Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu således hvarken Conslit.Ulsk. bör kunna framtvinga ett förslag mot Ståndens mening, eller Stånden böra kunna framtvinga ett förslag mot Constit.Utsk:s mening, så frågas, huruvida eller huruledes stridigheten mellan 8i och 56 må kunna biläggas ulan att hvarken Constit.Utsk:s initiativ eller Ståndens ogillande-rätt någondera betages. Jag för 35G Den 18 December c. m. min del tror sådant vara möjligt derigenom, att Constit.- TJtsk. å sin sida har veto; d. v. s. att om Constit.Utsk. icke antager, livad Stånden för deras del beslutat, förfaller frågan, och att på samma sätt, om Stånden icke gilla, hvad Constit.Utsk. framlagt till grundlagsenlig behandling, frågan också förfaller. Om man på det sattet tyder grundlagen, och man kan icke undgå att tyda den, då 2tne hvarandra motstridiga stadganden finnas, så förlorar hvarken Constit.- Utsk. sitt initiativ, och icke heller Stånden deras rätt att ogilla sådana förslag, som de icke godkänna. Mången torde säga mig, att denna tolkning af grundlagen är godtycklig; men jag hemställer till en livar, om det icke är mera godtycke deruti att säga, att man endast vill lyda 81 5 och vara döf för deri 56:te, eller tvärtom, att man endast vill lyda den sednare, under åsidosättande af den förra. I sådana fall gör man icke annat, än förklarar sig antingen för den ena eller för den andra sidan. En votering, som på det sättet gifver företräde åt endera, uttrycker ej något annat än en tillfällig mening, som med en annan pluralitet öfvergår till motsatsen en påföljande dag, hvarigenom ingen säkerhet till efterrättelse vinnes. Om således den förklaring? jag tror vara den rätta, icke betager någon af dessa §§ sin giltighet, måste den vara mindre godtycklig än den, som upphäfver endera. Om nu den sats, jag framställt, tillämpas på ifrågavar. fall, hurudant blir då förhållandet? Constit.Utsk. har framställt ett förslag att sammanbinda frågorna om juryinrättningen och indragningsmagten.
clepon~i-as Iios i \ Totai~i; itizfilelni~~ge~~ iiiideri-ättar Notariatafdeliiiiigeii gäldan2reii däi.oin att i.iiritorbiia i i i i - I ec1wiiigarii: i. skola till afclelningeii iii betahs, 1iv; wefter de medd, soiii inH~ \ .t., \, till dqioiieriteii redovisas. lridiire tillsw Woti~riiit,zfdeliii~ig~: ~ i i t t iiiteckiiiiig~.iiime blifra i vederbörlig tid förnynde. Om en Iios; l.fde: - iiingeii d (+p~iiei.itd inteckning geiioiri iiiiderl~t~ii fiiimpelse sliiill~ föillalla. wsiitteib Stocltlioliiis ihiskild; ~ Ihtiilr. diirigerioiii uppkorniiieii skiic1; i .. E1iirv; i; i.ii~gsafgift: 50 öre fiii. %r pr 1,000 kroiior af cltrposi tionens viircle, dock ej iiiidei. tvii kroiior. k SyGefiörs&amp; 3Zodeaffär L 29 Drottninggatan 29 18 Humle~ardsgatan 1 8 1 8 Gbtnatan 18 d Kruses Pensionat &amp; Hotel Klarabergsgatan 52, Stockholm, tv5 iiiin,nte.rs vag frhii Centralstatione~i, erbjuder sbviil enkla som el.egnnt: ~ r i m ii. b. eller 2 ocli 3 tr. Pris: frbnJ: 25 per dygn. Hed. Doktor E. W. Wretiind, Stockholin, Doktor * H. Akersfröm, Upsnln ni. fl. t Vaktiiiiistnre möter vid stationen. Aug.
Memorial af den 22 sistlidne Juni anfort, att som Siats-Utskottet säkerligen lärer så reglera, att Riksgälds - Contoirets inkomster för den kommande tiden blifva svarande emot dess utgifter, så kunna några förskott å Uppbörden icke blifva nödiga, utan hela Bevillningen på en gång för året få infordras och redovisas , och hvarigenom äfven större redighet i Räkenskaperna skulle vinnas, Då nu af denna förändring icke synes kunna inträffa för Statsoch Riksgälds-Verken någon olägenhet , under det innevarande års Bevillning vid början af nästa år blifver för Riksgälds-Contoiret att påräkna., men deremot möjliga tillgrepp af Uppbördsmännen, och sammanblandning af 2 :ne särskildta års Uppbördsmedel härigenom förekommas, samt äfven större redighet i redovisningen och Räkenskaperna vinnes; så hemställer Statsoch Bevillnings-Utskotten till Riksens Höglofl. Ständer vördsammeligen , att den år 1812 påbudne prasnumerationen af ifrågavarande afgifter må ifrån och med nästa år 1816 upphöra oc-h dessa afgifter ifrån samma tid uppbäras och redovisas lika med den öfriga Bevillningen. Stockholm den 19 Juli 1815. På Högh Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar Carl Stellan Mörner. Carl de Geer. På Den 22 Jidit 2167 På Högv. Prest - Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. Olof Bjurbäck. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. Nils Limnelius. På Hedery. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. Joln Olsson Longberg. C. Tunelius. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Ad. den 22 Juli.' Högvörd. Prest-Ståndet den 22 _ Vällofl. Borgare-Ståndet den 23 . Heder v. Bonde-Ståndet den 22 Riksens Högloft.
M. ”tillstädja öfverlåtelsen af ett privilegium, om hvars förver’ kande fråga var väckt." Hvarken den förevar, saken eller målsägaren äro namngifna. Men som beslutets dag är nämnd, och tidningarna bland styrelseåtgärderna för densamma särdeles klandrat behandlingen af frågan om privilegiet å Ladugårdslands apothek, Hvita Björnen kalladt; så kan man deraf sluta, att Utsk. vill efter vanligheten instämma i tidningsklandret. Sorn jag af dagbladen förnummit, att Hr Biskopen Doctor Heurlin visat mig den vänskapen, att inom PresteSt. försvara denna honom icke drabbande åtgärd, men riktigheten af hans uppgifter blifvit bestridd; så anser jag mig böra närmare utreda förhållandet. Den 2 Dec. 1835, vid den vanliga visitationen på Ladugårdslands apothek , anmärktes några sammansatta läkemedel vara underhaltiga. Den 12 i samma månad anmälte apothekets ägare Magdelo och hans provisor Hornung hos Sundhets-colhra, att den förre till den sednare försålt berörde apothek, hvarå de begärde att collegium vilie utverka K. M:s privilegium för Hornung. Men då collegium, i anseende lill nyssnämnda outredda förhållanden, ansåg sig ej kunna göra det, vände sig Magdelo omedelbart till K. M., med anhållan att, för sjukdom och ålderdomsbräcklighet, få öfverlåta privilegiet på Hornung. Sundhets-collan hördes, och förklarade den 11 Jan. 1836, att apotheket i det hela varit försedt med ett tillräckligt förråd och i godt stånd varande droguer, och att de sammansatta preparat, hvilka vid förenämnda visitation, och vid förnyad undersökning inför collegium, befunnits oriktigt beredda, vore af den art, alt menliga följder för derus helsa, 32 Den i Juli f. m. hvilka deraf möjligen sig begagnat, icke kunde uppkomma. Men som
StatS-Ministrarne, Skaks-Räden, HofCancelles ren, Föredragande samt den Embetsman, Konungen allmän befattning med Commando-Mäl updragit, skola, pä sätt Regerings Formen as den 6 Junii 1809 söreffrjfwer, uti förekommande Regerings-ärender, af hwad beskaffenhet de wara ma, efter bästa förstånd och ösweitygelse, räda Konungen till det som Rikets Grund» lagar likmätigt ar, samt i ösrvercnSstämmelse med dem Konungens och Rikets sörman befrämja, altid läka sig warda om Konungens magt och Rikets Ständers och Inbyggares fri» och rättigheter, alt efter hwad härom i Ri. Den i6 December. m; i Rikets Lagar och Författningar ar stadgadt och förordnadt, sje!skrasde påminna om Rikets rätt och,bästa; dock endast Konungen räd guma, wen ej jämte Honom regera. De äro ej abelia st såsom Medborgare och scr stna veron» underkastade hwad allmän lag och laga stegar b>uda, uran f?ola ock sör sina rädstag och gerningar, i 06) för deras Embeten, wara Konungen och Riksens Ständer cmsniaiige, pä satt Negcrings/Formen utstakar, och bär nedanföre stadgas, men ej j och för dem af enffilde personer kunna tilltalas. Deste Embctsmän k » cj eller cili last läggas om, cmor deras pä ansörde jkäl grundade räd, u gängen, utan deras förwällande, bliuv-r olycklig, och dec äsystade goda ändamälcl icke wiuues. §. 1.
Redan vid en så måttlig förbättring, och särdeles genom en jemnare fördelning, hoppas jag att allmänheten skall finna sig belåten och att enskildta entrepriser icke uteblifva medelst inrättande af diligenser, der trafiken är betydlig.” Af Herr Boman: ”Att skjuts-skyldigheten i Sverige i anseende till sin uppkomst och högst orättvisa fördelning är ett ibland de mest tryckande och förhatliga onera, 28 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. som någonsin blifvit en del af nationen påtvingadt, lärer väl ingen, som eger den ringastej sakkännedom vilja bestrida. Tiden torde således nu, ehuru sent, vara inne att utöfva, om icke full, så åtminstone någon rättvisa åt dem, som under en mängd af år dragit oket och hvilka med uppoffring af egen beqvämlighet och med högst betydliga penninge-tillskott förhulpit andra personer (jaäfven af den mest fremmande nationalitet och der ingen återtjenst kunnat väntas) att färdas beqvämt och för en ersättning, stundom ej ens motsvarande fjerdedelen af en sådan tjenstbarhets verkliga värde. En hvar bör väl således vara ense derom, att något nu måste göras till lindring i ifrågavarande fall, äfven om målet: de skjuts-skyldiges befriande ifrån all tvungen skjuts, icke så snart som önskvärdt vore kan vinnas. Men vid öfvergången till en sådan sakernas ordning bör man ej mindre tillse, att all skälig hjelp beredes de skjutsande, än ock att de resande icke öfver höfvan betungas; men det är just detta, som, enligt mitt förmenande, icke blifvit vid behandlingen af denna vigtiga angelägenhet inom Högloiliga Utskottet till alla delar iakttaget.
Disconfrättighet i Banken för Gotha Canal-Discont, blef detsamma, med antagande af det alternativ, som bestämmer summan till åttahundrade Tusende R:d, af Hedervärda Bonde - Ståndet bifalle^, under det uttryckliga förbehåll, att 5 procent i årlig renta för berörde summa till Banken erlägges. Ut Suprj. Ex Protocollo Olof Werlin. ' 1 S. D. 40 Den 3 Juni. S, D. XLfter föredragning af ett från Vallöf]. Borgare-Ståndet nu ankommet Protocolls - Utdrag för denna dag, af innehåll, att Ståndet, som ansett omöjligt alt Riksdagsgöromålen kunde slutas till den 16 innevarande, då 3:ne tnånader äro förflutne från det KongL Majus Nådiga proposition om Stats - Verkets tillstånd och behof till Stats - Utskottet öfverlemnades, för sin del beslutit att, i anledning af 80 § Riksdags - Ordiiingeri, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla otrt Riksdagens förlängande ifrån den 16 Juni, på en månads tid; förenade sig Hedervärda Bonde-Ätandet i det beslut, att detta förlängande, sorn Ståndet helst önskat hade kunnat till 14 dagar inskränkas, bör högst på en månad begäras , och att Riksens Höglofl. Ständers samteliiv< Utskott skulle vänligen anmodas, med all möjlig drift oell skyndsamhet fortsätta och fullända de dem tillhörande arbeten; så att Riksens Ständers Beslut måtte kunna inom den möjligen iortaste tid fattas och expedieras. Ut Supra. S. D. å till afgörande företogs Stats - Utskottets, sedan sista Plenidag, p.i bordel hvilande Betänkande af den 26 Maj, angående ersättning af Uöningsmedel, till vissa Tjenstemän i Norr - J2x Rrotocollo Olof Werlin. * bot - Den 3 Juni'.
December f. m. före att lian så mycket talat om elen juridiska oreda StyrelseVerkens förändrade organisation skulle komma att medföra, och sökt bevisa detta genom sådane skäl, som, i min tro, ingen ting bevisa. Han har sagt, att det är blott för den juridiska enheten Styrelse Verken till en del blifvit betagne deras domsrätt. Jag skulle ej hafva vågat framställa ett så högt klander af fordne Ständers och Kongl. Maj:ts beslut. Jag anser, att Rikets Ständer ej begärt och Kongl. Majtt ej bifallit den förändrade organisationen af StyrelseVerken, blott för den så kallade juridiska enhetens vinnande. Jag tror att Rikets Ständer vid föregående Riksdagar lika mycket utvecklat och tänkt i detta ämne, som någonsin Herr Tham. Jag tror äfven, att Kongl. Maj:t på det mest granhaga sätt svarat mot Ständernes Önskningar i detta afseende, då Kongl. Maj:t ej förr, än efter deras vid flere Riksdagar förnyade framställningar, bifallit hvad de begärt. Huruvida den demarcations linea, som blifvit uppdragen emellan Domstolarne och de Administrativa Verken, är den rätta, ligger utom min förmåga att bedöma. Men jag anser ej att något yrke bör hafva prerogativ att äga särskild Domstol och jag tror, hvad Bergsvetenskapen särskilt angår, att den ej haft någon fördel deraf, att hafva ägt ett sådant privilegieradt forum. Andre vetenskaper och yrken borde ju då äfven äga lika rätt dertill. Det är jemväl Den io December f. m. 343 yttradt, att den ldott juridiske Domaren dömer i bergsfrågor utan urskiljning. Nå ■val! han dömer också då utan urskiljning i ännu vigtigare frågor, nemligen om menniskolif; ty SundhetsCollegium har ju alldrig haft domsrätt och Domarens beslut grundas på Läkares attester; de som tänkt i detta ämne och gjort sig rigtigt reda derför, hafva funnit, att BergsAmtet i gamla dagar gjort nytta såsom en vetenskaplig Institution, men ej såsom domstol.
Klassföreståndaren hörde larmet, trädde med vrede-glödande ansigte in i salen och frågade efter upphofsmannen till spektaket. Alla sökte göra sig oskyldiga, och slutet blef, att jag, stackars fan, öfverbevisades om att ha föranledt hela larmet genom mitt meddelande om min farfar. Jag måste försona min skuld med en betydlig portion smörj. Det var första gången jag fick ett ordentligt kok stryk på denna jorden, och jag gjorde under exekutionen den filosofiska iakttagelsen, att den käre guden, som skapat rottingen, äfven i sin gudomliga vishet ställt så till, att handen som trakterar den slutligen blir trött. Utan denna visa anordning skulle stryk vara odrägligt. Rottingen, som jag fick smaka, var gul till färgen, hvilket icke hindrade att strimmorna, som den lemnade efter sig på min rygg, voro mörkblå. Jag mins det nog. Också namnet på läraren, som slog mig så obarmhertigt, kommer jag utmärkt väl ihåg: det var pater Dickerscheit. Han blef kort derefter entledigad från skolan, jag mins också mycket väl hvarför, men jag vill icke meddela det. Liberalismen har ofta nog orättvist nedsvärtat presterna, och det vore kanske nu på tiden att låta dem vara en smula i fred, äfven om en ovärdig medlem af ståndet begår en förbrytelse, som i grund och botten ändå har sin rot i den menskliga naturen, eller den menskliga onaturen, rättare sagdt. Lika väl, som jag mins namnet på den man, hvilken gaf mig mitt första kok stryk, mins jag också anledningen: mitt olycksaliga genealogiska meddelande, och detta mitt tidiga ungdomsintryck var så starkt, att det sträckt sina verkningar öfver hela mitt lif: hvarje gång, jag sedermera hörde talas om en liten jude med ett stort skägg, gick det mig en kåre öfver ryggen. »Brändt barn skyr eldens säger ordspråket, och man kan lätt förstå, att jag sedermera aldrig kände någon större lust, hvarken att sjelf erhålla några närmare upplysningar om denne betänklige farfar och hans stamtafla, eller att göra den stora publiken några ytterligare meddelanden om honom. Om min farmor vet jag icke heller mycket att säga, men vill i alla händelser icke lemna henne alldeles oomnämd.
Folk hade kommit till med störar, åror, kälkar, rep, plankstumpar, yxor — allt hvad redskap som i hastigheten kunnat anskaffas; men isen var så svag rundt om, att pastorn, som ställt sig i spetsen för räddningsarbetet, först af allt måste tillropa mängden en befallande varning att ej närma sig. » G å undan! » sade han till Anna med en stämma så hård och skarp, att den var oigenkännelig, och hon kröp åt sidan ödmjukt som en straffad hund. Där låg hon på knä på isen utan hatt och kappa, utan rediga tankar, utan förmåga att bedja eller gråta — förlamad af fasa och förtviflan. Plötsligt rusade hon upp — fram till iskanten — men de stränga hotfulla ögonen drefvo henne tillbaka igen. Pastorn var likblek, där han kröp fram på utlagda plankbitar med ett rep i handen. En gång fick han fatt i Matildas arm — kanske hade hon kunnat räddas, om hon ej varit så hårdt sluten intill systern. Ännu ett par gånger döko de upp — endast för att försvinna under iskanten. Morgonen därpå efter flitig draggning fann man dem, i döden ännu fastare förenade än i lif vet. (Forts.) 14 och n:r 40 af föregående årgång. Med finare möbler måste man handskas mycket varsamt: sidenklädda soffor och dynor tåla naturligtvis ingen borstning, hvilken skulle ha till följd, att sidenet blefve luggigt — klappning med en ren linneduk är här tillräcklig. Till ljusa, broderiers rengöring från dam begagnar man en särskild möbelborste, till sammetsmöbler en s. k. sammetsborste och till plyschmöbler en ganska hård sådan. — Divansmattor hängas helst öfver en piskbock; de rullas vid borttagning och efter piskningen. Alla gångmattor böra äfven vid ultagningen hoprullas eller läggas ordentligt — något som tjänstefolk i allmänhet ej är noga med. — Halmmattor kunna rengöras genom skarp borstning med ljumt saltvatten. — Vid förnyande af skänkremsor, de må nu vara broderade, virkade, af pressadt papper eller utstampad blommig vaxduk (hvilket sistnämnda är utmärkt praktiskt), finnes ett behändigt sätt alt fästa dem, näml. medels ritstift.
I en vid detta utlåtande fogad reservation, yrkar Johan Johansson från Orebro län, att H. M. Konungens hofhållningssumma måtte nedsättas till 320,000 r:dr, eller hvad den utgjorde före den år 1823 beviljade förhöjning, och H. M. Enkedrotlningens underhållssumma lill 60,000 r:dr, Don 12 O c I o b e r f. ni. 107 eller lika med hvad som varit K. Carl Xllhs Enkedrottning anslaget. Men den hedervärda Riksdagsmannen har härvid förbisett, att då 1809 en hofhållningssumma af 320,000 r:dr för Konungen bestämdes, beräknades den efler silfvervärde, och motsvarade sålunda 853,333| r:dr i nuvar. bancovärde, eller mer än dubbla summan af hvad för nu regerande Konungen blifvit föreslaget, och att den för Högsts. Enkedrottning Hedvig Elisabeth Charlotta, genom Heyraths-contractel af 1776, såsom Enkedrottning bestämda underhållssumma af 60,000 r:dr sp. likaledes motsvarar 160,000 r:dr b:co, eller dubbelt mot hvad för nuvar. Enkedrottningen är föreslaget. Då en sådan förvexling kunnat hända en medlem af representationen, och möjligen kunde inverka pä beslut, så torde tillräckligt behof vara ådagalagdt, att vid valet af en ny mynenhet icke bibehålla en benämning, sorn ytterligare skulle föranleda dylika misstag. Felet att hafva bibehållit den vilseledande benämningen riksdaler, har Utsk. ytterligare ökat, genom alt icke tillägga något ord, (ernant, riksgäld eller dylikt) som antydde, alt den nya bancosedelriksdalern var en hel annan, än den som förut funnes.
Det var först vid vändningen i en allé som han befann sig helt nära Henriette, hvars gnistrande ögon kommo honom att hastigt draga sig några steg före med henne. ”Jag är ganska förundrad!” sade hon kort. ”Det kommer deraf”, hviskade kammarjunkaren med en röst så mild och len, att den liknade suset af sommarvinden i en blomsterparterr, ”det kommer deraf att ni ej hunnit längre än till ” ”Till hvad?” ” er första lilla intrig.” ”Hvad vill det säga? Frågan åtföljdes af en blossande rodnad. ”Att den tjusande Henriette framdeles lär sig att finna nyttan af en afledare!” ”En afledare?” ”Det lilla bryderi, som vi erforo i förmiddags, skänker ju oss erfarenhet.” ”Det medgifves.” ”Nåväl, hellre tvingar jag mig att sysselsätta mig med den obetydligaste, än jag ”Än ni?” ” blottställer den skönaste.” ”Om jag blott visste, om jag vore öfvertygad ” ”Om hvad?” ” att” – Henriettes röst hade nu erhållit en oändlig förmildring – ”att det vore blott tvång?” ”Elaka – kan ni tvifla derpå!” Bref från fru Regine Sofie Thorman till hennes son herr Johan Blücher i Hamburg. ”Min kärälskelige Johan! Om du icke så vist börjat med att anklaga dig sjelf, så skulle du fått se att jag gjort det, och det på skarpen ändå, du snyffel, som låter din egen mor vänta på bref så länge ifrån dig! Men jag tuggar icke om en sak, som en gång är erkänd – jag vet nog ändå att du håller af mor din. Nå, du, hvad säger du om den nyheten, att det var på håret när att du icke fått se mig, då du kommer hem? Jojo, du, det hade kanske låtit känna sig i hjertat! Din stackare, du är så blödig att jag just skäms för dig i somt. Skall du icke vara karl?
»Nu skola vi helsa på den goda frun» (och hon neg sjelf ovillkorligt, samt böjde med sin hand på den lilles halsstarriga hufvud), »och så skola vi bedja henne blicka huldt och mildt ned på oss, för den gode älskade pappas skuld, och så skola vi kyssa hennes nedhängande hand.» Och Adelgunda kysste verkligen handen, men när hon äfven ville föra gossens ansigte mot denna hand, gjorde den lille, i hvars bröst den frisinnade faderns mod och lätt uppbrusande sinne, kokade, och som nu på en gång kände sig tapper, vred och rädd, en motsträfvig rörelse, knöt den lilla näfven, och i stället att kyssa Stamfruns »nedhängande hand», bultade han derpå af alla sina krafter, och de voro stora nog i denna stund. Vid frukosten väntade Adelgundas syskon och hennes man förgäfves på henne. Hon kom icke! Men deremot inlöper den besynnerliga rapporten att från familje-salen hade man hört ett förfärligt brakande, utan att veta hvaraf det kom, och ingen hade vågat se efter. Men nu störta alla dit. Ett moln af dam och stoft möter de inkommande, och derjemte en syn, så ryslig, så hemsk och skakande, att hvarje hjerta ville brista deraf, men det var blott ett som brast, ty oagtadt det manliga modet, den äkta ståndaktigheten som här visade sig i sin fulla storhet hos honom, hos den, ur sin kärleks sköna lustgård, fördrifna maken, den, i sina käraste förhoppningar, svikna fadern, så var hjertat dödt, och han var dock den första, den enda, som hade kraft och besinning nog, att under det nedstörtade skeppunds-tunga porträttet, framdraga de för evigt slumrande jordiska qvarlefvorne af maka och son! Händelsen var hiskelig och gjorde stort uppseende. Det förmultnade repet som skulle bära det grufveliga trädstycket, fick all skulden. Sjömannen reste öfver land och haf, öfver spegelklar sjö och skyhögt brusande våg, men kunde aldrig glömma hvad han förlorat.
Efter all hafva leinnat en fullständig redogörelse för fördelningen och användandet al del vid sednaste riksdag för iståndsätlande af flottans materiel beviljade extra stals-anslag af 1 million Riksdaler Banko, samt tillika upplvsl, alt den af E. Ii. M:l för åren 1855, 1856 och 1857 fastställda arbetsplan komme att i afseende å fartvgs-malerielen blifva till alla delar utförd, med undantag dels af isiåndsiitlningen utaf några der upptagna kanon-skonertar, hvilken dessa icke helunyits förtjena, och dels af vissa ännu för linjeskeppet Skandinavien återstående komplellerings-arbelen, som, förslagsvis beräknade all kosta 109,958 R:dr, icke kunna med de anslagna medlen bestridas, har Deparlements-chefen på anförde skäl i underdånighet tillstyrkt, alt, intilldess ett efter lidens fordringar mera fullkomligt vapen hunnit beredas, den del af nu befintliga sjö-maleriel, sorn, i saknad af Sjöförsvars-Departementet, yl flåning s-Stater. Departemenls-cbefen. Nu var Tillöknin Nuvarande anslaget 10,500: 4,500: Departementets Kansli-expedition. Nuvarande anslaget Tillökning Departementets Kommando-expedition. Nuvarande anslaget Tillökning 50. 6,842: — Förvaltningen af Sjö-ärendena samt Aflönings-staterne vid Flottans stationer i Carlskrona och Stockholm samt depöt i Götheborg. Penningar: