Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu exemplet al brödrariket Norrige, som den 26 Augusti 1854 fått emottaga en lag om llottningsoch flodrensningsväsendet, hvarigenom derstädes blifvit undanröjde de olägenheter, som hos oss ännu qvarstode, framkallat föreställningen, att en lag, som närmare bestämde rättigheten till upprensning af floder och dessas begagnande till flottning af trävaror, äfven för Sverige kunde åvägabringas, har motionären hemställt, att åt det Sammansatta Utskottet måtte uppdragas att en sådan lag utarbeta och för Rikets Ständer framlägga; i hvilket afseende motionären likväl sjelf inkommit med följande Förslag Ull La$g för Jlollnintf och Jlodrensniny. § *• De vattendrag, större eller mindre, som kunna tjena till framforsling af trävaror och dylikt, betraktas såsom allmänna farleder, dem hvilken som helst, som derpå behöfver idka rörelse, är berättigad att till flottning begagna, under iakttagande af de föreskrifter, som denna förordning innehåller eller i allmän lag stadgas till skydd för dem, som ega strand, fiske eller vattenverk, äfvensom till förekommande af skada å broar samt af hinder för båtfart. På sådane vattendrag skall det derföre vara varu-egare tillåtet att forsla eller flotta antingen hela flottleden från dess början till dess slut, eller också kortare eller längre stycken derutaf, äfvensom Ilottande ege att för afskiljningen af sitt llottgods tillgodonjuta ej blott det utrymme, sorn de för skiljningen nödvändiga byggnader fordra och utan hämmande af den öfriga trafiken kan medgifvas, utan ock erforderlig tid för llottgodsets afskiljning. För fiottningens underlättande, eller möjliggörande på sina ställen, vare de flottande medgifvet att, der giltiga hinder ej möta, samt efter erhållet tillstånd, expropriera jord, fisken, dammar eller andra lägenheter, då sådant erfordras för uppförande af för flottningen nödiga byggnader, såsom rännor, länsor, bommar, duc d’alber m. m. § 2.
Staten har sin hand med deruti, äfvensom det i min tanka vore nyttigt, om Riksg.cont. då blefve medelpunkten för de särskilda provincialföreningarne, i hvilket fall fastighetsbelåningen måhända kunde af Riksg.cont. till dessa föreningar öfverlemnas. Jag vill icke vidare ingå i delta ämne; jag har blott velat antyda, alt det, måhända i en aflägsen framtid, kan på detta sätt lämpligast ordnas. Uti 23 punkten kommer Utsk. till belåning af adier och publika papper. Jag anser, att denna utlåning bör sammanföras med Handelsdisconten, dit den egentligen hörer, helst när, på sätt 26 punkten nämner, Handelsdisconten kommer att sysselsätta sig med discontering af vexlar och accepterade invisningar. Uti 25 punkten föreslår Utsk., ”att fonden för utlåning genom Handelsoch Näringsdisconten må bestämmas till en summa af 3,500,000 r:dr b:co”. Härvid har jag ingenting att erinra, såvida man tillägger, att, derest cursen stiger, minskning i denna utlåning skall äga rum, på det sätt och till den grad, som Fullmäktige finna för Rankens bästa nödvändigt. Jag anser denna åtgärd vara ganska angelägen och en så beskaffad föreskrift böra Bancofullm. till efterrättelse lemnäs. 1 sammanhang med denna fråga, torde det tillåtas mig at upptaga ett nytt ämne. Jag anser nemi., att den upplåning af allmänheten, som hittills skett i Handelsoch Näringsdisconten, och som Utsk. nu finner för godt föreslå skola upphöra, vid vissa tillfällen, såsom det ännu torde vara i mångas minne att fallet var för åtskilliga år tillbaka, är af stor nytta; hvarföre jag i kraft af denna erfarenhet anser det böra stadgas, att allmänheten äger att, med Fullmäktiges begifvande, i Banken öppna uppoch afsknfningsräkningar. För alt undvika de vidlyftigheter, som ovillkorligen måste blifva en följd, om smärre summor sålunda i Banken insattes, skulle jag tillstyrka, att minsta summan för detta ändamål bestämdes till 1200 r:dr.
Ilos Utskottet hafva Banco-Fullmägtige anmält, att de af dem utsedde Committerade för Banco-Verkets förändrade organisation, såsom föremål för Fullmägtiges serskilda pröfning och afgörande, underställt Fullmäglige, hurusom Committerade, på grund af hvad, i afseende på så väl Chefernes, som Commissariernes i allmänhet ansvarighet före och under sista Riksdag, förekommit, samt anfördt och stadgadt blifvit, funnit det icke vara någon tvifvel underkastad!;, att ju det slugs collectiva ansvarighet, om med befattningen af Commissarie i Banken ansetts förenad och hvar - Banco0Lslcottels Betänkande, N:o 07. 5 om, sfi i förra, som senare lider, det obestämda och obegränsade begreppet blifvit någon gång ända derhän sträckt, sorn skulle en Commissarie kunna bindas lill ansvar och penninge-er^ällniig för kamraters och underlydandes fel, uragllåtmheter och misstag, äfven iler lian varit skiljd från all befattning med saken och bevisligen ur-tåndsatt att derutinnan något conlrollera eller åtgöra, vore, enligt Rikets Ständers uttryckliga beslut, i och med den nya organis itionens införande upp.häfdt och omintetgjordt, så att ansvarigheten för Comrnissarierne, likasom för tjänstemännen i allmänhet, vore personlig och sträckte sig allena till hvad en hvar haft sig ombetrott att verkställa, conlrollera eller värda, hvilken gruudsatts också , i fråga om Cassa-Chefeni ansvarighet för möjliga balander i SpecialCassorne, blifvit iagttagen och uttalad i dithörande redovisnings-ordning; men att, ju mera tydligt och bestämdt det vore, att hvad Cornmissariebefattuingarne i allmänhet vidkomme, ansvarigheten vore personlig och icke collectiv, destomera vore det ock af vigt för varande och blifvande Chefer, hvilka utgöra blott ett antal af sju, att icke sväfva i någon ovisshet om arlen och beskaffenheten af det ansvar, sora Chefs-befattningen och Ledamotskapet i Bankens Commissariat eller Uader-slyrelse meri sig förde, helst, derest en föreställning om fortfarande collectivt ansvar, såsom öfveigånget från förre lill härefter blifvande medlemmar af Bankens Under-styrelse, i den anda och syftning, som förut någon gång gjort sig gällande, möjligen skulle leda till ansvarsoch penninge-ersättnings-anspråk emot Cheferne, en för alla och alla för en, eller specielt emot någon Chef, betraglad såsom ett slags ovillkorlig löftesman för sitt Departement, i afseende på göromål, befattningar, controlier och vård, utöfver och utom hvars och ens anvisade verkningskrets och åligganden,
Em, Den z Julli. 102; Embarqueringen, och Wi således icke anscdt lcmpe, ligt, att de efter ett sadant uppförande widare fort, fara att wara Gardes-Negementer, sa halme Wi i Nader godt funnit, att de samma upplösa och i öfrigt förordna, det de sammantagne hädanefter böra endast utgöra Twenne Regementer, pa det sätt, att månstorpet wid Swensta Gärdet till lika styrka fördelas pa de twänne andra Regementerne, hwilka hädanefter böra bära namn af de Chefer defia Regementer aga; warandcs dcfiutom War Nådiga wilja att detze twänne wärfwade Regementer i anseende till deras tour och rang i Armeen hädanefter komma att såsom de yngste anses. Det öfwerblifwande Befälet wid Swensta Gardet, wilje Wi pa andra Regementer placera, dock ma detsamma intill dest det ordalier Löner wid de Regementer hwar, till det flyttas, bibehallas wid de Löningswilkor det samma nu äger, afwensom Wi af serstildt nav wilje tillåta Ofwersten von Engelbrechten, att tills widare behålla hwad han i egenstap af Chef för f. d. Swensta Gardet pa stat åtnjuter och uppbär. Beträffande ater Befälet wid de twenne nu formerade Regementer, sa wilje Wi i Nader tillära , att det samma likaledes tills widare, och till indragning wid steende flyttning eller afgång ma behålla befi nu innehafwande Löningsförmaner, börandes Wart och Rikets Stats-Contvir för defia Regementen i underdånighet förestå Stater, med iakttagande, af hwad nu i Nader stadgat blifwit, hwilka Stater efter att, af War tillförordnade Stats-beredning haswa blifwit granstade, sedermera i »vederbörlig ordning böra War Nådiga pröfning underställas; härom hafwe Wi Eder i Nader underrätta welat', lärande Wi Nädige Bref i samma - 1024 Den z Julii. ma ämne till öfrige wederbörande afgä.
Majit sälunda i Räder yttrat, funnit de af Kongl. Majit framskölde grunder, i afseende pä skyldigheten till de Fattiges försörjande och sättet att bestämma de dertill erforderlige afgifter, enlige lä wä! med ännu gällande allmänna Författningar i detta ämne, som med SamhällS-ordningens ostridiga fordringar, och derföre ansett sä myckel mera skäl, att i alla delar tillstyrka bifall och gillande af detze grunder, som, dä de inom hwarje Stad ellrr Församling ä landet, i följd deraf widtagne beslut om afgifter till de Fattiges underbäll, böra af Kongl. Mast pröfwas och fastställas, all farhäga för detze asgifters ojemna eller egenmäktiga fördelning synes förswinna, och de wid Socknestämmor förut ingängne friwiiige öfwerenskommelser om de Fattiges försörjande, emedlertid kunna, pä sätt manligt warit, tjena till efterrättelse. Utskottet har dock trott, till större tydlighet, det böra bestämdt uttryckas, att pluraliteten wid fattande af osmannämnde Beslut stall beräknas efter det ä hwar. je Zgo Den 10 September. je ställe i sädana frägor wanliqa omröstnings, sätt. Orebro den iv September i8io. Pä Allmänna Beswärs. och Oeconomie Utskottets wägnar: . Osrl Ur. Oronlls6t. sf. O. blult. UullviZLton. O»rl O. §IroHmsn. Utdrag af Protocollet, hållet hos H'gword. PresteStänder wid Urtima Riksdagen i Arebro den io September iZio. S. D. ^)wad Statsoch Banco. Utskotten uti särskildta pä bordet lagda Memorial yttrat och hemställt, rörande den genom Kongl. Masts Nädiga Proposition wäckta frägan om Stats. Werkets ärliga inbetalningar till Banquen i ränta och Capitals afdrag, ä Banquens för. skott till Staten, blef wid förnyad föredragning till alla delar gilladt och godkändt. lckr svpr,.
Det återstår nu ingen annan utväg än att antingen foga sig efter de öfrige trenne Stånden, eller ock förblifva vid sin förut yttrade mening; i förra fallet är Utskottets förslag antagit, i det sednare åter skall ConstitutionsUtskottet uppsätta proposition, hvaröfver inom Utskottet, sedan det blifvit förstärkt, votering skall anställas, då Ridderskapets och Adelns anmärkning korn. mer att utgöra contra-propositionen. Efter min öfvertygelse har Utskottet således handlat i enlighet med 56 §. i Regeringsformen, åtminstone vet jag, att Utskottet haft för afsigt att göra det. jag tror äfven att Utskottets förslag innefattar en klar och tydlig föreskrift, så att någon villrådighet om dess rätta förstånd ej kan uppkomma. Skulle åter de Verk, från hvilka Ledamöter i RiksRätten utgöras, i fram - Den 27 Junit f. ni. 5\$ tiden undergå förändring* kan i sådant fall en ändring af nu ifrågavarande §. icke undvikas På alla dessa skäl tillstyrker jag såledee bifall å Utskottets Memorial* Herr Cederschjöld: Innan jag ingår i för® svar för mitt yttrande, anhåller iag att såsom grund derför få uppläsa den del af 56 § RegeringsFormen, som hit kan lämpas. Der heJ ter det: ”Göras åter i RiksStåndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar; blifve de, hvilka hvarje RiksStånd särskilt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constia tutionsUtskottet hänvisade.
Vidare har blifvit yrkadt: af Heir Arnberg: att gäldenär, mot hvilken sådant förhållande blifvit anmärkt, som medför ansvar, ej må kunna åter insättas i sina borgerliga rättigheter, äfven om accord med borgenärerne raellankornmer, samt att lian för alltid måtte vara förlustig medborgerligt förtroende; och af Herr Sundler: att den gäldenär, som gör konkurs och icke kan uppgifva tillgångar eller bevisliga förluster, motsvarande sin skuld, ''måtte anses såsom vårdslös gäldenär och dömas till häkte och fängelse”; Men som på Rikets Ständers pröfning är beroende ett af Kongl. Majrt i Nåder öfverlemnadt förslag till ny Strafflag, som utstakar de händelser, då gäldenär, som gör konkurs, må anses hafva bedrägligt eller vårdslöst förfarit, samt derför bestämmer straff, får Utskottet, vidhållande sin tillförene yttrade åsigt angående olämpligheten att i närvarande ögonblick vidtaga några partiella förändringar i brottmålslagstiftningen, sotn af behofvet icke oundgängligen påkallas, samt med fästadt afseende å det, efter Utskottets omdöme, mindre lämpliga uti omförmälda förslag, vördsamligen tillstyrka, Lag-Utskott, ts Betänkande, N-o 87. i3 det måtte Rikets Ständer förklara, att motionerne uti ifråga ställde delar icke kunna till någon åtgärd föranleda. 3:o Om utredning och förvaltning af till borgenärer afträdt bo. I sammanhang med ofvanberörda förslag i afseende på bokföringen, bar Herr Arnberg anfört, att det ej vore nog att föreskrifter meddelas. Lagstiftaren borde jemväl draga försorg om en ändamålsenlig kontroll, som betryggade föreskrifternes efterlefnad och förvissade om ansvars utkräfvande, derest de blifvit åsidosatte. Denna kontroll borde icke ensamt bero på borgenärjernes godtycke, emedan rättvisans skipande och straffets utkräfvande för handlingar, hvilka i sig sjelfva äro och af lagstiftaren blifvit qvaJificerade såsom förseelser och brott, vore en allmän angelägenhet, som måste vara upphöjd öfver tillfälligheter och enskildt godtycke.
Hvitfeldtska stipendiefonden » 255 —256. Häradshäkten » 141. Hästjägare-sqvadrons-fond, Norrbottens » 75—76, 81—82. Bilagorna litt. K. och L. vid . » 82. Jemtland, afvittriugarne derstädes » 166—167. Bilagan litt. T vid » 168. Jemtlands rotering skassa » 83. Jernväg sbyggnader, statens » 111—131. Bilagan litt. Q. vid » 124. Jernvägsmateriel, inom riket tillverkad, » 124—125. Indelta Arméen » 67, 69—70. Bilagorna litt. H., I. och L. vid » 64, 70, 82. lndragningsstat, rikets allmänna, löneer sättning frän » 19. Inhemsk silkesodling, anslag för » 12, 13. Bilagan litt. D. vid Inkvartering skostnader i Stockholm och landsorten. Bilagan litt. H. vid Institut, Alnarps landtbruks— Ultuna dito Institutet för döfstumma och blinda — Mediko-kirurgiska — Pharmaceutiska — Skogs— Teknologiska Intendents-af delnings, Krigs-kollegii, räkenskaper Bilagorna litt. K., L. och M. vid Invalidhus-fonden Inventering af säker hetshandlingar Isbergska pensionsfonden. Bilagan litt. O. vid Kadett-kåren — Kalmar navigationsskola Bilagan litt. N. vid — Stifts Konsistorii räkenskaper Kammar-rättens aktoratsräkning Kanslistyrelsens, f.dhandkassa ... Karantånsinrättningen vid Känsö Karl Gustafs stads gevärsfaktori Karlbergs Krigs-akademi Karolinska, mediko-kirurgiska institutet
Men, för att få fullständigt begrepp om vidden af Götheborgs fabriksrörelse, måste jemväl alla de fabriker inbegripas, som, ehuru icke på stadens grund, dock i stadens närhet inom Götheborgs fögderi äro anlaggde, helst de fleste af dessas idkare tillhöra Götheborgs samhälle, och fabrikernas anläggande utom staden allenast afsett antingen ett beqvämligare läge i afseende å vattenfall eller sjötransport eller, med eller utan sådan förmån, lindring i kommunal-utskylder och allmänna besvär. Antalet af Fabriker i Götheborgs fögderi och af dervid anställde arbetare samt värdet af deras tillverkningar år 1846 utgjorde enligt ofliciella uppgifter. Bomullsoch Linnefabriker Porterbryggeri Segelduksfabrik Färgerier Garfveriet' Oljeslageriet1 Pappersbruk Skeppsbyggerier Sockerbruk Tobaksfabriker Diverse mindre fabriker . Su mma Fabriker. » 1837—41 » och år 1846 Fabrikernas antal inom samma område var år 1832 89 stycken med 1,069 arbetare. Så tillfredsställande det må vara, att se fältet för den industriela verk samheten så hastigt och så betydligen vidgadt och försörjnings-utvägarne i samma mån för arbetsklassen ökade, påkalla imellertid de vådor i moraliskt hänseende, för hvilka de vid spädare ålder antagne, talrikt sammanförde fabrikslärlingar äro blottställde, allvarlig uppmärksamhet, och det måste blifva en omsorg för den närmaste framtiden, att ordna förhållandet härmed på ett sätt, som med villkoren för den allmänna uppfostran till sedlighet och samhälls-ordning kan linnas förenligt. De egentliga handtverksyrkena i Götheborg synas, hvad utsträckningen af deras verksamhet angår, icke hafva förkofrat sig i samma mån som handel och fabriker, ehuru en stor del af dessa yrken ovedersägligen lilleg nät sig fullt så mycken konst-skicklighet som man i andra rikets städer finnér.
Under det att XVI1I: e arhundradets franska kvinna kanske ar den mest intelligenta, skeptiska och fria, som historien i sina häfder antecknat (den atheniensiska icke ens undantagen), ar den spanska kvinnan den mest bigotta, undergifna och okunniga. Märk väl att jag säger bigotta, icke Kvtstan, ty med mycket större skäl kallar jag kristna XVke och XV1I: e arhundradets lysande kvinnor, i spetsen för hailka den stora Isabel I glänste, Fjärran frin att nöja sig med en underlägsen och bristfallig undervisning intog renässansens spanska kvinna, lika from som lärd, lärostolar i retorik och latin sisom en Isabel Galindo eller utvidgade området för de filosofiska teorierna såsom en Oliva Sabuco. Under XV1II: e århundradet gingo dessa traditioner till den grad förlorade, att det ansågs farligt att lära flickor alfabetet, emedan genom kunskap i läsning och skrifning de lättare skulle kunna brefväxla med sina älskare. Min mormors mor, som var af en mycket förnäm galicisk slakt, berättade, att hon helt och hållet på egen hand lärde sig skrifva genom att kopiera bokstäfverna i en bok, under det hon begagnade sig af en spetsig träpinne siisom penna och af björnbärssaft i stället för bläck. En välsignelsebringande okunnighet, en absolut lydnad för faderns eller makens myndighet, uppfyllandet af religiösa bruk och en fullkomlig afskildhet från manligt umgänge vor0 de plikter, som ålågo den spanska kvinnan under det föregående århundradet. Mot dessa svängde vår ryktbare Moratin det satiriska gisslet i El si de ' las nitias, El viejo y la n i k och La mojigata. Sensmoralen i dessa tre komedier åsyftade en grundlig förändring i kvinnans uppfostran och ställning. Den spanska kvinnan före Cortes ' sammanträde i Cadiz har blifvit typisk liksom garbanzos och bodero. Denna kvinna var ren och kysk och hon gick aldrig ut annat än till morgonmässan, ty, som ordspråket säger, aärbar kvinna löper ej på gatorna^. Hennes dräkt bestod af en snaf kjol af ylle eller siden, hvit halsduk hopfjst med en guldnål, svart sammetslif och spetsiilantilla.
I anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 110, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Städernes Båtsmanshåll. Till besvarande af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 11 r, rörande anslag af Allmänna medel till Navigationsskolors inrättande. Meri anledning af emottagne anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:q ii3, örn anvisande af erforderliga medel till anskaffning af spannemål vid inträffande missväxtår. Af den 5 dennes: N:o 135. Med felslag till Voteringsproposition, i afseende å fördelningen af det vid innevarande Riksdag, för UndervisningsVerkén beviljade tillökade anslag. Den 8 Mars e. m. 111 Frun BankoUtskottet: Af dea 2 dennes: N:o 135. Med Förslag till i:sta Artikeln i det blifvande BankoReglementet. Med förslag till föreskrifter uti Banko-Reglementet, angående Bankens Låne-rörelse i de delar, hvaröfver hos Rikets Ständer fullständigt blifvit beslutadt. Af den 4 dennes: N:o 137. öfver anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 1 14 0,n bestämmande af en viss tid, inom hvars förlopp alla af Banken på Daler kopparmynt utgifna Sedlar böra vara derstädes lill inlösen presenterade. Med förslag till de uti BankoReglementet blifvande stadganden i gemenskap med Bankens sedel-utgifning. N:o 141 • Med förslag till 3:dje Artikeln i det blifvande Banko-Reglementet, upptagande Tjenstegrader, grunder för Pensionsberäkning, samt stadganden i afseende på god ordning inom BankoVerket. Af den 6 dennes: N:o 142. Med förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver BankoYerket. Af denne dag: Med förslag till föreskrifter, 112 Den 8 Mars e. ni. att intagas i BankoReglementet, angående Bankens Lån emot orörlig pant och på längre terminer.
Öfverståthållare-embetets förfarande och dess underlåtenhet att Hötelvärdens lagöfverträdelse lagligen beifra, Öfverståthållare-embetet, hvilket, jemlikt 56 § i förstnämnda Kongl. Förordning, det ålegat att hålla allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i Förordningen stadgadt vore, jemväl sitt berörda åliggande åsidosatt; pröfvade Kongl. Hofrätten, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma Herr Underståthållaren, samt ej mindre ordinarie än ock biträdande Herr Polismästaren, hvilka, på sätt förmält vore, uti Öfverståthållare-embetet förutnämnda beslut meddelat, för embetsfel, det der dock icke borde anses hafva blifvit uppsåtligen begånget, att böta Herr Underståthållaren Femtio Riksdaler, biträdan - 61 de Herr Polismästaren Tjugu Riksdaler och ordinarie Herr Polismästaren Fyratio Riksdaler, allt Riksmynt, till treskiftes emellan Kronan, Stockholms stad och Advokatfiskal. Detta utslag har jag låtit vinna laga kraft. 1 det aktionsmål emot en tillförordnad Domhafvande i Kihls Härad, för hvilket redovisas i 1862 års Berättelse (sid. 52—55), och hvaruti jag, på sätt der förmäles, i underdånighet öfverklagat Kongl. Hofrättens utslag, har Kongl. Majit under den 7 April innevarande år meddelat nådigt utslag, och, med afseende 5 det uppenbart felaktiga i Häradsrättens beslut, att fälla Jonas Nilsson till det honom förelagda vitets dubbla belopp, i så måtto ändrat Hofrättens utslag, att den tillförordnade Domhalvanden ålades att af hvad Jonas Nilsson, på grund af Häradsrättens nyssnämnda beslut, fått utgifva, till honom återgälda hälften med Tjugu Riksdaler Riksmynt.
Statsoch Banco - Z/tskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 23 Augusti 1823. ' s. i>. — Häremot reserverade sig Herr Öfversten och Riddaren Hjärne under yttrande: ”Då Högloft Utskotten nu ytterligare afstyrkt den begärde praescriptionstidens förnyande för inlösen af Götha Canal Bolags och Götheborgs fd. Disconters Assignationer, får jag äran emot detta Beslut reservera mig. Då Konungen i detta fall, som en fråga, hvilken angår Banken, icke kan bevillja resning, tillhör det Rikets Ständer ensamt att häröfver besluta, och hvilka i sådant fall, som Domare, synas böra icke ensamt afse den ena partens fördel; den andra partens, hvilken här egentligen utgöres af den fattigare classen, tyckes derföre med så mycket större skäl böra komma under consideration, och billigheten, hvilken de ensamt ega på sin si. da, borde ligga till grund för beslutet och verka bifall. Då dessutom hela saken är en otdnings - 334 Stats-TJtskottets Betänkanden] anstalt, och efter min öfvertygelse aldrig kari,' sorn Utskottet synes anse dem, vara ett lagligt proclama, som jag förmodar böra vara af HofJRätt utfärdad om den som laglig skalle kunna anses, så finner jag bifall så mycket heldre och lättare kunna och böra lemnäs till den väckte motionen, heldst då' Rikets Ständer denna Riksdag förlängt tiden för desse Disconters utredning till (fi a Julii 1825, och således en förnyad praescrip_ tionstid på ett eller ett halft år, icke kan på nå;, got sätt vara hinderlig för uppgörandet af slutliqvid vid utredningstidens slut.