Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämnde 69 § innehåller att frågor, som röra Statens reglerande icke få förfalla om 2 Ständ stanna emot 2, utan skola då afgöras genom votering i förstärkt StatsUtsk. Om man nu gör sig reda för hvad med Statens reglerande förstås, så skall man finna, hvad äfven ligger i sjelfva begreppet derom, att denna reglering omfattar icke allenast Statens utgifter utan äfven dess inkomster, och går man till grundlagen, finnes der en bestämd ordalydelse för en sådan åsigt. 58 § Reg.F. innehåller nemi.: ”Vid hvarje riksdag läte Konungen uppvisa statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, för det StatsUtsk. som R. St. utvälja”. Det är således uppenbart, att då grundlagen talar om Statens reglerande, dermed menas såväl dess inkomster som utgifter. Nåväl, raine Hrr! angår det Statens inkomster eller icke om dessa skola beslå till en väsendtlig del af naturapersedlar eller endast af en gång för alla 37G Den ?3 September f. m. lill beloppet beslärade contanta penningar. Jag frågar ännu en gäng, angår sådant Statens inkomster eller angar det deni icke? Jag tror, att svaret derpå icke kan utfalla på mera än ett sätt. Då sålunda torde vara bevisadt, att denna fråga angår Statens reglerande, och 69 § föreskrifter, att frågor af sådan beskaffenhet icke få förfalla, utan 0111 dem mäste voteras i förstärkt StalsUtsk., då tvä Stånd stannat emot två, så måste denna fråga i enl. dermed behandlas. En värd talare har yttrat, att punkten, då frågan förra gången förevar, blifvit af R. o. Ad. fördelad i 2:ne delar, sä att den första delen skulle innefatta sjelfva principfrågan, och den sednare tillämpningen eller verkställigheten deraf; att principfrågan icke kunde afgöras genom votering uti förstärkt Etsk. samt att verkställighetsfrågans förfallande vore en omedelbar följd af principfrågans. Den bevisning jag nyss haft äran anföra är dock på intet sätt. vederlagd genom en sådan delning af punkten utan lika bindande så väl folden ene delen af punkten som för den andra.
Hindret af författningarna består sannolikt deri, att universitets-och gymnasiistader ej få äga offentliga skådeplatser under lästerminerna, och i afseende på de omständigheter, som härvid böra öfvervägas , synas de bestå dels deri, att dessa kringvandrande theatertrupper vanligen hafva privilegier på vissa är och för vissa localer, dels i de sig företeende localförhål - D c il 5 Juni f. m. i5i landen, som i afseende på ordningens bibehållande inom en stad kunna tala emot inrättandet af offentliga samlingar, ledande till lättsinniga förströelser och möjligen lill sedeförderf. Jag anser således, att det bör vara localauctoriteterna medgifvet att afslå eller bifalla ansökningar i denna väg, och kan i sanning ej inse, hvartill skyldigheten att hos dern härom göra ansökning annars skulle tjena. Man har omnämnt smaken hos publiken; att piecer af grof och oädlare ari gifva större tillopp och således större inkomst. Jag tror förhållandet vara sådant, att inom alla länder finnas olika grader af bildning inom olika samhällsclasser. I Stockholm, såsom i andra stora städer, finnes således en publik utan bildning, en med någon, en med en högre och finare, som bevistar spectaklerna. Naturligtvis uttrycka sig smaken och fordringarna i afseende på de å skådeplatsen uppförda stycken hos dessa olika folkclasser äfven olika. I städer med flera theatrar kunna hvar och en af dessa bildningens fördelningar anses äga sin särskilda theater, emedan hvarje slag af konsten kan anses äga sin. I Stockholm måste alla förenas i en theater, så publik som slaget af skådespel. Genom ett i detta afseende noggrannt beräknande vid repertoirens uppgörande har det låtit sig i en längd af år, ja, ända från 1812, göra, att medelst uppförande på samma afton af stycken af olika slag, nemi. allvarsamma af högre konstvärde i litterärt eller musikaliskt hänseende, verkande egentligen på den mera odlade, ästlietiskt bildade åskådaren, och sådana stycken som endast tala till skrattsinnet, äga intet konstvärde och lemna ingen annan erinran , än den af en tillbragt munter timma.
En man med små inkomster har ej råd att hålla både hustru o c h hushållerska, han skaffar sig det sednare naturligtvis såsom varande billigast, han har ändå ett slags hem. Hvad skall han göra med ett sådant där onyttigt ting, som endast har fordringar att bli elegant klädd, gå på baler o c h spektakler o c h sedan, när » nerverna » blifvit förstörda, göra dyrbara badresor. Hustrun är inom moderna hem hvad Norge är inom unionen • —, hon har endast fordringar, men vill ej veta af några skyldigheter. Elise Hwasser var, som kändt, sedan 1 8 7 0 änka efter hofsekreteraren Daniel Hwasser. Hon sörjes närmast af sin dotter, den framstående skådespelerskan fru Anna Lisa Hwasser-Engelbrecht, af måg och dotterson. Därför — tag fram spinnrocken, låt väfstolen » dunka », kläd eder själf, man o c h barn i h e m - väfda kläder! Låt romanen hvila, inskränk visiterna, o c h ni skall känna lyckan af fullgjorda plikter! Exemplet manar till efterföljd, edra döttrar träda i edra fotspår, o c h ni skall erfara, att världen ej blifver så full af gamla fröknar o c h ungkarlar som nu är fallet. Tänk äfven på hvad ni är skyldig edra tjä- nare; dessa flickor blifva i sin tur husmödrar, och hvad hafva de lärt hos e r? De k o m m a en gång i ännu mindre förhållanden än ni o c h m å ste taga reda på hvarje minut o c h göra alla m ö j - liga besparingar för att ej komma i fattigdom o c h nöd. De ha kanske lärt endast flärd, lättja o c h öfverflöd samt ting, s o m en gäng ej gagna dem. Lär dem däremot allt slags arbete o c h att taga vara på tiden, o c h de komma att tacka eder därför. Kanske någon kommer med det påståendet att det blir dyrare, det s o m arbetas i hemmet. Det är en dålig advokatyr, ty för det första blir allt starkare, o c h o m man ej har något reelt arbete för händer, tages ej tiden så väl i akt, så att allt som arbetas är en ren vinst både materielt o c h moraliskt.
Rörande dessa räntor har, efter derom under den 1 Oktober 1851 gifven Nådig befallning, Kammar-kollegium den 26 Juli 1855 afgifvit underdånigt betänkande och deri fullständigt utredt nuvarande beskaffenheten al reserv-lägenheterna samt tillika hemställt, att, för tillvägabringande af ränte-nedsättning äfven för dem, i de fall anledning dertill förefinnes, måtte i tillämpliga delar få förfaras efter de grunder, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i afseende på öfverskotts-räntorna i länet föreslagit. Vid öfvervägande af hvad i dessa frågor förekommit, har Kongl. Maj:l funnit det af Dess Befallningshafvande i Blekinge föreslagna ganska invecklade förfaringssätt för tillvägabringande af ränte-nedsättning för öfverskotts-räntegifvande hemman inom länet, i nära nog enahanda man, som användandet härvid .af det i författningarne löreskrifua sätt för ränte-förmedlingars åstadkommande, förete så betydande svårigheter i verkställigheten och blifva förenad med sådan tids-utdrägt och kostnad, jemte det ändamålet, undanrödjandet af ojemnlielen vid räntornas utgörande, icke med någon säkerhet visar sig kunna derigenom ernås, att Kongl. Maj:t desto hellre ansett betänkligt alt samma förslag gilla, som det är att förutse, all uppskattningen af hemmans-värdena, sedan den blifvit företagen, komme att föranleda till en ganska stor mängd anmärkningar och långvariga tvister, samt att, om äfven 8 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 73. en större jemnhet i rustnings-bördan skulle genom de uppgifna åtgärderna kunna öfverskotts-räntegifvare beredas, deras klagomål dock icke derföre skola upphöra, emedan dessa i sjelfva verket grunda sig på den i följd af Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 öfverskotts-räntegifvarne ålagda mångdubblade beskattning och deraf vållade nedsättning i deras hemmans värden.
Den af Kongl. Majit i dess nådiga Proposition föreslagna treklassiga skolan i Sköfde kan, om den kommer till stånd, blott i ringa man afleda tilloppet till Skara skola. Dels blir den af nuvarande lärjungar i Sköfde pedagogi genast temligen väl befolkad, så att den icke lemnar utrymme för flere än dem, som från trakten öster om staden och annars i dess närmaste omgifning der ytterligare kunna söka inträde; dels säger sig sjelft, att en treklassig skola icke på något sätt kan bidraga att minska tilloppet i de högre klasserna öfver den tredje. Af dessa skäl, och under anhållan att framdeles, innan frågan till behandling af Stats-Utskottet förekommer, få dit ingifva de handlingar, som till dess utredande vidare kunna erfordras, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja 75,000 R:dr R:mt till utvidgande af elementarläroverkets hus i Skara, hvaraf 60,000 såsom anslag och 15,000 såsom lån, att efter de grunder, som för det åt läroverket i Upsala föreslagna lån af Kongl. Maj:t blifvit hemställda eller annor' ledes blifva bestämda. Stockholm den b November 1865. A. F. Sonden. Motioner i Preste-Slåndet '1865. Af Domprosten Sondén! Om statsanslag till uppförande af en semmarhbyggnad i Skara. Sedan Kongl. Majit i nåder beslutat bibehållande af två folkskole-seminarier för qvinliga elever, hvaribland det i Skara, har, på sätt Bil. 7 till Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, sid. 41, i allmänhet vitsordar, den fullständigare undervisning, som efter berörda läroanstalters reorganisation åsyftas, långt ifrån att afskräcka från dess sökande, lockat till seminarierna ett allt mera vexande antal lärjungar, hvilket, särskildt i Skara, så tillvext, att det under innevarande termin uppgår till 61, således lika med det, hvartill förut alla qvinliga lärjungar i hela riket uppgått, och föga underlägset det som njutit undervisning vid de mera. besökta seminarierna för manliga lärjungar.
I anledning af väckt motion , att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes sednast afgifne så kallade Femårs-Berättelser måtte skyndsammeligen på Statens bekostnad varda till trycket Befordrade. Rörande tryckningen af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes så kallade Femårs-Berättelser, hvilka efter innevarande Riksdag varda afgifne, samt deras utdelning. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om fortfarande af det 8 II. 26 4°4 Den 3o December e. m. vid scdnaste Riksdag beviljade anslag, till anläggande af en vattenledning till Carlskrona. Företogs till profning StatsUtskottets den 16 dennes under N:o 7 aflåtne, och (len 17 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, angående nödvändigheten att till tjenstebiträde antaga ytterligare fyra personer. Herr Hjerta, Gustaf: Jag får blott fråga StatsUtskottets här närvarande Herrar Ledamöter, hvartill de ytterligare till biträde i Utskottets Canzli begärde 4 Skrifvare skola användas. Om de skola blifva Sekreterare, Notarier eller Canzlister, och om ej sådant bör till Ständerne uppgifvas? Grefve von Schwerin_, Fredrik Bogislaus: I anledning af Herr Hjertås förfrågan, får jag äran svara, att StatsUtskottet begagnar sina Tjenstemäns biträde, utan afseende på tittlar, efter sig företeende behof och omständigheter. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef StatsUtskottets ifrågavarande Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 18 dennes under N:o 8 afgifne, och Den 3o December e. m. 4°5 den 23 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående inköp för Statens räkning af Landsorts och Korsö Fyrbåkar.
Löjtnanten i arméen Pehr Palmgren, född 1794, kom i tjenst 1812 till dåvavande fältmätnings-korpsen, gjorde under kriget i Norrige 1814 tjenst vid den käcke Generalen friherre von Vegesachs stab, der han under bevistande af (lere träffningar tidigt bemärktes, var efter freden, såväl vid fältmätnings-korpsen, som efter sin vunna transpoit 1817 till Helsinge regemente, äfvensom efter sitt afskedstagande 1823, kommenderad vid flera allmänna förrättningar, nemligen sex somrar vid de topografiska arbetena, uti hvilka han egde en särdeles skicklighet, var anställd som postman vid hamnbyggnaden i Helsingborg, fem somrar som nivellör vid sjösänkningsarbeten i Småland, samt sedermera årligen ända till 1830 haft uppdrag vid vägomläggningar, alvägningar, sjöars och sanka trakters aftappning, och sedermera vid jeruvägsliniers utstakande m. m., såsom allt af här bifogade tjenste-förteckning inhemtas. Nu lidande af en i Norrige åkommen bråck-skada, för hvilken han för det närvarande ligger på Wexiö lasarett, äro hans krafter förbi, och, urståndsatt att något förtjena, såsom här bifogade läkarebetyg utvisar, boende i en torpstuga i Dädersjö socken af Kronobergs län, är han i fullkomlig fattigdom. Vid nära sjuttio års ålder kunna icke hans år blifva många, och således icke länge för Staten betungande, ifall, hvarom jag vördsamt anhåller: Pikets Ständer ville besluta att en årlig pension af 400 R:dr R.mt, i det närmaste motsvarande Löjtnants-pension (som är 375 R.dr), beviljas åt f. d. Löjtnanten vid Helsinge regemente Pehr Palmgren. Stockholm den 29 November 1862. Edv. v. Krusenstjerna. Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1862. Af Grefve Cronstedt» Fredrik* om hela extra Slatsregleringens öfverflyttande på Stats-kontoret, rn. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Stats-Yerkets samtliga räkenskaper mätte omfatta samma tid som uppbörds-året. (LA.) Med föranledande af Stats-Utskottets under N:o 6i afgifae memorial, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfälliga Stats-Utgifter disponible tillgångar, samt på grund af 56 § Riksdags-Ordningen, har Herr Friherre Cederström, Jacob, hos Ridderskapet och Adeln väckt den motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Stats-Yerkets samtliga räkenskaper, så väl Riks-Hufvudboken, som de för Tull-, Post-, Chartte-SigillatEe-medlen m, m., må från och med år 1845 komma alt afslutas vid en och samma tid, nemligen för uppbörds-året, eller från den i Maj det ena året till och med den sista April det påföljande året; hvilken förändring icke allenast skulle betydligt underlätta beräkningen af Statens inkomster och utgifter, utan äfven göra det omöjligt att genom balancering af inkomster från ett år till ett annat betäcka uppbörds-balancer; varande denna motion., tillika med de i afseende derpå inom Ridderskapet och Adeln afgifne yttranden, till Stats-Utskottet remitterad.
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades följande bordlagde motioner: l:o Herr Christierssonsj angående Stats-anslag eller lån till Ronneby Köping, för rensning och upphjelpande af Rottne-ån och nämnde Köpings redd; 2:o Herr Christierssons> angående dels anslag, dels lån af allmänna medel åt Carlscrona stads Borgerskap eller till Militair-staterne ej hörande invånare, för bidrag vid de kostnader, som staden åligga, i afseende å Kyrkoväsendet derstädes; 3:o Herr Wedbergs , angående serskilda bestämmelser, i afseende på alla genom allmänna bidrag uppkomna, och under de administrativa Verkens förvaltning ställda cassör, med undantag af pensions-cassor och andre till fromma stiftelser eller uppfostringsoch sjukvårds-anstallter, med flere dylika inrättningar, anslagna fonder och tillgångar; uti hvilket ämne flera yttranden i öfrigt äro afgifna; 4:o Herr de Mare'Sj med framställande till Rikets Ständers Grundlagsenliga behandling af Kongl. Maj:ts och Rikets Bergs-Collegii afgifna , uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 26 October 1838 åberopade underdåniga förslag till ny Förordning, angående stångjerns-smidet och jern-föi ädlingen i Riket; uti hvilket ämne flera yttranden för öfrigt äro, inom Ståndet afgifna; 5:o Herr Brincksj angående Stats-anslag till Telegraf-Inrättningens disposition, m. m.; 6:o Herr BrinckSj derom, l:o att Kongl. Svenska Nummer-Lotteriet må upphöra; och 2:o att alla så kallade Varu-Lotterier, samt Lotteri på fast och lös egendom må varda förbjudna, äfvensom att försäljning af utländska lottsedlar, af hvad beskaffenhet de vara må, skall förbjudas; 7:o Herr Billbergsj angående Stats-anslag till en hamn-anläggning vid Cimbritshamn; 8:o Herr Hegardts } angående
DisconlsVerks fordran bos 8ven barsson i Hulteby, , K:o 38, b:dr 26a sk. 16, bvilka blifvit betalte i full ligvid för pebr brssons i ^mät skuld till LancoDiscanten, K:o 3g. b.dr 4^2, bvilka ingått i full ligvid för pebr pebrssons i Westanvik län bos bemälts DiscontVerk. K:dr 4oo, inbetalts för Nans Olofssons i björby län dersammastädes. Ktdr 378 sk. 26, bvilka ingått till fullt likviderande af dan Kilssons i brosätter LancoDiscoutlän. 480 Ltstsoek Vsnco-Dtskottens lXro 42. Ilrör 56o, erlsgöe sk pekr Lenztsson i Vtterk^n elle,- i Iläkjörkek)?, säsom kuli betsluinZ kör öess LsncoDiscontDsn. lX.o 4^- k:ör 407 sk. >2, skketslte ä LsncoDiscontens korörsn kos Kars pekrsson i Ljärkenss. lV:o 44- Ilrör 272, som blikvit inketslte kör att lill kullo lic^viöers Dänsmsnneo Dssselrotks skulö lill LancoDisconten. Ilrör 69 sk. 9 rrst. 9, erlg^öe kär Iso petterssons i VnZsk^ttan LancoDiscontkän. R:o 46- Ilrör §9 sk16 sk ketslte s Iluöskergi i Xlseruö län Iios IlancoDiscoutVeiket. Mro 4/- Ilr6r I lo> kvilks sk öen skketslninZ, som skett s
S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskotteis Betänkande, N:o 272, angående medels upplåning genom utgifvande af fonderade Stats-obligationer. Härvid förekommo: l;o. De af Utskottet föreslagna tio bestämmelser, i fråga om erforderliga medels anskaffande för jernvägs-anläggningar, jemte andra större, allmänt gagnande företag. Första punkten godkändes, med införande af ordet produktiva emellan orden större och företag. Andra, åttonde, nionde och tionde punkterna lemnades utan anmärkning. Tredje,' fjerde och sjunde punkterna, biföllos. Femte och sjette punkterna återremitterades. 438 Prot.-Utdrag den 22 September 1854. 2:o. Stats-Utskottets hemställan, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla om Kongl. Majit Nådiga fastställelse å de beslut, som af Rikets Ständer varda meddelade, angående kapitaloch ränte-liqvider för de i Retänkandet nämnde lån, jemte dermed sammanhang egande frågor, återremitterades; och 3;o. Den af Utskottet, vid slutet af Retänkandet, pag. 24, gjorda anmälan, Lades till handlingarne. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och afslogs Stats-Utskottets Retänkade, N:o 272, angående medels upplåning genom utgifvande af fonderade Stats-obligationer. Den 22 September. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar Expeditions-Utskottets, under N:o 134 afgifna, den 10 och 20 dennes på bordet lagda för, slag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, angående inrättande af ett Ecklesiastik-kollegium. S. D.
Jag utber mig i anledn. deraf få nämna, att det canalföi etag, hvaraf jag framställt angelägenheten, och som äfven en värd talare yttrat sig öfver, grundar sig på ett af Öfversteiieutenanten Edström uppgjordt förslag hvarmed han varit sysselsatt under loppet af mer än 20 år, och hvilket förslag blifvit till Konungen ingifvet och StatsUtsk. meddeladt. Det innehåller hans bemödande att åstadkomma ett systeme af valtencommunicalioner för medlersta Sverige genom canaler mellan Hjelmaren och Wenern, Hjelmaren och Wettern samt Mälaren och Siljan, och jag tror att man kan säga, att detta arbete är ett till systeme bragt företag, och ett af de största och vigtigaste, som någonsin varit i fråga i Sverige. Deruti finnes också anledningen hvarföre jag vågat göra framställning derom lill StatsUtsk., men för företagets bedrifvande komma betydliga fonder att erfordras. Jag har slutligen underställt Utskts pröfning, huruvida icke ett fondsysteine vore på sin plats vid detta företag; jag har icke D«n a8 November f. ra. 4o3 begärt, att Ulsk. skulle tillstyrka Ständerna att nu genast besluta deröfver, utan blott reservera medel för dess verkställighet, och att Ständerne skulle öfverlemna medlen åt den auctoritet, sorn SlutsUlsk. täckes utse, på det att företaget skulle kunna, efter det vederbör, blifvit hörde, börjas, oberoende af nästa Ständers sammanträde*-
Hon visste, att det var på hennes uppmaning som Curtmannn en gång hade gifvit ett flyktigt löfte att kanske testamentera något till de lidande i samhället. Tofte såg ned på skrifbordet och raspade med pennan. Nina hade gått bort till trädgårdsdörren och stod och såg ut. »Ni vill kanske hjelpa mig att uppsätta gåfvobrefvet. — Vi skola tala mera derom i morgon.» Strax derpå reste sig Tofte och tog afsked. Nina satte sig vid skrifbordet för att ordna papperen. Medan hon satt der, ljödo hastiga steg i den yttre salongen. »Förlåt», sade Tofte, som stod i dörren. »Jag glömde visst mina handskar.» Han gick fram till ett litet bord under spegeln och letade. Det varade ett ögonblick, och då Nina såg upp, mötte hon hans blick i spegeln. Han hade stått och sett på henne medan han knäppte handskarna. Han vände hastigt bort ögonen, bugade sig och gick. Nina reste sig och gick fram och tillbaka. Hon stannade framför spegeln och såg in i den. Hon tyckte sig ännu se ett par mörka, forskande ögon fästade på sig. »Hvarför såg han på mig», tänkte hon den ena gången efter den andra. Åtta dagar derefter stod det i stadens tidningar: »Enligt aflidne grosshandlar Curtmanns muntliga önskan, har hans hustru efter hans död öfverlemnat en summa af femtio tusen kronor till stadens sjukhus och en lika stor summa till barnasylen, för hvilken gåfva man icke kan vara den ädle aflidne nog tacksam.» Den dag detta stod i tidningen var Nina icke i staden längre. Hon hade rest till landet för att besöka en väninna. Vid en badort hade Nina en sommar gjort bekantskap med en fru Lindeman, en enka, som bodde på en egendom, som hette Säråker. Denna fru hade fattat en varm tillgifvenhet för Nina och i flere år korresponderat med henne. Efter Curtmanns död hade Nina fått upprepade bref med böner att ändtligen en gång komma ut och uppfriska sig hos sin väninna.
Vid hvarje års slut åligger dessa grosshandlare, att inför halloch mauufnctur-rätlen framte vederbör, fabriksidkares räkningar och attester på alla de inrikes tillverkade varor, som de det förflutna året verkligen sig tillhandlat, med utsatt sort af gods, samt stycketal och nu miner pä stycket, hvarom samma rätt behörigen har att undersöka, och då alltsammans finnes hafva sin riktighet, meddelas grosshandlaren deröfver bemälda rätts intygande, hvilket grosshandlaren åter hos magistraten bör förete. Försummar någon detta, eller gitter ej sådant bevis förskaffa, njute icke vidare frihet till någon sådan kramhandel i gross, förrän han denna sjö skyldighet efterkommer, och för det han ej fullgjort hvad honom det redan tilländalupna året ålegat, plikte dessutom 1, 2 å 000 r:dr s;mt efter omständigheterna, hvilka böter komma att tillfalla staden, angifvaren och hallrättens fattig-cassg till treskiftes; hvaröfver borgmästare och råd uti stadens handels-collegio äga att dömma. Art. Om handel i minut och hvarjehanda. 3) Då antalet på krambodar eller kramhandlande i minut är faststäldt, och de af borgerskapet, som komma att drifva sådan handel, blifvit utsedde, bör årligen ett visst qvantum af ylle-, siden-, linneoch bomullssamt hatfsidenvaror utsättas, hvartill de skola förklaras skyldige att vara afnämare, så framt de för det följande året och framgent vilja vara berättigade alt med denna närings idkande fort - 34o D c 11 19 Juli f. ni; fara.