Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolens fleste ledamöter, hvilka endast ifrågasatt några mindro jemkningar deruti, om hvilka jag här nedan torde få yttra mig, anser jag mig icke ega fullgiltiga skäl att frånträda detta förslag, helst genom detsamma ett fullständigare genomförande af grundsatsen om jemlikhet i rättigheter emellan man och qvinna skulle vinnas samt några tvetydigheter och brister i lagen undanrödjas, hvilka uti det andra förslaget lemnäs ovidrörda. Jag utbeder mig således att nu få öfvergå till de af Högste Domstolen framställda anmärkningar emot det remitterade förslaget och att dervid få uttala min åsigt om de rättelser deruti, hvartill desamma böra föranleda. 19 Kapitlet Ärfda-Balken har för närvarande till öfverskrift: »Om den som under förmyndare stå bör.» Häruti var ej någon förändring ifrågasatt, men Högste Domstolens fleste ledamöter halva ansett densamma böra gifvas följande lydelse: Om den sorn myndig vara må; och då detta äfven öfverensstämmer med hvad Lag-kommittéen och Lag-beredningen i detta hänseende föreslagit, biträder jag för min del jemväl denna mening. Vid 1 § samma Kapitel, föreslagen alt lyda sålunda: »Man vare myndig då han fyllt 21 år. Är han gift, innan han den ålder uppnått, vare ock då myhdig», hafva Högsta Domstolens fleste ledamöter ej haft något att anmärka, men JustitieBåden Alexanderson och Qvensel gjort erinringar vid sista punkten af förslaget. Då emellertid denna punkt endast innefattar ett tillerkännande åt den gifta mannen af samma rätt, som, enligt nu gällande lag, tillkommer enka och hvilken rätt är afsedd att fortfarande åt henne bibehållas, synes mig förslaget i denna del så mycket hellre böra blifva oförändrad!, som ordalydelsen i denna § är fullkomligt öfverensstämmande såväl med 1 § af 13:de Kapitlet af Lag-kommittéens förslag till ny Ärfda-Balk, som med 1 § i ll:te Kap. af Lag-beredningens förslag till samma Balk. 2 §, deruti stadgas: »Ogift qvinna vare myndig, då hon fyllt 25 är.
Skill» uaden är, at den personliga säkerheten i den förra händelsen är mindre bewarad, och at man fölle tilbakars «il hwad sa mycket blifwet öfwerklagadt, at läka Medborgares wal och heder bero af andra, än lagliga Domare. Grefwe lVIornsr. Kanske torde jag fa resia Högloft. Ridderskapet och Adeln rn nicdeiwäa, de», at ej Revilorerns mä äga magt afsätta en Fullmägtig, ej eller Domöflut öfwer honom sällås af Hof Rätten; men at, när Revisorerna sinna sel wara af Fullmägriga begånget, Revisorerna äga at rätta det, och föreskrifwa at FuIImagcige böra wid an» 152 nät nlfalle af lika egenskap förhalla sig Pa et annat sätt, såsom mest instämmande med Reglementet. Någon föreslog, at staket af lVlamsmsr angående Hos-RänenS domö-rältighet öfwer Fullmagtiga kunde ukgä. Herr Zeed c. At ukestula något torde wara betankcligt. Mai, har exempel at K-viiorerns ril öfwerscende af Rikögaldg'Lonroirer gjort sin skyldighet och afgllwit anmärkningar til Fullmägkiaas efterrättelse^ men jag wägar säga, ak Rikögälds-Limrolrsr5 Fttllmägkjge icke alltid gjort sin, ak följa lorarnLL föreskrlsrer; och sadant torde oftare inträffa, da ingen bestämd Lag finnes i afseende pä Fullmagtiga6 förhållande. Jag ber om förlåtelse at jag sauprigtlgt yttrar mlq: det är af Berättelsen om Riks gälds-WerkctS sörwaltning, som jag hämtat anledningen härril. Herr von k. ngsftro IN , josian. Da jag hör, at man under öftverläggningen af förewarande ämne föreragcr sig al rita m i klandrande af framfarna Fvrwalcningen af RikSgälds-Lomoiret, hoppas jag, at Eders LxosllenLL och Häglosi.
För ändra åter* såsörn Betjenter, Billard-egare, Gesäller, Huspredikanter, StadsBetjenter och Eötsar, har Utskottet meddelat mera bestämda föreskrifter, i af* seende på de sistnämnde* dertill föranledt af Herr B runcronas, IV-., hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckte, samt till Bevillning*- Utskottet, remitterade Motion* hvaruti, med anledning af den olikhet, sorn genom Iöcalä förhållanden yppar sig i den förtjenst* EötsäÉ hdmta af sitt näringsfång* saint Böngl. Majit 4 Nådiga Stadgande, under den 2ö julii 182b* Sorn förklarar Bets - inrättningen för étt Mili. t-ai risk t. verk, och för densamma föreskrifvet en derefter lämpad organisation, hvilket förutsätter j/otsarnes rättighet till åtnjutande af lika förmåner roed Gemenskapen vid Arhiéeti och Floitorné* yrkas* att älla i tjenst varan* de Lofs, - Ålderman , Mästeroch SecundLotsar samt LotsEärlingar matte, på sätt II Arti i.§. 1 Monn af BevillningsFurördningen in* 62S iStvillnifigs-Utsiottetj Betänkanden; nelisller , blifva fran Eevillnings erläggande# frikände, så framt deras Lön och Lotspennin» gefortjenst ej öfverstiga Två Hundra R:dr om året. Men åt hvilken framställning Utskottet likväl ej kunnat lemna annan åtgärd,.så vida den anstälde jemn fö re Isen emellan Uotsarne och Gemenskapen vid. Arméen icke finnes till alla delar inträffande, enär de sednare äro % under tjenstgöring betagne tillfälle till särskild förtjenst , under det de förre genom sjelfva sin befattning och i följd af densamma hafva tillfälle till föj:y;ärfvähde af hvarjehanda inkomster. Vid slutet af denna §. har Bevillningsutskottet derjemte, med anledning af Riksens Höglofl.
Andel af den halfva proCent, som af Bevillningen kommer att utgå 50: Resten af Stats-Verket på Stat 30: Tillhopa R:dr 180: — Hvad Herr Grefven och Öfver-Ståthållarea sålunda anfört om Mantalsoch Skattskrifningens besvärliga och arbetsamma beskaffenhet mera här, än all annorstädes i Riket , ehuru den mäste med en i flera afseenden synnerlig grannlagenhet emot förr allmänneligen förrättas, det finnér Stats - Beredningen instämma med rätta förhållandet; äfvensom denna förrättnings verkställande på tid och sätt, sorn Herr Grefven och Ofver-Ståthallaren förordnat, ofelbart skall be främja en länge önskad och päsyftad men städse saknad ordning i denna Stadens Uppbördsoch Redogörelse-Verk, Mantals-JLängden är det Hufvud-document, hvarpå all personlig beskattning i Riket beror, och utaf hvilken hvar och en, som är under* kastad Bevärings-skyldigheten skall utrönas, samt i öf - ao88 Den 11 Juli. i öfrigt flera upplysningar hämtas bade i Oe» conomiskt och Siatistiskt afseende ; utaf hvilket allt nogsamt intages med hvad synnerlig pålitlighet , omtanka och sorgfällighet Mantalsskrifningen måste förrättas. Att alitsa till detta göromål fordras skick* ligare och kunnigare personer, än sorn kunna belönas med 73 R.dr , kan icke bestridas; och Stafs Beredningen finner för sin del i underdånighet, att de löne vilkor Herr Grefven och öfver-Ståthållaren for hvarje Mantals-Commissarie föreslagit, ingalunda öfverstiga hvad de verkeligen förtjena; men i anseende till de för denna löne-förhöjning föreslagna tillgångar fö* xekommer: 10 Att Kongl. Maj.-ts, vid inrättningen af Mantals Commissarie Sysslorna här i Staden redan den 16 September 1735 , väl tillaggt dem 50 Daler Smt eller de 8 B:dr 16 sk.
Härigenom minskas afsätlningen för de i laga ordning antagna charta slgillata försäljningsman hvilket innefattar så mycket större orättvisa, som det är dessas pligt att både föroch eftermiddagar, finnas på försäljningsrummet, hvarigenom de sakna annat medel till försörjning än den inkomst de af karle-försäljningen hafva att påräkna. Jag tillstyrker att della mom. i författningen måtte få blifva oförändradt. Gr. Mörner: Man torde icke behöfva mer, än fästa uproärksamheten vid de borttagna ordalagen för att finna huruvida deras bibehållande är lämpligt eller icke. Orden lyda: ”dock må hvad sålunda reqvireras icke annorlunda, än till dylikt behof, men ej till försäljning användas”. Således skulle det vara mera förbjudet alt sälja en karta, än att sälja någonting annat, som man rår om. Då Staten får valuta för sina kartor, tyckes det vara nog långt gånget, att man vill föreskrifva, ali en obegagnad karta, icke får af den, som köpt densamma, föryllras. I afseende på det underslef, som en värd talare har omtalat skulle kunna bedrifvas, derest det ifrågavar:de stadgandet bortloges, torde det till vederläggning af hvad derom blifvit framställdt, blott få fästas upmärksamheten pä, att de i de föreg:de §§ meddela föreskrifter ang:de hvilka kartor, som af embetsman få reqvireras, qvarstå oförändrade. De innehålla, alt dylika resiqvitioner, hvarken i afseende å valörer eller qvantiteter må utsträckas utöfver hvad som erfordras för sådane handlingar, som af den reqvirerande embelsmyndighelcn utfärdas. När således denna föreskrift qvarstår, så kan icke embetsmannen emot borgen få andra kartor, än sådana, som behöfvas för de expeditioner, hvilka skola expedieras ifrån det embetsverk, han tillhör.
Dessutom anser jag eli Utskott i dess första utlåtande ofver en vigtig fråga, aldrig böra dagtinga med principerne för det rätta, utan bestämdt vara skyldig framställa dessa; om allmänna andan inom Riks-Slånden ännu icke är mogen för deras antagande, det, kommer först erfarenheten att lära; och om considerationer och betänkligheter då finnas råda, icke är faran af en återremiss så stor, att den serdeles på förhand behöfver frukt.s. Utskottet säger också, alt genom antagande af Friherre Wredes förslag en ny mynlbestämning blefve oundviklig; det är tvertom just genom Utskottets eget och ej genom Friherre Wredes project, jorn ny mynlbestämning blir nödvändig; ty Utskottet förändrar ju myntenheten från 1 R:dr Specie till i R:dr kurant 1 Rgs, då Friherre Wrede deremot låter denna slags enhet blifva densamma, som förr och blott vill hafva 24 ski/lingar eller Kronan till räkne-enhet. Friherre Wrede önskar dock, alt Kronan också blefve mjnt-enhet; och det vore visserligen det rationellaste ; hade jag haft något hopp om framgång, skulle jag visst icke lindel låtit att yrka derpå. För låg hade denna enhet ingalunda blifvit; den hade nemligen blifvit tre gånger större, än den af en stor del af Svenska allmänheten såsom räkne-enhet använda dalem silfvermynt, samt dessutom icke serdeles mycket mindre än de i Frankrike, Schweitz, Österrike och Norra Italien begagnade Francs, Gulden, Schein eller Zwatizig, samt något större än de också utan men i medlersta och södra Italien gångbara Paoli eller Carliner; alt ej utsträcka jemförelsen ännu längte. Och när ändå alla Rankens nya sedlar, om Utskottets förslag anlages, måste få värdet uttryckt på annat sätt, så kunde kronor lika viii |>å dem komma att skrifvas, som Riksdaler kurant. Att man hade fått ännu en ny benämning, troi' jag bade varit en bestämd fördel: emedan den i sig lättare hadekunnat uppfatta alla de mångå serskilda förvillande Riksdaler-sorterne, än hvad ännu ett nytt Riksdaler-namn skall kunna göra.
Den 14 Zebruarli. 745 rill lika Summa i Banco-mynt, och atk, i sall Kor nungens befallning till denna förhöjning saknas» Zc> procent af lönen för alla be förslutne arén mätte till Staten äterbäras. Till winnande hwaraf detta Memorial torde till Stais-Utskottets algard remitteras. Stockholm Len 17 Ianuarii 1810. ?. Oxelberg kckon. 1829 den Z Februari! uti Borgare-Ständets Plenum upläst och Författaren tillåtit, a,t häraf xemna de öfrige Respective Riks-Ständen des. Testor P III. ketersson. Såsom en sak i wäfendteligt sammanhang med Rikets Finance-Systeme, tager jag mig friheten fasta Högtärade Ständets upmärksamhet pä nödwändigheren att, innan Riksens Stander stiljas ät, wara omtänkte pä nägot medel alt stadga war Wäxel-cours, och förekomma de för det allmänna, hwarje enskild och Stats-Werket sä känbare olyckor, som dest »Varierande fram och äter förorsakar. Det »vöre aldeles öfwerflödigt här bewisa denna olycka i osäkerheten deraf upkommer för Handeln och alla Näringar, i detta tillfälle för altid stadelige »vinglare, cm rigta sig pä allmän och enskild bekosta nåd, i den frän myniets försämrande oskiljaktiga ste. gring af alla lifsförnödenheter, mest tryckande för Pen s:te Band. 2:dra Afdsi. 746 Den i4 Zebruaru - Penninge-Löntagare och dem, som lefwa pä smä Capitaler. Detta alt ar nogsamt insedt, men utwäg att afhjelpa del och hamma Agiotage samt wingleri ar dermed intet funnen.
En gång förut hade det skett, då Axel blef ond, för det Johanna gaf mig företräde och sade, "att han, och icke jag, vore Johannas rätta bror." Vid det jag nu gret, torkade Johanna bort tåren och tröstade mig med oskuldens och hoppets rena språk: "min barndomsfröjd" sade hon "min lärare och broder, när du far bort, eger jag intet jemnårigt hjerta att öppna mig för, och ingen ungdom att leka med; det är så mycket i vårt unga hjerta som mamma, ehuru så mycket äldre, så öm och kärleksfull, icke förstår sig på; när du far bort blir jag så ensam. Men är du länge borta, August, så tar jag min tillflygt till pennan, då skrifver jag allt ; men med pennan kan man dock uttrycka så litet, och det är mycket mycket, som ej får rum i ett bref." Denna stund, dessa ögonblick af lycksalighet, inträffade under en tidpunkt, då dygden icke ännu frestades och hoppet ännu aldrig bedragit. Men redan då fick jag erfara, att i menniskans bröst finnes ett begär nedlagdt, att äfven i synlig gestalt ega ett föremål för sin dyrkan. Jag skiljdes från fosterföräldra-huset med blandad känsla af vemod och hopp; och Johannas sista afskedsord voro: "Gråt ej August!" "Som en bölja med den andra, så vi följa må hvarandra." Andra Kapitlet. "Se, öfver jord och vatten hvilar natt, Och himlen breder ut sin stjerneskatt. Allt slumrar tyst och stilla, men ännu Jag vakar här, och med mig vakar du, O milda modersorg!" Dagen efter vårt afsked följde jag med kaptenen om bord på Viktoria, så hette fartyget, gossens blifvande hem. Kapten Williams var en man med egenskaper af sällsam art. Hans handlingar voro bestämda och kraftfulla; dock framlyste i allt en liberal anda, som gjorde, att han icke allenast var fruktad utan ock älskad. Jag kan väl aldrig glömma den första exercisen med oss okunniga gastar, trenne utom mig. Kaptenen röt: "Har du intet reda på styrbord och babord, din galeja! Hvad går du och kattholsar efter?
I anledning häraf och då Ferlin vid sin död icke efterlemnade enka, har motionären uttalat den förhoppning, att Rikets Ständer skulle vara benägna att låta Ferlins tre oförsörjda döttrar, hvilka, enär skulderna i fadrens bo öfverstigit tillgångarne, saknade annat undersöd för sitt uppehälle än de obetydliga belopp, 27 R:dr årligen för hvardera, sorn de från Civilstatens Enkeoch Pupillfond erhölle, i någon mån tillgodonjuta den välvilja Rikets Ständer mot fadren visat, men hvaraf döden betagit honom frukten; och får Utskottet, med afseende å de af motionären sålunda anförda förhållanden, tillstyrka, att Rikets Ständer åt Kammarrätts-rådet Ferlins efterlemnade tre ofgifta döttrar, Augusta Eugenia Amanda, Hildegard Lovisa och Augusta Wilhelmina Ferlin, måtte bevilja en pension å Allmänna Indragningsstaten af 100 R:dr, att till hvardera årligen utgå så länge hon ogift förblifver. 67:o. Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 193) har Riksdagsfuilmägtigen Josef Smedberg från Elfsborgs län, — under anförande, hurusom aflidne Länsmannen i Kinds härad Jakob Bånge, som år 1818 tillträdt berörda tjenst, den han sedermera intill sin i April månad 1863 inträlfade död och således i 45 år innehaft, vid sitt frånfälle efterlemnat en ålderstigen enka jemte fem oförsörjda StatsUtskottets Utlåtande N:o 74. 4?
Mors kärlek hade gjort honom till en storhet, och de store, de verka och öfva inflytande släktled efter släktled. Syster Berta hade en son, som kom i mycken beröring med morbror Ruben. Han var fyra år den dagen, då han satt på trottoarkanten och stirrade ned i rännstenen. Den flödade af regnvatten. Stickor och strån färdades med äfventyrliga svängningar nedåt det grunda farvattnet. Den lille satt och såg på med det ljufva lugn, som man erfar vid att följa andras äfventyrliga tillvaro, då man själf är i trygghet. Men hans fredliga filosoferande afbröts af hans moder, som i samma ögonblick hon såg honom, måste tänka på stentrappan i hemmet och på brodern. »Å, käre min lille gosse,» sade hon, »sitt inte så! Vet du, att din mamma hade en liten bror, som hette Ruben och var fyra år liksom du nu. Han dog, därför att han satt på en sådan där trottoarkant och förkylde sig.» Den lille tyckte ej om att bli störd i sina angenäma tankar. Han satt stilla och filosoferade, medan hans ljusa, krusiga hår ramlade ända ned i ögonen på honom. Syster Berta skulle ej gjort det för någon annan, men för sin käre brors skull ruskade hon sin lille gosse ganska omildt. Och så fick han lära respekt för morbror Ruben. En annan gång hade denne ljuslockige unge herre råkat falla omkull ute på isen. Han hade blifvit omkullstött riktigt på elakhet af en stor, stygg pojke, och där satt han kvar och grät för att riktigt visa hur förorättad han var, allra helst som hans mamma icke kunde vara långt borta. Men han hade glömt, att hans mor dock först och sist var morbror Rubens syster. Då hon fick se Axel sitta på isen, kom hon ej alls med något lugnande och tröstande, utan bara med detta eviga: »Sitt inte så, min lille gosse! Tänk på morbror Ruben, som dog, då han var fem år liksom du är nu, därför att han satte sig i en snödrifva.» Gossen steg genast upp, då han hörde talas om morbror Ruben, men han kände kyla ända in i hjärtat. Hur kunde mamma prata om morbror Ruben, då hennes lille gosse var så bedröfvad.
Nordblads ansökning att, till skatte få lösa den under Ulricsdals Kungsgård hörande lägenheten Stocksund. N:o 102, i anledning af Gosshandlaren L. Tydens ansökning om skatteköp af den under Ulricsdals Kungsgård hörande lägenheten Sveden. N:o 103, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition oni arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning. N:o 105, i anledning af erhållne återremisser å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 11, angående medels anvisande till Ge vä rsfn brica tionen. N:o 106, i anledning af Herr Prosten Berlins motion om löneförhöjning åt Kronofog larne och Häradsskrifvarne uti Ljunits och Herrestads Häraders Fögderi uti Malmöhus Län, samt Ingelstads och Jerrestads Häraders Fögderi uti Christianstads Län. N:o 108, Fröt. ZJtdr. d. 3o Maj 18jo. 313 N:o 108, i anledning af Herr Möllerhjelmsj A.j motion om förbättring uti Krigs-Cassörens inkomster. N.o 109, i anledning af väckte motioner om underhållande på Statens bekostnad af vissa delar utaf den sedan 1812 emellan Wermland och Jemtland anlagda nya väg. N:o 110, i anledning af väckte motioner om anslag af allmänna medel till den vid Fridhem stiftade inrättning för sinnessjuka. N.o lil, i anledning af Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion om upphörande af pensionsrätt för de vid Kongl. Hof-Staten anställde personer. N:o 112, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående anslag af allmänna medel till Calhedral-skolan i Lund, i stället för dertill anvisade 1,047 tunnor Klockare-Helgonskylds-korn. N.o 113, i anledning af Herr Prosten Sidners motion om understöd till de fattiga i Lappmarken. N:o 114, i anledning af Herr von PaykullSj C.
Jag medger visserligen, att det kan vara besvärligt, att innan nästa plenum skrifteligcn aflemna sina yttranden, och jag skulle således afstyrka den nya redactionen, om den hade afseende på alla mundteliga anföranden; men då man af hela punkten i sitt sammanhang finner, att frågan endast är om sådane mundtelige anföranden, hvilka läggas på hordet, och detta inträffar ganska sällan, 14 H. 11 * ♦ 162 Den 26 Februarii f. m. finner jag ingen omöjlighet i förslaget, utan tillstyrker bifall dertill, så mycket mer, som erfarenheten visat, att, med bibehållande af nuvarande stadgande, anföranden, sorn afgifvits i November, i anseende till Talarnes bortresa, ej förr än i Februarii blifvit aflemnade till Protocollet. Herr Printzensköld, Axel: Jag vill blott i anledning af Friherre Cederströms yttrande, att det föreslagne stadgandet vore omöjligt att verkställa, upplysa, alt samma stadgande redan finnes i 33 §. RiddarhusOrdningen, der det står: Väcker någon mundteligen en fråga, sorn på bordet lägges eller remitteras eller med de öfrige RiksStåinden communiceras; eller gör någon mundtligen sådane anmärkningar vid ett Utskotts yttrande, hvilka till samma yttrandes återförvisande verka; böra frågan, eller anmärkningarne, innan nästa plenum, skrif teliga till Protocollet ajlemnas. Men 49 §. Riksdagsordningen talar dessutom endast om sådane framställningar, som läggas på bordet, hvilket jag icke tror inträffa med någon löpande discussion. Jag tillstyrker derföre bifall å den nya redactionen. Herr Rothlieb, Axel: Förekommen af Herr Printzensköld, får jag blott tillägga, att jag tror den nya redactionen så mycket snarare böra bifallas, som en Talare, hvilken under ett Plenum flere gångor yttrat
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 15 ras med R:dr R:mt 6,378: 28. deraf elt belopp af „ 2,007: 50, motsvarande värdet af natura-underhållet för 20 artilleri-båtsmän och 2 skeppsgossar, som på nämnde fästningar äro för lagde, borde ingå uti det ifrågaställda förslags-anslaget till utgifter af dylik beskaffenhet, och således endast här utföras R:dr R:mt 4,370: 78. C hej erne för 9 Indelnings-Båtsmans-kompanier hafva hittills af influtna besparade arrende-medel för båtsrnans-kompani-chefs-bohemman åtnjutit arfvoden å 300 Riksdaler Riksmynt, eller hvad öfrige båtsmans-kompani-cheferne hafva sig å ordinarie stat anslaget; men sorn omförmälde arrendemedel ej vidare lemna tillgång till berörde arf vodens utgörande, hemställer jag underdånigst, att det dertill erforderliga belopp i Nåder måtte af Rikets Ständer äskas med R:dr R:mt 2,700: — Tillika vågar jag underdånigst föreslå, att befälhafvande amiralen i Carlskronå och chefen i Förvaltningen af Sjö-ärendena må, i likhet med hvad tillförene, jemlikt Nådiga brefvet den 24 November 1824, var dem förunnadt, förklaras berättigade att från 5:te Hufvudlilelns aflöningsbesparingar, så vida de dertill lemna tillgång, uppbära skillnaden emellan innehafvande löner och vice-amirals-lön, samt stations-befälhafvaren i Stockholm skillnaden emellan innehafvande lön och konter-amiralslön, af hvilken förmån bemälde embetsmän, med afseende på dem åliggande representations-skyldighet, obestridligen äro i behof.
Men fastän grundlagens stiftare det icke gjort, är det likväl skäl ali antaga det general-direktören för handeln och slöjderna, general-direktören för bergverken, för vägoch vattenbyggnaderna och hvad de föröfrigt må heta, äfven skulle der få inträda? Om man nu icke får byta sig lill sådana ledamöter i riksrätten i st. f. dem, som grundlagen bestämt har utsatt, sä blir ju följden alt genom bergsoch corn.-collmes afskaffande, varda ledamöterne i riksrätten färre, än de skulle vara, samt att detta sker utan Cons!.Utsk:s tillgörande, ty 35 §. Reg.F. talar lika litet om byrå-chefer, som 102 §. Reg.F. Kan det genom StatsUtsk:s åtgärd ga an, alt få riksrättens ledamöter fåtaligare, så måtte det också gä an att utan Const.Utsk:s hörande fä dem flertaligare. Dä ser jag icke hvarföre general-direktören öfver fångvården, och alla de general-direktörer, som kunna tillskapas, icke skulle jemväl få sitta i riksrätten. Detta kan icke vara grundlagens mening. På alla dessa skäl anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. icke måtte godkänna förslaget, ulan återremittera denna punkt af betänk. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Ehuru vågadt del kan vara af mig, med min ringa förmåga alt uppträda emot Hr von Hartmansdorff med sin stora kännedom i dylika saker, anser jag mig likväl skyldig all redogöra för de åsigter, på grund af hvilka jag har biträdt StatsUtskss förslag i detta ämne. Hr von Hartmansdorff bar egentligen afdelat frågan i 3me särskilda delar, nemi. l:o den finnansiella, 2:o den administrativa och 3:o den grundlagsenliga sidan af denna vigtiga fråga. Jag ber Hr von Hartmansdorff vara öfverlygad, alt åtminstone icke jag för min del har afsell den besparing, som möjligen Éan vinnas genom dessa 2:ne colius organisation pä sätt Ulsk. har föreslagit. Jag vill helt oell hållet förbigå den lista delen, såsom alldeles underordnad de 2:ne andra.