Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o a. a. 13 Maj a. a. 13 Maj a. a. 11 Maj a. a. 10 Maj b. 9 Åug. b. 9 Aug. b. 9 Aug. b. 9 Aug. 183 b. 26 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 2G Juli b. 24 Aug. b. 24 Aug. g. 24 Aug. b. 20 Aug. å. 21 Mars 28 Juni b. 21 Okt. 22 Juli å. 21 Mars b. 28 Juni a. iO Ukt. b 22 Juli å. 21 Mars b. 28 Juni g. 20 Okt. b. 25 Juli a. 15 Mars a. 26 Juni a. 20 Okt. b. 26 Juli 207 161 b. 8 Mars 26 Aug. b. 8 Mars b. 26 Aug. b. 8 Mars b. 24 Aug. b. 8 Mars b. 26 Aug. 194 b. 18 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars 49 a. 17 Juli b. 17 Juli a. 19 J uli b. 17 Juli b. 28 Febr. a. 8 Mars a. a. 15 April b. 23 Fehr. å. 8 Mars a. a. 15 April b. 23 Febr. a. 15 Mars a. a. 19 April b. 23 Fehr. b. 8 Mars a. a. 15 April 30 b. 19 Fehr. h. 23 Febr. b. 19 Febr. h. 16 Febr. F. nc personer, om ändring i Kongl. Stadgan1 derom Försvarslöses beläggande med tvångsarbete Försvar s-ver ket i allmänhet, nedsättning i anslaget för Svar pä återremiss Se vidare • FörSV arS-Verkets reorganisation, angrde nedsättande af en Kommitté för frägans utredande För säkrings-Inrättning, inhemsk emot sjöskador, om inrättande af . ... „ se Räiiteförsäkrings-anstalter. Försäljning å auktion inom burvudsladen af varor och andra effekter, förändring i sältet och vilkoren derför • . •
Ridderskapet och Adeln bifaller, art be^ tänkandet för närvarande lägges till handlingarne, samt ait framdeles, enär Skånska tillverkningen af Stenkol finnes någorlunda svarande emot Landets, jenre Fabrikers och Näringars behof, underdånig hemställan om tullens förhöjande å utländska Stenkol till Kgl. Maj:t öfverlämnäs, så att en tillbörlig gräns ej mindre för utlänningens , än ock för våre inhemska Stenkol Grufve-Jntressenters öfverg drifna vinningslystnad på sådant sätt efter omständightterne må varda stadgad. Herr Munch af Rosensköld'. Jag vill blott anmärka, i anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat, att, af de 2:ne sätt att uppmuntra inhemsk production, nemligen antingen genom prternier eller hög tull, det sednare i min tanka är för närvarande fall det rättastej i synnerhet som ingen Nation i Europa möjligen kan i afseende på Stenkols afsättning concurrera med Engelsmännen, och således äfven våra Stenkol, om ock deras utförsel vore med premier förknippad, ändå icke kunde till andra lauder säljas lör samma pris som de Engelska. Jag tror, att man i sådana frågor Ridd. o, Åd, Prat, VL B II. Aftjel. 67, 6g. 5 3© Den 29 Maji. ej bor hålla sig vid det Handelsoch Näringsfrihets systéme, som betragtar olika landar så* som provincer af ett och samma Rike, och ur-i agtlåter vigten af ett Rikes oafhängighet af andra Riken för sine nödvändighetsvaror. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar^ skatten dllkännagaf, att underrättelser endast inlupit från arne RiksStånd, att de afgjort förevarande ämne, samt bifallit Utskottens betänkande, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Statsoch Ekonomie-Utskottens betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremics deraf. Ropades Ja. Friherre af Klinteberg'.
Alla dessa 3 åar kunna nemi., enl. komitéens upgift, kanaliseras, och då blir också utvägen att få de tunga varorna transporterade till hafvet lättare, än om det skulle ske på jernväg. Jag anser det vara att missbruka tiden att alltför mycket tala i ett ämne, som redan är så mycket omordadt, och i hvilket jag tror att majoriteten är gifven. Men i afs:de på formen för propos-. n, anhåller jag att få instämma med dem, som yrkat, att den måtte delas i 2:ne, nemi. i frågan om riktningen och om fördelningen af anslaget. Ty ehuru varmt jag förordar Nässjöriktningen, och huru varma sympathier jag har för mina fordna landsmän, Småländningarna, kan jag dock icke neka, att det förekommer mig som vore det mera statsekonomiskt klokt att fullborda banan från Jönköping till Falköping; hvadan jag icke vill motsätta mig, att ett större belopp användes för denna bana och ett mindre för Nässjövägen, blott att denna kommer att byggas i den ändamålsenliga riktning, att landet kan få nytta deraf. Och i detta afs:de instämmer jag med Gr. Hamilton att riktningen icke bör bestämmas till Nässjö, utan blott öfver sjön Salen. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Redan då K. M:s Propos., ang:de fortsättning af Statens jernviigsarbeten, hos R. o. Ad. föredrogs lill remiss, yttrade jag mig för den mera östliga riktning af jernbanan från Finjasjön, som jernvägskomitéen förordat och K. M. föreslagit. Under den lifligare debatt, som i tidningar och brochyrer egt rum om företrädet emellan den s. k. Nässjölinien och Lagalinien, har jag någon gång varit tveksam, men denna tveksamhet har uphört, sedan jag liist Utsk:ts Betänk, och jemfört detta med jernvägskömitéens framställning i ämnet samt de vid Betänk:t fo - Den 25 April e. rn. *81 gade reservationer. Jag har nemi. tyckt mig finna Utsk:ts invändningar mot Nässjölinien vara till den grad småaktiga och advokatoriska, som hade man först a priori antagit
Jag täger mig derföre friheten att fästa uppmärksamheten deruppå, att coursen för det närvarande är 136 sk. på Hamburg, och att den otvifvelaktigt efter Banco-luckans öppnande kan hålla sig på 133 sk., emedan kostnaden för silfrets utförsel till Hamburg kan beräknas till 5 sk. på R:drn. Dilferencen är således icke mer 3 sk.; och man begär nu, att vi för dessa 3 sk. skull skola bryta sönder ett af Konung och Ständer högtidligen fattadt beslut och till Bankens fordringsägare gifvet löfte. Men då det för öfrigt nu egentligen är Frih. Kantzous anförande, som blifvit föredraget, hvilket de flesta talarne tyckas hafva förgätit, vill jag nu icke vidare deltaga i denna discussion, utan blott söka utplåna intrycket af det klander, sorn här blifvit yttradt deröfver, att Hr Frih ändrat sin öfvertygelse i afseende på realisationen. Hvarföre tala vi, om ej för att söka bringa andra ifrån deras förra öfvertygelse? Är det då rätt att klandra den, som låter öfvertyga sig af våra bättre skäl? För min del värderar jag åtminstone mera dem, som af egna forskningar och andras skäl kunna framskrida på upplysningens bana, än dem, som sätta ett slags äi-a i att Riksdag efter Riksdag qvarstå på samma punkt, lika förstockade för sanningens röst. Hr Nordenanckar: Det är måhända djerft af mig att uppstiga emot så skickliga motståndare som de, jag nu har att strida emot; och må det derföre förlåtas den ovane talaren, om han nu ej vågar ingå i någon ytterligare ut - Den 20 Februarii f. m. 37 veckling i afseende ä principer, utan blott uppehåller sig ■vid några speciella omständigheter, som han tror sig böra anmärka. Jag ger gerna vika för sanningens magt, men icke för dialectikens, och jag vill förklara Hr Rosenblad, att jag ganska val vet, att hans afdrag af Riksg.Cont:s förskott vid beräkningen af sedelstocken grundar sig på Bancofullmägtiges skrifvelse d. i i Dec. i83o; men jag trodde, att det är R.
Skulle man nu, i fråga om rättvisare beskattning, vilja taga delta förhållande till grund, hvilket stödjer sig på sakkännedom och praktisk erfarenhet, så skulle t. ex. för begagnandet af en 50 kirs panna i 3:dje classen med ånga erfordras ett taxerings-hemmansvärde af öfver 32,000 ridr i st. f. 4000, och skatten utgöra 400 i st. f. 300 ridr, samt då 4:de classens redskap begagnades med ånga och enahanda kannerymd, erfordrades ett taxeringsvärde af öfver 100,000 ridr i st. f. 4000, med en skatt af 1250 i st. f. 600 ridr. Ett ännu större missförhållande uppkommer naturligtvis vid begagnandet af 5:te classcns redskap, med hvilka produclioncn lärer vara relativt ännu större; men då jag icke bestämt känner förhållandet härmed, har jag icke velat göra mig skyldig lill en möjligen oriktig uppgift härom. Jag skulle visserligen helst vilja föreslå ett rakt förbud, så väl för begagnande af koustapparater, sorn ock för averkningen med ånga, enär detta allt för mycket afviker från den s. k. hushchofshränningen; men då det icke vore alt följa med sin tid, att motverka de fördelar, deni industrien tillskapar, och hvarmed i denna fråga en förökad produetion vinnes, i förening med besparing af lid, arbete och ved; så torde det åtminstone vara billigt, hvilket jag tillförene haft äran nämna, att beskattningen blir rättvist fördelad, äfvensom förordningen förändras och tillämpas såsom den i sin princip uttalas.
N:o 65, angående elt föreslaget lån för anläggningen af en jernväg emellan Götheborg och Mölndahl; N:o -66, i anledning af väckt motion, angående förklaring af den i Kongl. Cirkulärbrefvet den 20 April 1850 medelade föreskrift, rörande befrielse i visst fall från mantalspenningars utgörande; N:o 67, angående indragning af Vermlands fältjägare-regemente; samt N:o 70, angående begärd afskrifning af det för uppbyggandet af Stifts-kyrkan i Hernösand beviljade lån. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet, för att i sammanhang med Kongl. Maj;ts, sistlidne plenidag till samma Utskott remitterade, nådiga proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling m. m., behandlas, ett af Gabriel Andersson från Elfsborgs län ingifvet memorial med bilaga. S. D. Banko-Utskottets, sedan den 5 dennes på bordet hvilande, Memorial Nto 12, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1848 års början upplupna bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande, blef, vid nu skedd förnyad föredragning, återremitteradt, jemte under diskussionen derom framställde mundtliga och skriftliga anmärkningar; hvaremot samma Utskotts gjorda tillstyrkanden och hemställanden uti Utlåtandena: N:o 17, i fråga om förhöjning i det till Bankens Brandchef utgående anslag; N:o 18, i fråga om förhöjning i de åt Bankens Kassörer anslagna missräknings-penningar; samt Nto 19, i anledning af Kamereraren A. W. Wasströms ansökning om erhållande af fullmakt å ett lönebelopp af 1,200 rdr; afslogos. S. D.
Upplästes till justering och godkändes följande tvänne förslag till Ridderskapets och Adeln6 underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: 1) Angående RiddarhusOrdningen. 2) Angående en friare handel med Svenska Skogsproducter samt ProductPlacatets hvi-' lande; hvilka Förslag voro af följande innehåll: Stormägtigste Allernådigste Konung! Uti skrifvelse af den 14 i denna månad har Eders Kongl. Maj:t i nåder behagat gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna, att Eders Kongl. Maj:t, vid öfvervägande af de ändringar uti RiddarhusOrdningen af den 13 October Den j 5 Juliu 30? t$tö, söm vid innevarande Riksmöte blifvit af Ridderskapet och Adeln antagne samt till Eders Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse i underdånighet öfverlemnade, funnit sig icke kunna bifalla uteslutandet af 10 §, saint i afseende på den föreslagne 7 § , velat till Ridderskapet och Adeln i nåder öfverlemna följande nya Redac-t tion: Är Adelsman, genom behörig Domstols Utslags förklarad ovärdig medborgerligt förtroende,eller att föra andras talan , eller för nesligt brott till straff skyldig dömd, då må lian ej, för egen eller annan Ätt , Säteå Riddarhuset intåga, förr än Utslaget i laglig ordning uppliäfdt är. Lag samma vare, om han för nesligt brott är under tilltal vid Domstol, m'en Utslag i saken ej annil är fäldt, eller om lian ej annorlunda befrielse vunnit, än att Domstolen förklarat honom icke kunna till saken fällas, eller Domaren Saken till framtiden lemnät; Den sorn sålunda icke får säte å Riddarhuset intaga, äge ej eller, i fall han Hufvudman är, eller hans rätt Utöfvar, rättighet att Fullmäktig förordna, uttal inträde då, i hans ställe, deri närmaste af Ätten,- är åter Hufvudmannen den enda af Attén, vare då dess rum ledigt.
Cassans rätta egare, provinsens innevånare, hördes icke. Så fortfor 18 år, hvarefter räntan befanns lill nämnde ändamål otillräcklig. Då hördes provinsens innevånare, men man har ej kunnat visa att de någonsin begifvit sig till att öfverlemna dessa medel åt Staten. Motsatsen bevises nog derutaf, att Capitalet dis - Betänk anden. 169 poneras af provinsens innevånare; att redogörelse sker inför deras Deputerade, och att ingen revision deraf får ega rum uti K. KammarRätten. Wermlands Innevånare hafva beslutit att göra sin rätt till dessa penningar gällande och att använda deni till ett vackert ändamål. — K. M:t har äfven funnit skäl i Nåder föreslå, att StatsVerket ej vidare ina begagna sig af penningarne på ettsätt, sorn med deras ursprungliga ändamål ej är öfverensstämmande. Vid detta sakens förhållande, kan jag ej instämma uti Utskottets beslut, att verkan utaf ett magtspråk än vidare skail fortfara. Jag reserverar mig häremot,” Herr CommerceRådet Santesson, Nils Strindlund från WesterNorrlands Län samt Carl Bergman från älfsborgs Län hafva uti denna mening instämt. Herr Nordenfeldt0._, har serskildt anfört: ”Då Wermlands Landtvärns-Cassa ursprungligen tillkommit genom frivilliga sammanskott af Länets innevånare till provinsens gränseförsvar under kriget, som började år 1788, så synes mig ändamålet för detta sammanskott hafva upphört vid krigets slut, och den återstod af Cassan, som då befanns, billigtvis böra hafva tillgodokommit dem som dertill bidragit — eller blifvit förvarad för möjligheten af ett dylikt påkommande behof. Ifrån föreställningen af ett sådant behof äro vi likväl, såsom jag tror, för alltid befriade genom Sveriges och Norriges förening under enge - 170 S t a t s - U t s k o 11 e t s mensam Konung. — Jag finner derföre ingen betänklighet att, med anledning af K.
Jlen mHnne man ej shorn bidragande anledning k m anfora de varierande arbetstimmwna med diirnf S&amp; l h g e telefonisterna firo foljande ojamna. mtlltidstimmar *). starks och friska synas dessa oregelbundenheter i miiltiden mojligen ej hafva st % stor betydelse, men helt annorlunda staller sig forhillandena, ngr halsan ndgot sviker och krafterna minskas. Blodbrist iir oftast orsaken och den vanliga ordinationen diiremot Br aft ata ofta, ata mycket och p i b e s t h d a af 1aka.ren foreskrifna tider. For eu telefonist iir, med den ltiga Ion hon har, en l&amp;ksres foreskrift i dessa afseenden alltid s v k att folja. Vi hafva hiir att gora ined flickor, sorn antingen utgti frin mindre viilbiirgade hem, dar hvarje afrikelse frAn den vanliga matordningen mHste betraktas shorn en utgift of tid och pangar, eller ock med flickor, som for minsta mojliga afgift iiro inackorderade hos frammande personer. 9.: $, * Att telefonistens arbete silunda ar af den art, att det tager hela hennes arbetsformtiga i ansprHk och icke lamnar henne krafter att skaffa sig extra inkomstar genom annan syaselsattning, tro 1 ' ' 1 OSS af ofvanstiende hafva visat; och huru kan man i sd fall motivera den liiga Ion, som l h a s for ett sB anstriingande arbete? - - ") Den telefonist vid Allmlinna telefonbolaget, som liar tjilllstgoring kl. 8-12 och soin ofta ej &amp; tit nPgon stadig frukost innan hon .gick till sitt arbete, liter ett ma1 genast hon kommer till hemmet vid ' 1,l-tiden. Att fiirttjibstgoringstiden kl. 3-6 %ter inpassa ett mill blir omojligt. Mlista mhltid infaller sMunda den dagen icke forr an vid lI27-tiden p l aftonen.
W id föredragningen hos Itögloflige Rid -' derskapet och Adeln af ifrågavarande Betänkande, har Herr Dankwardt, M. G., gjort den anmärkning, i afseende på Utskottens förslag: ”det Nybyggarne i de Norra Provi noer n e må berättiga s när som h e 1 d s t köpa sine H e m m a n till Skatte emot Sex års ränt a,” att, i händelse Utskottens mening är: det Nybygget derigenom skall under full egande rätt upplåtas, eger icke Staten, såsom nu tillgår, genom sine Ämbetsmän föreskrifva Nybyggen odiingsskyldigheter, och tillse, att de fullgöras, eller i annat fall honom från Nybygget skilja; Hvilket åter kan leda till den följd, att Åboerne mindre vårda sig om Odlings-skyldigheternes fullgö'- 685 Sta ts-U ts kottets Be tänk an elen. rande, utan begära nybygga, för att då under de mångå frihets-åren begagna och använda Skogar samt de öfriga förmåner dem lemnäs, men med Frihets-årens slut öfvergifva Nybygget, då Kronan hade intet för de friheter och förmåner den upplåtit och Åboen åtnjutit. Ett tillräckligt correctif för att tvinga honom att så vårda sig om Nybyggets odling, att det t. ex. efter 5'o års förlopp kunde bära den ränta , som deraf borde utgöras, kan icke påräknas i den Skatteskiliing, som Nybyggaren skulle erlägga, emedan den är alltför obetydlig. Är åter Utskottens mening den, att oagtadt ett sådant Skatteköp, Nybygget skall fortvara under Krono-natur, d. v. s. under Kronans uppsigt, och att således samma Contracter och Föreskrifter i afseende på odlings-skyldigheternc, som nu ega rum, jemnväl böra i detta fall gälla, så synes, i Herr Danckwardts tanka, någon särdeles förmån med Skatteköpet icke vinnas, åtminstone för en Nybyggare i Vesteroch Norrbottens Län, alldenstund han, enligt Kongl. Brefvet den 6:te Maji i8iy, eger vid Frihets-årens slut få samma skatteköp för intet.
Riksdags-fullmägtigen Petter Pettersson från Westra Härad af Jönköpings Län, har, genom motion, som från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Utskottet remitterad, föreslagit, att vid Wrigstads Gästgifvaregård i berörde Län, belägen emellan Jönköping och Wexiö, på lika afstånd från Alim. Besv.- och Eion.-Uislottets Betänkande } :o 15; 5”' frän (leii) begge, matie få anläggas en Köping, lydande under förstnämnde Stad, för alt bereda ortens invånare en behöflig lättnad i afsältirngen af sina producter, och en beqvämligare tillgång å sina förnödenheter af Stadsmannavaror, i stället att, för uppköp och afsalu, besöka den närmast belägne staden Jönköping, med roa 12 mils resor; hvarförutan, såsom skäl för förslaget, är åberopadt, att lag^t, genom den tillräckliga vattentillgången, skall vara serdeles passande för anläggning af Fabriker och Handtverkerier, derföre örtens invånare skola ega mycken fallenhet. Då hvarken af Utskottet eller Rikets Ständer lärer kunna väntas den noggranna kännedom om serskilda local-förhållanden, som, för hufvudsakligt bedömande af för slaget, måste förutsättas, och motionärens uppgifter icke eller kunna anses vara i detta afseende tillfyllestgörande, utan derom erfordras undersökning och yttrande af vederbörande Emhetsmynd ig lie ter. hvarföre ärendet lämpligast torde böra bero på underdånig anmälan hos Kongl. Majit; så anser Utskottet, att motionen ieke föranleder till någon åtgärd af Rikets Ständer, och hemställer således, att den må förfalla; hvilket lill Rikets Ilöglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas.. Slockholm den 3o April 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ördens-Boktryckeriet, 1840. Ank. till Exp. Utsk. den i5 Maj, kl. i8 e. m, Betänkande angående Skjatsnings-anstalterna i Riket.
Då, med afseende på de olika förbrytelser, som begås af den mindre och den större bränvinsbrännaren, straffet i 59 § bestämmes efter den skatt, som blifvit erlagd för den redskäp, med hvilken man brånt,] blir ju, i följd deraf, straffet olika efter 59:de §:n, om jag begagnat en större eller mindre redskap med den skillnad, att i den sednare §:n finnes en norm, hvarefter domaren har att gå, hvilket åter icke är händelsen i den nu under öfverläggning vande §:n. Jag vidhåller min åsigt och yrkar återremiss. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag tror det blefve nödvändigt alt återremittera de §§ R. o. Ad. icke vill bifalla i Jagen, ronde straffbestämmelser, emedan afgörandet i denna punkt icke lärer kunna öfverlemnas till K. M:s välbehag. Skulle deremot R. o. Ad. instämma med de öfriga Stånden och bifalla de före - Den 29 April f. m. slagna straffbestämmelserna, så bör man kunna hoppas, det jemväl K. M. för Sin del bifaller dessa bestämmelser, hvilka sålunda blifva lag. Hr von Koch: Jag har redan tillkännagifvit, att jag trodde det K. M., som, enl. 89 § Reg.Fm, tillkommer lagstiftningsrätt i ekonomiska ärender, och alltid hittills, så vidt mig veterligt är, bestämdt straff, dock så, att inga nya straffarter blifvit införda i de ekonomiska författningarne, äfven skulle så förfara i detta fall, och derföre har jag ansett det lämpligt, att öfverlemna detta ärende till K. M. Jag har alltså fritagit mig frän all delaktighet i dessa straffbestämmelser. Vidare har här åtskilliga saker blifvit frarnslälde, hvarom jag tänker olika, ogh hvarom jag tror tankarne äro mycket delade emellan juristerna här på Riddarhuset. Jag hemställer derföre till Gr.
Det låg en sällsynt hjärtlighet öfver hela d e n n a hyllning, en hjärtlighet som vittnade om, att Gustaf Bergströms trogna tempeltjänst i Thalias gårdar förvärfvat honom lika varma vänner som uppriktiga beundrare. När till sist, efter styckets slut, ridån åter en gång gick u p p, stod kvällens hjälte d ä r formligen höljd af lager och blommor och omgifven af hela t e a t e r n s personal. Direktör Wagner öfverlämnade å kamraternas vägnar en lagerkrans af gediget silfver, och publiken jublade sitt i n s t ä m m a n d e i d e n n a förtjänta hyllning å t en gedigen konst. Efter representationens slut v a r ett festligt samkväm o r d n a d t på d e n flaggprydda foyern, hvarvid k a m r a t e r och talrika vänner i många hjärtliga tal och skålar ytterligare fingo lägga sina känslor i dagen för den aktade jubilaren. Kungl. teatern återupptog den 13 dennes » Tannhäuser », och h a r Wagner därmed gjort sitt inträde å d e n n y a operascenen. Vi hälsa honom välkommen och hoppas, att vederbörande ofta måtte låta den genialiske m ä s t a r e n u p p e n b a r a sig i såväl gamla som för vår opera n y a verk. Tannhäuserföreställningen i fråga lämnade emellertid åtskilligt öfrigt att önska. Flere af de u p p t r ä d a n d e tycktes ej vara synnerligen väl disponerade och åtskilliga slitningar förekommo. H v a d som dock — utom verket själft — förlä- n a d e föreställningen ett visst intresse var dels fröken Nordins fortsatta debut som Elisabeth, dels åtskilliga förändringar beträffande utstyrsel och regie, de senare afgjordt till förmån för det hela. H o n h a r ett präktigt yttre och en klangfull stämma, hvilken senare dock ä n n u ej är tillräckligt utbildad för att k u n n a göra sig gällande. Intonationen ä r ej ren, och föredraget saknar de egenskaper, som fordras a t t förläna glans och intresse åt partiet. Genom trägna studier och förståndig ledning borde dock fröken N. k u n n a varda en god ackvisition för vår opera.
Då jag icke under discussionen, så vidt jag för nummit, har hört att någon har klandrat StatsUtskrs åtgärd att föreslå förhöjd aflöning för Sekretm i Landlmäterikont., så tror jag icke att det behöfver blifva föremål för någon serskild propos. Jag hemställer derföre till Frih. Palmstjerna, som föreslagit att proposma skulle blifva 3;ne, nemi. en rörande löneförhöjning för Sekrelm, en för Ofver-Ingeniören och en för de öfriga omnämnde embetsmännen, huruvida dessa propos:r skulle behöfva blifva mer än 2:ne nemi. den ena_, huruvida R. o. Ad. anser löneförhöjning böra ifrågakomma för Ofver-Ingeniören, då jag skulle vilja föreslå den löneförhöjning, som i Ofver-Direktörs-Embelets lill K. M. ingifna förslag blifvit föreslagen, nemi. 1500 R:dr b:ko eller lika med hvad sorn är föreslaget för Landtmäteri-Sekretm, och den 2:dra proposm, skulle innefatta alla de öfriga i Utlåt, upräknade tjenstemän och slutmeningen, då jag anhåller om återremiss af Utsk:s yttrande i förra fallet och bifall till den sednare proposm. Hr von Hartmansdorff: Det har icke kunnat falla mig in, alt bestrida någon ledamot rättigheten att få proposma delade. Men orsaken, hvarföre jag ansåg lämpligt att begära det saken i sin helhet måtte återförvisas till Utsk. var den, att man derigenom skulle vinna tid; ty jag förutser att en fråga, om hvilken man stridt så mycket som rörande denna, lärer väl icke aflöpa utan omröstning. I afseende på Ilr v. Knorrings framställning, att han vill bifalla Betänk. derföre att bonden David Andersson har om sportlerna yttrat sig felaktigt, får jag anmärka att ett möjligt misstag af någon Riksdagsman - Den 19 April e. m. 193 dagsman icke bör föranleda en annan att låta någon vigtig sak förfalla, eller att gilla en sak, som i sig sjelf är oriktig.