Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver Kong!, Maj:ts Nådiga Pro: position, angående vidtagande af en ytterligare anställt, till förekommande af fångars flykt. ' v • *. • N:o 2o4< I anledning af väckt motion om förtydligande af Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800 angående Städsel och Lego af Jord på Landet i visse uppgifna omständigheter. Sy& Den 29 Oetober e, m, Bran Lagsamt Allmänna Btfvarsoch OeconomieUtJkotten: Af elen 21 dennes: iN:o 202. I anledning af väckt motion om rättighet att obehindradt iå uppföra VäderTullqvarnat1. Frän Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: Af den 18 dsnne3 : t N:o 202. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut medd«ldte Betänkande TÖrande yrkad befrielse för Gottlands Hemmansägare, att underhålla Lastagebryggor vid de p! Ön varande Landthamnar, samt de för Tullbevakningen inrättade så kallade StrandridareBoställen. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 2i dennes under N:o 2o5 afgifne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver Herr von Hartmans.' dorfFs, August, Memorial, innefattande förslag om hvad vid Lagförklaringars utfärdande bör iakttagas; blef samma Betänkande, på grund af Herr von HartmansdorfFs dervid gjorde anmärkning, till Lagutskottet äterremitteradt. Ut supra. toen 29 Öelober e, nu s. D.
Lidén, underdånigst anhållit, att då han, efter alt hafva inlrädl i sitt 63;dje år och (illbragt 30 år i Statens tjenst, numera af sjuklighet vore förhindrad att fortsätta sin läkareverksamhet, men saknade förmögenhet, E. K. Maj:!, täcktes till Rikets Ständer afgifva nådig Proposition om en pensions beviljande åt honom efter afskedslagandet; och är af ansökningen vidfogade handlingar upplyst, att Lidén, som vore född den 6 Mars 1797 och promoverades till Medicine Doktor i Upsala den 15 Juni 1827, den 23 December 1828 förordnats att vara ordinarie Grufveläkare och Grufvekirurg vid Stora Kopparberget, år 1835 alt vara Ilyttekirurg derstädes samt år 1842 att vara Läkare vid Kurhuset i Borgholm, hvilken tjenst ännu af honom innehades, äfvensom att han, till följd af kroniskt lidande och hjertfel, hvarmed under de tvänne sistförflutna åren varit förenad en djup sinnesnedstämning, vore oförmögen både att sin innehafvande tjenst med erforderlig kraft och uthållighet bestrida och alt med enskild praktik sig befatta. Under Bilt. till R. St. Skrifvelse ]S:o 205. vitsordande af Lidéns fattigdom, samt att han gjort sig känd såsom särdeles skicklig läkare, äfvensom med åberopande af Lidéns förtjenster om fäderneslandets äldre historia, i hvilket afseende han fordom tagit en verksam del i utarbetandet af ett värdefullt vetenskapligt verk, Diplomatarium Dalecarlicum, har E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Calmar län äfven i underdånighet förordat den gjorda ansökningen; varande bifall till densamma jemväl i underdånighet tillstyrkt af Sundhets-kollegium, med vitsord, att Lidén under sin utöfver 30 år långa tjenstemannabana städse med nit och skicklighet fullgjort sina åligganden tili det allmännas och enskildas bästa.
alltså och då Redactionerne af atskillige Tidningsblad, enligt hvad erfarenheten visat, icke undandragit sig, att så väl till Talarnes som allmänhetens tillfredsställelse genast i sine Blad meddela sådane anföränden, hvilka för deras innehåll ansetts framför andra i ett eller annat afseende märkvärdiga och hvarigenom nyhetsbegäret för dagen skäligen torde vara uppfyldt , har Utskottet på dessa grunder ansett sig icke kunna å ofvanberörde hemställan tillstyrka bifall; hvilket jemte en ledamots yft rade serskildta mening,' Höglofl Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt under ställes. Stockholm den 20 Junii 1823. På Riddarhusljtskotets vägnar C. G. Spens. N< Snoilsky; J9e>a 2 5 Juni i e-, m. Utdrag af Protocollet, hållit i Riddarhus^ Utskottet Onsdagen d. 25 Junii 1823. S. D. Vid justeringen af Riddarhusutskotttets Betänkande i anledning af Herr Grefve von Schwerins, Fredric Bogislaus, gjorde hero» ställan oro en skyndsammare tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoller vid innevarande Riksdag , förklarade Herr Treffenberg, Curry Gabriel, sig vara skiljagtig tanka, och yttradej De skäl på h vilka Högloft. Utskottet grua. dat sitt affiag å Grefve von Schwerins väckta motion, om vidtagandet af någon ändring i afseende på tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid denne Riksdag, anser ja,g för min del icke, vara så talande som d«, den, värde root ooairen framställt > till vinnande af bitall åt dess förslag».
Köpare till fastighet, hvilken antingen å utinätningsAuction eller Concours af Borgenärer genom offentligt utrop såld är, och hvaruti Inteckningar finnas, till hvilkas gäldande köpesumman icke förslår, ege att, så snart Auctionsförrättningen vunnit laga kraft eller, i händelse af klander, fastställd blifvit samt köpesumman är inbetald, att derom af vederbörande Executor eller Syssloman erhålla bevis. —• Köparen anmäle sig med detta jemte Gravationsbevis hos Domstolens Ordförande i den ort, der LagUt skotets Btt/iiikanjlen', der fastigheten är belägen, och Ordföranden ege, att genom anslag å Rättens dörr och kungörelse, hvilken genom köparens försorg bör trenne gånger införas i allmänna Tidningarne, kalla och förelägga de Inteckningshafvare, som antingen alldeles intet eller endast till någon del fått sine inteckningar utur köpeskillingen guldne, att, i Stad, inom en månad från den dag kungörelsen i Tidningarne sista gången finnes införd, och å Landet, vid det Ting, som först infaller sedan en månad från sista kungörelsedagen förflutit, hos Domstolen anmäla, huruvida emot deras inteckningars dödande kan vara något att påminna; åliggande Domaren, ehvad inteckningshafvarne då begagna rättigheten att varda hörde eller icke, och jemn väl utan hinder deraf, att Original In teckningshandlingarne icke uppvisas, angående in» teckningarnes dödande sig utlåta. Den väsendtliga skillnaden emellan dessa Beslut består deri: t:o att då Vällofl. BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet ansett kallelse å Inteckningsliafvar» ne i alla händelser böra föregå dödandet af de inteckningar, hvarom nu är fråga, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln, samt Högv. PresteStåndet deremot från detta allmänna stadgande gjort undantag för den händelse, då hela köpeskillingen varder i LandtRänteriet eller Banken nedsatt, och Tredje Bandets sednare Af dehn 5 66 Lagutskottet! Betänkande». bevis derom inför Domstolen företes. 3:0 Att Höglofl. Ridderskapet och Adelil samt Högv.
Och som flera - Den iZ Junit» §6r ra särskilda hemman kunna brukas med egit folk och egna dragare tör hwilka bränwins brännings rättighetens nköfwande pä hwarje ställe ehuru med pan» na af den kannerymd ssm hwarje särkildt hemman ätföljer, likwäl skulle blifwa bade obeqwäm och kost» sam, sa tilläte Wi i näder, att salunda brukade, en ägare riilhbrige samr inom ett och samma län belägne hemman, om ägaren det ästundar, och sädani hos War Befalluingshaswande sörvk anma» ler, mäga kunna sammanfläs och bräuwinsbrän» ningen pä ett ställe, hwar ägaren kjenligast finner, för dem alla förrättas; dock kommer pannerymden i mon af de sammaustagne hemmans samfalle man» tal akt ester ofwannämde kannetal inrättas, Utan att någon panna sär öswerstiga den bestämde högsta storleken af ya kannor. Men afgiften skall erläggas för hwarje särskild hemmansdel lika svin hade särskild bränning med den bär tillärna pannerymden bliswit utöfwad. Jag medger, att kanske det tvore för widsträckt fä sammanslå sjelfbrukade hemman inom samm» län, inom w,fia mils afständ wore bättre. 7:de Puncten anser jag öfwerstödiq, attoni jag ej sjelf w,ll bränna, dek ma tillatas mig Nplät» den rättigheten ät annai, man inom min egendoms vmräde, det förutsättcs, att jag intet skulle äg» rättighet antaga till bränmästare hwem, och pa mi. na ägor bygga bränneriet hwar jag för godt finnér; här wäqar jag ä nyo förestå akt följande, af 1800 ärs bränwins förordnings L § mä uplifwas. Till lättnad i omkostnaden tvid inköp ak brännerie redskap samt till besparing af säd, hränfle och mö» Hörsta
Likväl måste alltid pröfning utaf beskaffenheten af det bolag, som anmäler sig att begagna rättigheten att stifta bank, äga rum der i landet, hvilken pröfning ingalunda grundar sig på någon a priori stiftad lag, enligt hvilken man skulle kunna tvinga sig fram till ett mål, som, till skada för det allmänna, ledde lill enskild vinst. Detta har jag blott velat upplysningsvis nämna. Hvad deremot angår en värd talares yttrande, alt konungamakten blott skulle ådragas obehagligheter, för hvilka den icke borde blottställas, om det skulle bero på konungamakten att besluta i så vigtiga frågor, så lår jag underställa den välde talaren, Gr. Anckarsvärd, huruvida icke denna tankeledning måste successivt slutligen leda derhän, att undandraga konungamakten pröfning af alla de ärenden, som kunde vara obehagliga, vare sig för den ena eller den andra, med ett ord att undandraga konungamakten hela regeringsbestyret och förvandla konungen till ingenting mer än en kejsare i Japan, som bekläder blott en tom värdighet; oberäknadt att så vigtiga frågor, som dessa, skulle undandragas en styrelse, der rådgifvarne äro pligtige alt med sin omtanka deltaga i beslutens fattande, hvarigenom den constitulionella ansvarigheten, som är en af vår grundlags hufvudprinciper, skulle minskas eller tillintetgöras. Den 18 Februari e. m. 443 Jag måste således förnya min anhållan om bifall på 1 §:n, öfverlemnande åt Hr Frih. o. Landtm, sjelf alt afgöra huruvida denna § ensäm’'éfleV i förening med Frih. Cederström» tillägg bör blifva föremål för proposition. Måhända kunde detta tillägg särskildt framställas till antagande, ifall Hr Frih. o. Landtm, så skulle finna lämpligt. Hr von Hohenhausen: Det tillägg, som Frih. Cederström föreslagit vid denna §, anser jag vara alldeles oundgängligt. Det är nemi. nödigt, att allmänheten får vela huru med dessa bankers sedlar sig förhåller, och att allmänheten icke vet det, torde herrarne alla veta. I åtskilliga landsorter ser man knappt något annat mynt än privatbankernes sedlar.
Beträffande således den civila läkare-korpsrn, eller provincial-läkarne, sä hafva \äl icke. så stora svårigheter mött att få dessa platser tillsatte, hvilket synes deraf alt, enligt erhållen uppgift, bland de nuvarande 69 ordinarie och 20 extra ordinarie provincial läkare-beslällningarne allenast 4 äro vakante, nemligen 2 ordinarie och 2 extra provin cial-läkare-ljenster; men det måste å andra sidan erkännas, all dessa tjenstemän äro, i Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skri frelse, N:o 228. 117 förhållande till de kunskaper, tjenstcn kriifver, vigten af densamma och besvärligheten af dess utöfning, särdeles vanlottade i afseende å deras löneförmåner. Af dem innehafva nemligen för närvarande de ordinarie provincial-läkarne i lön 1,000 R:dr och de extra såsom arfvode 750 R:dr, belopp, hvilka ingalunda kunna anses slå i billigt förhållande lill deras med de största mödor och försakelser förenade befallningar. De mångfaldiga göromål, som dem åligga, borttaga ock mycken lid för den enskilda praktiken, hvilken derigenom blifver för deni tillfällig och osäker samt i följd deraf för deras bergning föga betryggande. Den ersättning, sorn de ega tillgodonjuta för sina ernbetsförrällningar, är icke eller af den betydenhet, alt någon behållning deraf kan vara att påräkna; Och för öfrigt bör jemväl i betraktande tagas, alt dessa tjenstemän måst genomgå en lång och kostsam lärokurs, samt endast undantagsvis kunna till någon förmånligare plats vinna befordran. Ehuru önskvärdt vore alt en definitiv reglering af lönerne så väl vid arméens och flottans läkare-korpser, som för provincial-läkarne, nu kunnat ega rum, hafva Rikets Ständer likväl ansett nödvändigt, ail ett fullständigt ordnande af helsovården, både den militära och den civila, dessförinnan sker.
Således komme blott ett ringare antal af den påräknade styrkan att lemna ett verkligt bistånd vid landets försvar: ett förhållande lika olycksbringande för de beväringsskyldige sjelfve som för Staten. Enda utvägen att förekomma detta menliga förhållande är alltså att framflytta beväringsåldern : och en sådan utväg har älven allmänt blifvit förordad af de i ämnet hörda civila och militära embetsmyndigheter. Sundhets-Kollegium, bland andra, har dervid anfört, att alltsedan läkare-rapporter om bevärings-manskapets besigtningar börjat till Kollegium ingå, i dessa rapporter esomoftast anmärkts, hurusom det nästan öfverallt i Riket visat sig, att ynglingar vid fyllda tjugu år, hvarken nog allmänt uppnått det för bevärings-manskapet föreskrifna längdmåttet eller ega den kroppsstyrka, som erfordras, för alt anses vapenföre. Några landshöfdingar och Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. JM 3. régements-chefer hafva ock yttrat den åsigten, att beväringsskyldigheten först borde inträda efter fyllda 22 år. Ehuru det, från rent militärisk synpunkt betraktadt och med afseende på behofvet af hela krigsmaktens fulla tjenstbarhet, vore fördelaktigast, om beväringsåldern kunde framflyttas ända till 2:ne år, vill Kongl. Maj:t likväl, då en så långt utsträckt förändring måhända skulle alltförmycket störande ingripa i landets nu bestående ekonomiska förhållanden och folkets vanor, nu endast föreslå Rikets Ständer en åtgärd, som uti förevarande hänseende skulle i betydlig mån afhjelpa missförhållandet, en åtgärd, hvilken Kongl. Majit, oaktadt de dermed möjligen förenade olägenheter, anser högst nödig för Fäderneslandets trygghet. Hvilka betänkliga följder användandet i fält af alltför unga och till kroppskrafter ännu ej fullt utbildade krigare kan medföra, derom lemna erfarenheten och krigshistorien de bedröfligaste vittnesbörd.
Sedan Kongl. Majrt derefter, före frågans slutliga pröfning, ytterligare anbefallt bemälde Kollegium atl, efter inhemtande af nödiga upplysningar från Chefen för Ingeniör-korpsen, till Kongl Majrt inkomma med uppgift, hvilka af ifrågavarande tomter kunde, med afseende å det för Landskrona tilltänkta hamnförsvar blifva för Kronan befintliga, och hvilka deremot, sedan staden upphört att vara landtfästning, skulle kunna utan afsaknad för Kronan afyttras, jemte upplysning om de sednares värde; så och efter det Chefen för Ingeniör-korpsen i detta hänseende meddelat, bland annat, att största delen af krono-tomterna inom gamla staden hade den belägenhet, att deras bebyggande skulle blifva i hög grad (underligt för citadellets försvar och att endast 9 stycken tomter kunde utan särdeles skada till enskilte med eganderätt öfverlåtas, vid hvilket förhållande, och då på dessa få tomter icke funnes några enskilte tillhöriga hus-materialier, på hvilka någon billighetsgrund för tomternas återlösande kunde stödjas, såväl bemälde Chef som Krigs-kollegium fortfarande i underdånighet afstyrkt bifall till sökandernes anhållan; har Kongl. Majrt slutligen, genom nådigt bref den 10 Januari 1851, med afseende å hvad så - Ståts-Utskottet.» Utlåtande J\l 120. 15 lunda förekommit, i nåder förklarat, att all fråga om berörde tomters afyttrande från Kronan borde för det dåvarande förfalla.
Proposition, 1V:o 26. -g) att, om afsägelse af sådan rättighet icke skett före November månads utgång, afgiften skall följande året utgöras; h) att hvar och en, som icke inom de i mom. litt. f. ornförmälde terminer erlägger afgiften, skall vara minuteringsrättigheten förlustig; i) att afgiften inom hvarje kommun användes till halfva beloppet för dess fattigvård och till återstående hälften för andra kommunala behof, företrädesvis för skolundervisningen och ungdomens danande i nyttiga slöjder. Iiongl, Maj:t tillförser Sig destoheldre, att hvad såluuda är vordet framstäldt såsom grunder för lagstiftningens ordnande, i afseende å minutförsäljningen af bränvin, skall hos Rikets Ständer vinna afseende, som den i Norrige hemtade erfarenhet af enahanda lagstiftning ådagalagt de mest tillfredsställande verkningar. Det af förbemälda kommité afgifna underdåniga betänkande med särskilda förslag till förordning, angående tillverkning och omdistillering af bränvin, samt angående försäljning och transport af bränvin, äfvensom öfriga tillhörande handlingar, låter Kongl. Majit öfverlemna till vederbörande utskott, så snart ärendet varder af Rikets Ständer dit hänvisadt. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCA R. /. F. Fåhraus. Utdrag Kongl. Majlis Nåd. Proposition, A’:o 26. 41 Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rddet å Stockholms Slott den g November i84y Närvarande: Hans Excellens Justitie-StatsminiStern Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre, Stuls-råden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waini, Friherre Gyllen gr anat, Faxe, Fåhreeus. Slutligen föredrog
Utskottet ådagalägger härigenom huru StatsRådet för Konungen undanhållit det allmänna tänkesättet, äfvensom afseende å aktningen för Publiciteten, såsom det dyrbaraste föremålet för Folkets ömtålighet, då den bildar det säkraste värnet för dess frihet; då den utgör den svag*res yttersta tillit emot allt mägtigt förtryck,' Den lo fulii f. wt. *9? synes Publilitetens vanvårdande genom tillstyrkandet afen arbitrage, icke af lagen hemtad indragning, vara eu af de svåraste anledningar till klagan, som Folkets ombud å Folkets vägliar emot Styrelsen kunna framföra. Huru skall uti ett lagbundet Samhälle sanningens ljus framtränga till Thronen, om det derifrån utestänges genom Rådgifvares tillstyrkta inskränkningar i Tryckfriheten? Huru skalldet lagbundna samhället vinna sin erforderliga utbildningom det hufvudsakligaste medlet för medborgare alt ömsesidigt bibringa hvarandra upplysningar på ett arbitrairt sätt inskränkes genom intrång uti Tryckfriheten? Hvar är värnet och säkerheten emot förtrycket, om Förtryckaren kan ansvarslöst få tillstyrka indragningen, eller förbud emot fortsättningen af den klagan, som hvarken varit vådlig för allmän säkerhet, eller förnärmande personlig rätt, eller af fortfarande smädlig egenskap? jag hade utan tvifvel önskat att ConstitutionsUtskottet i anledning af ådagalagde Statsrådets handlingssätt vid frågor om TryckfrihetsLagens tillämpning, mera bestämdt utred t mot hvilka af StatsRådets Ledamöter anmärkningsrne i följe härmed borde rigtus.
Af beskaffenhet att icke tillböra Utskottets pröfning anser Utskottet i Herr Print~ zenskölds Memorial vara frågan om flere Joners anslående för tjenstemännen i Konungens Cancelli, emedan Utskottet hvarken känner Statens tillgångar, eller kan förutsätta, att dess blifvande förslag till Cancdli-expeditior.ernesorganisation af Kongl Majit och Riksens Ständer godkännas, dä, i vidrigt fall, den af Mo tionairen åsyftade fördel för Kronans tjenst och vederbörande ämbetsmän emedlertid bomme att gå förlorad. I afseende på Herr Bagges Memorial, tror Utskottet sig böra uplysa , art Rikets Allmänna Ärenders Beredning blifvit af Committerade till indragning föreslagen i men om sådant af Riksens Höglofl. Siänder, så val som af Kongl. Maj:t i den Nådiga Propositionen, skulle anses rigtigt, kan, då denna myndighet är i Grund-Lagen upptagen, dess indragning icke ega rum förr, än vid nasta Riksdag, och Utskottet, af samma skäl, som, i afseende på Herr Printzen skölds Memorial, är yttradt, icke utlåta'sig öfver den lönförhöjning, sorn emedlertid kunde eller borde åt Beredningens Ledamöter beviljas. Anders Henrikssons Memorial, så vidt det angår Bergstings-Rätternes upphäfvande, anser Utskottet icke tillhöra dess befattning, emedan frågor om Domstolars tillvaro eller organisation icke blifvit till dess behandling öfverlemnade. VI Hvad sluteligen beträffar Riksdagsfullmäktige Hilders Joackimssqps Olof Jonssons, Johan Svenssons och Nils Håkanssons motioner om jemkning , förändring eller indragning af Biskopars eller Dom-Prostars lönevilkor ; så tror Utskottet dess befattning lika litet sträcka sig till den speciella organisationen af Ecclesiastiksom af Militaire-Staterne, utan endast angå den civila ämbetsbehandlingen af de förras eller sednares angelägenheter. Dock varder detta allt Riksens Stan ders eget mogrL ompiöfvande vördsammeligen U: derstäldt, S ockholm den 29 Maji 1823.
’’Standernas dfgö"randerätt är att kunna fullfölja eller icke Fullfölja ”Constit.Utskis anmärkning.” ”Redactionen af 107 §is sista ”mom. hade kunnat blifva tydligare; men icke hafva deder ”förekommande ord en så klar och bestämd betydelse till ”styrka för någon R. Stis i detta fall af Constit.Utskis utlåt, ”oberoende rätt, att den, tvärtemot statsförfattningens i allt ”öfrigt rådande princip, må anses för den enda och rälta." Frih. Anckar swärd, Carl Henr.: Rätten att afgöra anmärknisfrågor är, enligt 107 §. Reg.F. och 29 §< Riksd.- Ordn., bokstafligen förbehållen, R. St., blott med vilkor af Constit.Utskis hörande. Utsk:s deröfver afgifna betänk.; och grundlagarna skola ju endast efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas. Frih. Åkerhjelm, Gust.: R. St. hafva på Constit.- Utsk., som ensamt äger källorna till all upplysning öfver dessa ämnen, transporterat deras afgöranderatt och kunna derföre icke sjelfva döma i Ståndens plena. Frih. Cederström, Jac.: Ständernas i 2 niom. af 107 §. Reg.F. omnämnda afgöranderätt är inskränkt inom 1 :sta mom:s vilkor, nemi. att Constit.Utsk. derom gjort anmälan. Frih. af Wetterstedt, Gust.: R. St:s pröfningsrätt vidtager icke förr, än Constit.Utsk. fastställt anmärkningen. Endast Utsk, som ägt tillgång till handlingarna, har kunnat bedöma förhållandet. Fältet för klander är för vidsträckt för alt icke ovilkorligen kräfva ett inskränktare antal domare och en öfversigt af det hela. Skulle R. St. äga rätt infordra en enskild anmärkning af Const.Utsk. för att pröfva befrielsens behörighet, kunde äfven Statsrådsprotm in extenso infordras till upplysning för R. St. att bedöma U t s k: s förfärande. Hr von Schulzenheim, Da v. (den äldre):
Schultzenheim jemte flere Ledamöter framställt såsom Varande af mycken angelägenhet, att berörde kunskaps Inhämtande uppmuntras och understödes genom nödige medels anslående af Staten och att såsom bemäldte Herr President vidare ådagalagt en Inrättning mätte på allmän bekostnad vidtagas, hvarest Veteriqalre » konsten i alla delar kunde så i theoretiskt sorn practiskt hänseende inhämtas, så att skicklige Lekare danades: Sko'ande Kongl. Sundhets-Collegium äga sig uppdragit i dess Instruction att befordra Veterinaire-kunskapen och dess användande, så att endast medel till de utgifter och kostnader, sorn härvid fordras böra utses; och hvarom Utskottets Utlåtande alltså nu blifvit äskadt. Uti det afgifne yttrandet, angående Ströms, holm, har Utskottet anmärkt den af Håndliq» garne befunne ovanliga afgång utaf Hästar, och den ringa Summa, sorn genom försäljning deraf de senaste förflutne åren kunnat vinnas, saint af sådane skäl tillstyrkt Riksens Höglofl. Stan» der, att hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla om Dass Nådiga åtgärd till befordrande Stats• ZJtsiottets Betäntanden. af en sadan närmare til'?yn och vard vid Stuteri-Inrättningen , att densamma måtte uppfylla ändamålet och i detta hänseende låta anställa arne
Stats Ministern Hans Excellence Herr Grefve Gyllenborg. Stats - Stats-Utskottets Betänkanden. 97 Stats-Råden: H. E. Herr Grefve Rosenbladi H. E. Herr Grefve Cederström. H. E. Herr Grefve Skjöldebrand. H. E. Herr Grefve Mörner. Grefve Löfvenhjelm. Hof-Cancelleren H. E. Herr Grefve af Wetterstedt. Tillförordnade Stats-Secreteraren Skogman. Sedan Kongl. Majit vid dess KrigsExpeditions underdåniga föredragning, den 7 innevarande måriad, i Nåder tillkännagifvit sin afsigt, att, enligt Riksens Stånders vid föregående Riksdagar yttrade önskan, till Liqviderande af f. d. Kongl. Famillens hår i Riket befintliga förmögenhet, använda så vål behållningen å de 325,000 R:dr Preussiskt Courant, hvilka Kongl. Preussiska Regeringen, efter afslutad Convention, utbetalt såsom återstod å den för Pommerns afträdande öfverenskomne Summa, som de 400,000 R:dr Svenskt Banco, hvilka till följd af Kongl. Brefvet den 24 Julii 1818 blifvit,till K:gl. Majits disposition afsatte af de för sidje HufvudTiteln anslagne behållningar på öfverskotts och t^esparings medel intill 18*5 års slut, samt Kongl. Majit tillika, enar 7 Stats-Utskottets Betänkanden. ofvannåmnde tillgångar icke voro tillråcklige till f. d.