Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det första föremål, Ellens ögon mötte härinne, var den fruktade prestmannens mörka anlete, och då de, skyggande för denna anblick, fäste sig på den andre innevarande mannen, med ett svagt hopp att i honom finna ett mindre förskräckande förebud, mötte de ett lika mörkt, lika dystert ansigte, hvars blick forskande och hotfull var riktad på henne, och i hvars drag hon ej kunde spåra den ringaste likhet med den ynglings, som var henne kär. Ellen hade sett nog, för att frukta allt. Hon gjorde darrande sin lilla helsning för de begge herrarne och nedslog sina ögon, som ej kunde uthärda lagmannens skarpa, inquisitoriska blick. Lagmannen satt i den stora länstolen framför sitt arbetsbord, och bredvid honom pastor Suenonius. Det första intryck, som den späda, dödsbleka varelsen, gjorde på den gamle Skytte, var icke ogynsamt, i trots af dennes fördomsfulla afsky för henne och hennes mor. – Att detta barn, som synes så menlöst och oskuldsfullt, dock är förtappadt för tid och evighet! tänkte han för sig sjelf; – man skulle knappast förmå sig att tro det, då man ser henne. Han gaf nu pastorn en vink. Denne bröt tystnaden och höll till Ellen ett tal, hvaruti han med hotande röst tillkännagaf, att ett fruktansvärdt straff väntade henne och hennes mor för de rysliga synder, till hvilka de gjort sig skyldiga. Derefter sänkte han sin stämma till ett något mildare uttryck, idet han förklarade sig hoppas, att hon vid så unga år väl ännu icke var så alldeles förderfvad, att ej hennes själ genom allvarlig ånger och bättring kunde räddas åt Guds rike, om hon också ej kunde förskonas från den jordiska rättvisans straff, som oblidkeligt måste följa förbrytelsen i spåren. Ja, om hon vid detta tillfälle ville ådagalägga sin ånger genom att sanningsenligt besvara de frågor, som till henne komme att ställas genom den nådige lagmannens mun, så vore tillochmed en möjlighet för handen, att denne, som framdeles skulle sitta till doms öfver henne, läte sig deraf beveka att använda all den skonsamhet och mildhet, som lagen och hans samvete kunde tillstädja.
Dessutom är det nu så mycket mindre skäl att ålägga de penninglöntagare, hvilka hafva öfver 600 R:d. lön, högre Bevillning än 1 procent, sorn de vid den lönförhöjning som StatsUtskottet föreslagit fått en ganska ringa tillökning, för de större lönerna endast 20, 15 och 10 procent sig tillagda. Jag yrkar på dessa skäl, enliga med de grunder sorn Utskottets pluralitet antagit, att Bevillning på alla penninglöner må till 1 procent nedsättas. Den summa som härigenom afgår är i förhållande till det hela obetydlig och kan så mycket heldre afgå, som Bevillningssumman tål nundskuing; likväl finnas uti Förslaget Artiklar som kunde till ersättning höjas, och ibland dem den utsatta Micitniafgiften för Grosshandlare. — Den Déit 11 Juli f. m. är t. ex. i Stockholm och Götheborg bestämd endast till 30 R:d. Den som har så liten rörelse och ett så obetydligt Capital, att han icke kan erlägga högre Bevillning, än nämnda summa, hör icke blifva Grosshandlare i dessa städer. Han kan dä heldre qvarblifva på Contoir, hvilket också bäst instämmer med den hos Näringsidkande klasserna i städerna rådande tanka, att man icke för tidigt bör på egen hand börja rörelse, innan både kunskaper, Capital och credit dertill berättiga. Detta skäl är, må bända, mest gällande i fråga om Grosshandel; således'; tillstyrker jag att Minimiafgiften för Grosshandlare i Stockholm och Götheborg må till 100 R:d. och deröfver utsättas, och i förhållande derefter i de andra Städerna der sådana Handlande finnas. För att styrka denna tanka, och för att visa huru ringa förenämnda Bevillning är i förhållande till den för åtskilliga andra föreslagna, vill jag endast nämna att en Acteur, Danseur eller Musikant är i lägsta graden taxerad till 25 R:d. Dessa personer kunna uti vårt land sällan erhålla högre lön och inkomster än som nödvändigt fordras för att anskaffa dem som äro öfver medelmåttan , och afdraget på dessa inkomster är derföre känbart. För Artister är lägsta afgiften utsatt till 50 R:d.
Utdrag af Protokollet, Hället hos Högwördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen utt Orebro den 16 October igro. S. D Stats. Utskottet uti dest Betän. tande, angäende trycknings, kostnaden af Bi. han - Den 16 October. 297 hanget till Riks.Ständens Protocoll, m. m., yt. tradt och tillstyrkt, klef af Preste-Ständet gil. ladt. Ot sugrz. " Ox Orotocollo g. O. -Umgvjtl. Utdrag af Protokollet, hället hos Högwördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen uti Örebro den 16 October l8lQ. S. D. dillade Preste-Ständct Stats Utssot. tets Betänkande, angäende Arfwoden för Utffottens Secreterare och Cancellister. Vr .cuprs. Ox krvtveollo g. V. Utdrag af Protokollet, hället hoS Hög. wördige Preste.Ständet wid Urtima Riksdagen uti Örebro den 16 October igro. S. D. 2ill Statsoch Banco-Utskottens gemensamma Utlätande, rörande tillökning i arf, modet för Fullmäktige i Banken och Riksgälds. Contoiret, lemnade Preste-Ständet sitt bifall. Vt suprs. Ox ?rotooo!Io I. O. Almgvist. Utdrag LSS Den 16 Oclober. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste Ständer trid Urtima Riksdagen uti wrebro den i6 October igro. S. D. ^fter uppläsande af Wällofl. Borgare. Ständels Protvcoiis Utdrag af denna dag, in. nehällande ogillande af BewillningS. Utskottets, förnyade Utlätande om utgörande af Tjenstehjons Bewlllnings-afgift, jemte inbjudning till de öfrige Ständer, att uti samma beslut instäm, ma, amäg Preste.
Och en skämtsam granskare skulle altså kunna påstå, att endast den, som redan fått tillstånd att idka annan fabriks-rörelse, vore behörig söka tillåtelse alt bränvin tillverka, utan att ega eller innehafva särskildt skattlagd i ord.” 2:o) den omständighet, att orden ”enligt författningarna” äro öfverflödige, enär rättigheten att idka fabriksrörelse här i landet icke räknas bland s. k. ”medfödda”, ”naturliga” eller ”allmänna medborgerliga” rättigheter, utan länge grundats endast på ”författningarna”: samt 3:o) min åsigt, att ali i ”mantal satt jord” är ”särskildt skattlagd,” enär mantals-sättningen (en kameral åtgärd) utgör grunden för o ner a, af hvilka t. ex. vägoch kyrko-byggnad, äfvensom brandstod af nästan alla, samt inqvartering under krigstid m. m. af hvarje slags hemman utgöres; hvaraf följer, att endast det allmännare uttrycket ”särskildt skattlagd” kunnat och bort nyttjas, enär det innefattar jemväl det speciellare begreppet ”i mantal satt.” 4:o) ofvannämnde tre stånds beslut, ”att i de foll, Ridderskapet och Adeln lättat beslut, skiljaktiga från Utskottets förslag, åt detsamma skulle öfverlemnas att i ordalagen göra de ändringar, som sammanhanget i det hela kunde anses erfordra:” eller, såsom orden i Borgare-ståndets protokolls-utdrag lyda: ”att till Utskottets bedömande öfverlemna redaktionen.” Den omständighet att ■§ 6 ^7), jemte öfriga '§§, som hafva ett afgjordt inflytande å beskattningen, hade, efter mitt förmenande, bort behandlas enligt 71 § Regerings-formen, helst vid Grundlagarnas tolkning praxis ej får hufvudsakligen afses (§ 83 Reger.-form.). § 23. l:o) Emedan sakkunnige män yttrat, att bränvin, som skall destilleras lill förtäring och blifva ”extra fint,” bör vid reningen, för finkel-oljans afskiljaude, vara utblandadt till lägre sprithalt, än 5 grader; anser jag, att ej så högt gradtal här bort bestämmas.
Der säges nemi., alt Slatsråds-ledamöter till det minsta skola bestå af så och så mångå medlemmar. Derigenom är det Konungen obetagel att i Norrige öka Statsråds-ledamÖternes antal, sä att han icke behöfver tillförordna extra ordinarie medlemmar. Under tiden, som förflutit efter Norrska grundlagens antagande, vet jag icke heller mer än ett enda exempel på någon person, som varit tillförordnad! Statsråd. Men då Utsk. icke framkommit med detta förslag, så är väl för Ögonblicket ingen annan utväg lill olägenhetens afhjelpaude, än den Utsk. uppgifvit. Likväl tror jag, att ordalagen då borde vara något annorlunda beskaffade. Här slår: ”är depart. chef af laga förfall hindrad;” det är rätt, men en annan omständighet, nemi, att han vöre tjenstledig, borde väl också anföras; den måste ofta inträffa, neli det är lika nödvändigt att förutse den. Vidare: ”lorordne Konungen till departementets styrelse och föredragning af dertill hörande ärenden.” Vära Statsråd äro icke styrande, utan så vida de förvalta den konungsliga makten i Konungens frånvaro, eller såsom förmyndare. Thy förutan anser jag alldeles olämpligt att tala om styrelse för den, som icke är annat än rådgifvare. För att äfven slippa den långa meningen om ärendenas föredragning, tror jag det rättaste vore att säga: fö rörd ne Konungen till departementets förvaltning, med den rätt och det ansvar, som denna Reg.F. fö r esk r ifver, Statsråd utan departement. Sedermera förekommer: ”departementets expeditionschef eller, ifall äfven desse (han skulle det väl vara) af laga förfall hindras.” Jag anser ingalunda riktigt, att man förutsätter att departementets expeditionschef skall vara den närmaste att förordnas. Detta gifver ett anspråk, som ingalunda bör af grundlagen hyllas. Om Konungen för honom har största förtroendet, så varder han förmodligen för - Den i December. 33 förordnad. I annat fall bör_han icke hafva några anspråk derpå.
Till vinnande af bestämd visshet om de Skulder, hvilka skola liqvideras, anhålles hos Kongl. Majit i underdånighet, det täcktes Kongl. Majit i Nåder, genom Allmän Kungörelse, föreskrifva en tid af natt och ar, inom hvilken, sa väl. de af Birectionerne öfver Götha-Canal Bolags, Malmö och Götheborgs Di8ContiInrättningar på Banken dragne Assignationer, som desse Discont - Inrättningars öfrige Skulder böra, vid förlust af all rättighet till betalning, vara, till erhållande af -Liqvid, behörigen anmälde. 3 Morn. För Låntagares beqvämlighet, skola eine serskildte Utrednings-Contoir inråttas, det ena i Götheborg och det andra i Malmö, till hvilka Låntagare må äga frihet, att ingifva sina Omsättnings-Reversal, jemte hvad i Capital afbetalning och Ränta skall erläggas; dock anrnärkes härvid, att Handlingar, rörande omsättning af Lån upptagne i Malmö Discont icke fa inlemnas till Utrednings-Cor.toiret i Götheborg, och så tvertom Utrednings - Contoiret i Malmö icke komma att taga befattning med Handlingar, rörande Lån, som utgår från någondera af Discont-Verken i Götheborg. Till Föreståndare af Utrednings-Conloiren utsetts af Fullmägtige, på hvardera stället irenne (3:ne) för skicklighet, redlighet och pålitlighet kände Män jemte nödig Betjening. Desse Föreståndare kunna, när Fullmägtige för godt finna, endtledigas och andre, i deras ställe, antagas. — De åtnjuta för deras be-' svär lämplige Arfved en, jemte ersättning för hushyra, sorn allt af Fullmägtige bestämmes; Statsoch Banco-Utskottens Fetänkanden. 1977 Hörandes Föreståndarena stalla sig till ofelbar efterrättelse den Xnstruction, - sorn af Fullrn&gtige för dem utfärdas, och hvad Fullmägtige dessutom kunna finna nödigt ii 11 iakttagande stadga och förordna.
Grefwe Norner, Larl 8teIlLN, yttrads sig, at Herr k,röniliA8vär63 känsla wore ratt beskedlig och wärdig ; men om han nägon gäng gjorde Herr Grefwe» den äran, at hälsa pä honom i hans Län Wez-iZ, sä kunde han sjelf erfara at de fängslige ej skäligen borde klaga öfwer nägon mot menffligheten stridande bebandling. Herr Grefwen kunde ej känna hurudant förhällandet wore annorstädes, men trodde, at mänga förbättringar i sednare tider skett. Emedlertid wore det nägot obehagligt, at se Ämbetsmän i allmänhet attaqueras, och ansäg Herr Grefwen detta mäl egentligen ankomma pä Kongl. Majus afgörande. Hero SSo ven 27 Julik. Herr Grefwen och Landtmarskalkcn -trodde at i Calmar skulle Herr krönin^verä likaledes finna Fängelsernes tilsiänd nöjaktigt, vch proponerade för öfrigt, at Memorialet mätte til Allmänna Beswärs och Oeconomiä-Utskott tet remitteras. Bifölls. Företogs justering af Protocokls - Utdraget, rörande den i dag beslutade Remist til BancoUtskottet; hwaruti uppä gjord motion, af Hans Ercellence Herr Grefwe Uuutb, hwilken af Ridderffapet och Adeln bifölls, äfwenwäl ffulle intagas, at Banco Utskottet ägde yttra sig öfwer säkerheten af de af Kongl. Maj-t Nädigft föreslagne hypothek. Med denna tilläggning lydde Protocolls-Utdraget som följer: Utdrag af Protocollet, stället i Högloft.
Men, betraktad såsom ett tillfälligt medel, att för en kortare tid i rörelsen framkalla tillgångar, som eljest skulle förblifva ofruktbara, synes denna lånegren icke böra blifva utan gagn för det allmänna; och l tskottet tror sig fördenskull ej sakna skäl att under här nedan upptagna vilkor, hos Rikets Ständer förorda förslaget, i synnerhet som detsamma, enligt Utkottets åsigt, icke borde komma att tillämpas för längre tid, än att alla mot pant af guld och silfver meddelade försträckningar skulle vara till Banken återbetalda inom 1859 års slut. Hvad de föreslagna vilkoren beträffar, så torde till en början det till utlåning ifrågasatta minimum 100 lod silfver och 20 dukater guld, i hvad silfret angår, böra, bringadt till öfverensstämmelse med det nya vigt-systemet, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 31 Januari 1855, förändras till närmast motsvarande 3 ® eller 300 ort. I enlighet med ett af Under-styrelsen uppgjordt förslag har Utskottet vidare ansett belånings-värdet böra utgöra Femtio R:dr Riksmynt för ett skålpund eller Femtio öre för hvarje ort kontrolleradt silfver, samt Sju R:dr 78 öre Riksmynt för en dukat i guld; och torde räntan för omförmälda lån kunna lämpligen bestämmas till 5 procent.
Jag kan ej medgifva, att en skänk af Staten till enskilda, i ändamål att afhjelpa denölverklagnde Allmänna förlägenheten eller penninge-nöden, medelst utdelande af lån på så billiga vilkor, att man kan kalla riem räntefria, må utdelas till ett litel antal medborgare, genom alt utsätta Maximi-suroman tili ett lika högt belopp med de fordna Fastighets-lånen, helst då det är tillåtit , att genom inköp af transport-lån uppbringa den till denna summa eller 6,000 R:dr. Jag fruktar, alt den beräkning Friherre af Nordin juppgjort öfver Låne-tidgången på Fästighéts-lån är nog högt tilltagen, och att deruti influtit hela den summa af Soo.coo R:dr, hvarmed Odlings-låne-fonden skall förminskas, hvilket icku lärer vara moje - 4?i Den ** November f, m ligt intill nästa Riksdag, enär det är stadgadt , all hälften af den årligen inflytande Capilal-afbelalningen skall åter till Odlingslåu utgifvas, äfvensom ytterligare afdrag får göras för de Odlingsoch Fastighetslån, hvilkas inbetalningar komma alt bero på utmätning och lagligt indrifvande. Här ligga redan i Banken färdiga låne - ansökningar , sedan den förra lån - utdelningen, tiil en summa af omkring 3oo,ooo R:dr, hvaraf 76 äro under 2006 , oell utgör;; "5,000 R:dr, men hela öfriga beloppet till större lån , så att det är tydligt, att, när en ny belåning blifver kungjord, ankommande ansökningar ej skola tryta. Herr Munck af Rosenskjöld har anfört, att Bonde-Ståndet så litet afsett sin enskilda fördel med yrkandet af Fastighets-Iån , att det återremitterat Memorialet med anmärkning mot den föreslagne summans låghet. Att bedöma orsaken dertill efter yttranden i Utskottet, äfvensom af de åtföljande reservationerne , härrör det af fruhlan , alt icke liela den summa, som Riksens Stän - der anslagit till denna beläning, skulle utgå innan nästa Riksdag , men hvilket ja g ej tror vara att befara.
Hvad det är lyckligt att hon funnit ett föremål som åtminstone till någon del kan förströ hennes saknad efter den älskade sonen, jag fruktade sannerligen, att hennes humeur till ganska betydlig grad skulle komma att lida af denna skiljsmässa. Men vill du nu veta huru vi till en del tillbringa våra dagar? Jo, före frukosten göra vi alla tre en promenade, ettdera i trädgården, hvilken Herr S. låtit slå så slät, och så jemn som ett kammargolf, eller också i parken eller nejden ikring; derefter göres vår frukost. Förmiddagen förgår med konversation, hvarvid Herr S. obegripeligen nog, alldrig saknar ämnen, eller också läser han högt för Friherrinnan och mig som derunder arbeta rätt flitigt. Efter middagen, medan Friherrinnan sofver sin middag, har Herr S. utbedt sig, men tyst, du vet ju ej, huru har jag ock kunnat glömma att säga dig, det Herr S. är en ypperlig Pianist, samt sjunger, sjunger Emilia så, som jag ännu aldrig hört någon göra det; föreställ dig huru surprinerad jag blef, då härom dagen, vid det vi alla gemensamt besågo rummen, han uppå Friherrinnans fråga om han sjöng eller trakterade fortepiano, svarade: "något litet hvardera." På hennes derefter yttrade begäran: "låt oss höra fortepiano", accompagnera den skönaste, manligaste och mest tjusningsfulla röst; jag ordentligt förstummades; till den grad inverkade på mitt sinne, den hos honom så oförmodadt upptäckte gudasköna talangen. Nu kunde jag äfven ganska naturligt förklara, den vid min första morgonpromenade uppslagne renglänsande flygeln, hvilken då så särdeles väckte min uppmärksamhet. Nå väl, ännu samma dag förflyttades på Friherrinnans föranstaltande instrnmentet till den stora salonen, hvilken erbjuder en för musik alldeles förträfflig local. Att det sedermera af Herr S. väl stämdt och upphjelpt, icke förblifvit ovidrört, kan du väl förmoda.
Samme värde ledamot har äfven såsom en inkonseqvens i förslaget anmärkt, alt, ehuru man icke stadgat något om protokolls-föring och dylikt, man likväl infört ett stadgande om anslag till dylika sammanträden. Man måste dock härvid taga i befraktande, att sistberörde stadgande var alldeles nödvändigt, på det att icke någon kollission emellan Utsk:s-sammanträdena och de gemensamma sammankomsterna skulle npkomma. Ibland alla dessa, jag skulle vilja säga nog småaktiga anmärkmr, finnes äfven en, deri anmärkaren söker göra sig luslig deröfver, att i förslaget är stadgad ansvarspåföljd för den ledamot, sorn under gemensam öfverläggning annan med bugg och slag öfverfallet-, af hvilket stadgande anmärkaren slutar sig till, att Const.Utsk. på förhand insett, att dessa öfverläggningar icke skulle komma att utmärka sig för någon serdeles enighet. För alt göra taflan fullständig, borde den värde talaren likväl icke hafva förtegat, alt det, enl. bans förmenande, sorglustiga stadgandet är alldeleslika lydande med det, som i nu gällande grundlag rörande dylika upträden i Stånd eller Utsk. finnes intaget, hvarföre ock det nya stadgandet blifvit infördt genom tillägg af några ord i den §, som innehåller det gamla stadgandet. Mera skäl till anmärkn. torde hafva förefunnits, om nämnde lillög ej blifvit gjordt, hvilket med rätta bordt betraktas såsom ett förbiseende. Ytterligare är det såsom något serdeles vådligt framhållet, alt en ledamot, som under en dylik gemensam öfverläggning utvecklar cn mera öfverlägsen och hänförande talare-förmåga, skulle kunna förmå R. St:r att i hänförelsens första ögonblick fatta beslut, som man sedermera komme att ångra. För det första bör man bemärka, att en dylik öfverlägsen talareförmåga alltid har tillfälle att inom sitt eget Stånd utöfva 'det vådliga inflytandet, så att den ytterligare vådan skulle bestå deri, att talaren genom förslaget sattes i tillfälle att utöfva sin tjusningskraft äfven på de 3:ne öfriga Stånden.
Hvad befälet oell underbefälet vidkommer, der exempelvis 3 Amirals-, 4 Kommendör-Kaptensoch 28 Undcr-officers-platser till indragning föreslagits, för beredande af tillgång till en sådan reglering af löner och arfvoden, som genom den föreslagna organisationen inom nuvarande personal finnas behöfliga, är tjenstgöringen så noggrant fördelad emellan hvarje af dess medlemmar och desses antal så knappt beräknadt, att bibehållandet på aktiv stat af sådana, som af ålder eller sjuklighet sakna förmåga alt sköta sin tjenst, på det kännbaraste skulle komma att visa ett skadligt inflytande. Hvilken invändning, som än må kunna framställas emot ett dylikt ordnande af befälets antal, så synes mig detta dock vara att föredraga den, enligt min åsigt, vida mer klandervärda åtgärden, att reg - 40 Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. lera denna personal med beräkning, att en del af platserna på ordinarie stat skall innehafves af personer, som upphört att vara tjenstbara. Utom andra olägenheter, alstras derigenom ett konsiderationssystcm, hvilket slutligen undergräfver den anda, som måste lifva en militär-korps, da tjensten skall såsom sig bör skötas. Inträffa mäste dock, huru än detta regleras, inom denna såväl sorn hvarje annan klass af samhället, att dess medlemmar slutligen af ålder och åtföljande bräckligheter blifva overksamma och således till aktiv tjenst oanvändbara. Huru ett dylikt för tjensten skadligt förhållande kan stiga, då icke någon åtgärd lill dess a {hjelpande vidtages, ådagalägges bäst af den skilnad i Officerarnes vid Flottan medelålder år 1824, sedan 79 af korpsens dåvarande inaktive Officerare blifvit flyttade på indragningsstat, och år 1849, eller efter en tiderymd af 25 år. Medelåldern var: Då nu i allmänhet måste medgifvas, att åldern utgör mätaren på menniskans verksamhetsfdrmåga, så inses lätt, huru denna senare måste antagas hafva blifvit förminskad under nyssnämnde period.
Reservation: af Herr Komminister Beckman. lith. till n. St. Brot. IS st; & 1867. 6' Sami. I A fil. ili Haft. 2 SI OCK HOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1857. Bevillnings-Ulslioitets Memorial N:o 17. Memorial, i anledning af Riks-Standens skiljaktiga beslut i fråga om upphörandet såsom särskild beskattnings-titel af den vissa Stapelstäder tillkommande tolag, emot ersättning af tullmedlen, samt denna afgifts inberäknande uti den tullsats, som för varors ineller ut-försel genom taxan bestämmes. Vid föredragning af Utskottets i detta ämne aflåtna Memorial N:o 16, liar Preste-Ståndet bifallit hvad Utskottet i sitt Betänkande N:o 10 å sidorna 10, 11 och 12 föreslagit, angående såväl afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden, som tolagen. Öfriga Riks-Stånden hafva lagt Memorialet N:o 16 till handlingarne, Bonde-Ståndet under förklarande att det vidblef sina förut fattade beslut. Förslaget rörande afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden är således af samtlige Riks-Stånden godkändt. I fråga om tolagens reglering åter, hafva Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden hufvudsakligen bifallit Utskottets förslag; hvaremot detsamma är af Bonde-Ståndet ogilladt. Den skiljaktighet, som förekommer emellan Ridderskapet och Adelns beslut, å ena, samt Presteoch Borgare-Ståndens, å andra sidan, är af mindre väsentlig beskaffenhet. Under det sistnämnde 2:ne Stånd, i fullkomlig öfverensstämmelse med Utskottets förslag, beslutat att tillökningen eller minskningen i godtgörelsen för förlorade tolagsumgälder skulle beräknas till viss procent af hela den summa, större eller mindre, med hvilken tull-uppbörden i hvarje stad öfvertiih. lill R. St.