Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaså hafva Rikets Ständer funnit den i § 20, i afseende å utdelning af influtne penningar, förekommande bestämmelse “under fartygets resa" böra utbytas mot den för fartygets räkning, enär den förra, efter orden, möjligen skulle kunna leda dertill, att om penningar, hvilka utan hinder för nödiga utgifters bestridande kunde utdelas, inflöte medan fartyget vore hemma, hufvudredaren en sådan utdelning sökte sig undandraga. § 21. Andra momentet i § 21, innehållande det stadgande: att, om huvudredare enligt redovisningen finge något att fordra, detsamma skulle vara räntebärande från räkningens delgifvande och att samma lag ock vare för det hvarje delegare tillgodoförda saldo, der det ej vid samma tid till honom af hufvudredaren utbetalades, hafva Rikets Ständer ansett kunna utgå, enär nämnda ränteberäkning torde lemnäs beroende af allmän lag eller särskildt aftal. 2:dra Afdelningen. Om fartygs befälhafvare. § 26. I andra momentet af § 26, som handlar om det tall att befälhafvare nödgas under resa lemna tjensten, förekommer det stadgande att rederiet bör om ett sådant förhållande underrättas och dess föreskrift afbördas, men att, om sådant ej utan skada kan ske, Svensk Konsul, eller, om sådan ej finnes, fartygets på stället varande ombud må vidtaga åtgärder för erhållande af annan befälhafvare. Men Rikets Ständer hafva härvid funnit, att, om rederi på främmande plats har särskildt ombud, detta må framför Konsuln vara till ombesörjande af omförmälda angelägenhet berättigadt, dock, i anseende till densammas beskaffenhet efter rådplägning med Svensk Konsul der sådan finnes anställd; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt, sorn ock synes vara iakttagen i 54 § af Konsuls-Stadgan den 20 April 1858, ett tredje moment blifvit i §:n infördt; hvarjemte ordställningen i slutet af berörde 2 mom. ock undergått någon jemkning. § 31.
Majit i underdånighet anhålla, att stadgas måtte, det reserv-hemman, som i skjuts-entreprenad ingått, skall, så länge entreprenaden fortfar, utgöra kronoskjuts i likhet med hållhemman, så vida reserv-hemmanet ej bidrager till entreprenad-kostnaden i högre mån än hållhemmanet. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 6 Aug. 1851. Expeditions-Utskottets Förslag' till und. (Se Skrifvelse-för singel N:o 233, samt Expeditions-Utskottets mern. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående väckt fråga örn försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 256.) S. A. K. Uti nådig proposition af den 12 nästlidne Juni har E. K. M:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, att, sedan E. K. M:ts och rikets Krigs-kollegium, under den 16 Januari 1850, meddelat krögaren N. Joachimsson upplåtelse-bref å nyttjanderätten för tio år till en kronan tillhörig, vid Grönegatan i Malmö stad belägen, tomt om 575 qvadrat-alnars areal-innehåll, emot en årlig tomtöres-afgift af 2 r:st banko för qvadrat-alnen, eller tillsammans 1 R:dr 47 sk. 10 r:st banko, samt skyldighet att, vid arrendetidens slut, eller, när tomten af kronan behöfves, densamma sex månader efter skedd uppsägning från kronans sida, afröjd och planerad, utan ersättning frånträda, hade hemälde Joachimsson, uti en till E. K. M:t in - 202 Expeditiöns-Utskottcts Förslag till und.
9Z9 damälet otillräcklig, bör fyllnadcn anffaffas, icke genom utskrifning eller lottning, utan medelst en allmän Marjering, eller sä kallade Scr-Fcm-eller Tremänningar, fördelad till utgörande af Hemman och Rotar, i jemförligt fZrhällande till nuwaranöe Ittdelningswerk, dä flere eller' färre Rotar kunde sgmmanstäs för att anskaffa den erforderliga styrkan med bibehällandc ak en lika allmän recruterings-skyldighct sä lange kriget pästär; anseende BondeStändet för öfrigt sig med full förtröstan till Hans Kongl. Masits wär Mernädigsie Konungs och Herres wishet och -omsorg, tryggt böra öfwerlemna wärdén om Rikets för' swar och sjelfständighet, öfwertygadt att i nödens stund, om Riket af främmande härar anfalles, ingen redlig Swens? rmdersäke finnes, som cj will wäga lif och blod för Fosters landets uprätthällande. vt -uxrs. klx Urotocolls 8. L. l^riigLrckk» Herr Grefwen och Landt-Marskalken, förklarade, att Ridderskapet och Adeln skulle öfmerwäga detta Bondc-Ständets nog ofLrwäntade beflut, och i behörig ordning sig deröfwer yttra; samt bad Deputerade, att till Bondc-Ständet återföra Ridderskapets och Adelns helsning. Depulationen afträdde efter wanligheteir utbeledsagad.
Maj:t att till folk-undervisningens befrämjande använda de besparingar, som å dessa anslag kunde uppkomma. Uti detta ämne skall Utskottet framdeles afgifva yttrande, sedan den af sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i dess Utlåtande JV2 19 behandlade fråga, angående folkskole-väsendets ordnande m. m., blifvit af Rikets Ständer slutligen pröfvad. 87:o. För utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket bar Kongl. Maj:t, till utgående under nästa statsreglerings-period, äskat enahanda anslag, som vid sistlidne Riksdag beviljades, eller 3,750 R:dr R:mt årligen. Då det är af vigt, att ifrågavarande, åt Svenska Akademien uppdragna, ordboks-arbete icke må af brist på medel afbrytas, tillstyrker Utskottet, 8 Slals-Ulskollets Utlåtande Ås 148. (Fortsättn.) alt ett belopp af 3,730 R:dr må för omförmälda ändamål af Rikets Ständer beviljas, alt fortfarande utgå under hvarldera af nästkommande tre år. 88:o. Beträdande deri uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition derefter följande fråga om ett anslag af 4,500 R:dr till inköp af instrumenter för de meteorologiska observationerna, har Utskottet redan uti 54 punkten af detta Utlåtande meddelat \ttrande, bland extra anslagen uppföras. 89:o. För utgifvande af ett plancheverk öfver Svenska svamparter, enligt de original-albildningar, som blifvit verkställda för det af allmänna medel till Vetenskaps-Akademiens disposition ställda anslag för anskaffande af original-målningar af Svenska vexter m. m., bar Kongl. Maj:t äskat ett belopp för en gäng af 4,300 R.dr II: in t. Då ifrågavarande plancheverk, med dertill hörande lext, hvartill, enligt hvad i Statsråds-protokollet till den Kongl. Propositionen upplyses, redan ett så betydligt anta!
Sedan jag funnit honom för odygdlös för att trifvas ute, har jag i rummen lagt böcker, papper, kartor, ritstift och sådant mera i hans väg, och till och med försökt att slå in i lärorika, uppbyggliga samtal, men läsa och arbeta får han nog i skolan menar han, och hvilar nu riktigt ut medelst att göra ingenting jemt upp det tröttsammaste jag vet i verlden. – Nej jag gör honom orätt. Spela kort skulle han vilja ifrån morgon till qväll med mig eller tjenstfolk, lika godt hvem, blott den har händer att ta i korten, med, men här i huset äro de för beskedliga och sysselsatte för att spela med honom, och jag för beskedlig samt för stor haterska af kortspel, att mer än en eller högst två timmar om dagen förunna honom det nöjet. Akta dig nu komma de stora tankarna! Jag har nämligen jemfört min belefvade, af rika Föräldrar födde, i pension uppfödde Kusin med våra bondpojkar och de trasiga tiggargossar jag här och der träffat på. De äro muntra, raska, odygdiga, hvar och en med sin karakter, god eller mindre god, men dock en gifven – de plågas icke af ledsnad eller af sig sjelfva, hitta som de säga alltid på något, på någon utväg – man känner de blifva män för sig – Han är orklös, hjelplös, hågoch färglös, matt och stapplande – och likväl om de vid tretton års ålder känna bokstäfverna, är derföre icke alltid säkert att de rätt kunna stafva, men få de än icke lära så mycket i skolan äro de åtminstone glada att slippa derifrån, då Edvard deremot kan uppräkna jag tror hundra vettenskapers namn, som jag knappt vet hvad de betyda, och ännu knappare hvad de tjena till, om de hvarken kunna väcka deltagande eller ens afsky för sig – och jag har frågat mig hvad är orsaken till allt detta, hvilken fråga uppväckt en annan och denna en tredje och så vidare, tills jag slutligen blifvit så omringad af frågor, att du får hjelpa mig till ett svar, så framt jag icke skall alldeles förvandlas i ett frågtecken. Ty ser du om man kommer längre med okunnighet än med bildning, hvarföre då bråka så mycket?
Om äfven för denna gång statens medel skulle användas på försök (hvilket i allmänhet ej torde vara rätt, ehuru det ofta sker), så tror jag dock att för den ifrågavar. lasten undantag borde göras. Det är väl ändå den som gör den största skadan, på sätt här förut är anfördt, och jag skulle tro alt ett anslag ej kunde bättre användas, på sätt Gr. Lewenhaupt och flera värde talare anfört. Gr. Sparre, Erik: Den åsigt, jag här ämnade uttryc ka, har redan blifvit vederlagd, och det torde sålunda kanske vara onödigt att jag nämner den; men då enligt milt förmenande menskliga laster och passioner måste korrigeras på helt annat sätt än genom läkarekonsten, och man här talat om att genom en kuranstalt bota dessa laster, så måste jag uttala min fruktan att ändamålet ej kan vinnas. Jag kan således ej annat än tillstyrka bifall till Utsk:s betänk. Hr Åkerman: Man har emot min anmärkn., att det skulle erfordras stora kostnader för att öfverallt i riket införa så beskaffade kuranstalter, efter behofvet i fall kuren är nyttig förefinnes öfverallt, gjort den anmärkn., att här blott är fråga om ett enda ställe, och att således kostnaderna derför ej äro så särdeles betydliga; men jag hemställer om, i fall detta understöd till ett ställe beviljas, man ej tager på hand att lemna enahanda understöd till alla andra ställen i landet, der förhållandet är enahanda. Jag får på sådan grund förnya min anhållan om alt få betänk. bifallet. Hr Ribbing: I anledn. af den siste värde talarens yttrande, kan jag ej annat än andraga, att det enl. min tanka skulle vara särdeles nyttigt, om på flera ställen det gjordes anspråk på sådana medel; ty det skulle, enligt miu åsigt, bevisa att kuren lyckats här, hvilket vore ganska helsosamt. Hr von Hohenhausen:
Jag anser detta förslag icke vara lämpligt först och främst derföre, att det blefve omöjligt att kontrollera verkställigheten af de deri påyrkade lagsladgandena, och för det andra derföre, att det strider emot en grundsats, som börjar att allt mer och mer blifva erkänd, den nemi. alt handel och industri böra få utveckla sig under fullkomlig frihet och oberoende. Det har varit fordna tider förbehållet, att lägga band på landets näringar, men den närvar, har börjat lossa dem. I detta tidehvarf väcker det förvåning, äfven hos dem som äro böjde för bibehållande af ett prohibilivt system i vår ekonomiska lagstiftning, att elt land finnes, der det vid lifsstraff varit landtmannen förbjudet att annorstädes än på städernes torg försälja sin vara. Jag kan icke för min del gilla att man söker genom tvångsbud verka på den enskildtes öfvertygelse om rätta sättet att använda sin skog. Det vore ungefär detsamma som om man sade till åkerbrukaren, att han ovillkorligen skulle så ett visst antal tunnor säd till frambringande af landets behof af spannmål men icke mera, eller om man hindrade honom att sköta sin jord, såsom han sjelf ville. Jag tror att på upplysningens bana kommer man säkrast till det mål som åsyftas; detta är också den väg, hvarpå man i sednare tider börjat att framgå och der man redan skördat ganska många och vigtiga fördelar. Sålunda har sedan år 1S12 en bättre hushållning med kronans skogar inträdt, hvilket haft god efterföljd hos många skogsägare, hvarförutan flera goda böcker i ämnet utgifvils. På Jernkontorets och några enskilde personers bekostnad, har i Westmanland ett enskildt skogsinstitut blifvit inrättadt, hvilket först förlädes vid Ferna bruk, men sedermera flyttats till Westsura under Ramnäs bruk hörande egendom. I början då detta institut anlades var det mänga af våra s. k. upplyste män, som icke ville erkänna nyttan deraf; och allmogen i främsta rummet sade att det vore något utländskt, som icke passade för vårt fädernesland och att om det vid institutet begagnade hushållningssätt öfverallt infördes, skulle våra skogar snart för all framtid helt och hållet förstöras.
Ad. och PresteSt. vilja i skrifvelsen hafva infördt, alt ansvarigheten för Konungens rådgifvare nphört, hvaremot Borgareoch BondeSlm, i motsats deremot, vilja få in en berättelse om deras beslut, ang:de afskedande af en Konungens rådgifvare, dä mätte det väl vara en riklig sammanjemkning emellan Ståndens olika beslut om i st. för dessa båda omtvistade meningar ingenting vidare inkommer i skrifvelsen och riksdagsbesluts §:u än den bestämda faktiska upgiften, alt granskningen af Statsråds-protma icke lill någon åtgärd å R. Sirs sida föranledt, hvadan jag anser min anhållan om återremiss af meni., betydligen stärkt genom de anföranden, som detsamraas försvarare här haft. Hr Printzensköld: Det år nog lätt för Gr. Lagerbjelke, att ifrån sin bänk på Riddarhuset förklara, att om Exped.Utsk. hade utbytt de ordalag, som Exped.Utsk. begagnat emot dem, som Gr:n ansett böra användas, så skulle en så beskaffad sammanjemkning hafva haft framgång; men hvilken garanti liar Gr. Lagerbjelke derför, att Den 22 Augusti. 373 en så obetydlig förändring, som den, af ett utbyte utaf orden: att ”i följd af skedd granskning af Statsråds-protm, ansvarigheten för Konungens rådgifvare har uphört'1 emot orden.- ”att granskningen icke har till någon R. St:s åtgärd föranledt” skulle hafva af samtlige RiksStm eller åtminstone af 3:ne bland dem blifvit godkänd. Finnes väl någon den ringaste anledn. för Gr. Lagerbjelke, lill den förmodan, alt tvenne Riksstånd, som under diskussionerna bestämdt förklarat och sedermera såsom deras beslut tillkännagifvit för Utsk., att de och de orden borde för dessa Stånds räkning inflyta i skrifvelsen, skulle hafva åtnöjt sig med en så lumpen samraanjemkning, som den, att man utbytte några ord emot ett par andra, hvilkas lydelse med dem är fullkomligt identisk. Ändamålet med återremissen var ju den, att få in de ord, hvarom nu är fråga.
Sländer vid nyssberörda riksdag meddelade grunder, enligt hvilka vid Jemtlands Fältjägare-regementes af Kongl. Majrt, under den 21 November 1827, provisoriskt från 1000 till 800 man nedsatta styrka tills vidare skulle förblifva samt landets roteringsbörda åter lindras derigenom, att de förr roterade, men då vacanta hemmanen, äfvensom all dittills oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord, på uppgifvet, sätt, indelades till knektehållet, hvarförutan till så väl roteringens som rustningens i provinsen understödjande påräknades vissa föreslagna bidrag af stats-verket. De sålunda framställda grunderna för ordncndet af ifrågavarande besvär biföllos dock ej Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, A:o 64. 29 af Rikets Ständer, hvilka deremot, uti skrifvelse af den 30 December 1840, hos Kongl. Maj:t förnyade deras underdåniga anhållan, att, jemte det Jemtlands soldater ålades samma skyldigheter, som kronans indelda manskap i det öfriga riket, roteringen i nämnda provins måtte jernnäs till likhet med roteringen i det öfriga Sverige, sedan hemmanens godhet, grundränta och öfriga utskylder blifvit emellan länen behörigen jemförda och tagna i beräkning, hvarefter de nya hemman, som i Jemtland tillkommo, fingo öka den gamla roteringen med ny, samt att dessa för Jemtlands Fältjägare-regemente tillstyrkta vilkor jemväl måtte sträckas till Jemtlands Hästjägare-sqvadron, så att rusthållarne vid denna sqvadron komme i åtnjutande af all den lindring i deras hittills åliggande skyldigheter, som antingen redan blifvit eller framdeles kunde varda rotehållarne inom provinsen beviljad; hvarjemte Rikets Ständer förklarade, att roteringsförrättningen i Jemtland borde, såsom å andra orter, på statens bekostnad verkställas samt, intilldess ny rotering efter de uppgifna grunderna hunne inom provinsen komma till stånd, roteringen och rustningen derstädes presteras, på sätt då egde ru.m.
Ve at ^äStä’ un^^r ett skeft seen elen, och sålänge af honnef flTt,nlereSSaHt ! ™ä”g". rättvisa för det goda uppsålet och bemödandet hUp**, gagna . octl ”iuler om man nyckfullt gäckas oell fördomsfullt h/l" tU‘lg oc 1 &,ädie,oS' fordra upprättelse. lordomsfu 111 bedommes, utan att kunna U U dan dr" g^ m ä r Uim. alltfor va1 > att jag hvarken Iian eller bör På mina LnZ^XrÄ” “r°Ch ^ ^ Ja g för min del hvarken n(Vo .Ll . n , an,rja# *■'§*' foi svarade kretsna rättigheten i den delen väl C| ^ ^estr'^er nägon den sjelfeg gäng förekommer eller vederlägger d Wika ’anf f i,h°PP °m fraf°'. man bör vara för ömtålig ll^i*. ^ , ,in‘a ‘ Ej heller tror jag, att ställningar såra siÄ’ M S,äcker,er e,hr öfverdrift uliJ fram ehuru skeft den kail vara uSaUada|lIe(lllinS eller grund* som saurén eller fabeln PI1^P 1 • ’ °C 1 k?nske ej salla'i innehålla, såtraktas. Ingen rättskaffens mlnT U S°a uSnt °ch fördomsfritt bör be felh hvilka Icke å helier odeira råT ^7 och sneller att göra den effert ?ä\ ^ r v,£S1erl,Sen lemnäs till glömska icke kan mota dem utan’ heUa’Zle ?'ZuZ *?*“*> •*"* Til Autina dock inträffa, då anseendet så hett, fr”* s.I"neslam,»iig. De f»11 betydligt lider, alt verkuingsforniå - gun genom anfallen iuskränkes.
Frih. Palmstjerna, Carl Otto: R. o. Ad. har redan vid första föredragningen af denna fråga, bifallit StatsUtsk:s då afgifna tillstyrkande; och på de goda skäl som då anfördes, äfvensom på grund af, hvad Gr. Mörner dels i sin reservation, dels muntligen åberopat, får jag vördsamt anhålla, det behagade Hr Frih. o. Landtm, framställa den propos. alt R. o. Ad. mätte vidblifva sitt förut fattade beslut i denna fråga, med afslående af StatsUtsbs nu gjorda framställning. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt, att med afslag å det af Utsk. nu tillstyrkta anslag till hamnbyggnaden i Calmar vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. 7:0 ang:de 8:de punkten. R. o. Ad. vidblef sitt i ämnet fattade beslut. 8:o ang:de 10:de och 11 :te punkterne. Utsk:s yttrande lades till handlingarne. 9:o nng:de 12:te punkten. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut. 10:o ang:dc 13:de punkten. Utsk:s yttrande lades till handlingarne. 11:0 ang:de I5:de punkten. R. o. Ad. vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut. 12:o ang:de 16:de och 21:sta punkterna. Utsk:s yttrande lades till handlingarne. Slutligen förekom och lades till handlingarne Utsk:s anmälan att de öfrige punkterne af utlåt. N:o 163 blifvit af samtlige RiksSt:n antingen bifallne eller lagde lill handlingarne. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda mern. N:o 227, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. N:o 165, ang:de extra Statsanslag till föremål tillhörande Finance-depart:lets handläggning, vidblef R. o. Ad. sitt förut rörande l:sta punkten af nämnde utlåt, fattade beslut och lades förevar, mern. lill handlingarne.
Är bet enligt med enstildtas rätt och rn klok Statshushållning, ak öfwe, lämna Jnnehafwaren till en Egendom hwaruppä han grundat sin förmögenhet uti ÄmbckSmöns wäld, fbr att de efter ny pröfning stola bestämma gränserne af dess hchof? Finnes däruti en säd^n fördel för Staten som pä nägot sätt är förärande emot den osäkerhet en sädan anstalt medför för enskildte? Finnes wäl u«i Skogens uplätande till en Z:dje Man som därtill alldrig haft nägon rätt eller därup» pä grundat nägon wäntan, den.rättwisa som hwarje medborgare har stäk at fordrat Staten kan, efter min tanka, af Jnnehafwaren till en R>cognitions'stog, hwaruppä ett Bruk af älder är grundadt, e) begära mera, än att för sin äganderätt fä rn witz Köpeskilling, att genom bestämmandet ak Hemmantal fä af jorden den högsta ärliga inkomst, och att bereda för andra Medborgare lättnad i be allmänna bcswären samt förökad Waruproduction genom nya odlingar. Alt detta winnenär DrukS-Ägaren fär tillständ att emot Skattläggning och indelning till Hemmantal behälla hwad han hittils tvärdal. — Bruk brdbfwa arbetare, och ägaren lär ej försumma, att dä han stall erlägga Skatt, odla hwad som ger ersättning derföre. Dä jag ä ena sidan ej kan ingä uti att betrakta Bruks-Ägaren, som har en Recognitiors Skog sig till nyttjande upläten, i likhet med Säteri-Ägaren, som har tull ägande,rätt till den jord han köpt och i mohn Tredje Band. N:o 167, 168. af LZIL Den 4 Octsber. af deh högre wärde högre betalt, kan jag ä den anr dra c) mihkänna Bruks - JdkarenS rätt, som innehar en af ölder Wcikct tillagd Rccognitions»Skog at lis ka anses och behandlas som rn Äbo pä rtt Kronohemman.
Betänkande, N:o 8. 1815 års riksdag blifvet föreslaget ett närmare bestämmande af de afgifter, hjelp-rotarna vid indelta regementerna borde betala till stam-rotarna, eller planpenningarnas jemkning till ett efter dåvarande tids varupris lämpadt belopp, och att Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse, i afseende på jordlegans förvandling och ersättningarnes bestämmande, funnit endast indelningsverket och knektekontrakten böra tjena till grund derför och ersättningen ej böra fastställas i annat än spannemål eller deremot svarande penningar efter länets markegång, så att i de orter der kneckte-kontrakten berättigade stamrotarne till någon vedergällning af hjelprotarne, denna ersättning skulle utgå till samma belopp, som knektekontrakten och indelningsverket utstakade, förvandladt i så mycket spannemål, hälften råg och hälften korn, som efter det årets markegång, då hvarje regementes knecktekontrakt efter indelningsverket upprättades, belöpt emot de i kontraktet utsatte penningar; dervid borde iakttagas dels att de stainrotar, hvilka enligt indelningsverket förklarats skyldige att, ulan ersättningaf hjelp-rotarne, bestå de soldaten tillerkände förmåner, eller de rotar, hvilkas torp vid fastställda storeller enskiften blifvit utbrutne och planlagde på sådan gemensam mark, hvilken förut tillhört både stamoch hjelp-rotarne, och i allmänhet de stamrolar, hvilka något ständigt vederlag erhållit, vore till all ersättnings åtnjutande oberättigade, och dels att rättighet till ersättning för den jordrymd, sorn tilläfventyrs, utöfver hvad knecktekontrakten utsatte, vid soldattorpen befunnes, icke borde ega rum.
Maj skola ledamöter af R. o. Ad., hvilka, efter det riksdagen å rikssalen blifvit öppnad, vid riksdagen sig inlin na, styrka deras <3tc. &c. 37 §• Vid hvarje riksdag utser R. o. Ad. in pleno en af sju ledamöter bestående Ridd.directm, genom val särskildt till ordförande jemte suppleant, och särskildt till öfriga ledamöter jemte 3:ne suppleanter. Denna Direct:n besörjer och förvaltar Riddarhusets angelägenheter enligt utfärdad instruction, som äfven innehåller föreskrifter för Riddarhusets tjenstemän. Ej må &c. Remitterades till Ridd.Utskottet. Ånyo föredrogs BancoUtskrs d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. Nro i4i , i anledn. af de inom 2tne RiksSt. gjorda anmärkntr vid Utskrs under Nro i3a aflåtna memor. I sammanhang härmed föredrogs PresteSt:s d. 12 dennes på bordet lagda inbjudn. i samma ämne. R. o. Ad. vidblef sitt vid föredragning af BancoUtsk:s jnemor. Nro i32 fattade beslut samt lade utlåt. Nro i4i till handlrna. Vidare föredrogs BancoUtskrs d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. Nro i4a, i anledn. af de inom 2:ne RiksSt. gjorda anmärknlr vid Utskrs under Nro i3i afgifna memorial. I sammanhang härmed föredrogos ej mindre PresteStrs d. 12 dennes på bordet lagda inbjudn. i samma ämne, än BondeSt:s genom prot.-utdr. af d. 14 dennes gjorda inbjudn. till Medstånden att förena sig i BondeStrs vid pröfning af BancoUtskrs utlåt. Nro 142 fattade beslut, att R. St. böra ingå till K. M. med und. anhållan, att, derest fullmägtige i Banken kunde blifva i behof af K.