Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad dervid beträffade klaganderne, androg Justitie-Ombudsmannen först att 8 § i 1843 års Kongl. Förordning om Kyrkoråd, sådan denna § lyder i Kongl, kungörelsen den 25 Januari 1855, icke syntes föranleda dertill, att personer, som tredskats att efter kallelse hos Kyrkorådet sig inställa, kunna, utom för uteblifvande första gången, bötfällas, med mindre de försuttit något dem förelagdt vite, men att i detta mål Kyrkorådet ej förelagt vite, utan i stället valt utvägen att vända sig till Konungens Befallningshafvande, för att få de tredskande vederbörligen instälda; och vidare att om än Kyrkorådet haft laglig befogenhet att för uteblifvande andra gången fälla till böter, änskönt slikt äfventyr ej varit förelagdt, denna befogenhet likväl uppenbarligen missbrukades, i det klaganderne bötfäldes för utblifvande från ett sammanträde, till hvilket de icke varit kallade; samt derefter, beträffande Egendomsägarens omyndige son, hvilken endast genom handbref från Kyrkorådets Ordförande blifvit till sammanträdet kallad, att, om ock denne blifvit i rätt tid och ordning kallad, hans uteblifvande i allt fall icke lagligen kunnat medföra den påföljd, Kyrkorådet bestämt, eller hans fällande till böter för förfallolöst uteblifvande, enär, enligt Kyrkorådets eget medgifvande, bemäide yngling, då han första gången kallades till Kyrkorådet, icke tillhört församlingen, och, jemlikt 1 mom, af 8 § i meranämnda Kongl. Förordning om Kyrkoråd, icke någon annan än den, som i Socknen bor, är skyldig att på Kyrkorådets kallelse tillstädeskomma; vid hvilket förhållande Kyrkorådets åtgärd att taga ynglingen under dess vård, utom det att den måste anses obehörig, icke, efter Justitie-Ombudsmannens åsigt, kunnat tillägga Kyrkorådet annan eller större myndighet öfver ynglingen än öfver hvilken annan person som heldst, den der icke tillhörde Socknen.
St. för första gången visat sig allvarligt hafva förstått och bemödat sig att fullgöra sin skyldighet alt undvika onödiga utgifter, och då de icke måtte vilja utsätta sig för alt lemna ett så farligt prsejudicat, som jag visat öfvertagandet vara af en utan deras vetskap obehörigen gjord skuld, ifall den finnes i verkligheten, och med detsamma gifva åt framtiden ett ytterligare bevis, likt det vid förflutna riksdagar, på deras egen föränderlighet i åsigter emot slutet af deras sammankomster; då, med ett ord, denna riksdag synes ämnad att framstå såsom början till ett nytt tidehvarf, med hopp om förbättring och förädling, så hyser jag den förtröstan till delta Stånd., alt det icke skall D c ii 27 lr 0 b r ti a r i f. ni. vilja förstöra sjelfva principen för all reform nedifrån, som hr conseqveus och fasthet! På den slipprig» hana man un låtit oss beträda, finnes icke, lör att bibehålla denna princip, mer än en sii k er metod, och den är, i min tanke, att, efter den constitntionella monai k iens theori, strängt iakttagen, förklara ett grundlagsvidrigt casus emot 76 §.' n Reg.F:ti icke hafva kunnat inträffa, helst H. M. icke sjelf uppgifvit sig hafva iklädt Riket någon gäld, ej heller någon i laga ordning tillkommen regeringshandling blifvit förevisad, hvilken för Staten medför förbindande kraft, utan böra vi fasthellre förmoda, alt fl. M. Konungen, såsom både lill personlighet och tillgångar alltför upphöjd öfver behofvet af några hundratusen r:dr, täcktes nådigt finna, det den i fråga var. brist, som kan hafva uppstått i ett till Dess disposition, utan all controll, öfverlemuadl anslag, icke är af egenskap, att den bör af R. St. med allmänna medel fyllas. Hr La gelb jelin uppläste följande: Emellan StatsUtsk:s utlåt. N;o 4^7 och reservationerna har jag icke kunnat undgå att göra en jemförelse, hvarpå del förra icke vinner. Tvertom faller den ofullständighet i öppen dag, hvarmed saken blifvit behandlad.
Betänkande, i anledning af motion om närmare bestämmelse af sältet för inteckning om nyttjanderätt till fast egendom. 1 § af Kongl. Förordningen den 9 November 1844 innehåller, att, på sätt angående arrende-afbandlingar, ingångna för viss tid, föreskrifvet är, annan handling, hvarigenom besittningseller nyttjande-rätt till hus eller jord å landet blifvit på viss tid eller lifstid upplåten, ock skall hos Häradsrätten intecknas och inteckningen behörigen förnyas, för att mot egandeeller inteckningsrält, hvilken tillkommer annan än den, som upplåtit, eller lika med honom är förbunden, hafva bestånd; och 2 <§ i samma förordning föreskrifver, att, om den, som å amian öfverlåtit eganderätt till fast egendom å landet, dervid förbehållit sig nyttjanderätt till större eller mindre del af egendomen eller afkomst deraf, han skall hafva säkerhet derför i den öfverlåtr.a egendomen med den förmånsrätt, allmänna lagen i 11 Kap. 2 § Jorda-Balken tillägger, men att, om han försummar att inom den i samma lagrum utsatta tid afhandlingen, hvari förmånerna äro betingade, för Häradsrätten uppvisa och i inteckningsprotokollet låta intaga eller att inteckningen derefter behörigen förnya, han sedan ej må njuta bättre rätt än för annat fordringsanspråk. Angående det åberopade sättet för inteckning af arrende-afhandlingar innehåller Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, som handlar om huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, allenast den bestämmelse, att det emellan arrendator ochj jordegare upprättade kontrakt skall för Häradsrätten uppvisas, der offentligen uppläsas och uti inteckningsprotokollet till hela innehållet intagas. Enligt hvad kändt är, har vid domstolarne olika förfarits i fråga om meddelande af inteckning för nu omförmälda afhandiingar. Flera om ej de flesta Häradsrätter hafva inskränkt sin åtgärd till att i ordagrann öfverensstämmelse med föreskriften i 1800j års förordning uppläsa och i inteckningsprotokollet intaga dylika afhandiingar, utan att ingå i någon pröfning om upplåtelsens rigtighet eller upplåtarens eganderätt till den fastighet, hvarifrån upplåtelsen skett.
Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas och utlåt. N:o483 böra tjena till grund för föredragningen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Dä det förhåller sig på sätt Hr Frih. o. Landtm, nyss anmärkt, att det är betänk. N:o 48 5, sorn gifvit anledn. till betänk. N:o 523; så hemställer jag vördsamt, om icke vid detta tillfälle, såsom vid alla dylika, liufvudbetänk. eller N:o 483 borde tagas i öfvervägande, jemte utlåt. N:o 523, som angår beloppet af de afgifter, hvilka böra till handelsoch sjöfartsfonden ingå. Den 19 M a j f. m. >97 Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. föredragningen böra ske på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, all han nu ville låta uppläsa ur utlåt. N:o 48 5 hvad Utsk. yttrat i första frågan, eller huru med förvaltningsbestyret af den ifrågavar. fonden bör tillgå. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt, om icke betänk. N:o 485 bör läggas till grund för hufvudpropos. , då det angår beloppet af den afgift, som af sjöfarten skall utgå. Jag vill erinra mig, att R. o. Ad. för öfrigt lagt detta betänk, till handlingarna. Jag hemställer vördsamt, om icke detta nu ina blifva föredragningsämne. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han nämnt sig anse första frågan vara om det förvaltningsbestyr, som nu tillhör Convojcommissariatet, och som enligt Utskts förslag borde tillhöra Commerce-colltm. R. o. Ad. hade visserligen lågt denna del af i:a punkten till handlingarna, men då utlåt. N:o 5^3 i detta afseende framställt förslag till voter:spropos. , hade Hr Landtm, trott att denna punkt vore den som nu först borde för Ståndet föredragas. Hr von Hartmansdorff:
Vi hafva förut voterat om, huruvida den eller den anmärkningr 1 vore R. o. Ad:s ge - Den 16 Oetober e. m. 61 mensamma "tanke, och något annat anser jag ej kunna eller böra blifva föremål för votering, rör:de ett af Constit.Utsk. gjordt grundlagsförslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att vid pröfningen af Gonstit.Utskrs memor. med förslag lill förändrad organisation af Statsrådet iakttogs samma ordning som nu, att propos. först gjordes till godkännande af Utsk:s förslag till behandling efter 56 § Reg.F. och derefter, i fall denna propos. afslogs, på den särskilda tanka, som i ämnet kunnat vara yttrad. Vid detta tillfälle hade man ej hunnit till denna sednare del, innan en ledamot begärt votering. H. Ex. trodde således ej, att något sådant fel vore begånget, som Frih. Ehrenborgh synts förmena, och hvar och en hade fritt att vid voteringen få sin mening uttryckt. Upplästes till justering och godkändes följande votertspropos:n: . Den, som till grundlagsenlig behandling enligt 56 $ Reg.F. godkänner Gonstit.Utskrs förslag till förändrad redaction af 11 § Reg.F., voterar ja; den det ej vill, voterar nej» . Vinner nej, förklarar R. o. Ad. som sin gemensamma tanka, att ingen ståndsskilnad skall äga rum inom Konungens Högsta Domstol. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sorn följer: Ja — a3. Nej — 17. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag har vid den nu försiggångna voteringen röstat nej och inser intet skäl för bibehållandet af ståndsskillnaden i Konungens Högsta Domstol. Det är högst inconsequent, att K. M. skall vara bunden af ståndsskillnad vid befordringar inom Högsta Domstolen, och den bör lika litet der som inom någon annan corps äga rum. Det förundrar mig, att man ej insett detta, och jag får vördsamt anmäla min reservation emot det nu fattade beslutet. Hr Stuart, Fredr. Christopher:
B. A. 39. — om ökad, vid Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. I. B. 129. A. 145. — om förskotter å aflöning för den hos RiksStånden och Utskotten anställda. Se Aflöning. — om minskning i BevilluingsUtskoltels. Se BevillningsUtskottets Cancelli personal. — om -ökad, för ExpeditionsUtskotlet. Se Cancellibilräde. — om ökad, för BevillningsUtskoltet. Se Cancellibilräde. — om minskning i, för Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Se Cancellibiträde. Bevillning ä löner, om befrielse för Statens embetsoch tjenstemän från utgörande af. I. R. 219. Se vidare BevillningsUtskottets betänkande N:o 11. — å löner för embetsoch tjenstemän, som utgå gemensamt af Svenska och Norrska fonder, angående. VII. A. 74. — den ordinarie, om dess ingående till StatsContoret, V. R. 444, 584. VIII. B. 391. A. 427. ( 27 ) Bevillning för slångjernssmidet, om nedsättning i. Se Stångjernssmidet. — om befrielse ifrån annan, än den personliga skyddsafgift, för arbetsfolk, som sakna förmögenhet. Se Arbetsfolk. — om grundskalternes förvandling lill. Se Grundskatlerne. — om befrielse för erläggande af, för Götha canalbolag, då utdelningen å aclierne icke öfverstiger en procent af actiecapitaleU Se Götha canalbolag. — för Inspeclorer, angående. Se Inspectorer. — om upphörande af Kammarrättens anmärkningsrätt vid Taxeringsoch Pröfningscomitéers åtgärder att befria utfattige ifrån. Se Kammarrätten. Bevillningsförordning, om förändring af 68 och 108 §§ i nu gällande/1. R. 320. Se vidare BevillningsUtskottels betänkande N:o 11. — 74 §, rörande bevillning af manufaeturer, om förändring utaf. I. R. 486.
Maj 1827 angående Lotsoch Buk-inrättningen i Riket, gifna bestämmelse i afseende deråj när fartyg bör anses innehafva lastj skall tjena till efterrättelse äfven vid f råga om skyldigheten att erlägga lastpenningar. §• 9- På vederbörande Fabriksoch Handtverks-Societeter ankommer att utse en eller flere personer i hvarje stapelstad, som äga alt tillse det de till hvarje Socielels yrke hörande varor blifva efter riktiga värden och benämningar förlullade, och öfvervara alla slämplingar i Packhusen;; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra slämplingens företagande och fortgång. 1 de städer, dit grof och medel fin ull får införas, tillkommer samma rättighet, i afseende ä denna artikel, äfven Schäf er i-ägare och ull-producenter i riket. §. ir. Vid uppkommande —• endast af godsegaren. När en omtvistad vara, som blifvit till fortullning 1 vederbörlig ordning angifven, befnnes vara af till införsel förbuden art, må det bero af Wår General-Tullstyrelse att bestämma huruvida till följd af 1 och 2 uti kV år Nådiga Förord ning till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor den 22 December 1841, f rågan skall öfverlännäs till domstols pröfning och afgörande, eller om godsegaren mä under vanlig controll utur Riket åter utf öra samma vara. §: »5. För inhemska näringars behof må redskap, machinerier och verktyg, äfvensom till deras förfärdigande behöfliga rudi materier, efter vederbörande näringsidkares för tillfället derom gjorda ansökningar hos Wårt och Rikets Commerce-Colleginm, med bemälde Collegii tillstånd, och sedan, i fråga om metaller till förarbetande i berörde ändamål, Wårt och Rikets Bergs-Collegium blif vit hördt, inlöras mot en tull-afgift, beräknad lill fem procent å värdet; kunnande Commerce-Collegium införskrifvas. Bil. till Bev. Ulsk.
på Handarbetets Vänner i Sthlm. Sv. », Karlshamn, p. r. [2502] n ung, bildad dam, musikalisk (ej elev af Musik. Akademien), som är fullt kompetent att undervisa i sång och hälst har altröst, kan erhålla plats i familj som sällskapsdam för vintermånaderna mot lämplig ersättning och allt fritt. Svar i försegl. biljett före d. t. » K. », Östgöta Kurirens byrå, Vadstena. (G. 22216) [2510] n allvarlig och anspråkslös flicka, van att undervisa i vanl. skolämnen, språk och musik, kan erhålla plats nu genast på landet, nära stad, för att undervisa 3:ne flickor mellan 8 — 12 år. Sv. m. betyg, fotografi o. uppg. å lönepret. sändas till » Allvarlig », adr. Hrr John Blomberg &amp; Co., Stockholm. [2479] Tvänne anspråkslösa och snälla flickor, som söka ett godt hem, kunna få plats i en prestgård i Lunds stift, den ena för matlagningen, den andra för barnens vård. Några omfattande kunskaper eller skickligh. erfordras ej. Uppg. på pretentioner, åtföljd af pers. upplysn., rekommendationer o. om möjligt fotografi torde med snaraste insändas till Iduns Kedaktion i biljett märkt » Prestgård i Lunds stift ». [2415] En enkel och anspråkslös h u s h å l l e r s k a som kan förestå ett mindre landthushåll, får god plats 24 instundande oktober. Svar åtföljdt af fotografi samt uppgift om löneanspråk, insändes till Askersunds Veckoblads tryckeri, Askersund. (G. ng flicka af god fam. sök. plats i bild. hem att bitr. husmodern med föref. göromål, hvari den sök. har vana. Lön beg. ej, men ett godt bemöt. Goda rek. Sv. t. » A. B. », Stockholm N. [24S2] E n ung flicka med godt, jämnt lynne sök. plats som guvernant i bild. hem. Vackra rekom. om undervisningsv. i vanl. skolämn., språk, musik, handarb. Svar t.
Hr Hjärne, Harald: Vid det tillfälle, då det hvilande grundlagsförslaget rörande nationalrepresentationens ombildning här förevar till afgörande, hade jag ämnat deltaga i discussionen, men sedan jag med någon förundran hört, att sådana yttranden ifrån majoritetens sida som Hr Samuel Gustaf von Troils och Hr Ehrenhoffs bemöttes med starka bifallsrop, och att flere talare af minoriteten stördes i deras tal genom förnyade rop på propos., ansåg jag, för min del, att discussionen ifrån minoritetens sida borde upphöra. Af detta skäl afstod jag ifrån allt yttrande i frågan. Begagnande det första möjliga tillfälle att deruti yttra mig, hoppas jag på R. o. Arks undseende och tålamod, då jag går att i R. o. Ad:s prot. nedlägga min reservation emot Ståndets beslut i representationsfrågan. Hr Hjärne uppläste derefter följande: Den ofördragsamhet, hvarmed den meningsfraction jag tillhör, i frågan om nationalrepresentationens ombildning, behandlades af motsidans talare på detta rum, då det frän förra riksdagen hvilande förslaget af R. o. Ad. förkastades, gjorde det för hvar och en nästan till en pligt emot sig sjelf, att motivera sitt bifall till det, med så mycken bitterhet klandrade förslaget. Åtminstone önskar jag, för min del, att i prot. nedlägga andra skäl för mitt handlingssätt, än dem, som flere bland majoritetens talare gjort sig en onödig och oädel möda att här offentligen uttala för liela minoritetens räkning. Knappast något enda moraliskt lyte finnes att tillägga dem, som förespeglades såsom motiver för värt afgifna eller afgifvande votum.
Den gamle läraren trakasserades, kyrkoherden gjorde ofta besök i hans skola och förelade honom därvid svåra prof, hvarvid det visade sig, att gubben betänkligt glömt bort både ett och annat viktigt under årens lopp. Särskildt språkets många färändringar fram och tillbaka under en tidrymd af trettio år vållade honom stora bekymmer. Kyrkoherden blef förargad och förklarade Blom oduglig. Så skulle han afsättas och lämna rum för en annan, yngre, examinerad lärare. Men härpå ville den rättänkande inspektören icke gå in, med mindre Blom åtminstone kunde få afkortad pension, hvilket också lyckades till följd af en lindrig, men obotlig sjukdom, som han ådragit sig, genom att hans plats i skolan utgjorts af ett väggfast bräde, bakom hvilket fanns en tumsbred dragig remna. I skolrådet fanns likväl en, som tyckte, att den gamle läraren blifvit orättvist behandlad. Hur skulle han kunna draga sig fram på sin lilla svältpension. Då var det väl bättre att utan vidare laga, att han kom in på fattighuset. Då uppsteg den myndige kyrkvärden och talade: » Vi vilja visst icke vara otacksamma, och vi skola nog ställa för Blom, så godt vi kunna. Han har nu i trettio år utan ersättning sågat och huggit skolans ved, och om vi nu skulle vara så frikostiga att gifva honom en liten ersättning härför, ehuru det naturligtvis varit hans skyldighet, så kunde han få tillräckligt att bygga sig en liten stuga för. » Och så blef det. Gubben fick några hundra kronor till ett hus, och så blef han, för att hjälpa upp sina magra inkomster, ett slags skjutshäst som vikarie. Hvarhelst i grannsocknarne en lärare eller lärarinna behöfde tjänstledighel, dit stultade gubben Blom iväg. Och inspektören hade ingenting däremot. Mot förmodan kunde Kerstin nu erhålla Blom till hjälp, och hon var glad däråt, ty hans pretentioner voro ytterst blygsamma. Kerstin trifdes väl med den gemytlige gamle mannen, som var en riktig historiegubbe. Då Kerstin en dag frågade honom, hur det kunde komma till, att han, som ju varit ordinarie, så där utan vidare kunde blifva afskedad med förkortad pension, blinkade han med sina små ögon. » Hm, jo det är en historia det, ser hon Kerstin.
N;o 4^7 föreslagna voter:s-propos:r, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke ofvannämnda proposition. Hr von Hartmansdorff: Jag anser Gr. Frölich oherätligad att på en gång dictera både jaoch nej-propos:n. När han fått sin mening uttryckt i ja-propos:n, så måtte det vara hans motståndares rätt att få deras mening i contra-propos:n. Frih, Gederström: Jag ber den sista värda talaren om ursägt, att jag nu alldeles icke kan begripa annat, än att han misstager sig. Grundlagen är tydlig, att då Talmannen vägrar propos., finnas inga andra propos-.r än den, huruvida Ståndet yrkar en sådan propos. Nu har Gr. Frölich yrkat en propos., som Hr Frih. o. Landtm, vägrat att framställa. Hr Landtm, har hemställt, om Ståndet yrkar denna propos:s framställande och uppfattat Ståndets svar roed nej, Derpå är votering begärd, och då blir contra propos:n naturligtvis, alt Ståndet ej yrkar den propos., som Gr. Frölich begärt, och dermed är frågan slut. Frih. Sprengtporten: Med den sista värda talaren kan jag ej förena mig. Här äro tvänne meningar framställda under discussionen. Båda dessa meningar böra i min tanke ingå i voter:s-propos;n, och jag tror således, att den contra-propos., sora Hr von Hartmansdorff begärt, verkligen är den rätta, Den 6 April e. ra. Uppå derefter framställd propos. Lief den nyss upplästa voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd. Jag utber mig att få fråga, i hvad skick ärendet kommer, i den händelsen att R. o. Ad icke skulle yrka proposition. För den händelsen kommer det väl att återstå för R, o. Ad. att besluta i hufvudsnken.
Sillfiske - Werket förmoda Riksens Ständer mä kunna uppdragas ät män som med inslgter i Skärgärds Fiskeri handterin gen förena det Patriotiska tänkesätt, att utar afseenden pä arfwoden, endast för tillfredsställ lelsen att hafwa medwerkat till ett Lands nyt tigt ändamäl, wilja ätaga sig mödan och om sorgen dermed. Denna styrelse bör wid hwarji ärs flut till Eder Maj:t i underdänighet in komma med Berättelse om hwad under det näst förflutna äret blifwit tillgjordt, och tillika ge nom Tidningarne meddela resultaten deraf til Allmänhetens kunskap, hwarjemte det stall till höra Styrelsen en noga tillsyn deröfwer at det erhällna Publika understödet sä fort st kan mä blifwa äterbetaldt. Att genom detta förestagna Bolag ej m läggas hinder i wägen för andra, som unde tiden eller framdeles wilja för egen räkning fö retaga Sillfiske pä djupet, anser Riksens Stäv sä mycket nödwändigare, som efter deras tank egenteliga ändamälet med Bolagets inrättand bör blifwa att tillwäga bringa försök med näm de fistsätt, för att till allmänt begagnande der om winna en snar och säker kännedom. Riksens Ständer framhärda w. Den 14 October. ror ock gockkLnä ko§ kickck. ock ä-n 14 OLkod. itzig. Lonöe-Lränäer 17 , , Stormägtigste Alleruädigste Konung. t? anledning af Eders Maj:tS Nädiga Pro. position, angäende betalning af Hamburgste Ban. quiererne Averhoffs Arfwingars, E A. von Halle 6c Sons och Luis 6c Jencgucls fordringar, fä Riksens Ständer härmed till Eder Maj:t i underdänighet följande sivar af. gifwa. Dä den Pommerska Kamaren ädragrt sig desie skulder genom en pä f d.
Vitterhets-academien hade några r:dr af sitt anslag odisponerade, ansågs lämpligast att vinna ändamålet genom en obetydlig afkortning på detta anslag. Det hade visserligen lika väl gått an att öka anslaget med några r:dr; men dåAcademien hittills haft något mera odisponeradt, och minskningen således synes vara utan inflytande påAcademiens stat, hemställer jag, om det ej kan vara skäl att bifalla Utsk:s betänk., hvilket jag för min del tillstyrker. Hr von Hartmansdorff: Jag finnér väl, att Frih. Palmstjernas yttrande öfverensstämmer med den satsen, hfars riktighet äfven jag erkänner, att titlarna böra sluta på runda tal, och med StatsUtsk:s i allmänhet ådagalagda sparsamhet; men jag hemställer, om det är skäl att vid ett så litet anslag sora det ifrågavar., hvilket derjemte angår den intellectuella odlingen, göra några sk:rs förknappning, och om det ej är bättre att lägga till än att taga ifrån, hvilket synes, för så ringa summa och mot en dylik inrättning, vara R. St. ovärdigt. Jag yrkar på grund häraf återremiss af betänk. SlatsUtsk:s utlåt. N:o 83 blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 84; ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 6:te hufvudtitei. Frih. Lagerbjelke, Joh.: Jag anhåller om återrémiss af StatsUtsk:s betänk., rör:de 6:te hufvudtiteln, på de grunder, som jag redan anfört under discussionen af Utsk:s betänk. N:p 78, eller det s. k. princip-betänk.