Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S:t Brigittas moder Ingeborg Månesköld, gift med Peder Birgersson Brahe, tyckes hafva haft en gnista af samma siareförmåga, som sedermera gjorde nämnda dotter så namnkunnig. Till vittnesbörd derom länder, att hon skall hafva afvetat sin dödsstund, som inträffade år 1320. Följande berättelse torde få räknas till antalet af de legender och sagor, som mestadels ledde sitt ursprung från munkarnes uppfinningsrika hjernor. Berättelsen gäller emellertid kyrkoherden Petrus Barvardi i Rone på Gotland, som dog år 1381. Bland annat, som förtäljes om denne man, såsom att han kunde hänga sina handskar på solstrålarne, att han ofta hört klockorna ringa i himmelen, att han kunde spå förut, hvad väder det skulle bli m. m., säges det ock, att han visste förut sin dödsdag. Han var i denna sak så viss, att han bad alla sina grannar och vänner att komma till graföl, och mottog han äfven sjelf de inbjudna vid porten; men när han skulle gå den sista gästen till mötes öfver kyrkogården, slapp kläppen lös ur klockan, som ringde, och krossade hans hufvud. Prest hade han äfven tingat, till att samma dag begrafva honom, hvilket ock skedde. Uti Westerviks stads historia och beskrifning af Sivers omtalas ett annat exempel på dylik spådomsförmåga, som finnes antecknadt i äldsta kyrkoboken af prosten Bodinus. Detsamma har afseende på kyrkoherden derstädes, Laurentius Petri Braske, hvilken under den svåra “pestilens“, som år 1602 härjade i Sverige, var bland de bortrycktes antal. Då nämnde kyrkoherde en söndagsmorgon låg uti sin säng i bokkammaren, har, heter det, ganska bittida för honom visat sig en ganska däjelig pilt, som på kyrkoherdens fråga, hvad hans ärende var, svarat, att han var kommen att utfordra hans dotter, hvilken ock några dagar derefter dog. Följande söndagsmorgon, vid samma tid, uppenbarade sig bemälde pilt åter för honom med tillkännagifvande, att han nu kommit för att utfordra kyrkoherden sjelf.
Dä nu härtill lägges hvad af sistnämnde års bevillning ytterligare ingått, nemligen: under 4:de qvartalet 1847 383: 41. 3. Koppar inynts poletterna. Allmänna beviltningens belopp. 4. öfverstiger den för år 1845 beräknade bevillningssuinma. Efter ofvan omförmälde afdrag, utgjorde 1846 års, före slutet af år 1847, till Riksgälds-kontoret lefvererade eller der innehållna, allm. bevillning R:dr 1,798,564: 34. — Utaf 1846 års bevillning hafva ytterligare lefvererats: under år 1848 15,394: 21 6. och under de 3:ne första qvartalerna innevarande år, med tillägg af 1845 och föregångna års restantier, 3,599: 7. 2. Den för år 1846 influtna bevillning R:dr 1,817,558: 14. 8. hade följaktligen vid slutet af sednast lilländagångna qvartal öfverstigit denna statsinkomsts uti 1845 års Bevillningsförordning beräknade belopp 1,730,000: med R:dr 87,558:14.8. Såsom allmän bevillning för ur 1847, har Riksgälds-kontoret, efter enahanda afdrag, erhållit: under sagde år, inberäknade derunder influtna arfsoch testaments-bevillnings-afgifter samt hvad vid ränteliqvider innehållits, R:dr 4,5,554: 45. 7. under år 1848 „ 1,773,123: 26. 11. samt under Januari med September månader innevarande år f , 19,734: 19. 1838 412* 44 I hvilket sammanräknade belopp öfverskjuter 1847 års bevillningssuinma, enligt då gällande Förordning, med R:dr 108,412: 44. 1.
Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade Mötes Passevolancen för Indelta Infanteriet och Cavalleriet; Gifven Stockholms Slott den 24 Februarii 1829. S. D. Kongl. Majtts Nådiga, den 2 dennes bordlagde. Proposition till Rikets Stan - 28 Prof. Utdrag den 5 Mars i82g* der, angående anslag till förmon för Läro-verken i Piket, remitterades, tillika med ett af Professor Liedbeck afgifvet anförande, till StatsUtskottet. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos? LagUtskottets Betänkanden, N:o 24, öfver RiksdagsFullmägtigen från Westerås Län, Eric Anderssons Motion om en Lag, att ej någon må till Domareförrättning förordnas, innan han fyllt tjugufem år in. m; N:o 25, öfver RiksdagsFullmägtigen från Carlstads Län Olof Olssons Motion om ändring i föreskrifterne, angående UtmatningsAuctioner å Landet; N:o 26, öfver Herr Grefve Johan Henning Gyllenborgs Motion, om rättighet för hvar och en att, emellan Riksdagarne, till Kongl. Maj:t inkomna med Förslag till ändring i Författningar; N:o 28, öfver Herr Carl von Qvantens samt RiksdagsFullmägtigen från Wermlands Län Olof Olssons Motioner, angående oinskränkt rättighet till flottning och färdan$le i alla flott-och farbara sjöar och floder.
Herr Hjerta ; Om det skulle hända, att Utskotten qvarblifva vid den tanka, ett examina böra åga rum tror jag , likväl det icke vara nödvändigt , att den , som gifter sig med en Enka ; hvilken drif vit en rörelse, behöfver undergå examen. Det år möjligt, att hon känner, att personen duger till att sköta om huset; ehuru han ej kan stå examen, och då blef huset olyckligt, i stället för att man väntat inbördes förmån. Om 2 §. blifver beståndande, bör således den io;de ändras. Vid §. 11 gjordes icke någon anmärkning; utte Artikelril Om Handelsrörelse, som utan rättighet 'och förbindelse till Burskap kari fä ut öjaas. §§. !, 2. Herr Hjerta'. Redactionén i denna <§. år nog obestämd. Hår står: Enkor i allmänhet, vell sådana ogifta personer af Qvintiokonet, Den 30 Augusti e, m. sorn uppnått en alder af a o dr , och ega bevis om god fräjd , skall det vara o betaget, att idka försäljning af sådana varor och tilf verkningar, som af nämnde kön åstadkommas. Jag öfverlemnar ti il Utskotten att bedomina, hurudan denna föreskrift är, och till huru mångå chicaner det kan leda, att gifva en föreskrift i så obestämda ordalag. Då Utskotten föreslagit i nåringslagen, att fruntimmer få idka all slags näring, synes ej eller handeln böra inskränkas till hvad de kunna sjelfve åstadkomma. Deremot anser jag, att det det vore alltför vidsträckt, om de hugo handla med allt, hvad af dem kan åstadkommas. Hert ven Hohenhausen : Jag år visserli gen icke någon förfäktare af våra Adc-liga privilegier , men jag hemställer, huruvida de icke åro förnärmade genom stadgandet uti 1 §;n , där det står, att det år en hvar obetagit, att idka handel, enär han visar sig äga den i sådant afseende erforderliga skicklighet, &c. Fråga år dår om examina. I Adeliga privilegierne år frälseman tillåtit, att idka grosshandel.
Således teg hon och hörde blott på när modren en stund sednare kom in till henne, sedan hon blifvit allena, och bråkade sitt hufvud med hundrade gissningar om Walters hastiga åkomma. Hon stadnade sedan vid den sannolikaste: att han redan förut illamående, som han likväl dolt af kärlek för dem, och nerfsvag blefven, af sitt trägna och onödiga hufvudbråk, blifvit skrämd att finna någon i rummet, som han ej hört komma in. Också var det ingalunda någon behaglig surpris, att få der apropos sä ett pakett från en sjelfmörderska, tillade hon. Under tiden de voro i Lovisas rum, hade Walter lemnat sitt arbete och gått ned i salen, men som ingen var der, beslöt han vänta på Lovisa, och ville under tiden förströ sig genom musik. Fiol spelade Walter utmärkt väl, men blott mindre stycken på detta instrument, som han äfven ej vidrört på länge. Han bläddrade derföre genom noterna, för att finna något bekant stycke, då föllo i hans ögon de olyckliga papperen som Lovisa der undangömt och qvarlemnat. Utan att med visshet förmoda att de rörde honom, stoppade han dem hastigt hos sig, ty han igenkände stilen, och ville undvika all anledning att tala om Lotta. Lovisa kom nu in med lilla Valentina; fadren tog barnet på sitt knä och bad mamma spela något muntrande. Lovisa gladdes åt hans lugna sinnesstäming. Denna afton förflöt emellan de begge makarna förtroligare än på länge varit fallet. Först om söndagsmorgonen, sedan Lovisa hunnit kläda sig och kom in i salen, då Walter redan länge varit uppe, för att, som han sagt, sluta det i går ofulländade arbetet och se genom uppsatsen till sin predikan föll Lottas papper henne i minnet. Hon ville i all tysthet förstöra dem, men de voro borta. För att undvika uppseende, ville hon ej fråga någon efter dem, och osäker om icke Walter tagit dem, var hon en stund orolig, men lugnade sig snart, och beslöt att icke låtsa om någonting. På vanlig tid begaf Walter sig till kyrkan. Först inträdde han i salen, gick till skänken och slog i en sup åt klockaren, som följde honom, bärande handboken, protokollet jemte andra papper.
Platen. -X. G. Wegelin* Cari Arfvedsson, Xiirt. B. H. Santesson. H. Vult v. Steijern. X. C. Kuylenstjerna-. C. F. v. Otterv Uppläst hos Sani (eliga Riks-St'ndeii deli lil April. Kongl. Mafts Nådiga Proposition till Riksens Ständer-, angående det åt Vestetoch Norhöttens Läns Juvälnare meddelade län: Gifven Stockholms Slott den s April 181S* i ill Kongl. Majit hafva Eiksdags-fullmägtige från Vesteroch Norrbottens Län inkommit med underdånig anhållan om Kongl. Majus Nådiga Eörord och bemedling hos Rikets Ständer till erhållande af någon eftergift uti det lån af 50,000 R:d., hvilket af Riksens Ständer vid 1809 års lja' Den 13 April. års Riksdag blifvit bemälte Läns Innevånare be« viljadt. I Sedan Kongl. Majit deröfver inhämta* ve» tlerbörande Landshöfdingärs utlåtande och deruti funnit en ökad anledning att gifva uppmärksamhet ät hvad Riksdags-fullmägtige anfört, har Kongl. Majit icke tvekat, att till Riksens Ständers pröfning och behjertande framställa den frågan: huruvida och till hvad belopp någon eftergift skulle hunna äga rum af det län, Rikets Ständer bernälte Läns Innevånare beviljat? Kongl. Majit trotsig icke böra eller behöfva erinra Rikets Ständer om anledningarna till det lernriade låne-biträdet, eller att afsigten dermed var att understödja de mest nödlidande. De olyckor, som då öfvergingo dessa landskap, voro följder af ett krig, hvars hugkomst länge och djupt lär blifva uti Svenska hjeltan förvarad, och Kongl Majit är skyldig så väl Rikets Ständer, sorn enskildte Medborgare den rättvisa, att de alla med låfvärd beredvillighet sökt att lindra gränse-orternas lidanden. Men Kongl.
I den sist utkomna delen La Cathédrale se vi slutligen Durtal installerad i den katolska kyrkan. Han lefver hos en präst i Chartres och bereder sig att träda in i ett benediktinerkloster. Hela boken är fylld af betraktelser öfver gotikens arkitektur, medeltidens legendvärld, primitivt måleri och dogmatik, som visa ett fullkomligt uppgående i katolsk anda. Man måste lyckönska författaren att så kunnat bakbinda all kritik. Hans mystik, liksom all mystik, snuddar vid det puerila och löjliga. Det stillastående religiösa lifvets petitesser, finter och barnsligheter tränga sig fram öfver allt i denna bok, hvilkens hjältinna och andliga ledarinna är en kaplans hushållerska, som gör parabler öfver sin tvätt och sina grytor. Å andra sidan omsluter Chartres’ storartade katedral hela boken. Dess pelarskog omhvärfver en, och endast som en overklig dröm i grå och fula färger ligger utanför dess purprade och djupblå fönster den profana världen. Så är skalan löpt ut. Klosterdörren kan falla igen om författaren till Systrarna Vatard och Katedralen. Jag har redan antydt likheten i Huysmans utveckling och Strindbergs. Helt visst finnas där också djupa skiljaktigheter. Huysmans har alltid varit samma passionerade konstnärliga sensualist, för hvilken det intellektuella lifvet blott lämnat bränsle till frätande känsla och inbillning, för hvilken spekulationen med sina objektiva uppgörelser och sin personliga resignation aldrig haft någon betydelse. Strindberg var allt från början lika mycket resonnör som skald. Hur odisciplinerad hans vetenskaplighet varit, har han dock långa tider af sitt lif förstått, att det kunde finnas en sanning, en världsförklaring, oberoende på om den skänkte den subjektiva lyckan. Därför synes mig Huysmans’ omvändelse långt mer organiskt framvuxen ur hans inre än Strindbergs, hvilkens Inferno trots allt gifver intrycket af en tanke, som fått en plötslig remna. Huysmans hade djupt i sin natur ett arf från det mystiska Flandern, hemtrakt för urkatolsk konst och urkatolskt grubbel sedan medeltidens djup. Den medeltida legendvärlden i dess blodbestänkta och stigmatiserade glöd passade hans naturs mörka sinnlighet.
Sistnämnde ord är af grekiskt ursprung och betecknar aktgifvande på ett visst tidsmoment. Att ställa någons horoskop betyder sålunda, att på en för ändamålet tjenlig ansedd stund, genom astrologiska och kabbalistiska uträkningar, söka utforska en persons framtida öden och bestämmelse. Detta gyckel förehades ännu i 18:de århundradet, och resultaterna deraf inverkade ofta, genom den tro man satte till dem, på den spådda personens framtida verksamhet. Särdeles ställdes horoskopen för furstliga och andra förnäma mäns barn, i deras födslostund, af tillkallade stjerntydare. Så berättas det, att kort före prins Eriks födelse kom konung Gustaf I:s lifmedikus, som efter den tidens sed var stjerntydare, för att efterfråga drottning Catharinas tillstånd. Då han fick höra, att prinsen ej var född ännu, utropade han till det närvarande hoffolket: “Faller alla på knä och beder med mig, att barnet icke födes på denna timma, ty på himlen äro svåra och onda tecken, att föddes det nu, så blefve det allt Sveriges rikes sorgebarn!“ Och under det han ännu talade, föddes barnet. – Den gången slog stjerntydarens spådom olyckligtvis allt för väl in. Då Gustaf Wasas första gemål, Margaretha Lejonhufvud, dog den 26 Augusti 1551, inträffade i samma stund en solförmörkelse, hvilket folket uttydde såsom ett bevis på himlens deltagande i jordens sorg. Astrologi öfvades i medeltiden äfven af medlemmar, så väl högre som lägre, af det andliga ståndet. Gammalgården, en egendom i Thorsångs socken af Dalarne, berättas vara uppbyggd af en klockare, som för ett mord på en djekne, hvilken studerade astrologien, flydde in i skogen vid Knifvahyttan och blef en rik och förmögen man. En hans måg uppbyggde Wika kyrka, och en annan bodde i Storgården i nämnde socken. Ehuru invigd i hela sin tids bildning var Erik XIV så väl begifven på astrologi, som i mycket annat vidskeplig. Han gjorde astrologien till sitt hufvudstudium, ja, till sitt lifs stora angelägenhet, hvaråt han offrade sina krafter och hela sin tankeförmåga.
Jag har har sjelf vid föregående riksdag erfarit obehaget af, att R. e, Ad:s ledamöter oftast äro de, som vid frågornas hand - Den 2 Maj e. m. läggning i Utskrn icke äro tillstädes. Jag kan således icke annat än rättfärdiga motionärens a.fsigter, men kan ej heller neka, att jag, på de skäl Frih. Cederström anfört, fruktar, att det berömvärda ändamålet nu icke kan vinnas. Med förutsättning altså jemväl deraf, att motionen enligt nu gällande former kunde bifallas, hvilket jag för min del icke tror, hemställer jag likväl till den värde ledamoten, om han icke sjelf skulle vilja tillåta, att motionen må förfalla. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag får för min del förklara, att jag är af motionärens tanka deruti, att det vore nyttigt, om suppleant kunde i Utsk. inträda, dä någon ledamot är af sjukdom eller permission hindrad att vara tillstädes. Det synes så mycket mera angeläget, som ett visst Utsk., finnes, som med R. St:s rätt beslutar och då, enligt grundlagens föreskrift, minst Jrdelar af ledamöterna böra vara närvarande. BancoUtsk. har vid denna riksdag under en hel vecka varit så beskaffadt, att det icke kunde till afgörande företaga något ärende, emedan endast fyra ledamöter voro tillstädes. Gr. Horn: Till följd af den utaf Hr Riben till mig ställda anmaning, får jag upprepa, att jag öfverlåter till Hr Landtm, samt R. o. Ad. alt i anledning af min motion fatta det beslut, som kan finnas lämpligast, hvilket jag utan gensägelse skall underkasta mig. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: En lika beskaffad fråga som den nu förevarande är redan till RiddUtsk. remitterad; och då intet hinder möter emot Utsk:s hörande äfven öfver denna motion, tror jag det vara bäst att remittera densamma. Skäl hafva blifvit anförda såväl för som emot, och dessa kunna af Utsk. pröfvas samt betänk, öfver motionen meddelas.
Vata orsaken hvarföre man ej sällan ter de unga Hästarne, Uti så beskaffade beten där gräset ofra vid en alnS höjd finnes till det frästa hedtrampadt, ändock vid mindre godt hull. thuru denna olägenhet till en del kan afhjelpa genom gräsets afslående en gång om Somfraren, gör detta dock icke tillfyllest; Och tror Jag mig med skäl kunna härleda den större frortalitet hvilken Understundom inträffat vid 1284 Stats ■ Utskottens BetankanderC Strömsholm dels ifrån de sanka beteshagarne; dels ock från de mindre tjenlige Fölilungs stallen, hvilka i brist af tillräcklige medel ännu icke kunnat ombyggas. Lika med hvad Riksens Ständer vid 1812 ars Riksdag stadgat, finner jag att till StuteriDirecteur bör antagas en redlig, kunnig och värdig man, men då jag icke kan frångå den Öfvertygelse att Chefen för detta Verk äfven måste förena grundelig kännedom om race hästars behandling, och deras dresserande till öe serskilta ändamål hvartill de finnas vara tjenlige, nödgas jag äfven härutinnan skilja mig ifrån hvad Herr Öfverste Tersmeden anfört, och förklara att jag anser hvar och en Stuteri Styresman hvilken icke förenar desse hufvudsaklig© egenskaper såsom dertill högst otjenlig och oskicklig. Lika litet kan jag äfven dela Herr Öfverstens farhåga att Kongl. Commitéens upp1 lösning skulle hafva till följd Stuteriets förstöring; tvertom tror jag att detta lika med alla andra Verk snarare skall vinna genom en förenklad, och deraf mera kraftfull Styrelse; A1‘ drahälst vid en tidpunkt då Stuteriet kan anses i det närmaste hafva uppnått det af Riksens Höglofl. Ständer åsyftade ändamål, och nu befinnes så väl i anseende till hästars antal, som deras godhet uti ett beständigt tilltagande.
Lön Hyresersättning Fögderierna inom Helsingland af Gefleborgs län: åt en Kronofogde: Lön 2,500: — Hyresersättning åt en Häradsskrifvare: Lön 2,000: — Hyresersättning 500: — Fögderierna i Malmöhus län: åt en Kronofogde: Lön 2,500: — Hyresersättning 500: — åt en Häradsskrifvare: Lön Hyresersättning Riksmynt. Riksmynt. R:dr. öre. Transport 15,300 — För ny reglering af Länsmans-distrikten i Jemtlands län: åt 1 Länsman: lön 700: — hyresersättning 150: — ggQ. åt 4 Länsmän, dito dito dito hvardera 3,400: — För delning af ett Länsmans-distrikt inom Södra Ångermanland af Wester-Norrlaruls län, åt en Länsman, lön och hyresersättning som ofvan 850 För delning af Lycksele Lappmarks socken i Westerbottens län uti tvänne Länsmans-distrikt, åt en Länsman likaledes 850 För en särskild Länsmans anställande i Korpilombola nybildade kapellförsamling af Norrbottens län, åt denne såsom ofvan 850 — För Ydre härads i Östergötlands län delning i två Länsmansdistrikt, åt en Länsman derstädes som ofvan 850 I sammanhang med boställens indragning till Kronan: för Länsmannen i Södra eller första distriktet af Westbo härad och Jönköpings län: godtgörelse för boställets i lönestaten upptagna ränta och afkastning utöfver denna ränta 50: — hyresersättning 150: — 200 för Länsmannen i fjerde distriktet af nämnda härad och län: ett emot boställets ränta och afkastning svarande belopp af 85: — hyresersättning 150: — 235 — för de 2:ne Länsmännen i Mellandistriktet och i Södra distriktet af Östbo härad och Jönköpings län, hvardera: ett belopp, motsvarande det åt dem gemensamt anvisade boställes ränta och afkastning 75: — hyresersättning 150:
A. dc af Öfveroch Ytter-Tenger, Lamborns samt Björnåsens byar,enstammigtgif■vit det svar, att de skattskyldige i nu uppräknade socknar, socknedelar ellerserskilde byar önskade för ali framtid blifva befriade från så väl räntesom raantalskolens utgörande in natura, samt berättigade förklarade att, på föreslaget sätt, liqvidera ränlekolen efter årligt markegångspris och mantals-penningarne äfven kontant till det för orten stadgade belopp; hvartill såsom skäl blifvit anförde: af Thorsångs fullmägtige: den inom socknen varande knappa skogstillgång, som nu mera icke ens vore tillräcklig till husbehofven; af ombuden för Säthers och Gustafs socknar, dels hemskogarnes medtagna tillstånd, dels ock utskogarnes alltför stora aflägsenhet från Kopparberget, för att kunna deras å samma skogar tillverkade kol, utan kännbaraste Lunga, till Fahlun afiora, hvilket sednare förhållande jemväl skulle ega rum för de mera aflägsna trakterna och byalagen inom Tuna socken, hvilka önskat blifva från kol-leverering befriade, men i ännu högre grad inträffa med Leksands och Rättviks på än längre afstånd ifrån Kopparberget belägna socknar; hvaremot "VYika, Sundborns, Svärdsjö, Bjursås, Gagnefs, utom Mockfjerds kapell, Tulia, med undantag af ofvannämnde delar och byar deraf, samt Husby socknemän, förklarat sig hädanefter som hittills vilja vid Stora Kopparberget in natura leverera deras såväl räntesom mantals-kol, men Åhls sockneboer åter önskat att endast utgöra ränte-kolen in natura, men deremot albörda sig ortens manlals-afgift med penningar; lill hvilket förklarande de fleste sockne-ombuden tillagt, att allmogen merändels vore i behof att inspara sina kontanta utgifter, till hvilka lönande penninge-förtjenst icke alltid vore att tillgå, samt ombuden och jordegarne från Husby församling, att, ehuru hemmansskogarne derstädes voro på så betydliga afstånd från Fahlun belägna, att skatte-kol, å nämnde skogar tillverkade, icke utan största förlust för allmogen kunde vid Kopparberget levereras, hvadan kolprestationen hittills måst med köpta kol af de skattskyldige i allmänhet fullgöras, hade dock den erfarenhet, som genom de sednare årens markegångs-sättningar vunnits om kolprisernas oafbrutna uppstegrande öfver ortens gångbara pris å denna räntepersedel, injagat en så allmän fruktan, afl detta förhållande än vidare kunde komma alt fortfara, att socknemännen icke vågade afsäga sig rättigheten lill kol-levereringen in natura, utan önskade att i stadgad ordning utgöra både ränteoch manlals-kolen, oaktadt dermed förenade olägenheter.
Alik arsvärds, C. H., den 1 dennes f. ra., på bordet lagde Memorial, angående tillökning i lönerne för de fyra StatsSecreterarne. 8:0 Herr Montgomeries, Fab., den 1 dennes f. ra., på bordet lagde Memorial, om upphörande af de vanliga afdragen å Löner vid befordringar till Ämbeten och Tjenster. ego Herr Klingstedts, G. Fr., den 1 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående Allmänna Magazins-Inrättningen. 10:0 Herr Ankarsvärds, Michael, den 1 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående Ministern Lagersvärds fordran hos Kongl. Maj:t och Kronan. 11:0 Herr Ankarsvärds, Aug., den 1 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, om ändring i den nu gällande Beklädnads-FÖrordningen för indelade Infanteriet; samt om rättighet för Nerikes Regementes Rothållare, att antingen återfå de vid Indelnings-Verkets upprättande, dem anslagne Räntor, till hjelp * viel Soldat-beklädnaden, eller ock varda befriade från skyldigheten, att bidraga till Munderingen. 12:0 Herr von Hartmansdorffs, August, den 1 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående visse vilkor för beviljandet af ett ytterligare Creditiv åt Convoy-Commissariatet; jemte de af Friherre Lagerbjelke, Joli., och 2 Samt. 2 B. 80 Riks-Stdndcns Grefve Cronstedt, Claes, i anledning deraf afgifne yttranden. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärso c li EkonomiU tskottet: 1:0 Herr Lagerhjelms, Pehr, den 28 sisth Fehr., på hordet lagde Motion, angående Näringsfriheten. 2:0 Herr von Heynes, G., den 1 dennes f. m., på hordet lagde Motion, angående anskaffande af Guld och Silfver å vissa Uniformer. 3:o Friherre Ridderstolpes, Fr., den 1 dennes f. m., på bordet lagde Memorial, angående medel till befordrande af upplysning och sedlighet hos Allmogen. /po Friherre Rudbecks, Alex., den 1 dennes f. m., på bordet lagde Memorial, rörande upphäfvande af Rättigheten för Stockholms Stad, att uppbära de så kallade Parm-, Torgoch Renhållnings-penningar för Hö, Halm, Ved och Bränn-kol. 5:o Friherre Wrangels, Hen., den 1 dennes f. m., på bordet lagde Memorial, angående åtgärder tili inskränkande af Finska Handeln; jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, afgifne yttranden. 6:0 Friherre Wrangels, Hen., deni dennes f. m.,