Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten ansett nödig för att förekomma oordningar på hvilka den arbetande classen troligen skulle blifva lidande. Sättet för ådagaläggandet af Invisningars verklighet och oförfalskade egenskap, hafva Utskotten, då dessa i allt äro jemförlige med andra skuldbevis, funnit höra vara enahanda som för skuldebref finnes föreskrifvet, för utan det att Utskotten ansett det icke kunna medföra någon våda, om begagnandet för Invisningars Context af stämplar, grave - Betänkandcn. 81 graverade i sten eller metall tilläts, då hvarje utgifvare ofelbart blifver sjelf mest angelägen om att, genom utmärkande tecken emot förfalskningj trygga denna art af sine löpande skuldförbindelser. Tryckning med rörlige stilar af denna context ä enskilde Invisningär, hafva Utskotten ansett likväl icke böra tillåtas , på det att den mindre kunnige allmänheten måtte kunna lättare åtskilja dylika Assignationer från de såsom mynt gäng* Se Banco*Sedlariie, Det bar slutligen x allmänhet blifvit af Utskotten ansett vara af särdeles vigt, att genom föreskrifter, meddelade för begagnandet af denna rättighet, samt för behandlingen af derigenom uppkomné fordrings-anspråk, förekomma, att icke ett obetänkt eller svekfullt handlingssätt i detta afseende kunde bereda förluster för ett större antal mindre bemedlade personer. Hixru Utskotten lyckats att sådant åstadkomma, finnes bäst af de stadganden Utskotten för hvarje fall, uti det Förslag, Som nu aflemiias, upptagit; och varder allt Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsamligen underStäldt, jemte det att flere Ledamöters yttrade skiljaktiga Ineningar bifogas. Slockholm den i 8 Julii 1828* 4 Sami. 3 B - ö Stats - Utskottets Förslag till Stadga om Invisning ar1 som emellan enskilde Personer eller Bolag inom Riket utställas. * §• Gifver någon till annan Invisning att tära upp penningar eller annat hos tredje raan, ställes sådan Invisning att betalas vid anfordran å viss dag efter uppvisandet eller å bestämd tid.. 2 §.
Någon pröfning af Utskottets förfarande är ej genom Grundlagarna Riksens Ständers Plena öfverlemnad, utan tvifvel afl det skäl, att en sådan pröfning ej rättvisligen kan an - Den 20 Juli. 2027 anställas af någon annan än dem, som genom officiella Handlingar kunna känna sakernas rätta förhållande: På utlåtanden , som öfver förrättningen af denna granskning ifrån Constitutions-IJtskottet inkomma, kan ingen återremiss äga rum, emedan Utskottet i utöfningen af sin granskning ej är skyldigt, icke ens berättigadt att till Riksens Ständers öfverläggning framställa de facta det granskat , i sammanhang hvarmed äfven föijer, att en förklaring öfver skälen till något af Utskottets förfarande i afseende häruppå icke heller kan ifrån Utskottet infordras. U;skottets Utlåtande innehåller det beslut, som i 76 §. åberopas; i grund hvaraf decharge är gifven och ansvarigheten för det granskade upphört. Den 57 §. Riksdags-Ordningen kan här icke använ das , utan såvida någon Constitutions-Utskottets I.edamot skulle emot Utskottets beslut vilja göra en blott reservation , hvilken reservation dock ej kunde innebära någon anmärkning eller något hänskjutande till Riksens Ständer i mål , hvaröfver afgörande rätten är, enligt 29 §. Riksdags-Ordningen , ingen annan än ConstitutionsUtskottet tillerkänd: och då en anmärkning i afseende på de ansvar&-pligtiga personer icke kan, såsom godkänd anmärkning, lagligen framkomma annorlunda , än genom Constitutions-Utskottets beslut , är ock detta Utskotts vägrande åt en Ledamot att till Riksens Ständer aflemna ett särskildt yttrande, som innefattar en anmärkning , icke annat än Lagens eget vägrande genom Constitutions Utskottet med Riksens Ständers rätt uttryckt , efter Lagstiftaren så behagat förordna. Utskot - 3028 Den i 0 Juli.
Stirs grundlagsenliga behandling öfverlemna det förslag, hvilket nu Ben H Jnni «. m. lil utgör förenaål för K. o. Adis pröfning. Utslct utgick härvid i frän den Åsigt., att det var stridande emot den monarkiska principen och den vördnad man var skyldig konungamakten, att icke städse regeringen fördes »i Konungens namn.» Den uti 42 § R.Ein vidtagne förändring är endast en följd af de stadgande!), Utsk:t liar föreslagit. Det gifves slutligan en liten skiljaktighet emellan den af K. M:t afgifna samt den at Utslct föreslagna ordalydelse till 41 § R.Oin, hvilken olikhet grundar sig på en uraktlåtenhet att i den K. Propos:n införa ett stadgande, som är af Konungen och R. St:r gemensamt antaget: att nemligen StatsRådets samtliga ledamöter äro berättigade att deltaga i sådane gemensamma öfverläg_rningar af Riks8t:n, hvarom i 4fi g R.O.n omförmäles. Som det torde vara nödigt att vidtaga de uti npgifne fall af Utsk:t föreslagna ändringar i den K. Propos:n, får jag anhålla, det R. o. Ad. måtte antaga de af Utsk:t sålunda föreslagna bestämmelser. Sedan, uppå förfrågan af Gr. Lagerbjelke, undertecknad meddelat den uplysning, att samtlige de öfrige RiksStm bifallit Utsk:ts ifrågav:de hemställan, samt antagit det af Utsk:t uprättade förslaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, yttrade Gr. Lagerbjelke: Af den uplysning i ämnet, som Riddarh. Sekret:n nu meddelat, torde R. o. Ad. finna, att denna fråga nu blifvit för denna riksdag med R. Stms rätt afgjord. Då den förste talaren yttrat, att det hufvudsakligaste skälet, hvarföre Utskrt afstyrkt K.
Deremot kan, när ett sednare uppdrag kommer i krägg, det vara möjligt att torskälla underrättelse om de loregäende, oeli att derefter hedonia, huruvida, med antagande ak det äldre uppdragets lormonsrätt, kör det sednare ändock finnes kull säkerhet, dag ökverlemnar till lyders Longi. lVlapts Nädiga hedömande hvad afseende härä mä lästas." Ilppä Ltats-kädets Ledamöters enhälliga tillstyrkan, täcktes Longi. IVlaj:t, med godkännande ak herörde utak Herr dustitiss-8tatsIVIinistern akgikne korslag, lolalia, att, i enlighet dermed, skulle till Ilikets 8tänder allätas Mdig Droposition ak det inneliäll, hilagan till detta Drotoeoll utvisar. Ilätteligen utdraget het^gar. Lx oklieio 6. 6. von Xoe/r. s ZVÄd/gs zv.o 2^. //tc/eng «/ ^/-oZoeoZ/eZ ö/r/ee /tt^/Z/re-^en^/e/r, /„??Zet »ZZ Xo?/gZ. d/c^ZZ^ //dg^Ze Dsm^ZoZ cZe?r 2-? /u/rZ Närvarande: du8titiss-kZiden l^/re/u/iZu?^^, /^öe^Z-^ lb/-ec/de^ , ^»geZ/m/^Z , ^oer/en^ZoZ^s, 6 refv<i ^//.oZZ^Z^ , Orekve 6. ä^cr/ve.
Till och med sjelfva den bädd af jord och lera, som omslöt benen, hudflikarne och håren af mammutmumien, innehöll stycken af lärkträd, grenar och blad af dvergbjörk (Betula nana) och af tvenne nordiska videarter (Salix glauca och herbacea).238 Det visar sig häraf, att Sibiriens klimat vid den tiden, då detta mammut-lik inbäddades, var i det nämaste likadant som för det närvarande, och då det vattendrag, i hvars granskap fyndet gjordes, är en jemförelsevis obetydlig, helt och hållet norr om skogsgränsen belägen tundra-elf, så finnes ej heller någon sannolikhet för, att liket med vårisen drifvit från Sibiriens skogsregion mot norden. Schmidt antager derför, att den sibiriska elefanten, om den ock ej ständigt lefvat i nordligaste Asien, tidtals företagit vandringar dit, på samma sätt som nu för tiden renen begifver sig till Ishafvets kust. Redan förut hade för öfrigt v. Brandt, v. Schmalqvarhausen m. fl. visat, att de matlemningar, som blifvit i tandhåligheter på Wilui-noshörningen, utgjordes af barr och bladdelar af trädslag, som ännu lefva i Sibirien.239 Kort efter det den på Gyda-tundran funna mammuten blifvit undersökt af Schmidt, undersöktes likartade fynd af Gerhard von Maydell på tre olika ställen mellan floderna Kolyma och Indigirka, ungefär hundra kilometer från Ishafvet. I afseende å dessa fynd kan jag endast hänvisa till en uppsats af L. von Schrenck i Petersburger-akademiens Bulletin, T. XVI 1871, s. 147. Vägledd af infödingar uppsamlade jag år 1876 vid Mesenkin-flodens utlopp i Jenisej, på 71° 28′ n. br. några benbitar och hudflikar af en mammut.
Vidkommande yttrandet, i anledning af x83o års Ständers begäran om inventering af Flottans Ekvirkesförråd; så har Förvaltningen, efter infordrade upplysningar och uppgifter, angående kostnaden och tids - ( 32 ) utdrägten vid en dylik inventering, under den 20 November sistlidet år i underdånighet framställt de olägenheter, som, utan motsvarande fördel, med en dylik inventering skulle vara förenade, och linner sig Förvaltningen icke kunna i underdånighet uppgifva de af Riksens Ständers Revisorer ifrågaställde förberedande åtgärder, hvarigenom de af inventeringen härflytande kostnader och olägenheter skulle kunna för - Slutligen, och i afseende på den af Riksens Ständers Revisorers, angående Extra Anslagen till Försvarsverket, gjorda anförande, att serskild Hufvudbok, som för dessa anslag bordt aflemnas, endast blifvit meddelad för de till nya Gevär anslagne medel, får Förvaltningen i underdånighet upplysa, att nämnde uppgift i så måtto icke är instämmande med verkliga förhållandet, att serskild Hufvudbok för de till Sjöförsvarets iståndsättande utbetalte 4°>000 R*dr Banco blifvit af Förvaltningen afgifven, och desto säkrare af Riksens Ständers Revisorer känd, som Förvaltningen, i anledning af yppad fråga, låtit derå, ge» nom sin Kamererare, fästa Revisorernes uppmärksamhet. Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Stormägtigste, Åller nådigste Konung! minskas. Eders Kongl. Maj:ts underd&nigste, tropligtigste1 tjenare och undersåter CLAES CRONSTEDT. J. Kreuger. Eggert Elers. Joh. Carl Widin. Stockholm den 12 Mars 1833. C. M. af Lehnberg. Till Kongl. Maj:t underdånigst med utlåtande angående Riksens Ständers Revisorers Berättelse. ( 33 ) Underdånigt Utlåtande till Kongl. Majit af Comiterade för Allmänna GarnizonsSjukliusByggnaden, i anledning af ftikels Ständers Revisorers Berättelse år iö32.
Det famfälta Intéreflet kan ej exiftera utan genom en lika rättighet för alla, att obehindrat och i mån af infigt använda line krafter till vinnande af utkomft eller förkofran , icke heller kan utan denna rättighet nå - -39 — gon fann och liflig känfla för Samhället upp * tändas hos defs Medlemmar. Ett demonftratift bevifande af deffe påftåenden lärer icke nu mera vara erforderligt, fedan den allmänna röden gifvit tillkänna, att en full öfvertygelfe om deras fanning' hyles af mängden bland Sveriges Inbyggare. Uti fjelfva Riks-Stånden har ock redan frågan om rättigheters jämnande Medborgare emellan vunnit åfeende. Det är egenteligen blott fättet och medlen att vinna detta ändamål, lorn der varit Ikärfkådade yr olika fvnpunkter. Sveriges Lagftiftande magt utgöres af Kon * ungen och Folket gemenfamme, Folkets talan föres fedan urminnes tider af Medborgare, / delade i Kläder, dels genom häfd, dels genom ur denna häfd uppkomne privilegier. Genom beftämda privilegiers tillvarelfe hafva StåndsCorporationerne blifvit befäftade på ett fatt, att de, oaktadt en i långliga tider förd klagan, hittills icke kunna upphäfvas. Ännu ingen gång hafva Folkets Ombud fammanvarit utan att de känt, om än icke alltid erkänt, olägenheterna af denna deras fönderdelning. Allt det ofammanhängande loin röjts i den allmänna magtens företag, de täta fkakningar våra häfder omförmäla, allt detta har varit en * följd af Stånds.inrättningen. Men det egente. liga urfprunget igenfinnes uti Intereffernas da 1 ning genom privilegier, ty då fjelfva Folket varit af fkiljaktiga intereffen, hafva och defs Reprefentanter muff vara det, och de tviliighe. ter forn fynts äga verkelighet enekil vid Riksdagarne, hafva icke annat varit än utbrotten af en ftändigt underhållen ftrid. Ur privilegiers upphäfvande Ikall fåledes den förila möjligheten till en förening uppftå.
Herr Santesson, som uti ett längre anförande åberopar sitt inom motionstiden afgifna yttrande, att brännvinsbrännings rättigheten måtte blifva alldeles oinskränkt och fri, och nu särskildt yrkar, att städernas bränningsrätt ej må inskränkas utan snarare lemnäs all möjlig utvidgning, såsom i hans tanka det enda medlet, att något när uppehålla sädesprisen.— Härmed hafva Herr Éesv. och likör., Otsk. Bttänhanden, 975 srar Bagge, Westin, Falkman och Wallström sig förenat. Herr Limnelius, hvilken yrkar, att, om brännvinsbränningen skulle tillhöra landttnannen ensam, derföre att han producerat' spannmål, förefaller det alldeles sa, som om en bruksegare, hvilken smider stångjern, ville förhindra hvar och en annan, att deraf utsmida spik, söm och dylikt; Herr Ekstrand, sorn väl icke ogillar tTtskottets princip, att jordbrukaren bör framför andra få utöfva brännvinsbränning, emedan den är af största vigt för möjligheten att framföda en större ladugård, som åter utgör enda villkoret för en ökad sä« desproduction, men likväl tillstyrker bi^- behållandet af 1815 års författning. För öfrigt anser Herr Ekstrand frågan, om vidtagande anstalter, genom bränneriernas utflyttning utom städerna, till säkerhet för ali fara för elden, vara af Utskottetnoglegert behandlad. Han tror det vara af högsta vigt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhölle, att, uti den utfärdade brännvinsförordningen, vederbörande autoxiteter kraftigt uppmanas att söka genom föreningar eller nödiga policeförfattningar få sådana anstalter vidtagna, sorn trygga en hvars rätt i detta afseende. Härmed har Herr Ekelund sig förenat. Herr Montan, som väl erkänner rigtigheten af den princip» att med egande Besv. och Ekon. Utsk.
Och lyckades henne genom besynnerlig djerfhet och sturskhet emot Zaren, då han för att öfverse fångarnes arbete kom, att denne konstige herren så mjuk göra, att han, istället för att, som att vänta varit, låta både henne och mannen förskräckeligen straffa, icke allenast honom lösgaf, utan dem ock för framtiden ett säkerhetskort gaf, och äfven mig lössläppte, hvilken hustrun förordade, såsom den der lyckats att henne och hennes man i ett och annat afseende i den fremmande staden till hjelp och tröst vara. Fick jag sålunda till Finland återkomma och lefde resten af året hos min fader, som imellertid blifvit frisk. Och såsom han var enkling hade han åter erhållit ett sacellani, i det han åtagit sig att conservera företrädarens enka. Men emedan från prestebohlen alla inventarier blifvit för kronans räkning försålda, kunde föga någon prest sitt jordbruk sköta, och som allmogen intet ägde att betala prestarättigheterna med, så hade han föga mer än tak öfver hufvudet att gifva mig. Gerna hade jag velat begagna denna ledighet, att fara till Åbo och försöka om jag kunnat lyckas att absolvera studentexamen; men der fanns numera hvarken hus eller böcker, ty staden var just förstörd, och alla böcker från bibliotheket till Petersburg förda; och som nästan intet folk funnits qvar i staden för att försvara den, hade ock inga andra fått stryk der, än några gamla käringar. Af vetenskaperna blef alltså intet. Skickades så Grefve Nieroth, som var finne och duglig karl, för att taga högsta befälet i landet. Men som han hvarken pengar, manskap eller proviant medförde, så förordnades att hvarje karl i landet, ingen undantagen, skulle sig med gevär och proviant för två månader förse. Jag var väl ännu en ung gosse, men stor och stark, och blef derföre bevärad, men kom dock icke ännu denna gång i elden. Då sedan Konglig Majestäts nådiga förordning kom med förnyade uppmaningar till prester, embetsmän och andra ståndspersoner, att till Sverige öfverflytta, hvilken ock så åtlyddes, att af sådana endast högst få i landet qvarstadnade, då flyttade ock min fader till Sverige.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 14 dennes f. m. pä bordet lagda mern. N:o 95, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s mern. N:o 61, med uppgift å de vid innevarande riksdag för tillfälliga statsutgifter disponibla tillgångar. Den 21 December f. m. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 14 dennes f. ra. på bordet lagda utlät. N:o 9(1, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de afskrifning utaf förskjulne medel till betalande af Statstidningens skuld. Föredrogs StatsUtsk:s d. 14 -dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:n 97, i anledn. af gjorde framställningar, rörde utbetalningen af de till Emm-åns upprensande beviljade statsbidrag. Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande. Irsta punkten, innehållande yttrande öfver Hr Nordenanchars uti farsta punkten af dess i ämnet väckta motion gjorda förslag, att det till Emm-åns upprensande beviljade län måtteförvandlas till anslag utan uterbetalningsskyldighet. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., som anmält sig, uppropades och yttrade: Jag begärde ordet endast för att anhålla, det betänk, måtte punktvis föredragas. Sedan 1 punkten blifvit afgjord, torde jag fä yttra mig när den andra i ordningen förekommer. Dä härefter II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall ä denna del af Utsk:s utlåt., ropades ja och nej, hvarjemte Frih. Cederström, Jacob, anmälde sig oell yttrade: Jag anhåller få fästa uppmärksamheten på vådan af att vid en påföljande riksdag ändra en föregående riksdags beslut, till följd hvaraf, medelst Konungens nådiga försorg contracter med enskilde personer blifvit upprättade och fastställde.
För Lif-Garclet till Häst hafva förut å Stat varit uppförda spannmål in natura Tun 0 lior 1072. 16 k. R:dr 61,538: 18: G. fe; samt dessutom af Tredje Hufvud-Titelns medel utgått löne-tillökning för Befälet • 3,230: Till utgifter vid mathållningens bestridande, m.m i00o: Tillökning i anslaget till Hästarnes skoning 622. tillsSp. l.r 1072. 16 k. G. utom anslaget lill fouraa geringen. En tillökning häruti har ansetts behöflig af Tunnor .3 7,829: 16.— Transport 2,708,000: 2,708,000; Transport så att nya Staten upptager spannmål in natura T:r i075: 16 lc. R:dr 74,240: 10: 6. utgörande sistnämnda summa i silfver 27,8(0: 4. Ett till reglering af Krori-Prinsens Husar-Regementes Stat af Regements-Chefen i underdånighet afgifvet förslag liar Kongl. Majit, för Dess del, i Nåder gillat, enligt hvilket Stats-summan för detta Regemente, oberäknadt anslaget för fourageringen, skulle Ökas med 1 T:r spannmål in natura och i penningar 974 R-dr aZ sk. Bro. Svea Lif-Gardes-Regementet har haft sig å stut anslagne spannmål in natura Tunnor 200I. R:dr 68,726: 22: 6. samt serskildt af Tredje Hufvud-Titelus medel: Transport 2,708,000: rf 6 KO ' 2?7oB>ooo; * Kongl. Majas Nådiga Propos. Kongl. Majits Nådiga Propos. N.o tr^ Till utgifter vid mathållningens bestridande, m. m. R:dr looo: För Regementets Barnhus-Inrättning 390: tills, spannm. in nät. t:r 2ooi.
Vid hennes rädda knackning utkom en sömnig betjent som jakande besvarade hennes fråga: om öfverstlöjtnant Wermell bodde i detta hus, och oförskämt glodde henne i ansigte i det han tillade: "Hon lär vara den symmamselln som de väntat hit från E , kan jag tro " Hon svarade med ett: "jag kommer från E ", framtog sedan penningar och likviderade skjutskarlen, som hon vänligt affärdade. Sedan följde hon betjenten, som bar hennes saker, uppföre trappan och genom en sidodörr, som förde till en lång koridor, upplyst af en i taket hängande lanterna. Hennes ledsagare lade i frän sig sakerna i en fönsternisch och ärnade öppna en dörr på andra sidan, då vår resande, besvärad af sin våta kappa, bad honom hjelpa sig af med den samt hänga upp den på en nära stående klädhängare; derpå tog hon af sig bahytten och skakade regnet af den. Under tiden trädde en ung man i svart drägt, med sorgflor kring hatten, ut från ett nära beläget rum, han stannade, synbart öfverraskad vid åsynen af den täcka varelse, som i detta ögonblick befriat sig från den vanställande reshabiten och som nu först varseblef honom. Äfven betjenten såg förvånad ut. Karlen hade säkert tänkt sig ett äldre anlete under denna drägt, men såg nu framför sig en utmärkt vacker flicka om högst 18 år. Rodnande besvarade hon den okändes lätta men uttrycksfulla helsning, och påsatte hastigt bahytten, i det hon såg på betjenten med en orolig blick, som tycktes fråga: hvarthän för ni mig. Uppfattande denna blick, tillsade den unge mannen betjenten, att föra in damen genom salongen. "Det vågar jag visst icke," svarade denne, "herrskapet har fremman i afton, och mamselln här kommer, efter hvad jag hört, hit bara på söm." Likasom gäckad i någon förmodan, aflägsnade sig den andre. Hon infördes nu i ett slags domestikrum, der en jungfru satt ock sydde. Karlen gick sedan för att anmäla hennes ankomst hos "hennes nåd."
Arfvodet till ombuden i Götheborg och deras biträde utgör för år 1860 3,400: — men i räkenskaperna upptages detta arfvode för år 1859 till endast 3,000: — 400: — S:gr R:dr 1,633: 75. 2,234: 11. Då från sammanräknade ökningen afdrages minskningen 1,633: 7a. utvisar återstoden R:dr 600: 36. skilnaden emellan ofvan upptagna utgiftssummor. I egenskap af deputerade hafva Herr Professoren N. H. Selander och Herr Grosshandlaren J. G. Schwan besörjt de med vexelköp och försäljning i Stockholm förenade göromål och bestyr; och hafva Herrar Grosshandlarne öhr. Arvidson, A. W. Levgren och J. O. Grén fortfarande bibehållits vid uppdraget att vara Bankens vexelombud i Götheborg. För såväl Bankens vexel-deputerade som ombuden i Götheborg äro nya instruktioner af Fullmäktige upprättade, hvarförutan dels 22 nya och dels förändrade föreskrifter angående Bankens vexelhandel blifvit öfriga vederbörande till efterrättelse meddelade. Sedan Fullmäktige, genom lil § i Banko-Reglementet bemyndigats att jemväl i staden Malmö, genom dervarande LåneKontors-Direktion, låta köpa och sälja vexlar å Hamb. Banko, hafva Fullmäktige, till fullgörande af stadgandet i morn. 7 af berörde §, fastställt föreskrifter att i detta afseende tills vidare tjena till efterrättelse; men hvarken köp eller försäljning af vexlar för Bankens räkning har vid detta Låne-Kontor hittills förekommit. § 18. Afskrifning af Sorn Rikets sednast församlade Ständer bemyndigat FullmäkB'ståsndc hr’~ antaga de ackord för Bankens vexelfordringar hos Handels Hran på grund firmorna Ullberg & Cramér och Chr. Mathias Sckröder & Komp. i *fpr°'°*terade'Hamburg samt Johns & Komp., J. TI. Menk och W. Brusewitz &
Då först är det, som Ridderskapet och Adeln får tillfälle bedöma, om jemväl den blifvit origtigt uppfattad. Herr von Hartmansdorff: Det är just derföre, att Utskottet i denna , hvilken handlar om Statsregleringen, äfven yttrat sig om något, hvilket icke egentligen hör dit, sora jag gjort anmärkningen, och yrkat, att frågan måtte få hvila på bordet* Herr af Billbergh förenade sig med Herr von Hartmansdorff. I anledning hvaraf Hans ExceTlence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att ifrågavarande Förslag till öfvannämnde 2:ne §§. i RiksdagsBeslutet således kommo att blifva hvilande på bordet. Fortsattes den i Förmiddagens plenum 58 II 8 Den 22 J a n u a r i i e. m. började pröfning af BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsooh EkonomiUtskoltens den 32 sistlidne December under N:o 3o afgifne, och den i3 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 18 förut meddeldte Betänkande, angående väckte motioner i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Junii 1825. Hans Ex celletice Herr Grefven oell Landt Marskalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att ifrågavarande Utlåtande borde uti sin helhet föredragas, hade förslag till förändringar deruti blifvit framställde af Grefve von Fersen och Friherre Åkerhjelm. Man hade äfven begärt, att sistberörde förslag måtte punktvis pröfvas. Om nu Ridderskapet och Adeln först ingick i pröfning af dessa förslag, borde i alla fall proposition framställas till bifall eller afslag å Utskottens Utlåtande, hvarefter, i fall Utlåtandet afslogs, proposition finge förnyas å de förut pröfvade förslagen till förändringar.