Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet att förena sig uti Borgareoch BondeStåndens fattade beslut, att godkänna 9 § af Bankooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 1, i anledning af väckta förslag i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kreditsedlar; och skulle denna inbjudning genom Protokolls-Utdrag Högv. PresteStåndet meddelas. Den 2 Oktober. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Beslöt Preste-Ståndet, att genom Utdrag af Protokollet vördsamt och vänligen inbjuda de öfrige Riks-Stånden att instämma i det, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 130, i anledning af väckt motion om utfärdande af fullständig Förordning om val af Orgelnister, Klockare och andra Kyrkobetjente, af Preste-Ståndet fattade samt Medstånden genom Protokolls-Utdrag N:o 400 delgifna beslut. S. D. Sedan anmäldt blifvit att ytterligare Suppleanter erfordrades i Förstärkta Banko-Utskottet, företog Ståndet nu val deraf och befunnos, vid valsedlarnes öppnande dertill vara utsedde: Kontrakts-prosten Runstén, Prosten Lindberg, Lektor Sondén, Prosten C. D. Arosenius, Kongl.
Därför låtom oss ännu en gång få till stånd en arbetsbyrå för emottagande af arbeten från dessa bleka, stilla äldre damer 251 hvilka, om och så länge arbetsförtjänst står dem till buds i eget, aldrig så litet hem, skola föredraga arbetet och friheten inom detta framför vistelsen i det offentliga, genom välgörenhet stiftade hemmet, vore detta än så komfortabelt tillgodosedt, än så grannlaga omhuldadt. Ett arbetshem, där stackars liten och hennes tallösa medsystrar få kallelse till och beställning på arbeten, eller där de få inlämna sådana med hopp o m rask afsättning. Nu finnas visserligen förut i hufvudstaden sådana byråar, men den ena, mest betydande af dem har småningom blifvit en utställningsplats för konstslöjd, där den välbergade damen, hon den » andra », sätter in sina lyxartiklar af dyrbart, elegant material. Den motsvarar ej hvad en verklig arbetsbyrå, hvars medlemmar anteckna sina namn, vill vara, — i främsta rummet en förmedlingsanstalt för arbetes erhållande. Ett fåtal af hufvudstadens damer har redan gått i författning o m, att en sådan arbetsbyrå som den sist antydda skall komma till stånd till hösten. En centralt belägen lokal skall till dess anskaffas, på det att byrån, fullföljande sitt program, må kunna starta redan till julen, den tid då alla arbetskrafter äro mest efterfrågade. För erhållande af medel skall i slutet af september en tombola anordnas. Iduns varmhjärtade läsarinnor torde må- hända då till den lämna något arbete, tillverkadt under sommarens leende dagar i tanke på stackars liten och hennes, lifvets förnödenheter saknande medsystrar, som en gångdjupt skola uppskatta värdet af hvarje större eller mindre uppoffring af tid eller medel för deras skull. En af de förnämsta afdelningarna på förutnämnda byrå skall enligt parisiskt föredöme omfatta » reparering af kläder » så väl kvinnliga som manliga, lappning och lagning samt stoppning af linne, gardiner, spetsar och handskar. Där skola finnas afdelningar för märkning, linnesömnad, enklare klädsömnad, broderier och tapisserier, täckstickning, vävnader (af bl. a. trasmattor), madrassering och iståndsättande af sängkläder.
Resultatet af det nu anförda blir, att lian,* delns afstadnande och Rörelsecapitalets indragJ ning ur provincerne, jemte Magazmsrörelsens felagtiga bedrifvande, vållat creditens och näringarnes förfall; att näringames skuldsättande i förening med bristande credit, å den ena sidan, och, å andra, osäkerheten för långifvare hindrat myntets återbringande i rörelse och näringarnes deraf beroende uppkomst , samt att, i följd häraf, utskylderne mäst blifva tryckande, örn än Statsutgifterne inskränkts till det mäst nödvändiga. Huru skall landets svåra belägenhet afhjelpas, är den slutliga och hulvudsakliga frågan. Upplösningen af detta problem på ett sätt. 50m tryggar mot återfall, kan efter min tanka icke i ögonblicket vinnas, endast förberedas. Medlen i allmänhet anser jag vara: näringarnes befriande från det band af enskilda corporationer, och mångfaldiga auetoriteter, som nu inskränka dem; Rörelsecapitalets utspridande till alla delar af Riket och creditens återställande genom lättade utvägar, å ena sidan för jordbrukaren och näringsidkaren, att på vilkor, möjlige att uppfylla, erhålla de lånebiträdena han behöfver, och, å den andr», Den 21 FelruariU 511 genom befrämjandet af säkerhet för långifvaren, att icke förlora sina penningar, med detsamma han lemnar dem ur sina händer; och slutligen skatternas jemnare fördelning och nedsättning till sådant belopp, som icke öfverskrider möjligheten, att, med vilkor af framtida bestånd, utgöra dem. Med anledning häraf får jag framställ» följande fösalager. 1:0 Jag anser Allmänna Magazinslnrättningen böra, icke till sin organisation förändras, utan helt och hållet upplösas. Jeg tror det vara tillräckligen ådagalagdt, att denna inrättning hittills icke uppfyldt sin bestämmelse, och jag tror det kunna bevisas, att den icke kan görs det. Den har, med en bestämd fond af 2 millioner ock ett äfven derutöfver begagnadt biträde, icke kunnat hindra Spannemålens betydliga stegrande i miss-, växt-år, eller dess förfall till vanvärde i goda år.
Emellertid påyrkade jag, att, derest vid detta tillfälle för den fästa och lösa egendom, som sålunda kunde komma att afyttras under ett utrop, ej gjordes så högt anbud, att Manufakturdiskontens intecknade fordringar med köpeskillingen kunde betäckas, borde köpet underställas Kongl. Kollegii pröfning; hvilket yrkande jemväl af öfrige borgenärer biträddes. Och gjordes vid besagde auktionsförrättning högsta anbudet för fasta och lösa egendomen tillsammans med 2,060 R:dr banko. Detta anbud blef sedermera, i enlighet med mitt ofvanberörde, af borgenärerne godkända, påstående, understäldt Kongl. Kollegii pröfning och af Kongl. Kollegium förkastadt. Ny auktion, för tredje gången, utlystes derefter till den 20 November 1848, hvarvid Krono-ombudet, å mina vägnar och enligt min föreskrift, uti skrifvelse den 2 Oktober oftanämnde är, påyrkade, att pröfningsrätten af det högsta anbudets godkännande, äfven vid detta tillfälle, .skulle Kongl. Kollegium tillkomma, hvaremot Kongl. Kollegium, till underlättande af köpeskillingens liqviderande, i hvad anginge Diskontens inteckningar, ville medgifva för köparen förmånliga vilkor; men till detta påstående å min sida vägrade öfrige tillstädeskomne borgenärer, hvilka påfordrade ovilkorlig försäljning, sitt begifvande; i följd hvaraf och med stöd af konkurslagen, egendomen sagde dag afyttrades och inropades af Krono-ombudet för Kongl. Kollegii räkning för en summa af 2,000 R dr banko. Denna utgång af auktionsförrättningen blef af mig genast till Kongl. Kollegium inberättad, hvarefter Kongl. Kollegium förständigade mig gifva Krono-ombudet tillkänna, det Kongl. Kollegium för Diskontens räkning icke ville öfvertaga det sålunda skedda inropet; hvilket Kongl. Kollegii beslut blef vederbörande, i skrifvelse den 14 December 1848, delgifvet.
De, som med bevis af Länens HushållsSäl'sk ip s yrka, att de verkställt, elier åtmindstone börjat någon betydlig odling, böra hafva företrädesrättighet till låns erhållande framför andra fastighetsägare: och om tillgång på penningar finnes, kunde äfven alla fastighetsägare fä rättighet , emot säker borgen och 5 procents renta, på 9 månader låna högst två tredjedelar af dess på landet taxerade behållna inkomst, men ett sådant lån bör ej omsättas , och ett nytt ej beviljas förr än 2:ne månader efter det förras inbetalning. Begärdes på bordet. Herr Weidenhjelm, Eric Wilhelm, uppläste följande Ödmjuka Memorial. Ostridigt bör en Stat löna sina Embetsman så, att de i förhållande till sina innehafvande beställningar kunna, ej i öfverflöd, men med möjlig utkomst förrätta sina Embetsmannapligter, utan att behöfva vårdslösa och försumma elen tid Staten tillhör , iör att genom speculationer af flerfaldiga slag förvärfva de nödvändigaste behof. Och som Rikets pappersmynt i nuvarande tillstånd, jern* fördt med de öfver höfvan uppjagade priser af alla lifvets fötsta nödvändighets-artiklar, 144 Den 2 c Mart* fallit betydligt i sitt värde, samt härtill kom* mer en dryg bevillning af lönerna, hvilket allt nästan utarmat de mesta Embetsman, hvilka ej haft egna eller tillfälliga tillgångar, vågarjag Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskaiken samt Högloll Ridderskapet och.
Vid sådant förhållande beror Riksgälds-kontorets verkliga ställning i detta hänseende i väsendtlig mån deraf huru man betraktar, å ena sidan, förenämnde skuld å 3,500,000 R:dr och, på den andra, det till jernvägsbyggnaderne lemnade förskottet af 4,599,111 R:dr 5 sk. 4 r:st. Uteslutas båda dessa summor, så minskas kapital-öfverskottet ytterligare med » 1,099,111: 5. Förutom ofvanstående, på Riksgälds-kontorets afslutade räkenskaper grundade, upplysSkuldernes ningar om beloppet af detta verks skulder och tillgångar, hafva Revisorerne, i likhet med tinga°ngames hvad utaf föregående revisorer iakttagits, ansett sig böra meddela några, på Kommissariatets belopp sednast afgifne halfårs-berättelse grundade upplysningar, rörande dessa skulders och fordrindea 30 Juui gars belopp vid slutet af Juni månad innevarande år. *857. Enligt åberopade berättelse uppgingo Riksgälds-kontorets skulder vid nyssnämnde tid till R:dr 9,416,187: 16. 3. — 46 — hvaraf de räntebärande skulderne utgjorde R:dr 3,292,146: 5. — derå uppiupne räntor, förslagsvis » 71,130: 15. 6. deponerade undsättningsmedel » 895,821: 5. — årets anslag till Hans Maj:t Konungen. » 200,000: till utgående från Riksgälds-kontoret vid nedannämnde riksdagar beviljade och i detta verks räkenskapar upptagna, men den 30 sistlidne Det belopp, Riksgälds-kontoret i afräkning å blifvande öfverskotter på statsverkets inkomster uppburit . ... » 3,500,000: Öfrige räntefria skulder » 63,695: 37. 8. Deremot skulle Riksgälds-kontorets fordringar och öfriga tillgångar vid samma tid utgöra R:dr 18,042,833: 23.
Beredning, sorn nu finnes, kommer att upphöra, sedan grundlagsändringen är sanctionerad; men jag tror, alt Konungen äger rättighet, i följd af denna ändring, att så organisera embetsverken, att en beredande embetspersonal, som skall handlägga göromålen, kan inrättas så, att ingen förlust för det allmänna genom den n.uvar. Beredningens, slutliga bortgående uppkommer. Lika med hvad Hr von Hartmansdorff citerat i afseende på ecclesiastikärendenas pröfning och handläggning i Statsrådet, sådana de genomgått Allm. Beredningen, alt nemi. de der ändock blifva noga granskade, och att det flera gånger inträffat, att de der blifvit olika afgjorda mot hvad Beredningen tillstyrkt, har äfven inträffat med de öfriga Stats-expeditionernas ärenden; och hvad Hr von Hartmansdorff; erfarenhet således vitsordar i afseende på ecelesiastik-ärendena, det vitsordar min i afseende på de öfriga. I anseende till den långt framskridna tiden, blef fortsättningen af discussionen öfver StatsUtskts utlåt. N:o 4° uppskjuten till eftermiddagen. Frih. Hamilton, Hugo: Jag torde, till min upplysning, få veta i hvilken ordning löne-regleringsfrågan kommer att föredragas. Yid sista sammankomsten beslöts, att det målet i första rummet skulle förekomma i dag, och det har blifvit bordlagdt 2:dra gången. R, o. Ad. har redan beslutat, att i nästa plenum skulle val företagas till Just.- ombudsman; men ingenting är nämnd t om löne-frågan, oell det kunde alltså hända, att den komme att hvila, intilldess samtliga hufvudtitlarna blifvit genomgångna, hvilket, att 52 Den a M a j f. m elomina af den erfarenhet vi haft i dag, möjligen kan fordra 4 veckor, och jag tror att det ej vore val, om löneregleringen fördröjes så långe, och derigenom äfven en slutlig och bestämd organisation af Statsrådet.
Representationen har vid denna riksdag påtagit sig förbindelsen att utarbeta ett grundlagsändringsförslag lill representationens utbildning för att blifva hvilande till nästa riksdag; denna förbindelse är ntmätningsgild, oell antingen vi vilja undandraga oss betalningsskyldigheten, derigenom att vi vägra betalning, eller derigenom att vi uppskjuta densamma på så lång tid att ingen betalning kan följa, så blir den dock i ena eller andra fallet stride lagenlig, lin värd talare har uppmanat R. o. Ad. alt i denna fråga icke taga ledning af yttre impulser: jag tror att en slik uppmaning varit alldeles obehöflig, och jag går ännu längre. Jag hyser det förtroende, icke blott till delta Riddarhus, utan äfven till det som om 3 eller t\ år kommer efter oss, att det i sina beslut i fosterländska angelägenheter icke skall följa någon annan ledning, än den sanna öfvertygelse!! om dit rätta. Om, emot all rimlig förmodan, sådana faror skulle hota vårt land som talaren omnämnde, är jag förvissad om att man skall kunna värja sig deremot, och att den enda fruktan, som kan vara helsosam att hysa, är den, alt någonsin träda lagligheten för nära. Gr. Frölich: Lika med Gr. Horn, som förklarat allt yttrande fl hans sida vara öfverflödigt, sedan han fått tillfälle att förena sig med Hr von Hartmansdorff, kan jag äfven förklara allt yttrande å min sida vara öfverflödigt, då jag fått tillfälle förena mig med Frih. Sprengtporten. Jag vill blott tillägga, alt Frih. Cederslröms första anmärka., den nemi. om Utsk:s oriktiga förfarande att hafva frånvikit det beslut, som innefattas i förstärkta Coust.Utsk:s beslut i afseende på de samfällda valen, som borde sträckas äfven lill städernes innevånare, kan, på sätt Gr. Spens tillkännagifva, blifva den första i ordningen som kommer att pröfvas, emedan den är af den vidsträcktaste naturen, och vidsträcktare än de anmärkntr, som Gr.
Denna bör vara oss helig, och fördenskull icke blottställas för alltför mycken rörlighet och omskiftelsé, hvarigenom den just löper fara, att råka alltmera i vanhelgd.” af Herr Björck, med hvilken Herr Falhem instämt: ”Utskottets förslag afser att undanrödja de från Grundlagens stridiga uttryck hemtade anmärkningar emot hittills följd praxis, i afseende på behandling af Grundlagsfrågor; men derföre hade ock Utskottet, enligt mitt förmenande, bordt uttryckligen medgifva Stånden rätt, att såsom sina gemensamma tankar återremittera ett förslag, mer eller mindre afvikande från Utskottets, liksom Utskottet särskildt föreslagit rätt för Stånden, att återremittera förslaget med förklarande, att det är hvarken nödigt eller nyttigt. Just denna sednare föreskriften, som nu funnit rum i lagen, gör Ståndens rätt i förstnämnde hänseende mera stridig, än den hittills varit. Jag anser derföre, att orden, ”i någon eller några delar,” böra utgå, destoheldre som de dessutom innefatta en uppenbar' motsägelse mot sista punkten i det moment, der de förekomma.” Herr Professoren Lindgrerij Herr Doktor Wallin, Herr Doktor Bromarij Herr Kontrakts-prosten Tegnerj Herr Billström samt Riksdagsfullmäktigen Anders Anderssonfrån Skaraborgs län hafva ock anmält reservationer. Riksdags-fullmäktige Pehr Sahlström från Stockholms län, Carl Ersson från Westmanlands län och Johan Pehrsson från Upsala län hafva velat tillkännagifva, att de vid beslutets fattande icke i Utskottet närvarit. Bih. till B. St. U Baft. 10 Konstitutions-TJtakottets Memorial, N:o 41. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Aug. 1854, kl. Z e. in. Memorial till Rikets Ständer_, med förslag till voterin gs-propositioner i anledning af Riks-Stundens olika beslut j rörande de uti Memorialen JS:ris II och 31 afgiftia förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Grundlagarne_, i afseende på behandlingen af en del reger in gs-ärenden.
Majit, med godkännande särskildt af Kommiltéens yttrande beträffande Köping-Hults jernvägsbolags i underdånighet gjorda alternativa förslag, angående bolagets jernväg, anser hvarken dessa förslag eller (öfriga i Kommittéens betänkande närmare upptagna framställmngar om understöd lör ifrågasatta jernvägs-anläggningar nu böra vinna afseende; utan vill Kongl. Majit härigenom förestå Rikets Ständer att bevilja omförmälde 25,000,000 R:dr, all uteslutande användas till arbetena å Statens förutnämnde tvänne stambanor, nemligen den Vestra frän Stockholm lill Göteborg, med snmmanbindningsbana emellan Hallsberg och Orebro, samt den Södra frän Malmö till Falköping. Kongl. MajUs Nåd. Proposition JM 52. S Dä emellertid fullbordandet af den Vestra stambanan, som förenar rikets hufvudorter vid Nordsjön och Östersjön, under närvarande förhållanden är af jemförelsevis största vigt; då mera än 17 mil af denna bann redan äro fulländade och ar betena å andra delar deraf långt framskridna samt lokalen särdeles gynnsam a banans återstående del emellan Katrineholm i Södermanland och Bodarne vid gränsen af Westergötland, så alt liela banan torde kunna före slutet af nästa slatsregleringsperiod vara fullbordad, om nödiga medel dertill beviljas; och då, hvad angår det af Kommitléen väckta förslag om utförande, i sammanhang med denna stamlinie, af en sammanbindningsbana från Hallsberg till Örebro, en sådan bana — oafsedt att den komme att utgöra en del af den jernväg, genom hvilken Örebro tilläfventyrs kan finnas framdeles böra förenas direkt med Wettern, men hvars företagande i denna utsträckning Kongl. Majit nu ej kan förorda, — måste, särdeles i förhållande till banans mindre betydliga längd och kostnad, blifva af högsta gagn, ej mindre för rörelsen inom en vidsträckt del af landel, än äfven till förökande af trafiken å Vestra stambanan, hvilken såmedelst komme i förbindelse med de från Örebro utgående, redan färdiga jernvägarne till Nora och Arboga, finnér Kongl. Majit
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, sedan alla vederbörande blifvit i ämnet hörde och de för pröfningen deraf erforderlige upplysningar infordrade, täcktes låta uppgöra och derefter vid nästinfallande Riksdag till Rikets Ständer i JJåder öfverlemna ett förslag till lindring uti den jorden i allmänhet åliggande Vägoch Brobyggnads-skyldighet, medelst fastställande af så kallad Faggård, eller en viss af - 2(5 Lagsamt Allm, Besv, u. Oec. XJtsk, Bet. IV:o i r, gift för de allmänna Landsvägarnes begagnande. De i ämnet gjorda Reservationer bifogas, Slockholm den i8 Mars i£>2p. Reservationer: of Herr Prosten Forsslind: Emot R.H. S, sammansatta Lagsamt Allm. Besvärs-och Oeconomie-Utskotls tillstyrkande, att R. H. S. måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om en undersökning, ledande till en allmän, utaf hvarje Vägfarande, utgående väggärd, jemte ett fullständigt utarbetadt förslag, innehållande grunderna för så väl utgörandet, som beloppet af denna afgift, samt sättet att uppbära, redovisa, controllera och slutligen utdela dessa medel, hvilka skola användas, att lindra jordbrukets utaf väghållnings-skyldigheten ökade bördor, nödgas jag, ehuru sjelf underkastad skyldigheten att hålla väg för nära arne hemman, vördsamt anmäla min reservation. iro Emedan denna ide, med consequence utförd, skulle leda till kränkning ut-. Lflgsamt Allm. Besv. o. Oec. Uesk, Bet. A':on. 30 af Svenska folkets urgamla oell af våra äldsta fredslagar förutsatta rättighet, att fritt färdas inom landet, och dessutom för ali inre trafique och rörelse lägga dé största hinder, hvarigenom en större tunga, än sjelfva väghållniugs-sky Idig helen skulle återfalla på jordbrukaren, hvars varuafsättning och hiförtjenster, genom forslingar, framför alla betungades af vägpenningars erläggande, 3:0
Möjligheten för kronans uppbördsman alt ådraga sig balancer har i de flesta fall befordrats just derigenom, att desse tjenstemän hafva i sina händer sä många serskilda verks och inrättningars medel, och ali de skola redovisa dessa medel inför flera serskilda anctoriteler eller personer. Härigenom kunna uppbördsmännen naturligtvis utan att upptäckas, mänga gånger med ett verks medel betacka bristerna i ett annat verks behållningar, så att desamma under en längre tidföljd varda synliga. Ytterligare har man erinrat om uppsägningsrättens förutsatta fortfarande såsom ett. hinder mot antagandet af Frih. Palmstjernas förslag. Jag hade visserligen önskat och hoppats att uppsägningsrälten skulle kunna för framtiden helt och hållet försvinna derigenom, alt den förenkling i skatteväsendet, som komiterade tillstyrkt, blefve af R. St. antagen; men derest sådant icke skulle ske, anser jag mig böra förklara, att jag icke finner uppsägningsrättens fullkomliga afskaffande utgöra något oeftergiflig! vilkor för indelningarnes indragande till statsverket. Redan för närvande har statsverket, utom de bibehållna räntor, hvilkas uppsägning nästan aldrig ifrågakommer, alt lill statsregleringsutgifternas bestridande uppbära dels den behållna ränlespanmålen eller afraden och dels den indelta tionde samt roteoch häst-vacance äfvensom arrendespanmålen, hvilken spanmåls värde utgör omkring en million r:dr r:gds. Om man nu med några hundra tusen r:dr ökar det årliga värdet af den på uppsägning beroende kronouppbörden, så bör sådant väl icke kunna ega något synnerligt inflytande på möjligheten att verkställa och kontrollera samma uppbörd, helst om det förfaringssätt iakltages, som R. St. redan vid 1830 års riksdag beslöto, eller att den till leverering in natura uppsagda och för del allmänna icke behof - Den 9 September e. m. 223 liga spanmäl försaljes å offentlig auktion, med rättighet för köparen att af ränlegifvaren få den forsslad till det, inora stadgadt afstånd belägna ställe, som han för mottagningen deraf best ära mer.
Nej, de äro icke blott framsprungna ur hans ande, han har icke diktat dem, han har sjelf lefvat dem, känt dem, sett dem, han var verkligen i helvetet, i de fördömdas stad ... han var i landsflykt. De moderna puritanernas ödsliga hvardagsstämning breder sig redan ut öfver hela Europa som en grå skymning, hvilken kommer före en ofruktbar vinter ... Hvad betyda väl de stackars näktergalarne, som plötsligen, smärtsammare men också vackrare än någonsin upphäfva sina melodiska suckar i den tyska diktarskogen? De sjunga ett vemodigt farväl! De sista nymferna, som kristendomen skonat, de flykta nu in bland de tätaste snåren! Under hvita trädet sitter du och hör, hur vinden hviner, ser hur himlens moln sig dölja bakom gråa dimgardiner. Ser hur skog och marker ligga nakna i det gråa ljuset; vinter utom, vinter inom sjelfva hjertat vinterfruset. Och då några hvita flingor ner på dina skuldror dala, tror du, det är snö, som faller ifrån trädets grenar kala. Men du märker snart, det är ej snö från trädets grenar kala; hvita, doftande blommor är det, som om vår och solsken tala. Med en glädjens rysning ser du vinter sig i sommar byta, snö i blommor — fram ur hjertat varma känslor ånyo bryta. Margot genomläste ännu en gång dessa strofer, som hon öfversatt till franska och nedskrifvit på ett ark af finaste velin. Solen spelade genom fönstren in i hennes boudoir, der hon satt vid sitt lilla skrifbord klädd i en morgondrägt, som föll löst och fritt kring hennes spensliga gestalt. Det ljusbruna håret hvirflade i lockig rikedom ner på hennes skuldror och bröt sig mjukt mot morgondrägtens matt ljusblå ylle. Kinderna hade fått färg af tankearbetet och den framåtlutade ställningen. Ögonen glittrade som vatten i solsken. Ännu en gång läste hon denna sång om våren som vaknar ånyo, det första varma lifstecknet från ett hjerta, som stelnat i lifvets köld. Det föreföll henne, som var det hennes egen historia, han gifvit i dessa enkla, konstlösa strofer.