Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller således om a:ne särskilda propos:r, den ena i afseende på anslaget, och den andra i afseende på villkoret. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid: StatsUtsk. har föreslagit en aflöning af a5o r:dr för extra provincialläkare. För min del anser jag detta belopp för ringa, och skulle jag således önska att åt dem blefve heviljadt hvad K. M. begärt, nemi. 5oo r:dr. Men på det att någon enstämmighet i RiksSt:ns beslut må vinnas, inskränker jag mig till att anhålla om en propos. i öfverensstämmelse med hvad PresteSt. beslutat, nemi. 4^o r:dr. PresteSt:s beslut lyder sålunda: ”Ståndet fann för godt, med ogillande af hvad Utsk. ”föreslagit, bevilja de nuvar. e. o. provincialläkare, äfvensom de nu föreslagna 8 nya, hvilka, efter föregången undersökning, kunna anses nödiga att antaga, en årlig lön af ”45o r:dr hvardera.” Hr Ekströmer, Carl Joli.: Jag är redan till alla delar förekommen af H. Ex. Hr Gr. Posse och anhåller således blott att få förena mig i dess yttrande. Frih. Sprengtporten: Så länge Statens tillgångar hvarken disponeras eller anses tillräckliga att anställa extra provincialläkare i alla orter, der de äro behöfliga, — och det är ett förhållande, sorn kan vitsordas af hvar och en som bott eller vistats på landet, att provinserna och de särskilda Den 10 Augusti e. m. 253 örterna i detta fall äro ganska olika lottade; så är det visserligen en stor fördel för en ort alt få en provincial-läkare stalionerad hos sig, då en annan får helt och hållet allena aflöna sin läkare. Nu inträffar visserligen det förhållande, att i vissa trakter, der det finnes en fatlig allmoge och få personer, som kunna lemna bidrag till läkarens underhåll, ifråga var. summa af 200 r:dr anses ganska ringa, men att i andra orter ett arfvode af 2Öo r:dr, med den förtjenst som läkaren i orten kan finna, bör anses ganska tillräckligt.
I betraktande af de missbruk, sorn kunna ega rpm genom brön vinsbränn i ngs-r atti g lie tens öfverlåtande på annan person, linna Utskotten, med förändring af hvad deras förut afgifna förslag derom innehålla, skäligt tillstyrka, att, då egare eller innehafvare af jord icke sjelf vill utöfva sin rättighet lill bränvinsbränning, honom ej må vara ti i 1- låtet att denna rättighet på annan person öfverlåta. Hvaremot Utskoiten vidhålla deras förslag i afseende på gemensam »löfningaf bränvinsbränning med gemensam redskap, och således ytterligare tillstyrka, att, då flere åboer å samma hemman eller å serskihle hemman inom samma byelag förena sig om gemensam utöfning af deras bränvinsbrännings-rällighef. med gemensam panna, bran vins bran n i ogen bör på viss uppgifven lägenhet inora hemmanets eller byelagets område verkställas; skolande jemväl i de fall, då innehafvare af jord lill mindre vä.rde än 3oo I\:dr sammanslå staa jordvärden till gemensam i6 Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N-o 5. brånvinsbränning, bestämdt uppgifvas>den lägenhet, hvarest bränvinsbränningen kommer att ega rum, Hvad Utskotten sålunda föreslagit varder Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt understälidt. Flere Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 32 September s834- Reservationsr : 1:0 af Herr Grefve Horn: "Mod åberopande af min till Betänkandet 3Nf:o 3 afgifne reservation, som antyder den princip, hvarpå jag önskar, att man ville bygga Författningen om bränvinsbränningen i Riket, kan jag ej godkänna den utväg raan sökt alt sammanjemka de stridiga opinionerne i frågan; nemligen den ena, sora uteslutande hyllar den så kallade husbehofsbränningen, och den andra, som vill hafva en näring att beskatta.
På samma sätt förhåller det sig med näringsställena. Jag är öfvertygad derom, att ingen K. Befhide finnes eller har funnits, som medgifvit krogrättigheter för socknarnes egen skuld, ty de äro icke i behof af sådana ställen. De äro endast till för de vägfarandes beqvämlighet, och då måste det vara K. Beflndes rättighet att, på grund af sig företeende omständigheter, pröfva, hvarest de, för de trafikerandes beqvämlighet, lämpligast böra anläggas, utan alt i delta afseende förhindras af de beslut, som kunna ensidigt nog fattas af en eller annan sockennämnd och sockenstämma. Jag måste uprepa det ännu en gång, att det synes mig besynnerligt, att man vill tillägga dessa myndigheter större rättigheter, än Konungens representanter, om jag så får uttrycka mig, i Länen. Man bör val för dem hysa det förtroende, att, då( fråga derom väckes, samt sockennämnd och sockenstämma afgifvit sina yttranden, K. Befh:de, med afseende på sockens och allmänhetens bästa, pröfvar saken', och, om del icke strider emot allmänt väl, bifaller hvad sockennämnd och sockenstämma beslutat. Annu har jag icke kommit derhän, alt hos mig upstått ett sådant misstroende mot dessa embetsmyndigheter, hvaremot erfarenheten öfvertyga!, mig, att detta misstroende icke är ogrundadt, så vidt det afser sockennämnds och sockenstämmas tillgöranden. Jag anhåller, att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s förslag, ville vidblifva sitt förra beslut. Frih. Cederström: Med ali aktning för sockennämnders Den*4 Oktober e, m. 03 och sockenstämmors vishet, har man likväl, i andra frågor, funnit för godt, alt icke låta dem besluta utan appell till högre mydighet. Det skulle då vara helt och hållet egna och besynnerliga omständigheter, sorn här skulle föranleda ett undantag från den allmänna regeln.
Då Revisorerne åt saknaden af ett program funnit sig böra tillskrifva, bland annat, den omständigheten att, i afseende å det lån, som sedan afslutades, ännu, vid tiden för dess undertecknande åtskilliga förut icke uppgifna bestämmelser tillkommo, erinra härvid Fullmägtige, att just den omständigheten, att sådana bestämmelser, oaktadt de så långt framskridna öfverenskommelserna, ännu i sista stunden framställdes, nogsamt bevisar, huru liten betydelse ett preliminärt program om lånevilkoren i sjelfva verket skulle egt, “enär en affärsman, så länge “han ej genom sin underskrift är vid ett aftal bunden, ofta kan, med ständigt “aktgifvande på de mångfalldiga förhållanden, som inverka på handeln, penninge“ställningen och krediten, finna sig föranlåten antingen att i dag uppställa vilkor, “dem han någon dag förut icke hade anledning att begära, eller ock frånträda “den förberedda affären.“ Efter att sålunda hafva redogjort för hvad såväl å Revisorernes som Fullmägtiges sida i denna punkt blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte vid den afgifna förklaringen låta bero. Hvad Revisorerne dernäst anmärkt mot Fullmägtiges förfarande att inlåta sig i underhandling med Heinemann såsom uppgifvet ombud för ett så kalladt consortium, bestående af Tyska bankirer, utan att Heinemann genom aflemnad fullmagt visat sig i sådant afseende behörig, är af Fullmägtige besvaradt i en förklaring, ur hvilken här upptages följande: “Heinemann har i denna lånefråga uppträdt såsom ombud i främsta rummet “för principale låneöfvertagaren, bankirfirman John Henry Schröder & Comp. i “London, och har denna firma uti ett den 14 Oktober 1863 dateradt, den 19 i StatsUtskottets Utlåtande J\'s 29. 39 “samma månad hit ankommet bref hos Fullmägtige introducerat Herr Heinemann “såsom sitt ombud härstädes för lånenegociationernas preliminära bedrifvande.
Det är uti Sveriges Geografiska och Fysiska läge, som, efter Utskottets tanka, hufvud* orsaken igenfinnes till de onera, hvilka man varit nödsakad ålägga största delen af jorden, i afseende på resandes förskaffande. Uti ett glest hebodt Land, der mångå måste färdas långa vägar, för att få sina angelägenheter hos Regeringen , eller dess särskilta auctoriteter bevakade; der Lärosäten för ungdotnen äro få, och Universiteterna, dit alla Studerande måste samlas, belägna på betydligt afstånd från hvarandra, och från Statens särskilta provinser; der oumgängliga handelsvaror, ja hufvudämnet för sådan, spannmålen ofta måste från Sjö-Städerna till aflägsna orter transporteras för en forlön, hvilken efter skjutslegan vanligen bestämmes; der äro, i jerrmförelse enrot folkmängden, oändligen flere, som skulle hafva känning af en hög skjutslega, än i de Länder, der Invånarne på en mindre areal yta äro sammanträngde, och kunna få sina angelägenheter på närmare afstånd ombesörjde, samt sina förnödenheter genom körnare transporter sig tillförde. På Sverige inträffar fullkomligen det förstnämnde förhållandet, och måste derföre derstädes, i likhet med andra Läruler af samma beskaffenhet, uppoffringar blifva nödvändiga hos dem, som äro i tillstånd att fortskaffa resande, om icke, å andra sidan, betydliga olägenheter skola uppstå, vid alla de Den 16 Juli. 1389 de nämnda omständigheter , hvilka , för ämnet» närmare utredande, särskildt böra öfvervägas. Klagomål hafva alltid blifvit hörde öfver de mångfaldiga kostnader som åtfölja rättegångar och andra slags föreskrifna formaliteter , att i laglig ordning försvara sin egendom eller andra rättigheter.
Deponerade cassa-creditiv-rnedel 3oo,ooo. Bancovinst utöfver hvad som till Riksg.contoret aflemnas 1,862,424. Deraf skulle afgå till ökad fastighetsutlåning 436,4?i, och Handels-disconten 55o,ooi. Alltså ett öfverskott 2,210,973. Banken uppbär således under de 5 åren 3,197,424 r:dr, deraf 986,45i äro föreslagna att lemnäs till faslig hetsbelåning och Handels-disconten, men deraf således ändock 2,210,973 r;dr återstå att placera, sorn utan sedelstockens ökning kunna och böra användas, såvida man erkänner atj de icke böra ifrån allmänna rörelsen indragas, och såvida man ej vill med afsigt förspilla räntan derutaf. — Denna framställning må äfven visa', huruvida banken verkligen var i behof af att för sin lånerörelse reservera en million af vinstmedlen, såsom det i discussion om den frågan emot mig uppgafs. Det vore dessutom i min tanka både vinstgifvande för banken och af nytta för allmänna rörelsen, om banken åter började den upplåningsrörelse å 3 proc., hvarpå Handelsdiscontens lånerörelse förr var grundad, likväl endast i den mån sådana medel kunna användas och till ett belopp af högst 2 millioner. Medgifves äfven detta, så kunna vi nu, mine herrar! beräkna en tillgång af 4,210,973 r:dr, till hvars användande intet förslag ännu blifvit afgifvet. Den i3 Januari f. m. 87
Barit», eller motsvarande valeurer, enligt den Mynt-enhet, som, i Grundlagsenlig väg, kan varda bestämd, böra intill nästa Riksdag förfärdigas och från Banken utgifvas, och dels hemställt, att Bankens sedlar å l4 och io skifIingar kop parmynt må utgifvas endast till och med år 1841, har, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag af den 16 och 29, 23 samt 27 nasti. Maj, af Boudeoch Preste-Stånden blifvit i sin helhet bifallet, hvaremot Bidderskapet och Adeln detsamma återremitterat samt Borgare-Ståndet, med bifall till den del af berörde Betänkande, deruti föreslås, att sedlar å 16, 12 och 8 sk. Banco, eller motsvarande valeurer, enligt den Mynt-enhet, som i Grundlagsenlig väg kan varda bestämd, böra intill nästa Riksdag förfärdigas och ifrån Banken utgifvas, återremitterat senare puscten af samma Betänkande, hvilken innefattar hemställan, att Bankens sedlar å i4 och 10 sk. kopparmynt rnå utgifvas endast till och med år 1341 * Enär sålunda 3 ne Riks-Stånd, nemligen PresteBorgareoch Bonde-Stånden godkänt förra puncfen i Utskottets ifrågavarande Betänkande Nro 21, anser Utskottet, till följd af 75 §. Riksdags-Ordningen, besagde punct vara afgjord, och kan således icke, i anledning af de inom Ridderskapet och Adeln deremot framställda anmärkningar, med dea fråga, som uti omfötmälde förra punct afhandlas, taga någon vidare befattning.
Jag trodde bara, att en person som ni, hvilken, trots allt släp med arbete och sömnad, varit så road af att läsa och följa med sin tid, skulle ha litet modernare uppfattning. » Fru Lundell svarade ej genast. En häftig rodnad hade uppstigit på hennes nyss så bleka kinder, och hennes ögon brunno dystert. Det var, som om hon gripits af en plötslig inre feber. » Jag kan inte tvista med fröken », sade hon slutligen, » ty jag har hvarken er bildning eller ert skarpa hufvud. Men det vet jag, att om ni har rätt och jag orätt, så. så. » » Så? » » Så vet jag ingenting, som skulle hindra mig från att nu taga lifvet af mig. Ja, om jag trodde, att ni hade rätt, skulle jag ögonblickligen döda mig, det kan jag försäkra er. » Fröken Gillberg kände sig något obehagligt stämd. Jag har gifvit fast, stadig föda åt en, som icke kan tåla annat än mjölkmat, tänkte hon inom sig, det är alltid dumt gjordt och därmed gagnar man ej sin sak. » Kära fru Lundell », sade hon vänligt, » tag inte mina ord på det sättet! Bry er inte om, hvad jag sagt! Hvar och en har ju sin lifsåskådning, och ni kan väl förstå, att man alltid tror sin vara den rätta. Behåll ni er så kallade barndomstro, det finns ju så många, som äro lyckliga med den. Farväl nu », fortfor hon, i det hon grep fruns motvilligt framräckta hand, » jag måste gå till skolan. Men kan jag inte på något annat sätt vara er till hjälp? » » Åhnej tack. det är ju så litet. och jag har ingen sömnad i dag. » » Ja, som sagdt, kom ihåg, att jag så gärna står till er tjänst, om ni vill något. Farväl nu och, om ni inte kan inse, att jag har rätt, så bry er inte alls om, hvad jag sagt! Farväl! » Hon tryckte ännu en gång fruns hand, såg på henne med en vänlig och deltagande blick, nickade åt henne i dörren och aflägsnade sig därefter. Då fröken Gillberg gått, vände sig frun mot bädden och stod en lång stund orörlig, stirrande på den döda.
Af Bohus Läns Regemente: 4:e Bataljon kommenderas af OswersteLöjtnanten wlv Bohus Läns Regemente. 5-e Bataljon kommenderas af ;:a Majoren wtd dito. 6:e Bataljon kommenderas af 2:a Majoren wid dito. Andra Brigaden kommenderas af en BrfgadGenerak, med Ofwerike indeintngen wld WestgötaDals Regemente. BrigadScaben formeras af en BngasAdiutanr med RegementsOwartermastare-löu wld Konungens Regemente. En BrigadLäkare, med Regements-Läkarerndelnmg. En Mönsterfkrrfware, med lön inom Brigaden. Andra Brigaden formeras af z Bataljoner WestgötaDals Regemente och z Bataljoner af Konungens Regemente. BaraljonsChefer af WestgömD^ks Regemente: i:a Bataljon kommenderas af OfwersteLvstnanten wld WlstgötaDu-s Regemente. 2-a Bataljon kommenderas af r:a Majoren wid dito. Den ro Ianuarii 645 ?.e Bataljon kommenderas af 2:a Majoren tvid di'o. Af Konungens Regemente: 4 e Bataljon kommenderas af ^fwerste-Löjlnwid Konungens Regemente. ^:e Bataljon kommenderas af i:a Majoren tvid duo. 6 e Bataljon kommenderas af 2m Majoren wid dito. Södra Divisionen kommenderas af en DivisionsGeneral, med Ofwerste-indelnmgen wid Smålands Dragoner. DivisionsScaben formeras af en Nommenderande DlvlsionsAdjukant, med Ofwerfte.inLeinlNgen wld Kronobergs Regemente. Twenne ÖfwerAdjuranrer med Regements' O.workermästarenndrlntng wld KarablUlererna och Smalands Dragoner. En Tygmästare, kommenderas ifrån Wene des ArtilieriRegemenke. En Inrendenr, med Jntendenks-lönen wid Södra Patzevolansen.
Det är betecknande för Goethe att icke minnenas utan det närvarandes makt griper honom, när han från sitt rum på Wartburg njuter utsikten öfver Thüringens skogiga höjder och grönskande kullar, frossar af dess härliga linier i solsken och månljus, i åska och dimma, under »luftoch molnskådespel» sådana han säger sig aldrig förr ha bevittnat. Mycket tidigt under dessa färder börja äfven de naturvetenskapliga iakttagelser, den sträfvan att lära »läsa rent i naturens bok», som hos Goethe blir en allt ifrigare lidelse, Om emellertid någon af sägnerna satte den unge Goethes fantasi i rörelse, var det väl den om Hörselberget, hvars gröna, mjukt stigande höjd synes midt för Wartburg, detta Hörsel, där en saga låter Tannhäuser träda in till fru Venus. Den unge Goethe anade då knappast, att han själf, en ny Tannhäuser, skulle träda in i Venus’ berg, men ej för att stanna där som fånge, utan för att leda skönhetsgudinnan bort från det underjordiska lif, där medeltidstron gjort henne till Teufelinne, upp i solglansen att dyrkas af fria andar! Ej heller att han skulle låta tyska sången ljuda i toner, där Wolframs djupsinne och Gottfrieds sinnesfröjd smält samman till aldrig förr hörda harmonier; allra minst att han skulle lösa själarna ur ett hårdare tryck, än det Luther aflyfte. Hvar man går i trakten kring Wartburg, har Goethe gått före. Han vandrade ofta genom Landgrafenloch och Annathal, trånga dalgångar, där stundom endast själfva den smala stigen tränger sig mellan de af fuktig mossa och ormbunkar täckta, fantastiska svartbruna och röda kalkstensklipporna, men där stundom klipporna skilja sig så mycket isär, att saftigt gröna löfträdsdungar få rum mellan dem och vägen. På det ålderdomliga lilla värdshuset Hohe Sonne – förr ett slott med en sol på taket, hvaraf namnet – ville jag råda alla besökare af Wartburg, hvilka sätta stämning före hotellyx, att taga in. Här låg
Man har anmärkt alt orden: ”såsom allmän tillhörighet”, i förening med stadgandet i 2:dra §:n, skulle tillkännagifva, att dessa stambanor skulle af Staten bekostas, på samma gång som besagda uttryck Ifkväl skulle innehålla en motsägelse derutinnan, att enskilde jemväl skulle få bygga och bibehålla desamma. En sådan motsägelse förefinnes dock ej i denna redaktion, på sått Hr von Hartmansdorff förmenar. Den 2:dra §:n endast tillåter enskilde att på egen bekostnad utföra delar af stambanor, med vilkor alt Slaten får inlösa dem. Man har, vid upsättande af denna §, tänkt sig, alt Staten skulle successive efter upgjord plan upbygga olika sektioner af stambanorna. Om I. ex. en stambana skulle byggas emellan Svartå och Götheborg, och den andra stambanan vore afsedd att sträcka sig emellan Jönköping och Malmö, men, under tiden, industriens behof framkallade en jernvägsauläggning emellan Linköping och Norrköping, så skulle icke något hinder derföre ligga i 2:dra §:n, på annat sätt, än att sistnämnde jernväg finge byggas under Statens tillsyn, och med den fordran derjemte, ätt denna bana skulle byggas på samma sätt som Statens jernbanor; sedermera skulle Staten, när turen korume lill anläggning af banan emellan Norrköping och Jönköping, inlösa den af enskildt botag emellan Norrköping och Linköping redan anlagda delen af denna bana, och förena den med Statens mera omfattande jernvägssystem. Del vore obilligt, ali förhindra enskilda kommuner eller spridda orter att på delta sätt anlägga smärre, för dem vålbelägna stycken af stambanor på egen bekostnad, derföre all Staten uttalat den allmänna grundsatsen, att Statens banor böra byggas genom Statens försorg. Jag går ännu längre.
Ständer, måhända icke utan tidsutdrägt, ventilerat och afgjort ämnet, de fleste bränvins-tillverkare, innan detsamma blifvit utfärdadt, i allt fall skulle medhinna den tillämnade tillverkningen för året, hvarigenom således den med ett förbud i berörde afseende åsyftade verkan i det närmaste skulle alldeles förfelas, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka någon framställning hos .Kongl. Majit, att bränvins-bränningen genast må varda inställd. Under bifogande af flera Ledamöters inom Allmänna Besvärsoell Oeconomie-Utskottet afgifne serskilda mening i ämnet, varder sådant allt till Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 25 Mars i834- På Bevillnings Utskottets vägnar På Höglofl. Piidderskapets och Adelns LedaPå Högvördige Preste-Ståndets Ledamöters vägnar möters vägnar G. E. Frölich. Pehr P. Svedelius. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledavägnar möters vägnar 31. Grapengiesser. Gustaf Larsson. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns LedaPå Högvördige Preste-Ståndets Ledamöters vägnar möters vägnar O. IF. Stael von Holstein. L. G. Mittag. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters På Hedervärda Bonde-Ståndets Leda vägnar moters vägnar G. Holm. Jöns Persson. På Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets vägnar På Höglofl. Ridderskapets och Adelns LedaPå Högvördige Preste-Ståndets Ledamöters vägnar möters vägnar Arv. Arvtson Posse. F. M. Franzén. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters På Hedervärda Bonde-Standets Ledavägnar möters vägnar PWinbladh. Nils Mänsson. G. M. Gyllenhoff'. Sevillu.- Lagsamt Allm.
Att för öfrigt specifikt uppräkna hvilka af ofvanberörde förbättringar blifvit vid de särskilda egendomarne och gårdarne verkställda, och huru vidt förbättringarne sig sträckt, skulle för denna berättelse blifva nog vidlyftigt. Särskildt torde dock böra nämnas, att uti Bergslagen, der koppelbruk redan för längre tider sedan blifvit infördt, detta förbättrade brukningssätt allt mer och mer utvecklats, samt att i Nora socken, belägen i Östra Westmanland, cirkulationsbruk införts helst på aflägsna vretar och högländta ängar, och att manga jordbrukare uti denna, nästan helt och hållet af allmoge bebodda, socken hafva genom odlingar a u förr oduglig mark och på sämre ängar inom de sista tio åren nära fördubblat sitt höförråd. Mindre försök med odling af Hvitbetor hafva de sednare åren af några jordbrukare blifvit verkställda. Det vore önskligt att dessa försök kunde leda till den nyttiga växtens allmännare odlande i Länet. Då nyttan och angelägenheten af riors anläggande allt mer och mer inses, bör man kunna hoppas, att de exempel, som härutinnan blifvit under ifrågavarande qvinqvennium lemnade, varda mera allmänt efterföljde, äfvensom erfarenheten under denna period visat, att exemplen af förbättringar vid större egendomar väckt håg hos allmogen, att, efter råd och lägenhet, tillegna sig sådane förbättringar vid jordbruket. Utom de i sista berättelsen omförmälda växter, Hvetej Råg, Korn, Ärter, Blandsäd och Hafra, har äfven Wicker varit odlad, egentligen vid ståndspersoners egendomar. Bönor, Lin och Hampa odlas vida mindre än önskligt vöre. Potates odlmgen har, sedan sjukdomen torrötan å denna växt småningom minskats och upphört, under ifrågavarande år tilltagit. En ny sort, nemligen Islandspotates, har blifvit införd, och de försök man dermed på åtskilliga egendomar anställt hafva i allmänhet visat att denna sort haft en frodigare och längre kål, ända till tre alnar, och varit mera gifvande än vanlig potates samt i allmänhet vid skörd lemnat större potates, än den som vid sättningen varit begagnad.
Maj:t afgifvitj och RiksStånden till Särskilta Utskottet bfverlemnat, har Kongl. Maj:t, rörande denna Summa, yttrat, att som Comittéen för Styrelser Verkens organisation ej behandlat frågan om dem annorlunda än hufvudsakeligen, emedan man måste vara ense om grunderne, innan man utreder de specielle frågorne, så vore det nödigt, att denna anslags-summa fortfore, för att tilldelas de personer af de särskilta Styrelse Verken, åt hvilka Kongl. Maj:t komme att uppdraga utarbetandet af arbets-ordningar och dylikt. På sådan grund, och då Särskilta Utskottet ej heller kan uppgöra mera än de allmänna organi-: sations-grunderne, underställer jag Rodderska - Den 7 Julii e. m. 3*9 pet och Adeln om det ej vöre rigtigt, att Uppskjuta med afgörandet af denna fråga , intill dess Särskilta Utskottets betänkande blifvit Riksens Ständer förelagdt. I 7:de punkten har Utskottet föreslagit, att en tillökning i hyra af 35o R:dr måtte anslås för ÖfverStåthållareEmbetets Embetsrum. Detta kan jag ej anse nödigt, då det här i Stockholm måtte uti något af Kronans hus finnas rum, som kunna dertill användas. Hvarom icke, så synes det mig, som borde Stockholms Stad draga försorg om rum åt ÖfverStåthållareEmbetet; och det är utan tvifvel bekant, att ÖfverStåthållare-Huset för närvarande står ledigt. Då RiksStatens Första HufvudTitel förevar, utbad jag mig att få göra några anmärkningar i anledning af de pensioner, som för EnkeDrottningens Hofstat blifvit uppförde på Allmänna IndragningsStaten , till ett belopp af 16,666 R:dr 32 sk. B:co. Jag vill nu göra dem, och fästa uppmärksamheten på det missförhållande, som äger rum emellan pensionerne för HofStaten och för Militaire eller Civile Embetsmän. Händelsen är sådan, att en person af Hofvet får pension till ganska stort belopp, antingen han har annat