Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj inbetalt vexelns hela kapitalåterstod 619 R:dr 13 öre; samt att den å vexeln upplupna ränta, hvilken ännu vore ogulden, utgjorde 224 R:dr 41 öre; och har Diskont-direktionen, beträffande den sökta eftergiften, med afseende derå att, ehuru, enligt hvad Sysslomannen i sökandens konkurs intygat, tillgångarne deri endast lemna en utdelning af 10 procent å de i konkursen bevakade fordringar, sökanden likväl för atl möjliggöra ett ackord med sine öfrige borgenärer, dels sjelf, dels genom vänners biträde till Diskontverket inbetalt ett högre belopp, än sorn sålunda kunde vara från konkursmassan alt i utdelning förvänta, hvarigenom Diskontverkets fordran blifvit till kapitalel fullt betald, funnit sig ega anledning tillstyrka, atl Diskontverkets ofvanberörda ränlefordran måtte sökanden efterskänkas. I betraktande ej mindre af hvad sålunda anfördt blifvit än ock af öfriga i ansökningen uppgifna och till rigtigheten vitsordade, bevekande omständigheter, får Utskottet vördsamt hemställa, att Diskonlverkels ifrågavarande räntefordran må sökanden eftergifvas och ur Verkets räkenskaper få afskrifvas. Stockholm den 3 Augusti 1863. Alik. till Exp.-Utsk. den 4 Aug. 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, i fråga om ett af f. Apothekaren C. P. Lidmans hustru, Jenny Lidman, jodd Bentzelstjerna, gjordt ackordsanbud.
Enär afforingar under enahanda rubrik förekommo lili räkenskoperne för åren 1844 oc^ ’845. öller för det förra med 208 r:dr 24 sk., och för det sednare med 2.3a r:dr 4° sk., hafva 1847 års revisorer i allo instämt uti hvad om dylika dispositioner af 1845 års revision blifvit yllradt och hemstäldt. Som uti tffgifven förklaring blifvit upplyst att förvaltningen af sjö-ärendena eger, med stöd af Kongl, brefvet den 2 Februari 1842, alt, uppå chefens för, expeditionen reqvisition, som af deparlements-chefcn blifvit bestyrkt, Fil 1 den förre, emot qvitto, utbetala de belopp, hvilka lill extra gifter rid expeditionen behöfva», de der skola, jemlikt Kongl, brefvet den 5 I Stiils-Uuhotfe s Utlåtande, A:o 206. Juli i83r, iiifinKamuiMr.rätten redovisas, torde, med hänsigt jemväl i de anmärkte dispositionernas ringa belopp, revisorerues ifrågavarande framställliingar icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd. Styrelsen för allmänna vägoch vatten-byggnader. §5,. (1847 Ars Rev. Ber. pag. 178;. Förkl. pag. 387.) Af revisorerne är vordet: anmärkt, alt, sedan. Styrelsen lått sig genom ett Kongl, bref af dea r3 Juni 1848 aribefaldt att i riksgäids-kontoret lyfta t»,000 r:dr till uppmuddriug af Örsuuds å i Upsala, län, samt summan äfven blifvit ultagen, men under årets lopp ej använd för det uppgifna ändamålet, berörde 6,000 r:dr. likväl upptagits i räkenskaperna såsom lyftade i. Kongl. Stats-kontoret, hvilket embetsverk med dessa, den extra statsregleringen tillhörande, medel icke haft någon befattning.
2:o gör tibningar åtfoljanbe bihang galla famina ffabganben; bocf mare fåbana bulletiner, forn, på <3Cår befallning, trpcfaS på ferjfilbta blab od) inne» fatta officiella unberrättelfer famt åtfölja ©merigeS ^offodj 3nrifeS»?ibnin» gar, äfmenfom tibning tillfjöranbe planeter, frie från ffämpltng. 3:o (3öill utgifvare af annan periobijf jfrift, än tibning, eller af få fallab brochure, forn utgöres af en trpcft afjjanbling, fullänbab i ett ffäfte od) font ej öfmerffiger fora a.if, njuta portofril>et för affänbanbe beraf meb poffen inom lanbet, mare {jan, emot f>alf ffämpel afgiftS erlägganbe od) få mibt en ffif aff fanbntng icfe aafeS föranlcba till uppehåll i breffpoffenS orbentliga gång, bertill, efter ferjfilbt mebgifmanbe af ©eneral-sj)off-'@ti)relfen, berättigab; maranbe utgifmare, forn för fåban periobijf jfrift eiler brochure åffunbar portofrifyet, pligtig att, innan något exemplar beraf afpttraS, icfe allenaff en bplif fin åffunban an» mäla, i ©torholm omebelbarligen l)oS ©enerab^>off»@tprelfen, odj i lanbSor» terne l)oS fiBåte föefallningSffafmanbe eller, ber be ej finnas, f>oS ©tabenS
Den ena, att försäljningen utomlands bör öfverlemnas åt den enskildte speculationen; men delta har blott ett fel, nemligen att icke vara verkställbar!. Ingen handlande kan speculera på krutförsäljning utomlands i mindre partier, ty assuruncen för den öfriga lasten blir alltför dryg, 172 Den 7 September f. m. så snart krut är om-bord, och det måste således föras på egna fartyg, sorn fordra att särskilt förbyggas. Skall försäljning utomlands äga rum, måste den derföre ske genom anstalter för det allmännas räkning, och särskilda skepp sysselsättas dermedj men jag tror, att intet behof af en sådan försäljning nu mera kan äga rum, ty sedan saltpetergärden blef nedsatt, får Kronan icke mera krut, än som behöfves; och jag kan således ej tillstyrka Utskottets förslag i denna del. Den andra punkten angår prisets nedsättning för det krut, som försäljes inrikes. Det ankommer visserligen på Rikets Ständer, till hvad grad de vilja utsträcka sin uppmuntran åt Handel och Näringar genom krutförsäljning till nedsatt pris; men jag får blott erindra, att närvarande pris utgör ej mer än knappt f:delar af krutets tillverkningsvärde, och att det egentligen är endast Bergshandteringen, som är i behof af krut, tillika med några större Possessionater, som behöfva det vid väganläggningar. Bergskrutet säljes nu för 26 R:dr, men kostar i tillverkning 42 R:dr, och jag tror således, att all möjlig nedsatt-? ning redan är medgifven. Jag afstyrker derföre äfven denna del af Utskottets förslag. Grefve Gyldenstolpe Anton Gabriel: I afseende på den skrifvelse StatsUtskottet föreslagit i slutet af sitt Utlåtande, rörande de 22ne KrutförsäljningsKxpeditionerne, ta - Ben 7 September f. fri. ger jag mig friheten göra åtskillige anmärk-* ringar. Denna Skrifvelse skiljer sig, såsom nästföregående Talare redan anmärkt, i aine delar i ito Alt Krut försäljningen utom
Discont-utredningen bero, ej blott på huruvida Konungens Sanction till detta beslut lemnäs, utan äfven på sättet, hvarå en slik Sanction meddelas. Herr Pahlman: Örn frågan vore ny, skulle jag visserligen instämma deruti, att Ridderskåpet och Adeln ej utan föregången Remiss kunde densamma pröfva och afgöra, men då samtlige RiksStånden stadgat, att öfvertagatldet af Disconternes utredning berodde på Konungens Sanction, tror jag icke, att Statsoch BancoUtskottens Utlåtande i den delen behöfver inhemtas , utan att Ridderskapet och Adeln gerna straxt derom kan taga dess beslut. Att ifrågavarande lörbehåll icke blifvit såsom ett vilkor i lnstructionen iakttaget, är klart , ty man hoppades, att Kongl. Majds sanction dessförinnan skulle ankomma. Då nu den återstående Riksdagstiden är så ganska kort, att man nästan kan förmoda, det en remiss till Utskott skulle blifva utan påföljd; då jag ej eller vill tro, att man skulle önska det, emot Riksens Ständers afsigt, ingenting kunde göras vid Discont-utredningen, eller se 8 månaders arbete på en gång tillintetgjordt, vågar Den 17 Juliu 325 jag förnya min anhållan om proposition till bifall af min motion, hvilken jag ej tror vara stridande mot formen, i sådant fall hade jag aldrig väckt den. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att den af Herr Påhlman väckte Motion till Statsutskottet remitterades. Ropades
Deremot torde förbud att mellan flera köpare fördela bränvin innebära ett medel att hämma ofvan omförmälda, af flere motionärer öfverklagade, sätt att eludera lagstiftarens afsigt. Yäl uppkomme genom dylikt förbud någon olägenhet derigenom att flera mindre hushåll icke kunde, såsom nu stundom tillgår, uppdraga åt en person att för deras gemensamma behof hos partihandlare eller å minutbandelsställe uppköpa mindre qvantiteter bränvin; men då, i betraktande af det mål Utskottet genom denna åtgärd söker vinna, nu omförmälda betänklighet icke kunnat tillerkännas stor vigt, helst annan utväg till afhjelpande af ett ondt, som på många ställen synes vara på väg att qväfva de goda frukterna af nuvarande bränvinslagstiftning, icke lärer finnas, har Utskottet icke tvekat alt tillstyrka, alt i 3 § må införas förbud att mellan flera köpare fördela partivis eller å minutbandelsställe köpt bränvin samt att öfver - 4 Sammam. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. EkonTJtsk. Betänkande M 4. trädelse af detta förbud må beläggas med det ansvar, som i 41 § är föreskrifvet. § Utskottet anser väl bibehållandet eller afskaffandet af föreskriften, att mat alltid skall vara att tillgå på ntskänkningsstälie, icke var af någon synnerlig vigt, meri då nämnda föreskrift hos mången torde underhålla den falska föreställning, att bränvin är ett oundgängligt eller åtminstone nyttigt retmedel vid måltider; då erfarenheten visat, att tillgång på mat stundom lockat till ymnigare förtäring af bränvin än eljest skulle varit händelsen, och då i allt fall ifrågavarande föreskrift med lätthet kan kringgås af de bränvinsutskänkare, hvilka ej linna med sin fördel förenligt att tillhandahålla mat, har Utskottet ansett detta ovilkorliga påbud ej böra bibehållas, utan att det borde åt krögarens godtfinnande öfverlemnas, huruvida han vill tillhandahålla sina gäster mat eller ej. På grund häraf tillstyrker Utskottet, att ofvanberörda föreskrift må ur författningen utgå. § 5.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och anser Utskottet sig, på grund af de vid återremisserna andragna skäl, böra frånträda sitt förra, utaf frenne Riksstånd återremitterade, Utlåtande i ämnet samt vördsamligen föreslå, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att, med ändring af i ämnet gällande stadganden, importör vid införsel af stenkol, vare sig för eget behof eller till afsalu, måtte i nåder förklaras befriad från skyldigheten att låta nämnda vara uppmätas af städernes mätare; samt att i följd häraf städerne jemväl befrias från åliggandet att, derest sådant äskas, genom sine mätare tillhandagå med uppmätning af stenkol, som till riket införas. Stockholm den 13 Maj 1851. Ånk. till Exp. Utsk. den 15 Maj 1851, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af erhållae återremisser utaf Betänkande JS:o 5/fj rörande väckt motion om Stapelstadsrätt för Skellefteå. Nämnde Retänkande, som blifvit af Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet återremitteradt, är deremot bifallet af de öfriga två lliks-Stånden; och då, genom sålunda af två Riks-Stånd lemnadt bifall till Utskottets afstyrkande af motionärens 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 100. förslag, detta, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, förfallit, kunna återremisserne icke till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Maj 1851. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Maj 1851, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af erhållne äterremisser utaf Betänkandet N:o 6gj rörande föreslagna ändringar i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Riket af den ag Augusti 1843.
Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeeonomieUtskottens den 10 dennes under N:o 88 afgifne, samt den sr derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkan, de, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en föreslagen och utarbetad ny författning, om Mått, Mål, och Vigt, jemte några i samma ämne remitterade RiksdagsFullmäktiges Memorial. Herr IjeJrén, Johan Pehr’. Som denna fråga, enligt min öfvertygelse, år en bland de vigtigaste som vid Riksdagen förekomma, utbeder jag mig att vid Betänkandet få göra några erinringar, i afsigt att bereda bifall till den återremiss, hvarom jag anhåller. Det har varit högst tillfredsställande, ehuru Dm 87 Maji », m, visserligen icke oväntadt, att läsa Kongl. VetenskapsAcademiens förträffliga utredning af detta, som man hittills trott, nästaii ohjelpligt intrasslade ämne. i Jag instämmer för min del med Utskottet 1 alla frågor, med undantag af den, som rör Torr vartiiildlel, hvarvid jag utbeder mig få fasta Ridderskapets och Adelns Uppmärksamhet. Kongl, VetenskapsAcademien hav för denna del af ämnet uppgifvit tvänne olika förslag, ( af hvilka Utskottet, som mig synes , utan giltiga skäl valt det sämre, men blött berömt det bättre. Det ena, det nemligen, sorn Utskottet valt, grundar sig på bibehållandet af gamla mål-tunnan, delad i hundradedelar, hvarje således utgörande 63-iöo;dels kanna, som man kallat mått, Det andra grundar sig på införande af ciibik~Joten, under namn af joting> sorn innehåller jemnt lo Svenska kannor. Häraf Synes klart, att hvilketdera af dessä tvänne förslag också antages, så påkallar begreppet om ett nytt mål, i det ena fallet mditett i det andra fotingen. Hittills visa sig således bägge systemen likä antagliga.
Jag anser nemi., att denna adressens öfverlemnande till thronen, vore en förändring i häfdvunnen praxis, som enligt all lagfarenhet motsvarar bestämd lag. Såsom prsjudicater anföras de under förra riksdagar aflåtna adresser. Men dessa hade uttryck af tillfredsställelse och lyckönskan till syftemål, och den ifrågavar. alser motsatsen. Härmed menar jag ingalunda yrkandet såsom princip, alt endast belåtenhet, icke obelålenhet, skulle få uttryckas. Jag vill blott säga, att för detla sednare uttryck har grundlagen specielt utstakat vägen, nemi. granskningen i Const.Utsk. af Statsrådets prot:r och användandet af 107 Jin Reg.Fln. Att förut genom adresser klandra, vore det af all lagfarenhet bannlysta bis in idem. Pä dessa grunder önskar jag lifligen, att discussionen måtte först afgöra formfrågan, nemi. huruvida i prineipväg en sådan adress kan och bör frambäras, likmätigt grundlagen och likmätigt den Den 26 Febra*ri f. m. 387 praxis som blifvit lag, och icke dessförinnan intränga uti adressens innehåll, hvilket inträngande jag skulle anse som ett verkligt förirrande af discnssionen. Har Ståndet afgjort fornifrågan, och beslutet blifvit, att adressens framförande är grundlagligt och lämpligt; då först böra vi, och då måste vi discutera adressens innehåll. Jag röstar för dess läggande till handlingarna. Frih. H amilton, Hus;o: Då jag funnit, alt mängden af talare yrkat, att BondeSt:s förslag till adress, såsom under nuvar. förhållanden icke lämplig eller passande för R o. Ad. att antaga, må läggas lill handlingarna; har jag icke dervid något annat att tillägga, än att jag förenar mig med dem, som så yttrat sig. Jag tog mig derföre endast af den anledn. friheten att begära ordet, att Frih. Sprengtporten och Hr von Troil föreslagit R. o. Ad., att R. o. Ad. sjelf skulle ånyo upptaga sjelfva ide'en, och genom ett särskildt tJtsk. låta utarbeta ett nytt förslag till adress, såsom svar pa throntalet.
Der gick ett ögonblick: de stodo orörliga midt emot hvarandra, – ett af dessa ögonblick, då tillvaron liksom tyckes hålla andan och lyssna till processer, så fina och svårförnimbara, att de falla utanför lifvets kontrollerbara gebiet; de sökte, utan att kunna det i dunklet, få fatt i hvarandras ansigten, medan det var tyst omkring dem; och utan att de, den ena lika litet som den andra, visste af hvad det betydde, göt sig kring dem och i dem den stämning af värme och helg, i hvilken lifvets urkänsla utkläckes. Han kände en varm hand i sin, – i nästa moment var stämningen bruten. Värden tog fröken Schraders arm och Truls värdinnans, och det lilla sällskapet tågade in i matsalen. Den främmande damen kom att sitta midt emot Truls; och så snart de väl hade bänkats så der ansigte mot ansigte i en taklampas fulla, skarpa ljus, korsades – liksom satta i rörelse på en och samma gång och på ett och samma instinktiva bud – deras blickar midt öfver bordet. Hon bar en liten blomsterkvast instucken i det hvita klädningslifvet. Hvad som förlänade henne det karaktäristiska särdraget, var hufvudets hållning, halsens linier: – något ungt oförväget och något fast, trots och gratie tillika. Ansigtet var brunt som hos ett naturbarn, en landtflicka, hvilken alltid lefvat under bar himmel, vinter som sommar, och det fick sitt uttryck från ögonen: varma, grå och muntra. De suto just som bäst fästa på honom, dessa ögon. Då hörde han vid sin sida värdinnan säga: «Jag vet inte, om vi sagt er det: er vis-à-vis är en stor beundrarinna af era farliga böcker.» «Så-å!?» Truls lät blicken glida tillbaka från sin granne till sin vis-à-vis igen och såg henne rakt in i de öppna ögonen, misstroget, frågande och undersökande, – länge. Plötsligt gled en skugga öfver hennes ansigte, en gêne eller hvad det var, en förstämdhet; och ögonen skiftade också uttryck, som om hon kände rådvillhet eller ville värja sig. Det hela var af en sekunds varaktighet.
Till följd häraf och enär de för Norrbottens län af Landshöfdingen Widmark föreslagna åtgärder för afskiljande af de öfverloppsmarker, som borde åt Kronan bibehållas, från dem, hvilka skulle åt enskilda upplåtas, vöre af beskaffenhet att lämpligen kunna till sina hufvudsakliga delar utföras i afseende på öfverloppsmarkerna i samtliga de Norrländska länen, Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Utsi. Betänkande N:o 50. 15 hade Kongl. Maj:t, före meddelandet af hufvudsakligt beslut i fråga om de Norrländska öfverloppsmarkernas användning, velat i nåder förordna, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län borde, hvar för sig, genom vederbörande landtmätare och jägeribetjening låta å Kronans genom afvittring bestämda skogsmarker verkställa undersökning jemte den uppskattning och indelning, som kunde erfordras, för att utröna, hvilka delar af dessa marker hade det sammanhängande läge och vore af den beskaffenhet, att de skäligen borde såsom kronoskogar bibehållas och användas, samt hvilka delar af öfverloppsmarkerna deremot hade den spridda belägenhet eller eljest vore af den natur, att de icke med nytta och förmån kunde af Kronan bibehållas, utan lämpligen borde, enligt de grunder, som kunde varda bestämda, åt enskilde öfverlåtas; att Länsstyrelserna derefter skulle till Kongl. Majit inkomma med underdåniga förslag rörande förmånligaste sättet för nämnde skogars användande; börande nu omförmälda undersökningar och åtgärder, i den mån afvittriugsarbetet fortgått, utsträckas äfven till de skogsmarker, hvilka för närvarande ännu icke hunnit afvittras; samt att kostnaderna för ifrågavarande undersökningar skulle af Skogsplanterings-kassans medel, efter anordning å vederbörande landtränterier eller, om tillgång derstädes saknades, efter reqvisition hos Stats-kontoret, bestridas.
Det Förslag, som Constitutions-Utskottet afgifvit, innefattas egentligen i de af Utskottet föreslagne nya §§. i Regerings-Formen. Det som föregår är endast att *6 Den 1 December f. m. anse såsom motiver. Jag hemställer derföre, om det kan vara lämpligt, att göra proposition pä motiverne. Jag tillstyrker för min del att, sedan de , sorn hafva anmärkningar att göra vid motiverne , ägt tillfälle att serskilt deröfver yttra sig, Ridderskapet och Adeln derefter må besluta öfver de af Utskottet föreslagne §§.; men att serskilt besluta, först öfver motiverne till en §., och sedan öfver sjelfva Redactionen , tyckes mig innebära en oformlighet. Herr von Hartmansdorff: Jag förenar mig till alla delar med Herr Mannerstam ; men, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna, att så sammanhängande frågor icke kunna åtskiljas , och att motiverna till hvarje §., tillika med sjelfva Redactionen , böra underställas Ridderskapet* och Adelns bepröfvande , så kunde man ju först genomgå alla motiverne, och derefter inhämta Ståndets mening öfver de serskildta Redactions-förslagen. Om vi nu skulle börja med y §., så komme vi, att på en gång discutera motiver, för liera serskilda saker, emedan man ej från den första §. der fråga är om Stats-Råds-Ledamöternas antal, kan skilja den andra , hvarest bestämmas bör , huruvida en Justitiae-Canceller skall finnas jemte JustitiasMinistern, eller 2:ne Krigs-förvaltare i stället för en. Detta ingriper så i hvartannat, att Constitutions-Utskottet icke kunnat för hvarje punkt utan för det hela i sammanhang , uppgifva sina skäl. Likaledes synas vi böra göra vid profil ingen. Den 1 December f. m. a7 Herr Grefven och Lamh-Mar skalken förklarade, att då flere blanc!
Ankom den 5 Maji 1823. Utlåtande ofver sårskilde, hos HedervBonde-Ståndet, våckte frågor om råttighet för Bergsmån, att lösa Kronans persedleoch Tionde-Tackjern. Siats-Utskottets Betänkanden. 72g Genom Protocolls-Utdrag af den 17 sistl. Febr. liar Hederv. Bonde-Ståndet till Stats-Ulskottet öfverlemnat RiksdagsFullmägtigens för Lindesoch Ramsbergs Bergslager, i Orebro Län, Eric Nilssan Cederborgs Memorial, hvaruti föreslås, att den af Hemmanen i Bergslagens utgående Persedle-jerns-ränta, som nu levereras in natura och försäljes på Auction tillika med Tionde-Tackjernet, matte i anseende dertill, att en stor del Hemmansegare i berörde Bergslager, ehuru fullgörande alla Bergsmanna onera, likväl icke sjelfve tillverka Jern och således , till utgörandet af denna skatt, måste inköpa det erforderliga beloppet, hvilket vore både kostsamt och olägligt, heldst sådant egentligen drabbar de minst förmögne,få i penningar erläggas vid de vanliga Uppbörds-Stämmorna, i likhet med hvad som eger rum för Kronans behållne grundräntepersedlar, öfver hela Riket i öfrigt, och att lösningspriset måtte bestämmas i enlighet med hvad Kronan för Ortens Tionde - Tackjern erhåller, då Skattskrifvaren, på sätt som vid Salpeter-gärden tillgår, egde att antingen in natura afbörda sin skyldighet eller ock Kronan uppbära en med tidens beskaffenhet instämmande betal - ^3q ^Ståts-Utskottets Betänkanden.. ning derför: uti hvilken framställning Pehr Pehrsson, för Nora och Hjulsjö, samt Oloj Andersson , för Grythytte och Helleforss Bergslager, instämt; hvarförutan Hederv. Bonde-Ståndet i Protocolls-Utdrag, den 3:dje sistl.
Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring och tillägg i AnsvarighetsLagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, samt Directeurerne vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö, är jag inom mig mera benägen att tro, det beredvillighet och tjenstaktighet, än något annat motiverat Utskottens handlingssätt. Jag ber derföre Utskottens värde Ledamöter vara försäkrade, att det ingalunda är för alt försöka verka på deras öfvertygelse, som jag å nyo yttrar mig i detta ämne, utan det är för att inför Svenska Folket ådagalägga, huru lätt sinnet ger vika för Magtens vilja, då fråga är att bortskänka Nationens heliga rättigheter. 66 och 67 §§:ne i Riksdagsordningen lyda som följer: 66:te §. ”Riksens Ständer välje vid ”hvarje Riksdag, genom slutna sedlar, hvart ”Stånd för sig, samfäldt och ej medelst ”Eiectorer, sina BancoFullmäglige, Tre af ”hvarje Stånd; börande valet förrättas så ”tidigt, att desse Fullmägtige må kunna, ”medan Riksens Ständer ännu äro försam”iade, sin befattning tillträda. Dem ålig”ger, att, jemlikt vid hvarje Riksdag af ”BancoUtskottet utfärdadt Reglemente, förvalta Bankens medel och tillhörigheter, "samt inför Riksens Ständer, eller af dem Den 2i December f. m. ”förordnade Revisorer, redovisa. Yppas vid ”deras öfverläggningar skiljaktighet i me”ningarne, böra de till Protocollet afgifva ”sina röster, hvilka per Capita beräknas; ”i de fall då rösterne äro lika, äge Ordföranden afgörande-röst.” Ö7:de §. ”Efter förenämnde grunder, ”så i afseende på valsätt, som tid, må vid ”alla Riksdagar Fullmägtige i RiksgäldsCon”toiret af Riksens Ständer utses. Desse Full”mäglige skola likaledes vara