Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tilltalade, hvilken genom detta rättegångssätt egentligen skulle gynnas, saknar nemligen ännu allt biträde af det allmänna till sitt försvar, så att lian skulle finna sig ganska illa belåten, i fall åtalet blefve med skicklighet utfördt, utan en skyddande tillsy n från domarens sida. När deremot, såsom förhållandet verkligen är, åtalet för det mesta utan nödig skicklighet föres, skulle detta, i brist af domarens vaksamhet, blifva den tilltalades förnämsta rättegångsförmån. Hvad frukt, under sådana förhållanden, anticiperandet på den rent ackusatoriska proceduren kunde bära, förmodade jag utan svårighet inses. I’å dessa grunder fullföljde jag i underdånighet den hos Hofrätten efter mitt förordnande förda talan, med påstående, att de tilltalade Ledamöterne i Kämnersrätten måtte för det åtalade embetsfelet till -laga ansvar fällas. Uppå dessa underdåniga besvär har nådigt utslag ännu icke fallit. Förre Kronofogden C. G. Crona har hos mig anmält, att ett af honom emot Vice Kronofogden A. Lindergren bos Konungens Befallningshafvande i Kronobergs län anhängiggjordt lagsökningsmål, deri Lindergren redan den 19 December 1848 hade afgifvit förklaring, först den 15 September 1847 blifvit utstäldt till påminnelsers afgifvande af klaganden; oell liar han för detta dröjsmål begärt åtal emot Konungens Befallningshafvande; i anledning hvaraf jag infordrat vederbörandes utlåtande, då Herr Landshöfdingen 111. in. Grefve Carl Mörner till sin ursäkt anfört, att målet icke blifvit till hans afgörande föredraget af tillförordnade Lands sekreteraren, nu mera Assessorn C. W. Carlsson under dennes tjenstetid, samt att klaganden Crona hvarken genom någon till Konungens Befallningshafvande ingifven skrift under hela den tid, målet hvilade oafgjordt före dess utställande till påminnelser, eller eljest påkallat Herr Landshöfdingens åtgärd för dess beredande till pröfning.
Dock fordrar nödig försigtighet att Banken aldrig må frånhända sig behållen vinst förr än ny sådan till ungefärligen motsvarande belopp Banken lillflutit, emedan i annat fall och med den stora an svårighet, Banken, genom berörda räkningars utsträckning, sig åtagit, det lätteli gen skulle, en eller annan gång, kunna inträffa att ett öfverskridande af det för esdelstocken bestämda maximum blefve ett nödtvång, som bör förebyggas. Då således det ingalunda är för Banken sjelf hehöfligt att nu ifrågavarande vinstmedel för densamma bibehållas, utan det tvärtom synes vara för det närvä rande lämpligast alt Banken efter hand afhänder sig den uppsamlade vinsten, hvilken ock torde vara behöflig och är beräknad för Statens ändamål, anser Utskottet sig likväl böra förklara, att disposition af annan behållen bankovinst nu icke bör ifrågakomma, än af sådan som, genom afslutad räkenskap, redan är till beloppet känd och att det på blifvande riksdag alltså bör bero att förordna angående sättet för användande af behållna vinsten för nästlidet år 1865; och Utskottet, som vid sådant förhållande nu inskränker sitt förslag till behållna vinsten för åren 1863 och 1864, hvilken vinst, i rundt tal beräknad till 3,400,000 R:dr, torde under detta och nästföljande år med hälften hvaitdera året kunna lill Riksgälds-kontoret afhmnas, hemställer alltså 19:o. Att af Bankens behållna vinst för åren 1863 och 1864 ett belopp af 3,400,000 R:dr ina under detta samt nästföljande år 1867 med hälften hvartdera året, eller 1,700,000 R:dr, till Riksgälds kontoret i och för Statens allmänna behof aflemnas. Härigenom anser Utskottet sig hafva besvarat följande inom Högvördiga Presteoch Hedervärda Bonde-Stånden väckta samt till Utskottet remitterade motioner, nemligen: af Kontraktsprosten Fant, som, i motion N:o 22, föreslagit att Rikets Ständer må besluta, att af Rikets Ständers
U p p 1 å n i n g. lorstarKningar iian Bankens Reserv-fond Uppoch Afskrifnings räkning. Deposit-räkning. Summa. | 1,850,800 5,158,213 32 liw i ao-r ernns Berätt. ang, Bankoverket. (j r 42 u ni o t Vexel-diskontering. löpande förskrifningar. Utestående vid, årets början: Förskottsränta . Öfverränta A utlåning inot hypothek af löpande förskrifningar, aktier eller publika papper: Förskottsränta Of Verra nta Kapital - afbetalning å jnom linien fördt lån A utlåning mot pant af vågförda effekter: Ränta Öfverränta A kassa-kreditiv-rörelsen: Inträdes-afgifter Ränta till förfallo ^tiderna Öfverränta Influtet kapital å osäkra fordringar >unini a Utgifter: Arfvoden Diverse omkostnader Lagsökningskostnad Godtgjord ränta å medel, insatta å uppoch afskrifnings-räkning Godtgjord ränta å medel, insatta å deposit Täkning Återställd ränta för en inom förfallodagen inbetald vexel I Stockholm.! I Göteborg. I Malmö. l Wisby. Summa. Balans inom kolumn: Osäkra lån på löpande förskrifningar 38,621 29 9,795! 80 — - 48,417 09 På lagsökning beroende, men bland säkra fordringar upptagne: Lån på löpande förskrifningar 54,958 3,7 53,303 96 22,474 92 | 207,920 411 Kassakreditiv 42,575 —i 1 1,508 — - r 1 i Nedanstående sammandrag utvisar medelbeloppet för månad af Diskontoch Lånekontorens serskilda uppoch utläningsgrenar: Upplåning Utlåning &Upp-och Alskrifningsräkning. åDepositräkning. Vexelmot hypothek af genom å kassakreditiv lyftade. diskontering. löpande förskrifningar. publika papper. vågförde effekter. Allmänna Diskont-fondens rörelse. Riksmynt. I Malmö. I Wisby. Summa. Inkomster:
Jag skulle anse lämpligast, att de bortarrenderades på 3o år till en början, och att egande-rätten sedan fästes vid dessa arrenden, likväl med ovilkorligt förbehåll i alla afhandlingar om desse Hemman, att icke i framtiden komma med pretentioner på ali jords lika beskattningj, hvilket ungefära förhållande nu visar sig med nu varande Kronooch Skattehemman; ty deras förste innehafvare hafva också erhållit dem, snart sagdt, utan någon köpeskilling. I all jords lika beskattning ligger dessutom ett tomt ord utan betydelse, då man hvarken kan hindra den ene att förbättra eller den andre att försämra. 1:0 Rörande indeldta Befälet. Den sanna krigsäran bör icke vara fä - Deri io Augusti e. rn. stad och låter icke fästa sig vid egennyttans förföriska villor. En rättskaffens Militair bör sätta sitt högsta goda i sin Konungs Nåd och i den ökade högaktning han förvärfvar sig vid hvarje befordran af alla medborgare, då hans förtjenst allt mer och mer närmar benoni Thronell och Monarkens förtroende. Denna sanna hederskänsla fördunklas ofta genom Indelningsverket; ty olikheten i aflöning inom samma grader af alla vapen, gör att egen nyttan måste segra öfver den verkeliga Militaira esprin, och en Officer, med ett godt Boställe, nödgas stundom försaka sin Konungs Nåd och befordran, emedan han derigenom sättes ur stånd att försörja sig och famille, då likväl en sådan Nåd alltid borde medföra bättre vilkor. Bland stridbara Nationer, liar alltid Svenska Folket varit utmärkt för sin tapperhet, och äfven de sista krigsåren under en jemn tjenstgöring har Indelta Armeen ådagalagt prof häraf. Men hvad hafva vi i framtiden att vänta, sedan den jemna krigsöfningen åter upphört, och krigsäran samt skickligheten öfverlemnas åt vekliglien i åkerbrukets armar? Jern för t. ex. Svenska Indelta Armeen vid Konung Carl XII:s död, och denna samma Annee några och 20 år derefter under en jemn fred, vid början af Finska Campagnen 1741» ja! allt sedan ändatill 1813.
Härtill yttrades af åtskilliga ledamöter bifall. Ilr von Wahrendorff, Martin: Med anleda, af den tablå, som en af talarne framföre mig anfört, öfver hvad sjöförsvaret, enligt dess förmenande, kräfver tor möjligen största utveckling af kraft med tillgänglige anslag, anhåller jag vördsamt, att för min räkning må lill prot. antecknas, till en del i sammanhang med hvad jag i frågan om landtförs varet nyss hade äran anföra, att jag, äfven livad sjöförsvaret beträffar, förmodar att stor vigt ligger å förbättringen af den dertill hörande krigsmaterielen; ty det är gifvet, att krigsfartygen hafva sin tillvaro endast eller hufvudsakligen för eldgapens och servis-manskapets flyttbarhet till olika punkter på vattnet. Om lill kammarladdnings-systemet för groft artilleri kunde anskaffas en ändamålsenlig lavett för begagnande å fartyg, i den syftning som redan är föreslagen af en äldre utmärkt officer vid K. M:s flotta, så skulle, tvifvelsutan, en lika stor, om ej större, verkan vinnas, med t. ex. 2 st. 30-tt :ge kammarladdningspiecer, som med 3 af gamla systemet; hvarjemte servisen för 2 piecer minskades till 8 man i st. f. minst 18 man för 3 piecer af sistnämnde system, hvaraf kunde blifva en följd, att då för en gifven verkan, t. ex. af 30 piecer, detta antal piecer kunde förminskas till 20 stycken, och skeppsskrofven följaktligen i samma proportion inskränkas, både med afseende å förminskadt artilleri och manskap, oberäknadt besparingen i provianteringskostnaden för den sålunda erforderliga mindre styrkan. För de i artilleriet sakkunnige tillägger jag särskildt den anmärkn. för undvikande af klander mot det föregående, att under strid lill sjös sker skjutningen hufvudsakligen horizontelt, utan behöflige elevationsriktningar för hvarje skott särskildt, hvilket sednare fordrar sin lid, ulan afseende å andra omständigheter. Frih. Gyllengranat anförde dels muntligen dels skriftligen: Jag hade icke trott mig behöfva uppträda till försvar af den plan för sjöförsvaret K.
Såsom en, den der nyligen anländt från hufvudstaden, diskuterade han med presterna om nyligen utkomna teologiske skrifter; språkade med kännedom om landthushållning, fogeljagt och ridhästar med baronen och en afskedad ryttmäsrare; regalerade damerna med teateroch modenyheter; med ett ord: inom få timmar var han allas favorit och själen i sällskapet. Halfhögt hviskade baron Y. till sin svåger: Har jag icke sagt, att han är en s ns skicklig karl? Fröken Nora var alldeles, hvad man kallar uppspelad, samt lemnade den unge mannen ej ur ögonsigtet, och, hvad som mycket förundrade de yngre i sällskapet, herr Walter egnade äfven fröken en utmärkt uppmärksamhet. Deras konversation angick skön konst, literatur, poesi och nöjet af sällskapsteatrar, som fröken ansåg både nyttiga och som det förnämsta medlet att bilda ett lätt och angenämt sätt att vara, det moraliska erhöll man ju alldeles på köpet. Sjelf sade hon sig hafva debuterat i åtskilliga roller, och icke "utan framgång", tillade hon blygsamt. Walter och Marenius voro universitetsbekanta, och gladdes ömsesidigt att råkas här. För att ostörde få språkas, gingo de upp i adjunktens kammare. Ännu förefaller det mig nästan otroligt, att den rika lefnadslustiga Walter, uppfinnaren af sinom tusende galna presshistorier, nu tagit kondition i ett presthus på landet, och der genast uppträder som en ifrig kurtisör till den odrägliga pratmakerskan fröken Nora. Hvilken fröken? frågade Walter, förundrad, utan att låtsa om det förstsagda. Damen, som du nyss lemnade. Du såg ju så betagen ut, som om du ämnade bönfalla om första älskarerollen i någon dram, der hon är prima donna. Var detta en fröken? Då har jag gjort ett förb t misstag! Jag ansåg henne positivt för friherrinnan Y. och ville i god tid ställa mig in, på det hon icke måtte få det infallet att mala sönder mig med sina förfärliga betar. Du bör veta att baron Y. är min förklarade gynnare. Marenius skrattade åt misstaget. Det förefaller mig likväl något besynnerligt, huru du kan vara i behof af en sådan.
Uppå underdånig ansökning, att Jönköpings stad mätte, för anläggande af ett skolhus med botanisk trädgård och nödigt utrymme i öfrigt, erhålla upplåtelse af en lämplig lokal å den K. M:t och Kronan tillhöriga mark, som fordom upptagits af Jönköpings numera raserade fästning, men sedermera för Kronans behof icke varit begagnad, samt efter det vederbörande Embetsmyndigheter dels vitsordat, att den begärda platsen vore i nämnda ändamål för staden behöflig, dels ock på det sätt tillstyrkt Nådigt bifall till berörda underdåniga anhållan, att det tillämnade nya skolhuset finge på den Kronan tillhöriga mark af Jönköpings f. d. fästnings område uppföras vid den plats, som å en ansökningshandlingarne bilagd plankarta öfver Jönköpings stad finnes med z1* utmärkt, bar E. K. M:t, i betraktande af hvad sålunda förekommit, uti aflåten Nådig proposition täckts föreslå Rikets Ständer, att det för ett nytt skolhus i Jönköping erforderliga utrymme, om hvars Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N:o 53. 79 bibehållande för all framtid staden borde vara försäkrad, måtte, på ofvan antydda plats af f. d. fästnings-området derstädes under full äganderätt åt staden upplåtas. Vid öfvervägande häraf, och oansedt af handlingarne i detta ärende icke kunnat inhemtas huru stor del af den kronan tillhöriga marken är i fråga att till staden under full äganderätt upplåtas, enär arealen icke finnes annorlunda bestämd, än att den skulle komma att utgöra det för ett nytt skolhus erforderliga utrymme, hafva Ilikets Ständer likväl, i betraktande af det med ifrågavarande upplåtelse afsedda nyttiga ändamål, funnit skäligt bifalla den nådiga propositionen, med öfverlemnande till E. K. M:t, att bestämma stället och vidden af den inskränkta areal, som för ändamålets vinnande kan erfordras. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer, få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 April 1851.
Uti nionde årena Zedekia, Juda Konungs, i tionde månadenom, kom NebucadNezar, Konungen i Babel, och all hans här, för Jerusalem, och belade honom. Och i ellofte årena Zedekia, på nionde dagen, i fjerde månadenom, föllo de in i staden. Och alle Konungens Förstar af Babel droga derin, och höllo i medlersta portenom, nämliga NergalSarEzer, Samgar Nebo, Sarsechim, öfverste kamereraren, NergalSarEzer, hofmästaren, och alle andre Konungens Förstar af Babel. Som nu Zedekia, Juda Konung, samt med sitt krigsfolk dem såg, flydde de om nattene utu stadenom vid Konungsörtagården, genom den porten emellan de två murar, och drogo bort åt markene. Men de Chaldeers här jagade efter dem, och fingo fatt på Zedekia, i den markene vid Jericho, och fångade honom, och förde honom till NebucadNezar, Konungen i Babel, till Riblath, hvilket uti de landena Hamath ligger. Han sade en dom öfver honom. Och Konungen i Babel lät dräpa Zedekia barn, för hans ögon, i Riblath, och drap alla Juda Förstar. Men Zedekia lät han stinga ögonen ut, och binda honom med kedjor, att han skulle föra honom till Babel. Och de Chaldeer brände upp både Konungahuset och borgarehusen, och bröto ned murarna i Jerusalem. Men hvad som ännu af folkens qvar i stadenom var, och de som eljest till honom fallne voro, dem förde NebuzarAdan, höfvitsmannen, allasammans fångna till Babel. Men några af det fattiga folket, som intet hade, lät NebuzarAdan, höfvitsmannen, på den tiden qvara blifva i Juda land, och fick dem vingårdar och åkrar. Men NebucadNezar, Konungen i Babel, hade befallt NebuzarAdan, höfvitsmannenom, om Jeremia, och sagt:
Det finnes nemligen icke något naturmått, hvars uppmätande kan åstadkommas annorlunda, än genom en vidlyftig och invecklad vetenskaplig undersökning, hvars resultat omöjligen kan blifva till samma grad noggrannt som det, hvartill man kan komma genom tvänne skalors eller måttstockars enkla och omedelbara jemförande med hvarandra. Häraf kommer det äfven att metern, ehuru genom lag bestämd att vara en tio milliondel a( jordens norra meridian-qvadrant, i sjelfva verket så betydligt skiljer sig derifrån, enligt de sednast gjorda undersökningar, att man numera noga måste skilja emellan metern enligt definition (»metre pär definition») och den lagliga metern (»mélre legal»), med hvilken sednare benämning man lörstar längden af den franska likaren, som, enligt den såsom grund •20 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 4. för systemet lagda vetenskapliga undersökningen, borde utgöra den genom lagen beslämda delen af jord-qvadranlen. Af dessa skäl hafva numera alla vetenskapsmän kommit öfverens derom, att det icke finnes iner än ett sätt att med erforderlig noggrannhet bestämma en längdmåtts-enhet, det nemligen, att hänföra den till en viss rikslikare. Ilvad rymdmålts-enheten beträffar, så bar man begagnat 3:ne olika sätt för dess bestämmande, nemligen antingen att grunda den på egen rikslikare eller ock alt hänföra den till längdmåtls-enbcten, d. v. s. att, såsom i meter-systemet, lill enbet för rymdmåttet antaga kub,en af längdmåtts-enheten eller någon af dess underafdelningar, eller ock att grunda den på vigten, d. v. s. att, såsom i England är föreskrifvet, till rymdemålls-enbet antaga den rymd som intages af en viss vigt vatten under vissa bestämda omständigheter, Det andra sättet synes vara det naturligaste och, hvad särskildt förhållanderne hos oss .angår, det obestridligen fördelaktigaste, emedan vi derigenom vinna den oskattbara fördelen att, såsom en enhet i vårt nya system, oförändrad bibehålla den som utgör grundenheten för bela vårt äldre rymdmålls-system, nemligen kannan.
Man bode nemi. då kunnat inskränka sig och bort inskränka sig till vallagen, och, så vidt möjligt var, akta sig att ingå i bestämmelser om kamrarnes organisation, hvilken fråga ännu icke af Ulsk. blifvit för RiksStm framställd. Efter denna reservation utber jag mig nu att återkomma till det ämne, som är under afgörande, nemi. Hr von Hartmansdorlfs förslag. Jag hoppas, med anleda, af hvad sorn blifvit yttradt, att Frih. Hamiltons förslag förekommer sedan Hr von HartmansdorfFs är föredraget, i händelse det skulle blifva af R. o. Ad. underkändt. Örn så händer, torde jag då få tillfälle att yttra mig öfver Frih. Hamiltons ganska nära med min öfvertygelse öfverensstämmande åsigt. I afseende å Hr von HartmansdorlFs förslag, föreslog jag i förrgår förmiddag icke någon förändring i 7 punkten, men det yttrande jag då fratngaf framställde endast nmendementer till Hr von HartmansdorlFs systeme. Det var icke uppgifvet såsom min tanke. Jag ville blott söka framställa de efter min åsigt mest nödvändiga ändringar inom Hr von HartmansdorlFs förslag, och kunde derföre skilja mig derifrån mycket. Detta visas bäst deraf, att Hr von Hartmansdorff sjelf antagit de flesta ändringarna. Hr von Hartmansdorff har nu framställt en ny redaction, som i min tanke är med en särdeles egen talent uppgjord, och sorn jag derföre gerna godkänner såsom grunden för den propos., som nu skall göras. Om jag nemi. icke fattade orätt, innehöll den, att valen till den öfre kammaren skola ske på samma sätt som valen till nedre kammaren. Man kan svårligen i färre ord ställa saken på spetsen, än just genom denna redaction. Hr von Hartmansdorff har derigenom lyckats att förena med sitt förslag hvar och en, som hoppas att Coust.Utsk, skall kunna framkomma med några planer att göra dessa begge särkilda kamrar olika eller karakter-skiljda i något enda annat fall än sorn Den a November f. m. här blifvit oninämndt och af Hr von Hartmansdorff anta get.
Det kan ej nekas, ty en daglig erfarenhet bevittnar det, att dels mycken andelig väckelse och välsignelse kunna härkomma från sådan gemensam andaktsöfning, der en med Guds heliga ord och sina åhörares andeliga behof väl bekant lekman med skriftens utläggning och derpå grundad förmaning upträder, dels ock att nu gällande förbud mot hvarje så beskaffad sammankomst strider mot folkets innersta medvetande, dess begrepp om rätt och billighet. Derföre pågå äfven, hvarje vecka, uti serskilt dertill hyrd lägenhet, sådana andaktsöfningar här i staden, så godt som inför Konungens, R. St:rs, Polisoch Aklagare-maklens ögon — besökas äfven af Riksdagsmän, bland hvilka en ej längesedan på detta rum omtalade den stora upbyggelse, han deraf haft — utan att likväl åtal deremot någonsin, mig veterligen, blifvit ens ifrågasatt. En lag, som strider mot folkets oförvillade rättsbegrepp och som icke enligt sitt innehåll tillämpas, upfyller ej sitt ändamål. Det är äfven, på sätt ofta blifvit anmärkt, i hög grad kränkande för den rättsinniges känsla, att de mest stormande, till och med uppenbart syndiga, ja lastbara samqväm i enskilta hus och på offentliga samlingsställen skola vara opåtalta och strafflösa, medan en stilla och i sig sjelf berömlig samling för andaktsöfning, till Guds namns pris och odödliga själars upbyggelse skola hotas med svårt straff. För några år sedan var jag med några 3 H. 10“ 146 Den 11 Januari. bekanta tillsammans på ett värdshus här i Stockholm, för öfverläggning om medel att motverka dryckenskapen och sedeförderfvet bland folket. I rummet nästintill var en samling för helt annat ändamål. Der dräcks och fördes ett oväsende, som väckte till och med värdshusfolkets upmärksamhet: skrän hördes; bord och stolar öfverändakastades, af menniskor, som sjelfve beröfvat sig förnuftets sunda bruk.
För hägnandet af yttrande rätten i tryck, sådan den genom Grundlagen linnes Svenska Folket tillerkänd, har ConstitutionsUtskottet redan tillstyrkt Riksens Ständer det förslag att 8 momentet i 4 §• TryckfrihetsFörordningen måtte aldeles upphäfvas, hvilket förslag jemväl Tre RiksStånd, till behandling enligt 56 §. RegeringsFormen, antagit. Men om sålunda något gagneligt kunnat främjas för en osedd korn - ConstitutionsUtskottets Betänkanden. 177 kommande tid, återstår ännu något att härutinnan försäkra åt den närvarande ; Och det är i delta ändamål, som Utskottet tilllåter sig följande vördsamma framställan, icke åsyftande ett Lagförslag, mindre en anmärkning, utan blott helgden af en hittills uraktlemnad formalitet. Jemlikt hvad Protocollen öfver KamarÄrenden upplysa, har, vid Tidningars indragning, den praxis egt rum, att JustitiasCancellern uppkallats i StatsRådet och der till Protocollet afgifvit sitt utlåtande i frågan om Dagbladets vidare fortsättning. Icke dessmindre stadgar Grundlagen, såsom oföränderliga, de principer att endast StatsRådets Ledamöter kunna yttra sig till dess Protocoll, samt att endast i det fall 26 §- Regerings-formen antyder, eller vid föredragning af Justitise-Ärenden. JustitiasCancellern bör rådslagen öfvervara, med Rådgifvare ansvarighet. När nu JustitiasCancellern skall utlåta sig öfver andra ämnen, måste det naturligtvis ske i enahanda Ordning och Form, som öfriga Ämbetsverk eller Ämbetsmän åligger att iakttaga, eller genom skriftligt besvarande af erhållen Remiss. Bihang till R. S. Prof, Sami, 23 1^8 Gonsbitutions-TJtskottets Betänkanden, Till beredande af erforderlig kraft
Denna punkt ligger öfver inloppet till en sjö, som tränger djupt in ilandet; den ligger på det bröst, som Sverige med Upland och Södermanland skjuter ut mot östern, och en truppstyrka på denna punkt står i flanken på en fiende, som söker intränga i landet emellan Dalaoch Motalaelfvar, och skyddar således hela medlersta Sverige. Jag skulle kunna omständligt uppgifva alla de skäl, som mana oss att fulleligen tillförsäkra oss denna punkt, men närvide tillfälle är dertill icke lämpligt, och jag är öfvertygad, att den komité, som är sysselsatt med denna vigtiga frågas behandling, bättre än jag skall visa nödvändigheten af att Sveriges hufvudstad jemväl är en fast stödjepunkt för landets försvar. Först i tredje rummet intager flottan sin plats, men den utgör derföre dock ej en obetydlig del af vårt försvar. Hr Gr. von Platen har med rätta insett, att en del af denna flotta står i ett visst bestämdt samband med arméen, men jag är af olika tanke med Hr Grin, hvilken denna del af flottan är. Sverige behöfver, för att hindra en fiende att öfverbroa de Stockholm om - 38 Den 8 November. gifvande vatlnen, pansarklädda kanonbåtar med icke så särdeles groft artilleri, men med tillräckligt starka plåtar får att kunna motstå det artilleri, en fiende kan uppföra på dessa vattens stränder. Vi behöfva dessa mindre pansarbåtar för att skydda mot en fiendtlig öfvergång, t. ex. öfver Edsviken, Skurösund, Mälarens Upsala-led m. m. Vidare behöfva vi starka pansarbåtar med mycket grof bestyckning, som kunna möta de främmande fartyg, som visa sig framför stängsellinierna vid Waxholm, liindön eller vid inloppet till Södertelje.