Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ändamålet, som sökes, är alltför betydelsefullt, den del af Riket, hvars snart sagdt vigtigaste angelägenhet här är ifråga, alltför omfattande och för läderneslandets styrka och förkofran dyrbar, för att öfverdrifven sparsamhet vore på sin plats, — jemförelsen emellan anslagen till de öfriga landsdelar oberäknad. Landshöfdingarnes framställning afsåg ett årligt statsanslag af 50,000 Ridr till hvartdera länet; och landshöfdingen i Jemtland ådagalade att denna summa så mycket heldre vore behöflig, som redan derstädes under föga mera än ett år förrättade undersökningar ådagalade behofvet för uldikningar af omkring en million Ridr. Det faller lätt i ögonen, att då de för handen varande behofven inom ett enda län uppgå lill så betydlig summa, ett årligt anslag för alla sex länen af 50,000 Ridr, såsom Kongl. Majit äskat, ingalunda kan vara tillfredsställande eller emot det vigtiga ändamålet .svarande; och då åtskillige representanter från Norrland motionerat om förhöjda anslag till ifrågavarande ändamål, eger jag största anledning alt till åtanka företrädesvis framhålla Jemtlands län, hvarest jordegarne allaredan på egen bekostnad låtit af sakkunnige personer verkställa noggranna undersökningar af sådana myrtrakter, till hvilkas utdikande statsbidrag åslundas, och tillåter mig alltså vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte för myrutdikningar i Jemtlands län årligen anslå 50,000 Ridr Runt. Anhållande om remiss lill vederbörligt Utskott, hemställer jag att Utskottet måtte infordra alla till ärendet hörande handlingar. Stockholm den 20 November 1862. Paul Andersson, från Jemtlands län. 382 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af MIs Andersson från Wermlands län, om förhöjning i de uti 12 Kap. 2 § Rättegångs-Balken stadgade böter för uteblifvande frän ting. Att den Svenska lagskipningen är långsam är en så känd sak, alt den icke behöfver med andragande af bevis understödjas.
Jag nämnde, att det af flera var ansedt som en statslyx, emedan ett högst betydligt välde ligger uti ett lands rörelse, då det ensamt består i silfver. I England och Frankrike måste man besinna, att det är privatbanker, sorni dessa länder ensamt utgifva sedlar. En controll mot deni är nödvändig. I Frankrike är minsta sedelvalören 5oo francs, i England 5 £ Sterb Förhållandet är helt olika, der banken är en statsbank och der hvar och en vet, hurudan dess ställning är. När Engelska s. k. statsbanken, som dock är en privatbank, fått tillstånd att utgifva mindre sedelvalörer, har det varit för att bispringa den i sin förlägenhet att utvexla specie, hvaraf ett mindre behof uppstått, då den kunnat utgifva sedlar på mindre valörer. Det olika förhållandet, som en skyldig försigtighet bjuder iakttaga med en privatbank, hvars tillstånd alltid är mer eller mindre hemlighetsfullt, ingriper således ej i principen af saken. Om sedeln har full säkerhet att kunna utbytas mot silfver, behåller man den i rörelsen, och detta är en förmån vid hastiga påkänningar, vållade af en tillfällig handelsconjunctur. Den G Maj f. m. Gr. Cronhjelm, Otto Au g: Jag tillhör dem, som önska, att den tid måtte komma, då silfver ersätter våra småsedlar. Jag tror, att det af flera skäl är nyttigt. Jag tror vidare, att i practiskt afseende det är nyttigt, då banken är belägen på en icke befästad gränsort, att silfret ligger i folkets fickor hellre än i Banken; men jag anser lika med Utsk., att man bör gå varsamt till väga. Om jag antager, att man skulle följa den satsen att genast aflysa sedlarna, så skulle det leda till mycket men för folket. Äfven den omständighet uppstode, att just vid vexlingens början, då de farhågor, som finnas, egentligen komma att visa sig, och då man i följd deraf möjligen använder de större sedlarna för att utbekomma silfver, skulle man genom intvingande af småsedlarna tvinga ut mycket silfver, som i annat fall ej uttoges. Jag tror, att man bör vänta med den genomgripande åtgärden, tills sinnena lugnat sig.
III) Sådane, hvilka närmast afse näringarnes behof af ett tillräckligt och i behörig ordning tillgängligt Rörelse Capital; uppkomsten, bestandsdelarne och verkningarne af ett sådant; äfvensom medlen att af de tillgångar, hvilka i detta afseende finnas, eller ytterligare kunna anses nödiga att bereda, draga den mesta fördel, genom omloppets största möjliga liflighet, samt de sär. skilda krafternas ändamålsenligaste användande; och förekomma i detta afseende förslag, rörande A) fortsättning eller utvidgande af Banquens nuvarande Undsättningsoch Låne. Statt■ och Banco Utskottens-Betankande. lji rörelse till lättande af alla penninge-liqvi. der, afhjelpande af den närvarande förlägenheten, och beredande af tillgångar för en ökad näringsdrift, genom 1:0 Lån på fastighets-hypothequer, efter enahanda eller förändrade grunder, emot hvad förr vanligt varit; 2:0 Lån å hypothequer af färdig-producerade varor, till stadgande af ett visst minimi pris å dessa och beredande af lika liflighet i rörelse-Capitalets omlopp, äfven vid de tillfällen, då varuomsätt. ningen möter oförmodade hinder; 3:0
M. och Kronan eller någon Kyrka, hvilket således mäste vara ' utredt och bestämdt förr, än frågan om Skatteköp å sådant hemman kan i administrativ väg pröfva» och afgöras; att, med afseende å ej mindre den för ‘pröfniiigen erforderliga bevisning och utredning af ämnet, än äfven detsammas egenskap af rättsfråga, behandlingen deraf lämpligast synes böra, lika med andra eganderättstvister i allmänhet, öfverlemnas till Domare•magtens afgörande, och att, fastän, på sätt nyss närandt är, Åboer nes rätt och välfärd ovilkorligen är beroende af eganderättsfrugaiis utgång, - dessa Åboer likväl icke äro behörige att uppträda såsom egentlige Parter hvarken för att tillvinna eller försvara eganderätteu åt Staten af ifrågavarande hemman. Vid sådant förhållande, och då E. K. M. vid serskilda tillfällen täckts tillämpa den grundsatts, att Dess i administrativ väg vidtagna beslut icke må anses hinderlige för upptagande och pröfning vid vederbörlig Domstol, i tvisteväg, af de derunder tilläfventyrs beroende rättsfrågor, få, till E. K. M., R. St. härmed framföra den underdåniga önr skan, att, före pröfningen af sig yppande frågor om Skatteköp å Kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig Domstol raå varda, i närvaro af behöriga Kronooch Consistorii-Ombud, i ! Exp. Utsi'. Förslag till und. Siri/V. 433 laglig ordning undersökt och pröfvadt, huruvida K. M. och Kronan eller Kyrkan har jordegande-rätt, och att, såsom följd häraf, jemväl förklaras måtte, att de uti administrativ väg redan vidtagne beslut icke är o af den beskaffen*- het, att de kunna vara hinderlige för eganderatlsfrågors upptagande och afgörande i tvisteväg. Rikets Ständer framhärda etc. N:o iyg.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, framställde H r Gr. o. Landtm, att under densamma förekommit följande yrkanden, nemi. af Frih. Palmstjerna, att 2:dra mom. af ifrågavande § måtte blifva sålydande: ”mantalsoch skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken; dock må flere socknar kunna förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning;” af Hr Ribbing, att samma mom. måtte erhålla följande lydelse: ”mantalsoch skattskrifning förrättas inom hvarje stad eller socken ; dock med rättighet för K:s Befh:de att för flere socknar utsätta gemensam mantalsoch skattskrifning, der det beqvämligen ske kan;” af Gr. Mörner och Hr Printzensköld, att nu gällande stadgande i ämnet må bibehållas oförändradt; af Hr Palmcrantz, att Frih. Palmstjernas redaktions-förslag mätte antagas med ett sålydande tillägg: ”äfvensom en socken kunna delas i flere skattskrifnings-distrikter, der lokala förhållanden sådant påkalla;” samt af Hr von Hartmansdorff, att förevande punkt måtte återremitteras. Propos. till bifall å Ulsk:s i denna punkt gjorda hemställan hlef härefter framställd och besvarad med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landm. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla samma hemställan, med den af Frih. Palmstjerna föreslagna förändring, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Fortsättningen af förevande ärendes pröfning upskjöts till nästa plenum; och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 27 Maj 1854. Plenum kl. 10 f. m. Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s under M 54 afgifna d. 24 och 26 dennes på bordet lagda Förslag till R. St:rs underd.
Hvad är det för ett fördömdt påhitt, som Rietus' far kommit upp med, att beväpna folket och i skogarne göra fienden så mycket afbräck som möjligt! Det der lyckas aldrig, så mycket kan jag säga, åtminstone skall jag..." Hans monolog afbröts i detsamma, derigenom att dörren öppnades och en ung flicka vid pass aderton år trädde in. Det var Pekka Pirrtiainens täcka dotter, Elli, afhållen af alla och bekant för sin skönhet, äfven långt utom Siikajoki. I det ögonblick den unga flickan trädde in, låg ett djupt vemodigt uttryck öfver hennes drag. "Hyvää ilta (god afton), fader", hviskade hon med en stämma, lindrigt darrande. "Har ni hört den stora nyheten?" "Nej, hvilken nyhet", frågade Pekka. "Att de våra nalkas hitåt, förföljda af ryssarne?" Hur modig Pekka än var, kunde han icke betvinga en obehaglig känsla, som intog honom vid Ellis ord: förföljda af ryssarne. Den inre stämma, som ropade efter mera guld, och som döfvade alla betänkligheter hos honom, nedtystades för några ögonblick. Ellis ord kommo honom att i dessa sekunder skåda allt det namnlösa elände, som hotade hans fädernebygd. Men, såsom vanligt händer, de goda rörelserna voro allt för svaga för att vinna stadigt fäste; de verldsliga bestyren togo snart öfverhanden. "Bah", utbrast han efter en stunds begrundande och började åter sin vandring öfver golfvet. "Om ryssen kommer, så skall han nog uppföra sig skonsamt; jag är säker derpå." "Ja, lika skonsamt som öfverallt i landet, der han tågat fram", inföll Elli, icke utan en viss bitterhet, som djupt skakade Pirrtiainen. Men denne slog å nyo "döförat" till för det varnande i dotterns ord, och sade i stället med allvarlig stämma: "Du tycker om Rietu, jag vet det." Elli spratt till. Dessa ord hade hon icke väntat sig få höra. "Nå", sade Pekka och drog Elli fram till fönstret, på det att han bättre skulle kunna observera uttrycket i hennes anlete, "har jag inte rätt?"
Vi äro nu inne på en sida af saken, från hvilken det visar sig, att striden emellan de båda världsåsikterna är icke blott ett intressant teoretiskt spörsmål, utan har en alldeles genomgripande betydelse för människans personliga lif och dess intressen, — att den i fullaste mening rör en fråga för lifvet, en fråga om dettas bestämmelse och mål. Det gäller en förnuftig världsordnings giltighet ej blott inom naturen, utan i det hela, följaktligen ock inom människolifvet själft. En förnuftig världsordning blir här en rättvis världsordning, en sådan som borgar för det godas seger. — Hvad är då väl för den naturalistiska uppfattningen det goda? Ingenting annat än en föreställning hos människan. Naturen känner därom intet. I naturen har det godas kämpe ingen bundsförvandt. Vår sträfvan till eget och andras personlighetsfullkomnande är här egentligen ingenting annat än en naturprocess jämte andra. För den personliga världsåsikten åter är det just det karakteristiska, att den gifver det bästa inom människan själf, inom hennes personliga lif, en absolut betydelse, — att den framhåller, att då människan gör " hvad hon bör göra, då gör hon Guds vilja, då har hon till bundsförvandt världens allsmäktiga upphof och styresman och kan vara viss om slutlig seger. Men skall detta vara möjligt, så måste ' detta väsen ega personliga bestämningar, eljest blifver förhållandet visserligen en ren orimlighet. Men, invänder naturalismen, mänsklighetens mål är ett annat än det personliga fullkomnandet. Detta må vara ett medel; målet är lyckan för sig själf och andra eller åtminstone en dräglig tillvaro för båda, vunnen genom framgång i kampen för tillvaron. För detta måls vinnande har människan en kamp att utstå emot naturen, till hvilken hon då måste räkna äfven sina likar. I viss mening är hon i denna kamp alldeles vanmäktig. Det gifves krafter i naturen, som, om de vände sig emot henne, skulle alldeles tillintetgöra henne. Men så länge de ej göra detta, kan hon i viss mån göra sig till naturens herre. Sedligheten eller moralen kan här fattas på olika sätt. Man kan i henne5o 6 OLIKA VÄRLDSÅSKÅDNINGAR.
Ståndet nedsatte den föreslagna årliga lönen för Expeditions-chefen från 5,500 R:dr lill 5,000 R:dr samt för hvardera af de Irenne Expedilions-sekrelerarne från 4,500 lill 4,000 ll:dr; anslaget till Minister-Staten från 559,700 R:dr lill 509,700 R:dr samt anslaget till skrifmaterialier m. m. från 70.000 R:dr till 50,000 R:dr. I öfrigt bifölls Utlåtandet, dock skulle den bifogade tabellen rättas, i enlighet med Ståndets sålunda fattade beslut. N:o 128, i anledning af väckt motion angående militära boställens indra gande till Statsverket emot beviljande af förhöjd penningelön till militärtjenstemännen. Ståndet lät bero vid Utskottets yttrande och lade Utlåtandet till handlingarna. N:o 129, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om er sättning lill Sala Silfververk för des förlust i händelse af skalteförenklingens tillämpning på de till Silfververket anslagna räntor af det så kallade Salbergs län. Bifölls i båda momenten. Prot.-Utdrag den 18 Juli 1860. 549 N:o 150, i anledning af väckt motion angående återlemnande till Staden Halmstad af tvenne till Kronan upplåtna mindre jord-rymder. Bifölls. N:o 131, angående föreslagen eftergift och afskrifning af ett Markaryds församling i Kronobergs län beviljade Kyrkobyggnads-lån. Bifölls. N:o 152, i anledning af väckt motion om eftergift å ett Knäreds församling i Hallands län beviljadt Kyrkobyggnads-lån. Bifölls. N:o 153, i anledning af väckt motion om ytterligare anstånd med inbetalningarna å Staden Cimbritshamns hamnbyggnads-lån. Bifölls. N:o 154, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående åtgärder till beböfvandes undsättning i missvextår. Bifölls.
Jag anhåller derföre vördsamt, alt XJtsk. vilie taga noggrann kännedom af alla de åtgärder, som i detta fall, från och med 1823 års riksdag, blifvit vidtagna; och gör jag mig förvissad om, att de upplyste män af hvilka Utsk. är sammansatt, derigenom skola komma till den öfvertygelse, alt den nu afgifna motionen icke förtjenar ringaste afseende, dels i anseende till dess syftning att hämma en redan nära genomförd förståndig och derigenom önskvärd reform, dels i anseende lill dess bristande omfattning, såsom blott vidrörande vissa delar af ämnet, och dels äfven 44 Den 4 Mars f. m. i anseende (ill oriktiga silFeV-uppgifter, t. ex. vid det tillfälle, då Svenska vigten jeinföres med den Engelska, Franska och Holländska. Tiodelningens införande i malt, mål, vigt oell mynt är en åtgärd, sorn icke allenast skulle ådagalägga Representationens förmåga och vilja att göra den upplysning praktiskt gällande, som i landet finnes* utan äfven medföra en betydande, ehuru tyvärr af många förbisedd, allmän nytta, genom den enkelhet räknekonsten vunne, derigenom att de besvärliga och svårfattliga reduelionerna vid den s. k. sorträkning en gjordes alldeles öfverflödig;!, hvarigenom menige man skulle med lätthet i folkskolan kunna förvärfva en räknefärdighet, som de flesta i högre skolor bildade, under närvar, förhållanden, sakna, och som förgäfves eftersträfvas, så länge en irrationel och osammanhängande indelning af likets mått, mål, vigt och mynt icke utbytes mot tiodelningen, den enda som öfverensstäinmer med sjelfva grunden för nuvar., inom hela den kända verlden bruk liga räknesätt, och derföre ensam är grundriktig och lättfattlig, då alla andra indelningar äro grundfalska och derigenom orediga och förvillande. Berzelius, Svanberg, Cronstrand och Rudberg hafva i mer än 20 år arbetat för denna vackra och allmänt nyttiga reforms genomförande, samt personligen utarbetat förslagen tili dess verkställande.
Lades till handlingarna; och N:o 192, Utlåtande, i anledning af Commissarien vid f. d. General-Assistans-Contoiret J. M. Anagrii ansökning om eftergift af honom ådömda böter. Bifölls. S. D. Banco-Utskottets nedanstående memorial och Betänkanden blefvo nu vid förnyad föredragning bifallna, nemligen: N:o 32, i anledning af trcnne serskilde ansökningar om eftergift af öfyerräntor å Discont-lån. Banco, utgörande Troi. Uldr. d. tS Juli 1840. 33q kostnaden för vid Tumba bruk anställda försök till beredande af förbättrad papperstillverkning. N:o 34, angående väckt fråga, dels om fördelning af Bruksförvaltarens å Tumba, J. Bagges löne-inkomst i lön och arfvode, dels örn bestämmande för framtiden af det belopp, sorn till erforderligt biträde för upprättande af brukets bokslut årligen må utgå; och N:o 35, angående hufvudgrunderne för en förändrad organisation af Banco-Verket. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden och memorial: N:o 170, angående väckta frågor om förändringar uti grundräntorna och siiltet för deras godtgörande, indeldta räntornas och tionde-spanmålens indragning till Stats-Verket, samt ändring uti Markegångs-sättningarne, äfvensom dermed sammanhang egande åtgärder för räkenskaps-verkets förenkling. Första och Femte punkterna lemnades utan anmärkning, hvaremot andia, tredje, fjerde, sjette och sjunde återremitterades. No 181, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 163. Lades till han dl in ga rrte. N:o 182, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 68. Ståndet lät bero vid Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 68 och 182.
Mindre sällskaper kunde det finnas der flera gånger sedan; men en sådan afton fans ej bland dem. Det blef djup natt öfver både den stora humlegårdsparken och den miniaturpark, som låg på andra sidan. Alla sofvo, men värdinnan somnade icke. Aningen hade ändå till slut kastat sina skuggor i förväg från året 1851 till 1852. Men skuggorna försvunno igen tills vidare. Och när Blanche återkom togo de små sällskapskretsarne och de förut omtalda Vinterviksresorna vid. Men skuggorna och aningen hade likväl icke varit bedrägliga. Mellin sitt pastorat, så att dermed bröts en af de väsentligaste länkarne i vår vänkrets, andra länkar hade redan brutits förut, och ännu andra skulle brytas. Mellin och hans älskvärda fru blefvo mycket saknade. Mellin hade näst Lindeberg varit min äldsta litterära bekantskap i Stockholm, och han hade icke varit blott en bekantskap, han hade varit en vän, en fast vän till både mig och min man, och det var mycket påkostande att aldrig mera få se honom sitta der så förnöjd vid divansbordet och rita sina fartyg eller sina porträtter ... Ja, det var tungt att tänka derpå. Alla tvära förändringar medföra i öfrigt något främmande, och för att den nu ifrågavarande ej skall förefalla allt för tvärt bruten för mina läsare, lånar jag ett par särdeles lämpliga utdrag af hvad Mellins äldsta väninna och dertill landsmaninna, som under en resa besökte honom i hans skånska hem, derom 1865 skref i min mans tidning, korteligen, jag lemnar här pennan i de värdigaste händer, i Fredrika Bremers. Jorden dagas allt mera, säger hon i »En liten bit biografi under ett besök i Skåne». Ort efter ort, nejd efter nejd, förut okända, onämnda, gömda i den gamla natten, framträda i solens ljus, få namn och rum på verldskartan, medborgarerätt i det odlade samhället och i den tänkande menniskans verld.
Jag är icke van att få allt hvad jag önskar och skall icke heller fordra det nu i afseende på denna fråga, utan inskränker jag mig således att begära propos. å hvad Gr. Lagerbjelke och Frih. Cederström medgifvit. Uppå Hr Gr. o. Landt rens härefter framställda propos. beslöts att Serskildta Utsk:s Mern. N:o 14 skulle å föredragn:s-listan för nästa plenum upföras näst efter SlatsUtsk:s Utlåt. N:o 191 ; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 12 på natten. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den II Augusti 1854. • Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-uldr. för den 5, 8 och 9 dennes. Anmäldes och begärdes på bordet Exped.-Utsk:s under N:o 95 afgifna förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de nytt formulär för Rikshufvudboken. Uplästes till justering och godkändes Exped.-Utsk:s under N:o 96 afgifna förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de ett för hamnbyggnaden vid Wadstena beviljadt ytterligare lån. Opnades Hrr Elektorers lista vid. val af en ledamot i BankoUtsk. att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 338. Frih. Den 11 Augusli. 217 Tersmeden, Wilhelm Fredrik, beviljade 14 dagars ledighet från och med den 9 Augusli; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 311. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr. upläsle följande: Genom omröstning i förstärkt StatsUtsk. hafva R. St:r beslutat att bräder och plankor af furu och gran skola beläggas med utförselstull. 1 följd häraf komma dessa artiklar att, om ej annorlunda stadgas, jemväl erlägga tolag vid utförsel.
Att de 1847 förökade sin rörelse härleder sig derifrån, att under det året uprättades 2:ne nya Banker, de största vi nu ega, nemi. Götheborgs och Mälare-provinsernas. Jag tror, att det hade varit lyckligare, om icke 2 så betydliga Banker upstått på en gång, utan successive, hvarigenom den genom dem upkomna förhöjningen i rörelse-kapitalet hade blifvit fördelad på flere år. Om Privatbankerne skola genom andra Banker ersättas, så bör man, såsom jag nyss nämnde, laga i betraktande, icke deras utelöpande sedelstock, utan deras utestående fordringar eller utlemnade lån, ty det äro de, som af Riksbanken skola ersättas, På grund af alla dessa skäl, jemte flera, som äfven kunde anföras, får jag hos R. o. Ad. anhålla om bifall, till hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Den siste värde talaren har un drat, huru man kan våga yttra sig mot Privatbankerne. Det kommer sig, hvad mig beträffar, helt enkelt deraf, alt jag hvarken är aktie-egare eller låntagare i Privatbankerna. Afundsjuk på dem, 230 Den 17 Juni f. m. är jag icke eller. Men derföre alt jag är Fullmäktig i R. Slas Bank, känner jag mig pligtig, alt, så vidt jag förslår och förmår, söka uprätthålla och akta honom för farliga medlätlare, som kunna bringa honom på fall. Man har sagt del vara oförsökta teorier, som jag velat åberopa för Privatbankers ersättande genom Filialbanker. De sednare linnas dock redan, och äro således försökte. Det är följaktligen icke blott en teori, utan en verklighet, som jag har åberopat. Frih. Tersmeden säger, att, om man vill ersätta Privatbankerne med Filialbanker, så skulle dertill erfordras icke mindre än 14,000,000 f$:dr. Om jag icke befarade att misshaga Gr. Gyldenstolpe och andra ledamöter, skulle jag till vederläggning häraf, ånyo upläsa åtskilligt ur Prof. Agardhs reservation.
Då Ja således vunnit^ är Beviilnings-Utskottets ifrågavarande förslag af Rikets Ständer gilladt. i5:de Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-. Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag, att 5:te mom. i 145 §. af nu gällande Bevillnings-stadga må derifrån uteslutas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Ney. Vinner Ney, skall, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, 5:te mom. i i45 §. af nu gällande Bevillnings-stadga oförändradt bibehållas. Voteringen har utfallit med 88 Ja och 01 Ney; och som Ja vunnit, alltså är berörde inom. uteslutet ur Bevillnings-stadgan. i6:de Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag uti 147 §• tid bestämmande af bevillnings-afdrag för torpare, voterar Ja; 8 Stats-Utskottets Hemor ialN.o 253. Den, det ej vill, voterar N ej. Vinner Ney, skola, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, uti nämnde §. framför ordet ”torpare” införas orden ”jordoch stat-.’" Resultatet af omröstningen har varit 86 Ja och 3a Ney samt i casserad sedel. Då Ja vunnit, hafva Rikets Ständer bifallit Bevillnings-Utskottets ifrågavarande förslag. iy:de Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden gillade, förslag, att a mom. uti 147 §• af nu gällande Bevillnings-Stadgaj angående bevillnings-afdrag för fyra vaccinerade barn, må från samma §. uteslutas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Ney, Vinner Ney, kommer, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, 2 mom. af 147 §• i nu gällande Bevillnings-stadga att åter införas.