Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om således Svenska Statsrådet förr försummat att bevaka denna Sveriges obestridliga rättighet, så är det väl intet skäl för att det nu skulle handla på samma sätt, och jag är öfvertygad om, att de män, som nu sitta uti Konungens Råd, hellre skulle upoffra sin höga ställning, än tillåta, att Sveriges rätt så oförsynt kränktes. Frågan om ståthållarskapets upbäf - Den 17 Mars f. m. vande måste behandlas i sammansatt Svenskt och Norskt Statsråd. Men, säger man, om nu Konungen sanktionerar Norska Storthingets beslut? An sedan, hvad gör det? Om det stöde mig fritt att här framlägga en propos., så skulle jag ögonblickligen föreslå, att Konungen måtte sanktionera beslutet, för det första derföre, att man inte längre skulle påstå, att Svenska Ständerna genom denne ståthållare vilja tillpreja sig rättigheter olver Norige, för det andra derföre, att det finnes intet folk, som gjort så stora upoffringar som det Svenska, för att lösa sina Konungars ord. Men på samma gång skulle jag hålla på Sveriges oafvisliga fordringar uti en blifvande revision. Den första af dessa fordringar vore den, att ingen Interimsregering mera skulle leka låna eld med nationernas angelägenheter, utan att en Regering, med Sveriges UtrikesMinister som förste medlem, skulle handhafva rikenas ärender. Den andra fordringen vore, att Svenska ärender skulle afgöras i Svenskt statsråd, Norska uti Norskt statsråd, och unionella uti sammansatt Svenskt och Norskt statsråd. Den tredje, att vid konungaval skulle hvarje Svensk och Norsk man ega 1 röst, och icke, som nu, den Svenske mannen 5 och den Norske 12 röster. Den fjerde, att krigsmakten skulle ställas lika, och den femte, att vi måtte återfå vår flagga. Det största beviset på Svenska folkets kärlek för sin Konung och hans ätt var, att det med tystnad lät utbytet af flaggorna ske} ty uti vår gamla, blågula Svenska flagga, som svajat öfver Liitzens blodbestänkta fält, blåsa vår ära, våra minnen och tusende dödar.
Igl^-lgrS<)Uc Sami. N:r gj, g4. 73 8 Prof. Ut dr. d. 2 Julli iSi8« om gratification St vice Presidenters Billberg■; o eli £sm Bonde-Ståndet för godt, att, med åberopande af sitt förut i timnet fattade beslut, tili förstärkta Stats-Utcfcöttet öfverlemna att afgöra de i denna fr?*» till äfventyra uppkommande skrijåk® tighetcr mellan Riks-Ståndens beslut; i hvilket afseende ue föreslagna Voterings-propositionerna godkändes. S. D. Efter uppläsande af Stats-Ulskollets för liden gårdag afgifne: 1. Hemställan angående Riks-Ståndens sergkilte beslut, i fråga om Riksens Ständers Revisorers rätt, att indraga Crediti.vet å Banken för allmänna Magasins-Inrättningen; 2. Anmälan rörande Riks-Ståndens serskilte beslut, i fråga derom, huruvida det för Manufaktur-Diskont-Fonden ställde Creditiv å Banken må kunna af Riksens Ständers Revisorer indragas; Fann Bonde-Ståndet, som vidhöll dess uti desse frågor fattade beslut, för godt att dem till förstärkta Stats-Utskottets afgörande öfverlemna och dervid godkänna de i sådant ändamål af Stats-Utskottet föreslagne Voterings-propositioner. Den 5 Julii I8i8* Fran Vällojl. B orgar er Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning biföll Bor^ gare-Ständet BankoUtskottets Utlåtande N:o 72 öfver den uti Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående Allmänna Pen^ I Prof.
Då han i minnet genomgick några månader af sitt sista lif, kunde han ej dölja för sig sjelf att hans lynne hemma icke alltid varit det bästa. Hans mors vördade och älskade bild framträdde nu jemte Gabriellas, och huru blygdes han ej att den förra hade något att beklaga sig öfver den senare. Han erinrade sig att salig far aldrig visat sig nyckfull, häftig och ombytlig, och att likväl mor, i hvars lilla fredliga hus dessa fel förut varit fremmande gäster, med allt öfverseende tålt mycket, som hon fordom ej skulle tålt. Ja, hon såg ibland helt ödmjuk ut. Arve kände en innerlig bedröfvelse vid denna nyttiga återblick, denna sjelfpröfning, hvilken stundens stillhet och hjertats förut upprörda stämning gaf högre allvar. Han föresatte sig att icke mera låta sin kärlek inverka på lifvet inomhus; nej, mor, den allra bästa och yppersta bland mödrar, skulle ej vidare sitta emellan, för det att hans hjerta icke ville gifva riktig bugt under förnuftet – kärleken fick ej göra honom till en otacksam son. Och Arve höll ord. Han blef allt hvad fru Kathrina önskade; och ofta vattnades de uti medsom motgång trogna balsaminerna med lyckliga moderstårar. Blott en sak kunde ännu blifva bättre; och sedan gumman någon tid tänkt derpå och vridit och vändt den på alla kanter, beslöt hon öfvervinna sin lilla stolthet och vid första passande tillfälle föreslå hvad hon ej en, utan flera gånger förkastat. Fjortonde Kapitlet. – en annan jag älskar Jag täres af qval. v. Beskow. – vakta tanken! Sjelfva tanken höres Grafström. Det var en treflig lördagsqväll. I gumman Arnmans stuga var nyskuradt och städadt. Arve hade nyss hemkommit efter en lycklig affär, ett stort beslag, hvarpå han sjelf kunde vänta en ej så liten vinst, och hjelpte nu sin mor att, som vanligt vid veckans slut, räkna den lilla kassan och öfverslå debet och kredit. ”Jag menar det står bra!” sade fru Kathrina fryntligt; ”detta året har gått bättre än det förra.
Stämningar, till Parter och Vittnen , hvilka, från såväl desse som andre Bätter, måga, i saknad af stämpladt Papper, utfärdas å ostämpladt , utan att sådant *jo Bil. till Bevilln, Utskot. Betänk. N:o i§, förminskar Svarande Partens skyldighet , att dera i svaro mål ingå; men i sådant fall, bör en sådan handling vid uppvisandet för Domstolen genast med stämpladt Papper af Käranden till föreskrifvet belopp förses med . , , , , 4 sk» Stämningar, offentlige å Rättens dörr u sk. Testamenten , såsom de der äro upphäfvande eller förändringar underkastade, behöfva vid uppvisandet ej förses med högre iin Sex skillingars Charta, utan skola, först då de vunnit laga kraft, beläggas med stämpladt Papper, svarande emot trefjer^ dedels procent af den bortglfne egendomens behållna värde enligt Bouppteckning; dock bör vid Testamentets bevakande med serskildt bevis styrkas, det vederbörlig Borgen blifvit, enligt Kongl. Kungörelsen deri 11 December 1811 , 1 och a §§, för den belöpande Chartan ställd , intill dess alt detsamma vunnit laga kraft ; kan , efter timadt dödsfall, lösa egendom l Bil. till Bcvilln, Vtskot. Betänk. N:o 15 mens värde ej utrönas Inora den tid handlingen bör vid Domstol uppvisas, ställe då In■nehafvaren borgen för stämpelafgiften , intill dess Bouppteckning hålles och Charta anskaffad är ; men om, genom ett så beskaffadt förordnande , egendomen ej är med fulleganderätt , utan blott till nyttjande öfverlåten, så belägges skriften med stäropladt Papper till ~:dels procent af det testamenterade värdet, efter hvad förut stadgadt är.
Verkställes ändringen på Bruk eller i Stad, vare den, som redskapen ändrat, vid ofvan utsatte vite skyldig att uppmätningen och slämplingen föranstalta innan redskapen till egaren ullemnas. Sker ändringen på landet, åligge egaren vid enahanda vite, som ofvan nämndt är, att, innan redskapen begagnas, låta fullgöra nyssberörde föreskrifter. Å bränvins-pannor af Tackjern, som hädanefter gjutas, bör pannerymdeh och Bruksstämpeln jemte årtalet utsättas i pannans öfre kant, vid det vile för Bruksegaren, som ofvan stadgadt är. >5 §• Till uppmätning och stämpling af nya, elier förändrade eller förut ej uppmätta och stämplade bränvins-redskap, förordne Konungens Befallningshafvande ett behöfligt antal af Landtmätare eller Justerare i Länen och Städerne, och tilldele dem vissa district, lämpade efter hvars och ens hemvist; och vare för denna förrättning Landtmätare eller Justerare lika ansvarig, sorn för målkärils justering i allmänhet. Uti de Städer, hvarest eller i hvilkas granskap någon Landtmätare icke är -boende, må till Justerare för bränvins-redskapens mätning och stämpling en Magistrats-person kunna antagas. Bränvinspannor skola vid mätningen vara försedde med löst bröst, då sådant linnes, och med hatt eller stängselskifva och rör samt öfrige tillbehör, som, enligt nästföljande §. äro underkastade stämpling. Pannans béla cubik-innehåll mätes med vatten eller annat flytande ämne till öfversta kant eller lekande brädd. Om hatten är försedd med en eller flere luckor eller någon annan öppning än ångröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapeu uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas. Hatten, JBev.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Oecon. UtshsBetänkande N:o 6.
G r e fven och Landt' Marskalken hemställde, 0111 Ridderskapet och Adeln behagade Utskottens berörde Utlåtande, i afseende å Ångfartyg , i så måtto gilla, att Lots och Buk-afgifterne oiå, jfrån nästkommande års början och tills vidare för Svenska Ång-fartyg, ehvad de segla på Ineller Utrikes orter, nedsättas till hälften emot hvad andre fartyg af lika djup gående enligt gällande författning gar erlägga. Ropades starka Ja jemte några Nej. Herr Grefven och LandtMa r - »Lälken förklarade, att sorn, efter hvad lian tvekt sig finna, Ja'öfverrösta'! Nej, propositionen biifvil af Ridderskapet och Adeln bifallen. Och blef Utskottens Utlåtande .äfven i öfrigt, uppå gjord proposition, af Ridder-» skåpet och Adeln godkändt. Friherre Cederström: Jag an* håller, att det beslut som nu är fattadl i frågan örn nedsättning af Lots och Båk af - Den 17 November e. m - gifte^rte, må coinmnniceras med de öfrige Riks-Stånden, jamt de inbjudas, att uti Ridderskapels och Adelns beslut sig förena. Herr Grefven och Land t-Marsk al k en hemställde, om Ridderskapet och Allein önskade , alt de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas, att uti Ridderskapets oell Adelns nyss fattade beslut instämma. Ropades Ja. , Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärjoch Oecouomie - Utskottens den 4 dennes under N:o a 18 afgifne, samt den 7 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Förslag, till jemnkning emellan de af RiksStånden fattade beslut, öfver frågan om den af Kongl. Maj:t i Nåder proponerade För-' fänning om iitrifning eller ändring af vatten-verk, sonl genom uppdämning i skada jord eller hindra dess odling.
BankoUtsk:ts förslag har tillkommit dels för att bereda allmänheten tillfälle till sådana transaktioner, dels lör att underlätta de ganska betydliga transaktioner, som Svenska staten har och kommer att hafva med utlandet i denna myntsort, enär begge statslånen äro uptagne i Preussiska Thaler. När indragningen skulle ske, finge man annars förvandla dessa thaler i Hamburgerbanko efter kurs, hvarpå förlust upstår. Här är, såsom blifvit sagdt, ingenting annat i fråga än att bemyndiga bankofullmäktige att verkställa så - I) er. »8 Juli f. m. 175 dana vexelköp, efter den kurs de sjelfva bestämma. Huruvida ett sådant stadgande kan föranleda betydlig förlust för banken, kan jag icke inse, men att en stor fördel skulle upsla såväl för banken som handel och rörelse i allmänhet, det ligger, efter min förmening, klart i dagern. Hr Lilliehöök: Jag har icke i hufvudsaken något att til lägga, . utan vill blott göra den anmärkningen att det var oförvänt ad t för bankofullmäktige att få upbära förebråelse derför, att de icke ville antaga ett förslag, som åsyftade att kunna förstärka bankens metalliska kassa. Hvad angår kostnaden att intransportera silfver från Berlin, så blir den mycket större än att taga det. från Hamburg; och så vidt jag känner, kan man icke från Berlin få sil fverplantsar, utan nödgades man i sådan händelse taga Preussiskt myntadt silfver, som sedermera här skulle ommynt,us. Man har tält om fördelen af att få köpa vexlar å Thaler. Det är visserl. sannt, att det kan vara en fördel; men då man icke behöfver varan, så beror naturligtvis fördelen på skillnaden mellan det pris, hvarföre man kan sälja den, och det, hvarför den blifvit inköpt. Fullmäktiges tvehogsenhet att köpa Preussiska Thaler, härledde sig från svårigheten att kunna tillgodogöra varan.
Mål får vid Domstol ej afgöras förr, än Gode Män sökt förlika Parlerne. Till Exempel: Om A. tror sig vara förfördelad af B.j begär han af honom rättelse. Vägrar den, uttages Stämning på vanligt sätt, men uti den ålägges Parterne, att före inställelsen vid Domstolen, träffas på viss tid och ställe, hvarje med sina tvenne Gode Män, hvilka böra söka ätt tvisten bilägga. Lyckas det, utfärdar Domstolen stadfästelse; i annat fall tvistas efter Lag. På lika sätt borde förfaras efter hvarje Rätts Dom eller Utslag, innan Vad eller Rättelse får fullföljas eller sökas. Dessa Förliknings-tillfällen skola visserligen afböja missförstånd och bidraga till sämja, åtminstone kunna de på intet sätt skada. Jag anhåller derföre, att Högvälborne Hr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln måtte tillåta, alt denna framställning icke allenast remitteras till Lagutskottet, utan äfven communiceras med Den 5 Januarii. 267 <Je öfrige RiksStånden, hvaraf Pluraliteten säkert fått vidkännas obehagligheten och osäkerheten vid Rättegångar, och torde omfatta tillfället att mildra detta, för hvarje fridsam, odrägliga onda. Lades på Bordet. Friherre Carpelan_, Carl Mauritz, hade inlemnat fyra Memorialer, hvilka upplästes, så lydande: 1:0 I vår Sedelstocks nu befintliga författning, och då de på Privata Actier ställda Disconler torde dels snart alldeles försvinna, dels inskränka sina LånCapitaler, blir nödigt för Industriens uppmuntrande, samt till förekommande af Åkerbrukets och Näringarnes totala förfall och Egendomarnes förytlrande till ett för deras Ägare högst förstörande vanpris, påtänka Medel till afhjelpande af dessa hotande, Riksförderfliga olyckor. I följd deraf tror jag mig böra hafva äran föreslå: 1:0 En lämplig tillökning af Banco LåneFonden, hvarmedelst Lånen på Fastigheter å Landet både kunde till deras Lånegrunder ökas, som ock förr utbekommas samt fbere Individuer meddelas.
Jag bestrider alltså LänsNotarie-lönerna, såsom, på sätt Friherre Cederström yttrat, behöflige för controllen; emedan Landsliöfdingarne sjelfve äro de bästa controllerne, om dessa platser med mer urval tillsattes; och att 1111 gifva en lön på 100 R:dr, vore för att nj'ttja ett uttryck, som Herr von Hartmansdorff vid sista Riksdag här införde, att släppa in ett finger för att sedan få in hela handen. Samma förhållande anser jag böra gälla med LänsbokhålJares och Canzlisters löner i Jemtland och Vesterbotten. Hvad Fögderiernas delande angår, medger jag, att det bör bifallas, emedan en del äro alldeles för stora; men då hela Länsindelningen i min tanka borde rättas, anser jag det vara orätt ingå i någon partiel, och bestrider högeligen den princip Utskottet vill etablera, att nemligen de nyare Fögderierna skulle ingå på en tillämnad ny LöneStat, samt således blifva de bäst lolita; emedan då man på detta sätt ger de nu i frågavarande Fogdar mer, än de äldre i omgifvande Fögderier, skulle följden blifva ett skrik om löneförhöjning för desse vid nästa Riksdag. Hvad Länsmanslönerna angår, finnes, som jag redan i förmiddags yttrade, det starkaste skäl mot Utskottets tillstyrkande Den 19 Maji e. m. 355 i Utskottets egna ord ; ty Utskottet åberopar de allt mer ökade utmätningsauctionerna för Kronorestanlier, såsom en anledning till löneförhöjning. För mig blir detta ett det vigtigaste skäl att afstyrka densamma. Utskottets förslag angående Fjerdingsmanstjensterna skulle jag önskat kunna bifalla; men då Utskottet gjort det stora misstag, att inblanda FrälseEgare i deltagandet af dessa Tjensteförrättningar, bar det inträdt på privilegiernas omfång, och måste alltså denna fråga behandlas på ett helt annat sätt, och torde saken äfven ha sammanhang med Frälseägares representationsrätt i BondeStåndet.
Hindrad af enskilda göromål får jag härmed afsäga mig min befattning såsom ledamot i Konsl.-Utsk:t och såsom Bänkman, anhållande att få blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i Konst.-Utsk:t efter Gr. Wachtmeister. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 4 e. m. In fidem, 0. Brakel. 172 Den 9 Maj e. m. Lördagen den 9 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes behandlingen af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 87, ang:de fortsatt utförande af jernvägsarbeten för statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel; och förekom nu i ordningen: 6:te punkten. Frih. Raab, Adam Christian: Jag har icke begärt ordet för att söka åstadkomma någon ändring i det beslut, hvartill Utsk:t kommit i afseende på denna fråga, utan jag vill blott fästa uppmärksamheten på, att om vi beslutat oss för de smalspåriga bano-na, hvilka hade varit mer än tillräckliga äfven för dubbelt så stor rörelse, som deri högsta vi kunna påräkna, så hade nära hälften af anläggningskostnaden blifvit besparad. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Afven jag vill icke försöka att få någon ändring i det beslut, till hvilket StatsUtslct har kommit. Jag kan blott beklaga, att den obetingade tron på auktoriteter skall till den grad förvilla omdömet, att, då man i vårt eget land haft påtagliga bevis på den stora fördelen af smalspåriga banor, der trafiken icke är särdeles stor, man likväl icke då vill anlägga sådana. Som sagdt är, jag vill icke nu försöka att erhålla någon ändring i beslutet. Jag vill blott inlägga min reservation deremot. Inom 3 år kommer det att visa sig, hvilket system, som varit klokast att använda.
Egentligen hade han ingen likhet med den man, som hon lärt känna genom porträttet: hos honom voro alla linier kraftigare, uttrycket tröttare och trotsigare; men han var ej heller den, som gifvit sig så fullt hän i brefven. Detta porträtt och dessa bref, de hade för henne blifvit ett, voro såsom händer, hvilka slöto sig om hennes hjärta och höllo det fast; den man, som i går mottagit henne och som i dag skulle komma, var en annan, och hon hade känt missräkning vid åsynen af honom. Den andre, den i brefven, var så varm, så barnsligt omedelbar; denne nye var så inbilsk, så kringmuradt otillgänglig. Ett själfmedvetet och stolt djur vore han nog i alla fall, i sin okonventionella rättframhet så väl som i sin påtagna kyla; hvilken odefinerbar nyans hade han icke i går afton helt naturligt förstått inlägga i presentationen af henne och lotsåldermannen: gent emot henne understrykande att denne simple man vore en person, som åtnjöte hans odelade aktning och hvilken han därför såsom en gifven sak antoge att hon skulle röja all erforderlig respekt för, – och dock på samma gång gent emot den andre uttryckligt reserverande sig för alla förtroligheter. Han hade en smula omotiveradt och måhända såsom mer ovederläggligt än nödvändigt varit framsatt sina åsikter i en del ämnen, och tagit position icke emot hennes ståndpunkt, hvilket ju ändå kunde gått an, utan fullkomligt vid sidan af denna och liksom öfver den, hvilket egentligen vore en förnärmelse. Han vore nu icke så lätt att komma under fund med riktigt till botten. Framför allt vore han en sensitiva, som man måste handskas försiktigt med, om man icke ville äfventyra att se honom helt plötsligt rycka till, bli främmande i en hast och försvinna. Hon kikade allt emellanåt förstulet ut genom en remna i rullgardinen mot det håll, från hvilket han måste komma. Ändtligen, efter en timmes väntan, såg hon något som ungefär ett grått streck dyka upp långt borta bland klipporna. Det var ett vertikalt streck, som än försvann bakom ett hus, än dök fram igen vid ett klipputsprång, som oupphörligt blef borta igen och blef synligt igen, men som därunder kom allt närmare. Jo, det var han.
Memorial till Riksens Steimler, med uppgift ä hvilande förslag till ( Grundlag s-ändringar. Sedan Constitutions-Utskottet,' jemte Memorialen Nrris 2 och 3 af den 12 och 16 i näsllidne månad, till Riksens Ständer ingilvit först de från nästföregående Riksdag hvilande grundlags-förslag rörande na tiolia hrepresentationens ombildning, och sedermera sådana från nämnde Riksdag till den nuvarande hänskjutna speciella grundlags-ändrings-förslag, som icke, enligt 81 och 82 §§. i Riksdags-beslutet af den 16 Juni 1841, berodde på de förra förslagens afgörande, åligger Utskottet, efter det berörde förslag angående nationalrepresentationens ombildning numera blifvit af tvänne Riks-Stånd afslagne, att lili Riksens Ständer uppgifva äfven öfriga uti 82 §. af 1841 års Riksdagsbeslut upptagne förslag till Grundlags-ändringar, af hvilka största delen uttryckligen förklarats hvilande till pröfning vid innevarande Riksdag endast folden händelse, att omlörmälda förslag, angående nalional-representalionen, blefve antingen af Riksens Ständer eller af Kongl. Maj:t ogillade, samt återstoden omfattar ämnen, som med de förra stå i det sammanhang, att de icke före dessa kunna till afgörande förekomma. Utskottet får alltså, under åberopande af dess denna dag ingående serskildta Memorialer Nrris 5, 6 och 7, med uppgifter angående sådana bland nyssberörde grundlags-ändrings-förslag, hvilka äro af villkorlig beskaffenhet, såsom ankommande på vissa andra hittills ej anmälda förslags antagande eller förkastande, härhos vördsamt öfverlemna en i vanlig fonn sammanfattad uppgift å de öfriga förslagen, som, numera af andra oafhängiga, livart för för sig kunna när som helst blifva föremål för Riksens Ständers definitiva beslut Stockholm den 5 September 1844. Ilih. till R. St. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o75), angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen.
På tre ställen i grundlagen finnes detta ord allena, icke utan djup betydelse, nedlagdt. I 4 § Reg.F., som vi nu här hafva för händer, i 9 §, som angår Konungens rätt att allena besluta, och i 57 §, att Ständerna allena äga att sig beskatta. Grundlagsstiftaren år 1809 ville å ena sidan undvika Rådets styrelse med Konungens secret, upprätthålla Majestätets helgd och icke af Konungen göra en President, och å den andra sidan var det nödigt, alt i grundlagen nedlades Ständernes rättighet att allena sig beskatta, för att förebygga Kongl, påbud om krigsrustningar och skatter. Att nu borttaga ett ord af denna djupa betydelse ur grundlagen, och göra ordmeningen i §:n felaktig genom det påföljande ordet dock, som der finnes, samt genom ett sådant borttagande göra en antydning, som skulle vårt monarkiska regeringssätt undergått någon skiftning eller förändring, genom den nu inrättade departementalstyrelsen, anser jag vara högst olämpligt och nära nog vådligt för framtiden. Jag afstyrker derföre på det högsta en sådan grundlagsförändring, tilläggande, att den är, hvad 81 § Reg.F. säger, onyttig och öfverflödig. Hr af Dahlström, Gust. Jacob: Det är med anledn. af Gr. Anckarsvärds yttrande, som jag tager mig friheten att anföra några ord. Bland de många skäl, jag ägde att rösta emot det hvilande representationsförslaget, var hufvudsakligen ibland andra äfven det, att detsamma sökte inskränka Konungamakten. Af samma skäl röstar jag nu emot den föreslagna förändringen i 4 § Reg.F., der 2 H. 22 170 Den 4 Sep tarn ber f. m. man söker att borttaga ordet allena. Skulle detta försök lyckas, skulle R. S(. godkänna förra riksdagens Const.Utsk:s antydning af maktbegär; så är icke den tiden långt borta, då man äfven söker borttaga ordet allena ur 9 § Reg.F., och jag hemställer hvad följden då blcfve.