Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr A minoff: Sedan en af Riddarh.Ulsk:s ledamöter uplyst, alt Utsk. beslutat, att i det förslag till underd. skrifvelse, hvilket 108 Den 17 November. Utsk. lill R. o. Ad. skall afgifva, kommer att intagas hvad jag föreslagit, så finner jag att mitt yrkande kan förfalla. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. I till 10 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Fredagen den 17 November 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.-utdr. för den 15 dennes. Uplåstes till justering och godkändes ett från Exped.Utsk. under N:o 184 inkommet förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. M., ang:de revision af författningarne, rörande handtverksvarors stämpling. Frih. Raab, Adam Christian: På listan förekommer Särskildta Utsk:s Betänk. Det är af R. o. Ad. beslutadt, att detta ärende skall föredragas i plenum näst efter Onsdagen. Emedlertid har inträffat, att R. o. Ad. beslutat en inbjudning till PresteSt. i fråga om en af voter:s-propos:ne. På PresteSl:s beslut beror således utgången af ifrågavande propos:n, och det vore formvidrigt, om R. o. Ad. till afgörande företager densamma förr än svar ankommit på inbjudningen. Jag anhåller således om propos. derpå, att Särskildta Utsk:s Betänk. JVJ 25 icke företages förr än PresteSt:s svar ankommit på R. o. Ad:s inbjudning. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att det af Frih. Raab åberopade beslutet, ang:de föredragningen af Särskildta Utsk:s Mern.
Mä hända at denna afgift, under nu wa° rande Krigstid är för meranämnde behof otil räklig; - Den 1Z I""". 72Z räcklig; men om nägon brist nu ffulle inträffa; sä är til förmodandes, at, efter erhållit lugn, denna Fond sä ökas, at den befarade bristen warder ersatt: och om jämwäl än widare någon missräkning skulle wisa sig; sä äga Riksens Ständer tilfälle at wid nästa Riksdag widtaga de utwägar, som wid et siikt förhällande nödiga befinnas. Sluteligen fär jag i all ödmjukhet til Hogwälborne Herr Grefwens och Landtmarffalkens samt Högloft Ridderffapets och Adels uplpsta vmpröfwande öfwerlemna, om icke detta mitt andragande och Forsing mä warda remitteradt til Riksens Ständers Oeoonomis och BeswärSsamt Bewillnings-Utffoct. UemltteraäeL til Oirconomieoch BeswätA Utffottet. Herr Grefwen och Landtmarffslken lilkannagaf, at bland de nu pä bordet hwilande saker, innehölle det Utdrag af Bonde-Ständets llrumcoll, hwarmed följde et af Riksdagsmanilen lAg,tt8 kersou ifrän Utsund och flere af bans Medbroder ingifwit Memorial, rörande atffillige förändringar i beskattningssättet, det ärende, som nu wore wigtigast at företaga; men som för i dag siden wore mycket liden, trodde Herr Landtmarffalken fia nu dermed bora upffjuta, wiljandes Ridderffapet och Adel» detta ämne i nästa klena til afgörande föredraga. Ridder - 726 Den 18 Juni?, Ridderssapet och Aheln ätssiljdes klockan 3, In 66?m Nrotocolli 6. Lilverstol^s, Thorödagen den 16 Junti, klenum klockan * 11 förmiddagen. Justerades följande.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade sin tanke vara, att intet beslut af R. o. Ad. kunde förhindra den ledamot, som GS6 Den 3o September. det åslundade, att för sin del öfverse och enskildt för sig justera de gjorda anteckningarna, och att således ett beslut af R. o. Ad. i det fallet af sig sjelft ej kunde äga någon påföljd, hvarföre Hr Landtm, ansåg sig böra fusta uppmärksamheten på ändamålslösheten af alt fatta ett sådant beslut. Hr von Heyne: Efter den förklaring Hr Fril), o. Landtm, afgifvit, och såvida ingen justering af referenterncs anteckningar skall anses hafva ägt ruin, ser jag ej det kan vara en talare betaget att genomögna de yttranden han afgifvit och referenten uppfattat, likasom det ej lärer förmenas någon talare att på Aftonbladseller Dagligt Allehandacontoret, eller hos hvilken tidningsredaclion som helst, genomse det yttrande han afgifvit, om detsamma skall i någon af tidningarna införas. Jag är nemi. öfverlygad, att, om frågan huruvida Hrr tidningsredacteurer erna införa det eller det yttrandet besvaras med ja, det ej heller nekas den person, som ett sådant yttrande afgifvit, att på derom gjord begäran få genomse detsamma, för att införa nödiga rättelser derutin nan. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg all fråga om justering eller öfverseende af referenternes anteckningar böra förfalla. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Innan något mål på listan förekommer till pröfning, vill jag taga mig friheten underställa Hr Frih. o. Landtm, samt det H. Ståndet, örn det icke skulle behaga utsätta någon viss dag till föredragning af betänk, ronde grunderna för den blifvande bevilln.- förordningen. Detta betänk, är redan 2:ne gånger bordlagdt härstädes, ehuruväl förhållandet ej så är hos de öfriga Stånden.
Eller finnes det någon bland Eder, Mine Hrr! som kan lefva på mindre ån 100 0 rdr årligen; må han då säga det och jag skall genast medgifva att siffran är för hög; intill dess betviflar jag det. Då härtill kommer att hela afgiften för 1000 rdrs inkomst icke upgår till mer ån 10 rdr, förefaller den så obetydlig, att den, som ej kan erlägga den, säkerligen ej heller här kan uppehålla sig. Nu några ord till den siste värde talaren. Jag tror att de utmärkte män, hvilka sutto i Konst.Utskit, vid Grundlagens stiftande, väl visste hvad de företogo sig då 12 § Riksd.Ordn., i stället för en lång redogörelse om Adelns representationssätt, endast helt kort kom att innehålla, det B, o. Ad. representeras efter lliddarh.Ordn. och denna deremot upgöres af Ståndet sjelft jemte Konungen. Man insåg troligen redan då behofvet af en ombildning häri; man insåg äfven huru mycket lättare saken kunde gå, om ingen annan än Adeln sjelf hade rätt att deri inblanda sig. Jag skulle på det lifligaste beklaga om B. o. Ad. någonsin läte förmå sig att afstå från denna, en af dess dyrbaraste rättigheter, den, att ensam besluta om sin sammansättning. Göra vi det, är det i och med detsamma slut med allt hopp om någon förändring häri. Vi veta ju, att ett eller annat MedStånd hyser en liflig åtrå efter radikala representationsförändringar; vi veta äfven, att Adeln med skäl anses vara det kraftigaste hindret deremot. Är då den tanken långt borta: sju sämre Adeln år, desto båttre, ju förr måste den ramla. Vi medgifva aldrig den ringaste förbättring i dess sammansättning.» Hafva vi ej vid denna Riksdag sett samma taktik begagnas mot PresteStåndet? Förvägrades ej det att, efter önskan, förstärka sig? Då jag deremot hoppas, att ännu mången lysande sida i R. o. Ad:ns Sfi Den 7 Mars. historia återstår att skrifva, förmodar jag att Hr Sand strömers anmärkning lemnäs utan allt afseende,. Nu till Utskits Betänk.
Den IS Maj. 51 hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkman alt utse en Hector i si. f. Gr. Lewenhaupt. Vidare upplästes ett af Hr Aminoff, Ivan Feodor, inlemnadt sålydande mern.: Kommenderad att åtfölja reg:let lill Skåne, får jas härmed afsäga mig förtroendet, att vara bänkman inom 15. o. Ad. för intievar. riksdag; utbedjande mig att vid min riksdagsmannarätt få blifva bibehållen. 15. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att val af en bänkman inom ll:te afd:n efter Hr Aminoff tomine att förrättas i början af nästa plenum. Upplästes jemväl ett af Ilr Mannerskantz, Garl Axel, inlehinadt sålydande meni.: I anseende till min snart förestående afresa från htifvudstaden, får jag, under anhållan om bevarande af min riksdagsmannarätt, äran afsäga mig min [Hals såsom ledamot af II. BankoUtsk, , och såsom bänkman inom 14:de Bänkm:s-afd:n. R. o. Ad. biföll äfven denna anhållan, hvarpå H r Landt m, dels anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Mannerskantz, dels tillkännagaf, alt, i st, f. samme ledamot, en bänkman inom 14:de Bänkm;s-afd:n komme alt utses genom val i början af nästa plenum.
Men derför kan en ungdomens vän icke annat än känna djupt medlidande med dessa stackars gossar, hvilkas bana rent af kan blifva stängd genom en sådan relegering, och som i alla händelser alltid på ett eller annat sätt i yttre afseende skadas af en sådan dom. Man tänke sig, att de gossar, hvilkas skolgång på detta sätt afbrytes, hafva medellösa föräldrar. Hvad skola dessa taga sig till? I samma stad blir en sådan relegerad vanligtvis icke mottagen vid någon annan skola, såvida det finns mer än en skola der. Och äfven om föräldrarne hafva råd att bestå honom skolgång i någon annan stad, än den, i hvilken de sjelfva äro boende, är det mycket sannolikt, att han icke heller der blir emottagen. Hvad skola föräldrarne då göra, och hvad skall det bli af den relegerade? Den förnämsta och vigtigaste faktorn i uppfostran har jag ännu icke nämnt: Gudsfruktan. Blir Gudsfruktan tidigt en i barnets lif ingripande och herskande magt, då behöfva föräldrarne icke frukta för sitt barn; barnet är då i bättre och mera skyddande händer än sina föräldrars. En uppfostran till Gudsfruktan i djupaste och egentligaste mening, till kristlig tro i det ordets fulla betydelse, kan flertalet föräldrar icke åstadkomma; det kan man icke heller begära. Men att vördnad för Gud och det heliga, för Guds vilja och lagar i samvetet och i Ordet, tidigt inplantas hos de unga, det kan man begära af föräldrar, som kallas och vilja vara kristna, ja äfven till en viss grad af dem, som icke vilja kallas och vara det. Och det är godt och icke litet vunnet, om man kan åstadkomma så mycket. Ja, detta är oftast bättre, än en uppfostran med många och långa böner mycket talande och läsande om Gud och det gudomliga. Hur många barn i verkligt fromma och allvarliga hem hafva, icke genom ett sådant välmenande oförstånd blifvit omöjliggjorda för kristligt lif! Barnet är barn; att väcka leda för det heliga genom att trötta med det heliga är, äfven det icke minst, ett missbruk af Guds namn, som icke blifver ostraffadt. Må man icke missförstå mig, men denna sak ligger mig tungt på hjertat, ty jag har sett så många sådana fall.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 8 och 16 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 4, i anledning af väckta motioner om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, afslogos de af Utskottet i afseende på 24 och 26 (nya 25 och 27) §§ afgifna förslag samt ansågos dessa §§ böra bibehållas oförändrade; återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Utskottets förslag till förändring af 25 (nya 26) §. och blef förevarande Betänkande med dertill hörande förslag lill förordning i alla öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. Bih. till R. St. Den 18 Juni. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-Utskoltet Kongl. Maj-.ts nedannänmde den 17 dennes f. m. ankomna och på hordet lagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o Angående utvidgad religions-frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, åtföljd af de i anledning af denna Nådiga Proposition nu afgifna yttranden; 2:o Om upphörande af landsflykt såsom påföljd för brott; och 3:o Angående ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig. S. D. Remitterades till Slats-Utskotlel Kongl. Maj:ts nedannänmde den 17 dennes f. ni. ankomna och på hordet lagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o
Betänkande», N:o 26. l^XXXVll uppgifna undantag, icke singe anwändas till annat än strömrcnsningars befrämjande och lättade sjötransporters öppnande, synnerligen i Rikets »orra provinser. Denna gäng sagcs icke ett ord om de norra provinserne, och fastän allmänna titeln för anslaget, mi som förr, lyder: "lill befrämjande af strömrenSningar samt lättade wattenconmmnicationer", uppställes dock under Lött. wilkoret "att medlen icke skola anwändas till annat än communicalioners förbättrande, eller öpnande eller lättande ä de ställen, der de pröswas wara af bchoswct synnerligen pakalladc, och för den allmänna rörelsen medföra största nytta." Efter denna ät anflagets anwändande gifna rigtning, är föga tröst för Motionärerne att hemta af der i flutet af Betänkandet gifna förklarande, att, "dä det salunda blifwit till Kongl. Majtts Egen höga pröfning öfwcrlemnadt att bestämma, hwilke företag komma att af desse medel understödjas, sä finner Utskottet icke nödigt att inga i speciel granskninZ af de iner eller mindre bewekände skäl, som blifwit af Motionärerne anförde till crhällandc af anslag.'' Det hade mä hända också warit mindre nödigt att i re r iten utförligt upptaga Molionärernes önskningar, dä de hufwudsastigast äsyftat strömrcnsningar. Ej heller ligger för norra provinscrnes gagn nägot särdeles tryggande deri, att, genom den nya förwaltningcns organisation, 24 §. af Kongl. Mains privilegium för Götha Canal-Bolag, synes hafwa sätt sin tillämpning.
Jag får härvid påminna, att på samma gång Rikets Ständer begärde en lönereglering för MilitärBefälet i allmänhet, anmälte de, att StatsVerket saknade tillgång till ytterligare tillskott för detta ändamål. Behofvet må derföre vara så obestridligt, som helst, vet jag dock icke, hvartill sådane klagodagar, som denna, skola tjena; ty om ordningen att klaga i dag varit hos Militären, kommer den en annan dag till Landtmannen, en tredje till Fabrikanterne och så vidare. Det torde blifva svårt att afgöra, hvilken har mesta skälet för sin klagan, och då ingen kan säga, hvar det skall tagas, som hvar och en yrkar måtte gifvas, uträttas föga med blotta höfligheten att ömsevis medgifva behofvet. Emellertid bevisas bäst, genom denna ömsesidiga klagan, den allmänna oförmågan; ty kan man på ett naivare sätt, än dåde, som yrka förhöjning i sina löner, såsom skäl dertill uppgifva, att priset på säden så ansenligen fallit, kan man, säger jag, på ett naivare sätt bevisa, huru svårt det måste blifva för dem, sorn skola emottaga eller Den ai Maji e. ro. 187 bibehållas vid brukningen af jorden, att gifva ännu mera ifrån sig? Hvad är då att göra, om icke att återgå till den egna kraften, som blifvit hos hvar och en nedlagd? Jag hade derföre trott, att de förslag, som blifvit framställde att möta och uppmuntra denna kraftutveckling, och i hvilka man sökt genom tillfällens beredande till egen förtjenst för Militären ersätta bristen i Statens förmåga, medelst uppmuntran till sysselsättning med Landtmäteri eller dylikt, åtminstone förtjenat, att Utskottet deröfver yttrat ett omdöme, ,om än ogillande. Deremot finnas desse förslag icke ens upptagne i Utskottets Utlåtande. Der är blott fråga om lön eller contanter. Endast för dessa har Utskottet haft ett öra; och detta förbigående af ett ämne, hvarpå Utskottets uppmärksamhet blifvit väckt, bar skett, under det Utskottet verkligen upptagit och godkänt förslag, som äro stridande mot den Kongl. Propositionen, och af ingen Riksdagsman blifvit väckte.
Kungörelsen om en fri viktualiehandel af den 31 Augusti 1815 innehåller, bland anuat, att handeln med kreatur, viktualievaror och andra inhemska landtmannaprodukter, såsom smör, ost, saltadt och torkadt eller rökt kött och fläsk, fogel och annat vildt, saltade och torra fiskvaror, sill, humle, talg, råa hudar och skinn, korn, ull, honing, vax, m. m. dylikt skulle derefter, likasom handeln med spanmål, på enahanda grunder, vara fri och obehindrad; att en hvar, som på landet vore bosatt och som, utan att bero af andra, egde lagligt skydd och försvar (städernas innevånare, hvilka med behörigt tillstånd drifva handel, härifrån icke undantagne) skulle vara berättigad alt med sådane varor handel idka, dem från ort till annan transportera, upplägga eller i parti föryttra både under och emellan marknader, både i städerne och på landet; och skulle utbyte af landtmannaprodukter likaledes vara fritt och obehindradt; att minuthandel med varor af omförmälde beskaffenhet finge på landet af landtmän idkas och jemväl af dem, under iakttagande af särskilda föreskrifter, iuföras till afsalu i städerna. Vidare är förklaradt i Kongl.
Banco-Styrelsen må ock hädanefter, på sätt hittills stadgadt varit, dels tillse, att granskning af lånehandlingar, som till Banken blifvit inlemnade eller inlemnas, så tidigt af vederbörande Commissarier verkställes, att antingen lånet, i händelse tillgångarne det medgifva, kan utbetalas, eller anmärkningar, i fall de förekomma, meddelas Lånsökanden eller hans Ombud inom 14 dagar efter lånehandlingarnes inlemnande, derest icke sjukdom eller annat förfall skulle göra sådant omöjligt, dels jemväl låta genom en tryckt Promemoria, som vid nya låns utgifvande låntagare tillställes, lemna underrättelse om grunderne för det under benämning af Banco-stil iakttagne ränteberäknings-sätl; börande beloppet af de lånepåkostnader, som Banken förskjutit, antecknas å qvittencet för den inbetalning, al hvilken desamma blifvit godtgjorde. I afseende på Bankens Iånefordringar emot pant af hus i .städerne utom Stockholm bör årligen infordras, så väl upplysning från vederbörande Magistrater, huruvida de Löftesmän, hvilka för lånen ikläd t sigansvarighet, , lefva och fortfara att vara vederhäftige, som underrättelse angående Brandförsäkrings-afgifternes fortsatta inbetalning, på sätt uti ofvanåberopade punkt af i83o års Kongl. Kungörelse finnes såsom vilkor för husegares lånerättighet föreskrifvet. Morn. 7. Enär vid ett låns årsdag, som alltid förblifver oförändrad, den föreskrifna betalningsskyldigheten, så i capital-procent som ränta, ej befinnes tili oafkorladt belopp fullgjord, anmanas gäldenären i följd deraf ofördröjligen för det bristande; och förhålles i öfrigt med lånet, enligt Kongl. Kungörelsen af den 22 December 1818, vid tillämpningen hvaraf de verkställande dock ej böra lemna ur sigte, att ändamålet med der intagne stadgande är , att på tröga och tredskande betalare ega ett ytterligare band, men ej alt för obehagligheter blottställa personer, som endast af ovarsamhet eller förhastande för litet erlagt en eller annan Riksdaler. 22:0
NaUcklioffs till mig ställda fråga, huruvida den votering, reservationen omnämner, varit föranledd af utlåCS uppsättande, inskränker luig till att bestämdt förklara, att denna votering icke har stått i något samband med förevar, utlåtande. Frih. von Schulzenheim: Jag är hufvudsakligen förekommen genom vissa delar af hvad Frih. Gederström anfört, och får blott tillägga, att det ligger i sakens natur, att då grundlagen ingenstädes ordagrannt uttalat, att Konungens san ction - Den 8 April f. m. 153 elion erfordras för förändring af de ordin, stats-intraderna, mäste man i mångfalldiga §§ eftersöka grundlags-sliftarnes mening för att ådagalägga, det ett sådant förhållande var af dem förutsatt. Bevisningen mäste då ofta ske per a na log i a m och ex absurdo. Jag kan likväl icke ingå på, att jag och de talare, som med mig delat samma öfvertygelse, pä något sätt vågat ett så djerft språng, som att öfverhoppa mangfalldiga andra grundlags-§§, ett språng, som skulle varit jemförligt med ett hopp öfver Landtnus-bordet. Skulle ett dylikt språng hafva varit taget, hade det i alla fall stannat vid 7.5 $:n i Riksd.Oidn., der ordalydelsen är fullkomligt lika tydlig och klar, som man å andra sidan vill linna den i 57 §:n, och der således ingen bevisning per a n a I o g i a m erfoi dras. Gr. Frölich: Jag har redan en gång haft äran förklara, att jag anser denna dagens lid helt och hållet bortspilld, och som det varit mig omöjligt att åstadkomma den sinnesstämning, altman ville undanbedja sig all vidare grundlags-tolkning, då jag supponerade att hvar och en var belåten med sin egen öfvertygelse derom och endast ville handla derefter; så har jag af Frih. Cederströms sednaste anförande ansett mig uppmanad att begära ordet. Det står ett ständigt stridsäpple emellan den värde Frih:n och mig, och det är grundlagen. Det är sällan, sorn icke der förekommer något, hvarom vi äro af högst olika tankar.
Med tvåkammarsystem förstås, enligt den mening, som jag tror allestädes vara antagen, en nationalförsamling, indelad på 2:ne kamrar, af hvilka den ena granskar hvad den andra har beslulat. Genom en sådan inrättning, om hvilkens stiftande de fleste nu synas vara ense, uppkommer först och främst en fullkomligare utredning och behandling af hvarje ämne, än som kan ske, när man på 4 särskilda rum samtidigt afhandlar samma sak, utan att höra hvarandra och utan att veta hvilka beslut ena eller andra Ståndet redan derom fattat; genom fördelning på 2:ne kamrar förekommas öf - Don 12 Mars f. m. 17!) verilningar, härledda af fruktan, harm, ögonblicklig hänförelse och allahanda menskliga lidelser. Om nu de 5 Sländen indelas i 2:ne kamrar, och man här går tillväga på samma sätt, som i andra med representationer försedda länder, nemi. att den yngre kammarens ledamöter öfverlägga samfäldt och meddela sina beslut åt den andra kammaren innan hans ledamöter taga saken i öfvervägande, så hör man hoppas att komma icke blott till den närmaste inbördes öfverensstämmelse i beslut, ulan äfven till den bästa behandling och största ^säkerhet mot förhastanden. Men, säger Hr Akerman, när man är ense om 2:ne kamrar, hvartill behöfvas desse Stånd, hvilkas namn redan är förhatligt? Det är ju tillräckligt, alt man har classer, att hvarje sådan väljer riksdagsmän för sin del, samt att alla desse classers utvalde tillsammans utgöra de båda kamrarnes medlemmar? Men det är en betydlig skillnad mellan stånd och dass. För att visa den, torde jag få begagna en liknelse, som i bast faller mig in. Ståndet i lagstiftningen motsvarar en balk i lagen, classen ett capitel, och hvarje riksdagsman en paragraf. Dessa äro de 3:ne väsendtliga nnderafdelningar, som böra linnas i hvarje Corporation. Om det blott vore classer, som utgjorde valmän till representationen, hvad blefve följden ? Låtom oss undersöka det.
Låtoni oss dock tillse, huru en sådan beräkning rörande öfrige förhållanden uti allmänna lifvet skulle gestalta sig. Kändt är att skatterna här i landet af de skallskyldige vanligen levereras uli Februari månad, men sedermera icke användas förr än i slutet af året eller början af näst derpå följande år, — alt således dessa medel i allmänhet ligga obegagnade under minst 9 månaders lid. A dessa skattebelopp skulle man jemväl på samma siitt kunna beräkna räntevinst; och om denna vinst multipliceras med 38 å 40 år, så skulle de skattdragande under denna tidrymd hafva blifvit betungade med ett orimligt högt, men dock imaginärt, skattebelopp. Jag hemställer dock till eder, .Mina Hrr! huruvida en sådan deduktion kan vara riklig. För antagandet, det denna åtgärd icke skulle vara oriktig eller stridande mot det rätta, har man vidare anfört, alt regeringen å lullmägtiges beslut icke vägrat sin sanktion. Om man genomläser denna sanktion, så kan man likväl, efter mitt förmenande, icke undgå att finna densamma något, om jag så får säga, underlig. Regeringen förklarar nemi. ingalunda att den finner den af Hrr fullmäktige föreslagna åtgärden nyttig och lämplig, utan det synes sorn om regeringen sjelf icke ansett samma ålgärd ändamålsenlig, samt derföre ställt sanklions-ordalagen så, att sanktionen derigenom endast och allenast icke skulle förvägras. Regeringen säger, att då fiillmägtige, uppå anförde skäl, velat vidtaga denna åtgärd, K. M„ till svar å denna framställning, behagat förklara »att berörde förändring i lånaftalel, derest densamma koinmc lill stånd, ej föranledde till rubbning af den garanti, som K. M. å sjelfva lånet under den 27 April 1800 meddelat; dock alt behörig anteckning om förändringen borde genom lullmägtiges försorg ega rum å håda original-exemplaren af lånekontraklel». Man finner att dessa ordalag icke äro, hvad man kallar, fullt rena. En förutgående talare, Ur Akerman, har hedt Ståndet behjerta fullmägtiges ställning, då detta tillbud om konvertering blef för fiillmägtige framlagdt.