ordningen af Rikets Städer råkat, utfinna tjenliga medel för det sökta ändamålet, och dervid öfverväga, huruvida detsamma må säkrast kunna vinnas antingen genom en sådan Lane - Inrättning, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, eller genom en särskild, till Görheborg förflyttad utgrening af de allmänna anstalterne i Rikets Ständers Banque.