Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 Gestrikland hålles en större ägorymd öppen till åker, hvilken vanligen hvart annat år trädes samt derpå hesås till större delen med råg och endast till någon mindre del med korn. Ärter sås å mindre afstängda delar af trädesjorden, samt hafra och någon gång råg å den så kallade vretjorden, då denna till gräsväxtens förbättrande upplöjes för att, gödslad och hesädad, åter till gräsvall igenläggas. Landet har stora sidländta ängar, hvilka genom utdikning och bearbetning kunde försättas uti bördigare skick; men dels nöjer sig allmogen, som ogerna frångår förfädrens bruk, heldre med den mindre äringen, än nedlägger större kostnad eller arbete å sin jord, och dels hindras på många ställen jordens utdikning af den uppdämning, som de i orten belägna många jernbruk och andra vattenverk åstadkomma. Allmogen i Gestrikland sysselsätter sig ock en stor del af året med brädsågning, kolningar, forslingar af egna skogsprodukter samt effekter för de. många jernverken, och någon synnerlig förbättring af jordbruket, som för närvarande kan anses blott till hälften fylla ortens behof af spannmål, är under sådana förhållanden icke att förvänta. Der laga skiften blifvit verkställde, bär dock odlingshågen visat sig vara i tilltagande, och allmogen har äfven i sitt jordbruk god föresyn af flere ibland ortens possessionater, hvilka, under sednare åren, verkställt betydliga nyodlingar. I den till Gestrikland närmast gränsande Skogs socken af Helsingland är förhållandet nästan enahanda, som i Gestrikland; men ju längre man kommer in i Helsingland, desto mera erhåller sistnämnde provins ett från Gestrikland skiljaktigt utseende. De odlade byggderne, som ligga i större dalsträckningar efter vattendragen, begränsas af skarpa bergväggar, hvilka hindra all större utvidgning af den redan odlade jorden; men de i dalbottnarne å flera ställen befintliga sanka myror och ängar äfvensom de å utmarken befintliga skogsmyror lemna dock ännu rika tillgångar för nya odlingar, i den mån dessa lägenheter blifva genom utdikning till odling beredde.
Enligt denna föreskrift, och då arrendena nppburos af kompagnicheferna, borde visserligen påminnelser från befälhafvande amiralen hafva skett, derom det ålåg dåvarande sjömilitie-kommissarien, sedermera kammar-rådet och riddaren Nyström; att hos befälhafvande amiralen göra anmälan; men år 1824 förändrades förhållandet med dessa boställen, emedan, genom Kongl. Brefvet den 2 November 1824 till Kongl. Förvaltningen af sjöärendena, i nåder förordnades: ”alt arrendena för de lediga och framdeles lediga blifvande boställena ”vid de indelta båtsmanskompagnierna k orri me att kronan besparas,” hvaremot kompagnicheferna fingo arfvoden i stat. Efter denna tid skulle alltså den, såsom följd af Kongl. Brefvet den 17 December 1816, sjömilite-kommissarien åliggande skyldighet, att hos befälhafvande amiralen göra påminnelse om anmälan hos landshöfdinge-embetet rörande borgens-förnyelsen för arrendatorerne af kompagnichefs-bohemmanen hafva upphört, och Konungens befallningshafvande utan påminnelse åligga, att om borgensförbindelser draga försorg; men då Kongl, brefvet den 2 November 1824 egentligen rörer reglering med flottans ärenden, så torde Konungens befallningshafvande aldrig fått nå - gon Kongl. Majis Nåd. Skrifvelse, N.v 27, 9 gon del deraf och derföre, såsom förut varit vanligt, afvaktat erinran från befälhafvande amiralen om horgensförnyelseri, hvaremot sjömilitire-kommissarien skäligen kunnat förmoda, att genom det förändrade förhållandet honom icke vidare någon förbindelse i detta afseende ålage.
P-453. 437 ProtocolIsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: om Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens svar på anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande Allmänna Magazinslnrättningen. P. 454- — om Stats-Utskottets nedannämnde Betänkanden: i) angående verkstäld granskning af redogörelsen för 1817 och 1818 årens Riksdagskostnader; 2} i fråga om aflöning för någre biträdande uti sammansatte Statsoch Banco-Utskotten samt Särskilta Utskottet, äfvensom angående ökadt anslag till Riksdagskostnadernes bestridande; 3) angående Svenska Sjöfartens skyddande mot Spanska kaperier; 4) 1 anledning af ansökning om förnyelse af en förkommen RiksgäldsCöntoirets Obligation. P. 565. —> om Statsoch BancoUtskottens Utlåtande rörande RiksgäldsCöntoirets öfvertagande af Banken. P. 566. — om Förstärkta Statsoch BancoUtskottens memorial, angående beläning i Banken af exportable eiTecter. P. 566. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande och förslag angående RiksStåndens olika beslut i frågan om inrättande af Directioner till det Indelta Cavalleriets beklädnad. P. 566. — om StatsUlskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande i fråga om grunders bestämmande för pensioner åt innehafvare af HofStats-tjenster. P. 566. — om StatsUtskoltets memorial, med förslag till förnyad Inslruction för Riksens Ständers Revisorer i hvad som rörer deras befattning nied StatsVerket, P, 567. — om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens
Hon har ésprit du corps, den unga damen, hon har det der Sergelska tusan — ja, ni förstår mig, — som vi tröga nordbor sällan kunna prestera. Och det tager så bra sitt uttryck inom den glada genren. Äfven i de allvarliga operauppgifterna » gjorde hon sig gällande », för att använda en lika meningslös som utsliten recensentfras, men rösten ville åtminstone på höjden icke räcka fullt till. Det var någonting doft och febrilt i sjelf va stämman, likasom om Bångerskan lad in allt hvad hon hade i sin sång, utan att krafterna dock tycktes fullt räcka till. I dramatiskt hänseende var denna sångerska alltid erkännansvird. Hon framstod här som ett af de vackraste resultaten af Signe Hebbes plastiska instruktionstalang. Nu har Mathilda Jungstedt sagt vfir opera farväl för att via Göteborg flykta hän mot söder — mot söder S. B. ö. S. Låtom oss derför icke längre uppehålla oss vid de förmenta » förlusterna ». Hvad operan skaffat sig på kreditsidan är, som sagdt, ännu för tidigt att afgöra. Åtskilliga nyförvärfvade förmågor märkas bland personalen, Märta Petrini — Oswalds Bottero; vidare den unga sopransångerskan fru Heintz, fördel-aktigt bekant från en debut samt konsertuppträdande, bassån-g * ren Edberg, likaledes förmånligt rennomerad, tenoren Henrikson, Anders1 oförliknelige framställare i » Vermländingarne », m. fl. Märta Petrini ha vi fått åter, och det är ju bra. Labatt hör också till säsongens » nouveautéer ». En ny briljant acquisition är hr doktor Oswaldo Bottero. Almati » glunkas » det om att hon skall komma. Déremot kröp Anna Pettersons engagement i skrinet. Ja, så der ser det ut vid opran under denna säsong. Musikverlden i öfrigt i vår goda stad erbjuder just ingenting nytt utom, förstås, Filharmoniska sällskapets under bildning varande » symfoniorkester » (» Nytt spektakel, Don Basil! »). Till understödjande af sällskapets nya kammar (herre) mnsik lär hofkapellmästar Nordqvist donerat 25,000 kr.
Gervinus, Shakspeare. I. s. 87. Devrient, s. o. I. s. 98. Gervinus, Geschichte d. deutschen Dichtung. II. s. 337— 343. Devrient, s. o. I. s. 118. Ebert, s. o. s. 29. P. L. Jacob Bibliophile meddelar i sitt ofvan anförda arbete, ”Receuil de Farces” etc., ett stycke, ”Moralité de L’Aveugle et du Boiteux,” om hvilket detta gäller. Ulrici lemnar i ”Shakspeares dramatische Kunst” sid. 51 o. följ. en intressant framställning af engelska dramats utveckling ur medeltidsskådespelet. Gervinus, Shakspeare. I. s. 83. Ebert, s. o. s. 59 o. 119, not. 180. S:t Marc Girardin, ”Tableau de la Litterature Fr. au XVI:e Siècle” (Paris 1862) s. 334, uppgifver, att parlamentet 1540 förbjöd Basoche att gifva representationer vid straff att hängas. Ebert, s. o. s. 70, 122 och 186. Gervinus, Gesch. d. d. Dichtung. III. s. 103. Bonden kunde enligt lag begära konungens skydd mot kyrkan. Och strider sådana som i Danmark och Norge emellan den andliga och verldsliga magten äro intill slutet af Folkungatiden för våra häfder okända. Strinnholm, ”Sveriges historia i Sammandrag.” II. s. 504. Vi hänvisa till Fr. Hammerich, ”Den Hellige Birgitta og Kirken i Norden.” (Kiöbenhavn 1863). s. 80, 81 Wieselgren, harmsen öfver att läsa yttranden sådana som dessa: ”Barbariets mörka natt hvilade då öfver Norden,” ”Bröderna Phasi utarbetade flera skrifter, än förut skrifvits i Sverige från Ansgarii tid” m. fl., har i Sv. Sköna Litt. II.
Af hvad sålunda blifvit yttradt, i fråga om sättet och vilkoren för undsättningars meddelande, finner Utskottet sig föranlåtet erinra, hurusom Kongl. Maj:t, vid sednast förflutna Riksdag, i Nåder föreslog, att, utaf de för nu ifrågavarande ändamål disponibla medel, en lämplig summa borde få användas, antingen lill gåfvor ål de genom felslagna skördar mest bloltställde, eller till ränte fri a Jåne-försträckningar, utan annan säkerhet, än låntagarnes personliga förbindelser; men hvilken framställning Rikets Ständer, genom deras underdåniga skrifvelse af den 11 Juni 1841, förklarade sig icke kun - 8 Stats-UtskotUU Utlåtande, N:o 305. na bifalla, enär Rikets Ständer ansågo det föreslagna sältet att genom gäfvor af Stals-medlen bispringa nödlidande mindre lämpligt, helst vissheten att pä sådant sätt erhålla understöd lätteligen kunde hos de fattiga folk-klasserna alstra och underhålla lättja och håglöshet alt sjelfva efter förmåga söka bidraga lill sitt uppehälle. Vidare anförde Rikets Ständer, huruledes erfarenheten visat, att sådana allmänna understöd i penningar eller spanmål, som tillförene vanligen meddelats, ofta varit mindre ändamålsenliga samt, utom de betydliga förluster, som desamma för Stats-verket medfört, jemväl haft en menlig inverkan i håde allmänt och enskildt hänseende, till följd af dermed förenade missbruk och den länge fortfarande förlägenheten för skuldernas återbetalande.-—Vid innevarande Riksdag hafva dylika understöd utan återbetalnings-skyldighet, hvarken uti Kongl. RIaj:ls, rörande förevarande ämne aflåtna, Nådiga Proposition, eller uti någon lill Stats-Utskottets behandling hänvisad enskild motion, blifvit ifrågasatta. Tverlom har Kongl. Maj:t uti högstberörde Proposition yttrat, att de af Kongl. Maj.t uppgifna tillgångar syntes böra användas, ”i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer vid sista Riksdag fastställ"da och sedermera tillämpade grunder".
F) äro af Allmänna BrandförsäkringsFonden uppå desi uli RiksgäldsContoiret innestäende medel anordnade under särskilde dagar emellan den 28 November 1808 och den gr siftled»e Octvber Riksdaler 193,554: 36 si. Specie. Och ehuru troligen största delen af denna summa blifwit disponerad till ukläningar, förekommer likwal icke urr Herrar Fullmägiiges Protocoll, att Direckionen af Allmänna BrandförsäkringsFonden enligt desi Ordförandes afgifne försäkran, wid penningarnes ulagande, hos Herrar Fullmägtige gjort nägon anmalän; fa alt S atsMlkottet, efter en sadan erhållen underrättelse, ätmindstone för sin del trott den föresiagne Controllen icke warit öfwerflödig utan nödwändig. Da Statsutskottet fatt sig uppdraget att gransta RiksgäldsWerkct, har StatsUtstottet ocksä trott det icke kunnat wara utom StatsUtstottets ämne alt påminna om »verkställighet af en förut genom Herrar Fullmägtige stukad Afhandling^ men hwi'l ken - Zz6 Den n November ken werkstallighet till Eontvircts stada kommii att uppstju as. Harrar Fu^magtige hafwa wid flera tillfallen medgifvir, att mi det stick saken kommit genom - 827 ärs afhandling kunde Contoiret icke mera påräkna för fine utgifter de uti Contoiret pä sä aldeles obestämd tid, innestäende Brandsörsäkringsmedel, fä att ränta för detza medel ulan allt ändamål mäste betalas. Att, i enlighet med Författningar och överenskommelser, befrämja Riksgäldc-Cvntoire s gagn och nytta, samt i möjligaste matto aswärja dest stada och förlust, hafwa warit de söremäl, pä hwilka Sta 6- Utstottet trott sig endast böra rikta sin up-mar samhet.
Hvad de sednare förrättningarna beträffar: så får man ej glömma, att för allt, som skådas i jordens naturverld och i dervarande väsendtliga tillbehör af menniskans dagliga omgifning, är den himmelska verlden just den fullständiga urbildligheten, – för sinnet förnimmelig med samma fasthet, åskådlighet, med mera, fastän ojemnförligt skärare, lifligare, skönare; och man bör då äfven veta, att på samma sätt, som allt väsende finnes der i sin upprinneliga verklighet och all gestalt i sin upprinneliga skönhet, hvaraf allt på jorden verkligt och skönt har erhållit sitt upphof, så finnas der jemväl urbilderna till alla sedliga samhälls-inrättningar och sällskaps-förhållanden. Eller: dessa sjelfva befinna sig der samtligen; men endast i det skick, som de äga i den oförfalskade godheten och visheten af de grundtankar, ur hvilka deras motsvariga afbilder i vår jordiska verld framgått. Den ledande himmelska principen i allt detta är Kärlekens: att göra hvarandra så mycket godt, som i evigheters evighet kan vara och varda möjligt; och således, att lefva endast i en oupphörlig inbördes befrämjan af allas stigande i godhet, visdom, sällhet. Hvadan den sanning är klar, som här visar sig i all sin herrlighet: att det kraftigaste bistånd, hvarmed Gud styrker Menniskorna till allsköns verksam lefnad för Himlens ändamål, är det, som meddelas genom deras bemödande att i sådan afsigt sjelfva bistå hvarandra. Dock – det för dessa uppsatser tillåtna utrymmet är redan öfverskridet. Åt ett enda till den christliga Ethiken hörande stycke, af synnerligaste vigt, må vi likväl ännu egna några ögonblicks mera uteslutande uppmärksamhet.
2:ne, af hvilka den ena begått slagsmål, den andra fickstöld, dömde, ali. båda i ena bot mista hufvudet. En, som nära ett år väntat på straff eller nåd, dömd till samma straff för mord eller rån på en höna. En gammal soldat väntade på fångskjuts derföre, ali han på egna fött er och eget bevåg och utan andra rekommendationer än sitt afsked, och jag tror sina blessyrer, begifvit sig från Skåne till Stockholm för att begära pension. Denna man kom mig att erinra mig berättelsen om f. d. Preussiska majoren Zeli, som, såsom i Frankrike fordom på bastiljen, sattes af Svenska polisen på korrektionsinrätlningen sedan man förut bemäktigat sig hans redbarheter af omkring 8,000 r:dr b:co i penningar. Ett par, tre’”:trasiga personer sntto inne derföre, att de stulit 6 ti kött. En salt inne för stöld, tillika med jag tror hela sin slägt af både bröder och kusiner. De mätte hafva följt 698 Den 23 Februari e. m. med för sällskapets eller slägtskapens skull; ty ehuru han påstod sig sjelf vara skyldig, påstod både han och de, att de voro oskyldiga. En satt i cell, enl. uppgift dömd för stöld, derföre, att han pantsatt en frack, som honom var ombetrodd alt arbeta. En, för obändighet och stöld, som han likväl påstod sig ej hafva begått, satt inne som jag vill minnas på lifstid, var måhända derföre för hushållnings skull endast försedd med linne och jernklädning. En, som enl. uppgift varit flere är konstapel uti Götheborg, hade vid underrättelse härifrån, att han varit dömd för lista resan stöld blifvit entledigad och försvarslös. Båda dessa lida af en svår sjukdom. En satt der, som lmlpit en kronomagasins vaktmästare, hvilken enl. hans påstående honom ovetande begått stöld, att inbita någon spanmål; han väntade pä ändring af dom, som gälde honom 40 par spö. Vaktmästaren hade pliktat.
Lag lörbjudne att hafvas uti bruk, derföre kunna och vele vi ingalunda att de skola blifva ståndande; utan efter lagen utrefne och omkullkastade; dock der som någre vilja dem endteiigen behålla, och de kunna vara af nöden för det att de ligga af vägen, och långt ifrån Tuliqvarnarne, då måge någre få blifva ståndande med det besked att de skola läggas för en tillbörlig tull, att oss och Kronan sker skäl och du dervid kan vara för Oss till svars, och skola samma Qvarnar straxt uti årliga Räntan blifva inskrifne, eljest skall ingen någre sådane qvarnar njuta. 6j Dm 5 September e. m. Ut? 1629 års QvarnTuIlsOrdning stadgas bland annat, att uti viss* längder under Hära. det* Sigill, alle Odal eller andre Tull eller SqvalteQvarnar böra antecknas , så ock huru många tunnor hvar och en uti afrad eller Spanmåls Tullräntor och uti JordaBoken är pålörd och att på det Sqvalterne icke måge vara Odal eller Tullqvarnarne till mehn eller hinder, skola de ock hvem de tillhöra, straxt förstöras, men der någre sådane finnas som OdalQvarnarne långt afiägsne och icke hinderlige och dock ännu icke skattlagd» äro, utan allenast persedlar och penningar utaf utgå pläga, då skola de samma skattas och för ett visst afrad i Spanmål, det högsta möjligen vara kan, läggas, och den som sin SqvalteQvarn således icke vill Afradsläggs, han skall henne straxt afskaffa och ödelägga, samt att om någre kunna finnas af dem, som af ålder och eljest tillförene afradslagde äro, för ringa vara afradslagde, då skall afradet deruppå så mycket förökas, som görligen pröfvas Qvarnarne kunna gört skäl före.
I Ecelesiastike mål lyder Länet under ,lskoppar> ty sex Härader höra till "Wexiö, två till Linköpings och Bil Skara stift, Bergväsendet vårdas af Bergmästaren i Söderman - lands och Östergöthlands Bergslag, hiträdd af en Bergsfogde. En min* dre del af Länet hörer dock under Skåne och Cronobergs Bergmästare' döme. Femton Landtmätare besörja Ägoskiften och tre prov!ncial-Läkare förestå Hälsovården. Af Länets Krigsfolk är hela Jönköpings Regemente, i Länet indeldt och större delar af Calmare Regemente, Smålands Husar-Regemente och Smålands Grenadier-Rataillon utgöras äfven från detta Län, som förthy anses hårdare Roteradt än de flieste Provincer i Riket. Alla ofvannämnde Trouppers Befälhafvare äro för närvarande inom Länet bosatte. Länets Jordyta är mycket bruten. Berg och Dalar, Sjöar och Ström* mar, Träsk och Moras, Mossar och Kjärr, Stenrösen och Ljunghedar, bättre och sämre Skogsmarker, Löfoch Barrskog omväxla beständigt under samma synkrets och större bördiga slättmarker äro sällsynta. De små Landen, hvilka här och der småningom mellan bergen och vattnen blifvit odlade, hafva troligen åt hela provincen gifvit namnet Småland, hvars frenne Län dock numera icke utgöra ett små-land utan ett af Rikets större afdelningar. De största sjöar inom Jönköpings Län, äro Wenern och Bolmen; de största Strömmar Nissa och Laga-ä och de märkligaste Berg Taberg i Månsarp Socken samt Lufveberget och Almåskulle i Åsenhöga SockenEn längre bergskedja börjar vid Östgötha gränsen, sträcker sig förb* Grenna Stad och vidare inåt Länet. Men den allmänna beskaffenheten af ett så ojemt och brutit Land kan svårligen uppfattas utan en mera detaljerad beskrifning öfver dess delar. Man tror sig derföre bäst uppfylla afsigten med den nu förevavande rubriken alt fullkomna den med en korrt relation om hvarje Härad.
Utgående från denna öfvertygelse, samt åberopande samma väl grundade skäl, som Hr von Rosen uppgifvit för ett särskildt instituts bildande för Skåne, och då Degeberg forlfore att vara hvad det är för vestra delen af Riket; synes det mig, som ytterligare minst tvänne landtbruks-institut borde anläggas, nemi. ett för Östergöthland och Småland, samt ett för medlersta och norra delarna af Riket. Det theoretiska af landtbruket, såsom läran om jordarter och deras olika behandlande m. m., blefve naturligtvis lika vid alla instituten; men det praktiska åter skall ovillkorligen blifva olika i aflägsnare från hvarandra skiljda provinser, härrörande hufvudsakligast från olikhet i klimat, jordmån, folklynne m. m. Af dessa anförda skäl, får jag således på det kraftigaste tillstyrka det af Hr von Rosen begärda anslag för landtbruks-institutet i Skåne; men om den för Degeberg begärda tillökningen i anslag skulle afse detta instituts utvidgan - Den 22 Februari e. m. de utöfver livad som behöfves för bildandet af clever för vestra delen af lliket, så (inner jag icke skäl att det tillstyrka, dertill föranledd, dels af de betänkligheter, sorn Frih. von Kraemer vid remissen uppgifvit, dels emedan ett bifall dertill möjligen komme alt ske på de andra institutens bekostnad, som vid stiftandet troligen äfven förbehålla sig statsanslag. Remitterades till SlatsUtskottet. Föredrogs ånyo Hr Rosenblads, Bernhard, den 19 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de förbättrade stämplar, så väl å stämpladt papper, sorn för kortoch tullstämplingen. Remitterades till Stats-Utskoltet. Föredrogs lill remiss Hr Rosenblads, Beinhard, den ig dennes e. m. på bordet lagda motion, om creditiverå banken för privatbankerna, samt skyldighet för dem alt avisera beviljade lån. Gr. Frölich, David: Jag anser mig böra foga några anmärkningar vid denna motion.
R.O. och införande af voteringssättet per capita inom Utskott, blifvit af et stånd afslagit, och således förfallet, ville han, stödd på sin öfvertygelse om et sådant stadgandes nytta och rigtighet, och på den allmänna röst som genom tre stånds gillande deraf yttrat sig, nu förnya samma förslag, alldeles .i enlighet med den redaction til § :s förändring som förut är gjord och nu varit föremål för Riksens Ständers afgörande, med begäran at Utskottet ville nu detsamma hos Riksens Ständer anmäla, såsom en fråga, hvilken nu å nyo väckt, och behandlad efter 56 §. Reger, formen, åter må til afgörande vid nästa riksdag kunna företagas. Denna motion begärdes af Herr Biskopen D :r Faxe på bordet. Föredrogos de i Utskottets Beredning den 23. och 26 sistl. hållna protocoll.3 (införas)4 1 Bland bilagorna till detta protokoll finnes ingenting omtalat rörande de åtgärder som med anledning härav vidtagits. I volymen »Riksdagsärenden 1815», som tillhört »Hovkanslersexpeditionens riksdagsarkiv», vilken volym förvaras i serien »Riksdagsacta» i Riksarkivet finnas frenne handlingar om denna sak. Den första av dessa återgivas nedan såsom bil. 1 till detta protokoll. Av de båda övriga återgives den ena såsom bilaga till utskottets protokoll den 30 juni och den andra såsom bilaga till protokollet den 6 juli. 2 Stycket fr. o. m. orden Frih. Cederström anmälte t. o. m. orden på bordet är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 898.
Om, såsom Utskottet yttrar, mången ej inser grunden till förbudet i förstnämnda hänseende, skall man, sedan detta förbud är upphäfvet, ännu mindre kunna ana till det sednare; och en lag, hvars orimlighet är uppenbar, kan ej hos folket bibehålla den aktning, som är ett af vilkoren för sam hällets bestånd. Då Utskottet ansåg dess pröfning enligt grundlagen vara begränsad Lag-Utskottets Betänkande M 16. 19 af den uttryckliga inskränkningen i motionen till 5 § af 2 Kap. Giftermåls-Balken och jag för min del ej ser någon våda i att uppskjuta bifall af lagförändringen till dess den kan ske med iakttagande af erforderligt sammanhang, så har jag ansett mig böra afstyrka bifall till motionen.» Af Herr Friherre Armfelt, Magnus, och Herr Thollander, hvilka instämt med Herr Grefve Sparre. Af Herr Biskopen, f. d. Stats-rådet Anjou: »Jemte det jag instämmer i den af Herr Grefve Sparre afgifna reservation i hvad den rörer olämpligheten af att föreslå upphäfvandet af ifrågavarande § utan att på samma gång kunna taga under pröfning, huruvida icke följande § 6 äfven bör upphäfvas, får jag tillägga följande skäl, som hindrat mig att för min del godkänna det beslut, hvartill Utskottet med afseende på Kyrkoherden Ternströms motion kommit. Att äktenskap inom leder af svågerlag å sidone saknar allt förbud i Mosaiska lagen, är icke så klart, som motionären antagit. Ovisshet eller motsatt öfvertygelse har tillhört ganska många, som sysselsatt sig med undersökning af denna fråga. Och denna tvekan inom vetenskapens område har äfven medfört varsamhet vid tillämpningen. Onekligen har öfvertygelsen om hvad i gudomlig lag vore förbjudet eller tillåtet hufvudsakligen bestämt de stadganden, som, rörande de slägtskapsleder, inom hvilka äktenskap ej måga byggas, innehållas i 1734 års lag. Men lika onekligt synes vara, att denna grund icke ensam varit gällande, utan att man ock ur andra hänseenden bedömt frågan.