Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men judarne i Tyskland voro dessutom genom sin så hastigt förvärfvade rikedom och sitt så hastigt tillkämpade inflytande samt slutligen genom sina dygder ännu mera än genom sina laster utsedda till förbittringens offer. Alldeles samma omständighet, som gör att man begär .kinesernas utdrifvande från San Francisco och tyskarnes ut-drifvande från Ryssland, föranleder här ropet på att be-röfva judarne menskliga rättigheter: den större energi, som den ras, hvilken i alla dessa fall är i minoriteten, lägger i dagen. När helst en ras är mera återhållsam, mera flitig, mera sparsam, mindre lättsinnig än sina omgifningar, skola dessa ropa död och förbannelse öfver den. Det är äuda till löjlighet påfallande, i hvilken grad vissa ryska organers smädeartiklar mot tyskarne i Ryssland och vissa tyska organers utfall mot judarne i Tyskland se ut som plagiat af hvarandra. Det är ett ryskt ordspråk, att hvar och en tysk födes med en hake i handen; med den hakar han sig: fast vid en annan tysk ofvanför honom och hjelper på. samma gång en tysk inunder honom att fästa sin hake i hans bälte. Alldeles samma tema varieras här om judarne, hvilkas sammanhållning beständigt påpekas som en fara, fastän de i sjelfva verket känna litet eller intet till hvarandra, ja fastän många ibland dem under de friare idéernas herravälde så fullständigt hade glömt, att de voro judar,att de, som en bland dem qvickt uttryckte det på ett möte, egentligen först nu » ha blifvit judar — af Stöckers nåde ». Beskyllningarna för att eftersträfva och tillskansa sig höga embeten, universitetsplatser, leveranser och Gud vet hvad mera äro vidare alldeles lika så typiska mot tyskarne i Ryssland som mot judarne här. Ja, i Ryssland går tyskeji och gäller för den kall blodige » utsugaren » par excellence, derför att han i allmänhet utgör länken mellan godsegaren och dennes bönder.
Prot. 1850 & 1851. 5 Sami., 1 Åfd., Vt Eäft. 1 2 Bcvillnings~Utskoltels Utlåtande, JV? 21. olägenheter, som så väl sommarsom hösttiden förorsakades de landtboer, hvilka sjövägen införde sine varor till Stockholm, genom åliggandet för dem att så väl med mindre farkoster som större segelbåtar anlöpa de vid Blockhusudden och Långholmen anlagde sjötullar, och der ofta (lera timmar nattetid och i svårt väder uppehållas, för att undergå tullvisitation och erlägga hamnpenningar till Stockholms stads Drätselkommission; förmenande motionären, att samma förhållande borde ega rum i afseende på visitationen vid sjötullarne, sorn vid landttuliarne, der till den trafikerande landtmannens stora belåtenhet och fördel genomfarten numera vöre fri och tullbevakningen besökte så väl aflägsnare som staden angränsande vägar, hvilket förfaringssätt vore lika så ändamålsenligt vid de intill Stockholm belägna sjötullar, der endast ett smalt sund utgjorde inloppet, hvilket med lätthet kunde bevakas af den vid dessa tullar förlagda tullbetjeningen, och kunde mindre roddbåtar dertill användas både på längre och närmare håll, hvilket alltid gjorde den trafikerande osäker, livar han kunde träffa uppsyningsmännen, då deremot lurendrejaren nu syntes med mera lätthet kunna i närheten af Stockholm upplasta oförtullade varor, emedan han alltid vet sig vara fri från tullbetjeningen, innan han anländer till sjötullarne; och hade motionären, som genom egen erfarenhet lärt känna alla de svårigheter och olägenheter, som derigenom förorsakades, föreslagit, att sjötullarne vid Stockholm måtte indragas.
De exempel och framställningar, Hr von Hartmansdorff gjort, ligga verkligen, i min tanke, på sidan om ämnet eller nästan bakom detsamma; ty Utsk. har icke talat om andra tjenstemän än dem, som hafva lön på ordinarie stat. Huru de enskilda corporationernas embetsverk fördela göromålen emellan sina tjenstemän, hörer icke Staten till. Banken och Riksg.cootoret hafva sina särskilda ordningar. Utsk. har ovillkorligen endast fästat sig vid statsregleringcn. Jag har afstyrkt betänk, derföre, att det hvilan på proesuintion och till stor del icke öfverensstämmer med sakens förhållande. Jag har ansett det öfverflödigt, derföre att jag känner så få undantag, då en person innehar 2:ne löner på stat; det är knappast tänkbart. Det kan visserligen hända uti en liten småstad, att borgmästaren förenar någon särskild tjenst med sin egentliga befattning; men derom är hur icke fråga. Frågan är här 0111 Statens embetsverk, och der tror jag icke att man skulle kunna citera ett enda exempel på, att t. ex. en advocat-fiscal, ehuru hans egen lön är ganska ringa, innehar en annan lön på stat. Ett sådant förhållande tror jag ingenstädes äger runi, och anser derföre den väckta frågan vara öfverflödig. Skulle man vilja ingå i sådana detaljer, som Hr von Hartmansdorff, så medgifver jag, alt chefskapet måtte ligga D c ii 13 Juni f. m nere i de embetsverk, der det kan liafva kommit så långt med oskicket, att man icke finner någon tjensteman på sin plits. Jag skulle tro, att dessa springtjetister icke borde få finnas, utan att hvar och en bör sitta qvar och arbeta och ej tillåtas att springa från det ena förvaltande verket till det andia. Jag ser sålunda ingen den minsta anleda, lill återremiss, ty Utsk. kan icke föreslå något annat än hvad det framkommit med. Om alTvoden har här ej varit fråga, ty de äro icke uppförda på stat. För närvar tror jag, att det ar alldeles likgiltigt, om den föreslagna skrifvelsen kommer att expedieras, emedan den icke kan medföra något resultat. Principen tyckes
Direktionen föreslog, såsom lämpligaste plats för samma skola, den Kronan tillhörige tomt och egendom emellan Hötorget och bägge Bangränderna, hvarest, vid vestra gränden, det för skolan erforderliga utrymme skulle kunna vinnas dels genom begagnande af en ledig tomt och dels genom bedrifvande af en mindre betydlig byggnad, det så kallade pistolsmeds-bostället; att skolbyggnaden, jemte inköp af en del nya inventarier m. m., skulle erfordra en kostnad af minst 39,000 och högst 50,000 R:dr Banko, allteftersom ersättning för berörda tomt eller boställe kunde ifrågakomma eller annan tomt behöfde för hela byggnaden inköpas; samt att Direktionen, sorn befarat, att besparingarne å anslaget til! Elementarläroverken icke lemnade tillgång för nämnda kostnaders bestridande, .ansåge sig böra i underdånighet anhålla, det É. K. M:t måtte af Rikets Ständer äska det anslag, som för uppförande af merberörda skolhusbyggnad kunde finnas beböfligt; med anledning hvaraf och då det vore osannolikt att pistolsmeds-bostället kunde utan ersättning afstås, likasom att tomt kunde kostnadsfritt erhållas, E. K. M:t, som funnit, att skolan endast i det fall blefve fullt försäkrad om egen lokal, att utgiften för tomten älven inräknades i de behöfliga medlen, uti högstberörda Nådiga Proposition föreslagit, att den af Direktionen begärda högre summa, 50,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas, för att af E. K. M:t, för det omförmälda ändamålet, efter behof användas.
Edra hustrur, barn och boskap låter blifva i landena, som Mose eder gifvit hafver, på denna sidone Jordan; men I skolen gå för edra bröder väpnade, alle de som väraktige män äro, och hjelpa dem; Intilldess Herren låter ock edra bröder komma till ro, så väl som eder, att de ock måga intaga det land, som Herren edar Gud dem gifva skall. Sedan skolen I vända om igen till edart land, att I det besitten, som Mose Herrans tjenare eder gifvit hafver, på denna sidone Jordan österut. Och de svarade Josua, och sade: Allt det du oss budit hafver, det vilje vi göra, och hvart du sänder oss, dit vilje vi gå. Såsom vi hafve varit Mose lydige, så vilje vi ock vara dig lydige; allenast vare Herren din Gud med dig, såsom han var med Mose. Hvilken som din mun emotstår, och icke lyder din ord i allt det du bjuder oss, han skall dö; allenast var du tröst, och vid godt mod. Josua, Nuns son, sände hemliga ut två spejare ifrå Sittim, och sade dem: Går och beser landet, och Jericho. De gingo åstad, och kommo in uti ene skökos hus, som het Rahab, och der lågo de. Då vardt Konungenom i Jericho sagdt: Si, i denna nattene äro någre män inkomne ifrån Israels barn, till att bespeja landet. Då sände Konungen i Jericho till Rahab, och lät säga henne: Få oss ut de män, som till dig i ditt hus komne äro; ty de äro komne till att bespeja allt landet. Men qvinnan fördolde de två männerna, och sade: Här äro väl två män inkomne till mig; men jag visste icke hvadan de voro. Och då jag ville låta dörrena igen, då mörkt vardt, gingo de ut, så att jag icke vet hvart de gingo; söker med hast efter dem, I fån dem väl fatt. Men hon lät dem stiga upp på taket, och öfvertäckte dem med linstjelkar, som hon der på taket utbredt hade.
St. söka och vinna eftergift för ett eller flera år af större eller mindre del utaf hemmansräntorne, hvarigenom Ni i samma mån gingen miste om Edia påräknade löneinkomster; månne sådant skulle hos Eder väcka belåtenhet? Skullen J icke fasthäldre, i Eder ordning, på grund af den största rättvisa, föra klagan deröfver, att man gynnat och hulpil andra på Eder bekostnad, samt fordra ersättning för det man gjort eftergifter, som haft till följd, att J förlorat Eder lagliga egendom? Min rätt vid delta tillfälle är af fullkomligt enahanda beskaffenhet; och om man betraktar saken från sin rälla sida, så skall det nogsamt inses, att ingen af Statsmakterna bör anse sig berättigad att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom en tjensteman beröfvas de honora i lag tillerkända löneförmoner. Att också StatsUtsk. varit af denna mening vid föregående riksdagar, det styrkes af nämnde Ulsk:s betänk, N:o 81 vid 1844 och 1845 års riksdag. Då hade en Kronofogde vid namn Ledingson sökt eftergift af medel, hvilka blifvit honom lill betalning ådömde, icke såsom propriebalance utan derföre att han försummat bevaka beloppet i en års-proklama, ehuru han dertill var aubefalld. Denna eftergift tillstyrktes af dåvarande StatsUtsk.; men Ulsk. säger likväl vid slutet af sitt utlåt.: ”dock med skyldighet för Lidingsson att lill Adv.fisk.emb. i Kammar-rätten utgifva så stor del af skuldebeloppet, som motsvarar den actorats-provision, hvilken på grund af 23 § uti den för bemälda embetsverk under d. 15 Oct. 1831 utfärdade nåd. instruction skolat Adv.fisk.emb. tillkomma, derest kronans meranämnde fordran blifvit vederbörligen indrifven.” I öfverensstämmelse med detta utlåt, skulle jag tro, att StatsUtsk. bör taga i närmare öfvervägande om icke Utsk. trädt något utöfver befogenhetens gränsor, då det icke förbehållit Advokat-fiskalen sin tillständiga rätt. Och jag yrkar för sådant ändamål återremiss på betänk.
Oumbärlig i hvarje hem! Pvis, ~VIZGGYCE 2 fiatt 7ca~to9ag: Elegant fornieklad .. ... kr. svartlaekerad. l: 50. K. M. LUNDBERG 2 Stork yr kobrinken. Gunbod: B Stora Nygatan. Filialer: 66 Drottninggal t. och 4 Btu~eplan. Bosättningsmagasin: t (etablerad 1860) 46 48 Vesterianggatan 46 48 Försaljiiiiigslokaler: neiilra óotten, en, tv&amp; och t r e tr. upp STOCKHOLM. Största lager i Norden Kulörta o, Svar ta Ylleliladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattklädningstyger Sohalar och Kapptyger m, m, 0 bier^ era! ctenoin direkta förbindelser med inoch iitlaiidets förnamsta fabrikanter kan j ag erbj iida ofvniiniin~dä artiklar bättre och billigare iiii någon annwii och torde eii livar geiiom besök i ii~iiia, lokaler eller geiioiii reqvisition af profvei och varor lätt blifva öfvertygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artildar. ' Huslig ekonomi såsom skolämne. iVon sc7tol1x, sed vitIx, " vi lära för lifvet, ej för skolan. Det ä r visserligen sant, att skolans undervisning, som skall vara i allmänhet uppfostrande, icke omedelbart afser utbildning för ett visst fack eller yrke, men å andra sidan är .det ock en sanning, a t t dess nndervisningsämnen - måste i iikgon nian väljas inkd hänsyn till de olika kraf, som koinrna a t t ställas på eleven efter hans eller hennes iitträde i lifvet. Uiiderrrisningens inneliåll ocli forin inaste till en viss grad ratta sig efter barnets blifvapde verksainhetsfer.
Hr Frih. o. Landtm, afbröt Hr Rosenblad och yttrade, alt då Hr Rosenblad, enligt siri egen utsago, nyss uppkommit på Riddarhuset, ville Hr Landtm, lästa hans uppmärksamhet deruppå, att frågan nu endast vore, till en början, om föredragningssättet, hvarom votering blifvit begärd, och hvilken fråga nu först borde afgöras, innan öfverläggning i hufvudsaken borde äga rum. Hr Rosenblad: Då discussionen icke är slutad, skulle jag tro att ämnets behandling i sin helhet, med afseende på de särskilda punkternas inbördes och nära sammanhang med hvarandran, icke vore ändamålslöst och äfven tillåtet; men efter den erinran Hr Frill. o. Landtm, framställt, skall jag låta mitt anförande anstå tili dess formfrågan är afgjord. Hr von Hartmansdorff: Då både Frih. Cederström och Frih. Sprengtporten, hvilka yrkat att betänk, måtte punktvis föredragas, sedermera derifrån afslått, och ingen annan yrkat ett sådant föredragningssätt, så torde frågan derom få förfalla. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Det är i min öfvertygelse hvarje ledamots rättighet all få ett betänk, punktvis föredraget. Icke desto mindre kan Hr Frih. o. Landtm, tillfråga Ståndet, huruvida det vill behandla frågan punktvis eller i sin helhet. Om då ingen ledamot påstår punktvis-föredragning deraf, är de' naturligt, att saken förekommer i sin helhet; men örn blott en enda ledamot fordrar sakens föredragning punktvis, så kan sådant icke vägras. Hr Munck af Rosenschöld: Sedan Hr Frih. o. Landtm, framställt propos. till Ståndet, huruvida det ansåg betänk, böra punktvis föredragas, saint förklarat det Hr Landtm, funnit densamma vara med ja besvarad; så måste det anses såsom Ståndets beslut, tills detsamma blifvit genom votering upprifvel, äfven om de ledamöter, hvilka begärt alt betänk, mätte punktvis behandlas, från denna begäran afslått. Hr Bråkenhjelm:
Yi hafva den christna skyldigheten, och jag skall ej glömma den, att på ett skonsamt sätt bedömma dem, som felat; men det är tillika såsom medborgare vårt ovilkorliga åliggande, att framdraga i ljuset, huru felen blifvit begångna, och huru händelserna inverka på samhällsförhållanderna, på folkets frihet och anseende, ja, till och med på beloppet af dess Skattebördor. Det är på denna grund jag icke trott mig igo Den ig IVJaji f. m. böra i något fall förtiga mitt omdöme; och jag har icke afgifvit något yttrande utan i allvarlig mening att få saken utredd. Jag har icke tillsatt ett ord i mitt vid sista Plenum afgifna yttrande, för att få utgjuta mina tankar i andra saker; utan allenast åsyftat, att kunna komma till sanningen och rättvisan, i den ifrågavarande. Jag tror visserligen, att man i min då gjorda framställning kan finna brister; men jag anser mig likväl i hufvudsaken hafva uppgifvit rätta sättet för Utskottet, att behandla denna angelägenhet, så att de 4 Stånden må kunna snart komma till ett rättvist och lagligt beslut deröfver. Grefve af Wetterstedt har påstått, att det icke vore camerala beräkningar, som bevara Staternes sjelfständighet, utan att denna grundades på bevarandet af landets minnen och yttre ära. Jag beklagar, alt jag icke i allo kan dela dessa tänkesätt. Jag sätter värde på de sednare, men jag vet också, hvad värde de förra äga; ty jag vet, att till ett lands yttre heder, och folkets glädje öfver dess äldre minnen, hörer, att landets förvaltning skall vara väl ordnad, att Regeringen njuter anseende hos Utländningen forsin kloka administration, och Folket för dess välstånd, bildning och kraftfullhet. Men om ett sådant tillstånd här vore till finnandes, tror jag ej, att vi, uti en sådan sak sorn denna, skulle nöd - Den 19 Maji f. m. gas åtnöja oss med att höra dylika granna fraser upprepas af Styrelsens personal, sona vi i dag hört, utan ett enda bevis i sak.
Wikström, så vida de dertill äro benägna, å Bankens pensions-stat förflyttas, med åtnjutande af lönen enligt gamla staten, eller 400 R:dr Banko årligen, under deras återstående lifstid. 374 Prot.-Utdrag den i7 Juni 1857. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Konslitutions-Ulskollets Memorial N:o 12, med voterings-propositioner, rörande Konstitulions-Utskottets i Memorialet N:o 8 afgifna Grundlags-ändrings-förslag, angående Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m., godkände Ståndet de föreslagna voterings-propösitionerna. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade Nådiga Proposition till Rikets Ständer om upphörande af landsflykt såsom påföljd för brott. S. D. Remitterades till Siats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 1:0 Angående användandet af influtna medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut; 2:o Angående anslag till inköp af fysiska apparater och mekaniska modeller för Svenska Slöjdföreningens i Stockholm inrättade Söndagsoch Aftonskola; 5:o Angående anvisande af ett kreditiv till betäckande af kostnaderna för anskaffande af likare och modeller för mått och vigter åt General-landtmäteri-kontoret och Provins-landtmäteri-kontoren; 4:o Angående ersättning till Landshöfdingen i Örebro län för lönings-jord, som blifvit afträdd för jernvägs-anläggningen emellan Örebro och Skebäck; 5:o Angående åtskilliga inom Götheborgs och Robus län belägna krono holmars afgiftsfria upplåtelse till allmänt begagnande; 6:o
Trädgårdsskötsel drifves äfven i detta härad, med beräkning på afsättning i liufvudstaden af trädgårdsväxter, men för öfrigt idkas denna näring endast vid de större egendomarne för husbehof och till prydnad. Genom sänkning af sjön Wellen i Bladåkers socken, en mindre sjö vid Lundås i Edbo socken samt tvänne sjöar i Huddinge socken hafva flere hundrade tunnland mark vunnits till odling. För odliugsföretag af betydligare omfång under ifrågavarande fem år har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett sig böra anmäla följande personer, nemligen: Hans Excellence Hr grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Hr grefve Piper, Hr Statsrådet Baron Stael v. Holstein, Hr General-adjutanten, Grefve C. H. Anckarsvärd, 8 Hr Öfversten och riddaren, Grefve Ph. v. Schwerin, Hr Öfversten Hagelstam, Hr Kammarherren af Klercker, Hr Kammarherren C. S. v. Paijkull, Hr Baron d’Albedyhl, Hr Häradshöfdingen E. S. Boström, Hr Advokat-fiskalen Sandeberg, Hr Kapitenen Ahlgren, Hr Kongl. Sekreteraren Odelberg, Hr Sekreteraren Wretström, Landtbrukaren Hofving, Wilhelin Edbom och Landtbrukaren Abr. Saxenberg. De förut verkställda odlingar underhållas i allmänhet med mycken omsorg. Den uti de tvänne sednast afgifne Femårs-Berättelserne omförmälde mina eller underjordiska kanal, som Hr Kammarrådet och riddaren N. Dufva låtit anlägga för ledning af vattnet fran Malmsjön å säteriet Ånstads i Westertelje socken ägor till öfversilning af Lina säteris lägre liggande ängar och till förbättrad drift af Lina qvarnar, bar blifvit fullbordad, och är det med denna vattenledning åsyftade ändamål vunnet. Vid
Väl hafva under de sisla åren flere fallissementer ägt rum bland de handlande; men lill storsta 29 delen voro de hvilka råkat på obestånd nybörjare, sorn med obetydliga kapitaler idkat deras rörelse, hvilken de dessutom grundat pä vidsträckta utborgningar lill mindre vederhäftige bland allmoge och tjenstefolk. Desse gäldenärers ofta inträffade oförmåga att vid förfallotiderna inbetala deras skulder, har försatt de mindre bemedlade borgenärerna i förlägenhet vid de dem åliggande liqvider, och ej mindre härigenom än i följd af de med utborgningarne förenade förluster hafva konkurser inträffat. Till detta på handeln menligt inverkande ulborgnings-system, hvilket i Länets alla städer ägt rum, har ock kommit att allt för manga egnat sig åt handelsyrket, och således dels minskat för hvarandra vinsten deraf, dels för anskaffandet af kunder nödgats gifva den vådliga utsträckning åt handeln på kredit, som ofvan blifvit förmäld. Onekligt är ock att den bruksägarne förunnade rättigheten alt försälja sill och salt, men som sannolikt ofta utvidgas till hvarjehanda andra varuartiklar, minskar i betydlig män afsättningen för städernes handlande. Af den stapelstadsrätt sorn år 1840 blifvit staden i nåder förunnad hafva härvarande handlande sig ännu icke begagnat; måhända torde sådant dock inträffa sedan ombyggnaden af Trollhätte slussverk blifvit fulländad. Sjöfarten har varit idkad med 16 fartyg om 390* lästers drägtighet och dervid hafva 44 personer varit sysselsatta. Förtjenslen deraf kan beräknas till 2,000 R:dr årligen. Sjöfarten bedrifves nästan uteslutande på Götheborg, dit ortens hufvud produkter, jern och träd varor fraktas, för att derifrån utskeppas. I och för spannemålshandeln befraktas äfven, under sådana år då skörden inom Länet slagit mindre väl ut, fartyg från Westergöthland och Östergöthland. Stadens jordbruk bedrifves för produktion icke blott af säd, utan ock hufvudsakligen af foderväxter. Odling af salu-växter såsom tobak och hampa tillåter hvarken klimatet eller den i allmänhet mindre bördiga jordmånen.
Majlis höga rätt att uppfordra båtsmans-hållet när Eders Kongl. Maj;ls och kronans tjenst så fordrar, men att roteringen, enligt flera författningar, i fredstid vanligen icke uppfordras till årstjenst, oftare än hvart tredje år, deremellan den dock till handräckning, när helst behofvet så fordrar, kan uppkallas. Den enda bestämda försäkran, rotehållarne fått, är alt, vid uppfordringar, tour, så väl emellan kompagnierna som inom dem, noga skall iakttagas, så att dea ena landsorten icke betungas mera än den andra.
Upplysningsvis får jag tillägga, att en snar realisation af BancoSedeln vöre äfven genom detta vidtagande lättare att verkställa: min öfvertygelse är, att när Bancomyntet skall realiseras, bör äfven Bancolån indragas, hvilket omöjligen kan ske u - rjö4 De» ^nf,^d tV åtikÅt defigenom oRörel séÖaptffafleftdkifl ett^så »it/öe i deln förm judl kjtfe äff %rifiät< torotfev&raaäftf;€aj»talriböfc »fftr4 uWStilk*, hvilket tomjdébftf»! abmaigr: tfpwb Äiett»1 riä#drli4g' if Ukkowets a Ro tänk ad de pm^ä3^8f91iiP3Åå ^SSttfiäffardao fibgel jebiofl J®no.)I Ib grunbsdnfi i neb Ib öbfiBjiufiJefl' ~£J 6Påfcl&é8o torde1 djfrnff näjanasf atjoWi aktade IC,JigVJ1Y i ^ dtt gnfötfogående-^d folce» alågit9^ tjpjjsägning >n på egm ? p r , o hain{ftiovi sak n%kt Sedlarna : dArig«tao*oHskqilfe erhål* la en Större ‘Creäipiö ållHiäiwiasaapiniopfcij^ tror" feg likväl ätt om ett ‘iflaaniförtTOQnöe till" Sedlarna lunde er hal las; utah nädtndh uppsägningstid, blefve dessa grundsatsers! utförande för Landtmannen mera välgörande;1' Genom denna ändring bkdvéipi intet vis denna af mig förjeSlägiaaaphan umbbad. • oviöTBd gaif. Vid ytterligare granskning upplystes att det sist upplasta BancoUtskottets
I anseende till de betydligt ökade utgifterne för detta Sjukhus, härrörande af patienlernes större antal, har det varit nödvändigt, att ifrån och med nämnde år höja Curhus-afgiften i Hufvudstaden till 12 sk. för personen, i öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelsen den 7 Julii 1841. Vid 1842 års början voro å Curhuset qvarliggande 76 patienter; och under årets lopp anmältes till intagning 1,153 personer, hvaribland 691 blefvo derstädes vårdade, och de öfrige 433, i anseende till bristande utrymme, remitterades till det Provisoriska Sjukhuset i Catharinae Församling. c) Danviks Hospital och Dårhus_, med hvilken Inrättning är förenad en genom enskild Donation år 1816 tillkommen Stiftelse för Civile Embetsmäns 48 fattiga Enkor och Barn, kallad Enkehuset. Dessa Inrättningar, som enligt Kongl. Brefvet den 3 Februarii 1813 styras af en serskild Direction, ägde år 1842 uti jordegendomar 99| mantal, uppskattade till 536,238 R:dr, utom de för Inrättningarne använde byggnader och derinvid belägna qvarnar, som äro brandförsäkrade till 68,338 R;dr 42 sk. 8 r:st.; hvarjemte Capital-Fonderne utgjorde 56,992 R:dr 20 sk. 9 r:st. Inkomsterne för berörde år voro 49,054 R:dr 14 sk. 7 r:st., och utgifterne 46,885 R:dr 12 sk. 1 r:st. Antalet af alla å Inrättningarne vårdade personer uppgick till 408, deraf 174 män och 234 qvinnor. d) Kongl. Serafimer-Ordens-Lazarettet. Dess Capital-fond, sorn vid 1842 års ingång utgjorde 274,591 R:dr 32 sk., hade under året vunnit tillökning genom enskild donation, med 2,257 R:dr 21 sk., och utgjorde således vid årets slut 276,849 R:dr 5 sk.