Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer således, att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förut fattade beslut, i enlighet med Bevilln.Utskis första betänkande. Hr Rosenblad: Denna punkt är en ibland de vigligaste, emedan införseln af vin utgör en af hufvudkällorna för Statens inkomster af tullen. Efter den jemförelse, som jag i kraft af mitt embete' i Commerce-colltm anställt öfver de flesta länders proportionella införsel af vin, har jag ej i någon betydlig mån funnit, att införseln varit betydligt större, der afgiften varit mindre. Detta förhållande visar sig klarligen vid jemförelse emellan Norrige och Danmark. I Norrige har man samma tullbestämmelse, som vi hafva, då man deremot i Danmark har en lägre tull. Man har visserligen nu hos oss infört den riktiga principen, att, för att slippa underslef, vin ej skiljes i olika sorter, utan att skilnad endast göres emellan vin på fastager och vin på buteljer, och då kan det visserligen inträffa, att några af de bättre sorterna kunna blifva till större qvantitet införda, men jag tror ej, att den ökade införseln af dessa viner kan blifva så stor, att den ersätter minskning i afgiften. Jag anser således det beslut, som de andra tre RiksStånden hafva fattat, a38 Den 5 April em. vara mycket val grundadt, och tillstyrker R. o. Ad. att i denna punkt antaga inbjudningen. Hr von Hartmansdorff instämde med Hr Rosenblad och anhöll att inbjudningen måtte antagas. Hr Lefre'n, Joli. Pehr, instämde med Hr von Hartmansdorff. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf 316 voter:s-propos:n ansågs komma att förfalla. Vismut, införselstullen. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf 318 voterts-proposm ansågs komma att förfalla. Vismut, utförselstullen. 31 g voter:s-propos:n förbigicks i följd af Ståndets förut fattade beslut.
Det har äfven blifvit sagt, alt församlingarne icke hafva någon fördel af stads-skolorna. Detta torde dock vara obevisadt; ty ett factum är, att dessa skolor besökas af många från landsbygden, hvilka icke finna sig tillfredsställda af det kunskapsförråd, som de på landet i folkskolorna kunna inhemta. På grund af dessa skäl, anhåller jag vördsamt om Betänk:s återremitterande, och hoppas jag, att R. o. Ad. skall härtill lemna sitt bifall, utan allt afseende på den fråga, som Hr von Hartmansdorff, visserligen i välmening omförmält, nemi. frågan om den Halländska roteringen, hvilken var af helt annan beskaffenhet, än den här ifrågavande, samt snarare kan anses såsom en motsats af densamma, ty här är frågan om att befria socknarne från en utskyld de sedan Den 22 Juni. 423 urminnes tider haft sig ålagd, der var frågan om att pålägga eller låta utsockne frälsehemman vara pålagd en afgift, som tillförene varit dem okänd. Hr Bildt: Hr von Troil har ganska riktigt upfattat mitt yttrande, då han sagt deruti icke vilja finna någon anspelning på, att hans öfvertygelse skulle på något sätt varit missledd. Jag respekterar alltför mycket Hr von Troils öfvertygelse, för alt i detta hänseende tillåta mig ett tvifvelsmål. Jag har blott nämnt att StatsUlsk:s utlåt, vid sednasle Riksdag och den utredning frågan då erhöll, lill en stor del var föranledd af den utredning, som den värde talaren gaf deråt, och hvilken var afstyrkande. Jag kan icke heller finna, på sätt Frih. Cederström äfven nämnt, att frågan sedan dess blifvit bättre utredd i hvad den rör Skåne; det är visserligen möjligt, att Hr von Troil vet mera derom, än hvad som kommit till Ständernas kännedom; men Ständerna sjelfva hafva då åtminstone icke blifvit i ämnet mera uplysta, än vid sista Riksdagen; och det afstyrkande utlåt., som StatsDlsk. då afgaf, bifölls af tre Stånd, och utan discussion hos R. o. Ad.
Herr Grefven och La ridt Ma rf alben yttrade, det han, i anledning af tvånne vårda Ledamöters under diseussionen framställde öfvertygelse, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial icke kunde till Utskottet återremitte - Den jo Jalii e. in. ras, ansåg sig böra öppet tillkännagifva, att barn icke delade denna mening. 56 §. i Regeringsformen stadgade uttryckligen, att, om inot Utskottens förslag anmärkningar i Ståndens Plena göras, hvilka hindra antagandet, Utskotten borde af desse anmärkningar erhålla del, för att förslagen derefter ytterligare granska och jemka, Utan att något undantag för ConstitutionsUtskottets förslag härstädes funnes gjordt. Af denna anledning Unn Herr LandtMarskalken sig icke äga laglig rätt att vägra proposition till återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial i händelse Ridderskapet och Adeln skulle önska återremittera detsamma, ehuru Herr LandiMarskalken för öfrigt, med afseende å den i ämnet förefallne vidlyftiga discussion, och i synnerhet i anledning af hvad Grefve von Platen anfört, förmodade, det en återremiss skulle blifva af föga eller till äfventyrs af ingen nytta, samt derföre, jemväl för dess del, önskade, att Ridderskapet och Adeln täcktes nu genast företaga målet till slutlig pröfning. Som llere bland RidJ derskapets och Adelns Herrar Ledamöter likväl begärt proposition till återremiss , hemställde Herr LantMarskalken om Ridderskapet och A^ deln ansåg ConstitutionsUtskottets Memorial böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkning gar, till Utskottet återförvisas. Ropades starka Hej, jemte några Ja, Herr Grefven och LandtMarjkalken förklarade att, efter hvad han tyckt sig finna, Nej öiverröstat Ja, saint att Ridderskapet och A^ Den io Julii c, m, 457 deln således ansett någon återreiniss icke böra äga rum.
Men vare nu härmed huru som helst, så och åtminstone hvad värjemålseden beträffar, anser jag alldeles nödigt, alt, om den icke i allo kan afskaffas, den åtminstone icke oftare borde åläggas eller medgifvas, än domaren af till saken hörande omständigheter och derpå grundad sannolikhet kan vara ölvertygad att mened icke blifver hegången. Som nu delta omöjligt kan blifva förhållandet i det fall, då honom åligger att tillämpa 29 § i i 7 Kap. Råttegångs-Balken, såsom denna § nu lyder, finner jag mig särskildt, hvad just Motioner i Bondea Ståndet 1862. N:o 397. 641 just denna § beträffar, af min öfvertygelse uppmanad att påyrka en sådan dess förändring, alt, i der uppgifna fall, en mened icke må af sjelfva lagen likasom frammanas, ty så länge detta lagrum mäste bokstafligen tillämpas, sådant det nu lvder, måste ju ett af de två inträffa, antingen alt vittnet, eller den part mot hvilken det vittnar, om dc båda med ed bekräfta sanningen af deras alldeles motsatta talan, måste begå en mened. Såsom sannolikast torde dock i allmänhet kunna antagas, att vittneseden bär, såsom aflagd af person, den saken icke rörer, vore mera trovärdig än värjemålseden, som aflägges af part, den der af sakens utgång bar skada eller nytta, och således, då endera måste vara en mened, detta bör förr misstänkas om värjemålseden, än om villneseden, och likväl måste ju dömas att den som värjemålseden atlägger, på grund deraf icke får lill saken fällas. Vore nu detta rätt domskäl, sorn det icke är, men lagen dock såsom sådant antager, månne då icke följdrigtigt den, som den motsatta vittneseden aflagt, borde, såsom om mened öfver bevisad, till derför stadgadt ansvar fällas? Sjelfva denna orimlighet bevisar, alt en lagförändring bär är af nöden.
Sedan de respektive föreningarnas styrelser triiffat ööfererislrominelse angående Föreningens för Gift kvinnas iiganderiitt i~ppgionde i Frodrikn-Bremer-Förbundet och förshget diirjfimte fi ett allruiint miite ined förstniimnda förenings medlemmar antagits, har den lroiiiitib, soiii syftena Idifvit tilliiger att verka för de i skrifvelsen ii~~prakiiado satt. Styrelsen för Föreningen för Gift kvinnas a~ailcleriitt har för sin del till medlemmar i komitim utsett: fru Bcrthn Sordonsoii, f. Kleman, öfverdirektören grofve H. E. C+. Hamilton och rtrvisionssekreteraren C. Lindhagen; samt Fredrika-Bremer-Förbiindets styrelse: 6.~1 Ellen Anlcmsviird, f. Syströin, fil. doktor fröken Ellen Prim och hiradshofding P. R. Rabe. 1S9G års stipendier fran niimnda foid h a h a fiii.cle1tit.s pi? siitt som följer: Fröken Elisabeth Rosborg 360 h o n o r soili iiiidersti ' d för genoii~gKencle nf tekniske skolans 1iiigi.e afdclni~ig i Stockholiii. Frölren Gerdn Lngervell 300 kronor fur s t d i e r vit1 folkslrolt~liii.ai.iiiric~- seminarium. Fil. Idun Stockholm, Fredagen den 13 mars 1891. N:r 11 (169) Prenumerationspris pr år: Mun med Modetidning och kolorerade planscher kr. 8: — Idun m. Modet, utan kol. pl. (midt för Kungsträdgården.) sker i landsorten å postanstalt, i Stockholm hos redaktion. Redaktör och FRITHIOF Träffas å byrån kl. 1 0 - 1 1. Allm. Telef.
Men deremot influten återbäring å förra förvaltnings-kostnader, som afdrages med * f 982:12.6. Tillfälliga anslag (föranledda af Ständers beslut) . , . Capital-Förluster af bestämd egenskap «,•••••! Utgifter, som ansetts böra omedelbart drabba Capitalet Till Riksgälds-Contoiret aflemnadt i och för Statens behof Balance till år i83i: Bankens Tillgångar utöfver dess Skulder vid i83o års slut R:dr Banco efter 128 skill, för 1 R:dr Silfver Specie. B a 1 a n c e från år 182g. Bankens Tillgångar utöfver dess Skulder vid i83o års början 4,400,000 Bankens Inkomster samt förhöjningar å dess Capital under loppet af år i83o, nemligen: Ränte-Inkomster 671,352: 8. 8. Capital-Vinster, som contant ingått, nemligen: ak) Influtet i afbetalning å fordringar som förut varit förda inom linien g,i56:i3. —- b) Smärre poster af flerfaldig egenskap i32: 4.11. Q-288; ln Capital-Tillvext: ' a) Genom beräkningssättet för under året utgångna Fastighets-Lån mot återbetalning i Silfver ic>6,o65: 23. 6. b) Genom förändringarne med de till årets slut beräknade Räntefordringar och Ränte-skulder 7, 4- 5. 884,640 6 6 1 v " Summa 5,284,640 6 6 B Enligt uppgift af 0 etie t R:dr Banco efter 128 skill. Bankens Ut g i f t e r sam t f ö r mi n sk101 I 11:111 oilivi:* eric* ningar ä dess Capital under loppet af år i83i,. nemligen: Ränte-Utgifter ... 35,787: 45. 10. Men deremot influten å~ terbäring ä Förvaltnings-kostnader som afdrages med. Capital-Förlust af bestämd egenskap:
Jag finnér derföre Utskottets Betänkande högst obilligt, och anhåller att detsamma måtte afslås. Yi hafva en nådig, mild och lagbunden Konung; vi äga ock en liberal Constitution; så att vi äga ali anledning att prisa och tacka Försynen för vår sälla frihet, men böra ock afvärja alla försök, hvilka kunna framställas att fjättra Nationen under vissa Individuer, och lemna de rikare Penningekarlar öppet tillfälle, att, efter egennyttiga afsigter och godtycke, lägga bojor å Öfriga mindre bemedlade Medborgare, hvilketsednare Liefve en uppenbar följd, om, enär RörelseCapitalet efter Förslaget derom inskrankes, Assignation-friheten jemväl hämmas, då likväl det bör bero af Ilvars och ens förvarfvade Credit, huruvida dess Assigttationer vinna förtroende eller icke, och får den ju skylla sig Ridd. 0. Åd. Fröt. YI B. I Afd. 5i, 03. 402 Den 16 Maji. sjelf, som antager andra Anvisningar, än af så* dana Personer, om hvilkas vederhäftighet han är öfvertygad, emedan förhållandet dermed är enahanda, som med Växlar eller Skuldebref. Herr Heykenskjöldj Detlof: I anledning af hvad Herr Stråle sednast anfört, får jag äran upplysa, att det redan är genom en Kongl. Förordning förbjudit att utfärda tryckta eller graverade Assignationer. Då hvar och en har öppet, att efter som omständigheterna kunna fordra, uti liqvide, antingen vägra emottagandet af Enskilta Assignationer, eller dem för goda anse; så kan jag ej finna att någon olägenhet för Enskilta, genom dylika Assignationers lifgifvande och begagnande i Privates transactioner, kan uppkomma. Dessutom när man äger rätt utgifva Skuldsedlar och använda dem till liqviderande af Skulder, och förhållandet härmed är alldeles enahanda med Assignationer, så vet jag ej, hvarföre de sednare skola vara mera förbjudne, än de förra. På dessa skäl begär jag afslag å Betänkandet. Grefve von Lantingshausen _, Albrecht:
Utskotts Memorial angående personers Skattskrifning vid Bruken sUsot/i Arbetare. L ill Bevillningssamt Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottens gemensamma handläggning, har fran Hedervärda BondeStändet blifvit remitteradt ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen Jonas Andersson från Kronobergs Län , deruti han öfverklagar de olägenheter, såsom saknad af arbetare för Landtmannen, kringstrykande, tjufnader m. m. som uppkomma derigenom, att åtskillige Bruksägare i försvar taga och under benämning af LäroDrängar och BruksArbetare låta skattskrifva flere Personer, än för Bruksrörelsens drift erfordras , samt föreslår till det felaktigas afhjelpande, att BeredningsCommitteerne i hvarje Län måtte bestämma högsta antalet af de Arbetare, som för Brukens drift ärö behöflige, samt skattskrifningen i enlighet dermed verkställas. Och borde den Bruksägare, som sökte att sträcka sina fordringar utöfver en sådan gräns, till böter vara förfallen. Utskotten kunna icke gilla detta förslag , såsom dels overkställbar!, dels i flere afseenden ledande till inskränkning i Bruksägares rättigheter och tvång i deras handtering. Det är merendels tillfällige orsaker, som föranleda en Bruksägare att utvidga sin rörelse mera en tid än en annan; det är i följd af denna större eller mindre rörelse, som han är i behof af att antaga än flere än färre Arbetare ; Och det är just dessa omvexlande förhållanden , sorn göra BevillningsUtsL Betänhanden. 125 det omöjligt för BeredningsCommitteen, att bestämma det åntal af Tjenstefolk, hvarutöfver en Bruksägare ej ma sträcka sina fordringar. Dessutom anse Utskotten de olägenheter, som Memorialet framställer, vara förebyggde genom allmänna Stadgar och föreskrifter , hvilka det må ankomma på en hvar att göra gällande , då han i laglig ordning anmäler öfverträdelser deraf; Dock varder detta Utlåtande till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 13 Mars a 818. N:r II. Rikets Höglofl.
Då arbetens utförande öfverlemnas till menigheter, bolag eller enskilde, bör alltid contract härom uppgöras, och vederbörande deruti förbinda sig att, efter fastställd plan, fullborda arbetet, utan att framgent väcka anspråk på något ytterligare bidrag af Staten. Derest Kongl. Majit, vid närmare granskning, skulle i Nåder finna, att menigheter, bolag eller enskilda böra lemna större bidrag till något arbets-företag, än som af Rikets Ständer, vid stats-anslagets beviljande, blifvit förutsatt, är Kongl. Majit oförhindrad att derom förordna, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, företaget då helt och hållet inställa. 4:o Der hamneller canal-afgifter, efter företagets utförande, komma att ega rum, böra dessa beräknas så lindriga, som möjligt, och alltid på förhand genom contract bestämmas; hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega rum, utan att Kongl. Majit, på grund af serskildt förekomne omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, men deremot nedsättning ovillkorligen ske, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss, af Kongl. Majit fastställd, procent. lior till Stats-Utskottets Memoralj N:o 314- 5:o Der företaget med direkt stats-anslag understödjes, ega vederbörande, först efter det arbetet blifvit börjadt, att, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder bestämmer, de beviljade medlen utbekomma, successive, i nion af arbetets fortgång och under villkor, att de bidrag, menigheter, bolag eller enskilde förbundit sig lemna, i lika förhållande med stats-anslaget, lill förelaget utgå och användas. i-v i 6:0 För alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, som afse upphjelpandet af någon orts industri, beviljat anslag, utan att tillika något visst bidrag af orten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, är det villkor i allmänhet stadgadt, alt sistnämnde bidrag, vare sig i contant eller i materialier och arbete, alltid bör utgå i den mon, som Kongl. Maj:t kan finna skäligt i Nåder bestämma.
Under den 14 Augusti 1812 i 41 §• Regerings-formen. Konungen vare myndig vid fyllda aderton år. Dör Konung förr än Thronföljaren denna ålder uppnått, föres Styrelsen under Dess minderårighet af den Prins af det Regerande Konunga-Huset, som, enligt den gällande Successions - Ordningen, arfsrätt i Riket äga kan och jninst till 21 års ålder hunnit samt blifvit af Konungen dertill förordnad. Har Konungen andra personer, som skola Svenske Män vara, till förmyndare för den minderårige Konungen utsett, då före desse Rikets Styrelse, intill dess Riksens Ständer vid nästa Riksdag derom förordnat. Dör Konung utan att hafva något förordnande meddelat, föres Styrelsen af Stats - Rådets samtelige Ledamöter, intill dess Riksens Ständer vid Den t 3 April. 65 Vid deras näsfa sammankomst, Förmyndare för minderårige Konungen utsett. I alla dessa fall styre den minderårige Konungens Förmyndare el*, ler Stats-Rådet med Konungslig magt och' myndighet i Konungens namn, och galle denna Regerings-forrri till ovilkorlig efterlefnad. Är Konung eller Thronfoljare vid de i denna och föregående §§. uppräknade händelser, femton år gammal, åge han att uti Stats-Rådet, Högsta Domstolen, Hof-Rätten och Collegier inträda, dock utan att i något Reslut deltaga. Constitutions-Utskoftet föreslår nu, att till afgörande må upptagas följande Förslag till ändringar och tillägg i Regerings-formen. Constitutions-Utskottets Memorial af den 23 Augusti 1809. 20 §. Uti fredstider skola de mål, som från Krigs* Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta Domstolen föredragas och afgöras. Tvänne Militaire personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, böra med Domare jaf och ansvar och utan särskildt arfvode sådana mål i Högsta Domstolen öfvervara och deröfver rösta, dock må Domarenas antal icke öfverstiga åtta. Under krig forhålles härmed efter Krigs-Artiklarne.
Under den sedermera företagna öfverläggningen om Tackoch Barlast-jern yttrades skiljaktiga meningar, såväl i fråga om inoch utförsels-förbudens uphäfvande eller bibehållande, som i afseende på tullsatsernas belopp, samt yrkades såsom utförselstull dels 1 R:dr 24 sk., dels 1 R:dr, och såsom införsels-tull dels 1 R:dr, dels 32 sk., hvarjemte en ledamot föreslog, att, i händelse ifrågavar:de förbud bibehöllos, tullsatserna eventuelt måtte bestämmas vid utförsel till 2 R:dr och vid införsel till 1 R:dr, allt pr M st.-v.; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att nu stadgade utförsels-förbud å Tackoch Barlast-jern må uphäfvas, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Ja, blandade med många Nej, förklarade det lian trott sig finna, att Ja varit öfvervägande. Sedan härvid votering blifvit begärd, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den, sora bifaller, att nu stadgade utförsels-förbud å Tackocli Barlast-jern må uphäfvas,^ röstar vinner Nej, anser R. o. Ad. berörde utförsels-förbud böra bibehållas. Härefter bortgick Hr Gr. o. Landtm, och emottogs Landtmarskalks-klubban af främste närvar:de ledamoten, Fullmägtigen för Grefliga ätten 8 Oxenstjerna, Frih. Åkerhjelm, Carl, och vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Hr Frih. o. Ordf:n hemställde sedermera om R. o. Ad. behagade bifalla, att utförsels-tullen å Tackoch Barlast-jern bestämdes till 1 R:dr 24 sk. pr SkU st.-v., samt förklarade, efter denna propos:s besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, att han funnit Ja öfvervägande. Då härefter Hr Frih. o.
Jag tror deremot att en verklig och ostridig vinst kommer alt beredas försandingai na derigenom, att en mängd af deras medlemmar, hvilka nu äro obemedlade och belrvckta arrendatorer, förvandlas lill sjelfständigt kronohemman* innehafvare ocli skattehemmansägare samt sålunda för framtiden försättas i vida bättre belägenhet, oell i hvilket fall de också troligen blifva i tillfälle bidraga till församlingarnes bästa i större mån än med de summor, som nu kunna af deni utpressas genom stegrade städje-afgifler. Hr von Hartmansdorff? anförande att den s. k. Lunds land.ibok icke ägde vitsord, derföre att den ej vore underskrifven, har reden blifvit vederlagdt af Frih:ne Gederström och Hamilton; jag får ytterligare, såsom bevis derpå alt denna handling förut ansetts äga tillräcklig autenticitet, Aberopa Utsktns betänk., hvilket upplyser, att presterskapet, i fråga om utgörande af den s. k. helgonsky Iden, just hänvisat till samma landabok, och att det domslut, som i den frågan fattades, stödde sig på nämnda bok. För öfrigt är icke heller den år 1646 uppfattade jordebok underskrifven, på hvilken jordebok förklarandet af hemmans egenskap af kyrkohemman dock egentligen grundar sig. Skall således för den uppgifna orsaken* skull landaboken icke äga vitsord , lärer ej heller nämnda jordebok kunna tilläggas ett sådant. Det är dessutom genom de handlingar, som blifvit företedda, ådagalagdt, att icke endast denna landabok ulan äfven flera andra i kameralistisk t hänseende vitsord ägande urkunder från tiden näst före Hallands förening med Sverige utvisa, att ifrågavar. hemman äro kronohemman, och följaktligen mäste i afseende på desamma K. brefvet af den 12 Maj 1819 icke vara tillämpligt. Detta Konungabref innehåller nemi. endast dgt stadgande, att sådana hemman, till hvilka kyrkorna hade en sedan Danska tiden af dem icke obehörigen lillegnad st heise I rät t, ej finge till skatte försäljas.
Genom ett slikt undantag efterskänker ej staten något af sin rätt; den gör blott en obehörig inskränkning i låntagarens rättighet, hvilken rättighet bör vara densamma, lånet må lemnäs af hvilken som helst. e) Mot det i senare mom. af 147 § bibehållna afdraget af 40 skillingar för torpare och inhyseshjon, som styrka, att de låtit vaccinera fjra barn; lindringen är för det åsyftade ändamålet nu mera ej behöflig och controllen deröfver omöjlig.” Herr Contracts-Prosten Hallbäck instämde i Prosten Nibelii reservation, så vidt den rörer Utskottets förslag att nedsätta skyddsafgiften, innan ännu är bekant, huruvida statsbristen, som genom bevillning bör fyllas, kan medgifva denna nedsättning. Herr Prosten Sandberg förenade sig med Prosten Nibelius, i fråga om upphörande af bevillning för arbetsfolk. Herr Prosten Osterman: ”Emot Utskottets beslut att, i anseende till de staden Borås öfvergångne eldsvådor, tillägga denne stad fortsatt eftergift och lindring i vissa bevillningsafgifter, men deremot utesluta Wenersborg från en sådan förmon, mäste jag vördsamt reservera mig. Eldsvådorne i Borås inträffade 1822 och 1827, då större delar af staden afbrunno, sista gången äfven åtskillige af de hus, som efter första olyckstillfället blifvit uppbygde. Staden erhöll först vid Riksdagen 1823, sedan vid 1829—1830 och sist vid 1834—1835 arens Riksdagar frihet från bevillning för tomter, hus och byggnader, samt lindring i bevillning för borgerlig rörelse m. m., hvilket allt ännu, efler 18 års förlopp, fortfar, och, så vida Utskottets beslut blifver faststälidt, ännu i 5 år kommer att fortfara.