Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke, att en dylik tolkning är den rätta; men då Ordform i Utsk., som deltagit i Utsk:s tillstyrkanden, Den 21 Juni e m. 407 tillkännagifvit en sådan åsigt, är det, såsom Hr Troil yttrat, af högsta nöd, att återremittera Betänk., på del att författn:n må omarbetas så, att icke olika meningar om dess tillämpning må upsla. Hr Ribbing: Jag vill påminna mig, att för några dagar sedan, beslöt R. o. Ad. borttagande af straff för dem, som bevista främmande religions-sammankomster. Nu veta vi, alt här i hufvudstaden finnas religionsbekännare, enl. hvilkas lära de, som begå Nattvarden, icke undfå vinet, men det oaktadt anses blifva delaktige af Nattvarden. En sådan lära tolereras, och numera får hvem som helst bevista dessa religionsbekännares sammankomster, vid hvilka, måhända med mera skäl, man kunde anse såsom gäckeri med Sakramenterne, att vinet alls icke utdelas, än att det tages afNaltvardsgästerne sjelfve. Frih. Posse har ganska riktigt anmärkt, att genom användande af yttre straff för ifrågavaride förbrytelser, man gör det öfverflödigt för Presterskapet, att upfylla sin egentliga bestämmelse, nemi. att genom uplysningar, förmaningar, hön och en lefvande tro, söka afböja det onda. Vidare har man yrkat återremiss å Betänk., för att Lagötsk. skulle omarbeta förslaget, och ställa författn:n i öfverensstämmelse med 1 kap. M.B:n, men man besinnar icke, att deri innehållas religionsstadganden, som sammanhänga med åtskilliga stadganden i Kyrkolagen. För att bevisa icke blott riktigheten af Frih.
Majit till granskning och stadfästelse förete blanketterna och formulairen lill deras tryckta eller graverade sedlar, hvilka borde vara så oefterhärmliga som möjligt. 8:0 Att sedlar, som ej äro rätteligen underskrifne, väl må förbjudas till utgifning, men icke till inlösen, i -fall de kommit att af Banken utgifvas. 6 §. 910 Att, enär stadgandet derom, alt Banken ej må utgifva förbindelser till större sammantaget belopp, än som motsvarar den insatta och innestäende grundfonden, jemte de contanta medel Banken derutöfver innehar och summan af dervarande depositioner, skulle hafva en sådan påföljd, att lånerörelsen inskränktes genom hvarje utvexling af silfver emot de dagligen återgående creditsedlarne, ehuru Bankens soliditet vore oförminskad, och oansedt det behof af lån, hvari näringarne och allmänheten kunde befinna sig, vore ökadt, ordet ”innestäende” borde utgå, desto hellre, som, i fall meningen endast vore att förekomma, det den af delegarne gjorde insats icke måtte till större eller mindre del åter uttagas, ett tillägg derom, ehuru öfverflödigt, lätteligen kunde göras i 12 §., som handlar om Bolagsstämma, och hvarest det kunde stadgas, att Bolaget under intet vilkor egde att disponera öfver någon större eller mindre del af den en gång insalta grundfonden, utan endast öfvpr vinstmedlen. 1010 Att, i utbyte emot ofvanberörde stadgande i 6 Bankerne borde åliiggas att, af de utelöpande sedlarnes lotal-belopp, alltid vara försedde med minst a5 proc. i contanta penningar, räntebärande papper, m. m., under Bolagets egen disposition, således, hvad Acliebanker angår, utöfver de a5 proc., som komme att i allmän vård nedsättas. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- 3 11:0
Uti elen öfver sistnämnda memorial afgifna förklaring hade lagmannen Barthelson förmält, alt han, af flera embetsgöromål sysselsatt, och i saknad af nödig tid för anställande af en sakriktig efterforskning om förhällandet samt dessutom slagen af ärendets bekymmersamma natur, vid besvarande af ad vokatfiskals-em betets förra memorial vidtagit den irriga utvägen alt söka göra antagligt, det lösen för ifrågavarande fern fastebref blifvit i liksgälds åtecknad och uppburen, men alt lagmannen, vid sedermera skedd grundligare efterforskning, dels genom påträffade enskilda anteckningar och dels genom erhållna upplysningar af lagmannens fordom hafde biträden, funnit, alt riksgäldsberäkningen icke ägt rum, ulan all ifrågakomma lösen, likasom all annan, blifvit, i banko debiterad och uppburen, hvilket fel, om än icke uppsåtligt, ändock stadnade honom till last; äfvensom lian icke heller ville bestrida de grunder, advokatfiskals-embelet antagit såsom rikligast i afseende å beloppet af lösen och chartsesigillaUc-afgiflen för fastebref, hvadan äfven i detta (all fel eller misstag torde vara af lagmannen begånget; hvarjemte lagmannen, under förklarande, det han så mycket mindre kunde bestrida den yrkade återbäiingsskyIdigheten utaf hvad lian högre än vederbort uppburit, som, ehvad än kunde lagmannen tili last läggas, han likväl aldrig i verkligheten varit vän af otillbörlig vinst, endast önskade mildring i det ansvar, som för hans ofvanberörde förseelse blifvit yrkadt, och att från embetets mistning förskonas. Efter sålunda parterne emellan slutad skriftväxling, är detta mål afgjordt genom Kongl. Hofrätlens utslag den 19
Och han han föll i konvulsivisk gråt. Slet snyftande sitt hår. Bet stånkande i kuddvaret. Men frun i fönstersmygen, den arma, magra, darrande qvinnogestalten der borta föll med slapt nerhängande armar allt mera samman som ett paket kläder utan styrsel. Hvi vardt hon så stum? Hade hon då inte ett tröstens ord att säga honom Åh, en dag af mitt lif för ett enda sådant, lisande, läskande, läkande som en blick från ett kärleksfullt öga, välgörande som ett handslag af en vän! Men intet kunde hon hitta, intet. Nej, borta voro de alla, medkänslans ord, borta, utplånade från hennes själs tafla, förtorkade i hennes gom, borta. Och medan mannen krampaktigt vred sig af och an på sitt läger, varseblef hon med större tydlighet än eljes den syn, som nu i åratal varit hennes lifs mara, som räddningslöst förstört hennes tillvaro ... Ja, skrika för full hals ville hon, så klart såg hennes uppjagade fantasi, hur hennes man gaf den der fransmannen dödshugget ... En mördare, hennes man, hennes barns far en mördare Så var det, och just här i Marseille hade det skett. Ett sjömanskafé vid hafsstranden bortom judiska kyrkogården ... Värden är nere i källaren efter en frisk flaska Limonade gazeuse. Hedenberg öfverlastad. Ensam derinne, så när som på en, som dricker absinth ... Kommer i gräl med absinthdrinkaren, en lång, mager en, med grinande ansigte, röda polissonger och gula tänder ... Ett ögonblicks verk ... Der ligger han med Eskilstuna-klingan till fästet tryckt in i hufvudet ... Just öfver näsroten ... Och så springer Hedenberg ... Gud, hur han springer ... Och en timme efteråt går ångbåten ... Och der hon halflåg i sin stol och slött följde turkiska mattans mönster, flögo de förbi för hennes trötta, uttryckslösa öga, och de mulna dagarnes jemntunga, grå-gråa syner, ty sådana hade de varit ett decennium redan, alla hennes lifsdagar, glädjelösa, hopplösa.
När Konungen vill begynna krig, skall han meddela Regeringen i Norrige sina tankar och derom inhemta dess Betänkande, jemte en fullständig Berättelse om Rikets tillstånd, i anseende till dess financer, försvars-anstalter rn. m. Sedan detta skett, sammankallar Konungen den Norrska Stats-Ministern och de Norrska Stats-Råd erna, tillika med de Svenska, till ett utomordentligt Stats-Råd, och förelägger dem ej mindre de grunder och omständigheter, som vid detta tillfälle böra komma i öfvervägande, än Norrska Regeringens förklaring om detta Rikes tillstånd, jemte en dylik Berättelse om Sveriges. Öfver dessa föremål infordrar Konungen deras Betänkande, hvilket de hvar för sig skola till Protocollet afgifva, vid den ansvarighet, Grundlagen bestämmer. Derefter äger Konungen rätt att fatta och utföra det beslut, Han anser för Staten gagneligast. Constitutions-Utskottet är öfvertygadt, att den Svenska Grundlagen alldeles icke lägger något hinder i vägen för detta stadgande i den Norrska. Sammanträdet mellan Svenska och Norrska Stats-Rådet är det enda, som skulle kunna fordra Riksens Ständers medgifvande; men, då ett sådant sammanträde är en omedel - 758 Riksdagen 1815. bär följd af tvänne Rikens förening under samma Konung, och då intetdera Stats-Rådet vid detta tillfälle utöfvar någon afgörande-rätt, utan Konungen ensam besluter, trädas, genom ett bifall dertill, Sveriges Grundförfattningar i intet afseende för nära. Formaliteterna rörande öfverläggningssättet i afseende på Norriges StatsRåd förändra alldeles icke de formaliteter, Svenska Grundlagen för Stats-Rådets åtgärder vid samma tillfälle föreskrifver, och den äskade Berättelsen om Sveriges tillstånd beror alltid af Kongl. Maj:t att låta afgifva och är i våra lagar hvarken föreskrifven eller förbuden. Antagandet af de i denna § innehållna föreskrifter tror Utskottet, i följe af allt detta, ej böra möta någon svårighet. 38 § i Norrska Grundlagen:
Näder constituerode vice Secreterare, Häradehötbiiigen Borgmä staren (ioik>!!rniitt.-r och vice Advoc-tt-Fijkalen l^rutc, till Zoo N:dr Banco hiva, dera Harwid har F^allost. BorcareStändrt anmält att med nägvn anledning sf ArbeictS olika fördelande veste vice Secretera e emeilan, torde det föresiaane artwodet af 800 R:dr egenteligen wara lämpel-gt till den förste »biand dem, och för de öfriga böra l nägon man jemkas. StakeUtstottet instämmer för dest del helt och hällit uti den af BorgareStändek härutinnan gjorde grundade anmärkning, och tillstyrker således, o»t den förste vice Secreterare»», Häradsböldmacn vvL!»- li^, om hwarö arbete och beswarligo Protocollssöring Utskottet af de tryckta Prorocolier katt tillfälle inhämta tillräcklig upplysning, ma njuta de före - *Den n Januari. restagne 8oc> R-dr Banco; men hwad de Menne andra angär, sä tror Ulffottet dem blifwa wederbörligen belönte för sin möda, om de undfä 500 R dr Banco hwardera i ett för allt, och hwnkek Utskoktet allt sä sär till Riksens Hög!. Ständers Egir vmpröfwande och bifall wördsammestgen hemställa. Wid det förestagna Dag-trackammke, af r R:dr 24 H. Banco för 5 Cancelllstec hos Högs tost. Rlkdcrstopet och Adeln, 4 hos Wällofl Bor» SareStä'detjoch 4 hoö Hedeewärda BondeStändek har StatsUtffottet icke näaot att erindra, Utan säl derä tillstyrka Riksens Högl. Ständers gunstiga bifall. För det Högwördiga PresteSrändet haswa blifwit uppförde twenne Notarier, » r R:dr ZL §.
Jag anhåller derföre, att fä fästa Hrrrnes uppmärksamhet derå, att 79 § Riksd.Ordn. bestämmer, huru Utsk:sledamöter skola anmäla sig för tjenstledighets vinnande, huru vid en sådan ledighets beviljande ny ledamot skall väljas, och att slutligen R. o. Ad. ställe sig, i dessa sednare fall, Ridd.Ordn. till efterrättelse, naturligtvis i afseende på tid och sätt för valen; ty något annat än tiden för ledighet och sättet för valet är icke i fråga. Nu är här icke det ringaste ord nämnt i denna § om suppleanter, hvarken för R. o. Ad. eller för de öfriga Stånden. Hvad hindrar då R. o. Ad. att, lika med de öfriga Stånden, välja suppleanter till Utskm? Grundlagen hindrar det icke, Ridd.Ordn. icke eller. Frågan är således: hvad blir följden, när ledamöter i Utsk. begära tjenstledighet? Det förändrar icke förhållandet, ty i och med detsamma Landtm, tillkännagifver för Ståndet, att han beviljat ledighet för Utsk:sle damöter, anmodar han Electorerna att träda tillsammans, för att välja ny ledamot på sätt 69 § Riksd.Ordn. innehåller. Suppleanterna stå qvar i alla fall på sidan om de ordinarie ledamöterna och göra ingen rubbning i Utsk:s arbetsordning, ingen rubbning i de bestämmelser, sorn 79 § Riksd.Ordn. innehåller; ty jag vill förmoda, att Landtm, icke underlåter att ställa sig 79 § lill efterrättelse, och att han följaktligen för hvarje gång, som han tillkän - 140 Den 12 October e. m. nagifver för Ståndet, att han beviljat någon Ulsk:sledamot tjenstledighet för tre veckor, eller längre tid om så behöfves, jemte orsaken dertill, med bibehållande af riksdagsmannarätten, äfven anmodar Electorerna att välja en annan ledamot i Utsk. i den permitterades ställe. De valda suppleanterna äro i alla fall qvar såsom suppleanter, sä framt icke någon af dem väljes till ledamot i Utsk., för hvilken händelse en ny suppleant väljes, om nemi. Ståndet beslutar att alltid hafva två suppleanter.
De aro byggda pä hypothesen, att, i händelse Bankens silfverfond skulle nedgå till minimibeloppet af 2,000,000 r:dr specie, Riksg.cont. skulle äga att upptaga tvenne lån, hvardera på 1,000,000 r:dr Hamb. b:co, för att dermed förstärka Bankens metalliska cassa. Dessa lån skulle upptagas på ett s. k. creditiv. Jag har redan vid ett föregående tillfälle, dä realisationsfrågan nfgjordes, reserverat mig i detta afseende och sökt ådagalägga min öfvertygelse, att på ett sä stäldt creditiv man icke kunde erhålla en skilling, hvarigenom således realisationens bestånd i hög grad skulle comprometteras. Skälet härför är, att denna form af creditiv är fullkomligen okänd på alla utländska börser, hvarest man icke känner någon annan form, änden af statslån med dertill börande statsobligationer och couponer, hvilka derjemte äro godkända of domstolar vid arfskiften och liqvider m. m., allt efter den för dagen noterade cours; hvilket med de på ett creditiv upptagna penningar ej skulle kunna äga rum. Den utländske bankieren, som ingår uti ett lånecontract, är intet annat än medlaren *) Detta projcct medföljde åtcrreroisscn till StatsUtsk. 43» Den 39 December f. m. emellan Regeringen, som vill upptaga lånet, och capitalister, som vilja placera sina penningar; men det är icke tänkbart, att någon capitalist mot 4 proc:s ränta vill placera sina penningar på den osäkra fot, att förbindelserna inom några månader kunna infrias. Utländska capitalister frukta detta mera än annat, och vilja helst placera sina penningar såsom stående lån. Af dessa skäl anser jag, att det åsyftade 2 millioner rtdrs-lånet, i händelse Bankens silfverfond skulle nedgå till minimibeloppet, icke kan erhållas, och att följaktligen realisationens bestånd i förberörde händelse möjligen kan comprometteras.
Län bestämma en annan lärnpelig dag för samma Marknad, likväl så nara den förra terminen sorn möjligt, samt att ej allenast utfärda kungörelse derom, sednast en månad förr än marknaden inträffar, utan ock om de vidtagne åtgärder lemna E. K. Mits och Rikets Commerce.Collegium underrättelse; hvilket Nådiga förordnande blifvit af bemäldte Collegium uti Cifculair-bref den 7 Junii sistnämnde år E. K. Mus samtlige Befallningshafvande meddeladt. Vid öfvervägande af detta ämne har ho$ Riksens Ständer forekomrnit, dels, att det ändamål, som med förbudet mot marknaders hållande Underdåniga Skrifve!ser. 135 näst före eller näst efter Söndag eller Helgedag blifvit Isyftadt, nemi, Sabbatens tillbörliga helgd, icke varder i hufvudsaklig matto uppnådt, så länge detta förbud är inskränkt endast till marknader, som räcka en dag, men de flesta marknader, eller de som påstå flere dagar, deremot utsättas i synnerhet på Måndagar, dels ock, att en sådan olikhet i stadganden , angående marknads-terminerne, lätt föranleder till misstag och förvillelse , så väl vid terminernes uppgifvande i Almanackorna, som äfven då E. IC, Mas Befallningshafvande måste i Stället för origtigt utsatte terminer utlysa andra, hvilka åter ej blifva kände af de från marknadsorten aflägse boende, som, enär de infunnit sig på den i Allrnanackan bestämda dagen, således blottställas för opåräknade förluster genom saknad afsättning af deras varor och tillverkningar. Riksens Ständer få alltså hos E. K. M. i underd. anhålla, att, till före. kommande af omförmälde olägenheter och på det likstämmighet och enkelhet i föreskrifterna om marknadstider matte vinnas, E. K.
Byggninga-Balkeu framlagt, yttrat, att det vore en ovedersägligt rigtig sats, att skifte icke kan anses såsom ett sätt att förvärfva, utan blott som ett sätt att, genom utbyte, till förmonligare bruk ordna och sammandraga egor; till följe hvaraf, och dåden egolott, en delegare genom laga kraftvunnet skifte fått sig tillagd, är bans lagliga egendom, hvilken icke utan kränkning af egande-rätten kan honom fråntagas, han väl må kunna tvingas att ingå i nytt skifte och utbyta sin jord emot annan, om skäl dertill förekomma, men aldrig lida någon minskning deri och underkastas ett våldsamt ingrepp i sin egande-rätt. Dessa åsigter äro äfven de nu förenade Utskottens, som derpå stödja sitt tillstyrkande, att någon förändring i senare mom. af ifrågavarande 1 $. icke måtte beslutas. g Cap. 1 §. Af Herr Munck af Rosenschöldj JV. R.: ”att vid de skiften, som ”härefter verkställas, borde för hvarje by uttagas en allmän Bygata, hvarest ”de, som sjelfva ingen jord ega, hade rättighet att, mot afgift till Kronan el”ler byn, uppföra så kallade Kronogatuhus.” Tanken att tillskapa byar af backstugor, synes Utskotten temligen egen, och det ej minst genom motionärens förslag att inympa den i Skiftes-stadgan, hvars syfte hittills eljest allmänt erkänts vara att genom föreskrifter om utflyttningar söka spränga de täta massorna af hopträngda bostäder i byarne. Föi’slaget lärer, efter Utskottens omdöme, icke finnas förtjena något afseende. 11 Cap. 1 §. Af Bengt Gudmundsson: att stadgandet borde förtydligas sålunda, att uttryckligen bestämdes, det afrösnings-jordens taxering skall ske, i förhållande till inrösnings-jorden, hvarförutan föreskriften i 12 Cap. 2 §. om utbyte i vissa fall af inoch afrösnings-jord, omöjligen kunde tillämpas. Alldeles enahanda anmärkning framställdes vid 1828 års
Men, då Kongl. Maj:t i Nåder bifallit afläggandet af allt guld och silfver på uniforrmpantaloner samt Guld-epauietter för alla officerare i armé n, med undantag af Ge' eralitetet och Öfverstarne, hvarigenom Arméen således föregått Ridder» skåpet och Adeln med ettvackertefterdöme,och enärnu mera endast ett par små guldknapphål på kragen, hvilka distinguera graden, o:h en guldcordon återstå, hvilka prydnader tillsammans ei tillskynda större kostnad, än omkring Tre Riksdaler Banco om året, så förmodar Herr Baron, att genom deras indragning hvarken lönförhöjningen blefve betydlig eller att Rikets Financer genom sådana småsaker kunna på något sätt förbättras. Dessutom har, ifrån Högvördiga Prest» Ståndet, blifvit remitteradt; Besv. ech Ekon. Utsk. Betankanclen. 457 7:0 Ett Memorial af Herr Prosten C. G. Almquist, deruti fört slas, att Riksens Högh Stander förenade sig uti en gemensam underdånig an ällan hos Kongl. Maj:t om utfärdandet af en öfverflödsförordning, hvarvid den hufvud princip kunde läggas till grund, att allt, som är till införsel förbudet, borde till bruk och nyttjande förljudas och för hvilket stadgande 1794 års förordning emot yppighet och öfverflöd med de tillägg och modificationr, sorn innehållas i Riksens Ständers Serskildta Utskotts för år 1815 afgifna Betänkande, anses kunna tjena till ledning. I sammanhang härmed hemställer Herr Prosten för öfrigt, att soldaten vid indeldta Arméen på Landet måtte få grå, i stället för blå uniform, samt att, sedan samtelige corpser och stater nu mera erhållit stadgad uniform, en Sådan äfven må fastställas för det Hedervärda BondeStåndet, så att den gamla ärbara grå drägten måtte allmänneligen antagas af Sveriges respectabla Allmoge liksom den af ålder utgjort och ännu på de flesta ställen utgör deras vanliga klädedrägt.
Delalj"handeln iir väl i uttrycket en motsats till grosshandeln, men "icke derföre mindre än denna sednare, utan tverlom alltid "lika stor som den, emedan dess funclion består deri, att be"sörja produeternas öfverförande ur grosshandlnrnes och de ’ stora producent er nes i Co asum en t er nes händer, så al t a Ila g 1 oss"handelns produeter också nödvändigt komma i detaljhandeln. "Men den är derjemte af el t ojemförligt större omfång an gross"handeln, i så målto, som cn mängd produeter, ulan att lörst "komma i grosshandeln, omedelbart på detaljhandelns viig "öfvergå ilrånen mängd mindre producenter lill consumen”lerna, och alt en oandlig mängd dagligen förekommande "Iransaclioncr tillhörn densamma, hvilka med grosshandeln "halva alls intet att skalla. Denna bandel är således den "vigligastc för en nation, och i tvifvelaktiga fall den, sorn ”företrädesvis förtjenar att afses. Men just för denna del ”af handeln är drcimal-svstemet det mindre Ijenliga, dä man "tili densamma alltid kommer till behof af och T'^ "samt någon gång lill och £, men mera sällan till sool "äro de enda, hvilka utom -J gå jemnt upp i tiotalet." Uti samma skrift, hvilken igenlinnes i ConversationsJexicon der Gegenwart, ulgifvet i Leipzig, 20 haft., art. Maus und Gewichl, förekomna ännu åtskilliga historiska dala, till bevis för den omständigheten, huru Napoleon sjelf insåg, ali decimal-systemet icke kumle med sträng conseqvens genomföras. Jag vill icke belasta R. o. Ad:s protocoll meddelas ytterligare uppläsande, helst de kunna igenfinnas i det omnämnda häftet, uicn har emedlertid trott, att det Idir citerade - D e ii 27 Maj e. ra. terade icke kan vara utan allt intresse för Utsk. att laga i betraktande, ifall betänk, återremitteras. Hr Stuart, Garl Gustaf:
Jag får, för min del, bestrida en sådan hvila; emedan den skulle innebära ett medgifvande emot Ridderskåpets och Adelns öfver saken fattade beslut. Jag tror att tydeligen olagliga beslut äro inga beslut, och jag itererar alltså min proposition om gillande af den upplasta Expedition 348 Den 7 Juli, f. m. Herr Zibet; Hvad det angar att da 5'ne Ståndens belut är olagligt, tror jag det icke tillhöra något Stånd alt derom döma; och jag kan ej inse annat än att frågan böy hänskjulas till Stora Nämndens afgörande, Friherre Cederström, Jacob: Endast sadana frågor kunna komma lill Stat^Utskottets Stora Nämnds afgörande, hvilka antingen, enligt 6g §. Regeringsformen, rora Statens reglerande eller Revillningens derefter lämpade hela belopp , eller - livad till RjksgäldsContoirets Utgifter och Inkomster hörer, eller grunderna för RiksgäldsContoirets styrelse och förvaltning, eller, enligt 71 §. Regeringsformen, angå bevillningens utgörande; men sådana beslut kunna ej härunder inbegripas, sorn ej äro i laglig ör hling fattade, Detta är förhål-, landet med förevarande ämne; ty, ehuru, 56 §. Regeringsformen stadgar att Utskottens förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande, Utan förändringar eller tillsatser; hafva dock Prestsamt BondeStånderi, utan återfcemiss, med ett tillägg bifallit StatsUtskottets Betänkande, angående tillökning i de Furstliga personernas Hofs ta t sSu mmor, Expediti o nsUt sk otte t hade bort, innan det insändt Expedition till Justering, hafv^ underrättat RiksSlånden om sakens skick, Ixnellertid är jag öfvertygad att Prestoch \ Veu. 7 Juli /• m• ’ 545 RondeStånden, då de blifva underrättade om förhållandet, rätta sina beslut; och bör derföre Expedition intill dess hvila. Grefve Lilljencrantz: