Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då härjemte medlen för detta ändamåls uppnående endast bestå uti tillämpandet af sunda och rigtiga lagstiftningsprinciper, hvilka för länge sedan pröfvats, godkänts samt med specielt afseende härpå affattats i detaljerad lagform af våra utmärktaste jurister, så att frågan redan vunnit all erforderlig utredning af sakkunnige män, kan detta oblida öde, denna exceptionela obenägenhet mot denna frågas rättmätiga lösning icke annat än förefalla underlig och oförklarlig. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 119. 239 Under sådana förhållanden och enär antagas måste, att den allmänna rättskänslan ständigt progredierar jemnsides med den sanna och oväldiga liberaliteten, föranlåtes jag att, tagande i anspråk vidgade insigter om billigheten och nödvändigheten af alla medborgareklassers likställande inför lagen äfven i detta hänseende, härmedelst vördsammast förnya min, den 26 November 1859 i ämnet väckta, men vid förliden riksdag just uti den vigtigaste och mest öfverklagade punkten utan afseende lemnade motion. Jag finner mig härtill så mycket mera föranlåten och berättigad som både Väliofliga Lag-Utskottet och Rikets Ilöglofiiga Ständer samt slutligen äfven Kongl. Majit godkänt den delen af berörda motion, hvilken sammanföll med annan motionärs framställning i det speciela syftet att endast förekomma förskingring af död mans bo, eller ], 6 och 7 §§ af lagberedningens hithörande förslag, hvarigenom sålunda erkändt blifvit, att 9 kap. A.B. verkligen tarfvar omarbetning och förfuJlständigande i Hera hänseenden, på sätt lagberedningen föreslagit, ehuru förra riksdagens Vällofliga Lag-Utskott på anförda grunder, hvilka dock vid närmare ompröfning icke torde finnas förtjenta af synnerligt afseende eller på något sätt rättfärdiga befogenheten af dess utlåtande i öfrigt, hvarken ville taga steget fullt ut och billiga hela det föreslagna omfånget för reformen, ej heller godkänna och förorda den speciela del af förslaget, hvilken skulle afhjelpa de allmännaste och rättmätigaste klagomålen i detta fäll.
Maj:t stadfästats; samt att, enligt nådigt bref af den 29 November 1839, Törneman förklarats berättigad att för nämnda kommissarie-befattning tillgodonjuta samma tur och befordringsrätt, som åtföljde tjensten, då kontoret tillhörde f. d. allmänna magasins-direktionen, d. v. s. lika med den, som tillkommer innehafvare af motsvarande tjenster inom rikets kollegier. Uti underdånigt utlåtande af den 17 Augusti 1842, angående assessoreu Törnemans underdåniga ansökning om kommissarie-lönens bibehållande å indragningsstat, har Kongl, kammar-rätten yttrat den åsigt, att Törneman, hvilken redan år 1811 blifvit lill ordinarie tjensteman hos magasins-direktionen antagen, och ej allenast efter bemälde direktions år 1824 inträffade upplösning oafbrutet tjenstgjort i det då bibehållna kontoret för allmänna magasinsärendenas utredning, utan ock deruti vunnit befordran till en mera ansvarsfull och maktpåliggande befattning samt genom denna sysselsättning varit hindrad att odeladt använda sin förmåga i annan tjensteväg och derigenom bereda sig en förbättrad utkomst, alltså ingalunda befunne sig i samma förhållande, som de expektanter å magasins-direktionens stat, hvilka dels genast och dels efter någon kortare lid blefvo tjenstledige från nämnda verk, utan borde, efter kammar-rättens tanka, Törneman skäligen anses vara i verklig tjenst på magasins-direktionens stat, intill dess utrednings-kontoret komme att upplösas, vid hvilken tidpunkt först de uti ofvanåberopade Kongl, bref af detj 17 Mars 1824 stadgade grunder blefve på honom fullt lilläniplige; till följd af hvilket allt kammar-rätten, med vitsordande af assessoren Törnemans under handläggningen af utrednings-ärendena visade nit, drift och pålitlighet, i underdånighet tillstyrkte, att han, efter slutad tjenstgöring vid magasins-utredningen mätte få på expektansstat uppbära kommissarie-lönen eller 777 r:dr årligen. Bi/i. till It. St.
Vid ett sådant förhållande, och ehuru sistberörde Nådiga Beslut är meddeladt för ett serskildt fall; likväl och som de deruti anförde skäl äro framställde i så allmänna ordalag och från en så allmän synpunkt, att de innefatta ett förklarande a priori, i afseende på alla de Kyrkohemman, hvaröfver Kongl. Majit och Kronan tillförene egt dominium, och af hvilket förklarande någon annan utgång på framdeles uppkommande tvister ej vore att förvänta, än den, att åboerne, som förut varit tryggade vid en laga besittningsrätt å den jord de och deras förfäder bebott och häfdat, skola förvandlas till v—u nrh Piesterskanets Arrendatorer, So Stats-,Lag~ s. Allm. Besa o. Oec.» Ut sk BetN:ö 56; hvarigenom Kronan förlorar jordegande-rätten till en mängd hemman, hvilkas försäljande till skatte kunde tillskynda Slaten en betydlig vinst; så hafva, på grund af hvad i det föregående anfördt blifvit, till bevis för hemmanens Krono-natur.samt med åberopande i öfrigt af hvad Rikets Ständers Justitia-Ombudsman, i dess Berättelse för åren 1826 och 1827, andragit, i sammanhang med redovisningen för dess åtgärd vid en af sökanden till åbo-rätten å sistnämnde hälft af Lyng. åkra Kyrkohemman, Bonden Olöf Larsson ingifve.n Skrift, deruti han påkallat Justitiae» Ombudsmannens Embetsuppmärksamhet å de förfoganden, hvarigenom städselrätten till hemmanet blifvit tillagd Harplinge Kyrka och Pastor, Motionairerne föreslagit, ”att Rikets Höglofl.
”Icke så, Rosenberg! Efter det beslut, jag nu tagit, har du ej rättighet att göra mig någon förebråelse. Vi, jag och Arve, äro nu lika olyckliga som du; derför får du icke klaga!” ”Du och Arve – och du uttalar dessa ord tillsamman! Du och den eländige tullsnoken, som först .. åh, jag mins ” ”Ack, Rosenberg, var icke så orättvis! Kanhända hade icke du, som Arve nu gjorde, afsagt dig din lycka, för att ej göra hans smärta större? Du borde hafva sett på honom, när han lemnade dig.” ”Kärlekens försvar – och det af dina läppar för en annan, för en tullsnok! Men säg, Gabriella, säg mig så uppriktigt, som vi stode inför vår Herre, har du haft Arnman kärare, än du en gång hade mig? Fastän du gör dig stark vid denna afsägelse, som du ej ännu bör begära att jag skall uppskatta, så märker jag nog hvad du lider. Har du älskat honom mera än mig?” ”Jag vill ej, jag hvarken kan eller bör ljuga, Rosenberg. Du vet att då jag blef förlofvad med dig, var jag så ung; jag kunde icke då känna denna känsla så stark, som den kan blifva. Hade du ej lemnat mig en så evigt lång tid, och hade ej sannolikheten om din död gjort att jag nästan betraktade mig såsom din enka, då hade jag bestämdt, det vet jag med visshet, blifvit dig trogen. Men som det nu var sedan jag förnött flera år i sorg och längtan efter dig, öppnades småningom mitt hjerta, utan att jag visste det, när jag närmare lärde känna Arnman. Efter hand, och då så många månader förgingo efter de tre åren, glömde jag ej ditt minne; men det mattades, och hela min själ, alla mina känslor öfverflyttades till Arve. Ännu i eftermiddags, då vi i oro afvaktade min fars återkomst, för att erhålla hans samtycke till vårt giftermål, förekom det mig liksom jag erfarit den största lycksalighet, jag kunde känna; jag visste då att jag öfver allt annat älskade Arve.” ”Och du afsäger dig honom ändå!” sade Rosenberg med ett slags lugn, som djupt smärtade Gabriella.
Det är af denna orsak, som min protest egentligen afsågett bestridande af Hr Cedersehiölds framställning om det normala antalets nedsättning till 3, såsom maximum, hvarigenom man, ibland annat, äfven utsättes för den olägenheten, att i händelse af jäf, sjukdom eller dylikt, få den afdelning, på hvilken en sådan casus inträffar, till åfventyrs försatt utur verksamhet för någon tid, utom det att målens pröfning i allmänhet blir inskränkt till för få personer. Det är äfven denna nedsättning af del domföra antalet till 3, som är hvad jag för min del hufvudsakligen har att anmärka mot Konungens nåd. propos. hvars goda syfte det visserligen icke kan vara min mening alt på minsta sätt ifrågaställa. Della syfte framlyser allt för klart för att icke erkännas; men jag kan det oaktadt icke undertrycka min enskilda åsigt alt lösningen af problemet på det föreslagna sättet icke är den, som bäst kommer att upfylla ändamålet. Vi hafva medel till andra behof, vi hafva millioner att använda på brottslingars underhåll och vård, vi ställe till dessa ändamål förslags-anslag till obegränsadt belopp till K. M:s disposition, vi tilläte att på detta anslag fängelser upbyggas och inredas, utan all på förhand känna eller pröfva kostnaderne. För en enda sådan, på senare tider upförd arbets-inrättning, har, efter hvad jag vill tro, kostnaden upgått till mera, än hvad som erfordras för alla Hofrätternes iordningställande. Ar det vid sådant förhållande lämpligt att förebära brist på medel till lagskipningens behöriga ordnande? Ar ett sådant förfarande nationen värdigt? Ar det den rätta hushållningen att såluuda ifrågasätta att ingen skärf finnes lill hjelplig aflöning åt rättvisans skipare, under det man har rikliga tillgångar för att i palatser inhysa lagens brytare. Den 22 Mars. 119 Jag kan ej dela den åsiglen och förnyar ruin anhållan om återremiss. Hr Cederschiöld:
Angreppet mot den enskilde ser något tvetydig ut; men är han oskyldig, så har han derigenom fått det bästa tillfälle att ådagalägga sin oskuld: – likväl vägrade man vanligtvis att införa försvarsskriften. Man upprepade det utnötta, men falska axiomet, att tryckfriheten sjelf rättar sina missbruk. Sedan man sålunda eluderat lagarna, bevekte man regeringen att afsäga sig den godtyckliga indragningsmakten – hvilket var rättvist – men utan förbehåll af andra garantier12, hvilket hade till följd, att pressens sjelfsvåld med brådstörtad fart steg till en oerhörd grad af tygellöshet och scandal, hvilken slutligen hos alla sansade och rättsinniga framkallade den nuvarande reactionen i tänkesätten. Men dessa jemförelsevis fåtaliges omdömen bekymrade icke alls scandalpressens höfdingar, så länge de trodde sig vara fria från lagens näpst och visste sig kunna quand même påräkna Aftonbladets mäktiga beskydd, och så länge notvarpen efter prenumeration lyckades – och detta lyckades ju mer den ena öfverböd den andra i glupskhet och oförsynthet. Sålunda hade den publicistiska makten, ehuru den mäktigaste i staten, förmått undandraga sig all uppsigt, allt ansvar, all fruktan för åtal, medan den med stegrad stränghet och vrånghet rigtade sina oftast diktade beskyllningar emot de andra svagare statsmakterna, emot regering, tjenstemän och all slags myndighet. Pressens makt var alltså ställd öfver all lag, öfver all controll, öfver allt klander, vid äfventyr för den rebellerande att behandlas som obscurant, jesuit, absolutist och folkfiende. Slutligen utbröt anarchien och söndringen emellan småtyrannerna sjelfva. Hittills hade det icke bekymrat
Febr. P. 234- Maji P. 3. Julii P. io35. Sept. P. 268. Oct. P. 426. Lista, Electorernes till val af Ledamöter uti: Hemliga Utskottet. Febr. P. 637. — ConstitutionsUlskottet. Jan. Sept. P. 316. Nov. 2 A. P. 6o5. — StatsUtskottet. Jan. — BevillningsUtskoltet. Jan. April P. 343. Junii P. 48. Julii P. 346. Ang. P. 845. Sept. 2 A. P. 3o6. Oct. P. 206. Oct. 2 A. P. 572. — BancoUtskoltet. Jan. Febr. P. 273. Sept. P. 316. — Lagutskottet. Jan. Febr. P. 273. Aug. P. 845. Sept. P. 316. Oct. 2 A. P. 180. — Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet. Jan. P. 201. Febr. P. 273. April P. 5a4. Julii P. 347. Aug. Sept. P. 613. Nov. 2 A. P. 6o5. — ExpeditionsUtskottet. Jan. Nov. 2 A. P. 267, 4*2 — RiddarhusUtskoltet. Jan. P. 202. Febr. P. 273. April P. 348. Maji P. 81. Sept. P. 817. Sept. 2 A. P. 192. Lista, Electorernes till val af Ledamöter uti Särskilta Utskottet. Mars P. 611. Listers och Bräkne Härader, om rättighet för att lefverera deras Kronotionde och Afra ds Span ne mål till KronoMagazinet i Carlshamn. Oct. 2 A. P. 618.
Sedan, om jag hört rätt, R. o. Ad. numera beslutat, att platserne pä läktaren skola numereras, hvarigenom de som inträda komma att sitta hvar och en på sitt ställe, och den olägenhet af trängsel, som motionären afsett, kommer att undanrödjas, så tyckes mig, alt hufvudändamålet är vunnet och att denna 3:dje punkt om en särskild uppgångs beredande efter rådföring med någon architekt är alldeles öfverflödig och kunde få förfalla. Frih. Raab, Adam Christian: Utsk. har i 3:dje punkten föreslagit, att R. o. Ad. ville uppdraga åt Utsk., att med tillhjelp af architekt uppgöra ett förslag med ritning öfver en särskild uppgång från förstugan lill läktaren. Det är delta som de hegge talarena motsatt sig. Nu har visserligen R. o. Ad. förut beslutat, att icke den ingång, som motionären föreslagit, skall få begagnas, samt att platserne på läktaren skola numereras. Frih. Cederström anmärkte deremot, att om också hvar och en får en numererad plats, så kan ingen binda honom på den, eller hindra att personer stadna nära trappuppgången och der åstadkomma trängsel. Jag erkänner riktigheten af denna anmärkn., den jag vid denna punkt vill åberopa. Slån kan ju äfven i detta ögonblick se, att vid trappan, som går ned ifrån läktaren, är mycket trångt för dem som vilja gå upp eller ned, så alt de som en gång fått plats på andra ändan af läktaren, äro likasom tili arrest; här är nu fråga om att ställa så till att corps diploma - t) e n 29 December . m. 5*9- tique, Norrska oell egna stats-råder samt damer skulle liafva nå gon utväg att komma till och ifrån läktaren, utan att behöfva tränga sig dit, eller riskera att blifva instängda der.
Ullanders bibehållande vid honom tillagd spanmål. VII. B. 173. A. 181. — N:o 75. i fråga om anställande af ett cancellist-biträde vid Banco-discontverkels Irsta ombudsmans expedition. VII. B. 173. A. 182. U. 322. VIII. 127. A. 159. — N:o 76. öfver väckte frågor om löne-tillökning åt ombudsmännen vid låne-contoren i Götheborg och Malmö samt om tillsättande af en cancellist vid förstnämnde låne-contor. VII. B. 173. A. 182. U. 322. VIII. 127. A. 160. — N:o 77. med förslag lill åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje artikeln af Banko-reglementet. VII. B. 190. A. 227. — N:o 78. i anledning af väckt fråga om förändrade grunder för Banko-ombudens rätt till befordringar inom Bankoverket. VII. B. 190.
Vid föredragning af Lago. Oecon.Utsk:ns d. 3o sist?. Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 9 öfver väckta motioner om skyldighet för Presterskapet att bekosta busesyner, ceconomiska besigtningar och landtmäteriarfvode för prestebol, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs Lagoch Oecon.Utslcns d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 10, i anledn. af väckta motioner om nedsättning, ändring eller förklaring af K. M:s förnyade nåd. taxa på expeditionslösen d. i5 Maj 1821. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: Med anledn. af den del utaf det nu föredragna betänk., sorn omfattar Riksd.- fullm. Jac. Kihlboms framställning, att då i K. Kammarrätten anmärkmsmål förekomma emot uppbördsman, dessa mätte befrias från utlösande af Kammarrättens utslag, i följd hvaraf Utskm tillstyrkt R. St. att hos K. M. i underd. anhålla, att K. M. täcktes i Nåder meddela föreskrift, att uppbördsman må i sådant anmärkn:smål, deri han icke tilltalas för tjenstefel, vara befriad från utgifvande af lösen för utslag, har jag begärt ordet för att anhålla om återremiss af betänk, i denna del, enär förhållandet för närvar, är sådant, att uppbördsman endast i de fall, då fråga är om tjenstefel, belastas med utslagslösen, men deremot, på sätt K. M. uppå underd. förfrågan från Kammarrätten förklarat fortfarande böra iakttagas, i andra fall, då felaktigheten icke kan tillskrifvas uppbördsmannen, genom bref från Kammarrätten underrättas om förhållandet, hvaraf således följer, att någon underd. skrifvelse till K. M. är alldeles öfverflödig
Lagberedningen, om anvisande af medel till arfvoden åt tre nya ledamöter derstädes. I. R. 180. lil. B. 11. A. 22. E. 288. om anvisande af medel till arfvoden, m. m. för. V. R. 625. VI. A. 399. E. 574. — i anledning af väckta motioner derom. IX. B. 620. A. 685. Lagcomitéens förslag till ny civil-lag, 13 capitlet Ilandelsbalken, angående antagande utaf. Se Ilandelsbalken. Lagerbjelke, Carl Oscar, yttranden. I. 450, 552. Lagerbjelke, H. Ex. Herr Friherre Johan, yttranden. Se Pension. Lagfart och nyltjanderätts-inteckning, om vissa förändrade föreskrifter i afseende på. I. R. 180. lil. B. 30. VIII. E. 548. Lagförslag, angående behandlingen af dem utaf större omfattning, sora Kongl. Maj:t, vid en blifvande Riksdag, kan vara sinnad att till Rikets Ständer framställa. III. 8. R. 16. X. U. 597. A. 606. Lagsökningskostnad, angående ersättning för. Se Ersättning. Lagsökningsmål, om förändrad ordning för behandling af. VII. B. 469, 494. A. 395. X. U. 93. A. 343. E. 460. — om bestämmande af viss tid för deras behandling hos Konungens Befallningshafvande. Se Mål. LagUtskott, Förstärkt, angående Rikets Ständers rätt att uppdraga deras granskningsoch beslutanderätt åt. Se Regeringsformen, 87 §. Lagutskottet, om förstärkning af, för att granska det nya criminallagförslaget. III. 15. R. 69. X. B. 540. A. 553. LagUtskottets Ledamöter. Se Lista. LagUtskottets Memorialer, Betänkande!! och Utlåtanden:
Älla Rikets Jnncwänare aro Konungens Undersåtare och Honom lydno skyldige, men detta betager ej Riksens Ständer deras rätt at efter Grundlagen utöfwa den Lagstiftande och sjelfbeskattande magtcn. Konung och Ständer äro twänne motwägande magtcr, som gemensamt böra til Rikets sjelfbeständ och wältrefnad bidraga. Utan denna nödiga enstämmighet dem emellan skulle wi antingen förfalla i Anarchi eller i Dcspotisme, följder af öfwerdrifna begrepp om ömsesidiga rättigheter, af medborgelig willa eller af Regeringens magtspräk, och under hwilka ingen Stat nägonsin nätt mälet af allmän lycksalighet. Beträffande den wackte motionen och dest mer eller mindre grund uti Regeringsformen. sä 636 Den Z Augusti. sä stadgar 4 , at Konungen allena äger sty ra Riket pä sätt Regeringsformen förestrifwer, 47 § at Rikets Collegier, Landt Regeringen med alla Werk, lamt högre och lägre Ämbetsmän stola förwalta de dem åliggande sysilor och wärf enligt de Jnstructioner, Reglementer och före» strifrer, som redan gifne äro eller framdeles kunna gifwas, lpda Konungens bud och befall ningar och wara Honom i laga ordning answarige om nägot underlates, försummas eller olagligen behandlas; hwaremot Riksens L-tänder genom Regeringsformens 90 fransagt sig all befattning med den epe utiva styrelsen och werkställigheten af nägon Lag, författning eller inrättning, utan at pä nägot ställe i Regeringsformen Riksens Ständer förbehällit sig någon direct befattning med Collegier och andre Rikets Ambeismän, än dem som hora Lil Riksens Ständers egne Werk. I följe häraf synes den utwäg Stats-Utffottet föreslagit, at Riksens Höglofl.
I stället för öl och porter, som er mage säkert ej tål vid, bör Ni förtära mycket mjölk och lagad mjölkmat så- som äggmjölk, tunna vällingar o. d. Maria. Varma bad och massage skulle helt säkert vara af nytta. Viktigt torde vara, att Ni något inskränker dieten. Förtär mindre kött än förut, undvik sötsaker och lef hufvudsakligen af ägg, fisk, grönsaker och skummad mjölk. Svea. Se svar till Ella n:r 3 och till Naemi i n:r 6 och 8. N:g T:n. Beror på orsaken. Sannolikt behöfva edra tänder plomberas. Vänd Er tiil tandläkare. Ester. Ni torde i detta fall ha stora utsikter att genom hypnotism bli kvitt detta, hvarför Ni ej bör tveka att försöka detta medel. Genom medicin vinnes föga eller intet. Moder i Slcane. Kan brännas bort eller aflägnas med skarpa medel, såsom t. ex. sublimatkolbdmm (c:a 10 %). Detta fås dock ej utan recept, och Ni måste i alla händelser vända Er till läkare. D:r - d. Percy F. Luck &amp; C:o Stockholm. China Theer. Blom Congou. Finest Assam Malty Cachar Pekoe Assam __ Ceylon Darjeeling. D Ozarens Mandarin Stora Moguls Mikadons Kalifens Behausens, original Behausens Smulthe kilo — 50 30 40 40 50 50 10 30 50 Särskildt framhålla vi » S t o r a Mooch » Mikadons » theblandningar å kr. 5: 40 och 4: 50 pr kilo såsom varande mycket passande hushållsthe af god kvalité '. HANDSK-AFFÄRER. S e n a p, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Biffstekssås. För handskarnes hållbarhet ansvaras. kul. 4 knapp., breda silkessömmar kr. 1: 50 D:o d:o 5 snörknäppen d:o » 2: — D:o d:o 6 knapps Mousquelaires » 2: — Glacé-, S o j a, Malda kryddor (garanteras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock.
En CirculakionsBanques skyldiga egenskap är utan twifwel, att wid pälvrdran utbetala Silfwermynt, dä det häldre ästundas, än den lätt cransportable Sedeln; men dL icke för alla utelöpande Sedlar uli detta allmänna förivaringsrum, eller sa kallade Lulloäia, Silfwer blifwit likmätigt första inrättningen insatt, sä kan wäl egenteligen icke nägot depositum äterfordras, och således utwexlingen med nägot skäl inskränkas. Wid innewarandc bekymmersamma tillständ, torde säledes till förekommande af isynnerhet Lurendrägares egennyttiga försök, rädligt pröfwas, att blott Speciemynt Ukbetaldes uti en enda Casta, under en eller twänne Commistariers tillsyn, med redowisning för dagen, och kanste med utwexlarens namns anteckning. Som ratta behofwet blott bestär i skiljemynt, sä borde twenne Riksdaler Specie i sönder förflä, som till r kunde utbetalas i koppar-penningar, hälst af sädanr skiljemynt i wista Landsorter finnes en »verklig brist. Att inställa med alt Specie-mynts utbetalning, eller att förse Vanquen, ester 1745 ärs art, med ett Jernbref, torde wara ett räd, som Riksens Högloft. Ständer i det sednaste lära widtaga. Exempel as Englands Banque, som uphörc att utbetala Speciemynt, och hwarwid dest sedlar, eller dock bibehälla nära sitt förra »värde, torde icke för ost wara lämpligt, som icke hafwa tillgäng till Hmdiens 414 Den l2 Zebruarii» statler, och ej heller i proportion lika Handclsafkomst. En mera gynnande utsigt för wara Effecters afsättning ivid en friare Handel och sjöfart, wisar sig nian twifwel för framtiden, och som med det samma gi wer hopp om wexelns nedsättning, och om nuaore påhälsning uti Banqucns Castor.
I början af conlorets inrättning bestod personalen of 4 fullmäktige, en af hvarje Stånd, jemte en efter göromålen lämpad ringa betjening, ålen sedan Ständerne tid efter annan öfverflyttat flera förvaltningsärenden från Commercecolhm till Manufactur-contoret, bade fullmäktiges och betjeningens antal efter hand så ansenligen ökats, alt personalen år 1766 uppgick till 40 personer (14 flera än Commerce-collegii nuvar. personal) och ordin, staten till 64,000 daler silfvermynt, utom 20 ä 3o,ooo daler samina mynt extra utgifter. Ständerne insågo vid 1766 års riksdag, att hela inrättningen af Manufactur-contoret var förfelad och att discontionden icke kunde af Ständernes fullmäktige förvaltas. I skrifvelse till K. M. den 16 Maj 1766 gåfvo de alltså K. M. tillkänna sitt beslut, att conloret genast borde upphöra, göromålen öfverflyltas till Commerce-colkm, roanufactur-fonden ingå till Stats-cont. och disconl-fonden förvaltas af Commerce-collrm.