Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afgår emellan Riksdagarne någon af Comiteens Ledamöter, välje Justi tiae-Ombuds - 40 Hör lill Conslitulions-U tskotlets MemorialN.o 26. mannen och de öfrige Ledarnöterne en behörig man att det lediga rummet intaga. §. 128. Riksförsamlingen välje vid hvarje Lagtima Riksdag, efter serskildt då fattadt beslut om antalet, Fullmägtige i Riks-Banken och Riksgälds-Conloret. §• I29* Riksförsamlingens Yngre Ramare skall vid hvarje Lagtima Riksdag förordna om Revisorer, att emellan Riksdagarne, enligt den Instruction, som Riksförsamlingen utfärdat, öfverse och granska Stats-Verkets, RiksBankens och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad Stats-Verket angår, utan rättighet aft meddela föreskrifter eller förändringar besluta. Desse Revisorer, hvilkas antal icke bör understiga Tolf, ej heller öfverstiga Tjugufyra, böra årligen sammanträda den 1 September; hvarje revision bör omfatta ett års afslutade räkenskaper och icke någon öfverskrida två månaders tid. Valen ske serskildt för hvardera af de revisioner, som före den nästföljande Lagtima Riksdag skola förrättas; dock kunna en eller flere personer utses till begge förrättningarne. Antalet bestämmes inom ofvan utsatta gränsor af Riksförsamlingen. Revisors-befattning må ingen undandraga sig utan sådane skäl, som från Riksdagsmannabefattning befria. §. i3o. Ej må någon till Fullmägtig eller Revisor väljas, icke heller vid sådan befattning bibehållas, som icke till Riksdagsman och till Utskottsledamot valbar är, eller som vid det Verk, hvars förvaltning skall granskas, redovisar eller njuter lön eller annan inkomst. Är mot Revisor sådant jäf, skola de öfrige Revisorerne om annan persons inväljande efter de i 133 §. stadgade grunder skyndsamt föranstalta. §. 131. Ej må i och för sin befattning Riksförsamlingens Fullmägtige eller Revisorer emottaga föreskrifter, utan af Riksförsamlingen eller af Utskott, som Riksförsamlingen den magt uppdragit.
Sundvallson, som (i motion N:o 152), under erinran att fortsättningen och fullbordandet af det påbörjade stambanesystemet, sådant detsamma i jernvägsundersöknings-komitéens betänkande af den 8 November 1859 blifvit utstakadt, numera endast vöre en tidsoch finansfråga, fästat uppmärksamhet derpå att, sedan såväl ingeniörer som handarbetare inom landet i denna vigtiga och omfattande byggnadskonst nu egde en högt uppdrifven arbetsskicklighet, det vore lika illa om Staten, hvilken deruti egde ett idéelt kapital, läte detta kapital ligga ofruktbart och overksamt, som om något annat kapital lemnades obegagnadt. Aldraminst borde en fattig nation dertill ega råd, synnerligast om denna nation, just för att ur bergens och skogarnes djup kunna till verldsmarknaden framföra sina naturliga skatter och alster, mera än något annat civiliseradt folk beköfde detta mägtiga kommunikationsmedel. Den financiela ställningen vore väl för närvarande icke så gynnsam för en dylik fortsättning, som önskligt vore, men då detta sekulararbetes utförande vore en Statens angelägenhet och dess finanser vore goda och tillfredsställande, borde, hvad af jeruvägssystemot nu återstår ofullbordadt, kunna verkställas utan någon betydligare upplåning utom riket. Men äfven om en sådan skulle behöfvas, borde den ega rum för ett sådant arbete som våra stambanor, då derigenom kostnaderna fördelades äfven på andra generationer, hvilka af dessa anläggningar skola upphemta vida större nytta, än den nuvarande. Statens stambanebvggnader borde derför utan afbrott fortsättas, endast med den inskränkning och begränsning, som af financiela skäl för närvarande kunde befinnas nödiga, men likväl utan rubbning af den hittills följda planen för dessa arbeten, så att de ej onödigtvis fördyrades genom obehöfligt uttänjande på så lång byggnadstid, att ränteförluster å de nedlagda summorna blefve alltför kännbara. Då likväl icke hela den ofullbordade återstoden stambanebyggnader skulle kunna beslutas till utförande under nästa statsregleringsperiod, blefve det nödvändigt att tillse hvilka delar deraf borde under den närmaste framtiden fullbordas.
Haasitms underdåniga memorial af den 5 i samma månad, angående behofvet af ej mindre nybyggnader och reparationer af de publika husen på ön samt iståndsättande af kronans dervarande materiel, än ock en ny något tillökt och förbättrad stat, äfvensom pensionsrätt för de å ön anställde embetsoch tjenstemän, i nåder uppskjutit frågan om byggnadernas och materielens iståndsättande, med befallning till Guvernören att, efter förnyad undersökning i ämnet, med berättelse och förslag derom i underdånighet inkomma, samt, i afseende på Guvernörens 33 Guvernörens hemställan om ny stat, funnit densamma för det då närvarande ej kunna bifallas, äfvensom beslutit att framdeles taga frågan om pensionsrätten i nådigt öfvervägande, bade Guvernören, uti underdånig rapport af den 26 Mars innevarande år, dels ingifvit en förteckning öfver kronans allmänna byggnader på ön år 1846 samt besigtningsinstrument deröfver och kostnadsförslag på dervid nödiga ansedda nybyggnader och reparationer jemte ritningar, hvaremot något särskildt förslag till materielens iståndsättande ännu ej inkommit, dels, i afseende på den behölliga nva staten för förvaltningen på stället, i underdånighet åberopat memorialet af den 5 Augusti 1845, äfvensom sina förut i samma ämne aflåtna liera underdåniga hemställanden. Enligt ofvannämnda förteckning och besigtningsinstrument bestodo kronans allmänna byggnader på ön hufvudsakligen utaf boställen för Guvernören, Placemajoren, Justitiarien och Lutherska Pastorn, tullhuset, ett vakthus och trenne batterier, Gustaf III, Prins Carl och Prins Oscar, alla med egna tomter; och hade, sedan hufvudbyggnaden af guvernörsbostället blifvit till grunden förstörd af en orkan år 1837, alla återstående åbyggnaderna på förenämnda lägenheter, med undantag af batterierna, som ej blifvit i värden uppförda, upptagits till ett sammanräknadt värde af 2,275 Spanska daler.
Förslag till bestämmande af Jordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. Att BondeStåndet, i anledning af åtskillige af Riksdagsmannen J. M. Wess.ng m. fl. gjorde Anmärkningar, till Lagsamt Allmänna Besvärs - och OeconomiceUlsÅotUn återremitterat nämnde Utskotts afgifna Utlåtande , angående skyldigheten för privilegierad ]ord att deltaga i Tingshus och Prestegårdsbyggnad m. msamt jemte communication med de öfrige RiksStånden af Wes-ings AninärkningsMemorial, tillika beslutit att Utskotten skulle erhålla del af ett, utaf Wassing vid sistlcdne Riksdag till ConstitutionsUtskottet afgifvit Memorial. 268 i Den 17 Martti, e, m. Af den 12 Mars, angående : Återremiss af LagUtskottets Betänkande, rörande väciU fråga om upphäfvande af Kong!, Kungörelsen den 26 November 1816, angåen» de sättet för Menighets hörande i enskifta ärender. Remiss till Lagutskottet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , om en ny ConcoursLag samt förändring af 1. $.8. Cap. GiftermälsBalken och 7. Cap. RättegångsBalken. Bifall till följande från Lagutskottet inkomna Utlåtanden, angående: 1:0 Väckt fråga om förtydligande af Lagens stadgande uti 17. Cap. GiitermålsBalken, 2:0 Yrkadt bibehållande af Författningen att en sjettedel af Ström alltid bör hållas öppen. 3:0 Gjordt Förslag att Böter i Brottmål må ut. gå efter förmögenhet. Instämmande uti Ridderskapets och Adelns be» slut, att Statsoch BancoUtskottens Betänkan» de, rörande Malmö, Götha CanalBolags samt Götheborgs DiscontVerks utredning , med åtföljande Bilagor skulle till trycket befordras , samt bland RiksStåndens Ledamöter utdelas innan pröfning deraf företages.
Önskande, att Ridderskapet och Adeln mätte undandraga sig att besluta bifall till ifrågavarande förslag, får jag erinra, att missbruk äro lika vådliga för Regeringen, som för Folket. Striden är ej emellan Statsmakterne, den är emellan Konungens Embetsmän och Rikets Ständer. Jag anhåller om proposition till afslag å Utskottets Utlåtande. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard; Jag bar äfven varit en bland dem, som hyst önskningar om förslag ifrån Styrelsen, i synnerhet uti financiella och stats-ekono - I(JU Den i5 Januari i f. ra. miska frågor, på det de olika intressena ej skulle föranleda osammanhängande beslut; men jag tillstår, att jag sist af allt väntat ett förslag rörande Rikets Ständers controllör, enär i Riksdagsordningen står, att Rikets Ständer sjelfve skola utfärda Instruction för deras Revisorer. Jag anser ej ett afslag riktigt, annorlunda än genom återremiss, men som praxis redan insmugit sig att afslå Utlåtanden, då de första gången från Utskott inkomma, och en återremiss ej kan medföra annat resultat an afslag, emedan tre Stånd antagit förslaget, skall jag denna gång förena mig med dem, sorn genast yrka afslag. Huruvida resultatet, såsom Herr Tham yttrat, förekommer missämja, skall framtiden utvisa. Jag befarar, att det kommer att underhålla missämjan, och önskar uppriktigt, att jag ej måtte blifva sannspådd. För min del protesterar jag emot berörde förslag till Instruction, oell yrkar afslag å Utlåtandet derom. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Det bittra klander Utskottet fått uppbära för dess åtgärd 1 denna fråga, föranleder mig till den Önskan, att 3:ne RiksStånds redan fattade beslut ej måtte hafva satt Utskottet utom tillfälle, att på ett nöjaktigt sätt besvara de gjorde invändningarne.
Det synes nemi. vara billigt, att sekreterarne hos RiksStm alla åtnjuta enahanda arfvode, och att det icke höjes ensamt för sekreteraren hos BondeSt. Dessutom då den nuvar. sekreteraren i detta sistnämnde Stånd blifvit frän landsorten af K. M. inkallad för att bär under riksdagen tjenstgöra, har StalsUtsk. föreslagit alt han skulle få åtnjuta icke blott resekoslnadsersättning och dagtraktamente för sin resa till och från hitfvudstaden (dervid han under 4:de eller 5:te klassen får åtnjuta ersättning för 4 å 5 hästar samt dagtraktamente med 4 r:dr b:co om dagen) utan derjemte fä sig tillerkänd en hyresersättning af 30 r:dr b:co i månaden. Vid sisth riksdag, då enahanda förhållande ägde rum, eller att sekreteraren var ifrån landsorten, föreslog StatsUtsk. samt R. St. biföllo en hyresersättning åt honom af endast 33 r:dr 16 sk. broo, således har Utsk. nu föreslagit en tillökning af 16: 32. i månaden emot hvad BondeSl:s sekreterare vid förra riksdagen åtnjöt. Den andra anmärkn. Frih. Cederström gjort, rörde frågan om under huru lång tid efter riksdagen, notarierne i de resp. RiksStm borde få uppbära arfvode i och för uppsättning af de prot. som de förut icke medhunnit. Här inträffar samma förhållande, som jag förut påpekat i fråga om aflöningen lill BondeShs sekreterare, eller att Hrr Talmän Den 29 April. 343 föreslagit cn längre lid eller en månad, men StatsUlsk. minskat tiden till 14 dagar, på sätt vid förra rikdagen bestämdes. För min del skulle jag Iro, att R. St. äfven nu böra bestämma samma lid af 14 dagar, hvilken då ansågs vara tillräcklig. Hvad 3:dje frågan beträffar, eller den om arfvode för en notarie vid LagUlsk:s sammanträden med andra Utsk., så bar StatsUlsk. i förevar. betänk, upplyst, att ehuru R. St. genom bifall lill LagUtsk:s mern.
Skälet till mitt yrkande om dessa ords borttagande ligger förnämligast deruti , att det understundom är svårt för beslagaren att få ett sådant bevis, och icke bör han uppehållas i sin tjenst eller förrättningen hindras derföre, att bevisets utfärdande förnekas eller fördröjes. — 1 moms gamla redaction önskade jag derjemte den förändring, alt i sista meningen — ”hvilken dock ej må af onderås uteblifvande fördröjas ” ordet ”end er as” må utbytas mot ordet ”deras.’’ Uti 36 §:n hafva Utsk:n, för att förtydliga meningen i afseende på den tid, hvarunder undersökning får anställas, utbytt orden — ”må ej företagas annan tid på dygnet, än emellan” o. s. v., emot orden —’’må ej börjas annan lid på dygnet, än emellan” o. s. v. Detta förtydligande medförer att ingen fråga kan uppstå derom, huruvida en undersökning, som börjat inom föreskrifven tid, kan fortsättas efter den utsatta tidens slut; men jag anser att i analogi härmed bör afven 21110m. af 36 §:n så ändras att i stal let för ordet ”sker”, införes ordet ”börjas;” då meningen blir: ”börjas undersökning å annan tid” o. s. v. Det är dessa anmärkntr jag ansett mig böra framställa, och hvilka jag anhåller må få åtfölja återreinissen till Utsktn. Hr Rosenblad, Bernh., begärde få veta huru detta mål hos de öfriga Stånden blifvit afgjordt. ■ Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att PresteSt. återremitterat och BondeSt. bifallit betänk.; från BorgareSt. vore ännu ingen underrättelse ankommen. Hr Rosenblad: Enligt hvad man enskildt berättat mig, lärer BorgareSt. jemväl hafva återremitterat betänk., och i sådan händelse är det ändamålslöst alt derå begära bifall, hvilket jag, då riksdagstiden är så långt avancerad, helst skulle hafva gjort, oaktadt de smärre brister, som förefinnas.
75 då deremot dea personela afgiften är lika för alla, och endast afser arbetsförmåga, men icke inkomst, är syftningen med den nu stadgade Miuimi-summan af 5o R:dr för dem, hvilka fyllt 60 år, att Lagstiftaren ansett menniskan i allmänhet icke ega full arbetskraft efter fyllda 60 år, men deremot beräknat 5o Rrdrs inkomst svara emot den aftagande arbetsförmågan. Att hädanefter vilja befria dem ifrån personela Bevillninger.s utgörande, hvilka, efter 60 års ålder, hafva en inkomst emellan 5o och 100 R:dr, synes icke allenast orättvist, relativt till dem under Co år, hvilka icke hafva någon säker eller stadigvarande inkomst, utan skulle äfven leda till en betydlig minskning uti Bevillningsinkomsten efter 1 Art., besynnerligen då härtill kommer, att alla andras inkomst, utom Löntagares, svårligen kunna till det nogaste controlleras, hvaraf föl jer, att befrielsen äfven kunde komma att tillämpas på dem, hvilka i verkligheten hafva öfver 100 Rrdrs inkomst.’' "I ändamål att uppmuntra allmänna välgörenheten, och för att icke belasta den verkligen behöfvande, som vanligen är föremålet för gifmildheten, är nu stadgadt, att Gåfva eller Testamente, hvars belopp icke uppgår i värde till 3oo Rrdr, Bil. till Bevillnings-Utskottets TJtl.
Sitt en febel antingen må blifroa till fulla ti?arbet antagen, eller ocb belt od) hållet caferaS; 2:0, Sftt ben fferbebel nebantHl å boger, bmarånamntecfningarne befin# naS, ocb ^milfen, genom oliFfjeten t bet få Fallabe fina trycfet/ utmifar enfamt för fig febeln» råtta oaleur, inlöfeS, bå benna fferbebel år fullflånbig ocb farn# manf)ånganbe, utan att affeenbe göres å be fryden af anbra feblar, forn ber# rnib må finna» bifogabe. 3:0. Sitt om, på benna fferbebel/ antingen båba namnen eller fina trye? fet fafnaS, eller om briar af någotbera eller af bent alla blifmit från bet qmar# 73 qtoarmaranbe fFtlba ocb icke funna företeS/ febeln lifafullt år antaglig, enligt fin råtta oaleur, fåmiba bå bet öfriga utaf en fåban febel, eller åtminflone bet återfiåenbe af befi nebra §ålft, år fyelt ocb fammanbånganbe; 4:0. Sitt beremof, fåbaue bopfogabe cfullflånbiga bitar/ af bftilFa in* genbera för fig år inlöSningSbar, ef funna, genom blotta fammanFfiflringen, minna ett elfefl fafnabt roårbe, od) på fåban grunb omilForfigen måfle cafje# ra», öcb bor, roib tillåmpningen af befja fiabganben för öfrigt, ef lemnäs utan uppmårffambet, b»ruvoiba af en febel» utfeenbe ocb beffaffenbet fTulle
Flade IJtsk. nöjt sig med att säga: vi öfvei lemna den saken åt K. M , med den önskan blott, alt den förhöjda tjensteårsberäkningen skall borttagas och att skollärarnes löner skola ökas der det behöfves; så hade saken varit väl framstäld och StatsUtsk. hade ej som det nu i mitt tycke gjort, gått öfver sina gränsor. Samme ordf. i StatsUtsk. anmälte såsom svar till de ledamöter, som förklarat sig tycka att StatsUtsk. gått för långt, dä del föreslagit ett anslag att utgå lill 3 gånger större belopp, än det K. M. begärt, alt StatsUtsk. nemi. dertill hade anledn. af en enskild motion, och Hr ordfsn har dervid nämnt llr Sundlers. — Jag får likväl anmäla, att llr Sundler, riksdagsman frän Borås, 27* 420 Den 0 Maj e. m. böljar sin motion dermed, sä framt StalsUisk:s recit af densamma är rätt framställd, att StatsUtsk. måtte anslå löner åt 4 läTare till Borås skola, i st. f. de 2 som samma skola nu har. Derefter säger vidare samme Hr Sundler: ”För den händelse likväl, att någon partiel fördel i afseende på skolväsendet ej skulle kunna staden Borås tillgodokomma annorlunda, än i sammanhang med hvad för hela riket blefve beviljadt, har motionären förklarat sig såsom egen motion upptaga Hr statsrådet Silfverstolpes vid ofvannämnda prot. bilagde förslag till stadga ang:de elementar-läroverken i riket, äfvensom” etc. Hr Sundler har således varit drifven af så stort nit för sin landsort, att han har sagt: få vi ej 2 lärare till i Borås, så förklarar jag mig vilja att hela läroverket i Sverige må förändras, på del att vi derigenom må erhålla ännu 2 lärare i vår stad. Det är således på en ganska lös grund, som StatsUtsk. i detta fall byggt. Hade StatsUtsk. varit beskedligt nog, alt tillstyrka 2 lärare lill för Borås; så hade Hr Sundler varit tillfredsställd, och den stora reorganisalionen från detta håll ej mera yrkad. Frih. Tersmeden:
I fråga om uppfattningen af beslutet, har jag visserligen ingenting emot detsamma, ty alt två Stånd bifallit och andra två afslagit det ifrågaslällda villkoret, derom kan intet tvifvel uppstå, och af prot.uldr. frän de särskildta Stånden kan förhållandet i aila fall controileras; men ifrån Den n November f. m. 3i5 della förhållande, huru kan Utsk. leda sig lill rättigheten att göra ekonomiska frågor till sådana, sorn ovillkorligen skola afgöras, då just sådana äro de, som skola förfalla, när 2 Stånd stanna emot hvarandra? Utsk:s uppfattning af heslutet klandras icke, men försöket att upprätta voter:s-proposlr; det är detta, sorn ogillas af 2:ne Stånd,och som fortfarande kommer alt ogillas af desamma. Gr. Frölich, David: Då jag vid 2.‘ne föregtde tillfällen yttrat mig öfver denna fråga, anser jag mig nu icke böra ingå i dess detaljer. Jag anhåller endast alt få tillkännagifva, det jag hoppas, alt detta Stånd vid detta tillfälle inser hvad Ståndet möjligen förut förhiself, alt nemi. det icke längre går an att till ytterlighet drifva den föreställningen om någon slags rättighet hos ett Stånd att afslå propos:r, och derigenom förhindra statsregleringens fullbordande. Det mn vara, alt man vid förra tillfallet trodde sig äga en tillflykt först och främst i någon beredvillighet hos StutsUtsk. att ånyo upptaga de afslagna punkterna, på samma gång sorn Utsk. behandlade dem, sora voro i rätter ordning återremitterade. Må vara att man trodde, att, efter eli sådant upptagande af StatsUtsk.j tillfälle skulle gifvas att, efter skedd inbjudning, i Ståndet få frångå de beslut, som vid förra tillfället fattades.
Maj:t i Nåder föreskrifvas; samt då slutligen Rikets Ständers Revisorer hvarken mot redogörelsens form eller mot ziffran någon erinran framställt, täckes Eders Kongl. Majit Nådigst linna, att någon ytterligare förklaring i denna omständighet icke af Collegium påkallas. Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid den form, hvaruti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallningar om reseoch tractaments-kostnaders utbetalande, understundom blifvit Collegium meddelade, vågar Collegium i underdånighet anse vara af sådan beskaffenhet, att den icke tillkommer Collegium att bemöta. För den Collegium i Nåder uppdragna befattning, alt de erforderliga tractamentsoch skjutskoslnads-medlen vederbörande tillhandahålla, likasom alt tillse det fullständig redovisning derför varder afgifven, är tillräckligt, att Collegium i de Nådiga befallningar, dem Eders Kongl. Majit, antingen med contrasignation af Stats-Secreteraren för Krigs-Ärenderne eller genom Herr General-Adjutanten för Armeen, låter till Collegium utfärda, får emottaga underrättelse: om personen som resan bör företaga, om den eller de orter, till hvilka resan är bestämd, samt om den tjenstegrad eller klass, enligt hvilken den commen - — 68 — derade personen eger att den honom beviljade ersättning utbekomma; blifvande resans föremål eller angelägenhet deremot af Eders Kongl. Maj:ts egen Nådiga pröfning allena beroende. Beträffande Revisorernes förmälan, att, i afseende på den genom bägge redogörelse-åren balancerade äfven af föregående Revisorer omnämnda fordran hos Kongl. Spanska Regeringen af 9,909 R:dr 26 sk. 10 r:st., för utredningspersedlar, som år 1814 lemnats ett i Götheborg varande Spanskt
Angående förslag , att Hof-embetsman icke måga till några Statens embeten befordras. Ehuru denna punct, hvilken af Borgareoch Bonde-Ståndet blifvit bifallen, är af de öfrige Riks-Slånden återremitterad, har någon anmärkning deremot icke blifvit gjord, och Utskottet har således ingen anledning alt i denna del förändra det afgifna förslaget. Stockholm den 9 October 1840. Reservation emot 5:te puncten af Herr Prosten Gumaelius, hvilken ansett förslaget om rangbestämmelse icke vara af den vigt, alt det påkallar någon Rikets Ständers anmälan. N:o lil. Ant. till Exp. Utsk. den i3 OctoBer, kl. a c. ro, Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Bergs-C olle gil upplösning och dess förändring till en Bergsvetenskaps-Academi. Emot Utskottets i detta ämne afgifne Betänkande N:o 64, är anmärkt, inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Friherre Cederström , Jacob, samt Herrar Lagerhjelm och Rosenblad, att, ehuru domsrätlen, för 12 år sedan, frångått Bergs-Collegium, har delta Collegium qvar en stor del ärenden, som innefatta frågor om mitt och ditt, fastän de icke äro af egenskap att fullföljas efter vad, utan behandlas i administrativ väg. Sådane frågor angå t. ex. den rätt, som ifrågasattes emellan grufva-, delegare och dem, som bestrida anläggningen, frågor om privilegiers fortfarande eller upphörande, och alla öfrige ärenden, som röra bergshandteringen, hvilka tillkomma Bergs-Collegii handläggning, Om sådane åren - Allm. Eesv.- och Elcon.-Utslcottets Utlåtande, N'.o lii. i3 den ställdes under en bureau, skulle man komma till det resultat, att de behandlas af en person, men man skall i Sverige länge insett, att allt hvad som angår, så väl den allmänna, som den enskilda rätten, fordrar flerfalldig granskning.
Prot. 1847 och 1848 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 12 Baft. 3 18 Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 194. gångarna medgifvit, sökt trygga och befordra seglationen å nämnde sjö, får Utskottet nu hemställa, att ifrågavarande anslag icke må af Rikets Ständer beviljas. 10:o Vidare torde böra förekomma följande, i fråga om anslag för uppmuddringar och elfrensningar, väckta och till Utskottet remitterade motioner: a) af herr J. Rhodin, som, efter framställning af de fördelar, hvilka genom uppmuddring af Nordre eif vid Kongelf skulle kunna ål det allmänna beredas, hemställt, att antingen statsanslag till det belopp, som för berörde ändamål kunde blifva erforderligt, måtte anvisas, eller ock styrelsen för vägoch vattenbyggnader få sig uppdraget att, efter föregången undersökning, upprätta kostnadsförslag, hvarefter arbetet sedermera borde företagas och de för slike ändamål i allmänhet anslagna medel dertill användas; i sammanhang hvarmed Utskottet till pröfning förehaft en af Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län väckt motion af enahanda syftning; b) af herr C. M. Bjuhr, som begärt, att 0,000 r:dr, utan återbetalningsskyldighet, och 4,000 r:dr såsom räntefritt lån, att, sedan arbetet vore färdigt, med 10 procent årligen amorteras, måtte af Rikets Ständer beviljas för upprensning af det så kallade Tjufholms-sundet, som bildar det tjenligaste iidoppet till Luleå stad.