Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till de oner», som åtfölja Stads» jorden sä mäste dess ägare 1:0 under den tid jorden skall brukas, till en stor del emot dyr lega skaffa sig Körare och andra arbetare, samt med mera kostnad bcsörja stängselen och annan wärd af sina ägor, än man pä Landet fär vidkännas, 2:0 efter ben natur jorden ägde, innan Staden anladcs, till Kronan utgöra Äkcrjkatt och Krono-Tionde, z:o till Prcsterfkapct tionde och aflöning, 4:0 undcrhälla en sä besvärlig skjutsning för hvarje sitt hemmantal, som öfwerstiger su 6 Han^ man vid nästa fkjutS-ombyte pä Landel, 5:0 hälla och utreda öfwer twänne Krono-Bätsmän emot hvarje sitt Hemmantal, eller ock derföre betala vacauce-afgift, dä ett Hemman pä Landet merendels ej deltager i mera än 2:trcdjcdclar i en Soldat, 6:0 i allmänna vägars underhällande fä de ätminstone deltaga sä drygt som pä Landet, och 7:0 fä de erlägga sä kallad skyltull för all den afkastning dest jord gifven Wänne allt detta tilsamman icke kan qvadrera emot Landt-cgendomarncS besvärligheter, och för öfrigt kan Städernes jord pä längt när icke anses äga de förmäncr, som ätfölja Frälsejord. S anlkdlling häraf och som en myckenhet Laudttgendomar - Den L5 September. 945 mar till sin storlek» Jordmän och odling samt andra förmäner finnas till fullo efter Hemmantalet wara sä goda, som de bästa Hemman StatSjord, i en och samma Landsort, sä kan Med stäk frägaft hvarföre de sirka skola Taxeras till en wi§ afgift efter Hemmantal, och det senare efter Tunneland» och som man tagit till hufwudgrund att efter billigheten upgbra nu blifwande 'Bevillning, sä tycke?
(Bilaga iAtt» A. till Stats-Utskottets Memorial 1851, Jtä 333.) Under 1850 — 1851 års Riksdag beviljade samt till utgående från Riksgälds-Kontoret anvisade Statsutgifter. för Deras Kongl. Högheter Kronprinsens och Till ersättning af kostnaderne Kronprinsessans bosättning För uppförande af Länsfängelser efter cellsystemet, 100,000 R:dr årligen under åren 1852, 1853 och 1854 För försvarsverket till lands: För anskaffning af redskaps-, rid-, stalloch anspannspersedlar åt toif-pundiga och tjugufyra-pundiga fältbatterierna, 7,333: 16 sk. årligen under åren 1851, 1852 och 1853 22,000: — nya infanteri-gevärs anskaffning, 66,666: 32 sk. d:o 200,000: — anskaffande af nya pistoler, 4000 R:dr d:o 12,000: — äldre gevärs förändrande för slagkrutsantändning, 16,666: 32 sk. d:o anskaffning af slagkrutshufvar, 3,335: !6 sk. d:o fortsättningen af fästningsbyggnad^) vid Carlsborg, 50,000 R:dr d:o '. fortsättande af fästningsbyggriads-arbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, 105,000 R:dr d:o Topografiska korpsens arbeten, 12,000 R:dr d:o ... komplettering af reservförrådet för beväringsmanskapet, 26,666: 32 sk. d:o 50,000: 10,000: 90,000: 315,000: 56,000: 80,000:
Maj:ts nådiga Proposition om ett särskildt anslag af 2,000,000 Riksdaler till uppsättning af trafikmateriel å vestra och södra stambanorna, samt med beräkning* att af trafikmedlen skulle till ränta och amortering å hela det kapital af 8,824,000 R:dr, som föreslagits till nämnda materiel och till jernvägsbyggnader under åren 1866 och 1867, utgå tillhopa 680,000 R:dr, har Styrelsen likväl ansett, att af trafikinkomsterna skulle återstå 1,398,000 R:dr, hvaraf den ökade byggnadsoch expropriationskostnaden för för Stockholms hufvudstation skulle kunna betäckas till det belopp, som efter det nya ritningar och kostnadsförslag för stationshuset blifvit upprättade och definitivt fastställda, kunde anses erforderligt.
Rätteligen ur Original Protocollet transu. meradt imygar Lix osticic, L. ). LsrAsorcköIä. Dsn 17 Aug. Utdrag af Protokollet öfwer JustitiäÄrender hällit pä L)rcbro Slott den 17 Augusti 1810 inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rädet. Närwarande: Hans Epcellence, En af Rikets Herrar, Stats. Rädet, m. m. Herr Grefwe von Essen. Hans..Ercellence, Stats-Ministern för Utrikes Arenderne, rn. m. Herr Friherre von Engeström. Hans Epellenee Justitia Stats-Ministern m. m. 5)err Grefwe Gyllenborg. Stats-Räden, Friherre Rosenblad. — von Platen. — Adlerbeth. — Adlercreutz. Justitiä. Räden, von Strokirch. Blom. Hof-Canzleren Friherre af Wetterstedt. Tillförordnade Justitiä. Canzleren, Lagmannen af Klinteberg. .. -yo Widare anmälte Revistons-Secreterare och General.Auditeurcn Noreus i underdånig, het, att sedan, i anledning af Riksens Ständers rvid sist öfwerständne Riksdag uti underdänig ffrifwelse gjorde underdäniga hemställan om den för. Den 17 Aug. 171 förklaring i Lagens stadgande cm Jntekningar, att, enär, efter sökt Juttkmng och sedan Dorna, ren utsatt dag tm G-Udenars hörande deröfwer, denne sistnämnde, innan samma dag inträffat, söker asträdesförmon, b:rde sädant icke betaga en i alla andra afseenden fullgilltig Jntekning den werkan att medföra förmonsrätt, Högste Domstolen dest underdäniga uträtande afgifwit, men Kongl.
Friherre Mannerheim, som år 1S18 Revisorers Berättelse. 847 i B18 erliöll tillstånd, att vid Westerås Krono -Magazin köpa roo tunnor Korn, men samma Spannmål ej förr än i början af påföljde året 1819 låtit uttaga, blifvit frikänd från högre betalnings erläggande, än efter förstnämnde årets undsättnings-pris för Westmanlands Län. Det förekommer först anmärkningsvärdt, att Herr Baron och Justitieombudsmannen kunnat anses ibland Länets undsättnings-tagare, och sedan, att Kongl. Directionen ej beräknat någon ränta vid betalningens erläggande för den utlemnade Spannmålen, hvilken betalning först den 10 Martii innevarande år till Kongl. Directionens Gassa ingått. Advocat-Fiscals-Ämbetet inom Kongl. Directionén har, under den 8 Octoher 1818, yrkat ansvar å Vice Magazins-Förvaltaren G. Ringqvist, för det han uti ]Nönköpings Krono-Magazin, i September månad, nyssnämnde år, af Handelshuset Eberstein & Comp. till upphandling emottagit 55o tunnor riad Råg, hvarigenom Ringqvist, enligt Advocat-FiscalsÄmbetets påstående , motverkat det med upphandlingen af riad Spannmål till högre pris än för otorrkad Säd af Kongl.
Derpå räckte han mig handen till afsked, med en på samma gång kärleksfull och allvarsam min. Jag kände mig djupt rörd af min lärares stora ömhet och omvårdnad om mitt såväl eviga som timliga väl och jag gjorde ett heligt löfte inom mig sjelf att aldrig mera låta mig förledas till tvifvel på sådant, som jag ju måste tro på, om jag skulle kunna blifva, hvad jag af hela mitt hjerta åtrådde, en värdig folkets lärare. Jag har också aldrig behöft ångra detta mitt löfte. Ty om äfven en eller annan trossats i början förefaller oss mer eller mindre svår att omfatta, vänjer man sig dock, med god vilja, så småningom vid densamma och finner henne slutligen helt nödvändig för systemet. Och på samma gång man derigenom undslipper alla de själsqval och äfven missräkningar samt hemsökelser, som tviflet medförer, har man i stället att påräkna sina öfverordnades aktning och förtroende, hvilket alltid måste medföra en behaglig och tryggad ställning i samhället. Jag undvek hädanefter sorgfälligt att med kamraterna inlåta mig i någon som helst diskussion om trossaker. Och då de hårdt ansatte mig med de samma teser, som jag förut hjeltemodigt försvarat, erkände jag ödmjukt, att mitt förstånd ej räckte till för att döma i sådana ting, som med tron allena måste omfattas. För att värja mig mot alla frestelser till återfall, läste jag, enligt min ädle lärares råd, hvarje afton andaktsfullt ett stycke ur min bibel och beslöt att ej längre än denna termin sammanbo med Pettersson, som ju egentligen var roten och upphofvet till alla dessa obehag och oroligheter, som jag måst utstå. Jag arbetade om möjligt ännu omsorgsfullare än någonsin förut med mina lexor och hade glädjen att, till stor afund från kamraternas sida, röna månget tecken till bifall af mina lärare, äfven af kristendomsläraren, hvilken inom parentes aldrig med ett ord eller en syftning röjde hvad som förefallit mellan oss båda. Jag var honom derför oändligt tacksam. Med sin erfarna blick såg han tydligt den sinnesändring, som jag undergått, och utan att säga ett ord delgaf han mig dock sitt välbehag genom den vänlighet och, jag skulle nästan kunna säga, uppmärksamhet, som han visade mig.
I Finland later sådant sig ej mera göra; ty det nya systemet står der icke i något kommensurabelt förhållande till det föreg:de; hvilket också gjort, att man der vunnit ändamålet på kortare tid, än som förmodligen här komme att åtgå, ifall man antoge den föreslagna kronan, sådan den af Frih. Wrede är framställd. Att åter kronan utgör T£5 af viktualievigtens enhet eller marken, synes mig icke vara af någon särdeles praktisk nytta; ty om 100 kronor nu vägde ett ti viktualievigt, så, om såsom Hr Rosenblad och Hr von Hohenhausen föreslagit, man förändrade kopparhalten, skulle i och med detsamma det förhållande komina att förändras, att 100 kronor vägde 1 mark viktualievigt. I afseende på hvad Hr Rogeman yttrat, så är det visserligen sannt, att BondeSt.-s representanter i Banko-Utsk. trott att folkskolorna skulle bidraga till allmogens lättare undervisande i decimalsystemet, men på det sätt nemi., som en af dem yttrade, att, ifall föräldrarne icke ägde begrepp derom, så kunde barnen snart lära dem det, enär äfven nu, ehuru i andra vetandets grenar, nu en sådan slags vexelverkan mellan barn och föräldrar obestridligen äger rum; men alldeles icke ansägo BondeSt:s representanter inom Utsk. en sådan undervisning nödvändig före systemets antagande, hvilket bäst bevisas deraf, att de icke förordade någon sådan, utan de förklarade sig nöjde med att systemet sattes i verkställighet, när K. M. behagade sådant anbefalla. Hade de ansett en föreg:de tid vara nödig, så hade de troligtvis deremot begärt att systemet icke skulle sättas i verket förr än 10 eller 12 år förflutit, så att det uppvexande slägtet skulle hunnit inom folkskolorne lära sig detsamma. Hr von Hohenhausen har, såsom mig synes, uttryckt sin förundran deröfver, att Banko-Utsk. icke föreslagit alt prägla silfverr:drn så, att den finge heta 4 r:dr i st. f. 1 r:dr specie. Jag får i afseende derpå yttra, att fråga inom Utsk. väl varit väckt derom; men att de, som väckte frågan, stannade i minoriteten.
Sedan 1854 års riksdag, då ett särskildt Utsk. tillsattes, till följe af 3 Riks-Stånds beslut och emot Bonde-St:s uttryckliga protest, för behandling af alla de frågor, som hade sammanhang med bränvinsbränningens ordnande, har mig veterligt ej något särskildt Utsk. varit tillsatt, hvarför mig synes lämpligt, att, då Bonde-St. denna gång inbjuder R. o. Ad. att instämma i ett beslut, som ganska nära rörer dessa båda Riks-Stånd, man ginge förstnämnde Stånd till mötes och bifölle det väckta förslaget. Ett sådant tillmötesgående kan möjligen af många synas som ett s. k. biskäl af ringa vigt, och vore det äfven, så vida ej saken vore i och för sig god. Till stöd för mitt yrkande på bifall får jag äfven anföra, att riksdagen genom tillsättningen af detta särskilda Utsk. uti någon mån skulle förkortas. Under diskussionen rörande grundlagsförändringarne, deribland särskildt vid öfverläggningen om de årliga riksdagarne, uttalades enhälligt den mening, att våra nuvarande riksdagar äro alltför långa och att man i möjligaste måtto bör vidtaga åtgärder, som kunna bidraga till deras förkortande. Nu är förslag väckt att tillsätta ett särskildt Utsk. till förminskande af Ekon.-Utslcts göromål. Sistherörde Utsk. har redan ett oerhördt stort antal motioner att behandla; och äfven med hög tanka om Utsk:ts förmåga att fullgöra sina åligganden, tror jag likväl att sådant skulle knnna ännu bättre försiggå, om Utsk:t blefve befriadt från handläggningen af denna så vigtiga och tidsödande fråga rörande elementar-läroverkens och folkskolornas ordnande. Det synes mig således ligga uti R. St:rs eget intresse att få dessa ärenden behandlade af ett särskildt Utskott. Jag vill dermed icke hafva påstått att detsamma skall ingå uti alltför mycket detaljerade bestämmelser. Särskildt hvad folkskolestadgan beträffar, anser jag att Utskrt ganska väl skulle kunna utlåta sig endast rörande hufvudgrunderna i frågan. Hvad riksdagens förkortande angår, synes mig denna fråga vara af ganska stor vigt; och kan jag icke inse, hvarföre icke R.
Behållning från förra räkenskapsåret 500 — Aflöning till Stadens Äldstes Sekreterare och Vaktmästare 100; — Burgäldsafgift Uttaxeras af 184 borgerlig fyrk å 4: 50 20 828 — 1,348 Amortering och ränta å kassans lån 1,000 R:dr Ränta å Holmströmska donationen 2,400 R:dr Afkortningar 1,120 120 Q — 1,348 ; II. Stadens särskilda kassa. II. Stadens särskilda kassa. 1. Båtsmansvakansafgift. 1 Uppbörd af hemman på landet 122 1. Båtsmansvakansafgift. Båtsmansvakansafgift - 632 i Uttaxeras af jord, tomt och fyrk, efter 2:dra A ti Urvill2. Skjutsning sbesvär et. i Uttaxeras af 184 borgerlig fyrk | [ 261 fyrk å 4: 25 Skorstensfej ar ens aflöning. Eldsläckning sanstalterna. Brist i kassan från förra året ' 100 3 Skorstensfejar ens aflöning. Stadsläkarne och Barnmorskan. 4. Eldsläckning sanstalterna. Brist i kassan från förra året Aflöning till Stadsläkarne 130 600 — Uttaxeras af 730,000 R;dr braudförsäkriugsvärde, å 70 a » Barnmorskan 125 — 511 Afkortningar 172 95 1,027 95 Uttaxeras af hyresgäster, som begagna mer än ett runi, 6. Veterinärläkaren. Stadsläkarne och Barnmorskan. Uttaxeras af 1,869 mantalsskrifne personer ä 55 öre Riksdagsmannaarfvode. Brist i kassan från förra året 1,771 6. Veterinärläkaren. Stadens allmänna kassa. 7. Riksdagsmannaarfvode. 1,804 40 Brist i kassan från förra året Aflöning till Rådhusrättens och Magistratens ordförande 2,073 1,950 70 1 | och ledamöter — III. Stadens allmänna kassa.
Byggninga-balken af rikets gällande Lag varder alldeles stött för hufvudet, och kungsådran således på en af rikets största elfvar och af ålder farbart vatten igenstängd; att den från urminnes tider af landets innebyggare begagnade naturliga vattenkommunikation emellan socknarne Arbrå, Undersvik och Jerfsö, egande kring detta vatten cirka 10,000 innevånare, till väsendtlig del varder omintetgjord, och hvilket helt och hållet gäller om den flottning för husbehof af timmer, bräder och ved, som nära hälften eller 3,000 af Jerfsö sockens innebyggare från uråldriga tider begagnat sig af från sina efter Tefsjön, Norsviken och Källsjön, på andra sidan om bommen, belägne skogar; att äfven vintertiden, genom förbyggnaderne i de omnämnda mindre grenarne af Ljusne - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 96.
Då jag är en bland dem, som tillhört majoriteten i de voteringar, som i går ägde rum, anser jag mig, med anledn. af de nu afgifna reservationerna, äfven berättigad att fä yttra några ord i afseende på motiverna för de beslut, mot hvilka man nu gjort anmärkn. Med den största aktning för hvarje ledamots rättighet att till prot. framställa sin särskilda tanke, tror jag, just med hänseende till de värde reservanternas yttranden om, den militära och politiska vigten af det fattade beslutet, att då majoriteten räknat tvenne sådana ledamöter bland sig, som Generalerne Lefrén och Akrell, densamma just i detta fall kan vara tryggad att något motväga de andra herrarne. I afseende på de öfriga punkterna, ang:de hushållningen och bristande undersökningar, och de yttranden, som derutinnan blifvit fällda, vill jag icke uptaga K. o. Ad:s tid, men ber att under den påföljande discussionen derom få yttra några ord. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz, anförde skriftligen: Till R. o. Ad:s prot. anhåller jag få anföra, att ehuru jag, med hänseende till den uti nästlidne plenum afgjorda G:te punkten af StatsUtsk:s Betänk. N:o 62, tillhörde den åsigt, som ansåg att It. St:r, vid innevande Riksdag, borde inskränka sig till beviljandet af nödige anslag för fullbordandet, under kommande statsregleringsperiod, af den jernbana, som, gående genom Skaraborgs län till och förbi Götha kanal, samt derifrån till Orebro, är afsedd att förena Götheborg med Hjelmaren, och detta utan all slags fingervisningåt kommande Ständer, för hvilka våra beslut äro lika litet bindande, som föregående
Det vid dem privilegierade smidet utgör emellan 17 och 18,000 Sk$, hvaraf åtminstone hälften inom Ofvansjö-, Thorsåkersoch Öster-bergslagen, hvilka äro belägna utom de i mom. a) uppräknade orter och följaktligen genom mom:s antagande skulle förklaras fria. Om detta är en sanning, hvilket ingen lärer söka att bestrida, så har Utsk. , som medgifvit full frihet åt dessa härdar, varit mindre restrictivt än jag, som genom det tillägg till mom. a), hvilket jag ansett rättvisan kräfva, icke föreslagit större tillökning än förhållandet emellan 18 och i5 innebär, nemi. •£; Den 28 April f. ra. 4i3 ty olvi alla bergsrannssmiden i Iliket ökas med -J, så tillkommer mindre belopp, iin om halfparten af alla dessa härdar erhålla en smidestillökning af mer än 100 proc. Jag är fullt ense med Frih. Hamilton rörande behofvet af en större frihet i jernhandteringen, äfvensom med Frih. Tersmeden och Hr Rosenblad, men tror likväl, att om man skulle föranleda eu så stor tillökning i vårt smide som Frih. Hamilton och flere talare här yrkat, så skulle derigenom uppslå en betydligt ökad svårighet alt afsätta vårt jern. Från statsekonomiens sida visar sig alltså redan en betänklighet. Man kan ej heller alldeles förbise de medborgares capilaler, hvilka blifvit nedlagda i förtroende till stabiliteten af ett författningssystcme, som räknar århundraden från sin uppkomst. Det är detta systeme, hvarpå Hr af Uhr bygger sitt afstyrkande att antaga Utskts förslag, äfvensom i allmänhet all förändring af det närvarande. Onekligt uro de styrelse-åtgärder prohibitiva, hvarpå den Svenska jernhandleringen grundar sin uppkomst. Men under de ?.:ne århundraden, som sedermera förflutit, hafva så hetydliga förändringar inträffat uti så väl sjelfva handteringen som dess idkares förmögenhet, att de visst icke undgå den tänkande forskarens uppmärksamhet. Icke kan man säga, att den som nu för tiden anlägger hyttor och stångjernsbruk blir fattig; tverlom hafva många derpå samlat sig en betydlig förmögenhet.
Gack bort, att Leopold försona – Och jag skall vara dubbelt glad.” Härmed slutar mönstringen. Ehuru i Stockholms-Posten redan 1781 (N:o 234) ett poem af Leopold70 finnes aftryckt, ser man dock häraf, att det goda förståndet mellan honom och Kellgren ännu ej hade börjat; också skall det följande visa, att spänningen fortfor ända till 1785. Och liksom här Leopold gäller för en åtminstone vitter oppositions-man: så är ock tvifvelsutan Thorild, ehuru onämnd, menad ibland de ”unga snillen, som borde skonas.” I dessa ställningar och förhållanden befann sig, vid Thorilds första uppträdande, dagens svenska litteratur: sådan, som den omedelbart sammanhängde, dels med den samtida högre och högsta, hvars utförligare skildring vår föregående afdelning gifvit, dels med den samtida lägre och lägsta, åt hvilken vi nu skänkt ett ögonkast. Det var i ena rigtningen Stockholms-Posten, i andra rigtningen Välsignade Tryckfriheten, som utgjorde sammanhangs-länken. Sedan vi af nämnda litteratur skådat den sida, som företrädesvis motsvarade hofvets och de förnämas tänkesätt, blef det oss nödvändigt, att jemväl egna en icke alltför knapp betraktelse åt den sida, som företrädesvis motsvarade just det såkallade ”folkets”; emedan Thorild alltid har ansetts för hvad han sjelf ansåg sig vara, en ”folkets man”. Det torde nu finnas begripligt, att han med ingendera sidan kunde rätt förlika sig; och att således, om han än från det sednare hållet vann de flesta sympathierna, hans väg till dem måste bli en honom alldeles egen. Den måste det så mycket mera, som hans sinnesrigtning och verldsåsigt hade någonting både så gemensamt med och så afvikande ifrån alla de tänkesätt, mellan hvilka hans samtida landsmän voro söndrade, att hvart och ett af dessa mötte i hans ett visserligen stundom liknande, men i det hela främmande och (mer eller mindre) motsatt. Med Kellgren och dennes medbröder delade han enthusiasmen för Vitterhet, för Poesi, för Vältalighet; men förkastade deras trångt åtsnörpta föreställning derom, det på godtyckliga öfverenskommelser hvilande af deras smaklära.
I händelse framställningen i öfrigt lyckas tillvinna sig Rikets Ständers bifall, finnes ej heller något annat hinder än den ökade kostnaden, att för Ystad—-Eslöf-banan föreskrifva samma konstruktionssätt, som för banorna norr om Eslöf blifvit föreslaget, — ty Ystad—Eslöfs-bolaget har i sin underdåniga ansökan förklarat sig villigt att iakttaga de förbindelser och vilkor i afseende å byggnad och underhåll, som af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer blifva bestämda. Betraktad i sin helhet skulle den Skånska tvärbanan (ty det är så jag tror att man bör benämna hela det nu föreslagna systemet) i norr bilda tvänne förgreningar, hvilka, utgående från Helsingborg och Landskrona, skulle förena sig i närheten af Zireköpinge eller Billeberga, sedermera fortsätta till Eslöfs station vid södra stambanan, som den skär i nära vinkelrät rigtning, och derefter, beskrifvande en stor Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 123 båge åt öster, sluta vid Ystad. Denna böjning åt öster är en följd, dels af naturförhållanden, dels af bemödandet att åt Cimbritshamnsorten och åt Albo, Jernestads, fogelstads samt södra delen af Gerds härader af Christianstads län bereda de fördelar, som jernbanans närhet nödvändigt måste medföra. De orter, som den norra bansträckningen genomlöper, höra till de bördigaste och folkrikaste inom Malmöhus län. Ystad—Eslöf-banan genomgår dels särdeles fruktbara, dels skogbevuxna trakter och dels nejder med stora odlingstillfällen, inom hvilka åkerbruket på de sednare åren gjort betydande framsteg, ehuru dessa orter tillhöra de inom provinsen minst gynnade i afseende på kommunikationsanstalter och af sådan anledning hafva svårt att hålla jemna steg med dem, som äro lyckligare lottade. — Den befolkning, som inom 2 mils afstånd omgifver den norra bansträckningen, finnes icke i de under dåniga framställningarne beräknad, hvaremot Kommitterade för Ystad—Eslöf-banan uppgifva att, utan inberäknande af staden Ystad eller Albo härad af Christianstads län, 96,000 personer äro bosatte inom tvänne mil å ömse sidor af banan.
— För behandlingen ensamt af detta ärende, såsom af en alldeles egen omfattning och beskaffenhet , vill Kongl. Maj:t derjemte föreslå Riksens Ständer att tillsätta ett särskildt Utskott, hvilket Kongl. Majit skall låta ofvannämnde Förslag jemte åtföljande handlingar tillställa. Uti dessa Förslag förekomma någre få ändringar i våra Grundlagar äfvensom i allmänna .Lagens stadganden , hvilka således fordra att i vanlig ordning behandlas; och bland dessa förändringar anser Kongl. Majtt sig böra, såsom på goda skäl grundad, utmärka den om upphörandet af Rikets allmanna Arenders ^Beredning , hvilken numera icke synes vara af noden. Proposition om Rikets Styrelse-Verk. 491 Det vidlyftiga men vigtiga arbete, i afseende på de nu gällande oeconomiska Författningarnes samling och öfverseende, som varit särskilde Gommitterade uppdraget, har, under den förflutna tiden så fortgått, att den första delen af samma arbeten eller sjelfva samlingen och i ordningbringandet, hvad de till KrigsBergsoch Commerce-Collegiernes omfattning hörande Stadgar och Författningar angår, redan blifvit fullbordad, och hvilka samlingar, för att dels af Ämbetsmän och andre kunna emedlertid begagnas, dels derigenom undergå en allmän granskning och ytterligare fullkomnande, Kongl. Maj:t förordnat böra lill trycket befordras; Och med den återstående delen af berörde Arbeten eller Utarbetande af förslag till ändringar och förbättringar i de samlade Författningarne, kommer, efter Kongl. Majus afsigt, att fortgå så skyndsamt detta grannlaga arbete kan utföras och verkställas, och hvarigenom Kongl. Majit hoppas det af Kongl. Maj:ts åsyftade vigtiga ändamål skola vinnas, att ett i systematisk ordning sammanfattadt verk öfver alla Stats-förvaltningens och den oeconomiska Lagstiftningens grenar, byggt på rigtiga grunder för Statshushållningen och efter Ilikets behof, läge och consiitutionelle Inrättningar lämpadt, må kunna blifva fullhordadt.