Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer böra i vidsträcktare måtto taga befattning med Jernvägs-frågan, än att fatta beslut om de anslag, sorn böra beviljas för de jernvägs-anläggningar, hvilka Kongl. Maj:t, efter föregången pröfning, finner skäl låta i viss uppgifven sträckning utföra; 2:o Ett från Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet, den 9 dennes bordlagdt, Protokolls-utdrag IS':o > 262, innehållande: att B®mle-Ståndet beslutat, att hos öfriga Stånden framställa den önskan, att samtliga Stånden må, sedan Stats-Utskottets Betänkande, angående jernvägs-lrågan, till Stånden inkommit och blifvit i något Stånd tvenne gånger bordlagdt. på sätt 2 mom. af 46 § Riksdags-Ordningen stadgar, å ett rum sammanträda till gemensamma öfverläggningar rörande de ämnen berörde Betänkande innehåller och företrädesvis den financiela delen deraf; samt 3:o Ett denna dag från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet Protokollsutdrag N:o 233, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Borgare-Ståndets beslut; alt uttrycka den Önskan att sedan Stats-Utskottets Utlå tande, angående jernvägs-frågan, inkommer, de fyra Riks-Stånden må sammanträda till gemensamma öfverläggningar rörande de ämnen, som nämnde fråga innefattar. Ridderskapet och Adeln beslöt att biträda den af Hedervärda Bonde-Stån det i detta ämne framställda önskan.
Då Grundlagen i sådant afseende ej innehåller något stadgande, var det af så mycken större vigt, att frågan om närmare bestämmande häraf blifvit väckt, och ehuru Constitutions-Utskottets förra project vore väl utarbetadt, kunde Assessorn, i enlighet med pluralitetens beslut, ej annat än medge nödvändigheten att sammanfatta ett nytt. Herr Öfverste Schönström trodde, att alla frågor om Grundlagarnes förändring ovilkorligen borde behandlas enligt Regerings-Formens 81, 82 och 84 §§, hvilka äfven i sådant afseende ej fordrat något tillägg, om icke Constitutions-Utskottets Betänkande gifvit anledning till tvifvelsmål. Herr Doctor Wijkman: Då det sätt för behandlandet af frågor om förändringar i Grundlagarne, som Utskottet vid förl. Riksdagen uppgifvit, blifvit ansedt leda till utvidgning af Constitutions-Utskottets rättigheter på Ståndens bekostnad, och af sådane skäl afslaget, föreslår jag, att, sedan ett Betänkande blifvit för andra gången återförvist, Constitutions-Utskottets Ledamöter då måtte tillökas genom ett visst antal af hvarje Stånd valde personer, som i egenskap af nämnd äga att öfverse och sammanjemka de Betänkandet åtföljande för hvarje Stånd bestämda yttranden, och derefter framlägga sitt förslag till ovilkorligt antagande eller förkastande. Med en sådan förändring af Utskottets organisation, hvarvid det är nödigt att noga utstaka, vid hvilka fäll denna nämnd må äga rum, och begränsa dess rättigheter, att den ej må äga veto, förmodar jag, att den i Grundlagarne stadgade och i förenämnde Betänkande utvecklade princip, hvarigenom, med bibehållande af Ständernas rättigheter att förbättra, hufvudsakeligen åsyftas att förekomma alla omogna och för Grundlagarnes bestånd vådliga förändringar, orubbad må kunna bibehållas.
Räkenskaperna från år 1800 till 1807 icke blifvit reviderade, genom den Camitée;» Ständerne anhållit matte blifva utsedd, att för* jätta denna granskning; det blef tillkännagif* vet, att sorn Ständerna icke anordnat medel härtill, hade Comitéen icke kunnat komma i .verksamhet; sådant skulle likväl ske , så snart dessa medel anordnades, men derjemte förestäldes: att alldenstund granskning redan skett j Kammar-Rät ten, alla anmärkningar voro. i, 7 i JDen 52. Augusti laglig ordning af gjorde, vore af denna ytterli.1 gare granskning ingen nytta att hämta, men deremot skulle den förorsaka en betydlig kostnåd, sorn i en tid, då manga penninge-behof voro, bättre kunde användas i lleslutet blef att man från vidare granskning skulle afstå; men ej nog härmed man gick vidare; 1808, och 2809 arens Räkenskaper blefvo också åt glöm-! skan öfverlemnade, ehuru dessa. Räkenskaper icke då. ännu voro uppgjorde, således också icke för Ständerna uppvista, hvilket dock Constitutionen ovilkorligen bjuder. Plös Ridderskapet och Adeln blef val afgjordt, att 1809 års Räkenskaper skulle redovisas, I detta beslut instämde dock icke de öfriga Stånden; likväl, förmodligen vid nogare öfvervägande af sakens vigt , besloto samtliga Stånden i Augusti månad. att 4808. och 1809 arens räkenskaper borde vara, uppgjorde ogh granskade till nästa Revisorers ankomst, på det deraf kunde utrönas Statens tillstånd vid 1810 års början, hvarifrån den nya meth oden med Stats-Räkenskaperna skulle taga sin början. Jag hörer nu, att af den H.ufyud-Bok, sorn blifvit uppvist, Herrar Revisorer icke kunnat få någon upplysning om detta Statens tillstånd vid 1810 års början, utan föreslår derföre Stats-Utskottet, för framtiden, ett annat Räkenskaps, sätt; jag har likväl
Gör det någor; bote i Under-rätt fem daler, i Hof-rätt tio daler;» — och syftningen af detta lagrum utgör ett försvar för detsamma. Den kan destomindre vara att, på sätt motionären förmenat, hindra part från att, såsom ombud, begagna den i hans tjenst är, så vida denne besitter de egenskaper, som lagen fordrar hos dem, hvilka för andra må tala och svara, som en sådan rättighet blifvit uttryckligen medgifven i åberopade kapitels 2 §, utan har lagstiftaren med omförmälda stadgande endast velat förekomma det med domstolarnes anseende oförenliga förfarande att parter, i stället att uppträda sjelfva eller genom laga fullmäktige, sända pojkar och dylika för ändamålet otjenliga personer och såmedelst behandla saken som vore blott fråga om en vanlig budskickning till enskild person; och får Utskottet, på grund häraf, afstyrka bifall till ifrågaställde motion. Stockholm den 15 Februari 1858. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Febr. 1858, kl. 1 e. ra. Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om upphörande af landsflykt såsom påföljd för brott. Denna Nådiga proposition är af följande lydelse : »Olämpligheten af den i gällande lag för vissa brott bestämnda straffpåföljd af landsflykt eller förvisning från riket har redan länge varit insedd, och så väl Lag kommitéen som Lag-beredningen hafva uti den af dem utarbetade förslag till ny strafflag ansett nämnde påföljd böra från straffarterna uteslutas. Hvad man mot densamma anmärkt är, bland annat, att ett så beskaffadt straff, mer än andra, drabbar den brottslige olika strängt efter hans olika ställning i samhället eller inom familjen, och att staten i afseende på straffets verkställighet göres beroende af andra staters benägenhet att den till landsflykt dömde hos sig emottaga. Kongl.
Omröstningen har, sedan en sedel kasserats, utfallit med 61 Ja och 57 Nej, och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 3:dje Omröstningen: Deri som, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, anser att i blifvande Banko-reglemente bör införas detta stadgande: »Vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden bestämmes räntan af Fullmägtige, »med afseende å de i föregående moment (mom. 1 i 154 § af 1858 års Banko»reglemeute) omnämnde förhållanden, till minst 5, högst 6 procent,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Banko-Utskottets Memorial N:o 37. 3 Vinner Nej, kommer, jemlikt Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, att i blifvande Banko-reglemente stadgas följande: »Vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden är räntan fastställd till 5 procent.» Och enär denna omröstning utlällit med 61 Ja och 58 Nej, hafva Rikets Ständer således beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 4:de Omröstningen: a) om kontra-proposition: Den, som till kontra-proposition i hufvud-voteringen antager Ridderskapet och Adelns beslut, hvarigenom, med afslag å Utskottets hemställan om öfverlemnande till Riksgäids-kontoret af 1,000,000 R:dr Runt af Bankens behållna vinst med J vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862, Utskottet fått sig lörelagdt att inkomma med nvtt förslag, angående användandet af Bankens odisponerade vinstmedel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition i hufvud-voteringen Bonde-Ståndets beslut, att den i 12:te punkten af Utlåtandet N:o 31 omnämnda 1,000,000 R:dr Runt skall ställas till Banko-fuilmägtiges förfogande för att göras fruktbar efter sig företeende omständigheter och på det för Banken och det allmänna bästa fördelaktigaste sätt.
Så här försökte Elin förbereda en god sinnesstämning hos nämndemansmor, men drog sig ändå för att komma fram med egentliga orsaken till deras besök, något som nämndemansmor tycktes vänta att få höra; ty hon gjorde flerahanda frågor om Lena och mor Ingrid, i tanka att de unga flickorna kunde hafva något ärende från någon af dem. Lotta hade ändteligen lärt sig att skämmas. Hon satt allt jemnt helt nedslagen borta i sin vrå, och fick icke ens mod af Elins beröm, utan denna måste slutligen alldeles allena skrida fram med den svåra bekännelsen på Lottas vägnar. Men så fort hon bara kom att nämna stölden på blekebacken, hvilken varit betydlig nog för de flesta innevånarne i byen, emedan de hade bykt sina kläder till den annalkande flyttningstiden, på samma gång som väfvar, hvilka de ämnade sälja på höstmarknaderne, så förmörkades nämndemansmors anlete betydligt, och hon utropade, slående sina stora dugtiga händer tillsammans: – Nå, va’ de’ intet det jag alltid sa’ ändå! I allan tid sa’ jag att de’ va’ Bankesan och hennes satans flickunge, som va’ mästare för stölda! och så ville de slå mig i mun med att man sett det förhärdade byket uti Lexeryd, flera mil härifrån, samma da’n, men jag visste nog hvad jag visste, jag, för jag hade präsis sett Bankesan slänga sig öfver en gärdesgård, och ta’ till föttera, när hon fick se mig, samma da’n vi tvätta-på, det sa’ jag alltid, fast ingen ville tro mig. Och der sitter du nu, din tjufracka, och lipar, och lipa må du väl, så som jag förhört dig, båd’ i ondo och godo för att få dig att bekänna sanningen. Men se, hon borde haft stryk tills hon bekänt, för nu ä’ det nog för sent! Bankesan ä’ minsann intet den, som låter tocket ligga i skogen och ruttna bort. Ho’ har nog, ho’ och hennes anhang, ha’ nog sålt ut ’et på alla höstemarknaderna och kanske supit opp ’et med, fast du, din uschling der, intet fått nå’t med utaf ’et, så vidt du intet ljuger i det med.
Af Diskont-kontoret upplånte medel 1,005,682: 83. Öfriga skulder: Riksgälds-kontorets andel af Bankens kapital-öfverskott 1,666,666: 67. Upprättadt i enlighet med Tab. I Litt. B i bilagorna till berörde underdåniga berättelse, angifver ett omslut af samma öfversigt nedan upptagna resultat: Tilla ångar: Redbarheter; Guld och silfver 16,230,967: 87. Af beviljade kreditiv eller förlag begagnadt: Af Diskontverken 21,566,350: 53. » Kommerse-kollegium 2,922,373: 90. Till lån å fast egendom samt mot låuebanko-obligationer 7,311,272: 66. Summa R:dr 67,770,130: 74~ Skulder och kapital-öfverskott: Depositioner af allmänna verk och enskilde personer 7,420,741: 35. > Summa R:dr 67,770,130: 74. « Bankens reservfond. Bankens tillgång i obligationer — 6 - Derjemte få Revisorerne meddela ett efter Tab. YII i Finans-komiténs underdåniga berättelse upprättadt sammandrag af den i meranämnde öfversigt af Bankens hela ställning intagna utredning öfver Bankens utgifter och förluster å ena samt inkomster och vinster å andra sidan under år 1864. Inkomster: Af utlåning och kreditiv: Af räntebärande obligationer » Diskontverken levererad behållning » lån på lånebanko-obligationer » kreditiven till Kommerse-kollegium och Jern-kontoret » försträckningar till Filialbanker » lån på fast egendom, till städer och korporationer samt till skiften och odlingar Bankens räntefordran utöfver dess ränteskuld den 31 December 1864, jemförd med förhållandet vid 1863 års slut, har ökats med 1 1 DO. Ut gifter: Välgörenhets bidrag 17,350: — Afskrifningar och förluster 12,843: 54.
Maj t derefter ägaaccwldraga de»k förfuttm ig, som, lämpad efter hwarjc Landsolts vehof och Locaka omstand gheter, närmast wore m:d andamä!er och Rong!, Maj:rs Näorga afstgt öfwecensstämmande. Efter dtt Rikjens Höqiofl. Ständers LagUlstetk, d't denna fräga först btrfwu remilterad, förklarat sij icke kunna med den samma, Moln ett dushiMämne, be^utniug togF, bär okwanberö de Rädlga proposition kill detta wffoUs hand, läggnmg d»twit öiwerlemnad Ucskorrek, (om, af denna aMednring , ingätt i pröfning deraf har deruti igenkä -t den wia och Näd.'aa uopm'rkj2Mhek pä allt hwrd tom kan bidraga till det Mminncs bätnad och Landns wäl, som utmärker hwar och en af Kongl. Majus rrägna och Landsfadelltge vmsor - H2o Den 27 Ianuarii. ger, och IWoltct har trodt sig bäst kunna gä Kongl. Monts Nädigci assigter till mötes, dä Utskottet, uppä de uti den Nädlga Prvpcsirionen samt böaste Domstolens Prorocoll anförde lkä!, j underdänrghet sär tiiistyrka bifall till kw. d Kongl. Majit deruti Aller adigst drhagot förestå; hwilket dock^ Riksens Högiofl. Ständers eaen pröfning mördsammei-gen underställes. Stockholm den 8 Januari, l8'0. Pä Höglafl Rldderffgk Pä Höawordige Prestepet och Adeinö wägnar Ständess wägnar stod, O. Oxttniii^lnz. icla^u. Zrsgn !iu8.
Yid jemförelse mellan dessa båda för norra stambanan ifrågasatta hufvudsträckningar, å hvilka lutningsoch krökningsförhållandena i allmänhet vore gynnsamma, visade sig, sitt vägen mellan hufvudstaden och Upsala öfver Örsundsbro blefve 2 inil 5,760 fot längre, eller mera än en tredjedel af direkta linien till Upsala, och hela vägbyggnaden vester om Sigtunafjärden 1 mil 4,710 fot större, än om banan droges direkt öfver Upsala till Sala. Kostnaden för stambanans anläggning efter den östra sträckningen skulle visserligen blifva 196,010 Riksdaler högre; men Statens årliga utgift för underhållsoch driftkostnaden å den längd af 14 mil, hvarmed vestra linien öfverskjuter den östra, skulle deremot vida öfverstiga räntan å den större byggnadskostnaden. Komitéen hade alltså ansett sträckningen öster om Sigtunafjärden, såväl med afseende å de tekniska sorn ekonomiska förhållandena, ega ett afgjordt företräde framför linien öfver Örsundsbro. Beträffande åter frågan om de särskilda bansträckningarnes sannolika framtida trafik, hade komitéen hufvudsakligen anfört, att komitéen, på grund af de Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 21 under en längre tid forisatta undersökningar och iakttagelser, som komitéen låtit anställa för utredande af de på denna frågas bedömande inverkande förhållanden, kommit till det resultat, att trafiken öfver Rotebro vore mera än dubbelt så stor, som öfver Almarestäke, hvadan äfveu från denna synpunkt norra stambanan borde anläggas öfver Upsala öster om Sigtunafjärden, uti hvilken sträckning banan, i anseende till dess mindre längd, skulle lättare kunna uthärda täflan med sjöväga kommunikationen mellan Stockholm och Upsala, hvaremot, om banan utlades öfver Örsundsbro, densamma komme att passera genom en af Mälarens vikar nästan kringfluten trakt samt till hela sin längd framgå utmed segelleder på högst en half till en mils afstånd. Det vore ock uppenbart, att banan på en så instängd lokal hvarken kunde upphemta någon särdeles stor passagerareeller godstrafik eller på något sätt gagna det öster om Sigtuna-fjärden belägna landet.
Utskottet delar denna åsigt och hyser derjemte den öfver lygelsen, att de ifrågavarande böckerna, hvilka icke kunna anses såsom någon egentligen ny inrättning, utan endast såsom en af förändrade tidsförhållanden påkallad bättre anordning i afseende på vården af de betyg, som, under namn af orlofssedlar, det redan efter äldre författningar åligger tjenstehjon alt icke undandölja, tillika skulle kraftigt motverka den vanart, som i sednare lider beklagligen uppenbarat sig i en betänklig utsträckning, nemligen förfalskning af orlofssedlar. Ingenting är för närvarande lättare för den, sorn erhållit ett ofördelaktigt betyg från sin fordne husbonde, än alt sjelf skrifva eller låta en annan skrifkunn ig författa en falsk orlofssedel, och denna lätthet frestar till brottets föröfvande. Eu förfalskning af de ifrågasatte böckerna blefve deremot ganska svår att verkställa så, alt den ej genast upptäcktes, och skulle till följd deraf äfven mera sällan förekomma. Inom Utskottet har blifvit förevisadt prof på dessa slags böcker, sådana de i Danmark brukas. De äro på främsta bladet försedda med en stämpel af några Sammansatta Lagsami Allm. Besa.- och Ekon.-Ul-skn Ivis Betänkande M 23. 5 få skillings valör samt med namnteckning af den auktoritet, hos hvilken boken första gången skall upptes, och innehålla vidare dels uppgift på den persons namn, för hvilken densamma är utfärdad, dels några tryckta utdrag ur gällande författningar rörande böckernas ändamål och användande, ansvaret för deras missbrukande eller förfalskande rn. m, samt till sist ett visst antal paginerade blanka blad, på hvilka betygen äro ämnade alt i ordning efter hvarandra införas. Dessa böcker måste, efter Utskottets förmenande, medföra reda och ordning, likasom de lättare kunna förvaras än de lösa papperslappar, på hvilka orlofssedlar för närvarande pläga tecknas.
Proposition M 117 Utdrag af Protokollet öfver ett Justitie-Departements ärende, hållet å Ulriksdals Slott Tisdagen den 11 September 1860, inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie Stats-ministern, Friherre De Geer, Ha ns Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-rådcn: Wallensteen, Friherre Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna. Hans Excellens Herr Justitie Stats-ministern anmälde i underdånighet, att, sedan fråga uppstått om antagande i Sverige och Konungariket Danmark af internalionela lagar, eldigt hvilka domar och utslag, meddelade inom det ena Riket, skulle kunna i det andra verkställas, samt, efter vidtagande af nödiga åtgärder till detta ärendes beredning, Hans Excellens erhållit kännedom om det lagförslag, som Kongl. Danska Justitie Ministeriet i sådant afseende vore sinnadi att framlägga för den Danska Riksdagen, hade Hans Excellens låtit i Justitie Departementet utarbeta ett förslag till motsvarande lag för Sverige, hvilket förslag hade följande lydelse: »Förordning om verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af domstol i Konungariket Danmark.» § «• Domar och Utslag (Kjcndelser), meddelade af Domstol inom Konungariket Danmark, må, såvidt de stadga annat än straff, i Sverige bringas till verkställighet genom utmätning, på sätt här nedan sägs. Lika med Dansk Rätts dom anses förlikning, afslutad inför Förliknings - Commission eller Domstol i Konungariket Danmark; så ock beslut, meddeladt der - Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition M lil. 7 städes antingen uf Amtman eller al Öfver-Presidenten i Köpenhamn, angående skyldighet att bidraga till underhåll för frånskiljd eller öfvergifven hustru, eller till underhåll och uppfostran för äkta eller oäkta barn. § 2. Den handling, hvarå utmätning sökes, skall vara försedd med intyg af Dansk Amtman eller Öfver-Presidenten i Köpenhamn derom, att den är utfärdad i sådan form. som, enligt
Detta är riktigt, och Utskhar varit betänkt derpå, samt kommer i särskildt betänk, att föreslå alla de redactionsförändringar, som till en följd af vid denna riksdag fattade beslut om ändring i Tryckfr.lagen blifva nödiga. Hr Stuart, Carl Gust.: De uti Tryckfr.förordnls 2 § uppräknade undantag från den allm. tillåtelsen att från trycket utgifva handkr synas mig vara alltför många, och en inskränkning af dessa sålunda fridlysta handkr skulle verkligen vara önskvärd. Deremot kan jag icke biträda en grundlagsförändring, hvarigenom straffet för öfverträdelser af berörde lagbud skulle ytterligare skärpas. Det af Constit. Utsk. nu, till vinnande af detta ändamål, framställda grundlagsandringsförslag finnér jag således icke antagligt. Att, på sätt Utsk. föreslagit, stadga confiscation af från trycket utgifna ofullständiga rättegångshandkr synes mig ingalunda ändamålsenligt. Den mest Jämpliga ansvarspåföljden för den, som utgifvit sådana handkr, torde deremot Vara att ålägga honom att jemväl låta trycka de förbigångna skrifterna. Enligt den af mig nu yttrade åsigt skulle jag visserligen vara mest benägen att anhålla om propos. till afslag å det nu förevar, förslaget till grundlagsändring; men då detsamma äfven i afseende på redactionen är så bristfälligt, att det icke lärer kunna antagas, skall det vara mig likgiltigt, antingen R. o. Ad. nu genast afslår detta förslag eller låter det hvila till nästa riksdag, för att då undergå ett sådant öde. Frih. von Schulzenheim: Efter den upplysning, Frih, Cederström leranat, afstår jag från min anmärkn. Den aå Mart. Då emot förslaget ingen egentlig anmärkn. blifvit gjord, blef det förklarad! hvilande till nästa riksdag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den 26 Mars 1835. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för d. 23 dennes. Underteckn. Ridd.Secret.:
Huru hugneligt är det inte fö r en Pastor at vandra kring sin afvelsgård, bland grisar, kalfvar och får, so m bland de såtaste vänner! Huru nöjs amt at sitta vid et bord, där all Guds välsignelse öfverflödar och tala _ REGINA. Om måttlighet, om gifmildhet och försak else af denna verldens goda. TRO Ja hvarf öre inte det, min täcka Mamsell. Oss Lärare tilhör egentligen at tala. Bara alt annat Folk gör därefter; s å är all ting i sin ordning och det s tår rätt v äl til i landena. REGINA. J ag hör på alla oms tändigheter, at Herr Magistern inte får et Stassfruntimer til hustru. Lycka til en go ärlig Rusthållardoter. Men imellertid har jag så fördjupat mig i discoursen, at jag glömt gå opp til söta Mor. Herr Magistern gö r k anske s ällskap med. TROSELIUS ( bestört och flat ). Tackar vörds amligen, min täcka Mamsell ( de gå borrt ) . SJETTE SCENEN. REDLIG, ( so m kommer fram ur en af tvärgångarna ). Jag tilstår, at jag just är en Herre, när jag j ämf ör mig med det arma Fabriksfolket. En del af dem får knapt så mycket i dags penning, som det bestås åt de v ärs ta missgärningsmän. Också bli de fläs ta af dem skälmar och missdådare. D en lilla frihet, som lämnas dem, nyttja de för at tigga och stjäl a och supa borrt k änslan af deras el ände. Och då få dess e raglande benrangel et ännu hiskli 47 ligare u tseende. Några göra just brott med flit, fö r at bli flyttade ur Fabrikerna i Arresterna, för at andas frisk luft på Schavotterna och känna omväxling af plågor på Pålen. Ja, min Husbonde är så barbarisk, at han just kunde passa til en @Bödelsknekt. Och h ans kära Hustru _ den ugglan, är hon inte lika så g rym? Hvad har den lilla beskedlig a Clara kunnat göra henne emot? Stackars oskyldiga flicka! Om du visste di t öde.
Cederström, Jacob, och Frih. Stjernstedt, Theodor, IiancoUlsk:s den 24 sisth Febr. på bordet lagda utlåtln : N:o 148, öfver en af Hr Biskop Agardh väckt motion, anglde användande af en fjerdedel utaf bankens framdeles årligen blifvande räntevinst till allmänna arbeten; N:o 149, ored underrättelse om RiksSt:ns fattade beslut, i anledn. af Utsktns betänk. N:o 97 och utlåt, N:o i3o. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt Ilr von Ehrenheim, Christian Wilhelm, ledamot i Ridd.Utsk., afsagt sig nämnda befattning, under anhållan att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen, och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla denna begäran. Ropades ja. Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde utse en ny ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr von Ehrenheim. Upplästes Exped.Utskts mern. N:o 36 till BorgareSt. i anledn. af dess återremiss utaf Exped.Utsk:s sluifvelseförslag N:o 224. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anhåller att detta memorial må få hvila på bordet, emedan från Stats-och Ekon.- Utsk:n inkommit ett annat memorial i samma ämne, som, derest det af R. St. bifalles, torde föranleda till ett tillägg i den expedition, hvilken af BorgareSt. blifvit återremitterad, och hvilken återremiss just härledt sig deraf att förslaget var mindre fullständigt. Hr Rosenblad, Bernh., förenade sig med Hr Stuart. Frih. Stjernstedt, Theodor: Jag får vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade uppskjuta afgörandet af BancoUtsk:s betänk.