Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den a4 October f. ra. s-om tillfredsställer allas intressen; men med förutsättning alt R. o. Ad:s majoritet erkänner företrädesvis principen af tvåk arn ina r-syst erne oell bibehåller ståndsfördelningen, hvilken sednare icke lärer kunna upphäfvas, så länge verkliga materiella fördelar tillhöra densamma; så torde de af Frih. Hamilton och Hr von Hartmansdorff här framställda förslag kunnat med nödiga modificationer sammanjemkas till ett sådant helt, hvilket leder till det mål, dit man temmeligen allmänt synes sträfva. Jag inskränker mig för närvar, till delta generella omdöme öfver frågan, med tillkännagifvande, att min röst för eller emot denna reform kommer att bero af det sätt, hvarpå saken nu afgöres, äfven i åtskilliga af dess detaljer. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han nu, i anledn. af Frih. Cederström* i sista plenum gjorda begäran, ville Såta uppläsa i §:n i CJtsk-s förslag. Innan denna uppläsning hann alt börjas, anmälte sig Frih. Boye, Ludv., och yttrade: Jag har trott, att, innan man går till specialiteterna, det generella bör vara discuteradt, och det är i afseende på det generella, som jag nu vill yttra mig; men om Hr Landtm, det önskar, så dröjer jag med mitt anförande. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag kan ingen anmärkn. hafva att framställa emot den begäran, som Frih. Cederström i sista plenum gjorde, att i §:n, likasom alla de efterföljande, måtte uppläsas; men om med denna uppläsning åsyftas en föredragning af betänk, punktoch momentvis, så tager jag mig friheten att fästa Hr Frih. o. Landtm:s Gamt Frih. Cederströms uppmärksamhet derpå, huruvida det må anses till något gagnande att punktoch momentvis föredraga ett betänk., som rönt så ringa sympathi inom RiksSt:n, och då är det lätt att förutse, att de gemensamma tankar, som R. o. Ad. skall besluta i detta ämne, ej kunna komma att erhålla någon den ringaste likhet med hvad Utsk. föreslagit.
– Men, min Gud, du måtte väl icke förneka Shakespeare’s snille ändå, det har blifvit ett axiom, och lika gerna kunde du påstå att Carl XII var en mes, och Luther en karnalje, – inföll Edvard lifligt. – Gud bevara mig derifrån, jag inser visst att han var ett snille på sin tid, men det har alltid förefallit mig kuriöst att man i våra dagar skall beundra hans plumpa och grofhuggna qvickheter, liksom om vi nu skulle begagna och admirera de första oformliga fartyg man hittade på att bygga, och hvad jag sannerligen finner mest beundransvärdt är öfversättarens otroligt vidsträckta kännedom om alla snuskiga och oqvädings-ord, vårt annars – som det påstås – fattiga språk eger, för att så förträffligt återgifva författarens mustiga meningar. – Ja deruti har du rätt, men nu lemnar jag sir Shakespeare i sitt värde och går i alla händelser och ser hans Hamlet, – vill du följa med? ja, eller nej? – Hvilken fråga! Skulle jag vara en så dålig mentor, att jag lemnade min unga Telemaque redan andra qvällen vi äro här! – Nåväl, då skickar jag min betjent efter biljetter. – Vänta ett ögonblick! – vet du hvem som spelar Ophelias rol? Om aftonen då de båda vännerna, tillsammans med ett par unga Köpenhamnare af Albrekts bekanta, sutto på spektaklet, väcktes Edvards uppmärksamhet af några elegant klädda herrars högljudda, högst fria anmärkningar och lättsinniga konversation i logen bredvid. Edvard var visserligen intet helgon, eller fullkomligt obekant med den jargon, som är ingenting mindre än ovanlig ibland unga män, hvilka – i brist på all annan bravur – söka öfverträffa hvarandra i cynism och oförskämdhet, men hvad han nu hörde öfverträffade likväl hans hittills förvärfvade erfarenhet, och endast det välljudande franska språket – som så förträffligt lånar sig till dylikt skämt – på hvilket samtalet fördes, förmildrade något det stötande deri. – Det skulle roa mig att veta hvilka de der äro? – sade Edvard sakta till Albrekt, som pratade med sina danska vänner och icke gifvit akt på sina grannar.
Indelningshafvare vid afsutne Westgötha Cavallerie-Regemente , men hvilka, vid dessa personers afgång, blifva till Stats-Yerket indragne, — förslagsvis 3,ooo R:dr. 16:0 Å den härvid bilagde Tabell finnas de summor specifikt upptagne, hvilkas uppförande å Allmänna Indragnings-Staten Utskottet i sei skilde Betänkanden tillstyrkt; utgörande sammanlagde beloppet af de ej mindre till öfverflyllning föreslagne ulgifls-poslerne, än de nu tillkomne ntgifterne, 25,64i R-dr 34 sk. 2 rist. Hvaremot minskningen utgör yg,658 R:dr 16 sk., och hvarigenom Allmänna Indragnings-Staten, sorn vid senaste Statsregleringen upptogs till en summa af 290,016 R:dr 2g sk. 10 rist , nu kommer att utgöra i penningar 236,000 R:dr, eller, med tillägg af indelta räntor, 2b2-,060 Ridr. Stockholm den g Maji 1834* Reservat ism er: Emot Utskottets beslut, vid 2:dra punkten, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Proposition om förklaring af stadgandet rörande Landshöfdingars Pensionsrätt: Af Herr Gyllenhaal, L. II.: ”Ordalydelsen uti Rikets Ständers år 1818 fattade Beslut, angående Landshöfdingarnes med fl. pensions-rätt, är, efter mitt begrepp, så tydlig och klar, att ringaste tvifvelsmål, i afsa - Stats-Vt skottets Utlåtande iV.-o 8g. 'S ende på tillämpningen deraf, uti nu förevarande fråga , hos mig icke uppstått. På grund af detta Beslut, anser jag Herr Presidenten Friherre Fock vara ostridigt berättigad att, från den tid, då lian ifrån LandshöfdingeEmbetet i Upsala Län erhöll afsked, undfå pension lill det belopp, som motsvarar den för Stats-Seereterarne år i83o på Stat uppförde lön, eller 4,ooo B:dr Banco.
För att förekomma öfversvämningar af Wenern erfordras utan tvifvel, att vattnet får ett hastigare aflopp än hvad det hitintills haft, i den inån sjön stiger, eller åtminstone så snart den hunnit till en viss höjd; men skulle nu en sådan aftappning kunna medföra, att Wenerns valten under blifvande varma och torra somrar faller ännu mer, till en vida lägre ståndpunkt, än hvad man tillförene erfarit, så torde noga böra utredas om ej de hinder och olägenheter, som af ett slikt förhållande tid efter annan kumma uppkomma för segelfarten på Wenern, Götha kanal och Trollhätte kanal, samt å de flere i nämnde sjö fällande större vattendragen, på hvilken sjö, kanaler och vatten årligen fraktas varor förmänga millioners värde, kunna vålla större förluster än dem, hvilka Wenerns periodiska öfversvämningar förorsaka. § 2. Invånare. Enligt längderna öfver den skattskrifning, som ägde rum under de sista månaderna af 1855, utgjorde då folkmängden i Länet med Städerna 220,408 personer, nemligen: Befriade af mankön 48,669 Dito af qvinkön 51,156 99,825 Summa 220,408 och af dessa voro 213,231 invånare på landet samt 7,177 i städerne. — Anmärkas bör dock, att Länets folkmängd är tvifvelsutan större än hvad skattskrifningslängderne sålunda visa. emedan allmogens uppgifter till mantalsoch skattskrifningen ofta äro ofullständige hvad angår minderåriga barn och andra skattfrie personer. År 1850 uppgick folknummern i Länet till 209,979, och har den således under de sista fem åren blifvit ökad med 10,429 personer.
Som, enligt hvad Utskottet erfarit, af stadgandet uti 148 §, att allmogen i Herjeådalen samt Österoch Westerdalarne, äfvensom innebyggarne i Elfdals och Fryckdals finnskog i Carlstads län, skola åtnjuta befrielse till hälften från bevillning efter Ira och 2:a artikeln, hemtats anledning att medgifva slik befrielse jemväl för ståndspersoner3 som i sistnämnde ort ega bruk el-ler annan fastighet, har Utskottet, till förebyggande af en sådan, såsom Utskottet synes, mot syftningen af berörde stadgande stridande tillämpning deraf, verkställt och får Rikets Ständer underställa den jemkning i redaktionen, förslaget innehåller. I afseende vidare å föreskriften i samma paragraf, att de af allmogen i Kopparbergs län, som afbörda sig manta lspe<nningarne med kol till Stora Kopparbergs bergslag, njuta befrielse till hälften af bevillningen efter Ira art., så förekommer väl, att Kongl. Majrt uti serskild nådig proposition (N:o 9),bland annat föreslagit upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af nämnde län skyldighet att in natura till bergslaget leverera deras mantals-eller qvarn» tulls-kol, men som Kongl. Majit dervid tillika förklarat, att frågan om upphörandet af berörda nalura-prestation5 för de flera socknar, hvilka förklarat sig vilja densamma fortfarande fullgöra, komme att för det närvarande förfalla, så lärer, oberoende af det beslut, som i anledning af berörde nådiga proposition varder fattadt, stadgandet, såsom i alla händelser å sistnämnde socknar tillämpligt, böra oförändradt qvarstå. Beträffande dernäst föreskriften att de, som icke deltagit i extra grufvehjelpen, men äro ålagde att utgöra grufvehjelp till Löfås silfververk samt den så kallade kungsgårdshjelpen, skola, så länge dessa oriera fortfara, förskonas från en fjerdedel af bevillningen efter Ira och 2:a artikeln, med mindre än att de på ofvananförda grund njuta lindring till hälften från personella afgifter, då den icke vidare dem efter
Men då det allmännas tillgångar O “ vid denna riksdag tagas i anspråk för så ovanligt många och stora utgifter, att icke ens alla sådana, hvilka kunna sägas vara af särdeles angelägen beskaffenhet, kunna Stals-Utskottct.v Utlåtande N;o 139. (Fortsättning.) 61 bestridas, har Utskottet ansett betänkligt tillstyrka Rikets Ständer att anvisa den icke obetydliga summan af 30,000 R:dr, som för ifrågavarande ändamål äskats. Utskottet är likväl af den öfvertygelse att, då omdömet orri »bältespännarnes» konstvärde under de närmaste åren torde blifva ännu mera stadgadt, ett uppskof med saken icke kan tillintetgöra utsigten att, om Rikets Ständer vid nästa riksdag finna tillgångarne det medgifva, ett exemplar af arbetet i marmor må på allmän bekostnad i allt fall kunna erhållas inom den tid, då det nya Nationalmuseum hinner blifva fullt iordningstäldt till konstalsters emottagande; och Utskottet får, af alla dessa skäl, hemställa, att Herr Lallersteds ifrågavarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas. 146:o. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 208) till hvilken, för undvikande af vidlyftighet. Utskottet får hänvisa, bar Herr Carlheim Gyllensköld, H. A. O., med erinran hurusom vid sednaste riksdag framställning blifvit gjord om anslag till understöd åt ett s. k.
Skattelösen af Lotshemman - • -xt8. 45. tryckning af Handlingar i frågan om hämmande af Luxe och Öfverflöd 120; 46. anmärkningar vid Betänkandet om sökt Lånbiträde" för Landskrona Stads Kyrkobyggnad 121. 47. Komornpani-Mötesplatser för Blekinge Läns Båtsmans Indelning • 123. 45. Krono Fogden Westbergs Pension - -124- 49. Lönförbättring för Krigs - Revisions* Betjeningen -126. 50. understöd för Kyrkooch Prestgårds-byggnåd i Neder Torneå Församling T2g. 51. Prestbols-friheter för Nya Kyrkoherdeoch Kupellans-Bostälien -i jr» 52. sökt ersättning till Städerne för deras andel i Accisoch Bakungs penningarna -134. 53. sänkning af Sjön Vermelen - • -135’ 54. förmåner för Segelduks-Fabrikerne - -L37* 55. hamnbyggnaden i Malmö -138- 56. Stats ■ Kommisarien Widegrens ansökning om Gratifikation och Lönförhöjning för Kamreraren Mullern ... - r47.' 57. föreslagen ändring i Postskjuts-Legan - 149, 58. indragning af Adelsfäne* Regimentets Indelningar rji. 59. understöd för Fiskare i Bohuslänske Skärgården 152.' 60. Arfvode för Sekreteraren vid Ofver - Hofjägmästare - Embetet - 155. Gr. Löner för Brottmåls-Domare 157. 6,2. Boställen för Länsmän ... 1;g, 63. Lagmannen Norling ansökning om Lön-ersättning iGi. 64. Socken-Skrifvares antagande -163. 65.
Vid lista LifGrenadier-Regementet samt Kronobergs, Jönköpings och Calmar regementen, der beklädnads-bidraget nu erlägges af soldaterne, som i stället åtnjuta högre förmåner af roten, torde det lemnäs vederbörande rotehållare öppet att, sedan denna afgift för soldaterne upphört, af soldatens lönförmåner årligen innehålla ett emot beklädnads-afgiften efter årets riksmarkegångspris svarande belopp, så länge dessa förmåner för soldaten utgå enligt de uti nu vanliga kontrakt bestämda grunder. Af den nu föreslagna förändringen med beklädnads-afgiften blefve äfven en följd, att sammansättningen af rotehålls-regementenas och korpsernas beklädnadsdirektioner förändras, nemligen bland annat så att rotehållarnes ombud utgå från antalet af ledamölerne; hvarjemte rotehållarnes åliggande att deltaga i granskningen af direktionernes redogörelser komme att upphöra. Slutligen hemställde Departemenls-Chefen. att den nu ifrågaställa förändringen må af Kongl. Majit i Nåder medgifvas med det uttnckliga förklarande, alt den kommer att fortfara endast så länge ett det upphörda beklädnads-bidraget från rotehållarne motsvarande statsanslag af Rikets Ständer anvisas, eller, i händelse detta i följd af inträffande prisstegring på beklädnads-förnödenbeter, skullo befinnas otillräckligt, nödigt anslag för beklädnadens anskaffning och underhåll af Rikets Ständer Kongl. Majit tillhandahåiles. Kongl Majus Nåd, Prop. 5. 13 Kongl. Maj:t täcktes, i enlighet med Stats-Rådets öfrige Ledamöters underdåniga tillstyrkan, Nådigst gilla och bifalla hvad Departements-Chefen härvid sålunda i underdånighet anfört och hemställt. Härefter uppläste Departements-Chefen till justering följande, i öfverensstämmelse med de högstberörde särskilda Nådiga besluten, uppsatta underdåniga förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen angående: 2:o. Upphörande af beklädnads-bidraget från rotehållarne vid indelta arméen. Kongl.
Jusi. Omllns Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. i3 del af Kongl. Maj:ts Beslut i de af deni handlagde och till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning dragne mål. 3r. — om Ola Jönssons i Dahlby underdåniga anhållan, att dels befrias ifrån ersättning af 1820 års arrendebrist för Lotten N:o 3 af Dahlby Kungsgård, dels från godtgörande af den vid ny Arrende-Auction, genom derå gjordt mindre anbud, uppkomne brist. Under den 16 September i8a3, har Kongl. Maj:t bifallit, alt, sedan Sökanden, med hvad han kunde ega, ersatt bristen för de förflutna åren, skulle lian från ersättning för hvad sorn deraf kunde återstå för framtiden befrias. 32. — med hemställan om någre Stadganden, ledande till lindring i KronoBrefbärings-skyldiglieten. Under den 7 October 1823, har Kongl. Maj:t anbefallt Kammar-Collegium, att, sedan samtlige Landshöfdingarne blifvit hörde, med underdånigt utlåtande häröfver inkomma; Och har påminnelse om besvarande af denna remiss afgått till Collegium, som i anledning deraf uppgifvit, i/j Bil. t. R. St. Just. Ombuis Emb-Ber. d. 4 Nqv. 1828. att frågan egde sammanhang med en Författning, hvilken vore under utarbetning i Collegium. 33. — angående åtskillige inskränkningar vid utfärdandet af Pass åt arbetsfri e men sysslolöse personer. Under den 18 Maji 1824, har Kgl. Majit i ämnet utfärdat Allmän Kungörelse. 34» — angående beräknandet af Räntorne till Kongl. Majit och Kronan utaf de till Thorshälla Stad upplåtne Säby och Söderby Hemman. Genom Nådigt Bref, d. 7 Oct. 1823, har Kongl.
JVs 13, bifallit den deri föreslagna 26:te §:n, med den förändring, att 2:dra mom. erhållit följande lydelser ”Pä landet vare då, derest Krs Befhrde ej särskildt undantag meddelar, all annan utskänkning förbuden, än på gäslgifvaregårdar vid måltider till resande. I stad eger vederbörrde myndighet att bestämma, hvilka timmar om dagen utskänkning må vara tillåten”. Hr Cederschiöld, Rob. Theophronr Jag har ansett mig böra fästa upraärksamheten derpå, att redaktionen af denna § är, efter mitt förmenande, i högsta måtto misslyckad. Jag förmodar, att meningen är att förbjuda all utskänkning af bränvin, med de undantag, som äro nämnda i denna §. Om jag häruti icke misstager mig, så vill jag fästa upmärksamheten derpå, att ett sådant förbud icke är i §:n uttryckt. Det står nemi.: ”Under söneller helgedag må ej bränvin, sorn är torvttradt genom parti eller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas”. Således skulle bränvin, som ej vore genom parti eller minuthandel försåldt, få utlemnas. Om man följaktligen vill föregifva, att man skänker bort det, så kan man utmäta och utlemna huru mycket man behagar, och sådan tror jag, att tillämpningen blir. Jag har ansett mig böra fästa upmärksamheten derpå. Jag tror visserligen, att det är Gr. Lagerbjelke, som infört den methoden vid delta ärendes behandling, att icke någon ändring af redaktionen i Utsk:s förslag skulle fä göras vid de beslut man fattar. Jag tror detta vara stridande emot 49:de §:n Riksd.Ordn:n, men om R. o. Ad. redan tagit på hand, att gå Gr. Lagerbjelkes önskan till mötes i den vägen, så kan jag icke motsätta mig det, men att författn:n icke vinner derpå, det är mycket säkert. Gr. Lagerbjelke: R. o. Ad:s prot.-utdr., ang:de 26:te §:n, innehöll, att §:n ”bifölls med den förändring, att 2:dra mom. erhåller följande lydelse” etc.
BeväringsLagen innefattar ej något undantag hvarken för Åsele eller någon annan Lappmarks innevånare. Kongl. Maj:t äger således rätt att, när han så nyttigt finner, derstädes tillämpa Lagen, hvilket hittills ej skett. Med den kännedom jag äger om desse orters beskaffenhet, anser jag det vara en följd af Regeringens vishet, att Författningen om Beväringsskyldigheten ännu ej der blifvit gjord gällande; och det är ej utan förundran jag hört Friherre Gederström förklara detta vara ett missbruk. Antalet af de personer, som inom Åsele Lappmark skulle kunna underkastas Beväringsskyldigheten, är icke stort; ty Lapparne äro icke målfyllige och de dit inflyttade Svenskarne äro ej synnerligt talrika. Likväl skulle jordbruket i högsta grad lida, om desse Beväringsskyldige skulle sammandragas till vapenöfningar under 21 dagar, midt i sommaren, på 27 å 3o mils afstånd från deras hemorter. Jag hemställer nu till Ridderskapet och Adeln, om det vore förståndigt att, för att med några man öka Be - \ Ben 9 Jann ari i. 133 väringsstyrkan i KonungaRiket Sverige, draga Åsele Lappmarks Beväringsskyldige, under den för Landtmannen angelägnaste tiden, från deras hemort, som för Riket är och ännu mera kan blifva af vigt, men ännu behöfver vara fredad från flere onera. Jag hemställer följakteligen, att Utskottets förslag må förfalla, samt Ridderskapet och Adeln i denna fråga stanna i samma beslut, som vid 1823 års Riksdag. Friherre Cederström: Man skulle af hvad som nyss yttrades, kunna föranledas tro, att Allmogen i Åsele Lappmark blott utgöres af några få personer; men så förhåller det sig ej. Dessutom är här mindre fråga derom, än om det oskick, alt Åsele Lappmark skall befordras till välstånd på bekostnad af nästgränsande P10- vincerne. Genom det en mängd arbetsföre
Då nu yttrandet om Ständerna understödja eller icke den an - Den i April e. m. 163 märkning, sorn deras ombud framställt, kommit att saknas, derföre att Ekon.Utsk. ensamt behandlat denna fråga, ehuru anmärkn:n blifvit remitterad till LagUtsk., så kan detta emedlertid hjelpas på det sätt, att frågan nu återremitteras, såsom jag vill tro att två Stånd redan gjort. Ett Stånd har säkert gjort det; huru det gått i BorgareSt. kan möjligen Hr Riddarh.Sekretrn uplysa. Huru än må vara med de frågor, som här äro så omtvistade, i afseende på att låta tjenstemännens suspension bero på Landsbro, och icke på HofR:n, som är deras egentliga domstol, så bör väl sådant ändock pröfvas, och denna pröfning om laga forum bör ske efter föregånget yttrande från LagUtsk., särdeles som Utsk. i sitt Betänk, öfver Just.Ombudsm:ns berättelse säger, att de frågor, som angå den allmänna hushållningen, skola behandlas af Utsk. gemensamt med annat Utsk. Jag hade föreställt mig att så skulle ske, men har i stället uptäckt en fullkomlig harmoni mellan de båda Utskm i att ^undvika frågan. Jag anhåller derföre, lika med flere andra talare, då saken nu kan hjelpas endast genom en återremiss, att en sådan måtte af R. o. Ad. beslutas. I anledn. häraf uplyste undertecknad Riddarh.Sekret., att protis-utdrag ang:de pröfningen af förev:de mål ankommit endast från BondeSt., som återremitterat Utsk:s Betänk. Hr Dalman: Jag kan med visshet uplysa, att BorgareSt. återremitterat Betänk. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på förev:de Betänk, blifvit yrkadt dels bifall, dels återremiss, blef propos. till bifall å Utsk:s Betänk, framställd och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Ad. af det upplästa utlåt, samt PresteSp.s prot.utdr. säkert funnit att PresteS(:s beslut ang:de 1 punkten mom. a) är, då man sammanlägger PresteSt:s beslut om summan med de villköl-, som sedermera gemensamt för mom. a) b) och c) bestämmas, fullkomligt öfverensstämmande med Utsk:s beslut i mom. a), men att PresteSt. tillagt ett mom. b), hvilket bestämmer en summa af 20,000 r:dr för norra delarna af Wermlands län, eller öfre och nedre Elfdals, öfre och nedre Fryksdals samt Jösse härader. Hr Cedercrona, Joli. Ulrik: Med anledning af den uppmaning, jag här fått emottaga af en väld ledamot att meddela upplysningar rörtde Elfdalen och den trakt af norra Wermland, som är föremål för discussionen, anser jag mig böra nämna, att i Elfdalen finnes ett hemman benämndt Höljes, som har 96,000 geometr. tunni, skog affattad på charta, och dessutom dubbelt så mycket skog, som ej är affattad på charta. Detta är anfördt i femårsberättelsen år i8iö af dåvar. landshöfding. I femårsberättelsen för åren 1826—i83o är upptaget, alt der finnas tillgångar af ett större antal måssar, om mitt minne ej bedrager mig, uppgående till några och femtio stycken. Då dessa måssar äro af stor nytta om de blifva odlade, så hafva de blifvit undersökta afagronomerne Hrr Steffens och Johnsson, samt förslag öfver kostnaden för deras uppodling gjordt af landshöfdingen. I den sist åberopande femårsberättelsen upplyses, att Uddeholms bolag varit det enda, som på sednare tider kunnat göra några uppodlingar, emedan orten är fattig, och delta arbete har blifvit verkstäldt särdeles med Fryksdalsboer, hvaraf desse dragit mycken fördel genom den stora arbetsförtjenst, som derigenom blifvit dem beredd.
Summa 13.014,321: 20. 3. 960,697: 45. 1. 13,975,019: 17. 4. - 3 — den andra delen efter den här ofvan i l:a punkten antydda ordningsföljd; hvarjemte Kongl. Majit, med förklarande, att det nya sättet för rikshufvudbokens uppställning skulle tillämpas vid af slutriingen af de allmänna räkenskaperna för nästlidne år 1854 och derefter framgent vid de årliga riksboksluten iakttagas, i nåder uppdragit åt Kongl. Stats-kontoret dels att förordna om de mindre jemkningar uti vissa af bufvudbokens konti, som, i följd af kapitalräkningens intagande derstädes samt räkningarnes öfver special-fonderna öfverdyttning från första till andra delen af rikshufvudboken, eller eljest vid dess slutliga uppgörande i öfverensstämmelse med de fastställda grunderna, kunde blifva erforderliga, dels ock att med Fullmäktige i Riksgälds-kontoret öfverenskomma om aflemnande till Kongl. Stats-kontoret, å lämplig tid hvarje år, af Riksgälds-kontorets hufvudbok, äfvensom Kongl. Maj:t anbefallt Stats-kontoret att, i den mån sådant medhinnes, låta för de förvaltande verkens samt alla redovisande embetsoch tjenstemäns räkenskaper uppgöra och till Kongl. Majda nådiga pröfning öfverlemna förslag till formulärer, så upprättade, att dessa räkenskaper blefve uppgjorde i möjligaste likstämmighet med den nya planen för riksbokslutet, på det desammas resultater måtte med lätthet och utan vidlyftigare omslut kunna i rikshufvudboken intagas. I sammanhang härmed, har Kongl. Majit, angående den af Rikets vid 1847 och 1848 års riksdag församlade