Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty då de stora sjö— magierna numera börjat att bygga jernsmidda krigsskepp, kunna träfartygen anses hafva utspelt sin röle. Krigsskeppen erfordra nu ej så talrik besättning som förr, ulan hufvudsakligen artillerister och dernäst machinisler och styrmän. Till förrättande af dessas göromål är bålmansmanskapet icke användbart, enär båtsmännen, till följd af deras ålder, deras sysselsättning vid jordbruket samt deras brist på den för en verklig sjöman alltifrån barndomen bibringade öfning, icke öro sjövana, hvarföre de ock blifvit å flottans skeppsvarf använde till släpat beten, til! roddning och mera dylikt, som icke tillhör yrket. Denna bålsmännens okunnighet i allt hvad som rörcr tjensten ombord å ett krigsskepp har gått ända derhän att eli sådant fartyg icke skulle kunna manövreras, derest ej båtsmännen haft sjövane matroser till hjelp. åled en så beskaffad personal kan derföre ingenting nyttigt uträttas i Kronans tjenst och ännu mer måste detta blifva lörhåilandet efter pansarskeppens införande. Derjemte kostar båtsmännens arbete å Kronans varf nära hälften mer än om legda arbetare användas, hvarförutom deras transporterande till flottans stationer förorsaka Slaten betydliga utgifter. Af alla dessa skäl vore det en verklig misshushållning med Statens medel alt vidare nyttja en korps, hvilken är dels oduglig för sjörensten, dels alldeles öfverflödig, dels ock dyrare att uudethålla än andra; och jag får derföre vördsamt föreslå: alt de roterade bålsmans-kompanicrna må indragas och ställas på vakans Motioner i B onde-Ståndet 1862. 341 samt värfvade matroser i stället anskaffas, så ali rotehållarne befrias ifrån detta onus mot erläggande till Statsverket af en billig vakansafgift, Om remiss liäraf lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 2 G November 1862. Af Gustaf Hultman frun Nerikes län, om ändring i gällande förfallning rörande matt, mål och tigt, i hrad angår Men för omkröning.
Landets enda exportvaror bestå af litet ladugårdspi o - Statssamt Allm. Besv.- och Occon.-Utsk. Utlåtande N.-o 35. dueter; men som dessa skola transporteras 5o eller 70 mil landväg till afsättningsorier, så kunna de naturligtvis der på stället icke betalas högt; dessutom motsvara dessa icke landets behof at nödvändighetsvaror af spanmål, salt och jeru, m. m , hvilka äfven genom de långa landttransporterne blifva långt dyrare der an på något annat ställe, och enär dertill kommer, att provincen inom sitt område har blott ett enda mindre Bergverk samt!en stad med 471 person r, så saknas aila tillfällen till penningeförtjenst, hvaraf följden är en svår penningebrist, som alltid gör 2:ne pris på samma vara: nemligen contantoch creditpi iset, af hvilka det förra är betydligt lägre än det senare, hvilket alltid försvårar prassla tioner, som skola erläggas i contant. Jag har för icke länge sedan vid frågan om Jemtlands rotering inom dessa HögföÄ. Utskott tagit mig den friheten, att, på grund af de statistiska uppgifter, Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet samlat till grund för den liva roteringen, visa, alt Jemtland för närvarande utgör en öfverrotei ing, motsvarande 22,111 R:ur 28 sk. Banco utöfver medinm af roteringen i det öfriga Sverige; äfven denna omständighet påkallar, att Rostoch Rotehållare snarare böra erhålla lindring än förtryckas. Embetsoch Tjenstemän få äfven vidkännas betydligt besvär och kostnader i och för passevolancen.
■ 4 Staff-Utskottets Memorial N:o 31g. 3:o Utskottet, som i Betänkandet N:o 2o3 afstyrkt allt Extra anslags Beviljande i och för anskaffning af Gevär j hade derefter, på grund af de emot berörde yttrande framställde anmärkningar, uli Betänkandet N:o ig i, för nämnde ändamål tillstyrkt ett anslag af tillsammans 180,000 R:dr. Vid föredragningen i Riks-Slånden af detta sednare Betänkande, har Ridd. och Ad., samt Preste-Ständet beviljat anslag, nemi. Ridd. och Ad. de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition upptagne 3oo,ooo R:dr, samt Preste-Slåndet det af Utskottet föreslagne belopp,'' hvaremot Borgareoch BondeStånden vidblifvit deras godkännande af Utskottets första Betänkande, innefattande afstyrkande af allt anslag. Då Ridd. och Ad. beviljat en högre summa, kan Utskottets förslag anses vara bifallet af 2:ne Stånd, och bör således, efter antagen ordning, utgöra Ja-propositionen i den blifvande voteringen i sjelfva hufvudfrågan. Men på del att de båda öfriga meningarne, både Ridd. och Adelns om ett högre anslag och Borgaresamt Bonde-Ståndens om intet anslag, må få göra sig gällande, tillstyrker Utskottet anställandet af votering först öfver contraproposilionens innehåll: Den som anser contrapropositionen böra blifva det af Ridd. och Ad. fattade beslut, eller alt för anskaffning af Gevär anslås en summa af 300.000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, Nej. Tinner Nej, blifver contraproposilionen i enlighet med Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, eller att icke något Extra anslag för Gevär kommer att ega rum. Derefter blifver hufvud voteringen följande: Den, som bifaller, att, i och för anskaffning af Gevär, ett Extra anslag må beviljas med tillsammans 180,000 R:dr, voterar Ja; Den det ej vill, Nej.
Hr Bildts anmärkning, det jag skulle, liksom på höft, begärt ett anslag, stort 50,000 rdr, för il'rågav:de väganläggning, så torde det för en hvar böra vara tydligt, att jag icke kunnat anse nämnde belopp blifva tillräckligt för bestridande af härför ifrågakommande kostnader; men att jag dermed likväl afsett, att en bestämd summa skulle vara tillgänglig, att, omedelbart efter kostnadsförslagets uprättande och granskning, kunna för ändamålet disponeras. Till grund för min framställning i ämnet ligger således min allvarliga önskan att arbetet måtte kunna börja så snart som möjligt. Med hänsigt härtill anser jag ock att samme talare varit ganska orättvis uti det yttrande, att jag synes vilja kasta 50,000 rdr hit och 50,000 rdr dit, utan att dervid hafva 1)« ii 27 J tm i e. in. 327 någon tanka på statsverkets tillgångar. Till svar härå tillåter jag mig genmäla, det jag fruktar att Hr Bildt sjelf under senaste riksdagar mer än jag gjort sig skyldig till förebråelser att kasta åtskilliga tusental riksdir hit och dit. Jag vidhåller således inin förut i ämnet gjorda framställning. Hr Printzensköld, Carl: Jag kan icke förmoda att det. förh.de, a't B. o. Ad. för närv:de å detta rum representeras af ett ringa antal personer, skall leda derhän, att denna fråga kommer att afgöra» på ett annat sätt än StatsUtsk:t föreslagit. Att i det outredda skick, hvari frågan sig befinner, tillstyrka detta anslag, skulle, efter mitt förmenande, ieke allenast icke varit närande Utsk. tillständigt, utan tvertom vittnat om ganska ringa förtänksamhet vid behandlingen af StatsKassans tillgångar. Jag tillstyrker således att B. o. Ad. måtte bifalla den nu föredragna punkten. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
Och blodhämnaren finner honom utanför hans fristads råmärke, och slår honom ihjäl; han skall för det blod intet saker vara; Ty han skulle blifva i sinom fristad intill den öfversta Prestens död; och efter öfversta Prestens död åter komma till sins arfvegods land igen. Detta skall vara eder en rätt med edra efterkommande, i alla edra boningar. Mandråparen skall man dräpa efter tvegga vittnes mun; ett vittne skall icke svara öfver en själ till döds. Och I skolen ingen försoning taga för en mandråpares själ, ty han är saker till döden; utan han skall döden dö; Och skolen ingen försoning taga öfver den, som till fristaden flydder var, så att han igenkommer till att bo i landena, intill att Presten dör. Och skämmer icke landet, der I uti bon; ty den som blodssaker är, han skämmer landet; och landet kan icke försonadt varda för det blod, som der utgjutet varder, annars utan genom hans blod, som det utgjutit hafver. Orener icke landet, som I bon uti, der jag ock uti bor; ty jag är Herren, som bor ibland Israels barn. Och de öfverste fäderna till Gileads barnas slägte, Machirs sons, hvilken Manasse son var, af Josephs barnas slägte, gingo fram, och talade för Mose, och för Förstarna, öfversta fäderna till Israels barn; Och sade: Käre herre, Herren hafver budit, att man skall utskifta landet Israels barnom till arfvedel genom lott; och du, min herre, hafver budit genom Herran, att man vår broders Zelaphehads arfvedel hans döttrar gifva skall. Om någor af Israels slägte tager dem till hustru, så varder vår faders arfvedel mindre, och så mycket som de hafva, kommer den slägtenes arfvedel till, dit som de komma; och så varder vår arfvedels lott förminskad. När nu Israels barnas klangår kommer, så kommer deras arfvedel till den slägtenes arfvedel, der de äro; så varder vår faders arfvedel förminskad, så mycket som de hafva.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets, så väl den 11 sistledne Martii afgifna Betänkande angående regleringen af Hushållningen vid Strömsholms Kungsgård, samt der varande StuteriInrättning, sorn ock Utskottets, den 7 dennes meddelte samt den i3 i samma månad på bordet lagda Utlåtande, i anledning af de hos samtelige RiksStånden vid Utskottets förra Betänkande gjorda Anmärkningar. Herr Tersmeden, Pehr Reinhold: Jag anhåller vördsamt, att, i anledning af Friherre Adelsvärds vid StatsUtskottets sednare Utlåtande bifogade särskilta mening, få yttra mina tankar, och jag hoppas, att Friherre Adelsvärd icke skall misstycka, om jag med honom icke kan dela lika mening. Herr Tersmeden uppläste derefter föl Herr Friherre Adelsvärd har ansett sig pligtig, att vid mitt särskilta Anförande, rö - 414 Den 16 Maji. rande Strömsholms Stuteri, göra några pånvinnelser samt rätta åtskilliga misstag. Af Herr Baronens Yttranden i dessa ämnen, föranlåtes jag till lika beskaffade åtgärder. Herr Friherren anmärker: 1:0 Att af det Hö, 31,226 L:pd, hvilket för år 1817 bordt lefvereras, intet influtit, emedan Arrendatorerne, under förebärande af oförmögenhet, gjort underdåniga ansökningar örn befrielse ifrån Lefvererings-skyldigheten, hvarföre för detta qvantum Hö upptagne R:dr Banco 5,2o4 såsom för Stuteriet icke beräknade, böra afföras. Jag får derå till svar lemna, att de med dessa Arrendatorer ingångne lagliga Contract äro till efterlefnad bindande, kunna deras innehafvare ock genom lagliga Medel förmås att dem uppfylla. Efter alla dessa Contracters innehåll, måste Egendomens afkastning beräknas, utan afseende på tredsko eller försummelse ifrån Lefveranteurernes sida, och böra komma Inrättningen till godo, antingen med reda Penningar, eller genom Stuteriets utvidgning på en större scala. 2:0
I hufvudsaken är omdömet om det stränga isoleringssystemet, då det tillämpas någon längre tid, sammanstämmande hos opartiske ögonvittnen. I sin ursprungliga stränghet är det för alla Ulligare och i moraliskt hänseende mera bildade ett af de svå - Hor till La«-Uiskoltels Betänkande, ZV:o g3. 2» raste straff, som ännu blifvit uttänkta och man kan icke utan en vämjelse, som gränsar till den djupaste indignation, med denna förfärliga själstortyr sammanställa den småaktiga och klemmiga omsorgen i anordningarne för den arma fångens ce/l-lif. Man tycker sig se Mariaebilden i inqvisilionsfängelserna, som sluter det olyckliga offret i sina armar, under det hundrade taggar genomborra hans bröst. Man hade i inqvisitionens uppfostringsanstalter också hvarjehanda att förkunna om afsigten med tortyren, fångens förbättring och eviga välfärd. Jag slutar denna framställning af det föreslagna fängelsestraffets karakter, med teckningen af ett besök hos en olycklig cellfånge, dömd till fem års ensamhetsfängelse, efter förut åberopade författare. Fången hade genom sina milda seder och sina utmärkta konstnärsanlag tillvunnit sig ett serskilt deltagande. ”Den talent och smak han visat, voro af utomordentlig art, och likväl skulle det vara svårt att tänka sig ett väsende, som hade lidit mera och var olyckligare. Jag har aldrig sett en sådan bild af själslidanden. Mitt hjerta blödde för honom, och då tårarna runno nedför hans kinder och han log en af de närvarande afsides och med sina darrande händer nervöst fattade i dennes kläder, för att hålla honom qvar och fråga, om intet hopp var, alt hans dom kunde mildras, så var detta uppträde så sorgligt, att det icke var möjligt att dertill vara vittne. Jag har aldrig sett eller hört talas om någon art af elände, som djupare gripit mig, än denna mannens lidanden.’' Man borde efter denna teckning af Penitentiärsystemet i sin primitiva form, hvars öfverensstämmelse med verkligheten på ett annat ställe skall fullständigt styrkas, förmoda, att det åtminstone vore ett verksamt straff', som rättvist träffade förbrytelsen och såsom varnagel vore afskräckande.
197:o af den 28 Februari angående utarbetande af förslag till lörbättradt ordnande af veterinärväsendet i Riket. (46). 202:o af den 26 Mars 1863, angående tillägg i nu gällande Kongl. Förordning om Fattigvården i Riket af den 13 Juli 1853. (64). 204:o af den 11 April 1863, med hemställan om utredning om och på hvilka vilkor åboerna å de Wisingsö skolegodshemman, som äro af krono natur, må kunna förvärfva eganderätt till dessa hemman. (77). 206:o af den 11 April 1863, angående inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma och blinda. (83). 208:0 af den 16 Maj 1863, angående ändring, i afseende på anställande af Medicine Candidatoch Licentiat-examina, af 1861 års stadgar för Carolinska och Medico-Chirurgiska Institutet. (88). 216:o af den 19 November 1863, angående förändrad anordning af bönegudstjensterne i städerna. (172). (Jemför M 45 i uppgiften från Kong.. Förteckning å Rikets Ständers vid Riksdagarne åren 1850 och 1851, 1855 och 1854, 1856 1858 samt 1859 och 1860 lill Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrif velser, hvilka uti Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Embetsberättelser lill sistförflutna Riksdag finnas upptagne såsom i deras helhet eller lill någon del hos Kongl. Maj:t oa/g jorde; äfvensom uppgift å de åtgärder som sedermera blifvit dervid vidtagne. l:o Honyl. JustUie-departementel. l:o Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 9 Mars 1858, angående en ny lag rörande enskilda banker. (260).
Samme Ledamot, om ändring i 26 kap. 2 och 4 §§ Byggninga-balken; 3:o. Anders Pehrsson från Malmöhus län, om afskaffande af prygeloch daggstraffen; 4:o. Olaus Svebilius från Gottlands län, om tillägg i föreskrifterne uti Kongl. Kungörelsen den 45 Juli 4859, angående Skiftes-stadgan på Gottland; 5:o. P. Tjernlund från Wester-Norrlands län, om förtydligande af lagens stadgande, rörande lagfart å fast egendom på landet; 6:o. Samme Ledamot, angående nya lagbestämmelser för edsörebrott samt falska angifvelser, m. m.; 7:o. Samme Ledamot, om upphäfvande af ett moment uti 42 kap. 2 § Rättegångs-balken; 8:o. Paul Andersson från Jemtlands län, om sakramental-lagens afskaffande; 9:o. Carl Anders Larsson från Östergötlands län, med hvilken flera Ledamöter instämde, om lindring i straffbestämmelserna för förbrytelser emot militäre embetsoch tjenstemän, m. m.; 116 Prot.-Utdrag den i December i859. 10:o. Erik Olsson från Nerikes län, om arfsrätt för oäkta barn; ll:o. Olof Persson från Gefleborgs län, om ett tillägg till 15 kap. 2 § Rättegångs-balken och dithörande författningar; 12:o. Lars Rasmusson från Göteborgs och Bohus län, om revision af de författningar, som röra auktion å utmätt fastighet, m. m.; 13:o. Pehr Östman från Wester-Norrlands län, om ändring af 7 § 8 kap. Ärfda-balken; 14:o. Anders Jonsson från Skaraborgs län, om ändring i 6 § 60 kap Missgernings-balken; ; 15:o. Paul Hedström från Wester-Norrlands län, om ändring i Skiltes-stadgan 16:o. Olof Lagergren från Gottlands län, om förändrad lydelse af 26 kap. 2 § Byggninga-balken; 17:o.
Nådig försäkran om mantals-kolens utfående in natura lill förut stadgadt quantum, och det äunu icke hunnit utrönas, huruvida indragning af samma kol-prestation vöre med kopparverkets fortfarande drift och bestånd förenlig, Kongl. Majit ansett betänkligt alt då i Nåder samtycka lill allmogens frikallande från mantals-kolens dittills påbjudna effecliva leverering. Då, enligt ofvan omförmälde officiella uppgifter, koppar-tillverkningen inom Stora Kopparbergs Bergslag nedgått till ett obetydligt belopp, i jemförelse med hvad förhållandet varit vid den lid, då uppbärandet af ifrågavarande ränteoch mantals-kol Bergslaget tillförsäkrats, och enär, i följd häraf, de till Bergslagets disposition anslagne betydliga kolräntor icke vidare kunna vara för kopparverkets drift och bestånd behöflige, men deremot å andra sidan ostridigt är, alt för allmogen uti en del socknar, hvarest antingen skogarne under senare tider i ansenlig mon medtagils, eller, vid verksläldt storskifte, de skattskyldige fått sina skogslotter anvisade på längre afstånd från deras bostäder, skyldigheten att in natura leverera meranämnde ränteoch mantals-kol måste i flere afseenden medföra förlust och olägenhet, anser Utskottet rättvisa och billighet påkalla en så beskaffad förändring uti de, rörande ifrågavarande kol-räntors levereiing, nu gällande föreskrifter, hvarigenom, under iagttagande af Bergslagets i laga ordning vunna rätt, den qvantitet af samma räntor, sorn bör till Bergslaget levereras, blefve till erforderligt belopp nedsatt och lill utgörande fördeld emellan de tillverkningsorten närmast belägne socknar, som dertill ega nödig skogsti 1 Igång.
Jag vill likväl uppgifva en anledning, af det slag, som den värde talaren plägar godkänna, nemi. att ingen öfverränta tinnes antagen i något annat land. Vi äro bos oss så vane, att se gäldbundne behandlade som brottslingar, att man icke ens dragit i betänkande att kalla den ifrågavarande öfverräntan för straffränta, och att göra DiscontDirectionerne till MoralInstituter för låntagare, utan att man besinnar, att om låntagaren sjelf har fordringar hos andra, men heldre betalar öfverränta i Disconten, än utpressar dessa fordringar hos sina gäldenärer, eller ock först vill betala de enskilte långifvare, som ingen öfverränta taga, utgör detta snarare en förtjenst, än ett straffvärdt förhållande. Jag kan derföre icke heller godkänna, att Disconternes öfverränta höjes vidare, än till den lagliga eller sex procent; ty de dryga lagsökningskostnaderne och förlusten af omsättnings-rätten innebära ett tillräckligt straff för dröjsmålet. Jag skall likväl åtnöja mig, att till Protocollet hafva framställt min tanka, ulan att vidare yrka derpå eller den nedsättning, hvartill Utskottets - Den 3o November f. m. 177 tets forsta Betänkande kunde föranleda. Dock får jag tillägga, att öfverräntan i synnerhet blifver erlagd af den mindre förmögne och 1'ordbrukande klassen, som mest får vidkännas de dryga anslag och den bevillning på synbar förmögenhet, som här blifvit beslutade, och att en hög öfverränta alltså icke står väl tillsammans med dessa beslut. Emedlertid vill jag, som sagt är, icke yrka proposition på någon nedsättning, sedan ordinarie räntan förblifvit oförändrad. Herr Rosenblad: Till svar å Herr Munck af Rosenschölds anförande, att straffränta icke finnes i något annat land, får jag hemställa till honom, om något annat land äger en så oordentlig Discontrörelse, som vårt, med omsättningar och respitmånader. I andra länder äro Discontlån ställde på högst go dagars betalningstid. Herr Tham:
Jag vill icke ingå i någon undersökning, huruvida SeCretaUtskoltct år 1756 borde ingå i något sådant contract; men Den 13 J u 1 i i e. m. då det var grundadt på den tidens maktägandes beslut, och i förtroende till helgden af ett sådant beslut närvarande arrendators far i inköp af arrendet nedlagt sin förmögenhet, tjckes något afseende härå böra fästas. Jag bör tillägga, att i kraft af likartade beslut af de liders egenmyndiga Ständer, ännu för enskilla fördelaktiga dispositioner af Kungsgårdar äga kraft. Sålunda t. ex. bestå ännu ioo-åriga arrenden å Räfsnäs och Wenngarn, perpetUelt arrende å Öllesta, och Skatteköp å Stegeborg och Strömsrum. Jag upprepar då ännu en gång, månne ej under dessa förhållanden någon anledning förefinnes att fästa något afseende på de andra för nuvarande arrendator af Starby talande omständigheter. Herr von Hartmansdorff: Då man åberopar fördelar och undantag, som medgåfvos af maktägande Ständer under tvedrägtstidernä, så bör man äfven undersöka, om den, som åtnjutit dem, varit Hatt eller Mössa , och således om han hört lill det för tillfället rådande partiet, och derföre åtnjutit vissa fördelar, eller om bans afhandlingar med Kronan verkeligen varit grundade på ömsesidig billighet. Meri sedan man kommit ifrån dessa tider, och Ständerna icke mer hafva några gunstlingar att tilldela nådebevis, så borde man äfven afstå från anspråken derpå. — För öfrigt när Utlåtandet uttryckligen upplyser, alt år i8or ett Den i3 Juli i e. m. 271 nytt contract ingicks, och ännu gäller, hur vill man väl åberopa det gamla, som för 38 år sedan, till kraft och verkan, upphörde? Herr Rosenblad: Jag försäkrar, att jag hvarken är Halt eller Mössa; men jag vet hlott, att den nuvarande innehafvarens besittning af Kungsgården kostat hans far i lösen till förutgående innehafvare 280,000 Daler i den tidens mynt.
Man vill veta Banquens ställning, man får veta den uti bestämda ziffertal; men man är långt ifrån att derföre känna dess verkliga invertes tillstånd, emedan det beror af helt andra omständigheters inflytande, hvad hennes fordringar äro värde, huruvida gäldenärerne kunna göra rätt för sig och om enskild förkofran går i spåren af hennes bidrag och uppoffringar för allmänna ändamål o, s. v. Man bör derföre icke göra sig origtiga föreställningar om den vinst, som af uppgifterne blifva att hemta. De kunna berigtiga förut fattade begrepp om Banquens förmåga och gifva grunder för calculer — den ena kan deraf inhemta, att Bani quen är starkare än han föreställt sig, en annan tvertom; men då det allmännas behof i denna del egentligen inskränker sig till erhållande af garantier för det närvarande mynti förhållandets bestånd, utan vidare rubbning,' blifvec val ock uppgiftens förnämsta resultat, ia6 Banco-Utskottets Betänkanden. att den, som för en grundligare forskning i Landets financiella ställning, behöft och sökt den kännedom om Banco-Verkets ungefärliga tillstånd, som tillgänglige och allmänt kände skrifter lemnat, af den nu yrkade publiciteten icke skall upphernta några synnerliga anledningar, att förändra de på hittills kände förhållanden stödde tankar , om medlen att ernå ett sådant ändamål. Genom dessa allmänna reflexioner har Utskottet velat bana sig väg till den erinran, att man, vid fråga om Banquens publicitet, må utmärka skillnaden emellan nyttan deraf såsom en verification på dess ställning och en controll öfver dess förvaltning, mot de möjligen menliga följder, som kunna uppkomma af Banco ärendernes afgörande hädanefter inom Riks - Stånden, u. tan det hittills verkande återhållet af Banco-Utskottets särskildte prerogati ver, hvartill några synnerliga anledningar icke mera torde blifva för handen, då Banquens tillstånd i alla dess delar kommer att uppgifvas.
Afslogs och antogs i stället den motsvarande <S;n i Kongl. Mai:ts förslag. 10—21 §§. ° Biföllos. 3 och 4 Kap. Biföllos. 5 Kap. 1—13 §§. Biföllos. 14 §. Bifölls med förändring af tidsbestämmelsen fem dr tiii tio är. Bifollos. 6 Kap. 1-5 §§. Biföllos. 6 §■ Afslogs, och den motsvarande §:n i Kongl. Maj:ts förslag antogs. 7 och 8 §§. Biföllos. 7 Kap. I och 2 §§■ Biföllos. 3 §. Återremitterades. 4 §. II Kap. 1-5 §§. Bifölls med den förändring, att slutet skulle lyda sålunda: »Straps med böter eller fängelse i högst sex månader.» 7 §■ Återremitterades. 8-15 §§. Biföllos. 12 Kap. 1-8 §§■ Biföllos. 9 §. Återremitterades. 10-20 §§. Biföllos. M §■ Bifölls med följande förändrade lydelse: »Den som lill straff efter 1, 2, 4, 7, 9, 11, 12, 13, 14 eller 16 § fälles, vare ock dömd medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid förlustig. 18 då skall han tillika dömas till förlust af medborgerligt förtroende på viss tid.» 13 Kap. 1-4 §§■ Biföllos. 5 §. Bifölls med uteslutande af orden: »eller har någon vittnat falskt inför Rätta, då ed honom eftergifven varit.» 6 §■ ‘ , Bifölls. 14 Kap. 1 och 2 §§. Biföllos. 3 §. Bifölls med den förändring att i 2:dra mom. ordet fyra utbyttes emot ordet sex. 4 §.