Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är icke lång pröfvotid, men skulle hon ock ännu sedan komma eder spådom på skam, så kan jag väl ännu då hitta på att lära eder, det icke allenast J hafven underliga konster för eder, utan att ock jag har krut, som intet smäller, ty goda bastrep finnas i huset. Men nu mågen J mitt horoskop redeligen ställa, och så vele vi se till, att eder så länge allt biträde gifves, som J kunnen åstunda och vilje vi vara eder en nådig herre, så länge vi se eder det förtjena." Sigrid hade aflägsnat sig genast när hon erhöll hertigens löfte, och genom herr Carl Lennartsons bemedling lyckades det henne lätt, att få både bår och bärare, och innan kort var tåget färdigt att vandra bort från slottet med den sjuke. Mäster Sigfrid hade blifvit något uppehållen genom tvenne unga officerare, som nödvändigt ville, att han skulle spå dem i händerna. Mäster Sigfrid varnade dem för att lättsinnigt missbruka konstens helgd, och ville ej gå in derpå. Emellertid hade Sigrid, med tillhjelp af gamle Hans, hunnit få det bedröfliga tåget så långt i gång, att det just i sjelfva porthvalfvet möttes af mäster Sigfrid. "Se, hvilket lyckligt möte! J, mäster Sigfrid, skolen visst med godhet säga mig, stackars flicka, huru jag bör bete mig för att få den sjuke rigtigt förbunden och vårdad. Jag förstår mig väl litet derpå, men är så oerfaren. Finnes här någon skicklig bårdskärare, så ville jag helst anlita en sådan." Mäster Sigfrid lofvade villigt att biträda Sigrid med råd och dåd, men då invände Carl Lennartson, som medföljde till yttersta porten: "Kan ni, mäster Sigfrid, vilja åtaga eder att hjelpa denne unge, sjuke herre? Kan ni göra det af redligt hjerta, då J veten hvad derpå beror?" "Unge herre", svarade mäster Sigfrid. "Var säker derpå, att hvad som är bestämdt, det sker, och ringa menskliga tillgöranden förändra icke ett strå.
Den värde talaren, Hr General Lefren, har sagt, att det första man borde se till, vore säkerhet och stadga i näringarna. Derom är jag fullkomligen ense med Generalen, men tror ej, att genom förbuds-systeme någon stadga skall inträda; tvertom skall, efter mitt förmenande, derutaf hända^ att Regeringen kommer att besväras med ansökningar af enskilda personer, om tillåtelse att få införa än den ena och än den andra varan, hvaraf vidare följa restitutioner af tullumgälder, och att den ene söker företräden framför den andra, hvilket allt skall medföra osäkerhet i näringarna. Det är icke någon ny sats, den är sina 200 år gammal; Den ag Juli f. m. 35^ den yttrades af vår Axel Oxensljerna sålunda: ”Bäst är att Kronan satler sin profit i en riktig tull, och gifven handeln i undersåturnes händer.” Vidare har samme talare nämnt om nådestöten, sorn nu af Bevilln.Ulsk. blifvit gifven åt näringarna, ett yttrande, alldeles af samma beskaffenhet med det samme värde talare fällde vid remissen af de särskilda comilerades förslag till en ny tulltaxa, nemi. att man vid l8a3 års riksdag började all anställa klappjagt med våra näringar. Jag deremot tror, att just genom denna s. k. klappjagt Svenska näringarna vunnit förkofran, samt att om nådestöten nu skall sägas blifvit gifven dem, tror jag, i motsats med Hr Generalen, att de än mer deraf skola uppblomstra. Slutligen har Hr Generalen trott, att man, af fruktan för den nu pågående allmänna verldshandelskrisen, borde dröja, åtminstone till nästa riksdag, med införande af ett fritt handels-sysleme, enär, enligt Hr Generalens förmenande, om det fria handels-systemet befunnes nyttigt, någon våda icke vore att befara derutaf, att med detsammas införande något koinme alt fördröjas. Det är efter min tanke detsamma, som att säga, alt fastän det är nyttigt att äta, så behöfver man ej göra det genast när man är hungrig, ulan kan man dermed uppskjuta 8 å 14 dagar. Jag undrar hvad magen skulle säga härom!
Lag pa behagclig :rd, hwtlken hufwuosakchige. i förändrar deri HLttils säis-iiälld^ liouiciarionsgrund', nsid Län (ä-sibslörs gäldande, ken förra delen fordrar en nitisk kansta försann! g och räktivisa, ar jag lika oivaldigr som oför, bchälisturu yrkrar uiin memng och tanka^ Santhalls - öfmerenskommelscn ar ju fotad pä ga, da Lagar, pa deras oförkrankta uiöswando. Jared Land har kunnat wara khy förutan, intet i längdenäga trefnad scb beständ, utan endast i skydd af deras noggranna handhasivande och pipande. Lagen oör aliks», sa lana? ben cx-st-errr^ mara Grunden för alla Borgerliga handlingar och förbindelser» Godtycke och Wald wittna om en Nations svaghet, öch hmad gränfae wä! berti! k H-r da gj> Borge-ar, i stöd af Latz, i förlika», dr pa desi chdeliga, viviikorl-gg och gällande föressrif^ YY7 anförtrott dest penningar ock ofta k ock med det sam, ma dest wälfard, uti en LankagareS ward; har det s?ekt pä bstliaa och ej kck ocker ltdunde inilkor; Ännu mera ; —> skulle dek träffa e Person, som har egna nedwändiga förbindelser, uri egendoms sörlag eller enman handel och rörelse, ar upfylla, hwartil inga andra ulwägar giswas, än dest ägande och parätnads tilqäng os krnca - mynt; sa har han in äch'en dm mest ralande rättighet, dcc högst kwingaude behof, et enligt Lag urkräjwa dest fordra» ? Al betaga honom densamma, eller i någon män inskränka, förringa eiler pä elden utdraga dest rätt, »vore at träda allmänna säkerheten för nara och ac rubba dest grmidwal, som är Lagens o sm tyd da helgd.
De öfrige RiddarhusFiscalens göromål bestrider jag icke, att annan Tjensteman, likväl med mer och mindre lämplighet, kan fullgöra. RiddarhusOrdningen stadgar dock, med tydliga ord, att RiddarhusFiscalen, icke en extra Canzlist, skall dem bestrida. Riddarhuset har äfven af ålder haft en Fiscal; och inrättades denna tjenst, då Cassorne säkerligen icke utgjorde fjerdedelen af de summor sora nu. Behofvet af en RiddarhusFiscal är således för närvarande vida större; och jag anhåller, att hvad jag nu haft äran anföra må få åtfölja till RiddarhusUtskottet, som deraf, efter hvad jag vågar hoppas, skall upplyst finna, att Herr Ribens ifrågavarande motion alldeles bör afstyrkas. Skulle likväl behofvet förefinnas, att genast reglera lönen för en blifvande RiddarhusSecreterare, som ej tillätes hafva annan tjenst tillika, får jag, för sådant ändamål, hemställa: att, i stället för Riddarhus - Q Den g Juli) f. m. Fiscalens indragning, som jag, efter hrad jag förut haft äran anmäla, icke anser vara det rätta, första Riddarhus-Canzlisttjensten må förenäs med RiddarhusSecreterarens, då den varder ledig. Förste RiddarhusCanzlisten verkställer hufvudsakligen, protocollsföringen hos RiddarhusDirectionen emellan Riksdagarne, hvilket Secreteraren der, lika med hvad som sker i Armeens Pensions-Cassas-Direction och BrandförsiikringsYerkep, beqvämligen och utan allt hinder kunde verkställa. Canzlistgöromålen hos RiddarhusDirectionen kan gerna af en Canzlist bestridas, Under Riksdagar är förste RiddarhusCanzlisten Secreterare hos RiddarhusUtskottet.
PresteStåndet nu ej förvissad t pm, att räntan på sådant sätt utgår, så anser Ståndet sig ej bundet, att låta de 1.800.000 R:dr i förberörde ändamål användas. Utskotten hafva derföre trott samma resultat kunna med liten jemkning å båda sidor vinnas. Herr Strålei Ett ibland dg skäl. sorn för - 43$ 3° September f. m* inålt Utskotten, att framställa de ifrågavaran’1 de båda alternativen, är den omständighet, ?tt Utskotten trott sig finna, att om inbetal* ping ji lånen tillätes att ske ömsom i sedlar och dm sorn i silfver, sådant skulle leda till en inveck* lad bokföring i Hanken, och medföra svårig-» fiet vid bestämmandet af huru mycket utgjorde capital-afbetalningen, och huru mycket vo’ re ränta, HondeStåadets beslut innehåller ic* ke, huru lång tid capital-afbetalningen skall fortfara och det är således omöjligt, att sätta deras beslut, sådant det nu är, i verkställighet, utan en ytterligare bestämning af vilkoren för lånen måste ovillkorligen äga rum. Vible man tillåta att lånen skulle liqvidera* om, sorn i silfver, och ömsom i sedlar, blir det nästan omöjligt, att härföre stadga en grund, sorn icke skulle medföra mycket besvär vid utredningen af hvad som å capitalet ingått» och hvad som i ränta blifvit erlagdt*. Uet är derföre sam Utskotten ansett det ma eller andrei sättet böra antagas, Bidderskapets och Adelns beslut innehåller ej eller, ona optionsrätten skall årligen bero af låntagaren att begagna, eller vid länets utgifvaode en gång för alia honom tillkomma. Jag tror e,’ medlertid, att man. icke kan sammanjemka meningarne annorlunda, än som Utskotten nu föreslagit, medelst tvenne alternativ, ty att framställa ett Stånds tanka såsom alternativ emot ett annat Stånds, och utesluta de tvenpe öfrige* meningar lärer val icke gå an; då ett sådant sätt att förfara icke lärer kunna komma under benämning af jemkning.
Ännu har ej vår mandoms yra Med allting till förderfvet hinnt. Nog ha vi hinnt vår makt förstöra, Och dumma krig i otid föra, Och pluttra bort vårt stora namn: Men om man Dig nu herrska låter, Snart skaffar du ett Finnland åter, Och femton gånger Fredrikshamn. Redan i en sällskapsvers på ”Tjugonde Dag Jul 1742” hade han yttrat: Gud, låt Sveriges krigshär lära Såleds köra Julen ut, Att vår Frihet och vår Ära Icke slutas må med Knut! och ”till en ung Officerare, som 1743 tog tjenst vid ett Cavalleri-regemente”, gaf han den lyckönskan, Om du mot fienden skall rycka, Att det ej mer på Finska sker. Särdeles utgöt han sig under året 1743 i polemiska ströverser – de flesta med öfverskrift ”Dröm” – om kriget, riksdagen, Dalkarls-upproret, och slutligen Thronföljar-valet, hvilket föreföll honom nesligt fjäskande och brådskadt57. I allmänhet uttrycker sig, hvad som ligger till grund för dem alla, både kortast och fullständigast i dessa fyra rader: Hvad stora ord hos oss nu vanka! Det är vår tids, vårt rikes vinst. I verket klen, men käck i tanka, Är den, som dåger allraminst. Vill man se utförligare framställdt, hvad han just det år, då hans skaldeverk öfver den idealiska Svenska Friheten utgafs, tänkte om den verkliga: läse man då hans allegoriska saga ”Ängen”, skrifven 1742 i gammaltoniga rimmade hexametrer. Der berättas, hur en i frossa insjuknad Bondes fyrfaldiga boskap, Hästarne, Oxarne, Getterna och Svinen, oaktadt bondens visa förmaningar och sina edliga löften, under hans sjukdom gemensamt förhärja hans frodiga äng58, och sedan omkomma i elände. Poemet börjar med en inledning, hvari Doctorer, Klerker och Krämare enhälligt lofprisa Friheten, men lika enhälligt nitälska mot ett hos somliga personer rådande otidigt Samvetes ”bitande dikter och arga satirer, som ej böra lidas i väl inrättade stater”.
I afseende på deras olämp lighet torde jag kanske få taga ett exempel af ställningen för det närvarande. Ståndet har nu 6 särskilda förslag till sådana. Om de alla blifvit hänvisade till Utsk., så hade det haft att jemföra dem sig emellan och tillse huruvida något i sin helhet, eller liera sammanjemkade kunde bringa till ett godt förslag; men hvad blumi händelsen? Mitt förslag, som är det första, skall just derföre troligen få de flesta emot sig, emedan alla de öfrige författarne naturligtvis vilja rösta för sina egna, emedan alla andra, som i vissa fall hafva betänkligheter vid mitt, men tycker mer eller mindre om några delar af de andras, skola göra likaledes. Likaså förhåller det sig med hvarje förslag, som kommer framför något annat, så att det egentligen vore det sista, som borde hafva de flesta rösterne för sig. Men det menskliga tålamodet tager slut; och om alla 6 författarne yrka votering, så räcka öfverläggningarne troligen öfver denna till nästa plenidag, och dessförinnan blir man ledsen vid saken och hon kan derigenom få en belt annan utgång. Nu är förhållandet med mitt förslag, att somlige ledamöter säga: den delen duger, den vilja vi godkänna, men hvad som förekommer i nästa stycke, det är alldeles oantagligt. Ville jag under sådana förhållanden söka att förskaffa bifall lill mitt förslag, så skulle jag anhålla hos Hr Gr. o. Landtm., att hvar - Den 5 April e. m. 121 hvarje punkt särskildt föredroges, på det att jag måtte få fram den ena punkten efter den andra. Möjligen komme votering att begäras öfver hvarje punkt, tröttheten skulle uttaga sin rätt, många ledamöter borlginge, omröstningarne utfölle i motsatta riktningar, och sammanhanget förlorades. Det kunde då komma derpå an hvad Utsk. slutligen erhölle af hela förslaget. En talare har sagt, och andra hafva upprepat detsamma, att om ej gemensamma tankar uttalas, så får ej Const.Utsk. veta hvad ett Stånd verkligen menar och vill rör:de ett lagförslag; ty de som tiga de hafva ock sin mening, hvilken man får derigenom alt de votera, ty då afslå de hvad de icke gilla.
Dagsverken . 8 st. Årliga Hästar 4 st. Kongs dito . Sta 21 46 8 — t G. — I: 32. 12. 3. 4. i o — 3. 2#, Hemmantals Ränta LandtogsGärden Byggningshjelpen Saltpeter-hjelpen Transport Förvandling efter medium Krono _ af 10 års Markegångspris. Värdi. Räntan: För åren Stockar a 8 sk. "1 eller al terum 36 3fi pt st. Syll å 12 sk.J tantum [5 Tunnor Jord . Värdi. För åren För åren 1814 till och 1778 till och med 1823. med >787. Skjutsfärds dito i 1 1 . Jordeboks Ränta. Penningar . 6 Dagsverken . 8 Arliga hästar . i|- Kongshäst. . 3 sk. — .4 — io » 9 — 7f S:r i: i5. 5j-. Hem mantalsRän ta. LandtågsGärden , . Byggningshjelpen Salpeter dito , . , Transport Krono Värdi. ’5 T:r Jord , 1 T:a Fårgödsel 2 T:a Aska . 2 Kärfvar Långha 2 Dagsverken ,3 Lass Ved . eller allerum tan tum ilm Trausport Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris. För åren i8i4 till och med 1823. Förvandling af 10 års Ma För åren 1814 till och med i8‘23. efter medium 'kegångspris. För åren 1778 till och med 1787. Värdi. För åren För åren Gamla Räntan 181/1 tili och 1778 till och med 1823. med 1787. Halmstads Härad, Söndrums Socken Onsjö N:o 4> 1 M:tl Skatte. Jor deboks Ränta. Gas .. .. Hemmantals Ränta. Räntan: Summa Förvandling efter medium af io års Markegångspris. För åren 1814 till och med i823. Jordebok? Ränta.
Så väl Hr Dahms motion som Hr af Klints reservation hvila på en grundsats, som är förmodad, men som för närv:de ej öfverensstämmer med verkliga förhållandet, ty då de hafva förutsatt att studentexamen vore afslutad vid 18 å 19 års ålder, så är detta en presumtion, som ingalunda öfverensstämmer med sanningen. Som förhållandena nu visa sig, tror jag ingen kan bestrida att medelåldern för dem, som taga studentexamen, utgör 20 år. Att denna ålder är alltför sen, för att en yngling 454 Den i April. i densamma med fördel skall kunna inträda i en tillämpningsskola, är jag fullkomligt öfvertygad om; och denna min öfvertygelse är så rotfast, alt, äfven om jag fmge alldrig så munga motståndare, jag ej derifrån kan rubbas. Man har sagt att det skulle vara ynglingen till skada, om han finge afbryta elementarundervisningen, efter att hafva genomgått 6:te klassen, och att hans framtid skulle blifva stängd, derest han sedermera befunnes vara till militär olämplig. Det tror jag ej. Men äfven om så skulle vara, finnes ju en utväg att bereda ynglingen ett skadestånd i detta hänseende, och detta vore, att 7:de klassens af elementarskolan ämnen lästes vid Carlberg, hvarigenom utgångsexamen från krigsskolan komme att gälla som studentexamen. Då jag icke längre vill trötta R. o. Ad. med att orda i detta ämne, utan öfverlemnar det åt personer, som bättre än jag kunna utreda detsamma, så sammanfattar jag mitt yrkande uti att bestämdt bestrida bifall till Hr af Klints reservation. Gr. af Ugglas, Ludvig: Man har här framkastat huru olämpligt det skulle vara att i denna fråga ingå till K. M. med en skrifvelse, innefattande begäran om förändring i en nyss beslutad organisation. Jag delar till vissa delar denna mening och går till och med längre än mången annan, emedan jag icke önskar att R. St:r skola inblanda sig i detaljer, hvarigenom ansvaret derifrån skulle lyftas. Likväl tror jag det vara den andra statsmagtens, d. v. s. R.
M:ts nådiga Kungörelse den 8 September 1824 stadgade tid för anspråk på fordringar hos Statsverket, kunde Landshöfdinge-Embetet ansökningen icke bifalla; anhållande Klaganden i underd:het, att deräst, tvärtemot hvad han föreställt sig, högstberörde nådiga Kungörelse skulle kunna afse jemväl sådane medel, som sålunda kommit i fråga, och tillika medföra retroactif verkan, K. M:t i anseende till Klagandens moders utblottade tillstånd med sju oförsörjda barn, af gunst och nåd täckes tillåta henne att få desse penningar uppbära. Af de den nådiga Remissen bilagde Handlingar har Utskottet inhemtat, att den af Sterbhuset efter aflidne ÖfverJägrnästaren Munthe hos K. M:ts Befh:de i Calmar Län gjorde ansökning om utbekommande af ifrågavarande, under åren i8i5 med 1821 ådömde, samt i nämnde Läns Ränteri lefvererade Bötesmedel först är daterad den 23 October 1825, hvadan ock med tillämpning af K. Kungörelsen den 8 September 1824, sorn bestämmer att anmälan om fordriugars utbekommande hos StatsVerket bör göras inom slutet af December månad, året näst efter det hvarunder fordringarne tillkommit, Sterbhuset förlorat rättigheten Betiinkanden. ig att medlen utfå; men som härvid förekommer, att genom Öfver Jägmästaren Munthes under tiden inträffade dödsfall, dess Sterbhus, bestående af Enka med många oförsörjde barn, möjligen varit okunnigt så om fordringens tillvaro, som tiden för dess utkräfvande; så har Utskottet, i betraktande af de härvid sig företeende särskilte bevekande omständigheter, så mycket heldre ansett sig böra föreslå, det R. St:r måtte i underdånighet hemställa till K. Mtts nådiga bepröfvande om icke Sterbhuset efter aflidne Öfver Jägmästaren Munthe af medel, som i sådant fall framdeles vid SlatsRegleringen anvisas, kunde utbekomma ifrågavarande
Justitie-rådet Roy, i händelse han af fortfarande sjukdom blefve från embetets vidare utöfning hindrad, sattes i tillfälle att derifrån kunna afgå, sig ega anledning i så måtto tillstyrka bifall till den gjorda ansökningen, att Kongl. Majit må täckas i skrifvelse till Rikets Ständers Stats—Utskott göra framställning hos Rikets Ständer derom, att i händelse Justitie-rådet Roy skulle fortfarande af sjukdom hindras från utöfningen af sitt Justitie-råds-embele, och på sådan grund ansökning om hans entledigande derifrån göres inom den i åberopade läkare-betyg antydda tid, eller början af Augusti månad nästkommande år, han må berättigas att efter afskedet komma i åtnjutande af en årlig pension å allmänna indragnings-staten af Feni Tusen Riksdaler Riksmynt. Uti den af Hans Excellens Herr Justitie-Stats-ministern sålunda gjorda framställning instämde Stats-rådets öfriga ledamöter; och behagade Hans Kongl, Högin Kronprinsen densamma i nåder gilla. Ex protocollo E. Helling. Konni. Maj.i.i Vårf. Skrifvelse N:o 133. 9 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-departements-ärenden, hållet Inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-R egenten uti Stals-Rådet ä Stockholms Slott Tisdagen den 10 November 1857, i närvaro af: Haus Excellens, Justitie Slals-niinistern Herr Gunther, Hans Excellens, Stals-ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Lagerheim, Slats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
I afseende på den del af förslaget, Art. XIV, som rörer krigsrescrven, skulle jag likväl vilja göra den framställning, att det måhända vore lämpligare att, i st. f. de ifrågasatta målskjutningar och skjuläfningar, antaga hvad Hr Falhems reservation ang:de beväringsmanskapets skjutöfningar innehåller; då möjligen dylika, fortsatta flera dagar å rad, kunde bättre motsvara ändamålet än det i förslaget ifrågasatta sättet. Hvad kostnaden beträffar, så blef den väl derigenom större, men icke lill det belopp att något afseende derpå behöfde göras, i betraktande af de besparingar, som i sådant fall genom förslaget i andra delar vinnas. Hvad angår aflöning för Intendenter och andra tjenstemän vid de af Utsk:n förmodade förråder, så saknar denna anmärkn. all grund. Enl. förslaget finnes blott ett hufvudförråd, nemi. Arméens Reservförråd, för hvilket såväl aflöningen till Intendent som förvaltare, i Förslaget (Tab. 1), finnes uptagna; alla de öfriga förråden tillhöra Brigaderne; de förvaltas af förråds-officerare, för hvilka aflöning finnes i förslaget beräknad. Af hvad i det föreg:de blifvit visadt, finner man att den kostnad, hvarmed den i förslaget ifrågasatta organisation skulle öfverstiga den upgifna summan, skulle inskränkas till de 9,000 r:dr för bevärings-mönstringarne, samt i fall det i Hr Falhems reservation föreslagna sättet för beväringens skjutöfningar antages, 58,833 r:dr 16 sk. eller inalles 67,833 r:dr 16 sk-, hvaremot de betydliga betydliga besparingar, som här nedanföre skola visas, borde kunna åstadkommas. Att uti förslaget behållningen af indelta löningsräntor blifvit uptagen till 534,367 r:dr, synes vara en naturlig följd deraf, att jag endast kunnat i detta afseende följa Skalteförenklings komillerades betänk., grundadt på 1844 års Rikshufvudbok, der augmenlsräntorne finnas uptagna, hvilket icke serskildt sker i RiksStaten.
Ropades ja. Mule punkten, ang:de artikeln caffesurrogat. Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, att eichorierol icke förekom bland de artiklar, hvarom R. o Ad. förbehållit sig att serskildt besluta, och således nu endast vore frå - Den 2 Juni e. m. 307 ga om bränd, malen eller beredd cicliorierot och andra lill caffesnrrogat användbara brända växtdelar. Hr von Hartmansdorff: På grund af de utaf Hr Rosenblad anförda skäl, anhåller jag, att Ståndet ville bibehålla den i 1845 års taxa bestämde tull å caffesurrogat. Hr Rosenblad: Naturligtvis måste under rubrik caffesurrogat hänföras bränd cicliorierot, d. v. s. den cichorierot, som är försatt i tillstånd, att kunna som caffesurrogat användas. Frih. Cederström: Jag har så mycket större skäl, att förena mig med Hr von Hartmansdorff, som jag måste underkänna Utsk:s anförda skäl. Utsk. säger nemi. att caffesurrogater både till lukt och utseende lätt kunna skiljas från verkligt caffe och att ”någon synnerlig afsättning af det dyrare caffet i bränd och malen form svårligen kan vara alt påräkna”. Det är mycket brukligt, att blanda förstberörde ämnen med caffe, hvarigenom de erhålla caffelukt och smak, hvadan en villfarelse sålunda lätt nog kan inträffa. Jag tror derföre, att man gör klokast, om man bibehåller 1845 års tulltaxa. R, o. Ad. ansåg caffesurrogat böra åsätlas den i 1845 års taxa bestämda införseltull af 6 sk. pr S.
Statsregleringen kunde före 1854 års utgång vara upgjord, rönte grundade invändningar i, dels svårigheterna af tätare riksdagars sammanvarande, dels den ytterligare olägligheten för det med så mänga andra vigliga ärender vanligtvis öfverhopadeStatsUtsk. att, tillika med dessa, jemväl besörja Statsrevisions-göromålen. Sålunda förenade sig Utsk. efter en längre öfverläggning, om den hemställan, som här är för B. o. Ad. anmäld; och jag har oaktadt det obehaget att, riksdag efter riksdag, B. St. skola sammanträda på en så obeqvämlig dag och så sen årstid, från detta mem:s innehåll ej yrkat någon skiljaktig mening. Delta mitt förfarande i 18 Den SJ Maj härleder sig ensamt och allenast af aktning för andras öfvertygelser och 2:ne RiksSlånds åsigter om det lagliga. För egen del fortfar jag att vara förvissad så väl om laglikmätigheten af året 1854 för näsla riksdags sammankommande, som om nyttan deraf i anseende till lindrade riksdagskoslnader, nödig tid för inhämtande af bättre erfarenhet om förändrade författningars inverkan, mera och ganska behöflig lättnad för regering och embetsman från öfverhängande riksdagsgöromål och deraf härledda vidlyftiga bestyr. Jag vidhåller ali den dyrbara rätt, Svenska folket äger, alt, genom sina ombud, samråda om allmänna ärender, borde icke utsträckas till ett alltför tätt och ofta anlitadt begagnande. Men jag viker för hvad flertalet bland de män, som utgöra folkets representanter, månde i detta ämne vilja. Om Exped.Utsk. ej misstagit sig i sin förmodan rörandeoflerlalets åsigt härutinnan, så torde Utskis mera. varda bifallet. Åtminstone skall jag icke mer under denna rigsdag yrka annan dags bestämmande för den nästa. R. o. Ad. biföll Exped.Utskis förevaride utlåt. Föredrogs men lades på begäran af Gr. Mörner, Carl Göran Dellof och Hr Bildt, Didrik Gillis ånyo på bordet Const.Utskis d. 17 dennes första gången bordlagda mern.