Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvem ar den Frie? — Den sorn njutningen förstäf; Utaf det Samhällsskick hans röst bereda får; Som sätter, ej af sken och lystnader bedragen, Sitt hela sjelfbestånd i Lydnaden åt Lagen i Och som, i verkning ställd på Politikens brant, Af is för Nåd och Hot, af eld för Rätt och Sant, Står mot då Anarchien, då Despotismen ljungarps. Med Lagen till Aegid Folkledare, sorn Kungar. Sorn den tid väf inne, till hvilken Kongl* Maj:t hade kallat Riksens Ständer i Plenum Plenorum, måste Justeringen afbrytas, och Ridderskapet och Adeln aftågade till RiksSalen klockan * till 2, hvarest Hans Kongl. Majit behagade lemna sin Nådiga sanction å den Riksakt som af Sveriges Rikes Ständer ocb NorrigeS Storthing blifvit godkänd, i afseende på de constitutionella förhållanden, sorn genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppstått; Hvarjemte Hans Maj-.t behagade lemna sitt Nådiga Svar rörande åtskilliga af Riksens Ständer föreslagna Lagförändringar. '208 Den 7 Au gurti. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes vid RiksSalen, klockan 3. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Måndagen den 7 Augusti. Plenum klockan 7 om aftonen. Justerades „ följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum den 5 Augusti 1815. S. D. Företogos till slutligt afgörande:
Majits Nådiga pröfning, och enär orsaken dertill, att Kongl. Majits nådiga bifall eller svar icke följt å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 12 December 1823, torde kunna härledas derifrån, att samma skrifvelse icke blifvit så tidigt expedierad, att, efter föregången pröfning hos Kongl. Majit, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, svar derå kunnat meddelas i den ordning 87 §. Regerings-Formen föreskrifver, samt Utskotten, efter öfvervägande af de skäl och grunder, hvarpå de föreslagna Författningarna sig stödja, i Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk. Betänkande N.-o 33. 7 allmänhet icke funnit anledning alt dem frånträda; allisa hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka Rikets Högloft. Ständer att i underdånig skrif velse hos Kongl. Maj:t anhålla, att de vid 1823 års Riksdag i underdånighet öfverlemnade förslag till Förordning om handtverkerien , till Författning om gerningsmäns antagande på landet och till Handels~Ordning, måtte, efter föregången Nådig pröfning och sedan de rättelser och förändringar, som uti berörde förslag kunna anses nödiga, blifvit verkställda, varda, före västa Riksdag, såsom allmän Lag till efterrättelse utfärdade. Sedan Utskotten nu yttrat sig efver Friherre Cederströms motion, och dervid tillkännagifva, att de grunder, hvarå ofvannämnde Lagförslag hvila, äro med Utskottens åsigter öfverensstämmande, hafva Utskotten, under förutsättning, att samma förslag i Nåder varda gillade, derifrån herntat ledning vid besvarande af de i ämnet väckta motianer.
Män till förrättningens öfwerwarande sjelf tilkalla, utan ock om sä ästundas, att pä egen bekostnad söka Domarens CmbeteS ätgärd, hwiiket i sädant fall genast - Den zo September. 1047 nast hos utmätnings-männen, innan deras afresa, samt sist inom en monad derefter, hos Domaren nuste tilkännagifwas: Annars kommer likmätigt IO § i Kongs. Förordningen ben 28 Junii 1798, att ivid en wärdcring bero, med iagtkagandc i alla fall eif deruti gikwen föreskrift, att derest andre Borgenärer wunnit inteckning, äliggcr Utmätnings, Hökanden om försäljningen dem tidigt underrätta, antingen genom serskildt bcwistigc kungörelser, sä wida deras wistande är kunnigt, eller i annat fall genom tilkännagifwande i Allmä- na Tidningar, svin twcnne gängcr och sista gängen minst fjorton dagar före Auktionen bör införas. Beträffande äler försälgningcn af en i mät tagen Fastighet ä Landet, har wäl, genom Kongl. Resolution pä Allmogens Bcswär d. 21 Julii 1798 § 7 den ändring uti Kongl. Förordningarne under den 17 Febr. 1748 och ben 4 Martil 1752 redan blifwit i Räder gjord, att dä Wedcrbörande Gäldenär och Fordringsägare derom öfwercnskomma, Auction fär anställas i Orten tvid Härads Ting, i annat fall mäste den ä Lands-Eancclliet för sig gä. Som likwäl denna i mänga händelser wigtiga fördel ej kan fä gagnas, utan sä midt den ä Borgenärens sida medgifwcs: anser Lag-Utskottet sig ej kunna undgä anmärka, huru litet sädant är förenligt med werklig billighet, som aldrig kan medgifwa att en Eäldenärs-rätt ställes i beroende af Fordrings-Ägandens godtycko.
Hvad det sanna förhållandet, som i Räkenskaperna bör visa sig, angår, så hafva Revisorerne några rader förut sjelfve upplyst; att de ganska noga kände gången af Förvaltningens på nu gällande redovisningsmethod grundade liqvidations§ätt med Stationerne, vid hvilket förhållande och då meningen med en Cassa-räkning ej är alt framlägga alla förberedande åtgärder, som måst äga runi, innan det deri synliga resultatet u-ppkommit, Revisorerne ej lära vilja bestrida, alt sanna förhållandet verkligen är sådant, som Cassa-räkning garne utvisa, och synes alltså Revisorerne endast hafva förblandat förberedande åtgärder med definitiva resultater. Beträffande åter Revisorernes yttrande om rätta sättet att anordna och debitera contanta medel; så måste det förefalla något hvar såsom ett svårlöst problem, att den 3i December här i Stockholm genast låta i Förvaltningens Cassa-räkning afföra då uppsatt och underskrifven anordning för Carlskrona eller Götheborgs Stationer och på samma gång genast debitera samma anordnings-belopp i Cassa-räkningarne vid Stationen; men meningen är väl att debiteringen skall ske, så snart medlen och anordningen till Stationen framkommit, hvaremot kan invändas, att den emottagande Casseuren måste qvittera anordningen för den 46 — dag, lian penningarne emottagit, eljest blifver förhålla lidet icke sannt, det vill säga, falskt; men om han sålunda qvilterar, blifva åter Förvaltningens och Stationens Cassa-räkningar ej öfverensstämmande, hvilket, på verklige skäl, vore förkastligt. För att undvika dessa collisioner, borde Förvaltningen, må hända, ej anordna några medel till Stationerne så sent på året, att icke medlen kunde samma år framkomma; men Stationerne äro ofta i högst trängande behof af conlante medel just vid årets slut, hvarföre denna utväg ej heller kan begagnas, och lärer således Revisorernes ifrågavarande förslag vid vissa och måhända just de lmfvudsakligaste tillfällen vara alldeles opraktiskt.
Då en sådan controll icke för någon annan beskattning är föreskrifven , borde den icke eller bär ega rum, utan det i stället få ankomma på BevillningsTaxerings - Comiteerne att, der uppgifterne kunde anses vara för låga, bestämma ett högre tillverkningsbelopp till grund för beskattningen , med rättighet för Bruksegaren att deröfver föra klagan och då förete Bruksböckerne, till bekräftelse af uppgiftens rigtighet, om han så funne för godt. Ehuru hammar-skatten räknas till Stats-verkets ordinarie inkomster, är den olik med de egentliga vid jorden fästade grundskatterne, derigenom, att den icke så, som desse, är till beloppet bestämd och till grunden oföränderlig, och den saknar således de egenskaper, som hufvudsakligen höra till begreppet om grundskatt i egentlig bemärkelse. Då byggnadsplatsen och vattufallet, som för bruksdriften begagnas, draga sin andel af den grundskatt, som är pålagd hemmanet, hvarunder de lyda, kan hammarskalten icke ens i någon mon anses vara derföre beräknad, utan utgöres den endast för sjelfva bruksdriften, och denna är, lika med hvarje annat industriföretag, beroende af tillgången å råämne och arbetsbiträde, tillfället att afsätta produetionen samt alla de förändringar, dessa äro underkastade. Till följd af denna föränderlighet i sjelfva yrket, har skatten hittills blifvit bestämd olika vid hvarje serskildt tillfälle, då den varit föremål för pröfning, och den höga skattbestämmelsen, som i8o3 års Kongl. Förordning innehåller, härleder sig uppenbarligen från den då för handen varande serdeles gynnsamma conjuncturen för bruksrörelsen , hvilken dåvarande Styrelse trodde sig böra och kunna begagna till uppdrifvande af Statens inkomster, utan afseende derpå, att egarne till det nya smidet skatllades till dubbelt belopp emot de gamla, utan att ega något synbart företräde SlaCssamt Allm. Besv.- och Ekon.-lil skol Lens Utlåtande, N.-o 18 4- 3 framför dessa. Måhända inverkade äfven dervid en Önskan att förekomma en aJlt för stor utveckling af näringen, hvilket, efter den tidens trångare åsigter, ansågs såsom menligt för de äldre Bruken.
Konungens rättighet i fall wid ett päkvmmande krig hwartill Rik, sens Ständer ej förut kunnat beräkna bchofwen, och innehåller sädana försigtighetsmått hwarigenom en gärd kunnat blifwa lika obestämd som den, hwilken, med anledning af 1772 ars Regeringsform före revolutionen 1809, utstrefs. De i Regeringsformen lagda hindren mot läns uptagandc af Konungen utan Riksens Ständers mcdgifwande bewisa -nst, akt sädana län med Riksens Ständers tillstånd ansetts wara möjeliga. Med afseende pä dessa grunder fann jag och finner ännu icke någon olaglighet i Friherre Loclsi> tiloms motion. Jag trodde akt dä han endast hypolhellcc hade npgifwik summor, Milé ej deras för Högt UMgne belopp blifwa ett skäl att ansta ingen. — Den 20 Juni!» 677 aen. Jag trodde att det skulle tillhöra S«aksi-ilffotlet, akt p.öfwa icke allenast om hans förslag were antageligt »nan äswen till hwqd grad del kunde wara nyttigt och huruwida det kunde ('lisma möjeligt. Jag sträcker ej mina anmärkningar till hwatz som redan ar bestntat, jag har blott den önskan att alla Utskott, när de behandla malen mätte kunna göra det med lika skyndsamhet och Utan alt wisst vwilja mot näston ledamot.
1900 och 1901 anställa afgångspröfning i öfverensstämmelse Sökande, som genom betyg eller inträdesexamen styrker sig äga synnerligt goda kunskaper i de lärovårterminen nådiga stadgan af den 28 maj 1897 angående pröfning vid under ämnen, hvilka förekomma på seminariet, eller som har intyg om längre tids väl vitsordad tjänstgöring som med offentlig kontroll stående seminarium för anställning såsom lärarinna vid lärarinna, kan, om hon så önskar, direkt intagas i andra afdelningen och således genomgå seminariet på ett småskola och mindre folkskola eller såsom biträdande lärarinna vid folkår. Och afgör föreståndarinnan, efter att hafva fått uppgift på den sökandes föregående studier, om inträdesskola ». Och äro lärarinnor, utexaminerade från detta seminarium, på examen behöfves eller ej. grund af denna tillåtelse likberättigade med dem, som aflägga småskoleDen sökande bör för att antagas till elev i första afdelningen hafva fyllt eller under året fylla 16 år. lärarinneexamen från andra klassen å något folkskolelärarinneseminarium I I nrlpn \ / icn I fl Q nia fl Kursen är tvåårig, hvadan dit höra en högre afdelning och en lägre, hvilka eller från af landsting anordnadt seminarium. UIIUOI V 1 o 1111 IgökJICU I. j jj undervisning (utom möjligen ett par öfningsämnen) äro skilda. Lägre är ettårig, hvadan den motsvarar andra klassen afdelningen har till hufvudändamål den teoretiska utbildningen. Idun Stockholm, N:r 49 (364) Prenumerationspris Fredagen den 7 december 1894. pr kvartal: Byr »: Klara Södra K y r k o g. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. Idun ensam _ _. k r. pl. 1- — anstalter i riket Redaktör och FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. helgfri J. Aktiebolag. 7 d e årg. fredag. Bedaktionssekr. 70 öre p r n o n p. - r a d. I. Gustaf-Adolfs-minnets kvinnogestalter. Gustaf II Adolfs moder, syster, maka. Skildrade för Idun af Ellen Fries.
LTp. lätas de till ägande rätt, kan Staten deraf vinna både köpeskilling och ständig skatt, Den enskilta vården om egendom , skall på skogarne verka en förståndigare skötsel och ur skogarne skall hämtas en betydlig export-artikel, som, då den ökar enskilta förmögenheten , äfven skall bidraga till Reglering af Statens penning-verk. Långt ifrån det Skogarne Under ägande rättens vård förenad med fri Handel och Export skulle förödas, skulle de enligt min tänka , just derigenom mera fredas och vårdas. Det som skall säljas till utrikes Orter , måste vara mogna träd. Bonden tillgriper då intet annat, utan spar det såsom en dyrbar egendom ; hvaremot han nu 460 Den 15 April. Det är bland hufvudgrunderna för StatsOeconomien, att på allt möjligt satt befordra sätter intet värde derpå, utan foijer sina förfäders vana , att med svedjande förstöra hela den trakt , som pl annat sätt ger ingen eller ringa afkastning. Denna försäljning af trädvaror till Export skulle aldrig med Landets sanna fördel kunna verkställas, innan Skogarne kommit under ägande rätt. En mångfaldigt förökad Jägeristat skulle icke förslå att vaka öfver företaget, och de försnillningar , sorn dervid ej kunde hindras , skul|e förtära Statens egendom, utan att någon deraf droge fördelKomma åter dessa Skogar under ägande rätt, blifva de snart använde till Export , derest Exporten genom lämpliga handelsförfattningar befordrades. Statens directa vinst uppkommer genom köpeskillingar och nya grund-räntor; men lika vigtig vore den indi* recta genom en ökad export, en förståndig skötsel af Skogarne och ett rigtigt begagnande af de många tillfällen de lemna till afkatsning, allt beroende af en utvidgad Handelsfrihet och derjemte uppmuntrad industri. Hvad angär upplåtandet till ägande rätt af Boställshemman , som nu besittas genom arrende, hvilket jag i mitt förra Memorial föreslår, är sådant för Staten och Jordbrukets uppkomst vigtigt af samma skäl, att deras skötsel med full omsorg och till en sann odlings befordrande aldrig kan vinnas, innan disponenten blir ägare.
VII, der Lucas Debes ”Færoa referata” (Kjöbenhaffn 1673) citeras. Se vidare Inledningen s. 8. Arvidsson s. o. Företal, s. VII. N. M. Petersen, ”Bidrag til den Danske Literaturs Historie” (Kjöbenhavn 1853). Del I. s. 177. Lyngbye, s. o. s. 8—9. Petersen, s. o. I. s. 180. 253). Brahe var mycket klen i stafning och minst af allt konsequent. Geijer och Afzelius, Svenska Folkvisor. I. s. 179. Under 14:de århundradet och kanske tidigare har man brukat en dans efter instrumentalmusik, mera liknande nyare tiders dans. I den fabelaktiga Herrauds sagan från 14:de århundradet omtalas flera sådana dansar efter harposlag och deribland den ofvannämnda ”Faldafeykir.” Keyser, s. o. s. 239. Jfr Arvidsson, s. o. s. XI. Geijer och Afzelius, s. o. s. XX och följ. Jfr om hela denna fråga N. M. Petersen, s. o. B. I. s. 173 o. f. Undantagsvis betecknar parets dans blott att de dansande, utan att älska hvarandra, äro inbegripna i ett samtal, som lifligt intresserar, men äfven då vänder sig samtalet helst kring kärlek. Rydquist, s. o. s. 250, noten 1. Det är tydligt, att upptecknaren icke alltid kunnat åtkomma visorna i deras ursprungliga och oförfalskade skick; under tidens lopp hafva versar ur en visa gått öfver i en annan, och det är icke alltid från dansvisor sådana främmande elementer blifvit upptagna. Den här ifrågavarande visan kan tjena som ett exempel derpå.
Till Kongl. Majits bögstberörde nådiga framställning tilislyrkes Rikets Ständers bifall. 44:o. lili en hos höglofligc Ridderskapet och Adeln väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, bar herr Rosenblad, B., bland annat, hvarom nu icke är fråga, föreslagit, att de af Kongl. Majit till utbetalning från Riksgälds-kontoret begärda anslag, nemligen till Serafimer-lazarettet 4,500 Ridr och till Svenska nykterhetssällskapet 1,000, måtte varda å riksstatens 8ide hufvudtitel uppförde. Enär Kongl. Majit icke äskat det förra af dessa anslag för längre tid, än den nu skeende statsregleiingen omfattar, och det sednare hittills icke någon gång varit beviljadt, afslyrkes Rikets Ständers bifall å motionärens berördej framställning Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus. 45:o. Under nådigt åberopande af Kongl. Majits allmänna förslag om förändrad reglering, i afseende å do så kallade ljus-pennipgarne, har Kongl. Majit ansett, att från förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m. borde till lönestaterne för de till denna hufvudtitel hörande embetsverk öfverföras ett, emot Stats-Utskoltets Utlåtande, JM 89. 37 ljuspenningarne svarande, belopp, hvarmed nämnde förslagsanslag följaktligen skulle minskas. I enlighet med Utsko|tets uti utlåtandet JM 60 gjorde afstyrkande, angående ljuspenningarnes indragande, hemställer Utskottet, att Kongl. Majils berörde nådiga framställning må förfalla. 46:o.
Huruvida dessa två hufvudändamål skulle kunna vinnas med tillämpning af nu ifrågavarande förslag, vill Utskottet söka att utreda;) Enligt den erfarenhet man eger i afseende på skjutsentreprenader, hafva sådana, såsom förut är nämndt, dels på en mängd ställen icke kunnat tillvägabringas och dels, der sådant kunnat ske, föra nied t kostnadsbidrag för de skjutsskyldige, ehuruväl en del af desse under nuvarande förhållande kanske ofta nog mäste, på det att nämnde bidrag må blifva så ringa, sorn tnöjligt, åtaga sig att med sine hästar vid skjutsningen tillhandagå. Detta blefve icke vidare förhyllandet om .entreprenaderna skulle uppgöras på de vilkor, som ifrågavarande förslag innefatta, ehvad skjutslegan skulle bestämmas för hvarje ställe till det belopp, att något bidrag till kostnaden för skjutsens uppehållande icke blefve af nöden, eller ock fastställas lika öfver allt, med förbindelse för staten, att lemna det bidrag, som för entreprenadens tilivägäbringande på hvarje ställe erfordrades. Om äfven entreprenader under sådana vilkor kunde allmänt föranstaltas, så skulle följden blifva, antingen, derest skjutslegan bestämdes i förhållande till entreprenadkostnaden, atf densamma blefve högre än med röuölsens öbefiindrade gång vöre förenligt, elfer qck, derest bestämd skjutslega, med bidrag af staten, skulle finnas, alt betydliga statsanslag erfoidrades, hvilka kpmme att .drabba icke blott de nu skjutsskyldige, utan i lika mån de skattskyldige fastighetsinnehafvare, hvilka nu ega njuta befrielse från skjutsningsbesväret. Sistnämnde förhållande, eller att nyssberörde skattskyldige fingo för skjutsningsbesväret vidkännas betydliga utskylder, skulle säkerligen i ännu högre grad inträffa om lönagnsinrältningar med bidrag af staten skulle införas, helst erfarenhet visat, att dylika inrättningar i allmänhet icke ens på större farvägar, der jemnare trafik är att påräkna, kunnat inbringa hvad som erfordrats till kostnadens betäckande.
Canal och Malmo Disconters fordringar inträffade förändringar samt beloppet af de för Disconlernes räkning iudrifna och behörigen redovisade medel. §• 3< Revisorernes åligganden beslå deruti: a) att granska Riksgälds-Contorets tillstånd och förvaltning sedan den lid, sist församlade Revisorer eller Stats-Utskotls granskning omfattat; b) alt härvid sorgfälligt undersöka, om detta Verk kommit i behörigt åtnjutande af de detsamma utaf Rikets Ständer anvisade inkomster och tillgångar samt om verkställda utbetalningar varit med Rikets Ständers beslut och föreskrifter öfverensstämmande ; c) att tillse, huruvida ej allenast Fullmägtige, utan äfven Riksgälds-Coutorets samtlige embetsoch tjenstemän ställt sig lill efterrättelse det för Contoret utfärdade Reglemente, jemte andra gällande Inslructioncr och föreskrifter, äfvensom för öfrigt vederbörligen iagltagit och fullgjort sina åligganden ; dj) alt, derest något skulle finnas vara försummadt reller eljest kräfva rättelse, härå fästa Fullmägtiges uppmärksamhet och derjemte bos Rikets Ständer förhållandet anmäla samt föreslå de åtgärder, som, lill vinnande af behörig verkställighet eller rättelse härutinnan, anses böra vidtagas ; c) att dessutom lill laga beifran af vederbörande befordra så beskaffade förseelser af Fullmägtige eller Contorets embetsoch tjenstemän, att Revisorerne anse åtal i anledning deraf böra ofördröjligen anstillas; f) alt öfver sådajne frågor, derom Fullmägtige ansett sig böra med Revisorerne rådgöra, sina äsigter och yttranden Fullmägtige meddela; g) alt pröfva och afgöra besvär, som af Contorets embetsoch tjenstemän eller andra personen? blifvit hos Revisorerne i föreskrifven ordning anförda öfver Fullmägtiges åtgärder och beslut i klaganderne rörande mål ; dock kan, i följd af Revisorernes angående befordringsfrågor meddelade yttranden, skedd befordran icke återgå; och h) alt, der anledning dertill skulle förefinnas, äfven utan anförda klagomå1, göra erinringar emot FuFmägliges beslut, i frågor om tjänsters tillsättande samt löners eller pensioners beviljande. Siats-Utskottets Memorial, N:o 4»3.
Majlis disposition ställa ett belopp af 10,000 Ridr Runt; så torde det icke blifva behöflig! att på förhand anvisa särskildt anslag för detta ändamål, utan med bestämmande huru de uppkommande kostnaderna skola godtgöras, kunna förfaras på sätt i andra dylika fall iakttagits, anse.r Utskottet sig icke tillkomma alt yttrande om något sådant anslag afgifva, hvadan Utskottet finnér sig, för sin del, icke böra någon åtgärd i anledning af berörde framställning föreslå. Stockholm den 10 Mars 1857. Bes ervation af Herr Lallerstedt, som anförde: "Ehuru jag instämmer i Utskottets beslut, som tillstyrker Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nedsättande af en kommitté för styrelseverkens organisation, får jag dock reservera mig mot den i Betänkandet uttryckta åsigt att handläggningen af åtskilliga frågor om tillämpningen af gällande författningar angående beskattnings-väsendet eller utgörande al allmänna onera, som nu genom utslag afgöras af vissa Kollegier, skulle kunna till allmänna domstolarne öfveriemnas. Efter mitt omdöme behandla de förvaltande verken för närvarande inga andra ärenden, som icke tillhöra förvaltningen, än ulsöknings-ärenden; hvaremot bland de mål, som domstolarne handlägga, finnas sådana som egentligen borde tillhöra de förval Bih. till B. St. Lagskipningsoch förvaltnings-ärenden äro af så olika natur, att de böra betraktas ur olika synpunkter samt följaktligen behandlas och afgöras af olika myndigheter. Långt ifrån att föranleda till deras sammanblandning, finner jag derföre angeläget att, i sammanhang med styrelseverkens organisation, en skarp, på vetenskapliga grunder hvilande skilnad emellan det ena oell andra slaget af ärenden uppdrages, hvarförinnan jag anser något förslag till organisation af styrelseverken icke lämpligen kunna af den ifrågasatta kommittén uppgöras.» STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1856. Allni. Besv.- och Ekon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Mare 1857, kl. 10 f. m.
Jag tror mig redan hafva uttryckt, hvad jden siste talaren önskat, då jag föreslagit en nedsättning i beloppet till 1000 rtdr b:co; men deremot önskar jag, att Utsk. måtte upplysa, om det ifrågavar. biträdet kan anses värdt så mycket, som Utsk, föreslagit, ty derom har Utsk. icke yttrat sig. Jag har emedlertid till grund för mitt omdöme fästat mig vid den omständighet, att Statscommissarien Tauvon under tiden fortfarit med bestridandet af sin ordinarie tjenst, och jag har deraf dragit den slutsats, att Ben 20 Octnber e. m. lian icke bort anses förtjent af större arfvode, än Utsk:ssecrettne, utan tvärtom mindre. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag anhåller först att genom Itidd.secret. få upplysning, i fall sådant nu kan meddelas, om beloppet af deri gratification, sorn vid sista riksdagen bestämdes åt nuvar. Presidenten Westerstrand, hvilken då hade samma befattning, som Statscommissarien Tauvon nu bestrid t. Utur SlatsUtsk:s memor. N:o/[o^ vid sisth riksdag upplystes, att Utsk., med afseende på riksdagens ovanliga längd och ärendernas större antal, än vid nästförflutna riksmöte, föreslagit, det R. St. mätte för Statscommissarien Westerstrand af riksdagskostnadsmedlen anslå en gratification af 2000 r:dr b:co. Hr Lefren: Det visar sig således, att Utsk. nu föreslagit mindre belopp, än vid sista riksdagen, förmodligen af det skal, att denna riksdag, såsom man kan hoppas, skall blifva kortare än den sista. Jag var då ledamot af StatsUtsk. och kan intyga, att Statscommissariens tjenstgöring är så trägen, att jag icke finner någon skillnad emellan den och secreterarens i Utsk.