Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summan icke blifvit använd till invéxling af några gamla och till vidare omlopp obrukbara Smärre Credit-Sedlar, hvilka i sådant fall lill Riksgälds-Contoiret skolat lefvereras. Ett annat mera påtagligt missbruk liar ägt rum med den Summa af 5,000 R:dr, som Handlanden 1 Götheborg Sven Hammar, efter Konungens Befallningshafvandes derstädesFudmakt, låtit genom sitt Ombud under flen 34 sistledne Augusti uttaga, och hvilken Summa utgjordes af 1,000 st. Credit Sedlar på 2 R:dr, 2000 st. på En R:dr och 3000 st. på iö sk., eiler tillsammans R:dr 5,000. Comrnissarierne, hvilka, genast efter detpenningarne voro utlemnade, fingo anledning misstänka underslef, skyndade, att uti Skrifvelse till Konungens Befallningshafvande under den 1 g > sistberörde månad begära, det matte, innarr någon utvexling företages, ordentlig inventering hos bemälde Handlande anställas, till utrönande, huruvida de uti Riksgälds-Contoiret ethållne Små-Sedlar verkligen till orten ankommitt bihang till Riks-St. Fröt. 1817 - isig. l8lo Stats-Utskottets Betänkanden.
Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel. (R. B. 1S27 p. 36—221. 269.) 3:o ang.-de de af R. St.-r äskade uppgifter pä alla. Kronans Publique Hus och Byggnader , sä i Hufvudstaden sorn i Landsorterne. (R. B. 1827 p. 5i—223.) och 4'° ske Medborgare, för i Pommern försällde dem tillhöriga Kåror. (R. B. 1827 p. 53.) Så har Utskottet, som uti förstnämnde ämne instämmer uti livad Revisorerne derom sig yttrat, fått emottaga så väl K. M:ts Nådiga proposition rörande fördelningen af ersättnings-sum man , sorni de 3:ne sednare frågorne, handlingar och räkenskaper, hvilka erfordra serskild handläggning och granskning; och kommer derföre i hvart och ett af desse ämnen serskildt utlåtande till R. St. att afgifvas. §. l3. Såsom dels redan verkstäldt, dels nöjaktigt upplyst och förklaradt, dels ock endast berättelsevis af Revisorerne anmäldt, har Utskottet funnit några särskilda åtgärder ej föranledas af hvad Eerättelserne uti följande till K. StatsContorets förvaltning hörande ämnen innehålla. 1:0 Angrde af Revisorerne föreslagen Gratification lill Tjenstemännen i RiksBokslutsContoret. (R. B. 182a p. 8.)_ Betänkan den. 26? 2:0 Ang:de belöning för AnticipationsUlredningens fullbordan. (R. B. 1825 p. 10 ) 3:o Ang:de reglering af de i räkenskaperne förekommande Ordinarie Afkorrtningar. (R. B. 1825 p. 7—75.
Revisokerne förfarit med en de! andra, under forrättningen förekom-’ ne mindre omständigheter i afseende på Bokföringen, hvarigenom Revisionsarbetet hädanefter må blifva hatt rådi, men någön egentlig1 förändring uti niet hoden för Börkernes' afslutände likväl icke åstadkom mesv Ré Memorial-Böcker åter, sorn* uti Kongl. Kainmar-Collegii ÄfrÖknincoi-Coötoir föras till Contin!! å Kongl. Renté-Kamrnarens Hufvud-Bok, sä i anseende till InkoTnst, sorn Utgift, häfva Revisdrerne lurinit med deri ringa: noggrannhet forde för 1810 och iSir. att flera1 Smnnior blifvit' utstrukna, åtskillige Uppbörds-' Titlar uteslutne, samt under andra och olika Titlar, än Rente-Kammare-Boken innehållet, flera'Surnmor deremot uppförda;- hvarföre Revisorerne icke’ kunnat af dessa Böcker sig begagna, utan, för att bespara tid och1 möda, som förgäfves skulle användrs, alt deraf hämta någon upplysning, mast afstå från all jemförelse emellan berörde ochKongl. Rénte-Kamhaarens Bocker; och halva Revisorerne, med detta förhållande, funnit sig föranlåtne hos1 Kongl. Majit i underdånighet1 anhålla, det Kongl. Karninat-Collegitim mätte undfå Nådig befallning’ att hålla noga och allvarsam hand deröfver, JU ifrågavarande Memorial-Böcker varda forde på eit sätt, som instämmer med och uppfyller ari dä må ler,- samt; pä det tidspillan och ett ■» Deri 3 Mars. 31 ett onödigt arbete må undvikas för kommande Revisorer, inrättas i fullkomlig likhet nied Kongl. S t a t s -C < > n t o i r e t s Revisorerhe hafva således isökt fullgöra hvad Riksens Ständers förtroende af denna Revisions förrättning'-dern alagt.
Han har vidtagit, eller rättare tillkännagifvit att han ämnar vidtaga åtgärder till flottans omorganisation, hvilka stå i fullkomlig strid med de åsigter, som det Stånd, han tillhör, vid föreg:de riksdagar uttalat. Detta Stånds beslut kan visserligen icke hindra Gr. von Platen att verkställa sin organisationsplan, då den redan blifvit gillad af de 3 öfriga Stånden, och om Gr. von Platen aktar detta Stånd, der dock tvifvelsutan egentligen de enda militära insigterna finnas, så ringa, att han, på grund af de öfriga Ståndens beslut, vidtager sina åtgärder, så gratulerar jag honom till en sådan karaktersfasthet såsom minister, men jag kan icke gratulera fäderneslandet till ministern, och R. o. Ad. bör icke frångå de åsigter, de vid föreg:de riksdagar i denna fråga uttalat och erkännt för sanna. Här inför Adeln är det endast ministern kan framställa sina skäl, och hans motståndare sina motskäl. Adeln är således det enda Stånd, som är satt i tillfälle att intränga i frågans väsende, det enda som kan se, om sakens kärna är god eller ond. Faller frågan endast här, är ministerns nederlag visserligen icke ett konstitutionell nederlag, mendet är ett moraliskt. Inom kort ställer jag R. o. Ad. som domare emellan Gr. von Platen och mig, och Sveriges sista Adel skall, som jag hoppas, icke jäfva sin kända fosterlandskärlek och sin klara omdömesförmåga. Ropen på propos. förnyades. Hr Lilliehöök, Johan Fredrik: Det är icke utan en viss tvekan jag begär ordet, då R. o. Ad:ns otålighet öfver den långvariga diskussionen ger sig så högljudt tillkänna, men den nu förev:de frågan erbjuder för mig så mycket intresse, att jag, innan den slutliga voteringen, anhåller att derom få yttra några få ord.
Den böjelse jag hyser för Mamsell Haller är lugn och ljuf som hennes egen Caracter; Bland alla fruntimmer är hon kanske det med hvilket jag kan blifva lyckligast, men jag har ännu icke undersökt huruvida hon kan blifva lycklig med mig; jag är okunnig om huruvida hennes känslofulla själ icke redan fattat någon äldre tillgifvenhet; och om jag vågade störa den, borde jag anse mig ovärdig den vänskap jag bemödat mig att vinna, om ock hennes godhet förskonade mig för det hat jag, kan hända, därigenom förtjente. Jag har nästan lika så svårt att ge dig en noga beskrifning på hennes personliga skapnad. En skicklig målare kan samla alt det som fordras till en skönhet, men kan han väl ge ett rätt begrepp om det vi utmärke med namn af täckhet. Vi känne ingen människja af en älskvärd Caracter, i hvars ansigte vi icke finna någon ting hyggligt, det må afvika aldrig så mycket ifrån den föreställning vi eljest göre oss om det sköna, likasom vi, å andra sidan, altid tro oss uptäcka brister i ett vackert utseende då vi föragte personen. Det skulle vara öfverflödigt att lämpa den förra af dessa anmärkningar på Lotta, som, till och med i större samlingar, lärer finna få som öfverträffa sig, äfven då man endast dömmer efter ytan. Hennes växt är medelmåttig, hennes åtbörder lätta och intagande, hvarje drag i hennes ansigte har ett uttryck; hennes stora himmelsblå ögon äro så själfulla, så talande, och den minsta af deras rörelser röjer oskuld. Du skulle höra henne skildra sina känslor vid Naturens åskådande, eller se henne rörd af en likes smärta, ack! – du skulle hänryckas af hvad hon tolkade; men att beskrifva det – nej, du skulle aldrig vara så förmäten. I nejden af Elfskog ligga åtskilliga byar dem Mamsell Haller ofta besöker. Som hon anser den arbetande Classen för den nyttigaste, tror hon att vi äro skyldige den en högre grad af agtning än vi vanligen vise. Och denna agtning huru öfverflödigt återbetalas den icke? huru uprigtig är icke den tillgifvenhet med hvilken vår rättvisa belönes?
För denna egoistiska vansinnighet, att med våld tvinga menniskorna att vara lyckliga på ert sätt, att känna, tänka och handla efter ett af er uppgjordt mönster, – för detta fantome har ni kastat ert fädernesland i en labyrinth af oredor, sköljt det med blod, fördrifvit er konung, ryckt stöden undan er nye herres thron, störtat er sjelf och edra söner i landsflykt, och slutat med att uppoffra en dotter, som ni ändock påstår er älska! Jag uthärdar med tålamod era förebråelser, ty jag har åtminstone förtjent den sista. Men ni tror då, Agostinho, att detta gamla hjerta också icke varit ungt, också icke varit skakadt af andra stormar än dem ni nyss beskrifvit. Så vet då, yngling: när jag var i din ålder, gjorde jag tillfälligtvis bekantskap med en ung dame, kanhända ännu vackrare, ännu älskvärdare än vår Clementina. Min kärlek blef besvarad och smickrade sig med något hopp, ty, ehuru Clementina – så hette äfven hon – var en hertigdotter, af en bland landets ädlaste slägter – så var likväl denna slägt ganska fattig och jag sjelf redan då ganska rik. Dock – jag kände icke ännu högmodet hos en Grand, hos en Pair af Portugal; min slägt var väl gammal, men den ägde icke dessa höga och lysande anor; jag var också ingen Lusitano, utan bördig från en förskjuten, föraktad coloni: Clementina blef uppoffrad, – kallt, kallt uppoffrad och kastad i ett aflägset kloster. Och ni, Andrada? Min låga var lika så stark som er, och min blod, den tiden, icke mindre sjudande. Jag rasade, jag förtviflade; men småningom vaknade förnuftet; jag insåg det omöjliga, det vansinniga i denna hopplösa kärlek, liksom ni äfven förr eller sednare måste göra; jag återsåg endast mitt fädernesland, för att derifrån på en lång tid taga afsked; jag begaf mig på resor, jag lärde i NordAmerika känna vår Clementinas moder, jag älskade henne, ehuru på ett annat sätt, och blef lycklig vid hennes sida. Och er förra Clementina?
Alen Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva åter under den 4:de och urte förlidne Augusti beslutat, att på sätt Stats-Utskottet tillstyrkt, Malmo Stads skyldighet, att, jemte ränta, erlägga två Procents afbetalning på dess från Eiksgalds-Contoiret erhållna Lån, fortfar till innevarande års slut, men derefter och intill nästa Riksdag upphör, så framt ej lindring i Inqvarterings-besväret af minst en Sqvadron för Staden inträffar, samt att Vadstena Stad skall ifrån nästa års början, och så länge Inqvarte - rings - S t a ts-U ts kotte ts Betänkande!!. 544 terings-besväret i och för Corrections-inl-ättningen fortfar, njuta ersättning nied 200 R:dr om året af anslaget för samina inrättning. Då sålunda arne Stånd stad nät emot arne härutinnan, och desse frågor, efter Stats-Utskottets tanka, såsom dels rörande Riksgälds-Gontoirets inkomster, dels egande sammanhang med dispositionen af Statens medel och ingående under den allmänna regleringen derom, likmätigt 6g §. Regerings-Formen, alltså böra vid detta förhållande öfverlemnas till afgörande utaf förstärkta Stats-Utskottet, meddelst omröstning, så framt ej något Riks-Slånd frånträder dess beslut och förenar sig med arne af de andra; så har Utskottet skolat sådant vördsamligén anmäla, och, för sådan händelse att sammanjemnkning icke skulle komma att ske, tillika föreslå följande voterings-propositioner: 1:0
Att det må vara hvar och en person af båda könen tillåtit, att utan afseende på läroår eller någon af de omständigheter, sorn böra anses för hvarje sjelfständig menniskas ensak, välja och idka hvilken loflig slöjd, som helst, och till och med om han så för godt finner, drifva flere näringsgrenar på en gång, blott han för hvar och en af dem sär. skilt erlägger de föreskrifne medborgerliga ut» skylderne till Staten. 2:0. Deremot bör Regeringen å andra sidan tillse, att ingen angifver sig såsom Idkare af en handtering utan att han på vederbörligt sätt ådagalagt, att han icke genom bristande skicklighet uti densamma, utsätter medborgare, som lemna honom sitt förtroende, för obehagligheten att bedragasj ett försigtighetsmått, som i intet afseen» de inskränker den medborgerliga friheten, men hörer till den ordning och säkerhet man har rätt att fordra i alla väl organiserade samhällen. Antagandet af dessa 2:ne hufvudprinciper vid redigerandet af den blifvande nya SlöjdFörfattningen, skall troligen förena alla intressen och till största delen undanrödja alla de olägenheter man af en allmän näringsfrihet befarar. Ingen rätt kan tänkas, utan motsvarande skyldighet. Köparen6 och förbrukarens intres, sen på eria sidan, och tillverkarens på den andra, böra af Lagstiftaren lika mycket vårdas. Svårigheten af den Slöjdproducternes pröfning, hvilken jag anser böra tillhöra Regeringen, är en särskild sak, som ej angår trågans rättsgrund. Vore en sådan pröfning endast verkställbar genom Ålderman och Bisittare, då skulle d>’n bibehålla de egenskaper, som gynna misstankan om väld; men tänker man sig den anförtrodd åt skickliga och rättsinta auCtoriteter med controll af offentligheten, så är denna pröfning ej allenast möjlig utan också lätt att verkställa, Det vanliga inkast, att köparens egen granskning måste vara den bästa Controll, är af alla det mäst falska, Först förutsätter detta inkast en mängd undantag, som för apotheksvaror, guld och silfver och i allmänhet sådana ting, som hvar man vet icke kunna på stående fot till dera6 godhet bedömas.
Segelfartyg: 8 linieskepp, af hvilka 4 äro i tjenstbart skick och ett blifvit inredt till sjukskepp, 2:ne erfordra reparation samt 2:ne kasserats; — 92 — 5 fregatter, om tillsammans 198 kanoner, af hvilka 3 äro i tjenstbart skick och de 2:ne öfriga fordra reparation; . 5 korvetter af trä, deraf 4 i tjenstbart skick och en kasserad samt 1 korvett af jern i tjenstbart skick; 4 briggar i tjenstbart skick, deraf 3 till exercis med skeppsgossar; 18 skonertar, deraf 10 äro i tjenstbart skick och af de öfriga fordra 6 lättare reparation och 2 anses kassable. Rodd/artyg: 8 mörsarefartyg, deraf 3 äro i tjenstbart skick, 3 erfordra reparation och 2:ne äro under nybyggnad eller komplettering; 1 roddkanonbåt af ny konstruktion och i godt stånd; 52 bombkanonslupar,' af hvilka 30 äro fullt tjenstbara, 21 erfordra reparation och 1 är under nybyggnad eller komplettering; 12 kanonslupar, deraf 5 i tjenstbart stånd och 7 erfordrande reparation; 12 landstigningskanonslupar, af hvilka 8 äro i tjenstbart stand och de ötnga tarfva reparation; 114 kanonjollar, deraf 81 i tjenstbart stånd, 16 tarfva reparation och 17 kassable. Förutom ofvanuppräkn&de fartyg äger Kongl. Flottan 4 obevärade smärre ångfartyg, åtskilliga lastdragare och ett större antal fartyg af mindre certer. § 2.
Si o Born-, LinSe RofHampomalen. malen. hvitt. Turk. rödt. Kanoner. j StängSpik. omalen. malen. ®. t: nr. Sk®. ®. ®. t:nr. S. t:nr. Lft. ®. kannor. ®. ®. ®. ®. L®. tolfter. t: nr. Sk®. Sk®. Sk®. Sk®. Östergöthlands Län. 27 Om nimi också ej kan antaga, alt inoch utförselns värden framgent skola stiga i samma förhållande, som under de sednaste tvänne åren, då jemväl yttre politiska förhållande i högre grad än vanligt inverkade på rörelsen inom liela vårt land, visar dock en närmare undersökning rörande de artiklar, hvilka hufvudsakligast utgjort föremål för Norrköpings handel, att de stå i ett omedelbart sammanhang nied stadens egen fabriks-verksamhet och den kringliggande ortens produktion. Dessa sednares förkofran ger följaktligen anledning att förmoda, det äfven handelsrörelsen härstädes skall fortfarande utvidga sig. Till upplysning i afseende härå bifogas underdånigst följande uppgift öfver de varor, som under sednaste fem åren utgjort de hufvudsakligaste föremålen för Norrköpings utrikes handel. Uppbörden vid Norrköpings Postkontor har utgjort: år 1851 B:ko R:dr 19,970: 7. 6. - » 1855 » » 22,002: 32. io. Hos stadens Chartte Sigillalae försäljningsman har blifvit försåldt stämpladt papper: år 1851 för B:ko R:dr 6,000: n. — » 1852 » » » 8,233: 47. - » 1853 » » » 9,611: 16. — » 1854 » » » 13,119: 47. — » 1855 » » » 11,628: 21.
St. att med så beskaffad skrifvelse, som den föreslagna, besvära K. M. Dessutom kan man taga för afgjordt, att om innevånarne i merberörde stad verkligen finna sig va - Den 19 Februari e. m. 613 ra i behof utaf den omlaldta utvidgningen, de icke lära underlåta att derom hos K. M. göra anmälan, hvarefter K. M., sedan vederbör. i ämnet sig yttrat, förfarer efter omständigheterne. Det torde jemväl tillåtas mig alt, i likhet med Gr. Gyldenstolpe, fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på alla de förutsättningar, som Utsk. gör i sitt förslag lill und. skrifvelse. Utsk. förutsätter nemi. först, att innevånarne skulle ingå till K. M. med en und. ansökning. Göra de det icke, sä tjenar ju den föreslagna skrifvelsen rakt till ingenting. Derefter förutsättes, _ det K. M. skulle, efter vederböra hörande, fatta Sitt beslut. Afven dervid kan det inträffa, att K. M. icke finner skäl att tillstyrka ansökningen, eller ock att utredningen drager så långt ut på tiden, att någon propos. i ämnet icke binner att afgifvas. S båda fallen skulle således den föreslagna skrifvelsen ej leda till något resultat; hvilket synes mig vara ett ytterligare skäl att afstyrka Utsk:s förslag. I allmänhet anser jag det vara orätt af R. St. att på sådant sätt alltför mycket besvära K. M. med skrifvelse!', som ofta nog angå högst obetydliga frågor. Jag aftryrker derföre utlät. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Ehuru mitt namn icke finnes antecknadt efter StatsUtsk:s betänk, såsom reservant, var jag likväl inom Utsk. af samma tanke med Hr von Troil i afseende å denna fråga och får äfven nu instämma med hvad han här yttrat. Jag anser nemi. det icke vara R. St. värdigt, att göra sig till advokat för Arvika köping. Jag anhåller jemväl om propos. till afslag.
Om jag icke origtigt upfattat Gr. von Rosens yttrande i fråga om dessa handlingar, förklarade Gr:n, att afsigten med dem endast vore, att StatsUtsk. skulle derigenom blifva i tillfälle att bestämma sitt omdöme, huruvida Gr:n fått tillgodonjuta sin rätt eller icke och om Gr:n fullgjort hvad honom ålegat. Är nu så förhållandet, anser jag dessa handlingar hvarken kunna bordläggas eller remitteras med ret derför, att de riktat hvad man kallat vinningslystnad åt detta land; men man må förlåta mig, om jag vågar påstå, alt mina motiver för denna åtgärd äro fullt ut lika rena som deras, hvilka klandrat mig. Endast fäderneslandets lycka och utveckling utgör ledtråden för mina handlingar likasom, jag hoppas, för deras, hvilka så bittert angripit mig och mina åtgärder; och om jag dervid, i likhet med andra menniskor, fäster vilkoret af möjligheten att kunna lefva, tror jag, att de, hvilka från vaggan till grafven likasom röra sig inom K. M:s nådiga resreglemeute, hafva minsta skäl och rättighet att förundra sig deröfver. Att beständigt komma fram med nationaliteten, är bara att nyttja ett svepskäl, bakom hvilket ligger något annat. Det kan icke vara annorlunda; ty huru kan man väl föreställa sig, att Frankrike, Danmark, Tyskland m. fl. länder skulle vara, om jag så får säga, så galna, att de admittera utlänningen för öfvertagande af deras arbeten endast i afsigt att blifva bedragne. Hos mig åtminstone kan en sådan tanke aldrig upstå. Jag kan icke inse, hvarföre, i händelse mitt förslag skulle antagas, Svenska representationen eller Sveriges embetsman icke skulle kunna hafva ögonen lika öppna som Danmarks embetsman, och då jag ser ett dokument, utgånget från Finansministern derstädes och nästan ord för ord lika med min motion, måste jag obestridligen hafva rätt till den öfvertygelse, att Gr. Spornneck är lika långt ifrån alt sälja sitt fädernesland som någon annan.
Visserligen kiinde knappast en skald liaf ra begagnat mer Iij artegripande, sinekaiide tonfall för att öfvertyga kvinnorna oin det sköna i deras iirspriingliga bestämmelse för .hemmet - och så till vida h a r fröken Key val anväiidt sin i sitt s1a.g eiiasttieiide talang som t aiarinna och författarinna - men likväl känner inaii sig efter geiio mIiisningen af hennes föredrag i viss g r a d ' bekliiind och nedstäind. Denna förstiiinning, som^ varit ganska allmän bland de arbetande kvinnorna, beror nog därpå, a t t den &amp; undtanke, den bottensats, so 111 inaii liar kvar, när man har lagt bor$ boken och koininit if&amp; n den bedfiyande inflytelsen af författarinnans innerlighet. och sällsynt b gliga stil, kan ' uttryckas sa liar: » k#ra kvinnor! stanna ni heinina, tro mig, på sil sätt bli ni lyckligast, och ni duga - uppriktigt sagd jtist inte till n %gonting annat. Ni äro vägda och befiiiina för lät ta. ), Fröken K e y m5 saga, att Iion på somliga stiilillen siitter kvinnans arbete och inflytsiide mycket högt, att hon talat on1 hennes förmåga a t t inspirera etc.; Iion har dock med sådant eftertryck, bu i osat krjii. nans intellektuella. oförni&amp;ga, att det Iiou sager i motsatt riktning firrefaller bra nog tonlöst, endast som iiiskjutet för att undvika beskyllningen för öfverdrift. Det blåser många poetiska flaktar öfvei. friiken Keys uttalanden, nien jag kan inte piista, att de äro friska. Den tanken att de arbetsområden, som passa för kvinnan, skola vara - s&amp; beskaffade, att de tillfredsstiilla hennes inodei.lighet, risar en 2jul1 - jag hade så när sagt - genialisk blick i kvinnonaturen, nien när man sedermera ser den tilliiinpad, märker inail, att deii var fiir t r h g. för ensidig, för abstrakt.
Officerare bereda en bättre tillsyn vid de arbeten, som gjordes. Detta blir ändå nödigare, om en större tillverkning skall ega rum. Herr von Troil: Friherre Cederström liar sagt, att det förhållande emellan ser i4* - 212 Den ai Maji e. m. skilda provincers folkmängd jag omnämnt ej vore noggrant uppgifvet. Jag medgifver, att jag ej beräknat bråk oell decimaler; men i öfrigt är det i enlighet med hvad till Rikets Ständer blifvit uppgifvet efter Tabel 1- Commissionens beräkningar. Hvad åter angar antalet af Beväringen, så är 8,000 man väl mycket; men jag tror likväl, alt deras exercerande kunde ske af mindre än ^5 Officerare, örn Beväringen indelades i flere districter, som efter hand exercerades. Att en vida större personal behöfves, när man går mot fienden, inser jag ganska väl; men när högsta befälet öfver Krigsmagten är i samma Persons hand, som leder våra politiska förhållanden, lärer Han ej underlåta att till Gottland commendera nödigt Befäl, när ett anfall på Ön kan vara att befara. Jag tror, att rlet finnes flere delar af Sverige, der det kan komma i fråga att gå ut man ur huset, för att utkasta eller förstöra en inbruten fiende. Skåne t. ex. lärer lika lätt kunna angripas som Gottland. Då kunde Skåne uppställa 5o,ooo man. Likväl skulle hvar och en finna olämpligt, att i fredstid inom provincen underhålla allt del Befäl, som kunde erfordras för att manövrera dessa för en korrt tid uppbådade massor. Friherre Cederström: Herr von Troil har uppgifvit folkmängden till 38,000 personer; den utgör nära 4°>000* Han har yttrat, att Beväringen kunde exerceras af Den nt Maji e. m. mindre än y5 Officerare, derföre att exercisen kunde ske i olika districter successivt. Detta visar, att han ej beräknat att den personal, som utgör Beväringen, just arden arbetande folkclassen, och att den ej kan frånryckas sina näringar.