Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti de Profetiska Böcker böra Vaticinia, hvar för sig, oagtadt Capitlens nu varande fördelning, med Asteriscer utmärkas huru långt hvardera räcker. 6 §. Aldenstund ingenting utur agt låtas bör, som till ljus och redighet tjenar; fördenskull hafva Committerade, att på hvarje sida, efter de berömdaste och mest godkände Chronologorum räkning, upsätta tiden af verldens ålder, för de der omnämnda händelser, samt årtalet för oclv efter vår Frälsares födelse; hvilket arbete kunde någon af Ledamöterne updragas, sedan Committerade förut i almänhet sig emellan stadgat, hvilken tideräkning såsom pålitligast följas må. 7 §. Till mera redighet kommer vid aftryckningen att brukas tre slags särskilte Stilar, den ena och allmännaste för sjelfva Auctor Libri, en annan större Cursiv, då han införer Gud sjelf såsom talande, och då Vaticinia förekomma, och en tredje mindre Cursiv, då någon annans tal införes; hvilket hela Verket igenom bör ske på lika sätt. 8 §. 1 Moment. De Canoniska Böcker uti begge Testamenten öfversättas först efter hvarandra, och sist de Apöcryphiska. 2 Moment. Alla Summarier och Företal gås till vidare förbi, såsom endast tjenande att öka Volumen och dyrheten, och dessutom i det skick de nu finnas, nog ofullkomliga; men Loca Pa - Den 16 November e. m. 171 rallela, sedan de blifvit närmare öfversedda och rättade, varda uti Profversionen anförda; äfvensom en fullständig Inledning till alla Bibliska Böcker bör uti ett särskildt Verk till Svenska Församlingens tjenst utarbetas, i grund af den Ideliga Skrift och Kyrkohistorien. 9 §. 1 Moment.
I mitt förra Betänkande har jag anfört de orsaker hvarföre jag afstyrkt afl inblandning, med Riksens Ständers Bank, för Privatbanker, utöfver deras afskrifningsräknings be - Den 5 April, lopp. Herr Silfverberg anser deremot, det enda möjliga för dylika Bankers "bestånd vara, en lånerättighet i Riksens Ständers Bank, mot låg ränta, dock betänklig att tillstyrka; ett dy; likt förslag som fäster möjligheten af ett bestånd, på en betänklig grundläggning, innehåller ju en viss motsägelse och fast jag med Herr Silfverberg förenar mig i åsigt, att Private banker häraf skulle tillkomma, i vissa afseende», ganska betydliga fördelar, så får jag dock här erkänna, att jag i bedömandet utgått, från dan satts, att ju mera Privatbanken lemnäs åt sig sjelf, ju mera den inskräakes, inom eget område och egne tillgångar, ju mera fasthet finnes i inrättningen , och ju mindre behöfver man frugta för de följder i allmänt och enskildt afseende, som minnet af f. d. FiliälDbconterna framvisar. Dessas för långt utsträckta rättigheter, att assignera på Banken, utöfver verkeliga tillgångar, och i egenskap af iånebiträde, mot låg ränta, inne-, fattade det egentliga fröet till deras undergång;, af erfarenheten böra vi derföre akta oss, att åter börja med de redan misslyckade för-: göken, I min motion nämner jag att de tillfällige insättningar af penningar, sorn göras i PrivatBankerna, sker för dess räkning i VexelBanken, och ökar der den förra fonden. Herr Silfverberg yttrar, att PrivatBanker borde till; erkännas den rätten, att å sådane insatte medel, få utgifva egne Credit-tecken.
Om det således vid detta tillfälle hade varit fråga om en hösttermin, eller om man ett helt år förut varit nödsakad att anmäla sig till bränvinsbränning i April, så skulle invändningen i afseende å det möjligen betydliga antalet af ännu oanmälda pannor hafva varit rigtig, men i förevande fall deremot synes den mig vara af ringa betydenhet. Jag tror således att äfven i år endast undantagsvis serskilda anmälningar till bränvinsbränning skola komma att ega rum, och alla de upgifter från olika Landshöfdingar, hvarom jag har någon kännedom, öfverensstämma deruti, att åtminstone hittills ganska få dylika anmälningar blifvit gjorda. Detta allt, hoppas jag också, må vara tillräckligt för att lugna dem hvilka fruktat att berörde utväg skulle komma att begagnas i en alltför stor utsträckning, och hvilka liksom Hr Dalman i sin motion, häraf hemtat anledn. till allvarsamma farhågor. 330 Den i Februari f. m. I förbigående ber jag att 1111 äfven få yttra några ord om sistnämnda motion, enär den troligen kommer att blifva föremål för Utsk:s ytterligare handläggning. Till en början får jag då säga, att denna motion har samma grundfel, sorn Docktor Sandbergs, eller att den föreslår stadganden, hvilka ingripa i den lagliga rätt, som genom K. Kungörelsen d. 13 Juli sisth år blifvit bränvins-tillverkarne tillagd, hvarvid de betryggat sig, och i förlitande hvarpå åtskilliga af dem måhända underlåtit att vid skattskrifningen förliden höst lill bränvinsbränning under instundande April sig anmäla. På de grunder jag nyss haft äran anföra anser jag för öfrigt att den föreslagua bestämmelsen är onödig, emedan troligen endast ett jemförelsevis ringare antal personer komma att begagna sig af rättigheten att söka serskild tillstånds-resolution för bränvins tillverkning; men deraf torde dock icke få hemtas något skäl att en sådan rättighet bör dessa få betagas, ty en orättvisa lärer väl icke kunna försvaras dermed, att dess följder endast drabba ett mindre antal. Detta afseende på motionens första del.
Uppenbart måste det för livar och en, sorn önskar köpa, vara en fördel att erhålla den vara, lian åstundar, med minsta besvär och omkostnad, samt följaktligen en olägenhet att för erhållande af äfven den ringaste förnödenhet se sig tvungen till en resa, hvarigenom lid, arbetskraft, foder m. m. försp i lies, kanske till större värde än den sak, hvaraf han för tillfället är i behof. Serskildt har jag fästat uppmärksamheten vid det menliga in flytande, stadsresorna utöfva på allmogens både hushållning och sedlighet. Ju oftare sådana företagas, desto värre. Ske de sällan, blir åter följden, att köparen måste begagna tillfället att på en gång förse sig med allt, hvaraf han är -eller sannolikt kommer i behof. Att betala allt är honom ofta icke möjligt; han måste köpa på kredit, får betala varorna så mycket högre, meri med sinnet upprymdt af stadslifvets förströelser finner han åtkomsten lätt och förledes deraf att ytterligare öka sin skuld. Orter finnas dessutom, t. ex. skärgårdarne, der längre resor under en stor del al året äro omöjliga och der således förbudet mot handels anläggande närmare än 3 mil från stad måste verka synnerligen menligt. Detta så vidt frågan rörer köparen. Hvad åter angår de handlande, som önska nedsätta sig på landet och hvilka, ofta börjande med en ringa förmögenhet, måste fästa stort afseende på tillfälle att till lägsta möjliga pris erhålla lämplig bostad, lätt och i möjligaste måtto kort transport för sina varor m. m., måste det vara en väsendtlig olägenhet att icke, såsom andre näringsidkare, fritt få utöfva sitt yrke, hvarhelst dem lämpligast synes, — en frihet, hvars rättmätighet, enligt hvad ofvan är nämndt, redan blifvit i vår lagstiftning erkänd. Allm. Desv. o. Ekon.-Ulskottels Utlåtande, JM 62. 1J Beträffande de befarade olägenheterna af det anmärkta förbudets borttagande, torde de vara mera skenbara än verkliga.
Fullbordad j 450 000- — lån Kanal med sluss mellan sjöarne Södra och Norra Hörken i Nerike. Bidraget har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad 25,000: — lån. Kanal och sluss vid Ivnapforss i Nerike. Fullbordad 17,000: — anslag. 47 Statsbidrags-belopp Kanal och slussar mellan Filipstad och Sjöändans lastplats i Wermland. Fullbordad 97,800: — Kanal och sluss förbi Forsshaga fall och jernbana förbi Dejeforss fall i Clara eif Anläggningen vid Forsshaga är fullbordad och arbetet vid Dejeforss fortgår 180,000: — Anläggning af en ledpingsmur vid Säffle kanal i Wermland. Fullbordad 1,800: — Kanal med slussbyggnader emellan sjön Mälaren och Eskilstuna. Låneunder - stödet har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad ■ 130,000: — 50,000: — Summa statsbidrag till kanaloch slussbyggnader Runt R:dr 2,778,439: 80. Farleders muddring och rensning. Fördjupning och utvidgande af Tjufholmssundet för bildande af rätare farled till Luleå. Lånet har utgått frän Handelsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad Dito af Stugsundet i farleden till Söderhamn. Dito af norra och södra farlederno till Gefle. Understödet har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Arbetet ä' "ä™ «"««* | S,ooo Z Dito af Kodjupssundet i farleden till Stockholm. — Dito af farvattnet till Norrköping. Understödet har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad 105,968: — Dito af Blockhussundet i farleden till Westervik. Låneunderstödet har utgått från Handelsoch Sjöfartsfonden. Fullbordad j gjjjj; - Dito i farleden till Gammelby viken vid Westervik. Fullbordad 11,000; — i R:mt. anslag. lån. anslag. anslag, lån.
Ännu långsammare reste han sig upp, m e n Modeste beundrade ändå den ledighet, m e d hvilken han förde sig. » Vill ni tillåta mig att erbjuda er denna b l o m m a? » frågade han. H o n tog emot den o c h tackade, o c h s o m gubben ej strax aflägsnade sig, sprakade de en stund. •Han talade m e d stor tillbakadragenhet, o c h Modeste samtyckte att promenera med h o n o m. H a n sade henne sitt namn; han hette E d m o n d Genty och var änkling; alla hans barn v o r o döda, o c h ensam m e d sina minnen inväntade han nu lugnt slutet. Modeste berättade också h o n o m sin historia, till hvilken han uppmärksamt lyssnade, o c h då hon sade, att aldrig någon älskat henne, fick hans ansikte ett uttryck af deltagande. Det hade aldrig förr fallit henne in att beklaga sig, o c h nu föreföll det henne helt naturligt att anförtro sig åt denne man, s o m hon för två dagar sedan icke kände. Denna morgonstund var så ljuf, att hon lofvade sig själf att k o m m a igen följande dag, men då morgondagen k o m, vågade hon e j. Två dagar därefter kände hon emellertid ett sådant behof efter sin n y e väns deltagande, att h o n ej längre tvekade. H o n begaf sig ner i parken m e d samma rörelse, s o m en ung flicka går till sitt första möte. Herr E d m o n d Genty väntade henne litet orolig. H a n hade förgäfves sökt henne hela föregående dagen o c h förebrådde henne hennes uteblifvande. En känsla, som hon aldrig förr erfarit, genomträngde mer och mer Modestes hjärta; o c h hennes vän var också lycklig att på sin stig finna denna tillgifvenhet, s o m fyllde enslisjheten i hans lif. De återsågo hvarandra dag efter dag o c h tänkte ej ens på det uppseende deras möten väckte 1895 inom den lilla världen i Sainte Périne. Det var med verklig blyghet Modeste en dag mottog herr Gentys förtroende, att han älskade henne.
Magi och Andeskåderi, gycklande som irrbloss öfver träsket af en bottenlös Otro – Hemliga Ordnar – Cagliostro – Halsbands-historien – stämplande Illuminater – Holländska ”patrioter” i kamp mot Arfståthållaren – Belgiska dito, stridande mot den liberale Kejsarn Joseph under den liberale Advokaten van der Noot152 – de Fransyska Parlamenterna kifvande med sin Konung – Calonne och de Notable – Necker och General-Ständerne – redan 1788 Processioner med Frihetens bild – liktidig underrättelse från Paris, att ”skörbjugg och venerisk smitta uppfräta alla stånden” – Sieyes och National-Församlingen – Hertigen af Orleans och Mirabeau – ”Fiskblöterskorna”153 i Paris såsom en politisk corps (till en början smekande den stackars Konungen med famntag) – Bastillens eröfring – Lafayette och National-gardet – Förklaringen af Menniskans Rättigheter, i hufvudstaden redan commenterad genom ”lyktpålarne”, och i landsorterna genom brandskenet af sköflade slott och kyrkor – under ”Aristokraternes” fortsatta mördande, Nationalförsamlingens ryktbara decreter natten mellan den 3 och 4 Augusti – Konungens och Drottningens ohyggliga insläpande från Versailles till Paris – le bon Duc d’ Orleans det friblifna Folkets gullgosse, och i full fart att förvandla sig till Citoyen Egalité – Robespierre, Jakobin-klubben och Marat – i allmänhet, skyndsam öfvergång af de lössläppta stormkrafternas ledning, från de första, mestadels förnäma och högtbildade statsförbättrarne, till en skock Advokater, Dagbladskrifvare, bankrutterade Arrendatorer, förlupna Prester och dåliga Aktörer. Likväl hade, vid tidpunkten af Thorilds hemkomst, den unga Revolutionen ännu ej blifvit rigtigt sansculott, eller fullständigt inträdt i sin skräckperiod; uppsynen tycktes ännu innebära idel glädjetidender.
Jag har begärt ordet, endast för att lemna den upplysning, som Hr Printzensköld nyss omförmält, nemi. att redan före medlet af förra månaden detta betänk, blifvit af trenne Ständ bifallet. Hr Gyllensköld: Efter den upplysning, som nu blifvit meddelad, vore det orätt af mig att ytterligare förlänga discussionen. Jag vill derföre blott tillägga några ord. Frih. Cederström har förmenat 3 §:ns föreskrift, att gäldenär, hvars egendom blifvit till borgenärer i concurs afträdd, ej må bysättas för gäld, som lian före concursens början gjort, utom i ett särskildt fall, vore gällande efter concursen. Sådan är dock tydligen icke meningen, hvarom Hr Friherren, vid nogare genomläsning af lagförslaget i sin helhet, lätt torde blifva öfvertygad. Frih. Boye åter har sagt, att jag gjort mig möda med att söka upp fördelar för gäldenären, under det han sitter i bysättningshäkte!. Visserligen innehåller förslaget stadganden till fördel äfven för deri bysatte; men det uppgifver tillika förhållanden, under hvilka, enligt detsamma, bysättning ej får öga rum. Jag har ansett mig böra fästa uppmärksamheten på beggedera. Den 16 Januari e. m. i35 Hr von Hartmansdorff, Au g., anhöll, att genom underl. Ridd.Secret. fä upplyst, huru detta mål blifvit afgjordt hos de öfriga Stånden. Underl. Ridd.Secret. ti llkännagaf, att Utsk:s förslag af samtliga de öfriga RiksScn blifvit bifallet. Hr von Hartmansdorff: När frågan således är afgjord, så ankommer framställningen lill K. M. ej mera på R. o. Ärlis beslut. Likväl finner jag ej likgiltigt, om R. o. Ad. fattar något annat beslut, än del, som anses riktigast. Jag vill ej uppehålla öfverläggningen längre, utan blottjförklara det jag liar funnit de af Hrr Gyllensköld och Printzensköld anförda skäl vara öfvertygande för mig att tillstyrka den 4 §:ns utgående. Hr Munck af Rosenschöld:
Utskottets förslag ansågs hafva förfallit till följd af Ridderskapet och Adelns förut fattade beslut angående artikeln späck. Tråd. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln att de nu stadgade tullsatser å bomullsoch linnetråd skulle bibehållas. Strängar—vattenglas. Utskottets hemställanden biföllos. Vekar, lamp-, och ljus-. Utskottets hemställan afslogs och den nu stadgade tullafgiften bibehölls. Verktyg slådor—ättika. Utskottets hemställanden biföllos. Utskottets hemställan att i slutet af införselstarifen måtte införas en anmärkning rörande ordet: »poleradt». liifölls. Prot.-Utdrag den 30 Utskottets hemställan bifölls, för så vidt deri rörde artiklarne: ben, jern, gjutet, tackoch ballast-, etc.; koppar, rä och garud etc.; lumpor, malm etc., samt af artikeln trävaror, virke oarbetadt etc.; hvaremot Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottets hemställan beträffande öfriga slag af trävaror, nemligen furuoch grantimmer, otillhugget etc., läkter, huggna eller täljda etc., samt årträd eller ämnen till åror, bibehöll de nu för dessa slag stadgade tullbestämmelser med de förändringar, som af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen blifvit föreslagna. Återremitterades. §§ 12 och 13. Biföllos. Utskottets sista hemställan. Afslogs och det i Herr Åkermans reservation framställda skrifvelseförslag antogs. Den 30 Maj. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-lJtskottets Utlåtande, JVs 103, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfarts-fonden till gäldande af den för Stadetullens aflösning erforderliga utgiftssumma.
Ändring uti förenämnda författningar måste först i laga ordning föregå; och då uti betänk, medgifves , att de magistraterne för bouppteckningsoch arfskiftes-förrättningar tillagda arfvoden äro i betydlig mån drygare, än förra ttningarnes beskaffenhet synes fordra, skulle jag ej tro , att tillfället alt jemna detta missförhållande bort lemnäs obegagnadt, så mycket hellre, som förrberörde arfvoden, i hvad de öfverstiga hvad skäligt vara kan, äfven enl. min tanke äro till sjelfva sin grund obilliga, emedan, om äfven någon gång inträ Får , att en aflägsen slägtinge, som oförmodadt får ett stort arf, med nöje utbetalar, så väl den ifrågavar. afgiften, som alla de öfriga pålagor, som för sterbhus härstädes äga rum, — denna afgift dock i de flesta fall är en skatt, lagd på olyckan, och ofta nog drabbar hardt medlemmarne af sådana familjer, som efter förlusten af deras förnämsta stöd icke ens hafva hoppet om oberoende bergning öfrigt. Såsom exempel uppå de besynnerliga förhållanden, hvartill den omnämnda afgiflens bibehållande kan leda, vill jag endast nämna, att uti ett bo med 200,000 r:dr säker tillgång, och 197,000 r:drs skuld, är enl. de öfverklngade författningorne magistraten, såsom boupptecknings-och arfskiftes-förrättare , berättigad att anamma hela behållningen af 3ooo r:dr. För min del kan jag derföre ej annat än instämma med motionärerne. uti yrkandet, att K. förordningarne d. 1 Mars 1749 och den 10 Dec. 1756 må varda öfversedda, och de deruti stadgade afgifler lämpligen nedsatta.” Utsk. anför såsom skäl, hvarföre man skulle låta denna obilliga beskattning fortfara, atl då städerne sjelfve aflöna sina tjenstemän, måste det också vara deras rättighet att bestämma huru lönerne skola utgå.
Sädane äro de af Samhällets inre bestånd yrkade skäl, som tala för utskrifningen, de som wäckel i Politiskt, Milnajriffr, och Oeconomiskt afseende mäste äfwen närmare blifwa granskade. i:s polikiffa Grsakep. Europa är ej mera det, Det warit, förr saundén swage stöd mot waldswcrkaren i jämwigtsystemet uu lämnad till sig sjelf, mäste desi inre krafters högsta spänningssörmaga ntwccklas, eller ock — han stupa; Folkrätt, kleits 6i onus och kufkenstorlk skydda icke mera för magtspräk antalet af bayonetter är hela polisrikens grundwal, hwarjs syftning ökandet af den »väpnade styrkan, Conscripkionen införd i hela Europa, tili och med i det mägtiga kringflutna England, der m elx borgerlig frihet ännu lifwar hwarje bröst, och skulle Den i December. Swerin', denna Stak med 2 Millioner menniffor, utan i.k blotsställa fia för de wadeliqaste följder, rnsan! kunna bibehålla söräldr.;de inrättningar, ensam eskcrstanna ett tidehvarf i uplysuingens framsteg. 2-o MLILreinsta Orsabcr. Den hösiiga Krigskonstens tid är sörswmmen', dä man frikostigt efter Segrar ätergaf cröfrade Provinser och nöjde sig med äran att s?örda lagrar, nu är ekr enda stag tillräkligt att störta Ve mägkigaste Monarkier, och tungt hwilar Segrarens swärd pä de underkustvades hjesor; Ännu ert swagk olyckligt Fälttåg, och Swcriges äidriga namn arurplänadt blenrd antalet af Riken, men förstenar sikt öve om Det ej genom egen kraft, e» gen förmåga will uprätthälla fin frihet, sikt sjelfbestånd och sin framtida tillwarelse.
Dessa bestämma, att 40 hingstar skola årligen under betäckningstiden från stuteriet till vissa provinser utsändas; hvilket äfven till stor del blifvit en nödvändighet, af skäl, att till dem icke något fourage är i stuteriets stat under dessa trenne betäckningsmånader anslaget, hvaraf följer, att de hingstar af dessa 40, som af någon anledning icke kunna nämnde tid utstationeras, måste vid stuteriet uppehållas på de öfrige liästarnes bekostnad. Redan år 1825 (således för nära 40 år sedan) voro de språngafgifter, hvilka inflöto för hingstarnes begagnande af enskildp personer, icke tillräckelige för att betäcka den kostnad, deras utstationerande såsom landtbeskällare framkallade; till följe hvaraf 6,000 R:dr dertill anslogos, att af statsmedlen utgå. Sedan förenämnde år, hafva omkostnaderna såväl för hingstarnes marsch till och ifrån provinserna, som äfven för underhållet der, hvarest de äro placerade att som landtbeskällare verka, betydligt förstorats — på de flesta ställen fördubblats. Att denna s. k. hingstföring, som sträcker sig, i öfverensstämmelse med ofvannämnde föreskrifter, från Strömsholm till Stockholms, Upsala, Nyköpings, Orebro, Gefleborgs, Kalmar, Wenersborgs, Stora Kopparbergs och Westerås län, skall föranleda icke obetydlig kostnad, oaktadt alla bearbetningar från min sida att få densamma för hingstarnes underhåll på stationsorten så mycket som möjligt 41 — 322 — minskad, är naturligt. Till åtskilliga af dessa stationer, som äro 28 å 30 mil från stuteriet aflägsne, erfordras 8 å 9 marschdagar (lika många tillbaka), derunder hingstarne inqvarteras och fourageras dels å gästgifvaregårdar. dels på privata ställen, emot ersättning, lämpad efter de i orten å fourage-artiklar gällande priser, å hvilka nedsättning icke kan erhållas. Att uppdraga jemförelse mellan de öfriga stuterierna och Strömsholms, med hänsyn till ifrågavarande kostnad, torde icke vara i enlighet med hvarken billighet eller nödvändig kännedom om stuteriernas olika Organisationer.
Då steg han af, och doppade sig i Jordan sju resor, såsom Guds mannen sagt hade; och hans kött kom till sig igen, såsom en ung drängs kött, och vardt ren. Och han vände om igen till Guds mannen, med all sin skara. Och då han kom in, gick han fram för honom, och sade: Si, jag vet, att ingen Gud är i all land, utan i Israel; så tag nu välsignelse af dinom tjenare. Men han sade: Så sant som Herren lefver, för hvilkom jag står, jag tager det icke. Och han nödgade honom, att han skulle tågat; men han ville icke. Då sade Naaman: Må då icke dinom tjenare varda gifvet en börda af denna jordene, så mycket som två mular orka bära? ty din tjenare vill icke mer androm gudom offra, och bränneoffer göra, utan Herranom; Att Herren ville derutinnan vara dinom tjenare nådelig, när jag tillbeder i Rimmons hus, när min herre går uti Rimmons hus till att tillbedja der, och han stödjer sig vid mina hand. Han sade till honom: Far i frid. Och han for ifrå honom ett litet stycke vägs på markene. Då tänkte Gehasi, Gudsmannens Elisa tjenare: Si, min herre hafver spart denna Syren Naaman, så att han intet hafver tagit af honom, det han hit hade; så sant som Herren lefver, jag vill löpa efter honom, och taga något af honom. Alltså jagade Gehasi efter Naaman; och då Naaman såg, att han lopp efter honom, steg han af vagnen emot honom, och sade: Går det väl till? Han sade: Ja; men min herre hafver sändt mig, och låter dig säga: Si, nu på stundene äro till mig komne ifrå Ephraims berg två unga män utaf de Propheters söner. Gif dem en centener silfver, och tu högtidskläder. Naaman sade: Gerna; tag två centener. Och han nödgade honom, och band två centener silfver i två säcker, och tu högtidskläder, och fick det två sina tjenare; och de båro det med honom.
Då man uppger förra årets Inkomst, kan deraf ej så säkert slutas till ens verkeliga för* 34* Den 24 Marlit, f. m. mögenhefs-tillstånd, ty årliga Inkomsten kan variera och bero af conjuncturen. 4:0 Att Bevillningen ej säkert går ut enligt 1810 års principen men man misscalculerade sig ej mera 1810, än 1812 , i synnerhet som Bevillningen ökades sedan Tabellerne för 18 10 voro uppgjorda. Hade man 1812 bibehållit samma grunder och rättat de misstag , som ej kunde annat än vidlåda ett Bevdlningspioject, som första gången varit försökt, så hade man med rättvisa och klokhet i fördel•ningen förenat all möjlig säkerhet för utgåendet af Bevillningen. Ett möjligen inträffande deficit förekomrnes genom ett Creditiv på Banquen, derigenom att fördela BevillningsSum-; man på hvart Län. Många Financierer i flera Länder, ifrån den Orientaliska Despoten , som låter strypa den rika Paschan, för alt fylla sin Statsbrist med dess förmögenhet, än la tili BtvillningsUtskottet i Sverige vid Re.iCtionsRikrdagen år 1812, hafva ansett den principe i Beskattnings^ frågor för den rättaste, genom hvilken den nödiga Summan lättast beräkms och säkrast utgår. Det nu åter af samma Utskott föreslagna Beskattnings - sätt närmar sig uppenbart våld, och är lämpeligt vid en brandskattning i ett inkräktadt Land, då man ej har rådrum att pröfva hvars och ens behållna, utan blott synbara förmögenhet, som ofta är en verklig oförmögenhet.