Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N:o 73. ligt är, förhindras; men Förordningen den 20 November 1845, angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, hvilken förutsätter, å ena sidan, att jorden eller lägenheten måste för ändamålets vinnande fullt afstås och, å den andra, att eganderätten dertill löses, ej är tillämplig, då fråga endast är om utläggning af ledningstrådar för elektriska telegrafer, derigenom vanligen något väsendtligt hinder i jordens eller lägenhetens framtida begagnande egaren icke tillskyndas; finnér Kongl. Maj:t, för detta af lagen ej förutsedda fall, särskilda bestämmelser vara af behofvet påkallade; och då dessa lämpligen synas böra intagas i den nu om jords eller lägenhets afstående gällande Författning, hvars föreskrifter i vissa delar äfven kunna å nu ifrågavarande fall tillämpas, vill Kongl. Maj:t, efter Stats-Rådets och Ilögste Domstolens hörande, föreslå Rikets Ständer, att nedannämnde §§ i förberörde Förordning afdon 20 November 1845, måtte erhålla följande förändrade Ivdelse, nemligen: §' I Der Konungen pröfvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till Rikets försvar, till allmän väg, bro, hamn eller lastningsplats, till torg eller gata i stad, till uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled, eller annan vattenledning, till allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig att afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock den. som härigenom skada lider, ersättning derför till fulla värdet och hälften derutöfver, der ej parterna om andra vilkor åsämjas. fr fråga om jordens eller lägenhetens begagnande endast för utläggning af elektriska ledningstrådar, utan att genom anläggningen eller dess framt da skötsel och värd något synnerligt men i nyttjanderätten till jorden eller lägenheten egaren tillskyndas, bör hvad för ändamålet behäfligt är upplåtas, utan alt jorden eller lägenheten löses. För intrång, sorn derigenom må kunna f örorsakas, vare dock den, som intrånget lider, om han derpå gör anspråkberättigad till ersättning lill fulla värdet och hälften derutöfver.
Stats-Contoiret verkställd utaf Landt-Ränteriernes från längre tid tillbaka såsom oersatte balancerade förskotter, hafva Revisorerne inhämtat, att af den Summa 3,395,437 R:dr 25 sk. 6 r:st., hvilken, enligt Ränteriernes Cassa-Inventarier till och med för 1818 var förskottsvis utbetald, blifvit efter skedd granskning af utgifternes behörighet afskrifvet eller contant ersatt 2,082,036 R:dr 13 sk. 6 rst., så att vid sistledne Augusti månads slut till utredande och liqvidation återstod blott 1,513,401 R:dr 12 sk. hvarutaf de på Kongl. Stats-Contoirets åtgärd beroende förskotts-utgifterne utgöra allenast 2 51,333 R:dr 32 sk. 3 r:st. samt det öfriga åter ankommer på ersättningen af andre förvaltande Verk.
De sköna salarne och kabinetten, samt den lyckliga belysningen uppifrån i de förra, göra också en längre vistelse i Münchens pinakotek angenäm. I Berlin, Dresden, och München är numera tillträde till målningsgallerierna fritt alla dagar, i Berlin och Dresden med undantag af söndagen, i München med undantag af lördagen, samt här, som det heter, blott för artister och resande, hvaremot det för stadens invånare står öppet endast om söndagarna. Den närmare praxis synes vara, att alla välklädda personer ega inträde om hvardagarna, ty man begär aldrig några upplysningar om personen. Förordningen att hållas på mattan, hvilken löper tvärs öfver salarna, gäller endast för dem, som ej medhafva någon katalog. I öfrigt är man oförhindrad att ifrån kl. 10 till 3 på dagen röra sig efter behag, fram och åter i rummen. I glyptoteket deremot, som blott tvenne dagar i veckan kan beses utan inträdeskort, måste man alltid vandra åt en led, mot solen, emedan här de midt i rummen stående bilder och grupper lättare förorsaka trängsel. Beskrifvandet och än mera bedömandet af det, som redan hundrade gånger blifvit bedömdt, vore endast tröttande och onyttigt, äfven om förf. för bedömandet egde den nödiga vidsträcktare erfarenhet, som han nu saknar. Om han derföre här uppräknar några de förnämsta stycken, i de skilda gallerierna, så sker det blott för att dermed gagna de resande, som antingen hafva för kort tid eller sakna historiska notiser, att bland mängden uppsöka det bästa. Att sålunda oftast saker, dem man framförallt skulle önskat se, förblifva osedda, vet hvar och en, som besökt gallerier. Ty skönheten ligger ej alltid så i öppen dag, att ens en kännare, utan längre åskådning, skulle finna henne. Det är också en allmän regel, att i ett galleri endast bese få saker, men dessa ofta och förnyadt. Ty ej blott saknar man allt minne af det, man endast flygtigt sett, utan skönhetssinnet förvirras, och förmågan att njuta mattas, om man ilar från det ena till det andra. Förf. skall i nedanstående förteckning följa icke sitt subjektiva tycke, utan sakkunniges bedömande, så vidt detta är honom bekant.
Som beliofvet af det nu föreslagne hamnbyggnadsoch strom: nings-företaget vid Ronneby icke kan anses vara, genom af enskild M “!ionair derom väckt fråga, fulleligen styrkt, samt delta arbete dessutom ej synes vara af den allmänna nytta, att Statsmedel rätteligen dertill böra disponeras, och då i öfrigt anskaffningen af ifrågavarande 6,000 R:dr, som utgör endast omkring ^ttedel af hela kostnaden, icke bör med någon svårighet vara förknippad i en ort, der, såsom Motionairen sjelf medgifvit, handeln och industrien uro i tilltagande, anser Utskottet sig å ifrågavarande motion icke kunna tillstyrka bifall. Antom till Exp.-Utsk. den a3 Maji kl. 5 e. aa. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om Statsanslag för Segelfarts öppnande genom sundet vid Björnängehals nära Marstrand. (U. A.) Jemte anmälan af den lättade communication emellan Marstrand och fasta landet samt deraf sig härledande stora fördelar för det allmänna, som vunnes derigenom att sundet vid den så kallade Björnängehals, belägen emellan Koön vid Marstrand och Klöfverön, öppnades till segelfart samt med omnämnande derjemte af de stora svårigheter, som ofta möta sjöfarande vid passerandet af den yttre, nu enda vägen ifrån Marstrand till Götheborg, har Herr C. W. Olbers, uti angifvet, ifrån Borgare-Ståndet till Utskottets handläggning remitteradt, memorial, anhållit, att, för ofvanuppgifna segelleds öppnande, ett Statsanslag af omkring 16,000 R:dr mätte beviljas.
— Contoirs Expenser *—• —< — Rättegångs-Expenser «*— Gratifications-medel —- Nådegåfvor ■ Aflöning vid Riksgälds-Contoiret samt till Riksens Ständers Justitiae»Ombudsmans Expedition och Tryckfrihets-Committéen, jemte Arfvoden till Riksens Höglufl. Ständers Herrar Deputerade vid Öfver-Revision af Krigs-Räkenskaperna *— •— Arfvoden, på Stat anslagna Extra Utgifter —- Utbetalt Bancomynt till Credit-Sedlars realiserande — —> —> General-Assistance-Contoiret, Förskott till Lombarden —- Af Riksens Ständers Discont-Verks indrifne Fordringar är Utbetalt till Lagman Peterson, Riksgälds-Contoirets Enke-Cassa samt utdelning å Adier 1— Kongl. Stats-Contoirets Obligationer för Patriotiska Lån: Betalt Capital 4/083: T6: — Ränta —1 —■ — 446: 43: 8 Inlöste Obligationer börande till Utrikes Gälden, i Capital och Ränta utgörande 1 Svenskt mynt R.dr 106,514: 40: 3, hvaraf i Banco utgått samt uti Contoirets Obligationer med 5 procents Ränta 53/350 R:dr Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman till Respenningar — •—■ — Tryckfrihets-Committéen till Expenser —- — Förskjuten kostnad tili Chartors hvitstämpling •— Till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, ersättning för lemnadt Förskott å Svenske Med borgares Fordringar hos Franska Regeringen >— Till inlösning af Kongl. Krigs»Förvaltningens accepterade Invisningar, är utbetalt — Kongl. Stats-Contoiret erhållit; Betalning för lefvererade, i Sjötulls-Uppbörden influtne Växlar «— Ersättning för Tull-Inkomster, anslagne till Bankens godtgörande för dess Förskott till 1809 års krig — —•
Vinner nej, antager P». o. Ad. Gr. Fröliclis förslag, innehållande: 1:0 Infall till anslag, i likhet med PresteShs beslut, i afseende på summan 600,000 rtdrs afsättning för Strömsholms canalbolags räkning; 2:0 antagande af de i SlatsUtsk:s betänk, å pag. 25—27 stipulerade villkor, med den ändring, att det högsta belopp bolaget, enl. 4 punkten, skulle åtnjuta efter canalens färdighlifvande, nedsatt, s från i5,ooo till 10,000 r:dr h:co ärlige» ; 3:o att, i likhet med PresteShs beslut, en 9 punkt tillägges i afseende på controll af någon Riksg.conl-.s fullmäktig eller iitsedt ombud; 4:o att ett ytterligare villkor i en 10 punkt föreskrifves, hvarigenom förbehåll göres för Slaten att inom 5 år efter det canalen blifvit färdig få till sig lösa hela canalverket för en summa af 3oo,ooo r:dr b:co, i hvilket fall bolaget äfven erhåller restitution af den under sista 5 åren förminskade inkomsten med särskilda 25,000 r:dr. Efter voteringens slut, befunnos löslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 83. Nejii." Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts lill e. m. plenum. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. OllS - Den a4 Mars e. m. 321 Onsdagen den 24 Mars 1841. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 8 dennes. Fortsattes pröfningen af StatsUtskts utlåt. N:o 435 litt. C., i anledii. af erhållna återremisser af utlåt. N:o 354 litt.
Förklaringen den 23 Mars 1807, som i de delar, hvilka angå detta ämne, är af följande lydelse: ”Den som i brottmål är af Underrätt fälld till böter, mer eller mindre, men ej är fängslad, utan förblifver på fri fot, och vill i Hofrätten söka ändring, skall foga vid sina besvär en af två vederhäftige män utgifven löftesskrift, deruti de en lör begge och begge för en borga för de böter honom äro ådömda, eller ock behörigt bevis deröfver, att samma böter äro uti ränteriet nedsatte. Kan borgen ställas, bör den förut upptes hos Underrätt i staden, hvilken eger pröfva dess vederhäftighet och meddela vittnesbörd deröfver. Å landet må vederbörande kronobetjent, eller ock kyrkoherden, eller den i hans ställe är i församlingen, der löftesmännen hafva deras hemvist, intyga, ätt löftesmännen äro bofaste, eller eljest anses vara vederhäftige för hvad de borgat. Ar den sakfällde så fattig, att han ej kan, på sätt ofvan nämndt är, nedsätta böterna eller ställa borgen, skall han öfver sin fattigdom begära domstolens eller domarens vittnesbörd, eller, om det ej kan ske, bifoga sina besvär intygande derom af vederbörande kronobetjent eller pastor i församlingen, hvarest den sakfällde bor och har sitt hemvist. Ar åter det mål, hvarföre den brottslige blifvit dömd, urbota, så att han derföre sättes i fängelse, kan det, som i omförmälda måtto är förordnadt, angående borgens ställande och besvärens fullföljande, ej lämpas till honom, .» Vid klagan öfver Hofrätts utslag i brottmål åligger det åter, enligt Kongl.
Af de skäl som sålunda blifvit framhållna och då jemväl ett annat Landtbruksinstitut, nemligen Alnarp, blifvit inrättadt, kan jag för min del icke inse någon tvingande nödvändighet för utvidgning af Ultuna Landtbruks—instituts verksamhet och afstyrker derföre det för samma ändamål äskade och af Utskottet tillstyrkta anslag af 109,000 R:dr, likasom 9,000 R:dr af det för en stallbyggnad af sten tillstyrkta anslag af 18,000 R:dr, emedan återstående 9,000 R:dr, enligt min åsigt, äro mer än tillräckliga för en erforderlig stallbyggnad af trä.» 124 Stats-Utskottels Utlåtande JM 99. vid 19:de 'punkten (angående Alnarps Landtbruks institut): af Herr von Troil, S. G.: »Sedan Kongl. Majit, med anledning af Landtbruks Akademiens Förvaltnings-utskotts yttrande öfver Styrelsens för Alnarps Landtbruksinstitut underdåniga framställningar, rörande tillökning i Institutets årliga och tillfälliga anslag, ansett sig icke^kunna i vidsträcktare mån derå fästa afseende, än att Kongl. Majit behagat hos Rikets Ständer äska: Till grunddikning och mergling 4,000 Ridr årligen Ridr 12,000. Till anskaffning af lokomobil med tröskverk » 10,000. Bidrag till kyrkobyggnad i Lomma » 7,500. Till försöksstation: anslag för en gång » 13,000. årsanslag, 4,500 R:dr årligen » 13,500. Summa ll:dr 56,000; har jag i en hos Ridderskapet och Adeln afgifven motion, N:o 165, sökt ådagalägga angelägenheten af årsanslagets ökande till del af Styrelsen äskade belopp.
Hr Hjärne, Harald: Hvad den förste värde talaren yttrade, anser jag ingalunda borde hindra Ståndets öfriga ledamöter att yttra sig äng. sjelfva saken, Den första frågan i afseende på denna § är, huruvida inkomsterna skola läggas till grund för beskattningen. Troligen finnes väl ingen, som förnekar att icke någon rättvisare grund för beskattningen finnes; och detta har äfven såväl i nu gällande som i alla föregående förordningar uttalats; men det är äfven lika säkert att tillämpning deraf hittills icke skett. Hufvudsakliga orsaken dertill har troligen varit den olika procentfördelningen mellan de olika samhällsklasserna; och för att förekomma detta och äfven komma till en mera rättvis beskattning, hafva BevillningsKomitén och äfven Utsk:t nu föreskrifvit alla nödvändiga kontroller, på det icke ofullständiga och oriktiga uppgifter må lemnäs. I afseende på sjelfva §:n kan jag icke dela Bevilln.TTtsk:s åsigter, då det frångått Komiténs förslag att all fastighet skall beräknas lemna en årlig nettobchållning af 4 ()/0 af uppskattningsvärdet. Det är visserligen sannt att många undantag finnas i detta afseende. Det finnes nemi. många egendomar, som under många år gifvit 5°/0 och deröfver; och det torde icke kunna förnekas, att det kan anses såsom ett sällsynt undantag, att en reel köpare betalar en egendom med en summa, för hvilken han icke anser sig kunna hafva minst 5 °/0 behållning. Och detsamma gäller äfven om fastighet i stad. Det är derföre det rätta enl. min tanke att, utan afseende på hvad slag af fastighet det är, bestämma en och samma grund för beskattning af all sådan, och raan kan, efter min öfvertygelse, vara förvissad om, att ingen orättvisa sker hvarken dea ena eller andra klassen, om man, i närvarande fall, antager 4 °/o 26 Den 9 MsJ f. m. för båda klasserna, i stället för 3 af den ena och 5 af den andra. För att visa hvad inflytande Utsk:s förslag skulle hafva på nuvarande förhållanden, ber jag att i korthet få lemna några statistiska uppgifter.
Då Stats-Utskottet härmed underställer Rikets Ständer förslag till ofvannämnde reglementariska stadganden, får Utskottet, efter vanligheten, redogöra för de föreslagna reglements-§§:nes innehåll samt uppgifva ej mindre motsvarande §§ af Riks gälds-kontorets hittills gällande reglemente, än de af Rikets Ständer bifallna utlåtanden, på hvilka de nya eller förändrade stadgandena sig grunda. 207 §, angående förbudet att använda de till Riksgälds-kontoret och dess utgifter anslagna medel för andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt, och att medgifva ackord vid liqvider för samma verks fordringar, är lika lydande med 180 § af det vid sednaste riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente. 208 §, angående allmänna bevillningens inleverering till Riksgälds-kontoret, innehål ler samma stadganden, som nyssnämnde reglementes 181 §. 209 §, angående de för spelkort och tidningar stadgade stämpel-afgifter; 210 §, angående erlagda skatteköps-skillingar; 211 §, angående inflytande medel genom försäljning af Kronans hus i städerna; och 212 §, angående RiksgäldsBih. till R. St. Prot. 1856—1858. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 34 Haft. 2 Stats-Utskottets Memorial JH 293. kontoret tillkommande anmärkningseller så kallade observations-medel, ega samma lydelse, som 182, 183, 184 och 185 §§ af 1854 års reglemente. 213 §, angående det årliga belopp utaf Stats-verkets inkomster, som, enligt Stats Utskottets under JVs 291 afgifna Memorial, vid denna riksdags Stats-regle ring påräknats såsom tillgång för de å Riksgälds-kontoret anvisade utgifter, motsvarar 186 § i hittills gällande reglemente.
Följande dagen, menar man, sysselsattes han endast af tanken på henne, som blödande stridde med sitt eget hjerta, för att der få plats för något annat än honom. Nej, han hade efterliggande arbete för sin tjenst, han hade embetsrummet, han hade en öfverenskommelse för qvällen med sina vänner. Till att bryta denna hade han väl kunnat finna skäl; men hvad skulle han väl göra? Det var ju bäst att lemna henne tid att lugna sig, för att ej i förtid förråda hvad som borde vara blott deras hemlighet. Dock hörde han i förbigående åt hos tjenstfolket, huru mamsell mådde, och helsade ödmjukast. Så satt hon, den blonda, blek och drömmande på sin vanliga plats, ett stycke från de båda vännernas schackbord, såg ofta upp för att möta deras blickar med ett svagt leende, för att sjelf forskande gifva akt på Magnus, som, efter hvad hon hörde af den brummande farbrodern, än lemnade en häst ogarderad, än förde en löpare i pris, samt för att fruktande lyssna, om ej någon hördes komma i tamburen. Men ingen kom – det var väl, det var illa – ja illa, ty det var kallt, och dock väl, ty Magnus såg så vaksam ut, fastän han blundade för spelet. Intet störande inträffade, och hon blef småningom lugnare. Magnus började snart slå ikring sig med infall, så att hon omöjligen kunde veta hvar hon hade honom. Blott när han en gång sade: «akta damen, bror!» då spratt hon till; och då deras blickar möttes, var hans genomträngande skarp. Farbroderns lugna svar: «hon är förlorad, du får ta henne», jagade henne ur rummet, utan att hon vågade se upp på Magnus, som endast såg hennes hand lätt darra, då hon tog af ljuset. Hans ord: «för tornet emellan!» hörde hon efter sig ute i salen. En stund på hennes eget rum gaf den vanliga qvinnotrösten – tårar. Hon åter med de mörka lockarne, hon satt i sitt ensliga hem, hvilket den lilla dottren, som lekte i soffan bredvid henne, icke förmådde göra trefligt.
— Nå väl då! Lålom oss stanna midt emellan; låtom meningarna på detta neutrala område sluta ett fredsfördrag, åtminstone en vapenhvila. Den ena får ej gå tillbaka, den andra ej framåt; låtom oss afbida lidens osvikliga dom! Den skall ej länge uteblifva. Mine herrar! Vi hafva af förfäder emottagit Svea land, det friaste, det lyckligaste på jorden. Gud och efterkommande skola redofordrande kräfva det af oss sådant tillbaka. Hr Ribbing, Bengt, anförde skriftligen: Visserligen är det af högsta vigt, att folkets ombud för sin Regering i böljan af hvarje riksmöte tillkännagifva sina önskningar i afseende på tillståndet i landet, och huruvida de anse Regeringens sedan sista riksdag vidtagna åtgärder hafva bidragit lill allmänt väl. Det tal till Rikets församlade Ständer, hvarmed K. M. från sin thron och omgifven af sina rådgifvare öppnar hvarje riksmöte, anser jag icke allenast som en välkomsthelsning utan äfven sohl ett inbjudande till eli troget folk, att igenom sina ombud både med tacksamhet förnimma och godkänna de välgörande Vegeringsåtgärder, sorn se2 II. JO 394 Ben 26 Februari f. m. dan sista riksdag blifvit vidtagna, äfvensom att inför Konungen i und. anmärka hvilka af Regeringens förfoganden , sorn icke alstrat de goda följder, som dermed förmodas vara åsyftade. — Härigenom vinnes upplysningar, som för den mest välsinnade Styrelse äro oundgängliga till befrämjande af folkets och Rikets välfärd och sjelfständighet, hvarföre det äfven för denna Styrelse bör vara efterlängtad!, att sanningsfullt blifva underrättad 0111 verkningarna af dess bemödanden. Mången tror kanske, alt de underrättelser och berättelser, som K. M. igenom sina embetsman erhåller, äro tillräckliga för att derpå grunda Regeringens alla företag till ett godt måls vinnande; men riksmötenas tillvaro vederlägger en sådan förmodan, och det stora ändamålet med dessa lärer väl vara att fylla bristerna i embetsmannaåtgäi derna och att understödja Regeringen samt framlägga och befordra de medel, hvarigenom man hoppas kunna befordra samfundets trefnad och belåtenhet.
En tomtreglering blifver nemi. lika dyr pä del ena stället sorn på det andra, ty, för att blifva ändamålsenlig, måste den utsträckas till större omfång än den inträffade branden haft. Då man jemväl i allmänhet kan påräkna, att ett större arbete alltid verkställes med mera besparing än ett mindre, så häfver man ingen anledning alt påstå, alt 20,000 R:dr i lån och anslag till Jönköping är jemförelsevis mera än 50,000 i lån och anslag åt Örebro. Beträffande beloppen af byggnadslånen åt Jönköping och Örebro, så utgjorde desamma, om jag minnes rätt, 66,000 R:dr till den förra och 250,000 R:dr till den sednare staden, och jag tror att proportionen emellan dessa summor i det närmaste öfverensstämmer med proportionen emellan de nedbrunna gårdarne, eller 16 och 64, eller också är skillnaden så obetydlig, att den ej förtjenar något afseende. Hufvudsaken är att vilkoren för Statsbidragen blifva lika för den ena staden som för den andra, och då R. St:r beviljat anslag utan återbetalningsskyldighet åt Örebro, kan jag för min del icke inse, hvarföre ett sådant understöd skulle förvägras Jönköping, som under en kort tidrymd varit hemsökt af många och stora olyckor. Instämmande med Frih. Palmstjerna, får jag således vördsamt yrka bifall till hvad K. M. i den Nåd. Propos:n föreslagit. Hr Prytz, Lars Adolf: Frih. Palmstjerna och Gr. Sparre hafva redan anfört de skäl, som tala för bifall till K. M:s Nåd, Propos. i ämnet. Jag vill derföre endast, med anledn. af Hr Bildts yttrande, anföra, att om den af honom omnämnde strandgatan skall utföras efter den plan, Hr Bildt upgifvit, eller att bigator skulle dermed förbindas, så komme kostnaderna att vida öfverskrida hvad SlatsUtsk. har föreslagit, enär de troligtvis skulle upgå till omkring 60,000 R:dr.
Ståndet öfverlemnade lill Bevi/lnings-Utskottet att, med anledning af nämnde framställning, laga i öfvervägande, huruvida Bevilhiings-förfaltnings-förslaget må, i denna del, undergå förändring; 4:o Vid förslagets 37 § 3 morn., pag. 40, der lydelsen är: ”Den, som erhållit högre caracler, än som åtföljer innehafvande tjenstegvad, och, efter behörigt förordnande, minst ett år förrättar den tjenst, som” etc.: Ståndet ansåg bestämmelsen: ”minst ett år”, böra förändras till: ”minst en månad”. Bih. till n. St. I öfriga delar af Bevillnings-författnings-förslaget, hvilka ej nämnas uti protocollen den 30 sistlidne November, den 2 uti innevarande månad, samt denna dag, gillades berörde förslag. S. D. Föredrogos ånyo Stats-, samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtanden: N:o 12, i anledning af väckta motioner om rättighet för Hernösands domkyrka att komma i åtnjutande af de 124 tunnor spanmål, som från Hernösands stift årligen utgå till Upsala domkyrka: Bifölls; och N:o 13, i anledning r.f väckt fråga om inrättande af en centralstyrelse, hvarunder Rikets Consistoriel' samt presterskap och lärare vid läroverken borde l}"da, m. m.; Yttrandet, pag. 9, i anledning af Riksdags-fullmägdgen Huss’ förslag, gillades, och i öfrigt lades utlåtandet till handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets betänkande, N-o 32, i anledning af väckt motion om bestämmelse af viss tid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 bestämda praescriptionslid för fordringars utsökande räknas må. Från Heder v. Bonde-Standet.