Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sä många skäl tala både för och emot denna sak att jag verkeligen är villrådig i min tanke derom. Valmar som ej ar hälften så bredt som kläde, är dyrare i följd deraf samt mindre varaktigt. Det är således en ren förlust för Rusthållaren, ehuru vinst för Riket i det hela , då man annars använder kommiss-kläden, hvilka i afseende å den Svenska ullens' finare beskaffenhet, alla äro tillverkadeaf Utländsk nemligen Strelitseroch Polsk-ull. Valmarn har den olägenhet, att vid ett Regemente som dermed är beklädt, blifva munderingarne utslitne efter ett fällttåg af 6 månader; nya munderingar äro då svåra att^anskaffa och troupparne fara emedlertid illa. Å andra sidan äro de Småländske Regementen och en del af de Skånska beklädde med valmar. Många skäl äro således både för och emot valmar, så att frågan torde förtjena närmare undersökning. Man har klagat Kidd, 0. Adt Prot. V( Band, 9 Den 6 junii e, m. öfver för långa möten. Jag får upplysa att efter öfverräkning, har den Indelta Arméen, sedan sista kriget ej varit samlad mer än 12 dygn om året, då man sammanräknar alla vapen. Ingen Stam i Europa har sä kort öfningstid och man skall hafva en sådan fallenhet som Svenska Soldaten samt befälet ett sådant nit som det Svenska, för att med så kort öfningstid, komma till den grad af fullkomlighet vår Armée äger. Delar man vapen så har Infanteriet haft 9^ och Cavalleriet 16 dygng möten, och detta är väl den minsta tid något Cavallerie kan öfvas på. De långa marcherne hafva varit en följd af större läger, hvilkas nytta torde vara så allmänt erkänd, att man ej vidare behöfver derom ingå i svaromål. Sedan man antagit mötes-passevolancen, drabba långvariga möten och marcher ej Rusthållarne, annorlunda än genom en längre slitning af munderingen. Skulle Anders Danielssons eller Friherre Macnerheims förslag antagas, förfaller hela frågan härom och Kongl Maj-.t kan då samla trupperne på längre eller kortare tid utan minsta slags mehn för de rustande.
Uxlrk lien r oekober Wördsamt Memorial. »Riksens Högloft. Ständers Stats. Utstött har förehaft den af Handelsmannen Stabeck i det Wällofi. Borgare-Stänvet genom Memorial wäckta fräga, om den förmon för StäderneS Magistrats Personer att fä till godo njuta den för öfrige Embets. och Tjenstemän fastställde Lönetillökning; men som desie Embets. ochTjen. siemän icke rrhäka sin aflöning frän Stats. Wer - Den 29 September. 149 Werket, utan frän de Städerne anstagne enstilie medel eller friheter, med hwilka Stats. Werket icke har nägon gemenskap; Sä ansäg Stats-Utstottet detta ämne icke bero pä desi ätgärd. Hwilket dock Riksens Högloft. Ständers egen pröfning wördlammeligen hemställes. Orebro den 29 September 1310. KiäckerskapetL O. blzmilkoo. V! 8-t2Q(1et5. Hbr. Lnosl. »Zzvör-Nx^reAs-SkLnärli l-s-iLmSterL vLgnrr Ib. Weiämsn. ks NeäsrvLl-i» Sonä»-8l5il^su l.sä-imSrer; vLZnrr /inäsrs ^obsnslov. I.. bmomux. Utdrag af Högloff.
Jag nekar ingalunda, att det ifrågavarande föremålet lemnade ett ymnigt tillfälle för de slutledningar, hvilka jag omöjligt kunnat Den ?.8 November i', m. 477 undgå att uppfatta. Man har talat om anhängare. Huruvida desse samlats genom sjelfva frågans natur, eller genom min och andras åtgärd vid dess behandling, torde icke vara svårt att inse, då det dock i alla fall som ett tvisteämne är likgiltigt. Herr Grefve aF Wetterstedt har yttrat, att jag frivilligt ålagt rnig förbindelsen att på den våg Grundlagen föreskrifver, göra mina anklagelse-punkter och mina åsigter öfver Ministérens handlingssätt gällande ; och jag utlofvar att efter all min förmåga söka uppfylla denna Herr Grefvens anmaning. Herr Grefven har äfven förebrått rnig, att hafva utkastat ett frö till anarkiska villomeningar. Det är icke något nytt, att få hora detta uttryck från de Maktägande, då man vågar försvara egna eller andras rättigheter emot de mägtigares försök att kränka dem; men jag förbigår att yttra, hvad den gör, som utkastar sjelfva anledningen till anklagelserne. Man har yttrat, att om de menlösa tiderna på den ena skian försvunnit, så hafva de äfven gjort det på den andra. Jag åter påstår, att Rikets Ständer icke vid något enda tillfälle försökt att åstadkomma någon Grundlagsstridig eller egenmäglig tolkning af Grundlagen, då deremot Styrelsen alltid sökt betaga Svenska Folket språkbrukets rätta förstånd, för tillgodonjutande af sina Grundlagliga rättigheter. Det bär blifvit yttradt, 47® Den 28 November f. m. att man borde vända sig med anklagelserna till ConstitutionsUtskottet; men jag hemställer, om detta är värdt att vidtaga, då jag frågar, om några anklagelser någonsin blifvit gillade eller godkände af detta Utskott.
Hon hade ju hört talas om en ung man, nyss uppkommen från nervfeber, och som blifvit så bedröfvad vid tanken på att middagen möjligen kunde blifva fördröjd genom sotarens besök i köket, att modern vid sitt inträde fann vuxna karlen badande i tårar. Det fans ännu så mycken lefnadslust qvar, att hon gaf sig till att skratta — så ensam som hon var — vid tanken på detta uppträde. Och sedan fick hon syn på tvenne sparfvar, som hoppade på den ojemna stenläggningen invid husraden, plockande ett korn här och ett korn der. Det var riktigt ett nöje att stå och se på dem, ty det var snygga och välmående små sparfvar, med riklig utkomst och eget bo under takskägget. Från trädgården midt emot hördes en flock af deras kamrater käbbla med ifriga små röster. Och midt på gången stod grannens tupp och gol. Det var ju vår! Tvist. De hade varit skilda två hela månader, och för första gången under sitt treåriga äktenskap. De hade i sina bref kommit öfverens om, att hon icke skulle komma ned till tåget för att möta honom, ty det var dem emot att främmande ögon skulle betrakta deras första sammanträffande. Nu var det ju alldeles som att vara nyförlofvade igen; de hade tusen små barnsliga påhitt, tusen små hemliga trollkonster, för att riktigt raffinera sin förälskelse. Så skulle hon då icke gå ned till tåget. Nej. Och »lillen» var skickad hem till mormor; han skulle icke få komma hem förr än efter middagen. De första timmarne ville hon icke ens dela med sig åt lillen; de skulle vara endast hennes. Och den lilla våningen stod fin, mjuk och varm som en dunklädd fogelrede. Hon hade ordnat allt med små skickliga händer, hon hade profvat och afpassat allt. Det kunde aldrig vara vackrare! Det lilla matrummet med sina skulpterade möbler, sina dyrbara skåp, sina bronsfat på väggarne, strålade i full belysning. Ljuset föll ned på gnistrande glas; på hvitaste damast; på nyputsadt silfver, än matthvitt i färgen, än lysande blankt; på frukter i högfotad majolikaskål; på vinkaraffen med dess skarpa facetter, som glänste likt ädla stenar.
Att man afven i de orter, der humleodling i större omfång bedrifves, t. ex. i Södermanland, insett behofvet af undervisning såväl rörande anläggningen och skötseln af humlegårdar, som ock angående de trakter, hvarifrån goda humlerätter kunna erhållas m. m., ådagalägges deraf, att då jag vid ett htishållningsgille i nämnde provins föreslagit, att åtgärder i denna syftning borde vidtagas, enär deri här producerade humlen icke godkändes vid vår Bajerska öltillverkning och sålunda allt mer och mer folie i värde, beslöt Gillet att på egen bekostnad till Landlbruks-Akademiens experimentalfält sända en bondson, som med ifver vinnlagt sig om humleodling. Iler trodde man nemi. att undervisning i ämnet skulle kunna erhållas, och, ehuru egande små tillgångar, utläste sig Gillet att. bekosta hans vistande å stället under ett års tid. Anländ dit, hiel' han likväl icke emoltagen. Sedan vände sig Gillets ordförande till hushållnings-siillskapet meil begäran om åtgärders vidtagande till befordrande af denna angelägenhet. Jag känner likväl ej om deraf följt något resultat. Mig synes att denna urgamla Svenska binäring borde äfven å statens sida vinna någon uppmuntran. Annars går deri troligen under för de från utlandet infiirskrifne stora partierne humle. Jag gillar visserligen ej motionärens framställning om vissa årliga anslag till de hushållnings-sällskap, som vilja anlägga normala humlegårdar; men tror och tillstyrker, »att ett årligt anslag af t. ex. 2,()<!0 rdr af It. St:r ställes till K. M:s Nådiga disposition, för alt, genom Landt bruksAkademiens försorg, en i humleodling skicklig och sakkunnig person mätte antagas, pä samma vilkor sorn statens agronomer, alt, på reqvisition af Inishållnings-sällskap eller al enskildt*, lemna undervisning om humleodlingens bedrifvande på rationelt sall, och att älven tillhandagå med införskrifning af tle för hnmleplanteringen tjenhgaste rötter. Af dessa skäl får jag anhålla om återremiss af den nu föredragna punkten.
I fråga om anordningar, hvarigenom klockarnes brelbäring blefve umbärlig, utan att någon ny tunga för Presterskapet uppstode, och utan att det genom brefbäringsskyldigheten äfsedde ändamål förfelades, lärer för närvarande ingen annan utväg finnas, än att medgifva Presterskapet rättighet till begagnande af krnmdirefhäringen. Ilå emellertid under en längre följd af år klagomålen öfver detta onus. isynnerhet från allmogens sida, varit så allvarsamma, att åtgärder tilt dess lindrande tid etter annan mäst vidtagas, och denna brefbäring, sorn möjligen kunde till fullo ersätta den s. k. klockareposten, likväl för sådant ändamål mäste ordnas på ett nytt sätt och derigenom blefve vida besvärligare än nu, anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka Pikets Ständer att anlita denna utväg. Utskottet finnér sig alltså icke vara i tillfälle att förorda något af motionärens alternativa förslag i hela deras omfattning; men då, särdeles med afseende på den omständigheten, att efter inrättandet af den Statistiska Central-bvrån i hufvudstäden, försändningarne till och från Presterskapet af blanketter och handlingar hörande till den officiela statistiken tillkommit, och !' ckarnes brefbäring derigenom blifvit försvårad, det synes vara billigt, alt Pikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet förordade sådana åtgärder, hvilka, utan olägenhet för det allmänna eller Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- UtsJc.
Hvad först beträffar anslaget för ved och kol, som för närvar, är 25,210 r:dr, och hvarmed eldning besörjes, icke blott i det K. residens-slottet, med 5o3 eldstäder, deraf 3:ne Kongl, och 27 andra kök, samt 44 marmorspisar, kokoch stryk-kakelugnar, utan äfven i de K. lustslotten, Prins Carls palats, gamla banken, Oxenstjerska och Fndebelouska husen samt Hofstallet, i H. M. Konungens och H. K. Fl. Kronprinsens fateburar och tvättstugor, hvartill kommer, att ibland förenämnda eldstäder äro inberäknade äfven de, som finnas i de uti K. slottet varande embetsverk, nemi. Högsta Domstolen, Rikets Allmänna Ärenders Beredning, Caliinettet för utrikes brefvexlingen, Hofcancellers-expeditionen, Riksarchivet, Biblioteket, Museum, Antiqvitetsoch Vilterhets-academicn, Öfvercommendants-expeditionen och Commendanlens, jemte Gardes-reg:lenas till häst och fot högvakter med der liefintliga arrestrum m. fl.; så torde det för många icke vara obekant, att det redan för flera år tillbaka var otillräckligt för det qvantum, som derföre borde anskaffas, äfvensom att detta qvantum ej var tillräckligt för behofvet, utan att K. M var nödsakad att af egna medel årligen låta uppköpa hvad som felade. Genom ett särskildt arrangement hafva båda dessa olägenheter blifvit afhulpna. Ett nedsatt anslag skulle deremot återställa dem i ökadt mått, emedan prisen å ved och kol i sednare tider stigit.
Redaktionen har besluta att vid Iduns sjunde pristäfling, den tredje för innevarande år, till hvilken vi härmed inbjuda våra ärade läsarinnor, i stället för flere mindre pris utfåsta endast ett å Sextio (60) ls.r. för den bästa, för Idun lämpliga originalföljetong. Denna uppsats får till omfång ej understiga 15 spalter, d. v. s. efter det utrymme, vi i hvarje nummer vanligen pläga egna åt följetongen, genomlöpa 5 af Iduns nummer; 20 spalten bör den å andra sidan ej öfverskrida. Tiden för täfiingsskrifternas insändande utgår den 15 instundande oktober. De insända tåflingsskrifterna få naturligtvis ej förr vara offentliggjorda. Manuskriptet bör skrifvas på endast en sida af papperet och hvarje läfiingsskrift märkas å baksidan af kuvertet med påskriften: Täflingsskrift samt förses med en signatur och förseglad namnsedel. Redaktionen. U n d e r toffeln. ) i minns väl, käre vän, med hvilken ifver jag tillbakavisade ert påstående, att jag ej blott på skämt kallades för » toffelhjelten » efter mitt giftermål, utan att jag äfven verkligen ansågs för en sådan. Ni gaf mig den gången så många välmenta vinkar med på min nya bana, som jag föresatte mig att söka följa, och först nu har det blifvit mig klart, hvarför jag med handslag måste lofva er, vid För hvarje 5-tal abonnenter, s o m samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen a f ett glas gyllene rudesheimer, att noga öfvertänka, hvarför jag egentligen blef kallad toffelhjelte; då skulle jag lättare bära det, tillade ni. En dag före supén satt jag med mina studiekamrater och jemnåriga, som dels voro gifta, dels ännu lefde det » fria » ungkarlslifvet, vid våra sejdlar. Det var riktigt " trefligt. Der herskade denna slags stämning, under hvilken den tarfligaste vits framkallar skrattsalfvor. Flere, som redan för länge sedan velat aflägsna sig, hade börjat på med en ny sejdel.
Nov. 2 A. P. i32, 290, 331. Publique papper, om beläning å. Q. Qvanten, Carl von, yttranden. April. Aug. Qvarantaines-afgifterne vid Känsö, 0111 nedsättning i. Qvarnar, om befrielse från Skattläggning för Husbehofs, och om mindre hinder vid anläggande deraf. Febr. P. 686. B. 772. R. Raab, Axel Arvid, yttrande. Mars P. 517.- Raab, Friherre Jacob, yttranden. Rappe, Carl, yttranden. Mars P. 43. B. *55. Julii P. 1122. B. 549. Rappes, Ryttmästare, ansökning om betalning af den så kallade Eckertska Obligationen. Se Eckertska Obligationen. Rebbelberga broar i Christianstads Län, omgående nedsättning i arrendet för. Nov. P. 33. Recognitions-Skogarne, angående. Nov. 2 A. P. 600. Recommendations-afgiften å bref, angående dess bestämmande progressift. Redovisningen för Statens inkomster, angående ändring i tiden till. Sept. P. 368. Reenstjerna, Nils Svante, yttranden. Febr, P. 33o. B. 199. Mars P. 90. B. 383. Refning och skattläggning, om en allmän, samt all jords lika beskattning. Oct. P. 43o. Rege - 431 Regementskrifvare-möten, om upphäfvande af böter för förfallolöst uteblifvande från. RegeriugsFormen, angående förslag till ändringar deruti. Aug. Sept. P. 492. Rehbinder, Joban Fredrik, Friherre, yttranden. Febr. P. 635, B. 614. Remiss-acter, om utskrifvande af särskilte exemplar deraf, i de mål som till sammansatte Utskott remitteras. Febr. P. 801. Remiss-laget, om Reglering af, för Kongl. Räntmästare och LandtRäntmästare. Julii P. 1207. Se Parmpenningar.
”Nå du evige tid!” utropade han och for upp, ”om man kör med stora hölass igenom kungens mage så är det inte underligt om han är sjuk.” Konungen brast i skratt och dervid sprack den böld han hade i magen, plågorna stillades med ens och konungens glädje var gränslös. Doktor Slump endast nickade med hufuvdet med en min som om han vetat att så skulle gå och påminte konungen om den utlofvade belöningen. Några dagar derefter var konungen fullkomligt återställd och i hela det församlade hofvets åsyn skulle han slå sin nya lifmedikus till riddare. Han befalde honom att böja ett knä, men den ödmjuka ställningen blef obeqväm för bonden som icke var vand vid hofmannaseder och då konungen under trumpeters ljud slog honom på axeln med sitt svärd lät bonden undslippa sig ett ofrivilligt ljud hvari munnen icke hade någon del. ”Kors, att du inte skäms!” sade konungen vred. ”Ack herr konung det var nödvändigt”, svarade doktor Slump, ”ty när herremannen (riddaren) skall in måste bonden ut.”48 (Berättad af Mamma, som hört den af sin mor.) ”Af edra yttranden i går har jag anledning tro det en viss herre af mina bekanta förstår att spela älskare äfven utom scenen, ända till illusion och endast för sitt eget höga nöjes skull. Jag beklagar att jag icke kan skratta åt komedien oaktadt jag beundrar skådespelarens talang, men jag hör nu till det slags menniskor som i fråga om vissa saker icke förstå skämt, och det händer derföre ibland att jag skämmer bort nöjet för andra!” ”De skrankor af fruktan och etikett som binda vanliga menniskor äro intet för mig och det är endast i mitt eget sinne som lagarne för mina handlingar äro skrifna, det är derför jag eger frihet och kraft nog att vara vän eller fiende, och lika litet som jag skulle begå en låghet för att bli lycklig, lika litet skulle jag sky ett brott för att hämnas en oförrätt.”
» angående innehållen aflöning till fångne ogifta Officerare . 75. » angående stadganden i afseende på aflöningen för civile em bets och tjenstemän ■ .41, 226. Se för öfrigt: Löneförhöjning. Aflönings-spanmål, angående lösen af, till korporaler vid Arméen och soldater vid Södermanlands regementen . 153. Agrikullur-kemist, angående anslag till . 122: 22. Agronomer, angående anslag till Statens 37. Ahlberg, N-. L., angående pension till . 167: 54. Akademien för de fria konsterna, angående anslag till 148: 58. Allmänna arbeten, angående medel för undersökningar rörande . 160. Allmänna bevillningen, angående den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga .291. Allmänna rörelsen, angående Kronans kassors tillhandahållande för . 169. Alnarps Kungsgård, angående Landtbruks-instjtut å 53, 96. Reg. öfver Stats-Utsk:s Utlåt, och Memor. 1856—1858. 1 2 Utlåtandets Nummer och Moment. Alrutz, E. R., Lots-kapiten, angående pension för enkan efter . 167: 101 Amanuenser, Förste och Andre vid Universitetet Lund. angående löneförhöjning till .240. Amor ter ing slån, angående upptagande af 63. Amunilionsvagnar, angående anslag till anskaffande af 71. pag. 69. Andersson, Ch H., Bataljonsläkare, angående pension till hans enka 167: 89. Arbeten, se Allmänna. Arbetshus, angående inrättande af frivilliga .152. Arbrå linberedningsfabrik, angående . 109. Arméens pensions-kassa, angående anslag till 52. » pensionering, angående anslaget till j Sam'tUtf 124 » och Flottans läkare, angående förbättrade lönevilkor för . 181. Artilleri-batteri i Norrland, angående . 164. Artilleri-regementen, angående tillökning i anslagen för 164.
Det Mantals penningar i Stockholm, Götheborg och Ca lskrona skola utgå likasom ä andra orter i stället för Qvarn-tull, och Salu-accissen, enligt hvad förut skett, fördelas på särskilta Näringar och Han tverk, men för åll den öfriga Uandttulls - ersättningen hvaje Stads andel reparticeras på innevånarne, i förhållande till hvad efter Bevillningens 2:d a Artikel blifvit hvar och en påfördt.” ”Ehuru nu vid Debitering och Uppbörd, af Mantäls-penningarna, hvilkas bestämda belopp utgör 12 sk. för hvarje Mantalsför Person , den casus inträffat att i Stockholm, efter i Församlingarna tillåtne afskrifningar för personer, Den 2 2 Juli. 2153 ner, som d ö cl t före Unpbörds-årels början, eller för bestyrkt fattigdom icke rnägtät betala, de betalandes antal icke utgjort 481000 persotter, har pä grund deraf, att Tariffen, till repartition af J.andttullsoch Arcis-ersättnings Summan imellan S,adema , utförer för Stockholm i Ovarntull 1 'v 12.000 R:dr, uti Salu accis 7,500 R:dr och i tull af Husbehof® accis 23,500 R:dr, in summa 43.000 R:dr, Kongl. Kammar-Ratten tagit sig anledning ålägga Stadens innevånare att ersa ta hvad Mantals penningarne for året understigit 12.00 0 R:dr.” 5
Nu har hon ej på länge haft tid eller lust att ägna sig åt dem, ty sjukdom och död hafva varit gäster i hennes h e m, o c h den ljusa ängeln med de rosiga kinderna, hennes lilla älskling, var blott ett lån från h i m m e l e n; den späda kroppshyddan hvilar nu under kyrkogårdens gröna kulle. » Hvarför tager du i dag af dina kära rosor, du s o m ju alltid helst ser d e m sitta kvar på busken, » frågar hennes man. » Jo, » blir svaret, » k o m så gå vi till Ullans grät ' — där skola de få sprida sin doft o c h tala o m kärlek och saknad. » Medan de stilla vandra g e n o m trädgården, kommer en i sin brokiga dräkt klädd kulla, skjutande en kärra med grönsaker o c h bär. H o n är på väg att försälja trädgårdens alster, men hon måste först inhämta sin matmoders råd och anvisningar. Denna betraktar tankfull de vackra väl formade gurkorna, de röda saftiga jordgubbarna, de präktiga ärtskidorna, säger några ord o m pris och hvad mera kan behöfvas samt gifver till sist den trogna tjänarinnan en uppmuntrande, vänlig nick. » Lifvet är nog ändå bra rikt, min vän, » säger hon, vänd till sin man; » jag tänkte, då vi nyss jordat vår älskling, att solen ej mer kunde lysa som förr, fåglarnas sång ej mer fröjda mitt sinne och b l o m m o r n a ej mer dofta för m i g; men jag känner nu, att arbetet m e d och omtanken för trädgården nog skola återföra mig till lifskraft. &gt; » Ja », svarar han, » måtte h o p p och m o d åter spira upp hos d i g; sådant samlar man bäst i naturens sköte. » An en gång återse vi vår vän, den för trädgårdsarbete så varmt intresserade kvinnan; men nu har hon b a k o m sig ännu mer af sorger o c h lidande, än då vi sist sammanträffade m e d henne.
Jag anser nemi. de hufvudsakliga biträden, som böra komma i fråga för provinser, som lida af svår missväxt, vara att skaffa arbetsförtjenst, som under varande förlägenhet dertill sakna tillfälle, och då kan man för måttlig kostnad företaga lämpliga utdikningar, väganläggningar o. s. v., utan att det allmännas uppoffring derför blifva större, än i eljest nödiga afskrifningar och eftergifter å spannmålsunderstöden; och på köpet hade man vinsten af det nytiga företaget, och fördelen alt ej hafva inlockat folk i onödig skuldsättning för dyra spannmålslån, i hopp att framdeles kunna få dem afskrifna. Jag tillstyrker således icke bifall till motionen, utan önskar blott, att Utsk:n måtte taga saken ad notam vid framdeles afgifvande förslag om medlen att afhjelpa framlida missväxter i de norra länen eller andra provinser. Hr von Troil, Emil: Om jag förenar mig med dem, som begärt bifall å betänk., sker det icke till följd af något åsidosättande af de norra provinsernas interesse, utan derföre, att jag i sådana frågor, som den förevar., anser det omöjligt för R. St. att bestämma, om det ena företaget bör hafva företräde framför det andra, den ena provinsen framför den andra. Jag tror, att sedan R. St. öfverlemnat en viss summa till Konungens disposition för dylika företag, kan man säkrast hänskjuta till K. M. alt bestämma, huru medlen företrädesvis böra användas; och då g:de hufvudtiteln nu blifvit högre anslagen, än Regeringen sjelf begärt, hör man förmoda, att Styrelsen alltid skall finna tillgång till en så ringa summa, som nu är 1 fråga, om saken verk - Den 7 Juli c. m. ligen medför sfi stora fördelar, som man påstår. Hvad åter angår nöden i Jemtland, som man åberopat såsom skäl för bifall lill motionen, känner ]'ag väl icke specieft förhållandet i Jemtland, men tror, att det är enahanda med förhållandet i de öfriga norra provinserna, och der har nöden till stor del uppkommit icke af för liten, utan för mycken odling.