Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärsoch Ekon.Utskits den 11 dennes bordlagde Betänkanden Nio 10, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefvet den 10 Maj 185 3, angående priskuranters uprättande å de i markegångstaxorna uptagne persedelslag; och Nio 11, i anledning af vackt motion om åtgärders vidtagande till förekommande af irrlärors spridande vid universiteten och öfriga läroverk. Efter föredragning af Allm. Besvärsoch Ekon.Utskits den 11 dennes bordlagde Betänkande 136 Den 14 Jann ari. N:o 12, i anledning af väckt motion att I?. St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla om aflåtande af nådig Propos. om ett nytt hofstalls upbyggande, anmälde sig och yttrade Hr Brakel, Mauritz: Jag får till en början tacka Ekon.- Utsk:t för den upmärksamhet, det skänkt min motion, men jag kan icke tacka Utsk:t för det resultat, hvartill det kommit, nemi. att afstyrka motionen, och ännu mindre för de motiver, hvarpå det grundat detta afstyrkande. Utsk:t säger nemi. att K. M„ i skrifvelse d. 9 Febr. 185 6 till Öfverståthållaren, updragit åt en siirj skild komité att upgöra och till K. M. inkomma med förslag till ett nytt hofstalls byggande. Det förefaller mig underligt att denna komité, som varit tillsammans icke mindre än 4 år, ej kommit till något resultat i en så enkel sak, som att upgöra ritningar och kostnadsförslag för ett nytt hofstall. Mig tyckes äfven att det skulle förefalla Ekon.Utsk:t underligt. Men så har icke varit förhållandet.
Således om någon åtgärd härutinnan skall vidtagas, mäste man först bevisa, att här i landet finnes saltbrist och att icke blott saltbrist i år har funnits utan äfven fortfarit under en längre tidsföljd. Icke bör raan väl derföre, att under en eller annan kort tidrymd man varit besvärad af ett ondt, vidtaga åtgärder, som följaktligen äro öfverflödiga. Jag kan således icke godkänna Ekon.Ulsk:s förslag. Såsom bevis på de ofta förekommande ändringar i Förfaltn. har Hr Printzensköld åberopat tullförfattningarne, men om den värde talaren hade velat göra 156 Den 16 Februari sig mödan att tillse, huru det förhåller sig med dessa tullsatser, skulle han hafva funnit, alt flera af dem fortfarit en lång följd af år, och att de varit ganska konservativa. Jag vill i sådant afseende endast nämna artikeln blyhvitt, hvarå tullen fortfarande varit densamma under mer än 20 år, och nu först på grund af K. M:s förslag har tullen å denna vara blifvit nedsatt. Hr von Hartmansdorff har hemställt till R. o. Ad. att de icke måtte afslå Betänk, derföre, att han vore motionär* och understödt detsamma. Detta den värde talarens yttrande var en öfverflödig blygsamhet, ty om saken i oeii för sig sjelf är riktig, så tror jag att R. o. Ad. lika litet i detta som i andra fall sviker Hr von Hartmansdorff, men jag tror, att det kan förefinnas likväl någon anledn. lill en sådan hemställan i afton då jag betraktar, huru glest bänkarne nu äro besatte, huru det här visar sig, att det anhang Hr von Hartmansdorff i går hade och som då beredde honom den stora segern, nu har så betydligt skingrat sig derföre, alt möjligen i afton det är någon bal å färde dit dessa unga kämpar begifvit sig. I allmänhet böra de segrande behålla valplatsen, men i afton visar sig motsatsen och det är de å gårdagen besegrade som nu finnas qvar. Frill. Klinkowström: Endast med några ord vill jag be svara de anmärkmr i sak, som här blifvit gjorda. I anledn. af Gr.
Detta är jag icke heller i tillfälle alt känna och har icke eller kunnat inhemta det utaf det utdrag af motionen, som finnes uti Betänk, uptaget. Denna summa af 10,000 R:dr fördelad på 2:ne seminarier, synes mig likväl .någorlunda böra öfverensstämma med det verkliga behofvet, och ingenting hindrar dessutom StatsUlsk., att närmare undersöka detta förhållande; hvarför jag för min del yrkar återremiss af denna punkt, för öfrigt helt och hållet instämmande med Hr von Hartmansdorff. Hr Bråkenhjelm: Sedan vi nu inför Ståndet fått våra fel inprolokollerade och fått lipbära vår tillräckliga andel deraf, vill jag dock anmärka att jag icke är i stånd att inse till hvilket fel jag har gjort mig skyldig, Jag lofvade att icke trötta Ståndet med de skäl som af andra ledamöter redan blifvit anförda, och jag hemställer till det Höglofi. Ståndet huruvida jag icke har hållit detta löfte. Huruvida det äfven af den siste värde talaren blifvit hållet, hemställer jag äfven. Emot det förslag Frih. Åkerhjelm gjort och Hr von Hartmansdorff understödt, ali nemi. punkten nu skulle beviljas och man skulle lefva på den förhoppning alt StalsUtsk. vid d. e. o. slalsregleringen skulle ihågkomma lärare-seminarierna, vill jag anmärka, ali det synes mig innebära ett stort misstag, ty om R. St. bifalla Utsk:s tillstyrkande i denna punkt, der det heter att: ”motionen icke mätte till någon R. Sl:s åtgärd föranleda,” så har StatsUlsk. sedermera icke rättighet att föreslå någon summa till dessa seminarier, utan motionen är då afslagen och saken dermed slut, så att frågan icke kan förekomma uti den e. o. slalsregleringen. Jag vill hoppas att jag icke behöfver fästa SlalsUtsk:s npmärksamhet derpå, alt motionären är Professor vid Universitetet i Upsala och alt tillförlitligheten af hans upgifter således icke kan sättas i fråga. En sudan institution är dessutom icke dyr och bör för 5,000 R:dr kunna åstadkommas, emedan eleverna tillika äro biträdande lärare i skolan.
Skulle'R. o. Ad. åter finna lämpligt all tillstyrka en ökad skjutslega der entreprenad finnes eller kan opstä, så vill jag icke motsätta mig detsamma, ty för alt befordra entreprenaders inrättande der de ännu icke finnas, vill jag lemna min röst för alla de medel som kunna öfverensstämma med rättvisa och billighet. Vore det fråga om att förhöja skjutslegan till 28 sk. per mil, såsom förhållandet nu är i vissa städer, så skulle jag icke hafva något deremot, men vill likväl icke sjelf föreslå det, emedan ett sådant beslut i betydligare mån skulle inverka på de resor som af embetsman verkställas på Statens bekostnad. Det skulle föranleda till förökning i förslags-anslagen till reseoch traktaments-ersältningar för embetsmännen, och sedan vi nu vid denna riksdag fatlat de flesta beslut i afseende på anslagen, så anser jag tiden vara olämplig för att nu vidtaga sådana beslut, som kunna inverka pä de anslag som redan äro fastställda. Jag anser mig således för tillfället böra afstyrka bifall på hvad Utsk. i denna del föreslagit. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Detta betänk, innehåller 24 serskilda motioner ronde skjutsväsendet. Då Ekon.Utsk. nästan utan undantag afslyrkt alla de motioner som inkommit i delta ämne, ansåg sig Utsk. åtminstone böra göra något för att fästa något afseende på de billiga önskningar som i della fall kunde vara uttryckta, och en sorts billighet förefinnes verkligen i det förslag Utsk. i denna del gjort. Det är icke obekant, alt den skjutslega af 16 568 Den 23 Juli. sk. b:co, som nu betalas på de ställen der entreprenad icke finnes, har stått qvar från äldre tider, under det att den blifvit ökad på de ställen der entreprenad åstadkommits. Det stegrade varuvärdet, och de ökade tjenstehjonslönerna äro äfven talande skäl för skjutslegans höjande.
Jemväl Danviks Hospitals Direktion, uti hvars utlåtande Öfver-ståthållare-embetet instämt, afstyrkte bifall till samma framställning, under åberopande af de utaf Öfver-läkaren vid Hospitalet, uti afgifvet yttrande, anförda skäl, som i medicinskt hänseende _talade emot Rikets Ständers förslag; hvarjemte Direktionen särskildt fästade uppmärksamheten på svårigheten eller omöjligheten att under en strängare årstid, då fall af vansinnighet inträffade, genast kunna verkställa patienternes öfversändande lill Upsala, äfvensom på de förökade kostnader, som ,för Danviks Hospital ovilkorligen skulle uppkomma, om berörde transporter samt patienternes nödvändiga beklädnad och vård under forslandet skulle betalas af Hospitalets förut hårdt anlitade tillgångar. 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 212. Öfver-slåthållare-embetet, som sålunda ansett det ständigt ökade behofvet af en lämplig sjukvårds-anstalt för vansinnige från Stockholm icke kunna på det af Rikets Ständer föreslagna sätt afhjelpas, hade derefter uti underdånig skrifvelse den 10 sistlidne December anmält, att tillfälle nu yppat sig att få af enskild person för ett belopp at 35,000 R:dr inköpa en å Kungsholmen bär vid hufvudstaden belägen egendom, bestående af 2:ne lägenheter, kallade Hedvigsberg och Conradsberg, om 41 tunnlands och 12 kapplands rymd, hvilken egendom, enligt afgifne yttranden af General-direktören Ekströmer samt Professoren M. Huss, befunnes särdeles tjenlig för anläggning af en kurativ anstalt för vansinnige, isynnerhet om till egendomen kunde erhållas en mindre del af krono-lägenheten Mariebergs egor, för att derigenom bereda tillfälle Lill den nuvarande körvägens förläggande på längre afstånd från inrättningen.
Om nu, enligt Utsk:s förslag, de 9,333 r:dr 16 sk., sorn under 4-de hufvudtiteln blifvit uppförda såsom ökad tillgång för lotsoch båkväsendet, användes till ränta och amortissement för ett lån, beräknadt att till fullo vara godtgjordt på 20 år, skulle 120,000 r:dr sålunda kunna uppbringas. Bristen i det fordrade beloppet utgjorde således 50.000 r:dr, och jag skulle derföre tillstyrka, att, utom de medel StatsUtsk. tillstyrkt, äfven 5o,ooo r:dimå på en gång anslås, att af de medel, som anskaffas, användas till fyrars och båkars iståndsättande; och anhåller jag om Hr Gr. o. Landtm:s propos. härå. Gr. Posse, Arvid: Lika med Frih. Åkerhjelm anser jag ändamålet, fyrars och båkars försättande i vederbörligt skick, vara af högsta vigt; men då K. M. för detta ändamål endast begärt 170,000 r:dr, och genom StatsUtsk:s förslag kan beredas en tillgång af 120,000 r:dr, tror jag, att man är målet så nära, att man bör förena sig uti de 2:ne 16 H. 10 Den 6 November e. m. Ståndens beslut, så att 3:ne Stånd må hafva förenat sig uti samma beslut. Frih. Åkerhjelm: Sedan jag nu af 2:ne ledamöter blifvit upplyst derom, att a:ne Ständ bifallit Utsk:s förslag att bereda tillgång för 120,000 r:dr till förevar, ändamål, vill jag, för att icke uppehålla frågan, afstå från min framställning och fören a mig uti hvad Gr. Posse och Frih. Palmstjerna anfört. StatsUtsk:s framställning, rör:de detta ämne uti utlåt. N:o 2gi, blef af It. o. Ad. bifallen. Allmänna Undervisningen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Uti K.
Stms bepröfvande. Han säger nemi. ”att någon Sekreterareverksamhet af den beskaffenhet, som i flertalet af andra embetsverk fordrades, ej tages i anspråk inom en statistisk centralbyrå, som ledes blott af en Chef och der några förhandlingar inför prot. ej förekomma; — då utan gemensamhet i arbetet detta skulle blifva högst ojemnt fördeladt och ofta, exempelvis för Revisorn och den så kallade Sekreteraren, alldeles öfverväldigande, men för Arkivarien för ringa; — då den nya plan för befolknings-statistikens bearbetande, hvilken vid sistförflutna riksdag blifvit af PresteSt:t antagen och som snart komme att K. H:ts Nåd. pröfning underställas, toge centralbyråns verksamhet i det strängaste anspråk på ett sätt, som i den statistiska komitéens Bet:de ej'var beräknadt; samt slutligen då R. St:r, vid medgifvandet att centralbyråns tjenstemän linge på stat uppföras, bland annat, fästat det vilkor, att tjenstemännen skulle underkasta sig den förändrade tjenstgörings-skyldighet, som af framdeles tilläfventyrs skeende jemkningar i organisationen kunde blifva en följd; hade, af dessa skäl, t. f. Chefen redan uti det underd. mern., som den 10:de Juli 1858 af honom afgifvits, föreslagit, att de Nåd. förordnandena för byråns trenne tjenstemän icke måtte erhålla lydelse på viss tjenst, och, i närmaste sammanhang dermed, att hela den summa, som d riksstaten blifvit för dessa tjenstemän uppförd, måtte dem emellan delas till lika belopp för hvardera.” Hr Gripenstedt, Johan August: Jag har blifvit af Frih.
Den 2 g Februarii, 2:0- Att straff med spö eller ris, såsom dödande all hederskänsla och värdighet hos den brottslige, hädanefter ej må användas. Fängelse vid vatten och bröd bör icke’heller bibehållas, såsom icke svarande emot sitt ändamål, enär verkställigheten deraf utan controll och offentlighet kan gifva utrymme antingen åt underslef eller omensklighet. Förträffeliga och af andra Nationer redan antagna straff-surrogater äro: Cachot, eller mörkt, ensligt fängelse eller correctionshus, samt för gröfre missdådare fästningsarbete, åtminstone så långe, eller intilldess utväg kan yppas till Colonieeller Deportationsplats åt dessa sistnämnda. Förvandlingen af ensaksböter och vitén, eller sådan penningepligt sora under lika paralele är hänförd, kunde, efter anmälan hos Domstolen och undersökning om bristande tillgång fastställas till arbete efter markegångspris, vid kyrka, publika byggna-^ der, vägröjcining och strömrensning, eller andra dylika allmänna företag i Socken eller Häradet. Förvandling af alla andra böter från 1 till och med 60 Daler borde bestämmas i mörkt häckte, efter lika beräkningsgrund som med fängelse vid vatten och bröd. Böter från 60 till 80 Daler, äfvensom urbotabrott, der lagen ej utsatt högre kroppspligt än 10 par spö eller 8 pär ris, borde till exempel umgällasmed | års correctionshus-arbete, och så Vidare i lika proportion ; efter hvilket förhållan. de fästningstiden skulle i motsvarighet af det förut stadgade kroppsstraffet för gröfre brotts, Den 28 Februarii, lingar jämväl ökas. Bekymret om en noga af-' mätning härutinnan bör icke blifva 6å stort, emedan lagstiftaren måste fästa ett nämare ögnamärke på straffets sjelfva beskaffenhet, än på dess belopp. Dessutom kunna gradationerJ ne häraf framdeles mer precist regleras, om, sorn man har anledning förmoda, penningeböter alldeles, eller till det mästa ur den nya criminal-codex försvinna och en rättvisare måttstock för ansvar och värde antages.
351 villningsUtskotfet sig böra för målets afgörande , genom Höglofl. förstärkta SlatsUlskottet framlägga följande Proposition till Votering. Den som bifaller det skall Bevillningsafdrag ofelbart ega rum uti alla Cassör utan undantag, hvilke af sine Capitaler njuta sex för hundrade , skrifver Ja; den det ej vill, Nej; vinner Nej : så undantages från ofvanberördé skyldighet de fonder för fromma stiftelser , som till fattigförsörjningar och fattige barns undervisning äro ansi agne* 4:0 Det af BevillningsUtskottet gjorde samt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet samt Vallöf!, BorgareStåndet godkände förslag, om bibehållandet af en Mirhmi-tabell för fastighetsvärdet å landet, har icke blifvit af Hedervärda BondeStåndet biträdt; meri då denna skiljaktighet icke synes kunna häfvas annorledes an genom Höglofl. förstärkta StalsUtskottets Utlåtande i ämnet, får BevillningsUtskottet uppgifva ett så lydande vördsamt förslag till voterings-proposition ; V to. Den som vill att en Minimi-tabell för fastighetsvärdet på landet må bibehållas , voterar Ja; den det ej vill, Nej; vinner Nej t kommer den förerdagne Minimi-tabellen för fastighetsvärdet på landet, med deri inbegripne fördelning Länen emellan, att alldeles försvinna. 5:0 Den fyllnads. afgift, som tillförene såsom 552 Bevillningt Utskottets Betilnkandtn.
Hå, jag hade sagt rent ut att jag var upptagen. ”Jag har lärt mig att bli hänsynslös emot folk på senare tiden, skall jag säga.” – ”Kan du inte bli en smula hänsynslös emot mig då? – Hur svårt detta är, det teg jag med. Men kanske anar han det. Och ändå! – om jag trodde att han verkligen menade mig illa, att han endast är uttråkad på mig, då skulle han få se! En gång under samtalets lopp hade jag böjt mig fram, sett på honom och sagt: ”du kan inte tänka dig hur du pinade mig genom att så godt som tvinga mig till det der afslaget; du vet?” – ”För guds skull låt oss inte tala om det mer!” for han till som om det vore ett rötsår jag inte kunde låta bli att peta i. Det var endast ett ögonblick hans ansigte förvred sig under denna nervösa pina. Det var nog för att se hur djupt den taggen sitter. – ”Jo, du inser naturligtvis att jag på ett sådant bref som ditt icke kunde ge mer än ett svar? Du inser också, att om jag icke öfvervunnit det nu, skulle jag inte heller kunnat tala om det?” – ”Ja.” Vi bytte om samtalsämne. Jag bad honom icke af artighet följa mig på teatern, och jag gick ensam dit.27 (Utdrag ur Mattis bref till Karl, den 9 okt. 86) Vet du, käre Karl, jag är så ledsen åt att du står i sådant förhållande till dina föräldrar. Jag tycker att du gjort mycket orätt i att på något sätt vilja inverka på dina syskon, i synnerhet när du lofvat motsatsen. Sin religion skall man lefva sig till, och inte duger det att uppställa någon norm, så och så skall du tänka, och du skall tro att detta är det enda sanna och rätta. De hade nog kommit till samma ståndpunkt ändå, och så hade du haft ditt samvete fredadt, att det icke hade skett genom din påverkan. Och att du hade hjerta att skrifva hem att du gjort det, samt att du ansåg dig hafva full rätt dertill, det var inte snällt af min lille gosse. Jag tycker det är sådan synd om dem, så jag kan inte så säga; jag kan så väl sätta mig in i deras förtviflan.
»Enär, beträffande tunnlandtalet af den odlade jorden och den naturliga ängen, anledning icke förekommer antaga, att ett förändradt förhållande inträffat, finnes icke skäl för närvarande frångå det yttrande, som år 1859 afgafs till Finans-Komitén, dervid den odlade jorden utfördes till 113,480 tunnland, den naturliga ängen till 110,221 tunnland. Enär denna uppgift är uppgjord utan säker grund af allmänt tillgängliga ekonomiska kartor, bör det tilläggas, att densamma icke kan vara särdeles tillförlitlig, och detsamma gäller om den till nämnde Komité meddelade uppgiften, att åkern blifvit under de sista 20 åren ökad med 9,380 tunnland samt ängen med 1,219 dito. Likväl torde med visshet kunna meddelas, att den tillökning af bärande mark, som sålunda antagits för 20 år, till full proportion torde finna motsvarighet under de nu afsedda fem åren (1856—1860). Till detta meddelande finnes giltig anledning af en alltmera utbredd företagsamhet i afseende å odling både inom gårdarnas enskilda områden och uti de samfälligheter, å hvilka dels med, dels utan understöd af Staten företagits större arbeten af denna art för utdikning af sidländta eller vattendränkta trakter. Såsom understödda omedelbart med statslån under perioden få omförmälas: år 1857 sänkning af Fäbodstjern i Söderala 480 R:dr R:mt, » » d:o af Östanbäckoch Wijsjöarne i Tuna socken 6,240 » », o » 1858 d:o af Aloch Teljesjöarne i Söderala socken 27,600 » » »Genom föranstaltande af Hushållnings-Sällskapet har en särskild, för länet antagen och aflönad, Agronom varit under fjerde och femte året af perioden kostnadsfritt för reqvirenterne sysselsatt hufvudsakligen med afvägning och planers uppgörande egentligen för smärre odlingsföretag inom enskilda hemmans områden. Deraf Gefleborgs län. Hushållnings sällskapets yttrande om jordbruket. Jordmån.
Jag gjorde ett så skarpt intryck, sade han, kanske det var derför att mina drag voro så regelbundna och så tydligt tecknade. Jag skrattade och sade att det nog blefve många kanter på den figur som skulle föreställa mig. – Ja, med bestämda linier. Han var ute och gick i går med sina två flickor, och han höll på att ta dem med hit upp. ”Hvarför gjorde ni inte det!” – Jag blef så glad åt det. Hvad jag kan hålla af barn nu, när jag börjar bli gammal! De äro så rara, sade han. Och han lofvade att ta dem hit upp en dag. Jag undrar om han gör det. Jag skulle tycka mer om det än att han kysser på hand. Det är så sundt med barn. Det är något att hålla af så rent menskligt. Kärleken till en man kan göra en ond, kärleken till ett barn gör en alltid god, när detta barn är en annans. Man tvingas då att sträcka ut sin individualitet för att omfatta det, ens hjerta vidgas och ens blick lyfter sig mera fritt. Det skulle göra mig så ondt om dessa barn blefve skrämda af mig. Den svarta drägten och mina skarpa drag verkar alltid afskräckande på sådana små. Om jag kunde vinna dem! Det är alldeles märkvärdigt hvad ärkemammeinstinkterna i mig äro starka. Jo pytt! Nej du har något af den bedrägliga gårdsfogdens vishet, som det står taladt om i bibeln.110 Han kunde nog komma upp ett ögonblick i morgon qväll, sade han. – Ja, om han bara komme på fem minuter, bara på en minut, så vore jag nöjd. – Men han kunde inte (såg mycket eftertänksam ut) kunde inte förstå hvarför jag kunde bry mig om det, att se honom. (Inte förstå? Gud, så banalt! Att en man som han kan bry sig om att säga sådant, bara för att höra omigen hvad han måste ha hört hundra gånger förut.) Vi stodo och höllo hvarandras händer borta vid skrifbordet i skuggan. Jag såg på honom, in i ögonen. Men det var så svårt att få fram svaret. Så der fånig måste ett barn tycka att en stor menniska är, när hon säger sitt stereotypa ”hur gammal är du?” – Jag höll emellertid lika god min som ett barn gör.
På dessa skäl och då tiden för lefveransen förflutit, utan att löftesmannen på annat sätt än emot betalning erbjudit sig att densamma fullgöra, blef käromålet af Hofrätten bifallet. 1 båda Underrätterne, likasom hos Hofrätten, hade besluten tillkommit genom röstpluralitet. Så blef äfven förhållandet hos Högsta Domstolen, dit löftesmannen fullföljde saken. Fem ledamöter instämde i den mening, som inhemtas af Kongl. Maj:ts dom den 29 April 1851 och hvarigenom, med ändring af Hofrättens beslut, Rådstufvurättens dom fastställdes. Härifrån voro två ledamöter skiljaktige och förklarade, att då köparen styrkt, det han fullgjort hvad honom enligt kontraktet ålegat, men säljaren icke uppfylldt sin förbindelse, och löftesmannen som utan förbehåll åtagit sig att ansvara för fullgörandet deraf, denna skyldighet åsidosatt, blefve Hofrättens slut i saken af de ifrågavarande ledamöterne fastställdt. Genom kontraktet hade köparen och säljaren åtagit sig hvar sina förbindelser, köparen att utbetala det bestämda penningebeloppet, säljaren att lefverera jernpartiet. För uppfyllandet af sistnämnde åtagande hade viss tid och ort blifvit bestämda, icke så för betalningens erläggande. Löftesmannen iklädde sig ansvarighet för fullgörandet af säljarens förbindelse eller aflastningen af jernet och det utan alla vilkor. Nu lärer väl icke genom den på sådant sätt ingångna borgen något lagligt hinder hafva uppstått för köparen aft när sorn helst fullgöra hvad han sig åtagit. Icke heller kunde väl deraf, att säljaren för sin förbindelses uppfyllande ställt en löftesman följa någon förbindelse för köparen att, innan han fullgjorde sin betalningsskyldighet, dertill utverka sig tillåtelse af löftesmannen. Med denne hade ju köparen intet att göra förrän säljaren brustit i fullgörandet af den förbindelse, för hvilken löftesmannen borgat. När detta inträffade och således emot köparen löftesmannen trädde i stället för säljaren, icke kunde väl då emot löftesmannen köparen få sämre rätt derföre, att han till fullo uppfylldt sin förbindelse. Just detta förhållande var en bekräftelse på rättmätigheten af köparens anspråk, att äfven hvad han till sin fördel betingat borde uppfyllas och i detta afseende hade han, sedan intet stod att erhålla af säljaren, ej någon annan att hålla sig till än löftesmannen.