Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordbrukaren kan rikta sin håg åt boskapsskötsel och andra utvägar till förtjenst, och i samma ögonblick han det gör, skall han på fördelaktigt sätt kunna afsätta sin spanmål. Dessutom, om jernhandteringen i följd af ökad beskattning skulle komma att ligga under, så vore det just jordbruket, som derpå komme alt förlora, emedan då för detsamma ett af de första afsältningstillfällen komme att gå förlorade. En värd talare har tyckts påstå, altjernhandleringen icke skulle hafva något alt klaga öfver, då man kunde få en t:a säd i utbyte mot 1 SkSf jern. Jag förmodar, alt detta är ett misstag, möjligen har man kunnat fä eli SkSf tackjern, men ingalunda stångjern för en t:a säd. Jag slutar med att upprepa, att här är alldeles icke fråga om någon nedsättning i skatt, utan blott att åt taxeringscomiteen lemna en latitud att kunna bestämma den bevillning, som bruksägare böra erlägga i mån af conjuucturer. Jag yrkar propos. på bifall lill Hr Lagcrhjelms förslag. Hr Lagerhjelm: Det är för att rätta ett misstag, som jag uppträdt. Jag får bekänna, att jag ej förstår den calcul, som Utsk. uppställt, men min egen förstår jag. Misstaget består deruti, att en värd talare anmärkt mot min motion, att den vore sämre än Ilr Geijers, derföre att all begränsning vore borta; tvertom, det är samma minimigräns i båda molionerne, men jag har lemnat maximigränsen orörd, hvilket Hr Geijer icke gjort. Och det är härom jag velat upplysa, på det att icke något misstag mätte äga rum vid beslutets fattande. Frih. Åkerhjelm: Sedan jag sist hade ordet, har Bevilln. Ulsk:s ordf. upplyst hvilken beräkningsgrund som följts, för att Utsk. skulle komma till det resultat, rörde förhållande i värde mellan jordoch bruksegendomar, som betänk, innehåller.
Medan fångarne, mera lifvade än nedslagna af vissheten att hafva undgått en nästan säker undergång, tågade af till lägret, frågade Slange, som red vid Gordons sida: Hvar blef pojken? Under gruset af minan, svarade Gordon lugnt. Neunburgs hjälte glömde för ett flyktigt ögonblick segern och fångenskapen. Trettio alnar Hvarför ej fyrtio? sade han vid sig själf. Och solen gick ned öfver Neunburgs sista dag, öfver Johan Banérs räddning, öfver så mycket blod och så många tårar, men ej öfver Erik Klasson Slanges till Karuna rykte för eftervärlden. Sverige har fostrat för många tappre män, för att det skulle missunna Finland dess bördsrätt till »den svenske Leonidas». Förgyllda Ruben. Du skall dia hedningarnes mjölk. Den fria riksstaden Regensburg vid Donaus krökning från sydväst till sydost räknade gamla anor från ett romerskt fältläger och hade vuxit till välstånd såsom en hamnplats för det rika Nürnberg. Sin största betydelse fick Regensburg dock af det heliga romerska rikets herredag, som här plägade samlas ända till så sena tider som 1806. Herredagen, eller rättare fursteoch biskopsmötet, var stadens stolthet och inkomstkälla, stundom äfven dess fara, såsom när Johan Banér i Januari 1641 var nog förmäten att sända öfver floden femhundra kulor till en föga angenäm öfverraskning för kejsar Ferdinand III och hans församlade riksfurstar. Banérs förmätenhet hade kunnat blifva farlig, om icke Donau gjort myteri och fransmannen Guébriant icke klenmodigt vägrat med sina trupper understödja den djärfve nordbon. Nu blef hans förmätenhet straffad med ett återtåg, som nära nog liknade flykt och af de kejserlige förkunnades som en sådan, men icke desto mindre, tack vare Neunburgs tappra försvar, förde den svenska hären med ringa förlust i säkerhet och dess fältherre till grafvens ro. Banér slöt sin hjältebana i Halberstadt den 10 Maj samma år 1641. Åttatiotusen stupade fiender, sexhundra eröfrade fanor, strömmar af tårar och en bred, rykande väg af ruiner betecknade hans spår genom Tyskland och krigets trofé på hans frejdade graf.
De i förevarande ämne väckta motioner äro afgifna af tj) Riksdags-fulimäktigen Joseph Smedberg från Elfsborgs län, hvilken anfört, hurusom södra delen af Kinds härad i berörda län vore särdeles vanlottad i afseende å läkarevård, enär en stor del af häradsboerne hade omkring 9 mil lill närmaste läkarestation, samt, då behofvet af ökadt läkarebiträde för denna ort jemväl blifvit af vederbörande auktoriteter vitsordadt, anhållit, att Rikets Ständer mätte anvisa lämpligt arfvode åt en extra Provincial-läkare för nämnde härad med station i Svenljunga, hvilken plats vore destomera lämplig til! läkare-station, som densamma med fördelen af ett centralt läge förenade egenskapen alt vara medelpunkten för ortens affärslif, hvilket på sednare åren fått en betydlig utsträckning; och har Utskottet rörande detta ämne jemväl fått emottaga en särskild skrifvelse från Herr Statsrådet och Chefen för Ecklesiastik-departementet af den 20 sistlidne Mars, deruti förmäles, att, sedan vid länets båda hushållningssäliskapers allmänna sammanträde i Juli månad förlidet år fråga blifvit väckt om nyttan och behofvet af en extra Provincial-läkares anställande i nämnde härad å ofvan uppgifne ställe, och häradets innevånare, genom ombud inför Härads-rätt hörde öfver detta förslag, detsamma biträdt, samt menigheten inom det föreslagna läkare-distriktet, som skulle Stats-Utskollets Utlåtande N:o 148. 65 skulle omfatta Svenljunga, Sexdrega, Kalfs, Tranemo och Mjöbäcks pastorater jemte Rauglfems socken, utgörande tillsammans nära 15 qvadratmi! med en folkmängd af 18,760 personer pvilkoriigt åtagit sig alt åt blifvande läkare anskaffa och bekosta tjenlig bostad. Kongl. Majlis Befallningshafvande i länet linderstedt förslaget samt derjemte tdl bilall förordat Kinds härads
Bland stjernorna min harpa klingar (m. m.); om den ännu skönare till Solen: Bloss af det Ljus, hvars makt och ära Du verldarna förkunna fått! (m. m ); om denna engla-chor utan like: Helig är Herren! Halleluja! Domaren blickar kring himlarna, Och som en flod för hans fötter de strömma; Allmakten tyckes sin källa uttömma, Att i Hans spår gjuta stjernorna. Då i din klarhet, o Herre! de svalla, Och för ditt lof du gränsor ej satt, Låt af din klädnad en skugga ock falla Ner i den eviga dödens natt! Du, som ur henne skall menniskor kalla, Glöm ej din död uppå Golgatha! Domaren blickar kring himlarna; Honom tillbedja de alla, ack alla: Helig är Herren! Halleluja! Äfvenså om dessa chorer af Helgon, som, anförda af David, åtfölja Messias på hans segertåg till sitt domare-värf, och sålunda begynna: Allmän Chor. Halleluja! En Chor. Sjungom Hans ära, hvars arm sig utsträcker Öfver det hela, som varder och är; Som ur sitt sköt nya verldar uppväcker, Då med sin blick han de gamla förtär! Sjungen hans ära, framljungande himlar; Och du, o evighet, prisa hans namn! Prisa hans under, o jord, när du hvimlar I intets famn! En Chor. Vidt i evighetens haf Lifvets segerhjelte svallar: Se! han öppnar dödens graf; Hör! hans röst i chaos skallar. Rykande vid Skaparns fot Re’n i domens lågor brunnit Jordens likbeströdda klot, Der hans blod för menskor runnit. Allmän Chor. Halleluja! En Chor. Skulle väl, o Skapare! De åt Chaos återlemnas? Chor af Bethlehemitiska Barn. Skulle Du, Försonare! Ack! på de försonte hämnas? David. Nej! som en fader sig gerna förbarmar Öfver det ångrande barnet i nöd, Så mot oss fallne ock sträckas hans armar; Skulle han vilja en menniskas död?
Roteringen vid Westerbottens Regemente; — rörande en föreslagen ny Landt mäteri-Taxa; samt angående beståndet af sådana Contract, tom emellan Pastorerne och Församlingarne hlifvit upprättade, och hvarmed båda förklarat sig nöjde; — om återremiss af nedannämnde Utskotts afgifne efterföljande Utlåtanden, nemligen: St atsTj t skottets : Rörande Ädelforss Guld-Verk. Banco-Utsiottets: Angående förändring uti de innom Banco. Verket gällande Befordrings-grundar; sarnf j 66 Den i April. Allmänna Besvärs• och Oeconomice-Utsltottetsr Rörande föreslagne ändringar uti Författningarne, angående Husbehofs Bränvins-bränf ningen. Jfrän Hedervärda Bonde» Ständet Af den 17 nästledne Martti: 1:0 Om instämmande uti Preste-Ståndets beslut, om en Tacksägelse-Adresse till Kongl. Majit, som genom Nådig Skrifvelse till StatsUtskottet af den 24 sistledne Februarii återtagit dess Högstsalig Herr Faders aflåtne Nådiga Proposition, om bestämmande uti Metalliskt mynt af den årliga ersättnings summa, som vid års Riksdag blifvit Kongl. Majit och dess Efterträdare på Svenska Thronen tiJlslagen. 2:0 Med underrättelse att Ståndet låtit bero vid StatsTJtskottets »fgifne svar på gjorde anmärkningar, så val vid Utskottets Utlåtande, rörande indrifvandet af den återstående delen af Vv t sterbottniska Lånet, sorn skall erläggas af Invånarue i Norrbottens Län; som ock vid U.»kottets Utlåtande, i frågan 0111 allmänna Btandförsäkrings-Verkets ställande under tillsyn al K b sens Ständers Fullmäktige i Bamjuen och Riksgälds Contoiret; 310 Om antagande af elen förer lagua nya Redacfiomn af 2-6 §.
Utskottet har föreslagit, att Pupillens egendom skall intecknas i förmyndarens. Detta går ej an. Lagen ålägger vissa personer , att närmast åtaga sig förmyn Jerskapet. Jag frågar di, om en fattig man råkar vara slägt med en rik myndling, skall hans lilla egendom dä kunna intecknas för det stora arfvetp Den rike myndlingen är icke heller bestjent dermed. Det andra Ven 9 Ötiobtr f. m. 195 indra förslaget öm sättet^ för anteknin&feo vid Domstolen år vål gjordt i god afsigt , men göt icke tillfyllest. Handlingarne blifva allt för svåra att åtkomma, bär icke Domhafvande!! är på Stället, eller den Ordinarie har permission och den tillförordnade icke är tillstädes. Deremot vöre ändamålet bade lättare och säkrare vunnit, om ten sådan smekning för hela Riket funnes på ett ställe att tillgå', hvarigenom icke något kunde undandölja*. På dessa grunder får jag förnya mia anhållan om återremiss, så framt ej Ridderskapet och Adeln skulle förena sig i Herr Stråle* förslag, att hänskjuta Saken till LagComittéen4 i fall detta ej är stridande mot formen. Herr von Höhenhautni: jag lärer icke tili Pro-' tocollet hafva yttrat, att Ständerne vid denna Riksdag antagit lösliga grunder i financerne, utan endast, att sådana nu äro gängse, jag har icke erig sagt, att de blifvit hos Riksens Ständer tillstyrkteHvar och en må med sitt samvete sjelf aFgöra det. Hvad angar den andra delen af frågan örn en underdånig hemställan till Kongl. ftlaj:t att öfverlemna saken till LagComitteen, så matte detta icke vara rakt stridande mot Grundlagen, emedan det icke innefattar någon förändring äf Liagtltskottcts Betänkande, utan blott ett serskildt heslut, sorn kundé meddelas de öfrige Stånden under inbjudning, att deruti deltaga. Det torde Vara angelägit att få ets snart slut på frågan om desse intekningar.
Exc. afgifvit rörande sin upfattning af svaren å framställningen om momentets återremitterande, den ena proposm vid den blifvande voteringen ovilkorligen måste innehålla återremiss af mom:t, samt att, då två yrkanden i afseende å den andra propos:ns 84 Den 12 M aj f. m. innehåll blifvit framställda, det berodde på K. o. Ad. att afgöra, hvilketdera af dem skulle i sistnämnda propos. inrymmas, hvarföre H. Exc. nu komme att inhemta E. o. Ad:ns tanke, huruvida bifall till mom:t eller bifall till Hr Wolffelts ofvanomförmälde förslag borde i den andra proposm ingå. Härefter hemställde H. Exe., huruvida E. o. Ad. till kontrapropos. vid den blifvande voteringen om återremiss af 1 :sta mom:t i 3:dje §:n af Bevilln:sUtsk:ts förslag till Bevilln:sStadga, antoge bifall till samma morn., och, då dervid svarades starka ja, jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten. Uplästes och godkändes följande voterings-proposition: ”Den, sorn bifaller lista mom;t af 3:dje §:n i BevillmsUtsk:ts uti Betänkt N:o 20 framställda förslag till BevillmsStadga, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Tinner nej, varder förenämnde moment, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitteradt.» Yid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda-. Gr. af Ugglas: Detta mom. anhåller jag måtte, likasom det förra, återremitteras, emedan redaktionen deraf är sådan, att det icke uttrycker hvad dermed åsyftas. Det lyder nemi., att »frälseränta upskattas till kapitalvärde, motsvarande 5 provcent af det belopp, hvartill räntan efter nästföregående års »markegång upgått», hvilket vill efter vanligt språkbruk säga, att räntan skall vara 5 procent. Meningen är dock, att det skall vara ett kapitalvärde, hvarå räntan utgår med 5 procent.
Bland välgörenhetsinrättningar torde böra nämnas: l:o Hans Konell. Höghet Prins Gustafs förening för vård af värnlösa och DO O vanvårdade barn inom Skaraborgs län, för hvilken reglemente uppgjordes vid ett af Eders Kongl. Maj:is befallningshafvande den 24 November 1845 hållet sammanträde. Såsom nyligen stiftad har denna inrättning ännu ej lemnat något egentligt resultat, men man har dock anledning att hoppas det bästa, särdeles om föreningens medlemmar, hvar i sin ort, till förbättring af det goda verk, som genom sammanskotten är föiberedt, äfven lemna en välvillig uppmärksamhet åt vården och uppfostran af de i deras grannskap befintliga barn. Sex gossar och två flickor äro af föreningen till vård upptagne samt utackorderade till lämpliga personer mot en årlig ersättning af högst 33 R:dr 16 sk. och minst 16 R:dr 32 sk. banko för hvarje. Föreningens kassa-behållning har tillkommit genom: а) Eders Kongl. Maj:ts nådiga gåfva 400: б) Enskilda bidrag 991: 35. 11. e) Länets till inrättningen öfverlåtna f. d. arbetshusfond 4,465: 44. Summa banko 6,094: 22. 2. 2:o Länets allmänna sparbank, hvarför Eders Kongl. Maj:t den 25 November 1847 i nåder fastställt reglemente. Med en grundfond af 2,152 R:dr 16 sk. 9 16 banko, hvartill Eders Kongl. Maj:l i nåder lemnat 266 R:dr 32 sk., öppnades denna sparbank den 15 Maj 1847. Sedermera äro bildade 44 afdelningskomiteer, genom hvilka insättningar och uttagningar ombesörjas; och hafva circa 900 personer insatt ett belopp af 13,363 R:dr 29 sk., deraf dock 689 R:dr 17 sk. -redan uttagits.
Enär likväl under sednare tid många ledigvordna civila tjenster, i afvaktan på definitiva lönestaters fastställande, förblifvit otillsatta, och endast efter förordnanden interims vis bestridas, är det klart, att den till betäckande af ifrågavarande utgift erforderliga summa, under nuvarande förhållanden, icke ens kan uppgå till sagde belopp. Under den öfverläggning i ämnet, som hos Ridderskapet och Adeln egt rum, har uppmärksamheten fästats derpå, att å allmänna Indragningsstaten betydliga besparingar vanligen uppkomma, hvilka ansågos lämpligen kunna för det ifrågavarande behofvet användas. Enligt de fem sednast afslutade Rikshufvud-böckerna, för åren 1844—1848, utgjorde nämnde besparingar tillsammas 110,384 r:dr 9 sk. 4 rst., eller i medeltal för året 22,072 r:dr 40 sk. 3| rst, en tillgång, som, då den kan antagas oförminskad fortfara, alltså skulle blifva mer än tillräcklig till fyllande af behofvet, för godtgörande till sterbhusen af redan intjent begrafningshjelp. Härvid må i öfrigt ihågkommas, att denna utgift, i mån af nu anställde embetsoch tjenstemännens afgång, måste efter liand minskas, så att den efter 30 ä 40 år torde hafva alldeles upphört. I)å nämnde besparingar ingå i de årliga liqvider, angående öfverskotter och besparingar, som emellan Kongl. Statskontoret och Rikets Ständers Riksgäldskontor afslutas, och, enligt hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, de utgifter, som till godtgörande af intjent begrafningshjelp kunde komma att ega rum, väl borde af Statsverket förskjutas, men från Riksgäldskontoret ersättas medelst upp - 16 Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 266. tagande deraf, i omförmälde årliga liqvider med detta kontor, så synes någon betänklighet härvid hvarken i afseende å medeltillgång eller liqvidationssätt kunna möta.
N:o 69, olver motioner om arfsrätt för oäkta barn. Hr von Koch: Då denna fråga första gången förevar till pröfning på detta rum, framställde jag den önskan, att lagberedningens förslag måtte såsom lag blifva antaget, nemi. att oäkta barn ej måtte få arf efter fader, men väl efter moder och mödernefränder. Jag yttrade äfven, att, enär jag ej hade hopp om detta förslags antagande, jag likväl skulle nöja mig med de steg, om än aldrig så små, som i denna riktning kunde tagas. Tillfölje af denna min grundsats och då vi sannolikt ej hafva af Hr Gr. o. Landtm, att vänta annan propos. än bifall till Utsk:ts inbjudning eller vårt förut fattade beslut, återstår för mig ej något annat än att yrka bifall till inbjudningen. Frih. Armfelt: Jag vill icke upptaga tiden med något vidlyftigt anförande, utan inskränker mig till att, i motsats till den siste värde talaren, anhålla att R. o. Ad. täcktes vidblifva sitt i denna fråga en gång fattade beslut. Hr von Koch: Då jag förra gången yttrade mig vilja taga ett steg i den rätta riktningen, och detta, elter antagandet Den 31 Oktober. 109 af Hr Nordenfalks förslag, är gjordt, är det klart, att jag önskar taga ett till; och är det af denna orsak, sorn jag anhåller om propos. på bifall till Utsk:ts inbjudning.
Ständers uppmärksamhet derå, att Banco-Utskottets Cancellie-betjening, framför öfrige Utskotts, eger det åliggande, att bestrida renskrifningen af Utskottets samtlige Pleni-Protocoll, som skola vara för Rikets Ständers Revisorer och kommande Banco-Utskott alt tillgå, hvilken renskrifning, under föregående Riksdagar, då Utskottet egt till sitt biträde 3:ne Cancellister, blifvit af desse fullgjord, emot de tractamenten, som af dem under Riksdagen uppburits, men att, sedan numera detta antal blifvit inskränkt till allenast 2;ne, af hvilka den ene dessutom, på sätt här ofvan är upptaget, bestridt Protocolls-föring, renskrifningen af Utskottets högst Bill, tiU R. St. Prot. iS34• 6 Sami. 1 dfd. 2 Band. 1 4 de Häftet• Eanco-Utskollets Memorial N.-o 3'2v vidlyftiga Protocoll hommer alt egentligen åligga en enda person, hvilken härigenom onekligen tillskyndas elt i hög grad ökadt arbete, framför Cancellisterne i Rikets Sländers öfrige Utskott; och anser sig Utskottet, vid sådant förhållande, ega allt skäl jemväl hemställa, att denne Cancellist i och för det honom åliggande arbete, att efter Riksdagens slut verkställa rensk rifning af Utskottets samtlige Pleni-Protoeoll , måtte tillerkännas serskild vedergällning af 166 Rrdr 3:2 sk. Banco, att på ert gång vid Riksdagens slut uppbäras. Stockholm den 27 Augusti 1834- N:o 3.2. Ankom tili' Exp.-Utsk. dea 28 Augusti. Memorialangående anskaffandet af en Militairpost till Bevakning vid Malmö Låne-Contor..
N A N S P R Å K S L Ö S 25 års flicka önskar, från mediet a f m a j månad, inackordera E sig på landet för alt lära sig hushållet och o Den I Maj utlottas 5 4 0, 0 0 0 kronor, däraf vinster å Dagligen 50,000, 10,000, 5,000, 1,000, 500, 100, 50 och 20 Kronor. tilltager är villig deltaga i därtill hörande göromål, samt att f å anses som medlem a f familjen. Svar t i l l M. N. Trelleborg. förbrukningen allt T G O D T, B I L D A D T H E M, helst på landet, _L önskar 18-årig, anspråkslös flicka inackordering under sommarmånaderna eller längre, om tillfälle gifves t i l l undervisning i (till r e k / pianospelning, porto o c h språk m. m. Ä r äfven villig biträda v i d inomhus förefallande göromål. Vidare genom korrespondens med » Bildmedel mot ningssökande », adr. S. Gumselii AnnonsHårsjukbyrå, Stockholm. (G. 80006) domar, HudSOMMARINACKORDERING sjukdomar, för såväl familj som enskild person, erhålles Yttre skador, på egendom i Småland. Läget vackert, invid sjö och barrskog, högt och friskt. m. siktiga emottagas ej. Närmare underrättelse genom F r u A. Nordenskjöld, Bjädesjö &amp; Landsbro. (G. 79621) mera 10 rekvisition Ter., insänd vid hvarje åtföljd af 40 likvid öre Pris för lottsedel till landsorten mot af dragningslista). (G. 79244) Storartade nyanläggningar. Starkaste järnkällor. Stålbad och hafsbad. Ronneby Brunn, Saison I juni — 31 augusti. Naturskönt läge nära Östersjön. Fullständiga prospekt gratis och franko genom Brunnskontoret. (patenterade). Stor isoleringsförmåga, 50 % lättare än de vanliga. Vackra och hållbara från Tranås Snickerifabrik,Tranås Begär katalog. Rikstelefon n:r 16. - Rosor f ö r Yårplantering!
Riksgäldskontorets inkomst af tidningsstämpelafgiften, hvars belopp under åren 1845 med 1847 i medeltal endast utgjort 12,972 R:dr 42 sk. 10 rst., likväl beräknade till 16,000 R:dr, med afseende å den vid sednaste riksdag beslutade förhöjning i denna afgift, hvilken förhöjning först med den 1 Juli 1846 vidtog och af Rikets nu församlade Ständer blifvit bibehållen. Kortstämpelafgiften, deraf vissa andelar från Riksgäldskontoret utbetalas till barnhusen samt Serafimerlasarettet eller fattigvårdsinrättningarne, har blifvit upptagen till hela sitt ingående belopp, hvilket under åren 1845 med 1847 utgjort i medeltal 30,156 R:dr 46 sk. 7 rst., och under åren 1848 med 1850 beräknats till 30,000 R:dr årligen; hvaremot de nyssnämnde stiftelser och inrättningar tillkommande andelar af samma afgift blifvit inberäknade bland Riksgäldskontorets utgifter, under titel restitutioner. Jemlikt den i ofvanåberopade tabell Litt. A förekommande beräkning, skulle räntor och afbetalningar å Riksgäldskontorets skulder, jemte förvaltningsoch uppbördskostnader samt utgifter för riksdagar och revisioner, m. m., komma att utgöra: under år 1848 R:dr 1,393,000. » 1849 525,000. — » 1850 538,000. eller tillsammans R:dr 2,456,000. — Under samma år skulle deremot, på sätt tabellen Litt. B visar, Riksgäldskontorets vanliga inkomster, med undan tag af allmänna bevillningen och återbetalda kreditivsummor, komma att uppgå till följande belopp, nemligen: under år 1848 till R:dr 189,000. — » 1849 till 182,500. — » 1850 till 187,000. eller tillsammans
Om det så endast varit de tunna, frasande pannkakorna på tordagsmiddagen därhemma, hade det burit henne med en egendomlig kraft hela förmiddagen ... ända intill fullvuxna år! – Men det kunde vara obestämdare – vidare än så – det kunde vara bara lyckokänsla öfver att hon var den hon var och icke en annan. I sin barndom, då hon gick på gatan och mötte alla människorna, brukade hon fråga sig själf: vill du vara den eller den som såg rik, skön, förnäm ut. Nej, nej, nej jublade och brusade det i hjärnan – det stockade sig i halsen af fröjd. Och hon gaf sig till att utstöta illskrik som slukades af vagnsbullret: Jag vill vara jag, ingen annan – ingen annan har det så härligt. Och ändå hade hon haft så ondt om pengar ... gnidigt och futtigt ... hu ja ... Om denna känsla, skulle dö; om hon på fullt allvar skulle vilja byta med någon, då doge visst allt ... Nej! – Med ett hopp stod hon i garderoben, tog beslutsamt smågnolande fram sin elegantaste promenaddräkt, ett par nya handskar, en läcker liten fruhatt och ett tunnt, splittersprångande hvitt flor. Alla dessa plagg hade hon inköpt för att vara rustad, när »deras tid kom». Stod Tore för brödet, så stod hon för lifvets finare sidor. I porten stötte hon på musikdirektörskan, som häpen öfverfor hennes gestalt, därpå tveksamt gjorde min af att hälsa – något som Louise besvarade älskvärdt förnämt, hon hade så väl råd att vara ädelmodig. Det hela var ju tillfälligt. Långsamt, med världsvana later svajade hon uppåt Madison square, och solen sken varmt. Nedanför femte avenyn böljade middagslifvet fram i prakt och färger, ekipagens hästar stegrade sig i trängseln, seldonen blänkte, sköna damer logo, juvelbutikerna gnistrade som firmamentet en högvinterkväll. Luften stod mättad af parfymerade dofter, den var en enda klar betagande glans, och hon gick med hjärtat jublande högt i bröstet, rusig af brådskan, rikedomen, den glada himmelen. Ännu grönskade träden i squaren, och indiansommarens gulldisiga ljus lekte mellan bladverken öfver gångarna. Härliga, solfyllda Amerika!