Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ducater dels in-, dels 46 Eanco-Utshottets Memorial N.o 108. ntvexlades inora få veckor; men sedan, genora Guldets stigande värde, de utsatta vexlings-prisen upphörde att i någon mon motsvara dem, som i handeln blefvo gängse, blef följden en så stark utvexling af Bankens guldförråd, att behållningen från mer än too,ooo Ducater, som den utgjorde vid t77^ års början, nedsjunkit till knappast 3ooo, Enligt 1823 års Banco-Reglemente, \‘Ae Artikeln, lista Afdelningen, 5 §., emottageS Guld vid Bankens invexling eller uppköp af reel valuta, efter bokföringS-priset, som* lika med myntfoten, är t)4 s^-> men genom missförhållandet af detta pris till det gång» bara bar foga Guld ingått. Utskottet, — som härvid 1 öfvervägande tagit, huru proporlionela värdet af Guld och Silfver omvexlar, likasom värdet af hvar» je annat, för menskligt behof användbart ting, efter förändrade förhållanden af tillgång och efterfrågan, sålunda att, t, ex , detta proportionel värde, som i slutet af i5:de århundradet
Ett så heskaflådt missförstånd af lagen har jag ansett höra rättas; och det är, al denna anledning, jag alltså nu får föreslå: att detta sednare moment i förenäinnda lagrum, 26 Kap. 2 § ByggningaBalken, i hvad det rörer underhållet af Kyrkoherdarnes boställen, måtte upphäfvas och sålunda försvinna, och alt Kyrkoherden i stället måtte förklaras ovilkorligen skyldig att, sedan han tilllrädt boställets åbyggnader i laga skick, dem på egen bekostnad vitdmaghålla. Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen. Stockholm den 15 November 1862. 0. Olsson, från Slängserud af Wermlands län, n Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Olof Olsson från Wermland, om eli bestämdt lagsfadgande i fråga om giltigheten af i kontrakt och afhandlingar enskilde emellan utfästa vilen. Då uli 9 Kap. 6 § Handels-Balken är vordet föreskrifvel, att, om vid försträckning af penningar visst vite är utfäst, der gäldenären med betalningen öfver förfallodagen skulle fördröja, är sådant ogildt, så synes ett dylikt stadgande äfven böra finnas att tillgå vid sådana afhandlingar, hvarigenom någon förbinder sig att inom bestämd tid vid vite leverera varor och produkter åt annan eller verkställa körslor, kolning och andra arbeten. Ty om det anses vara omoraliskt att i förstnämnda fallet utlaga vilet, hvarföre ock lagen förbjuder sådant och betraktar vitet, såsom hade det aldrig existerat, så torde ock lagstiftaren böra vidtaga samma åtgärd i sistnämnda händelse, helst som erfarenheten vid handen gifver att menniskor finnas, de der icke draga i betänkande att begagna sig af den fattiges betryckta ställning, för att medelst vitén vid leveranser, körslor och kolningar m. ra. bringa den olycklige på förfall och sedermera utpanta hans lilla förmögenhet, så att han slutligen faller fattigvården till last.
Han mötte mig i förstugan och bjöd mig att gå in till sig. Skollärare Ekstrand var der, men han fockades in på expeditionen.299 Så slog jag mig ned och så fick jag veta hvad jag ville. Den vexel som tillbakavisats i Skånebanken gick i Riksbanken. De etthundra kronor Babbe fått med till minskning af vexeln betalade han protestkostnaden af, resten behöll han, ty han sade att Axel hade en del småskulder till honom och så der vidare. Jag undrar om det verkligen var orsaken, eller om Skarstedt sände resten till Axel, för det han skulle ha något att hjelpa sig med. Om han verkligen är så mycket vän af Axel, som jag tror, så kan det hända. I så fall var det ganska rådigt gjordt, och slugt, som om det kunde varit jag.300 Nåja, så gick jag upp till Ida, som satt och lappade en sängmadrass och var bedröfvad. Jag var uppsluppen och glad, pratade och skrattade. Jag sade henne att jag är arg på Axel, men det kunde hon icke tro var mitt allvar, efter jag inte kunde låta bli att skratta och göra narr åt det sjelf. Och så till sist hittade hon på att jag blifvit svartsjuk på Alma Åkermark. Jo det kan hon tro – när jag aldrig var svartsjuk på Julia Laird! som ändå skref så trefliga bref, att jag aldrig ens tillnärmelsevis kan komma dit.301 Åhnej. Sofi var der också, och slutligen fick jag humöret upp i dem. Så drucko vi kaffe, men endast vi tre, herrskapet sjelft (han och Ågren) syntes icke till, kaffet serverades på en smutsig servet och med sju skorpor. Nåja, det var ingenting att säga något om, ty de sista gångerna har jag alltid gått min väg när vi blifvit budade. Men jag beslöt att det trots Idas envishet skulle bli osanning att jag skulle stanna till qväll och sitta och våndas vid deras tråkiga matbord, så att efter vår promenad på kyrkogården gick jag bara in efter mitt arbete och lade så i väg på slaget sju och utan att säga farväl till kyrkoherden. Jag var rädd att han skulle tro jag sade adjö bara för att bli bjuden till qväll.
Någon större rättvisa .eller jemnhet emellan de skattdragande hemmansägarna kan ej mera i. detta hänseende åstadkommas, än uti många andra fall, der Skattehemman finnas olika onererade; hvadan ock den förde klagan öfver lidande, *34 Dera 2 Juli. dande, som de frenne sednare åren skall öfver, gått ifrågavarande hemmans-innéhafvare och som förmenas ännu mera ökas af den nu föreslagna anstalt, icke synes skäligen äga rum ; äfvensom hvad angår uppgiften att levereriijgen tillförene skedt vid Strömsholm ifrån Snäfringe Härad, afseende derå icke kan göras, enär något af ifrågavarande hö och halm derstädes icke erfordras, utan allt bör ingå till Kongl. Hof-Stallet samt i sådant afseende levereras å det dertill utsedda tjenligaste upplags-stället Kongsör. Detta öfverlemnas dock vördsammeligen till Biksens Högloft. Ständers bepröfvande. Stockholm den 29 Juni 1815. På Högloft. Biddersk. På Högv. Prest-Ståndets ©ch Ad. Bedamöters Bedamöters vägnar vägnar Carl de Geer. Gustaf Murray. På Vällofl. BorgarePå Kederv. Bonde Ståndets Ijedamöters Ståndets Bedamöters vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Adeln den 2 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 2 Vällofl. Bo*,gareStäqdet den j Hederv. Bonde-Ståndet den 2 Vördsamt Memorial! Pikets Högloil. Ständers Bevillnings - Utskott närmar sig under blygsamhetens farhågor och Den a Juli/ •ch hoppets tröst, målet af sin bana.
I anledning af det nu uppläste Memorialet, torde Ridderskåpet och Adeln tillåta mig att gora några anmärkningar. Man har sagt att flere försök till Forvagns-inrättningar här blifvit gjorde, meri att de icke burit sig. Största orsaken har legat deruti att de som begagnat en sådan inrättning, ej funnit kostnaden lindrigare, än för begagnandet af skjutts med en häst, i följe hvaraf man naturligtvis heldre begagnat detta sätt att komma fort. Då dessa inrättningar gjordes, var icke blott rörelsen inom landet, Ritan äfven upplysningen och productionen mindre. Jag har äfven hört nämnas , att vägarne här äro sämre, och hästarne dåligare. Jag hemställer till dem, sorn rest i andra länder, om icke vägarne i åtskilige af dem älo sämre och lassen tyngre, samt hästarne, fastän större, likväl mindre ihärdiga. Sedan jag gjorde mo Ridd. 0. /ld, Prot. 2. Rrn 5 Martii. tion om Forvagns-inrättning, har jag fått den upplysningen, att i Ryssland Forvagnar begagnas. Då Sverige säkerligen är lika tätt bebodt som Ryssland, bör denna inrättning bära sig lika väl här. Jag hemställer på dessa grunder, om det icke är skäl, att åtminstone försöka att få Forvagnar i gång. Friherre Carpelan har yttrat dess opinion vara, att en sådan inrättning ej skulle bära sig. Jag är deremot öfvertygad om motsattsen, i fall den förenas med allmänna posten, men i motsatt fall tror äfven jag, att den blir för kostsam och utan ändamål. Friherre Carpelan upptager såsom skäl mot Forvagns-inrättningen i Sverige, att den i an. dra länder icke är förenad med posten, till förekommande af den sednares långsamma gång. Häremot får jag anmärka, att enligt min plan, hvartill jag hänvisar, skulle posten i betydlig mohn fortskyndas. Herr Grefven och LandtMarshalken föreslog, att så väl Friherre Wrangels ofvannämde Memorial, sohl de af Friherre Carpelan och Friherre Wrangel, i anledning deraf, nu afgifne yttranden, måtte till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitteras; hvilket bifölls.
Örn wigten af control! öfwer Ämbetsmäns åtgärder oftnd:gt blifwer större i den män desie åtgärder hafwa inflytande pä allmän ochen skild walfärd, upstär deraf den följd, at den Ämbetsförwaitning, som blifwer Stats-Rädet och - tats^liniserLr anförtrodd, kräfrver den pälitligaste och noggrannaste bewakning. Jag kan dock icke dölja min mekan om säkerheten för desi -vederbörliga iakttagande, dä ce wid Riksdagar blifwande dlonstituuonL Utstött äger all-na at gransta Stats Rådets lUolocoU-rjag har trott at dä Stats Rådets och StatS-^kinistrarn^^ Ämbetsförwaltning sä mycket nrera were stäld under Riksens Ständers enstilta granstning, som deras sä kallade.fusiUlL Ombudsman icke är rättighet tillagd til inträde i Stats Rådet eller kännedom af desi llrorocollsr, denne Ständrnme förbehällne rättighet stlllle innefatta en deremot swarande, at, med undantag af mimscerUUL arcnder, allmärrt derom inhemta kunskap, änskönt rättigheten lil ofrckiel pröfning och bedömmanKe rvore et särstilt Utstött updragen, samt at Den 5 Junie. 52Z det skulle innebära en motsägelse at icke äga rät tighet genom läsning sjelf inhemta den kännedom , som (-'on8urmitE-Utskottet agde at meddela. Denna min förmodan har jag äfwen grundat pä den öfwertpgelse, at likasom dek är folkets göromål, för bwilkas skuld allmän styrelse är inrättad, at genom sine känna huru densamma fores, det bör wara hwarje redlig
Upptäckes af Fullmägtige i Banken, eller af Revisorerne, sådant underlåtande, öfverskridande eller afvikande från reglementet och öfriga förekrifter, hvarå åtal följa bör, anmäle de det genast hos Rikets Ständers Justitie-ombudsman, hvilken åligger att ställa den eller dem af Ledamöterne, om hvilken eller hvilka en sådan anmälan skett, under tilltal inför Svea Hofrätt: och afhälle sig denne eller desse af Ledamöterne från utöfningen af ledamots-befattningen, från det anmärkningen af Banko-fullmägtige eller Revisorerne skett, intilldess den tilltalade blifvit genom laga kraftvunnen dom frikänd. § 6. Är den tilltalade eller åklagaren missnöjd med Hofrättens dom i dessa mål, ege han att deröfver, i den ordning i allmänhet för brottmål stadgadt är, anföra underdåniga besvär, hvilka hos Konungen, uti Dess Högste Domstol, upptagas och pröfvas. § 7. I alla andra förekommande händelser, hvilka här ofvan icke äro nämnda, galle allmän Lag till efterrättelse. Stockholm den ä Oktober 1863. STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. Banko-V t skott tt t Memorial N:o 71. 1 M:o 91. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Okt. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, med förslag till förändring af Aide § af Lagen för Rikets Ständers Bank.
Förordningen om jordafsöndring. XXIV. B. 51 XXV. A 24. -—■ N:o 71. i anledning af erhållen återiemiss å Utskottens betänkande N:o 3g, angående väckta motioner om förändring af Landtmäteri-taxan. XXIV. B. 514 XXV. 24. A. 65. E. 291. — N:0 72. i anledning af RiksSlåndens beslut, i afseende på förslaget till förnyad förordning, angående grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman (Utlåtandena N:is 3 och 28.) XXIV. B. 5.4. XXV. 2.4. A. 69. U. 316. A. 465. XXVI. U. .16. A. 128. E. 237. — N:o 73. förslag till sainmanjemkning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskoltens betänkandet) N:is 4 och 29. XXV. B 165, 246. A. 285. U. 480. XXVI. 2.. A. 4°. U. 116. A. 128. E. 13g. Nto 74- i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 3o, angående gemensamma nämnder för vården om häradenas och länens gemensamma angelägenheter. XXV. B. 163, 246. A. 294. — N:o 71. förslag till sammanjemkande af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, angående föreslagen lagstiftning om fattigvården i Riket. E. i3g. — N:o 76. i anledning af väckt motion, att de äf Kongl. Majit och Kronan afyltrade kronoskogar neli parker i Riket ej måtte få styckas i mindre lotter, än de blifvit af Kongl. Majit och Kronan försålde. XXV. B. 163, 246.
En enda ledamot inom Etsk. skulle således kunna, i strid med de öfrige 23 ledamöterne, afskrifva ur StatsRåds-protm, hvad honom godt synes, samt framlägga detsamma inför R. St. Eli sådant förfarande anser jag icke öfverensstämma med Grundlagens anda och mening, i synnerhet då man vet, att StatsRåds-protma icke äro tillgängliga för allmänheten. Om jag således efter granskningen af StatsRådsprotma, ville sammanfatta ett allmänt omdöme öfver del sätt, hvarpå StatsRadet tiar utöfva! sitt vigtiga kall, tror jag alt det för den opartiske domaren skall ligga klart, att samfälde StalsRädels ledamöter i allo gjort sig välförtjenta så väl af Konungens förtroende, som af nationens tacksamhet. Om man besinnar att eli nitiskt klanderbegär icke lyckats framleta mer än 18 punkter ur den massa af ärender, som under de 3:ne sista åren varit af Regeringen behandlade och åtgjorde, tror jag, det bör utgöra en tillfredsställelse för Konungens Rådgifvare, alt de så lyckats utöfva deras vigliga embeten, att resultaten af prolmas granskning, kan innefattas i eli Mern. sådant som det förevaride. Till följd af hvad jag haft äran anföra, får jag anhålla alt R. o. Ad. utan annan åtgärd, ville endast lägga Mern. till handlingarne. Frih. af Ugglas, Curt. Gust.: fnnan jag af Frih. Raab blifvit upmanad att afstå från den af mig pä f. m. yrkade proposiu, hade jag redan för sådant afseende begärt ordet. Under discussionen har jag blifvit gjord upmärksam deruppå, att min begäran, att Betänk, mätte med ogillande läggas till handlingarne, vore olämplig. Jag erkänner detta misstag, och förenar mig lill alla delar uti den propos. som af Hr Tersmeden, Mils, blifvit föreslagen. Efter jag har ordet, anhåller jag att ännu ytterligare fä tillägga några ord. Uti förmiddagens plenum yttrade Hr von Hartmansdorff, att det hade varit Const.Ulskis pligt och rättighet, att vägra de olika tänkande ledamöterne, att i en reservation fä sammanfatta sina tankar.
Sunilna Broo Rrdr i,85o,ooo. Och med tillägg nf Magazinsbetjenirtg samt underhållande af Magazinerna med flera omkostnader troligen uppgår till 2 millioner. Molionairen forde viii medgifva alf 2 å 3 goda år i rad kunna inträffa, då fordras åter för hvarje af dessa år 2 millioner Rrdr Brco, eller också skall den Jordbrukaren lyckliggörande Spnnnmålsnpphandliiigen tvärt afstadna, och då frågas hvar Spatinmålen skall afsättas, ty Köpmannen, som varit nödsakad i annan väg använda de penningar han till Spannmålshandel kunnat nyttja j lärer icke så litet förstå sitt intresse, att han då upphandlar Spannmål, äfven om han dertill har medel, så framt den icke erhålles till det mest orimliga pris och följden skall blifva densamma som med gamla SpannmålsMagazins-inrältningen, att hvad som möjligen af den upplagde Spannmålen kan realiseras åtgår till Magazinsbetjeningens aflöning och att Jordbrukaren stannar i svårare förlägenhet än lian var då Magazinsupphandlingen börjades. Herr von Becker har icke uppgifvit hvar de medel skola tagas, som han ämnat till Fond förden föreslagna Spannmålsupphandlingen; jag kan icke föreställa mig att Den 17 December f. m. 95 Rikets Ständer kunna till en så osäker åtgärd lemna Creditiv på Banken; ty då anser jag åtminstone allt bemödande förgäfves alt ordna Banken och tillvägabringa reda i Rikets penningeverk * hälst dermed ieke numera kan förenas sådana plundringar, hvartill Rikets Ständer kunde bestämmas den tid en hemlighetsslöja för dem döljde Bankens rätta tillstånd. Skulle till d en föreslagna Magazinsinrättningen, om den emot förmodan kunde bifallas, medel upplånas genom RiksgäldsContoirets försorg, så lärer det blifva nödvändigt att, till lånets återbetalande, genast vara betänkt på en särskildt Bevillning, ty ingen, lärer för dessa
Ett afslag skulle troligen tolkas såsom en misströstan hos Adeln att kunna ständigt hafva 30 ledamöter närvarande i plenum. Jag lemnar derhän, huruvida detta kan stå tillsammans med det företräde, som man så ofta hört här yttras, att detta Stånd bör hafva, till följd af sin talrika och mångsidiga sammansättning. En anmärkning af en viss betydenhet är, att en minoritet skulle kunna, genom att gå bort vid ett besluts fattande, omintetgöra detsamma. En sådan manöver tror jag dock i sin tilllämpning skulle kunna hafva så farliga följder med sig just för denna minoritet, att de flesta icke skulle våga försöket. Jag tillstyrker bifall till förslaget. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: För min del kan jag icke annat än gilla de skäl, som blifvit anförde för antagande af detta förslag. Hvad beträffar de betänkligheter, en talare yttrat, att nemi. en fråga den ena dagen kan få en olika utgång mot den andra, i fall densammas afgörande uppskjutes till ett följande plenum, kan jag deruti icke inse någon lära. Om jag föreställer mig en sådan fråga, som en mängd personer trott icke skola förekomma en dag i plenum, och hvarföre de ej infunnit sig, samt å ena sidan funnes 29 personer och å den andra ett något mindre antal, så är det väl möjligt att dessa 29 icke kunna få frågan afgjord. Men hvad blefve följden? Jo! att frågan klefve uppskjuten till nästa plenum, och då är otvifvelaktigt att de begge motsatta partiernas förfäktare uppkomma till mycket högre antal än 30. För öfrigt bör man väl kunna förmoda, att den pluralitet, som är den sanna och rätta, alltid bör segra, och icke (fet parti, som på ett eller annat mindre ärligt sätt sökt göra sin åsigt gällande. Dessutom kan jag icke föreställa mig att R. o. Ad. skulle vilja förnedra sig till intriger i förevar:de hänseende. För min del ser jag ingen våda uti att antaga detta förslag. Jag har under somrarne här varit närvarande, då beslut fattats af ett så ringa antal, att jag blyges att omtala det. Hr Munck af Rosenschjöld, Thomas:
Möjligen kan Arnold Johan, som några år efter sin befrielse ur fängelset kom i besittning af fadrens efterlemnade skrifter, hafva omskrifvit dennes ”Gustavus;” men lika möjligt är, att han af denna komedi, som fadren ej hunnit öfverarbeta, funnit en oredig och svårläslig handskrift samt derföre renskrifvit densamma och med årtalet 1642 betecknat det år, när detta skett. Och detta kan lätt vara anledningen, hvarföre följande afskrifvare, som möjligen känt hans handstil, också trott honom vara författaren. Det Messeniska dramat — för att i korthet sammanfatta vår åsigt — är det mest originela och mest nationela inom vår äldre litteratur, liksom det äfven synes hafva varit det enda, som haft att fröjda sig åt ett allmännare bifall, och endast genom dess förmedling den genom ”Tisbe” representerade rigtningen vunnit inflytande på vår litteratur. Det är väl icke nationelt i den mening, att det lemnar en trogen spegelbild af nationens lif; icke heller kan det sägas gifva ett kraftigt uttryck åt den egendomligt svenska andan. Men en flägt af denna anda röjes dock deri; man spårar den i upptagandet af fosterländska ämnen, i scenerna ur folklifvet, i de satiriska skildringarna, i de efter folkvisan bildade sångerna. Och om än Messenius till formen följt traditionella mönster, om än det Messeniska dramats utmärkande egenheter icke varit främmande för tidigare dramer, så gör dock den nationela prägel, de här erhållit, det sätt, hvarpå de här blandas, att man med skäl kan tillskrifva dessa skådespel en högre originalitet än andra svenska stycken från samma tid. Äfven det att hans exempel bidrog att något lossa på den snäfva moraliska tvångströja, hvari svenska dramat var intvingadt, är en förtjenst, som ur estetisk synpunkt icke är att underskatta. — Messenii skådespel innehålla en tillstymmelse till ett folkdrama, liksom de ock mera för folket än för de lärda äro skrifna; deras förnämsta brist ligger i formen. Historiska dramer efter Messenius. Messenii inflytande på vårt drama har icke varit ringa.
Warutransporten på nordbanan (Paris-Quievrain 29 sv. milj indelas i de som gå ä grand vitesse och de som gå ä pelite vitesse, dessa sednare fördelade i 4 klasser. Per sv. mil kostar eli Svenskt Skit å grand vitesse 14 sk. b:co och å petit vitesse l:sta klassens varor 5 sk. 8 rst. 2:ilra , , 5 „ „ 3:dje „ „ 3 „ 10 „ I Tyskland indelas platserne vanligen i 3 klasser och betalas i allmänhet för hvarje person per Sv. mil: I l:sta klassen: 27 å 36 sk. Sv. b:co. I Frankrike äro platserne delade i 3, dels i 2 klasser. Pä Nordbanan, der endast 2 klasser finnas, betalas per Sv. mil pro persona. 1 :sta klassen: 24 sk. Sv. b:co. 2:dra klassen: 17 sk. 6 rst, b:co. Dessa uplysningar innefattar som jag förmodar, någon ledning för bedömandet af ifrågavande ämne. Jag tror att när man bedömmer fremmande länders förhållanden och nyttan för dem att ega jernvägar, så bör man icke lika med Gr. von Rosen säga, detta vara en Statslyx, derföre att de hafva stora varuqvanliteter och en sammanträngd befolkning. Jag tror tverlom att det just är varumängden, den täta populationen, landets updrifna odling och varuomsättning, som betingar nödvändigheten af nya kommunikationsmedel , så dyra, att de äfven i dessa länder, der jernvägarne hafva att påräkna en ofantlig varuoch person-transport, likväl näppeligen bära sig. Ett faktum är äfven, alt, med undantag af Amerikas jernvägar, det är persontransporten, som gifvit den största bruttoinkomsten. Jag har genomgått sammandrag af räkenskaperne under flere år för Tysklands jernvägar och funnit att persontrafiken upgår till 2 ä 3 gånger understundom äfven endast till lika hög revenue sora varutransporten men aldrig derunder.
Bestämmelsen, enligt 3 momentet, angående lösen för der omföripälda bevis och påskrift, alslogs, och Ståndet beslöt, det hör denna lösen utgå med 1 Riksdaler 50 öre Riksmynt; och cj % 90. Ståndet beslöt denna redaktion: ”Ofver-kontrollörer, kontrollörer, samt de i § 88, mom. 1, omförmälda allmänna åklagare etc.” 3:o Yttrandet i Betänkandet, pag. 2 7, i anledning af Anders Medins förslag, angående nu gällande bränvins-tillverknings-förordnings § 101, och uteslutande i ('et framlagda förslaget till förordning i ämnet af §§ 101, 102 och 103. Yttrandet godkändes,-och vid berörde §§:s uteslutande lät Ståndet bero; och 4:o Öfriga delar af Betänkandet N:o 2, samt öfriga förut ej nämnde §§ och bestämmelser i författnings-förslaget, jemte vidfogadt formulär till stämplings-bevis. Dea, 9 Maj. Frän Högloft. Ridderskapet. och , Adeln. S. D.J Remitterades till Stats-Ulskottel ett denna dag af Herr Stjernsvärd, Guslaf Mauritz, afgifvet anförande, i fråga oin Kongl. Maj:ts den 22 sistlidne April till nämnde Utskott remitterade Nådiga Proposition’ angående utbetalning af innehållen och till Stats-verket indragen aflöning för de underkrigs-åren 1806—1810 fångne ogifte officerare och under-officerare med vederlikar.