Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l.o Friherre Åker hjelms, Alexander, denna dag väckta motion, om rättelse eller förklaring af 1855 års Expeditions-taxa, i fråga om den lösen, som hör erläggas al svarande part, då han begär att lösa expedition; 2:o Grefve Anckarsvärds, Carl Henrik, denna dag väckta motion, om meddelande af ett allmänt bestämmande af den aflöning, vice Pastor eller Adjunkt, för kyrkoherde-tjensts bestridande, bör åtnjuta i förhållande till gällets taxerade eller kända afkastning; hvarjemte denna motion kommunicerades de öfriga Riks-stånden; 3:o Grefve Taubes, Henning Adolf, denna dag väckta motion, om nedsättande af en kommitté för utarbetande af förslag till ny skiftes-stadga med hvad der till i öfrigt hörer; 4:o Grefve Liljencrantz s, Gustaf Fredrik, denna dag väckta motion om indragning af nuvarande Seminarier för Skollärares bildning, samt deras ersättande genom på annat sätt ordnade undervisnings-anstalter; 5:o Prot.-Utdrag den 4 December 1856. 97 5:o Friherre Raabs, Carl Adam, denna dag väckta motion, om arbetsfångars användande till befästningsarbeten; 6:o Herr af Sillens, Guslaf Probus, denna dag väckta motion, att för blifvande civile tjenstemän i Sverige måtte anbefallas undervisning och examen uti Norriges Statsförfattning samt straffoch privat-rätt, samt att jemväl Sveriges Statsförfattning samt straffoch privat-rätt må blifva föremål för undervisningen till civile embets-examina i Norrige; 7:o Herr Adelborgs, Anders Otto, denna dag väckta motion, örn inrättande i Stockholm af fyra nya pedagogiska gymnastik-anstalter, samt nedsättande af en kommitté till granskning af den nya läroverks-stadgan. S. I). Remitterades till Slats-Ulskottel: 4:o Grefve Taubes, Heming Edvard, denna dag väckta motion, rörande förhöjning af de för tjenstemännen vid Upsala Universitets-bibliothek af Kongl.
Deremot synas de förluster, som på sjelfva utlåningen tilläfventyrs kunna uppstå, icke böra tagas i beräkning vid bestämmande af deu ränta jemte provision, som skall till Banken erläggas; för hvilken mening Utskottet hemtar stöd icke allenast af Rikets Ständers redan fattade beslut, att Staten skall hålla Banken skadeslös för hvad denna på låne-operationen kan komma att förlora, utan äfven deraf, att det icke vore med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att räntan och provisionen fastställdes så högt, att derigenom den fullt säkre och vederhaftige låntagaren skulle komma att godtgöra hvad den osäkre ej mäktade att betala. Kongl. Maj:t har vidare, i afseende å fördelningen af de summor, som från den nya fonden efter behof och billighet böra såsom ökad låne—tillgång meddelas de olika rörelse-grenarne och låne-distrikten, ansett att, då fördelningen i detta afseende af den nuvarande Handelsoch Närings-diskont-fonden i sista hand tillkommer Banko-fullmäktige, äfven den nu ifrågavarande fondens fördelning lämpligast kunde uppdragas åt Fullmäktige; hvadan Kongl. Maj:t hemställt, att den föreslagna nya fondens tillgångar måtte till utlåning fördelas mellan Bankens olika låne-distrikter på det sätt, som Fullmäktige, under ett samvetsgrannt afvägande af de olika orternas och näringarnes billiga anspråk och behof, kunna finna för ändamålet tjenligast. Den frihet, hvarmed Fullmäktige, enligt detta Kongl. Maj:ts förslag, skulle ega att vid fördelningen af statslåne-londens tillgångar gå tillväga, synes Utskottet vara både nyttig och nödvändig.
Dessa besvärsmål äro egentligen icke tvistemål, men dock mål. hvari fråga om mitt och ditt till afgörande förekommer, ålen, säger man, målens afgörande går ändå för sig äfven med bibehållande, af det sätt, hvarpå de nu afgöras, emedan det sker under Konungens frånvaro, då lian är stadd på resor o. s. v. Hrr:ne torde dock medgifva, att sättet för målens afgörande är af stor vigt icke blott för det allmänna utan äfven för enskilde parter. Det är för dem angeläget att vid tillämpning , af administrativa författn:r en viss conseqvens äger rum, att en continuitet vid målens afgörande förefinnes, och alt målen må, så fort som möjligt, kunna bringas till slut. Conseqvensen är dock mera att hoppas än att förutsätta bos föredraganderne, emedan erfarenheten visar, att de ganska ofta ombytas. Conlinuiteten i åsigter kan icke vinnas annorledes än genom mångårig handläggning af målen. Icke kan man fordra att K. M. personligen skall taga kännedom om alla detaljer i besvärsmålen och hvarje DeparhsChef är i allmänhet så uptagen af sina mål, att han icke kan med vederbörlig upmärksamhet följa föredragningen af de andras mål, upskofvet med afgörandet af dessa mål, intilldess Konungen företager en resa åt Norrige eller till någon inrikesort, mäste menligt inverka på dem, hvilka önska att få sina administrativa tvister snart afgjorda. Om således det ur allmän och enskild synpunkt är nödvändigt, att en förändring åstadkommes, måste man tillse, huruvida de anmärkntr som kunna framställas emot förslaget äro af den betydenhet, att de öfverväga fördelarne som af detsamma kunna vinnas, och de här redan framställda anser jag icke vara af sådan beskaffenhet. En talare har redan vederlagt dem, men jag anhåller alt än vidare få fästa mig vid dem. Man har sagt, alt genom förslagets antagande competens frågor skulle förekomma i större mängd än nu, då vi endast hafva 2:ne högsta instanser nemi. StatsRnilet och Högsta Domstolen, och att efter Utsk:s förslag ännu en 3:dje instans skulle bildas. Enl. min åsigt är denna anmärkn. icke så farlig som den synes vara.
Juanna älskade djupt sin son, men hon var som dessa medeltidens allvarsamma stränga mödrar, hvilka hvarken slösade med känslor, ord eller smekningar. Hon fordrade att han skulle uppfostras i enlighet med naturens lagar: han skulle härdas, aldrig bortklemas och tidigt läras att man på jorden icke växer blott för att växa, utan för att växa till gagn. Denna stränga uppfostran hade troligen icke kommit honom till godo, om Juanna sjelf lefvat i en varm atmosfer. Sådan den var, blef den likväl gossen till gagn; och om moderns stela drag icke alltid gåfvo honom hvad han ville söka der, så tycktes han icke blifva ledsen för sin, utan för moderns egen skuld. Sjelf såg han dess djupare in i farmoderns kärleksrika ögon, och hennes mjuka smekord gladde honom och gåfvo mjukhet åt hans eget hjerta. Om Juanna såg och bedömde det varma förhållandet mellan farmodern och sonsonen, uppkom dock aldrig en enda gnista afund i hennes själ. På hvad sätt gossen kände sig lyckligast var för henne detsamma, då han var det i renhet och dygd. Då han komme till högre ålder, skulle han nog förstå moderns djupa oegennyttiga kärlek. Hvad som egentligen bröt det goda förhållandet mellan fru Stefana och hennes svärdotter, var den senares beslut till det nya giftermålet såsom ett offer åt sin dotterliga ömhetspligt. Den tysta, men fullkomliga motspänstigheten å Juannas sida visade svärmodern att denna unga qvinna, som kunnat vara abbedissa i ett kloster, der hennes kyska, spegelblanka, orörliga skönhet hade varit på sin plats, icke i något hänseende skulle låta leda sig af annat än pligten. Fru Stefana hade bestämdt räknat på att hennes protest i sonens namn skulle ha verkat; men en gång väckt till full besinning af sin dotterliga känsla mot den lefvande fadern, gick Juanna fram till målet, och till och med der förbi. Då kände Lauritz’ moder, hvars fot icke varit på det bröllopet, att äfven hon genomgick en reaktion.
En sådan revolution önskas icke af den Svenska allmogen, och lärer ej eller komma alt af densamma befordras, helst Svenska allmogen nogsamt känner vigten och fördelen af all i ostördt lugn få besitta hvad den en gång ärft eller förvärfvat, samt den vinst, sorn en del af denna allmoge möjligen genom förslagets nllörande skulle kunna erhålla, flerdubbelt raotvägdes af de olägenheter och förluster, hvilka skulle blifva en följd af den oro, den osäkerhet, och den oreda, som genom ett så beskaffad! skattejerakningsförslags verkställande skulle spridas öfver hela landet. Hr Printzensköld: Såväl motionären som Utsk. synes mig icke vara serdeles hemmastadd i kameralvetenskapen och de egna förhållanden, som ega rum i afseende på den Svenska jordens beskattning. Man har icke ens tänkt på det betydliga antal hemman i landet, eller de s. k. frälseskattehemmanen till hvilka en eger jorden och en annan räntan. Huru skola dessa hemman ingå i den allmänna skaltejemkningen? Skatlebonden skall utgifva ersättning för den åtnjutna minskningen i hemmanlalsskatter, men denna ersättning tillfaller andre hemmansegare, och frälseränteegaren får intet i ersättning för den minskade räntan. Skall man 9 H. 11 162 Den 6 Augusti. väl kunna tvinga frälseränteegare att ingå på dylika vilkor 7 Så* dant lärer väl icke utan det mest skriande ingrepp i eganderätlen låta verkställa sig, och denna, liksom mångfaldiga andra omständigheter, hvilka skulle kunna andragas, ådagalägger nogsamt, att hela detta förslag är, såsom Frih. Palmstjerna uttryckte sig, en tom luftbild ulan något fotfäste i verklighetens verld. Gr. Sparre: Jag tager mig friheten erinra Gr. Mörner, alt det endast är, om jag så får uttrycka mig ett spegelfäkteri, som oss emellan i denna fråga eger rum, enär jag uttryckligen förklarat, att jag yrkar afslag ä ifrågavar:cle helänk. Det vore således endast alt uttrötta Ståndet, i fall jag ytterligare utvecklade de skäl jag har att önska för vidtagandet af några åtgärder i den föreslagna syflniugen. Det utbrott, hvarmed Gr.
— Utaf det för samma arbete beviljade anslag, 900 R:dr, (dito) 600: Lånet för utdikning af Säfstakärret i Husby Sjutolfts socken i Trögds Härad af Upsala Län (dito) . 400: (varande för detta arbetsföretag dessutom beviljadt ett anslag af 300 R:dr.) Länet för sänkning af Tössjön i Tierps socken af Örbyhus Härad och samma Län (dito) 305: 2T. 5. Utaf det för samma arbete beviljade anslag, 1,450 R:dr, (dito) 483: 16. — Lånet för sänkning af sjön Wiggan i samma socken (dito) 2,047: 24. 2. (varande för samma arbetsföretag beviljadt ett anslag af 2000 R:dr.) Lånet för sänkning af Wenclelsjön i samma Härad och Län (dito) . 344: 33. 2. Utaf anslaget för samma arbete;, 800 R:dr, (dito) . 400: Lånet för utdikning af Pukeby kärr och mossar i Össeby Garns socken af Långhundra Härad och Stockholms Län (dito) 454. 36. — Länet för utdikningen af en mosse å egendomen Fullerstad i Huddinge socken af Svartlösa Härad och samma Län (dito) 1,600: Utaf låneunderstödet för ett utdikningsoch aftapp ningsarbete vid Lokstaholm i Husby socken af Transport: 1,483,610: 25. 9. 7 — 50 — Transport: Lyhundra Härad och samma Län, 4,300 R:dr, (66 §) Anslaget för utdikning af Barsjökärret pä SöderNånö bys ägor i Estuna socken af samma Härad och Län (dito) (varande för detta arbetsföretag dessutom beviljadt ett lån af 220 R:dr.) Lånet för vattenaftappningar inom Dörby och Kläckeberga socknar (utdikning af Hårstorpsoch Törne-bäckarne) uti Norra Möre Härad af Kalmar
Stånd redan hafva bifallit detta betänk., så hemställer jag örn det mycket lönar mödan att sysselsätta sig dermed, men får likväl förklara, att jag är af den opinion, som Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff här hafva framställt. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag hade icke förmodat, att detta betänk, så hastigt skulle förekomma; derföre hade jag, hindrad af andra sysselsättningar, så sent infunnit mig bär, att jag icke bar hört mer än de 2:ne siste talarnes anföranden. Det har likväl blifvit mig berättadt, att flere talare ganska ifrigt talat emot det betänk., som Utsk. afgifvit. Jag vill deremot säga några ord för detsamma; icke derföre som skulle jag vara fullkomligt belåten med hvad deruti blifvit framstäldt, utan derföre att jag anser, att det åtminstone uttrycker den tanken, alt man bör göra allt sitt till, för att småningom helt och hållet "afskaffa prygelstraffet inom den Svenska arme'en. Jag tror på denna grund, alt det är nödvändigt att, sedan denna fråga en gång inom RiksSt:n blifvit väckt, man icke afslår densamma, synnerligast icke R. o. Ad., der så många, som väl känna förhållandet, finnas närvarande. Jag bar mig bekant hvad Hr Lefren omtalade om den promemoria, som blifvit inlemnad till den comité' Hr Lefrén äfven omnämnde. Just på den grund, att jag kände deusammas tillvaro, så, oaktadt jag vid en föregide riksdag (såsom mången torde erinra sig) ifrigt förordat prygelstraffets afskaffande, har jag icke vid denna riksdag väckt någon motion i ämnet. Jag hoppades nemi. och gjorde mig förvissad, att af dem, som vederborde, skulle detta straff dessförutan blifva antingen alldeles afskaffadt, eller åtminstone i afseende till dess användande så modifierade att, äfven så, det kunde blifva mig fullkomligen till nöjes. Men när nu saken har blifvit väckt inom R. St, och den kommit hit, blifvit föremål för våra öfverlägghingar; så, om vi nu lemna ett afslag på detta 304 Den 11 December f. m.
Exc. Hr Grin o. Landtm, tillkäunagifvit, har PresteSit antagit lista morn., men afslagit det 2:dra i förevide punkt. Jag tror mig veta att anledningen hvarföre detta Sidia mom. blifvit afslaget, var fruktan att möjligen en viss del af pastorernes boställen skulle kunna frånskiljas och utarrenderas, utan att presterskapet dertill lemnat, sitt bifall. Jag tror för min del att denna fruktan är i viss mån grundad. Det är temligen gifvet att många olägenheter kunna för pastor upstå, derest Domkapitlet yrkade och församlingen biföll, mot pastors önskan, att vissa delar af bostället skulle frånskiljas. Det är klart att, om en del af prestgården skulle komma att anslås till en arrendator, en hop tvister och obehag kunna upstå mellan arrendator och pastor, t. ex. om den enes kreatur skulle komma att göra ohägn på den andres egor. Derföre tror jag det skulle vara väl om andra punkten så förändrades, att den finge följande lydelse: » — då församlingen och pastor, på Domkapitlets yrkande, dertill samtycka och församlingen åtager sig bestridandet af de med åtgärden förbundna kostnader»; och anhåller jag örn Hr Grins o. Landtnus propos. på bifall till en sådan förändring. Hr Adelborg: Jag för min del anser det vara tillräckligt skydd för presterskapet, då Domkapitlet måste vara med om saken, och det är egentligen på Domkapitlets yrkande, som afsöndring från arrendet skall ske. Dessutom är det en tillräcklig garanti att församlingen genom ett sådant utarrenderande fått ett plus till i förmåga att underhålla en kyrkoherde, eller ock ge en förökad lön ät komministern. Sådana arrenden äro afsedda endast för de tillfällen, då kyrkoherdebostället är af så betydlig storlek att icke pastor i förening med sitt kall kan hinna att sköta detsamma. Då kan det utarrenderas, om församlingen så yrkar, och under den förutsättning att församlingen vill bestrida kostnaderna. Det är icke sällan det inträffar att vid kyrkoherdebostället kan finnas en betydlig utmark, på hvilken ganska inbringande odlingar kunna verkställas.
Jag tror ej, att denna minskning i fredstid kunde åstadkomma någon märkbar afsaknad, enär erfarenheten af ålder visat, att 2:ne Majorer äro til 1 räcklige för Expeditionsföringen, och om vid exercistiderne flere BataljonsChefer behöfvas, kunna dertill för tillfället commenderas de äldste eller de skickligaste af CompagniCheferne. Detta vore långt ifrån att för dem medföra något ökadt besvär, utan vore det tvärtom en nyttig och nästan nödvändig öfning, emedan de under krig alltid böra vara beredde att kunna förrätta denna tjenst. Jag tror till och med, att det i militäriskt afseende vore rent af nyttigt, att icke så många Regementsofficerare uti fredstid funnos, ty då ett Regemente skulle sättas på krigsfot, och behöfva 4 eller minst 3 BataljonsChefer, borde dertill befordras de skickligaste af CompagniChe - Den ai Maji e. m. ferne, och detta vore för dem en standig väckelse, att vid sådant tillfälle finnas förtjent» af denne utmärkelse. Dessutom tror jag, att det för Styrelsen i sådant ögonblick vore fördelaktigt, att ej genom förut skedda utnämningar hafva händerna bundna, enär det ej lärer kunna nekas, att i alla länder under en längre fredstid de militära befordringarne alltid i mer eller mindre mån afvika från de rent militära grundsatserne. För öfrigt har jag ej kunnat undgå anmärka, att då Utskottets förslag till reglering vid flere Regementer upptager en större personal af CompagniBefäl än den nuvarande, så upplyser Utlåtandet ej med ett enda ord detta förhållande. Jag gör ingen anmärkning vid sjelfva förslaget, emedan jag tror, att denna tillökning af CompagniBefäl kan vara nyttig för försvaret, men det synes mig besynnerligt, att Utskottet ej omnämnt förhållandet, hvarigenom kunnat bända, alt någon mindre uppmärksam Representant, då han lemnat sitt bifall Lill denna punkt af Utlåtandet, hade trott sig blott bevilja högre löner för redan varande Tjenstemän, ehuru han i och med detsamma beviljat helt nya löner. Ingen del synes mig mera ofullständigt afhandlad, än frågan om accorderne.
Sadane som wore antagelige, skulle likwäl med bästa wilia, mänga icke kunna förete för förflutna arer, dä ingen til bokföring af behållen inkomst warit förpligtäd, da följden blefwe ben, at dompromi88en Utan kännedom, blott pä lbppc^itioncr; ffulle antaga eller ogilla^den skattskyldiges npgift; i sednare fallet wore denna skymfad för origtig npgift, utan ar med räkning kunna styrka desi rigtighet och qnmärkningens obehörighet, och manne ej Nationen ^76 Den 9 Mäcs. e. m. har rätt/ at fordra af sine Representanter, ak de ej påbjuda en Lag / som genom desi retroaLtiva åverkan pä en förfluten tid, blottställer för ffymf och mitztankar, utan at kunna dem förekomma eller weDerlagga? Grefwe ve la 6ar6ie trodde, at det föga funnes någon, som om han äfwen icke förde böcker öfwer inkomster och utgifter, icke wisite elier lätt kunde öfwerrakna sin ungefärliga behållning. I alla fall kunde ('ompromiilbn ej ålägga någon at det föregående äret hafwa haft en wisi inkomst, utan wore en nödwändighet at sjelf upgifwa dec. Friherre Oxenstierna, 8ven, war öfwrrtygad at hwar och en efter jemnförelse af sina inkomster under 8^9 ars tid nägorlunda skulle kunna beräkna sin behällning. Grefwe Lilienborg inwände, at det i alla fall synres honom obilligt, dä ingen hittilSdagS kunnat alaggas at föra bok öfwer sin hushällning, at derpä grunda förbindelser ril answarighet, witen och olägenheter, hälst det torde inträffa, at flere ej kunna sadane anbefalte uplysningar meddela.
Ridderffapet och Adeln hördes äfwen häruti instämma och beflöt, uppä gjord dropo8iilon af Herr Grefwen och Landtmarskalken, at detta Oictamen skulle ätfölja det Utdrag af krotocoiwt, som öfwer Ridderffapets och Adelns befiut Dm LZ Iunii. 735 bcflut kommer at expe6ie;r^8 samt därjemte genast särskildt til trycket befordras. Herr von Lcbultrenbelm, Davi 6, lkps läste lil brotocollet et DiclLlnen sä lydande: Landels arbetande Bönder aktas med skäl för kärnan af folkstocken, och den laglige förmän samt lättnad k beswar desamme kunna ernä, anses billigt för Statens egna winning. Den Swenste Allmogen har, utöfwer Hemmanens statt, ifrån de mest uräldriga tider warit plägad af hwarjehanda mer och mindre förstörande stjutsfärder, sä för enskilda wägfarande Personer, som för Kronan, och hwilka beswär med jorden ingen eqentelig gemenskap äga. Fordom päsordrades icke endast fri stjuts och fri förtäring utan ock fritt foder för et resande Herrskaps egna häftar. För 524 är sedan aflystes wäl under Konung klag-il KirZersons Regering all wäldgästning, och skulle endast fri skjuts bestäs ät dem, som undsätt Konungens Bref derä; men flere hundra är derefter klagades ännu öfwer onlbörlig stjutsning och gästning. Fristjutsen för Krigsfolket uphäfdes wäl är 1664, dä en statt kallad stjutsfärdspenningar för alltid ökte den drpga mantalsräntan; men Allmogen har icke dermed kunnat frälsa sig ifrän sednare tiders mängfaldiga Kronoffjutser, för hwilka en ringa drikspenning erlägges och hwarwidmycket missbruk föröfwas. Är t6i3 inrättades först ordenteliga Gästgifwaregärdar, försedde med wista räntefriheter.
Maji P, 452, 45g, 543. — i anledning af Konungens Skrifvelse, an* gående granskning af TnllVerkets räkenskaper, och någre dermed gemenskap ägande motioner. Julii P. ia38. Oct. P. 32g, Oct, 3 A. P. 180, 256. — 0111 ändring i föreskrifterne för Hammarskattens utgörande. Maji P, 538, 603, 70g. m StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: om Lieutenant Bergmarks ansökning rörande prolongation å arrendet af Klabböle Laxfiske. Aug. P. 54i. Sept, P, 6, 97. Oct, P. 427' «— om utgörande af de så kallade Dejne» penningarne, Maji P. öBp, 555, 709. —» rörande föreslagen försäljning till skatte af Kungsgårdar och OfiicersBoställen. Sept. 2 A. P. 33y. «— om Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skåne och Blekinge samt BohusLän. Oet. 2 Ä. P. 5q2. « Julii P, 1044. oni Häradsskrifvare!! Rydings ansökning rörande utbekommande af innehållen Mantalsskrifnings-provision. Sept, 2 A, P. 338. — om lösen till Skatte af Jerkö Holme i Blekinge Län, Maji P, 705, 714, 791* Julii P. 894, 1090, 1133. om NummerLolteriets och GeneralAssislanceGontoirels indragning. Maji P. 789. Oet. Nov. 2 A. P. 610. ■— angående förslag till sammanjemkande af RiksStåndens beslut i frågan om medel till 555 kostnadernes utgörande för H. K. H. Kronprinsens förestående Förmälning och verkstälde Utrikes resa.
SDRaj:t anfer förtjena att för frigöbruf göraö antoänDbara, äfroenfom till anDra för frigömatertelenö iflånDfättanDe ounDgängliga minDre arbe» ten, 200,000 Stor årligen unDer åren 1851, 1852 och 1853 600,000: — 15:0 9lifSDagö>23cf(ut 1851. 15:o §ill aflöning eller arfwoDen för 0tprelfen öfwer allmänna wäg« od) wattenbpggnaDer famt Dejj tjenflebiträ* Den fä wäl i bufwuDflaDen, forn i lanDéortcrne, 12,900 9F:Dr ärligen ltnDer nämnDe är . 16:o §ill refe» od) unDerföFningö>FojlnaDer famt c^penfer för allmänna arbeten 12,000 £K:Dr ärligen unDer D:o 17:o $iH arfwoDen för lärare wiD SDlarie bergö Särö» werf i De Funffapöämtten, font tillböra ©pibingeniörer, 1000 9l:Dr ärligen unDer D:o . 18:o ^ill fltpenDier för eleoer, font wiD närnnDe läro» werf genomgä
Ilan har återkallat i minnet, att det finnes en utländsk magt, som icke erlägger lika stor tolagsafgift som andra främmande magter, och att det troligen inträffar, att denna magt innan nästa riksdag kommer att sättas i samma kategori med andra utländska magter, hvilket icke kunde ske, om K. M. biföll den und. skrifvelse, Utsk. föreslagit. Jag tager mig friheten att i anledn. af Frih. Sprengtporten^ framställning upplysa, att detta förhållande icke varit ihågkommet af Utsk., eller åtminstone icke der varit föremål för discussion. Hvad Utsk. afsett med deh punkt, som jag ansett böra utgå, har varit, att inga ökade tolagsafgifter måtte stadgas i de städer, som förut hafva sådana sig tillagda, emedan raan har sig af erfarenheten bekant och det äfven kommit till Utskrs kännedom, att i sednare tider tolagsafgifter blifvit städerna beviljade för att dermed bestrida vissa communal-utgifter, som tid efter annan blifvit ökade och hvilka Utsk. ej ansett höra till ändamålet med tolagen. Deremot anser jag, att det vore högst oklokt att af K. M. begära något sådant, som, om K. M. gjorde afseende på Ständernas begäran, skulle lägga t7 H. *7 Den 8 December. band på K. M:s beslut i fråga om en förändrad reglering af Finska handeln; och som jag önskar, att inga hinder dervid må förekomma, anser jag de skäl, Frih. Sprengtporten anfört, såsom de vigtigaste och mest talande för återremiss af detta betänk. Frih. Boye: En värd talare, Hr Dalman, har yttrat, att de ledamöter, som bestridt betänkrs återremitterande, ej låtit deras bestridande åtföljas af några skäl. Jag vill ej påbörda Hr Dalman att finna skäl, der han säger sig icke linna dem; men till R. o. Ad:s bepröfvande öfverlemnar jag, om icke såsom skäl bör anses, att sjelfva det ändamål, Hr Dalman önskar, säkert skulle vinnas, enär de alltför höga tolagsafgifterna skulle undanrödjas i följd af den undersökning, Utsk. tillstyrker.