Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han kunde ha varit här tidigt i morse, efter som vi hade räknat ut det, hvarför jag redan klockan 9 var i full parad. Barnen hade jag bedt ned på förmiddagskaffe, ty tänkte jag, ungdom och skönhet afväpnar allt — till och med kvickhet. Nu känner jag mig just litet trött och urrig. Den andra: Inte i dag häller. Finns det något värre än att vänta! Den tredje: Väntat hela förmiddagen; bjudit barnen igen. Strax efter middagen knäppte jag upp klädningslifvet och sköt af mig kängorna för att hvila litet, ty att han inte kom i dag häller, var då tämligen säkert. Kunde något ha händt honom? Jag hade just somnat riktigt godt, när Sofi stack in hufvudet och skrek som om hon haft eld i kläderna: »Frun, frun, nu är det nå’n här!» »Hvem?» frågade jag yrvaket. »En alldeles ny herre!» »Du min värld», skrek jag, »det är han!» »Klädningslifvet, Sofi! Åh, ett sån’t elände — och kammen! Hvar är patron — och fröken Maja? Ute? Ja, jag säger! Och barnen som är hemma –. Skicka efter dem allesammans, låt drängen springa! Ta genast in kaffet — småbröd står till reds. Du bad väl honom stiga in i förmaket? Glömde du —! Glömde du? Står han i tamburen! Vår egen så innerligt efterlängtade redaktör!» Jag ut som en blixt, med galna kängor på tokiga fötter, snedknäppt klädningslif och ena kinden alldeles rutig efter broderiet på kudden. Men så kom jag i håg »det första intrycket» och — Villy. Han skulle väl inte behöfva skämmas ögonen ur sig alldeles för tant Lova, häller. Sofi fick sig en så pass ordentlig skrupens jag hann åstadkomma i en hast, och så skickade jag ut henne och bad den främmande vara god och stiga in i förmaket så länge: »herrskapet skulle komma strax.» Tio minuter därefter trädde jag in, lugn till det yttre, fast klädningslifvet skakade som ett eldsprutande bärg strax före ett utbrott, så klappade hjärtat. Blek, mager, väl klädd, det var allt jag hann se i i en hast. Därtill så blygsamt plaserad strax invid dörren och med hatten mellan knäna!
Får jag icke? Då skall jag ut för! Gå härifrån, djefvul; du är icke den du gaf dig BIKTFADERN går till vattenkrukan, fuktar sin näsduk och torkar pannan; derpå lugnad. så gerna vara det. Jag är det icke, Gud förlåte mig, men jag ville MARGIT. Nu har ni ingenting mer att säga mig? BIKTFADERN. Blott ett enda ord: förlåt! (Böjer knä.) Scen VII. DE FÖRRE. ABEDISSAN. SYSTER AGNES med gissel. ABEDISSAN häpen. Hvad betyder detta? 15 BIKTFADERN upp. MARGIT. intet tvifvel, att en så from mans böner blifva hörda. ABEDISSAN till biktfadern. Fader Franciscus bad för min själ, och det lider Hvad har hon sagt? BIKTFADERN stum. MARGIT. någon bikt, det var endast upplysningar ni begärde! ABEDISSAN. Hvad har jag sagt? Tala om! Det var icke händt? Hon har väl ljugit igen som vanligt, och ni tror hvad hon har sagt; jag ser det på er. BIKTFADERN. Hvarför tiger . broder Franciscus? Hvad har Syster Margit har icke ljugit. ABEDISSAN. Syster Agnes! Strängaste kroppspenitens, som reglerna bjuda, för syster Margit! Stupa henne här i vår närvaro, så att sanningen kommer fram! BIKTFADERN. Se der hvad jag sade; ni tror hennes lögner. I himlens namn, icke så, fru abedissa! ABEDISSAN. Ni har miskund med synden, broder Franciscus! Eller ... skulle ... ni ... Syster Agnes! Tjenstgör! BIKTFADERN. Låt mig gå härifrån! Låt honom gå. BIKTFADERN vid en blick af Margit försök att misshandla detta barn, hvars själ ni varit på god väg att förstöra! Jag protesterar mot... ABEDISSAN. Nej! Jag stannar, men jag motsätter mig hvarje det icke är den unga flickans själ som ligger er om hjertat, då ni uppträder som försvarare för hennes kan ni klaga, om ni vågar! Syster Agnes! Fram! AGNES fram mot Margit. Broder Franciscus!
Bjud fördenskull, att man förvarar grafvena, intill tredje dagen, att hans Lärjungar icke komma, och stjäla honom bort, och säga folkena: Han är uppstånden ifrån de döda; och blifver så den sista villan värre än den första. Då sade Pilatus till dem: Der hafven I vaktena; går och förvarer, som I kunnen. Då gingo de bort, och förvarade grafvena med väktare, och beseglade stenen. Om Sabbathsaftonen, i gryningen på första Sabbathen, kom Maria Magdalena, och den andra Maria, till att bese grafvena. Och si, det vardt en stor jordbäfning; ty Herrans Ängel steg ned af himmelen, och gick fram, och välte stenen ifrå dörrene, och satte sig på honom; Och han var påseendes som en ljungeld, och hans kläde hvit som en snö. Och väktarena blefvo förskräckte af räddhåga, och vordo som de hade varit döde. Men Ängelen svarade, och sade till qvinnorna: Rädens icke; ty jag vet, att I söken Jesum, som var korsfäster. Han är icke här; han är uppstånden, som han sagt hade; kommer, och ser rummet, der Herren var lagder uti. Och går snart, och säger hans Lärjungom, att han är uppstånden ifrå de döda; och si, han skall gå fram för eder uti Galileen; der skolen I se honom; si, jag hafver sagt eder det. Och de gingo snarliga ifrå grafvene, med räddhåga och stor glädje, löpande, till att kungörat hans Lärjungom. Och vid de gingo, till att kungörat hans Lärjungom, si då mötte Jesus dem, och sade: Hel eder. Då gingo de fram, och togo på hans fötter, och tillbådo honom. Då sade Jesus till dem: Rädens icke; går, och kungörer det mina bröder, att de gå till Galileen; der skola de få se mig. När de gingo bort, si, någre af väktarena komma i staden, och kungjorde dem öfverste Prestomen allt det som skedt var.
De voro åtta om en. De talade alla till henne. Alla surrade i öronen på henne. De berättade om sig sjelfva, om hvarandra, om familjen Mäienen, familjen Mäienens utmärkthet och om hela verlden i förhållande till familjen Mäienen. Familjen Mäienen, fattig, talrik, obemärkt, hade likväl sin storhet, sin rikedom, sin ryktbarhet. Det var talangens och snillets storhet, rikedom och ryktbarhet. Allt hvad som lif och anda hade erkände, beundrade och föll till fota, så fort de blott kommo inom familjen Mäienens periferi. De voro Finlands bästa barn, landets ädlaste söner och döttrar, dess stolthet, ära och hopp, de som skulle göra landet stort och ryktbart och berömdt, de som skulle bringa en strålglans af berömmelse kring Suomis sköna panna, de som skulle föra landets fana framåt på den ena och enda saliggörande banan, genom musik, teater och skön konst på det ena och enda språket, landets egna, det finska. Nadja hörde på med öppen mun. Hon hade i alla sina dar talat finska och fann det alldeles naturligt, att hon och hennes gelikar skulle tala detta, men hon hade trott, att »herrskapet» borde tala svenska. Hon hade aldrig förr funderat på dessa saker, men nu fick hon en dunkel föreställning om, att finskan, som hon kunde, i sjelfva verket var mer värd att hålla på än svenskan, som hon icke kunde. Och så lät det så vackert, det der talet om fädernesland, fosterjord och hemtorfva. På det här afståndet isynnerhet. Och hon gjorde inom sig vid tredje vinglaset ett stolt löfte att bli patriot, språkpatriot. Sitt program skulle hon nog få af Mäienens, dermed var ingen nöd. Och med oförstäld beundran hörde hon på herr Mäienen, som satt närmast och som för ögonblicket hade ordet. Han talade med stark finsk accent breda och bräkande äljud, fulla runda o'n och tonvigten alltid på första stafvelsen. Det var ett oupphörligt gungande fram och tillbaka med rösten i de omöjligaste intervaller. Upp och ned.
Man väljer skuggrik och torr plats, spänner af ränslarne, breder regnkappan under sig, förtär litet reskost och njuter välbehöflig hvila. Ifall man kan, är bra att beställa nattlogis förut. Man skrifver ett par rader till värden och ber någon förbifarande befordra dem. Ber man få medsända sina ränslar, betalar man en ringa drickspenning, 10 — 15, högst 20 öre pr styck. Man uttager förut hvad som man har bruk för under dagens lopp, ser till, att ränslarne läggas ordentligt, så att de ej vändas upp och ned eller bli sönderskafda. Skall skjutsaren fara längre bort, erlägges betalningen i förskott. Ar man i närheten af de större städerna, iakttager man litet mera försiktighet — för landsbygden behöfver man blott fråga efter skjutBarens namn. Pris för logis bör man alltid fråga om, innan man tager rummen i besittning, eller priset i ett för allt pr dag, ifall man stannar ett par dagar eller längre, och man kan då påräkna en ej obetydlig moderation, isynnerhet om flere personer äro i sällskap. Priserna variera betydligt. På de router, där engelsmän och amerikanare draga fram, är alltid dyrast, såsom i » det underdejlige Hardanger », Romsdalen, delvis också i Sogn och Thelemarken. Billigare äro Hallingdalen, Gudbrandsdalen och Valders. Skall man företaga en tur på fem k sex vackor, bör man hafva en extra omgång kläder i nattsäck eller kappsäck, som kan sändas pr järnväg eller ängbåt till någon af de större orterna, adresserad till kommissionär eller hotellvärd, men för tre å fyra veckor räcker den förutnämnda utstyrseln. Hur stor kassa behöfves? Beräknar man fem ä sex kronor pr dag i ett för allt, så har man nog litet öfver i kassan, då man kommer hem. Bäst är att icke ha allt för knappt uträknadt, ty man kan ju bli sjuk eller för annan orsak behöfva extra anlita kassan. På ångbåtarna, om vädret är vackert, kan man för dagresor gärna taga andra klass biljätt, med rättighet att äta vid första klass bord. Maten är i allmänhet god, men dyr på båtarne, och man gör bäst i att äta grundligt före eller efter färderna eller ur medhafd matsäck.
Sä när hade hon vid detta egendomliga besked öfvergifvit den bana hon för sig utstakat o c h följt de ifriga uppmaningar från några vänner, som hört henne på en musikalisk soaré, o c h hvilka ovillkorligen ville förmå henne att gå in vid k. operans kör. M e n det var icke i sånggudinnornas tjänst Johanna Bovall skulle k o m m a att då o c h då möjligen spela en g o d f é. D e t var i verkligheten det skulle förunnas henne att uppträda såsom den hjälpande o c h räddande, fastän obemärkta skyddsanden. I c k e med trollspö i hand skulle hon på scenen frammana öfvernaturliga gåfvor vid den nyföddes vagga, men i lefvande lifvet skulle hon g e n o m sin skicklighet o c h omsorgsfulla vård förekomma, att mången vagga blef ve t o m, eller att mången nykomling i denna värld kostade sin m o d e r lifvet. T y just i rätta ögonblicket fick hon genom rekommendation af professorn vid det läroverk, där hon studerat, erbjudande att följa disponenten, fil. d:r B. o c h hans älskvärda fru till Gustafso c h Carlbergs kopparverk vid Å r e - skutan, hvilket då stod i sitt flor. Här fick hon nu ett vidsträckt o c h m y c k e t mödosamt verksamhetsområde, hvarifrån hon har många rika minnen af sina färder med alla möjliga fortskaffningsmedel bland fjällen. Under en tid af fyra år, som hon tjänstgjorde där, skötte mamsell Bovall äfven, g e n o m korrespondens m e d provinsialläkaren, platsens stora husapotek. Anlitad i snart sagdt alla upptänkliga fall, kände hon det ofta svårt att icke äga tillräckliga kunskaper för att kunna i än vidsträcktare mån, i synnerhet vid de ofta förekommande olycksfallen i grufvorna, hjälpa sin lidande nästa. O c h med sin oförtrutna energi beslöt hon sig då för att återvända till S t o c k - holm för att studera på fältskärsexamen, hvilken hon, som sagdt, aflade 1863. Ingen torde nu för tiden kunna tänka sig, hvilka svårigheter hon därvid hade att bekämpa.
Departementet och dervid efter Instructionens föranledande af Embetsoch Tjenstemän fordrat redo för hvad dem antingen till efterlefnad , eller till vard och besörjande ålegat och anförtrodt varit, hvilket äfvert af dem till vårt fulkomliga nöje blifvit fullgjordt; och hvarigenom vi vunnit närmare öfvertygelse derom, att genom en noga verkställighet af de redan stadgade Instructioner, göromålen kunna hållas i den jemna och oafbrutna gång, som betryggar Riksgälds-Contoifets ratt och säkerhet. Slutligen håfve vi också särskildt undersökt säj tet till Gredit-Sedlarnes utgifning, deras infriande oell vårdande; och dervid funnit Controllema sä beskaffade, att några missbruk och underslef, hvarken tili Riksgälds-Contoirets eller det allmännas förfång, icke synas böra kunna inträffa, enär desse Gontroller behörigen handhafvas och verkställas. De råd och tillstyrkanden samt föreskrifter, vi, med anledning af Riksgälds-Contoirets granskning, Herrar Fullmägtige meddelt, innefattas uti vår till Herrar Fullmägtige aflat ne och härhos i afskrift bilagde särskildta Expedition. Litt. C. Och då Herrar Fullmägtige ej allenast noga efterlefvat de .af Riksens Höglofl. Ständer gifne Instructioner och föreskifter, utan ock med nit och Den 4 Mars. 53 och sorgfällighet vid alla tillfallen vårdat och iakttagit Riksgälds-Contoirets rätt och fordel, håfve vi, uti berdrde slutliga Expedition, ansett oss böra betyga Herrar Eullmäglige vår enskildta erkänsla; äfvensom vi anmodat Herrar Fullrriägtige att förklara Riksgälds-Contoirets Emhetsoch Tjenstemän vårt nöje och välbehag.
Jonas Häggbom i Österåsen 1 16 S:ma 39 r.d:r b:co § 3. Tillkännagaf Olof Hall, det rotehjonet Karin Knutsdr i Häggesta till sin son Olof Hansson i Högarne bortgifvet en del af sin lilla egendom, hvilken ovilkorligen tillhör fattig-cassan, om något deraf är i behåll vid hennes frånfälle; ty anmodades nu bonden Erik Salomonsson i Häggesta, att å socknens vägnar föranstalta, det Olof Hansson blefve lagligen tillsagd, att genast återlämna hvad han af sin moder emottagit, annars vore det en undansnillning från socknen, och rakt stridande mot fattig-försörjnings öfverenskommelsen, som säger, att ingen intages på fattig-stat, utan med det förbehåll, att dess qvarlåtenskap, den må vara mer eller mindre, efter sin död, fattig-cassan tillfaller. § 4. Enligt skedd pålysning förekom nu till öfverläggning, om den gamla kyrkan nu borde rifvas eller icke, hvarvid församlingens ledamöter tycktes vara af delade tankar, ty somlige påstodo att den borde genast rifvas, andre åter att den borde stå o-rubbad, åtminstone till dess man i en framtid hade bättre tid och tillfälle till ett sådant arbete. Efter anförda skäl både mot och med, samt efter tämligen långvarig öfverläggning, fattades omsider det enhälliga beslut, att 20 bönder skulle i morgon infinna sig här, för att nedtaga vapentaket, för att deraf utröna 75 om och huruvida kalkbruket låter skilja sig från sten eller icke, hvarefter desse 20 i samråd med andra bönder, som utgöra handtlangning på nya kyrkan, skulle afgöra och besluta, om gl. kyrkan nu skulle rifvas eller icke, hvarvid tillika fästades det uttryckliga förbehåll, att i händelse början sker med raceringen, den helt och hållet och icke blott till någon del skulle nedrifvas verkställas. § 5. Som enligt prosten Feltströms skrifvelse, målare-mästare G. Sundin kommer hit i början af nästa månad, för att förgylla korset på tornet, så åtog sig nu bond. Mathias Moberg i Österåsen att kosthålla nämnde mästare för 26 sk. 8 r:st. b:co om dagen. § 6. Som Kongl.
Sexhundra riksdaler utaf det för Ljusne-éljs 'upprensning viå Lånda/orsén beviljade statsanslag af 6,000 r:dr; 2:0 Trettontusen riksdaler af det statsbidrag, utgörande i5,000 r^dr, som för hamnanläggningen vid Åhus blifvit staden Christianstad, utan ålerbetalningsskyldighet, be vi 1 jad t; 3:o ‘Femton tusen nittiosex riksdaler i 4 sk., eller det vid slutet af nämnde månad i Riksgälds-kontoret innestående belopp utaf den till Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställda anslagssumma af 200,000 r:dr, för anläggning och förbättring af backiga élier eljest för kommunikationen mindre tjenliga delar af allmänna landsvägarne i riket, med undantag af de inom Stora Kopparbergs och Westerås iän befintliga vägar; 4:o Ettusen sjuhundrafenitio riksdaler, utgörande återstoden utaf det, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, beviljade understöd af 7,000 r:dr för anläggningen af en väg mellan öf veroch Neder-Calisc socknar i Norrbottens län; 5:oTrettiofyrätusenniohitndraljugusexriksdaler42sk. 8rst», eller det belopp, sorn, efter föreskrifna nedsätlningar af tillsammans*! 3o2 r:dr 24 sk. uti statsbidragen för aine arbétsföretag, var vid nästlidne Juni månads utgång outtagel utaf •den till Kongl.
Af samma orsak binner jag icke nu motivera min särskilda mening, rörande en oller annan beskrifning på andra brott. (ilo) “-straff sy st ernet, till hvilket sednare äfven hänförts 7:ö) latitud systemet, i anledning hvaraf en derom väckt motion besvarats44. Sedan latitudsystemet blifvit af alla Beredningar och Myndigheter, som yttrat sig under förarbetena till ifrågavarande förslag, enhälligt tillstyrkt, samt af Kongl. Majit och Rikets Ständer år 1845 antaget, och dessutom af lagstiftande Magten i Sverige under innevarande decennium konseqvent tillämpadt, på sätt Kongl. Förordningarne den 4 Maj 1855, deu 21 December 1857, den 7 December 1858, den 23 Oktober 1860 och den 29 Januari 1861 samt en mängd andra författningar visa, — har Utskottet med rätta ansett detta system så häfdvunnet att någon strid om dess vidare tillämpning ej bort väntas. 1 sammanhang med frågan härom har Utskottet besvarat omförmälda motion, innefattande yrkande, att latitudsystemet måtte hufvudsakligen borttagas eller ändras. Men som Utskottet icke genom den typografiska anordningen, på vanligt sätt, fästat Talmännens och Ståndets uppmärksamhet derå, att Utskottet ansett hvad motionären yrkat '■'■icke förtjena vidare afseende44; så har jag, till förekommande af ett möjligt förbiseende rörande denna fråga, hvilken, efter mitt förmenande, bör först och särskildt afgöras, ansett mig härå böra fästa Herrar Talmäns och Riksdagsmäns särskilda uppmärksamhet. 8:o) I fråga om 44valet af hittills bibehållna s t i'ti iler får jag, rörande dödsstraff, straffarbete och fängelse hufvudsakligen instämma i Grefve G. K. Hamiltons reservation. a) ”Olofligen” innefattar här äfven begreppet olagligen. b) "Tillgriper" betecknar ej blott apprehensionen utan, jemfördt med orden ”uti annans besittning befintliga, äfven (lepossessionen, Samt förutsätter fullt medvetande och ondt uppsåt, ej det som sker i distraktion.
Det vore äfven orimligt om jag genom mitt D en 24 Februari. 375 inträde i ett Bank-bolag skulle ikläda mig förbindelser, som jag sedan aldrig skulle kunna slippa ifrån, äfven om jag med medintressenternas tillstånd utträdde ur bolaget. Reservanten har äfven för sitt förslag åberopat Lagberedningen, och för min del finnér jag all den säkerhet vara iakttagen, som bör för det allmännas räkning påfordras. Det vore ju ett emot all rimlighet alldeles stridande stadgande, att en Bank-bolagsman icke under något vilkor skulle kunna skilja sig från bolaget. En sådan skilsmessa eger ju rum och måste ega rum i smärre bolag, i hvilket handelsbolag som helst. Jag förenar mig med dem, som yrkat bifall till Hr Nordströms reservation. Gr. Sparre, Erik: Den siste värde talaren har sagt, att skilsmessa ej kan ega rum utan bolagsmännens samtycke. Detta är sannt, men ligger deri någon trygghet för allmän heten ? Låtom oss antaga, att ett Bank-bolag af 30 välkända personer bildat sig, men att en inträffande penningekris hos dem alstrat den farhågan, att Banken ej skall kunna stå emot det tillopp af fordringsegare, som af krisen kommer att framkallas. Huru göra de då för alt undslippa den solidariska ansvarigheten? Jo, först utsläppas t. ex. 10 personer, i hvilkas ställe trashankar intagas, och sedermera utsläppa dessa trashankar de öfriga 20, hvilka i sin ordning efterträdas af trashankar, så att slutligen ingen förmögen person qvarstår i bolaget. Allt detta har skett med bolagsinännes samtycke, men är det rätt, att så kan tillgå, är det riktigt, att bolagsmännen genom överenskommelser sins emellan kunna förnärma tredje mans rätt? Den person, som inlåtit sig i transaktioner med bolaget, emedan han kände, att redbara och förmögna personer voto intressenter deri, bör äfven fortfarande ega rätt alt hålla sig till dessa personer och icke till andra.
«Jag ville blott säga, att det finnes mången, som är olyckligare än du, kära Leonna, och som ändå söker kasta bort sorgen. Jag skall tala om för dig hvad som händt en af mina bekanta, så får du döma sjelf.» Hon fortfor: «Denna bekanta hade länge tyckt om löjtnant Feodor Karlowitsch, som du väl kommer ihåg, och var öfvertygad, att han på sin sida äfven tyckte om henne, fast han icke precist sagt det! Men hon såg, att han alltid sökte hennes sällskap — nå väl, nyss innan han for bort härifrån, träffades de allena — den stackars flickan blef olycklig — och nu har hon ej hört af honom på många år.» Nästan utan andedrägt hade Leonna åhört detta. «Karlowitsch, säger du? Feodor Karlowitsch? Icke rådde han derföre att hon tyckte om honom, när han icke besvarade hennes kärlek?» «Han måste likväl hafva gjort det,» svarade Hedda med ett fult skratt åt den andras enfald, «eftersom han blef far till hennes barn!» «Det är en afskyvärd osanning,» utbrast Leonna högt rodnande. «Huru har du låtit inbilla dig sådant?» «Det är dagsens sanning! och jag kan nämna dig den stackars flickans namn, om du lofvar att aldrig tala om det.» Leonna såg på henne tviflande, men teg. Hedda syntes besinna sig litet, och fortfor sedan: «Du känner ju Lotta Ström? du har sett henne hos oss. Det är hon, och hennes olycka skedde samma afton som dansen var hos Ingeniör A—s och du så hufvudstupa måste fara till din sjuka mamma. Men för allt i verlden, sötaste, bästa Leonna! tala aldrig om det för någon menniska. Jag blefve olycklig då.» Leonna kunde ej fatta, ej föreställa sig detta som en möjlighet. Hon stirrade blott på Hedda, med handen tryckt mot det våldsamt klappande hjertat; sluteligen fick hon luft: — «men barnet? sade du icke att hon hade ett barn? «Jo, visst sade jag det, och för att öfvertyga dig om sanningen, vill jag äfven säga, att du många gånger, både kysst och smekt detta barn — med ett ord det är lilla Amalia.»
För att befordra skyndsamhet vid behandlingen af de ärender, som blifva till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets åtgärd öfverlemnade, har Utskottet inom sig utsett tre afdelningar för ärendernas beredning, innan desse till slutlig handläggning hos Utskottet förekomma, hvadan Utskottet, enligt 24 § i Riksdags-Ordningen, eger att antaga tre Kanslister, en till biträde vid hvardera afdelningen; men dä, enligt hvad erfarenheten vid förflutna riksdagar visat, dessutom oundvikligen erfordras ett pålitligt biträde vid diariernas lörande, och för att gä tillhanda med Nolarie-ljenst vid Utskottets sammanträden samt två Kanslister, alt, i den mån göromålens mängd och omfattning sådant erfordra, i tjenstgöring inkallas, så får Utskottet hos Biks-stånd.en vördsainligen anhålla, det Utskottet ma tillätas att, utöfver hvad Riksdags-Ordningen medgifver, genast antaga en Notarie och, i mån af behof, två Kanslister. Stockholm den 5 December 18S5. A Högled. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar: C. IV. Bergenstråhle. Å Vallod. Borgare-ståndets Ledamöters vägnar: C. G. Gustafsson. Å Högvordiga Preste-ståndets Ledamöters vägnar: Chr. E. Fahlcrantz. A Hedervärda Bonde-ståndets Ledamöters vägnar: Nils Persson. E. A. F. Lindencrona. JK 2. * ‘ i Ank. litt Exp-Utik. d. 13 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Memorial, med uterlemnande af en utaf Riksdagsmannen E. J. Rudberg väckt motion.