Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ugglas anfört, med skäl torde blifva till Utsk:t återremit terad, anser jag mig böra fästa Utsk:ts upmårksamhet derpå, att boställsinnehafvare i allmänhet på lämpligaste sätt beredes ersättning för omkostnader af nu ifrågav:de beskaffenhet genom årtals beräkning och icke genom fördelning på bestämda år, och anhåller, af sådan anledning, att Utsk:t måtte taga i behörigt öfvervägande, huruvida icke den för Militiaa-boställen nu gällande Kongl. Kungörelsen af den 16 Okt. 1849, derest den äfven vid syner å andra boställen finge tillämpas, bäst och tjenligast skulle upfylla det åsyftade ändamålet. — De gällande författningarne, rörande kyrkooch prestgårdsbyggnader i Skåne och Halland samt presterskapets skyldigheter i afs. å byggnadsskyldigheten å dess boställen inom dessa provinser afvika i så väsendtliga delar från de stadganden, som gälla för den öfriga delen af riket, att äfven särskilda föreskrifter I) e n 8 Mars. 18 uti nu ifrågavide afseende torde för dessa provinser vara af behof - vet påkallade. Sedan öfverläggningen förklarats afslutad saint H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om Betänk:ts återremitterande; så och efter det propos. å bifall till Betänk, blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. på återremiss deraf och besvarades med ja. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskits den 25 och 29 sistl. Februari bordlagde Betänkanden: Nio 4, i anledn. af väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på vilkoren för kapellförsamlings skiljande från moderförsamling ; och Nio 5, i anledn. af väckt motion om uphäfvandet af 7 Kap. ByggningaBalken.
1 Skellefteå finnes en Tull-lnspektor, som likväl lyder under Piteå Tullkammare, hvilket föranleder uppehåll och kostnad vid klarering afl. fartyg, kommande från och afgående till utrikes orter, oberäknadt att Skellefteå stad nu går miste om tolagsafgifter, de der lill ej obetydliga belopp årligen tillfalla Piteå stad, ehuru sjöfarten derstädes sannolikt är ringare än i Skellefteå. Den 12 Februari 1851 har Eders Kongl. Maj:t i nåder utfärdat BrandOrdning för staden, och genom nådigt Bref den 16 Mars 1855 fastställt Ordningsreglor, hvarutinnan bland annat stadgas, att styrelsen för stadens enskilda ekonomi skall bestå af en Ordningsman samt Sex Äldste bland stadens Borgerskap, med tjenslgörings-skyldighet i trenne år samt biträde af en Stadsbokhållare. Ett spisqvarter finnes inom staden, äfvensom, sedan den 1 Oktober förlidet år, ett ställe för utskänkning och ett för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; och ehuru särskild skjutsanstalt hi Lills kunnat undvaras, i anseende till närheten till Sunnanå gästgifveri, har likväl om reglering af skjutsinrättning i staden anstalt redan blifvit fogad. De för stadshemmanen utgående onera och utskylder, äfvensom statsbidraget för stadens invånare, äro upptagne i särskildt upprättad tabell, som, jemte föreskrifven tabell för landet, i underdånighet bifogas. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormägtigste, Allernådigs te Konung! Eders Kongl. Maj:ts i Underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter. På Landshofdinge-Embetets vägnar. L. C. Cygnaeus. J. O. Hamrin. Tabell för Si tiel erne Inom Westerbol leus ljan9 alfolf amie Merika el sen för ihren 1831, 1832, 1833, 1834 och 1833. Jord. C/l rr < n ~S rr Utsäde af Hus och Tomter Jord st. 227 T: I.
Länet, gränsande i norr och nordost till Wermland och Norrige, i vester till Götheborgs och Bohus Län, i söder till Hallands Län samt i öster Lill Jönköpings och Skaraborgs Län, skall innehålla uti arealvidd ungefärligen 120 qvadratmil, deraf sjöar, strömmar, träsk och kala bergsträckor anses upptaga omkring femtio, så att den jordyta, som är odlad och möjlig af odling, eller är skogbeväxt och till plantering tjenlig samt för öfrigt har vegetation, torde svara närmast emot 70 qvadratmil. Denna beräkning af areal-rymden är grundad på Hermelinska kartan och andra äldre kartor. Enligt af Forsells nyare karta öfver Skandinavien skall deremot Elfsborgs Läns arealvidd endast uppgå till något öfver 114 qvadratmil, hvilket torde vara det rälta, när den delen af Wenern, som kallas Dahlbosjön och eljest kan till Länet räknas, fran beräkningen uteslutes. § I Folkmängden, som i slutet af år 1846 utgjorde 285,125 personer, har, enligt de årligen upprättade mantalslängderne, på sätt bilagda sammandrag utvisa, utgjort: 4 År 1847 235,616. Af dessa voro bosalie på landsbygden 235,128. och i städerne 10,275. samt skattdragande: af mankön 63,967 af qvinkön 69,479 J33 skattfrie af mankön 55,045 dito af qvinkön 56,912 llli957, Folkökningen, som under qvinqvenniet 1842—1846 utgjorde 14,091 personer, har för de fyra år denna berättelse omfattar uppgått till 10,278. Orsakerne till den minskning uti folkökningens progression, som sålunda visar sig, torde ligga i missgynnande skördar åren 1846 och 1847.
Tager man nu i betraktande att desse Rikets representanter måste pä dessa arfvoden hyra sig husr m och köpa sin mat i hufvudstaden der allt sådant är ovanligt dyrt; så frestas man att tro det en bränvinskontrollör på landet, sorn njuter fritt vivre, husrum och nödig uppassning hos bränvinsläbrikanten, skulle kunna vara anständigt ailönad med det belopp, minst tre och högst fem R:dr, som jag i min motion föreslagit, särdeles om man dervid jemväl täger i öfvervägande: dels att en kontrollör icke behöfver några dyrbarare studier, än som kunna inhemtas gratis i folkskolan: dels att han icke behöfver tjenstgöra mer än högst tre timmar om dagen; dels ock att Konungens Befallningshafvande i orterna äro formligen belägrade med ansökningar till dessa på en gång makliga, sorgfria och indrägtiga befattningar. Med anledning häraf och på det Rikets Ständers hittills visade misshushållning med Statsmedlen i denna del af bränvinslagstiftningen icke fortfarande må utgöra föremål för det bittraste hat och motvilja hos den skattdragande befolkningen, vågar jag på det enträgnaste föreslå det Rikets Ständer ville, med underkännande af Utskottets förslag, besluta: att bränvinskontrollörsarfvode bestämmes till minst Tre och högst Fem R:dr om dagen.” Af Håkan Pettersson från Blekinge län: ”Emot Höglofliga Utskottets beslut, får jag anmäla min reservation i följande delar: att, intet afseende fästats å de motioner, som afsågo husbehofsbränningens återställande: afl, sedan den frågan fallit, bibehålla stadgandet af minimum af bränvinstillverkningen pä dvgn vid 300 kannor; anseende jag, det etthundra kannor kunnat vara alldeles nog; att arfvodet, till Bränvinskontrollör bibehållits vid nu stadgade belopp, enär en slik maklig befattning kan anses vara rikligen vedergälld med fem, högst 6 R:dr, hvartill det sednaste försöket inom Utskottet, att nedpruta detta arfvode, sig besteg”.
Riksdagsmannen gullers Iose.biws,on har yrkat er» samling af gällande Författningar, som dels ändra Allmänna Lagen, dels bestämma hwad Landtmannen i öfrigt» i synnerhet säsom skattdragande, bör iakttaga. Herr von Zcdsntr, lkvrr kreäric Oabriel, som anser en fullkomlig omarbetning af sä wäl I7Z4 ärs Lagbok, som Kyrko - och Sjö-Lagarne, samt de sä kallade Oeconomiffe FHrfattn-ngar oumgängelig, förcflär:
Der vaknade ånyo med fördubblad styrka Wallins ända ifrån barndomen hysta längtan efter personlig bekantskap med Orienten, och alla hans tankar vände sig nu kring möjligheten att göra en resa till Arabien och Egypten, hans barndomsdrömmars hemland. Ifrån hans vistelse i Petersburg finnes qvar ett odateradt bref, ur hvilket följande märkeliga yttranden må anföras: "Jag besöker flitigt en Perser Ismail, af hvilken jag mycket profiterat och för hvarje dag kan draga allt större nytta, men han måste få gå sin egen väg och kan på intet vis krånglas in i någon annans method. Han är alldeles fördomsfri, tar sig gerna en sup då och då, känner sitt språk och muhammedanismen bättre än någon här, men kan ej fäs till annat än att prata, i hvilken konst han är fullkomlig mästare. Ty jag sitter ofta hos honom 3 à 4 timmar å rad hela veckan igenom, utan att behöfva annat än höra på honom; ganska sällan inträffa omsägningar eller upprepande, men för hvart ord och hvar tanke har han alltid en vers i beredskap. För öfrigt har jag 3 gånger i veckan arbetat hemma hos Tantavi och öfversatt mest hälften af den Tolk, du i sommars såg hos mig, och dessutom nästan slutat en öfversättning af Schillers Der Neffe als Onkel. Äfven hafva vi nu börjat konversera om aftnarne; ena aftonen tala vi blott Tyska, deri han småningom börjar göra framsteg, den följande tala vi blott Arabiska, begagnande oss af hvarandras kännedom af litteraturen. Hans godsinta och nästan barnsliga karakter, samt hans sinnrikhet och uppriktighet, vinner allt mera min aktning; vi stå numera ej i det trånga förhållandet af lärare och lärjunge, utan på en fullkomligt vänskaplig fot. Vi dricka först thé tillsammans och vräka oss i hans stora divan; hans oändliga berättelser om sitt älskade Egypten, dess sagoberättare, sångerskor, danserskor och alla dess andra fröjder, hafva, om möjligt, ännu mera väckt min lust att komma dit, och jag vet sannerligen icke huru jag skall kunna bära underrättelsen om utslaget på min ansökning angående resestipendium, som i alla fall endera dagen måste komma.
IX. 27. — N:o 105. rörande föreskrifter tili betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af intecknings-säkerhet: N;o 106 angående vilkoren för bränvins tillverkning: IX. 27, 63 — N:o 107. angående förändrad organisation af' krigs-skolan på Carlberg: IX. lil. — N:o 108. angående erläggande af lösen för återvinnande af krononybygge, som förre innehafvaren genom transport sig afhändt: IX ' lil. — N:o 109. angående förhöjda böter m. m. för oloflig elg-jagt: IX. lil. — N:o 110. angående införande af så kallade tjenstehjons-böcker, i stället för nu brukliga orlofssedlar: IX. lil. — N:o lil. angående ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skatteföreuklingens tillämpning på de till si 1 fververket anslagna räntor af det så kallade Salbergs Län: IX. lil. — N:o 112. angående återlemnande till hamnen i staden Halmstad af 2:ne till Kronan upplåtne mindre jordrymder: IX. lil. — N:o 113. i anledning af Kongl. Majtts Nådiga framställning, angående de vid sednaste Riksdag beviljade provisoriska iöneanslags uppförande på ordinarie stat, samt vilkoren dervid m. m.: IX. lil. — N:o 114- angående allmänna vilkor och stadganden i afsende pä de under denna Riksdag beviljade statsbidrag till väganlägg - SS — E — ningar och vägförbättringar samt hamnbyggnader och vattenaftappningar med flera arbetsföretag: IX. 231. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 115. angående utbyte af f. d. förare-bostället vid Södermanlands Regemente | mantal Wreta emot Kronoskatte-hemmanen Kroberga, Westergården ?, mantal och Östergården 5 mantal i Nyköpings Län: IX. 231.
Samma förhållande är det med spannmålsexporten; och det ligger i sakens natur, att den odlade jorden skall öka sig i bredd med folkökningen, hvilken åter ar en klar följd af verldens vanliga gång. Jag kan, för att nu återkomma till motionen, aldrig anse till princip riktigt eller till resultaterna nyttigt, att inkasta staten på en Jånebana, då den icke behöfver det. Vore Riket i fara, en befästning af hufvudstaden för vår sjelfständighet nödvändig &c., då, och till dylika ändamål, hvilkas fördelar tillgodokomma en aflägsen framtid, skulle jag vara beredd att äfven fördela tyngden på efterkommande gemensamt med närvarande slägte; men utan kända och nödvändiga hellof anser jag åtgärden högst oriktig. En talare har sagt, att Regeringen säkert komine att använda medlen för jordbrukets förkofran i odlingar och förbättringar; en annan har trott, att dispositionerna komme att utgå till redan skuldsatta jordbrukare, en annan åter till andra näringar. Opinionerna är o således skiljda i afseende på sättet för användandet; men lån vilja likväl alla hafva. Jag tror icke, att det kan vara lämpligt att ingå i företag, hvarigenom man bestämdt anticiperar på kommande Ständers beslut, och jag betviflar, att dessa, med erfarenheten af föregående Ständers opinionsfluetuationer, skulle vilja gilla en åtgärd, sådan sorn den ifrågavar.; men man hade dock på förhand salt dem 1 nödvändighet att bifalla densamma. Detta anser jag omoraliskt och, om icke stridande mot bokstafven, åtminstone emot andan af våra constitutiönella institutioner. Man har talat om systemets arithmetiska riktighet. Det är sannt, att det på papperet visar ovilkorliga fördelar; men om man sträcker sig utom detta lilla område, skall man upptäcka vådor, som ligga långt närmare de verkliga resultaterna, än de på papperet uppställda calculerna. Man har sagt, att hela dispositionen skulle öfverlemnas till K. M:s godtfinnande. Om man äfven skulle vilja antaga, att vi emot nuvar.
Rgs. for hvarje Riksdaler Silfver Specie, enligt den, med afseen le å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade if>(>4 års mvntfot; 3:o att Rikets Ständer i öfrigt böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, dels att ofvan foreslagne stadgande ineddelas till allmänhetens kännedom, i dea Kungörelse, sorn i Nåder kommer att utfärdas, an - gående uppliäfvande af det, medelst Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1818, allmänheten lillkännagifne beslut om inskränkning i utvexlingen af Silfver mot Bancotransporl-sedlar, dels ock, att, i .sammanhang härmed, nödiga föreskrifter meddelas, ej mindre för liqvidalioner enskilde emellan, efter enahanda grund, sorn för jemväl för debitering och uppbörd af aila slags Kronans räntor, så alt Rikets Ständers ofvanberörde stadgande må efter ordalydelsen blifva till» lämpadt, och all farhåga för skatteförhöjning genom Realisationen såmedelst undanröjd. Oc!i skulle respeelivc Med-Stånden genom -en Deputation om dessa Preste-Slåndels beslut vördsamt och vänligen underrättas, S. D. Elef el t al Prosten Rolander } med anledning af Revillnings■Utskottets 'Betänkande» Kuisai och 22, ingifvet Memorial, om inrättande af Åugbåtsfart emellan Gottland och Öland, till befrämjande af så väl Postens jemnare och bestämdare gång, sorn ock af resandes lättare fortkomst, i stöd af 56 §. K. O. remitteradt till Allmänna Besvärsoch ■O ekonomieUtskottet, Från Hederv. Bonde-Standet. S. D. Till slutlig handläggning företogs nu
Det var Konung Carl XIII, sorn ensam afslog saken, i det han antog Friherre von Strokirchs mening. Detta är förhållandet med målet. Rikets Ständer och Konungens Rådgifvare voro då ense om lagförändringen. Konung Carl XIII gillade ej lagförändringen, men principen, till den grad, att han aldrig under sin regering vägrat någon ansökning om giftermål emellan syskonebarn; ej eller hafva dylika ansökningar blifvit afslagne af vår nu regerande Konung, icke en gång då häfd mellankommit. Jag tror att man ej bör återremittera betänkandet, utan snarare bifalla det; och jag hemställer till Herr von Hartmansdorff sjelf, om det ens kunde möjligen vara behörigt för Lagutskottet att för Ständerna tillstyrka en underdånig skrifvelse, i anledning af den utaf Herr von Hartmansdorff väckta nya motion. Jag anhåller om proposition till bifall på Betänkandet. Den 9 Februarii e. tu. 135 Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Då jag begärde ordet, var det i anledning af Herr von HarlmansdorfFs väckta motion; men jag är sedan förekommen. Jag vill endast tillägga, att jag ej endast i ekonomiskt, utan äfven i moraliskt afseende önskar lagförändringen. Öfverflöd af lagar anser jag alltid skadligt. Om äktenskap mellan syskonbarn vore i Guds lag förbjudet, lemnade Kongl. Maj:t säkert ej tillstånd dertill, och jag skulle visserligen ej eller yrka ett sådant bifall. Om det ej är förbjudet, så är ju åter tillståndet öfverflödigt. Jag anhåller derföre nu, lika som fordom, om proposition till bifall på Betänkandet. Herr Ribbing, Arvid: Det är endast i anledning af de omtalte dryga kostnaderna, som jag velat fästa uppmärksamheten derpå, att PresteStåndet gjort det förslag, att DomCapitlen skulle gratis mottaga, insända och återlemna alla sådane ansökningar, hvarigenom kostnaden blott komme att blifva tre R:dr B:co. Jag anser lagbudet böra qvarstå, och anhåller om proposition på återremiss. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid LagUtskottets ifrågavarande
När man så liberalt och frikostigt gått till väga emot Filialbankerna och deras delegare, hvilka val tillhöra landets bättre lottade innevånare, så synes det mig vara i hög grad obilligt och orättvist, att nu så hardt betunga de lånebehöfvande, som vända sig till Riksbanken för att hjelpa sig ur penningeförlägenhet genom erhållande af mindre lån, hvilka alltid inom 2l/2 högst 3:ne år skola vara till fullo inbetaide: — det är efter min öfvertygelse för hårdt at-t ålägga dera i förväg betala 6 proc. ränta för hvarje hallar, jemte den halfårsvis skeende kapitalafbetalningen. Sa länge oktrojtiden varar för de Filialbanker, som åtnjutaförenämnde fördelaktiga vilkor, bör val Riksbanken icke upstegra räntan för sina enskilde låntagare; fördenskull vågar jag vördsamt föreslå, att åtminstone intill nästa riksdag uti Bankoreglementet måtte få qvarstå det nu gällande stadgandet, så lvdande: att vid utlåning från Allmänna Diskonten är räntan hastställd till 5 proc., sådan den igenfinnes sid. 1-73 i § 154 mom. 2». Hr Printzensköld: Man har till genmäle å min anm. mot Utskd.s förslag erinrat att det stöd,jag hemtat från Sammans, 0 o il 20 Ju n i e. m. Stalsoell BankoUtskils Betänk, vid 1823 års riksdag, icke skulle passa in på närvide tid, emedan dea förra, säger man, skulle vara1 olika denna i väsendtlig måtto, livad peniiingeställningeii beträffar. Det vore verkligen för mig af högt intresse att få veta hvari denna1 olikhet består. Jo, den finnes visserligen sfi* tillvida, att vi mr hafva en stor mängd privata kreditanstalter, sorn icke finna sig generade af att taga den högsta möjliga ränta, och sedan lägga uågonfing dertill i sättet att beräkna räntan från vissa tider af äret samt ännu ytterligare någonting till i provisionsväg; så att dessa penninganstalter förstått att bereda sig alla möjliga fördelar.
Vi har i Hans Maj: ts namn och å Hans vägnar gillat, ratificerat, antagit och fastställt traktaten med dess artiklar och klausuler och lovar Vi på Vårt ord att Vi vilja uppriktigt och troget uppfylla och iakttaga allt som ingår och aldrig så vitt det står i Vår makt bryta det. Vårt Palats Carlton House den 23 mars 1813. GEORGE P.R. Cirkulär angående ersättning åt soldaten för beklädnadsslitning under arbetskommendering. Stockholm den 9 mars 1813. Bondeståndets anhållan att de bolag eller enskilda personer som har tillåtelse att begagna sig av Kronans manskap till arbetskommenderingar måtte åläggas att ersätta de släpmunderingar och arbetskläder som manskapet slitit ut. För arbetet med Göta kanal erläggs inga slitpengar, då de har så stor dagsinkomst att det borde räcka även till arbetskläder. Vid andra arbeten skall tidigare författningar gälla, alltså ingen ersättning. Hädanefter skall vid ankomsten till en arbetsplats bestämmas vilken ersättning trupperna skall ha. Där bör ingå mer än födan. Har karlen egna kläder får han slitningspengar. Stockholm den 9 mars 1813. JOH. AUG. SANDELS. Kungörelse om vad i avseende på truppers underhåll och inkvartering, under tåg och marscher innevarande år, iakttagas bör. Stockholm den 9 mars 1813. Då omständigheterna under innevarande år kan komma att behöva befrämja truppförflyttningar, vill Vi i tid stadga underhåll, skjutsningsoch inkvarteringsbidraget, för att på så sätt minska det tunga som landets innevånare drabbas av. Då priserna stigit ökas betalningen för portionerna till 8 skillingar om dagen för trupper som skall tåga genom landet. Dessutom skall manskapet erhålla 2 skillingar om dagen. Får man bröd från kronans magasin beräknas det till 3 skillingar portionen. Manskapet skall nöja sig med det kvartersvärdarna kan åstadkomma, dock skall det vara nödtorftig och tjänlig husmanskost. Foder för kavalleriets och statens hästar betalas efter gångbart pris i orten. Befallningshavare skall så snart som möjlig meddela när trupper på marsch är att vänta. Då Vi är medvetna om att detta är betungande för landets innevånare, är det av största vikt att fördelningen blir så rättvis som möjligt.
” Hr Printzensköld, Carl: För min del linner jag icke något skäl för R. o. Ad., att frånträda den gemensamma tanke, hvarom Ståndet, då detta ärende förra gången förevar, sig förenat. Jag grundar denna öfvertygelse derpå, att jag icke tror, att det vore lämpligt att förklara det minst tvenne ledamöter af ifrågavande myndighet skulle hafva beklädt domare-embete. Om icke mitt minne felar, innehöll också det förra förslaget, att alla ledamöterna i Regerings-R:n skulle hafva beklädt civilt embete, med undantag af tvenne, hvilka kunde hafva innehaft andra funktioner, än af civil beskaffenhet. Det är visserligen sannt, att i domare-embetes utöfning bör ligga en garanti derför, att lagarne riktigare och måhända med större skarpsinnighet skola tolkas af dem, hvilka i egenskap af högsta domare i Regerings-R:n skola afgöra der förekommande frågor. Men så framt man med domare-embeten menar antingen Häradshöfdinge-sysslor eller ledamotskap i Hofoch Rådslufvu-R:r, tror jag att man misstager sig, om man anser embetsoch tjenstemän, tillhörande denna kalhegori, ega någon större förmåga att bedöma de i RegeringsR:n förekommande göromål, än andra tjenstemän, t. ex. ledamöterne i Rikets Kollegier samt landl-statens tjenstemän m. 11. Jag tror fördenskull, att det vore bäst, om R. o. Ad. bibehölle den förra ordalydelsen i förslaget, emedan ändamålet derigenom säkrast torde vinnas, och ehuru denna ordalydelse icke är fullt så tydlig sorn den borde vara, vågar jag ändock anhålla om bifall dertill. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den siste värde talarens anförande grundar sig helt och hållet på ett misstag. Const.Utsk. hade i sitt förra förslag hemställt att af Regerings-R:ns 7 ledamöter minst 5 borde hafva beklädt civilt embete.
— N:o 121, i anledning af väckta motioner, i fråga om grundräntornas kapitalisering: B, V. 299, 341, 345, A. 350; E, VII.. 3. — N:o 122, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de så kallade Hal ländska kyrko-hemmanen, och dels enskilde motionärers framställningar i ämnet: B. V. 299, 341, 350, A. 351, E. 580. — N:o 123, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. angående afsöndring af jord från Iläradshöfdinge-bostället Hvetlanda Thomasoch Kulla-gården i Ostra härad af Jönköpings län, dels enskild motionärs derom gjorda framställning: B. V. 299, 341, A. 341, E. 580. — N:o 124, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om nedsättning i räntan för åtskilliga skogs-Iotter å krono-parken Reila Tall på Öland: B. V. 299, 341, A. 341, E. 580. — N:o 125, i anledning af väckt motion, angående närmare bestämmelser i afseende å sältet för erhållande af skatte-rätt å krono-nybyggen: B. V. 299, 341, A. 341, E. 580. — N:o 126, i anledning af väckt motion, angående frånträdande af Kronans rätt lill återlösen af de så kallade Trippiska hemmanen i Halland: B. V. 299, 341, 351, Å. 352; U. VII. 10, 12, A. 12; E. V. 580.