Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån af Riksgälds-Contoiret, Capital Ränta derå, å 5 procent Qvarstod vid årets slut, Capital Ränta, upplupen 1812, —1 Lån af Wismarska Pantskillingen, Capital 5 års obetald Ränta •—- — Utaf de från Kongl. Krigs-Collegium allemnade Cassors behållningar, var uti Reverser för; utlånte medel lefvererat, som vid 1811 års slut utestod, Capital och Ränta Efter verkställde inbetalningar år 1812, återstod vid samma års slut — Riksgälds-Contoirets Hus —• * ■—• General-Assistance-Contoirets Hus — • Några smärre Fordringar • • Utbetalningar som Balanceras i Räkenskaperne, men för hvilka någon ersättning icke är att vänta, och således endast antecknas inom linien. Till inlösen af förkomne, skadade och förfalskade Credit-Sedlar, Banco 619: 18: Contoirs-Expenser 391: 1: Dito för Riksens Ständers Justitieombudsman — -— 250: — Dito för Tryckfrihets-Committéen 100: — Rättegångs-Expencer —« — 84:35: 10 Vid 1812 års slut: Ränta I Hans Maj:t Konungens Hemgifts-Capital Dito å Inrikes Lir-Ränte-Lånet —• — Dito å Trollhätte Slussverks Lottsedlar — Riksgälds-Contoirets Lån å 5 procent: Betalde Capital —- Räntor •— 144/376: 33: — 50,111. 38: 5 Ljuspenningar - Restitutioner m. m. af Bevillning * Dito af Krigsgärd •—1 — Arfvoden af indrifne Observations-medel —•
Slockholm är så öfvervägande den industri och den rörelse, som komma från Södermanland, att man kan ifrågasätta om rörelsen från Stockholm icke snarare går från öster mot vester och nordvest. Hr Ericsson har sagt, och det är äfven upgifvit af Hr Bildt, att mellan Södermanland och Nerike en liflig trafik redan upstått. Jag har några gånger rest denna väg och jag måste bekänna att, om jag skulle dömma af den trafik som jag då fann på vägen och af dagböckerna, som stodo alldeles blanka, så var då för tiden ingen trafik för handen. Det måste vara på det sikta året som densamma utvecklats. En värd talare, Hr Nordenfelt, . har upträdt mot mig, och visat det orimliga deraf, att jag föreslagit, att Hr Ericsson borde taga i beräkning populationen på båda sidor om Mälaren, men jag hemställer till den värde talaren att han, om han vill besvara mina uttryck, återger dem sådane de blifvit fällda. Vid beräkningen af den trafik, som kunde blifva på Upsala-banan, intog Hr Ericsson såväl folkmängden på östra sidan Sigtunafjärden som den på den vestra sidan. Jag hemställde just i detta afseende, om icke det kända förhållandet att en ä två ångbåtar dagligen afgå från Strengnäs till Westerås visar, att det är tänkbart, att från trakten af Strengnäs likasom från Thorshälla och Eskilstuna, passagerare och varor kunna afgå till Westerås, der intaga banan och fortsätta resan till Stockholm? men deremot hemställer jag, om med någon kännedom om trakterna, på båda sidor om Sigtuna-fjärden man kan anse möjligt att personer resa först ett Den 6 December f. rn. <27 stycke landväg, sedan litet sjöväg, och derpå åter landväg, för att komma till jernvägen. Samma talare har sagt, att jag fäst mig för mycket vid det södra Uplands intresse och icke vid det norra. Hr Ericssons förslag förbiser både norra och södra Uplands intresse alldenstund han drager banan tvärsöfver Upland på den smalaste och ofruktbaraste del deraf. Den siste värde talaren har sagt, att när jag talade om Upland, inbegrep jag den del af Stockholms län, man vanligen kallar Roslagen. Det är icke förhållandet.
Då Lag-Utskottet hufvudsakligen iustämmer i berörde Utlåtande, oe!\ finner samma hinder vid denna, som vid förra Riksdagen möta förden ifrågavarande lagförändringens utsträckande till Kämners-Rätt i Stockholm, ehuru Utskottet till principen gillar Herr Holms om en sådan utsträckning ?jorda yrkande, får Utskottet, i nära öfverensstämmelse med det vid föridne Riksdag upprättade lagförslag, men med uteslutande af den punkt deruti, som innehåller, ”alt den befattning, vid syn å Landshöfdinge-Residencehus, som, enligt 9 och 10 §§. af Kongl. Reglementet den 22 Februarii jemförd med 3 §. af 1684 års Reglemente för Landstaten, tillhört Lagmannen i Länet, skall hädanefter utöfvas af Häradshöfdingen i det Härad,inom hvars gräns Residence-huset är beläget”, emedan, efter hvad ock vid förra Riksdagen blifvit anmärkt och af dåvarande Lag-Utskott i dess senare 6 Lag-Ut i kottets Bet. Utlåtande i ämnet, N:o 154» erkändt, ehuru sådant vid den slutliga expeditionen icke kommit att iakttagas, Lagmännens fordom egande omförmälde befattning redan är upphäfven genom Kongl. Förordningen den \n April 1828, angående upphörande af Styrelse-Verkens domsrätt i vissa inål, härmedelst vördsammeligen tillstyrka: att Rikets Högloft.
Detta hafva Utskotten, vid' gemensamt sammanträde, till öfvervägande förehaft, och få på de i högstberörde Nådiga Proposition anförde skäl, hvilka Utskotten funnit i allo grundade, vördsamt tillstyrka, att samma Proposition måtte varda af Rikets Ständer gillad och antagen. Stockholm den 30 December 1844. Reservation af Herr Friherre Palmstjerna, C. O.'. ”Jag måste reservera mig i afseende på några uti detta utlåtande anförde motiver, äfvensom i afseende på en ofullständighet deruti. l:o Då man betraktar Törmönen af boställe ensamt i afseende på det tillfälle till bostad, detsamma lemnar, så torde man nogsamt finna, att saknaden af boställen för under-officerarne vid Helsinge regemente ingalunda motsvaras af ett större anslag uti indeldta räntor eller i contant, enär staten af den 2 Febr. 1833, för dessa under-officerare, som sakna boställen, upptager ett lika lönebelopp i contant eller i indeldta räntor, med det, som för under-officerare vid öfrige regementen inom infanteriet är anslaget uti contant, indeldta räntor och Boställsafkastning, förutan någon beräkning af den fördel, desse åtnjuta af husrum på bostället. 2:o Den Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Utlät., IV.-o 36. 21 2:0 Den uti Utskottets utlåtande till slut omnämnde oförenligliet med grundsattsen för 1833 års lönereglering, ligger icke så mycket deruti, att serskild rätt till åtnjutande af Lostads förmoner blifvit en del under-officerare vid Helsinge regemente tillagd, som icke mera deruti, att sådan rätt, eller motsvarande ersättning i contant, icke blifvit gifven åt alla de under-officerare, hvilka sakna bostad, under det att andra deras vederlikar ega bostäder på de boställen, som för dem blifvit anslagne. 3:o Jag anser, att
13 »dens grundskatter, numera, sedan dessa skatter under tidens lopp, så att säga, sam»manvuxit med jordvärdet och eganderätten, icke innebär någon orättvisa mot jordens »närvarande egare, utan den större eller mindre grundskatt, som vidlåder olika jord, »fast heldre bör anses såsom räntan å en häremot svarande, jorden åtföljande grava»tion, hvilken vid egendomens förvärfvande blifvit beräknad; i betraktande vidare »deraf, att, så vida någon likhet i fråga om grundbeskattningen skall vinnas, en fri»görelse från alla grundskatterna måste ega rum, men att i allt fall, dels på grund »af enskild eganderätt, dels emedan jordens friköpande icke rättsenligt kan såsom »tvång åläggas, grundskatter måtte komma att i betydlig mån qvarstå; enär för öfrigt »äfven under medgifvande att i vissa fall grundskatterna äro ganska tryckande, dessa »skatter likväl ej i allmänhet äro så betungande, att ju icke den jordbrukande allmo»gen, som till största delen innebar den Svenska jorden, under ett stigande välstånd »alltjemt genom inköp af fastighet ökat sin förmögenhet, och således icke kunna anases utgöra ett hinder för jordbrukets framtida förkofran; enär den ränteoch kapital»afbetalning, som, i händelse af grundskatternas inlösande, skulle komma att utgå »frän jordbruksnäringen under en lång följd af år, måste, genom betydliga kapitalers »dragande från denna näringsgren, verka hämmande på densammas utveckling; enär »det med skäl lärer kunna ifrågasättas, huruvida sjelfva grunden för en åtgärd, som »går ut på att i framtiden öfverflytta grundskatternas börda från de skattskyldige »jordegarne, för att i annan form lägga en stor del af dess tyngd på andra sam»hällsklasser, hvilket måste inträffa då statsbehofven på ena eller andra sältet skola »fyllas, kan anses välbetänkt och rättvis; samt om icke den beskattade jordens an»språk på lättnad bör stadna vid att småningom och så vidt omständigheterna det »tillåta, frigöras från vissa af de servituter, hvilka påkalla jordbrukarens tid och ar»bete och hvarigenom lian omedelbarligen hindras i omsorgerna för sitt näringsyrke; »enär genom alla grundskatternas afskaffande åtskilliga af de vigtigaste samhälls»inrättningarne skulle komma att underkastas en väsendtlig rubbning, och dessa in»rättningar i sådan händelse behöfde ersättas af nya organisationer, för hvilkas upp»rätthållande svårligen en lika säkerhet torde kunna vinnas; och slutligen enär möj»ligheten af den ifrågaställa åtgärdens genomförande i allt fall är beroende af den »nu pågående jordeboksgranskningens fullbordan,
Protocoll1 hållit i Constitutions Utskottets 2 :dra Afdelning Lördagen den 27 Maji 1815. S. D. Fortsattes med läsning af de i Stats Rådet uti General Auditeurs Ärender 1812 förde Protocoll: nemligen: af den 5 :te November, 12, 19, 26 s. m.; 3 december, 10, 17 s. m.; 14 Januarii 1813, 21, (17) s. m.; 4 Februarii, 11, 18 s. m.; 4 Mars, 11, 18 s. m.; 1 April, 8, 29 s. m.; af den 13:de Maji 6:te momentet i detta Protocoll rörande Friherre Sixten Sparres und: Kl. 2 eft. m. åtskildes Afdelningen. in fidem Knut Liljebjörn, 1 Justeringsformeln saknas. Protocoll1 hållit i Constitutions Utskottets 2 :dra Afdelning Onsdagen den 31 Maji 1815. S. D. Lästes följande i Stats Rådet, uti General Äditeurs Ärender förde Protocoll år 1814 den 2 :dra Mars, 9, 16 s. m.; 20 April, 27 s. m.; 4 Maji, 11, 23 s. m.; 15 Junii, 29 s. m.; 16 Augusti; 12 September; 5 Oetober, 12, 22, 26 s. m.: 2 November, 16, 23, 30 s. m. S. D. Lästes vidare Protocoll af den 15:de December. för år 1815 af den litte Januarii, 18, 25 s. m.; 1 Februarii, 15, 22 s. m.; och 1 [Protocoll] af den Itta Mars 1 :ta morn: i detta Protocoll, angående åtal emot Herr General Intendenten m: m: Billberg för bortkomna 10,000 stkr Oxar under sednaste Fält Tågit i Tyskland, anmärktes af Friherre Cederström, Jaeob, till läsning af Utskottet in Pleno.
Så hugnande det 8 ena sidan kan vara för landsmän, som besöka främmande länder, att, bland derstädes förvarade konstskatter, uptäcka ett större antal, utförda af Svenskar och Norrmän, samt se dessa konstalster upskattade till deras fulla konstnärliga värde och halt, taga plats vid sidan af dem, som uti forntids och nutids beundran redan vunnit priset såsom erkända mästerverk, innebär det å den andra sidan deremot något nedslående för fosterlandsvännen, att veta sig hemma i konstnärens eget land vara i saknad af bevisen på hans utmärkta förmåga. Af dessa skäl, och då vi måste erkänna att den nuvar.-de tiden, kanske i högre grad än någonsin, uti detta afseende har att upvisa talanger och anlag, som berättiga till de största förhoppningar, då ett allmännare spridt konstsinne yttrar sig uti enskilda föreningar, ingångna i ändamål att lifva och underhålla hågen för skön konst, samt då ett, genom R. Strrs nitälskan för detta ändamål, tillkommet Statens Museeum snart står färdigt att emottaga hvad fäderneslandet härutinnan har dyrbarast, vågar jag till RiksSt:ns behjertande framställa angelägenheten deraf, att en behöflig tillgång för befordrande af omförmäldte ändamål varder beviljad; och får jag i följd häraf, och då det är att förutse hvilken upmuntrande vexelverkan inom konstens rike det skulle medföra, om tillfälle bereddes fäderneslandet att för dess räkning tillegna sig ett eller annat konstverk, utfördt af brödrarikets utmärkta konstnärer, med hänsigt härtill vördsamt föreslå, det behagade R. St:r, för nästa statsregleringsperiod, på extra stat till K. M:s disposition anvisa en summa af Tiotusen R:dr b:ko årligen, att användas till inköp af utmärktare konstverk, utförda af Svenska eller Norska konstnärer. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. får jag ödmjukligen anhålla. Remitterades till StatsUtsk. Hr Palmcrantz, J o h. Mauritz, upläste en så lydande motion : Bristen på en CivilBoställsOrdning har länge erfarits. På K.
Betunhanden. i anseende till Länens vidsträckta beskaffenhet, fa vidkännas dryg utgift till resepenningar vid tjensteförrättningarne, i så måtto, som, enligt uprättad och Memorialet bifogad Förteckning, KronoFogden och Häradsskrifvaren i Luleå fögderi måste utbetala i Skjutslega, den förre 54 R:d 37 sk. 6 rst. och den senare 41 R:d 30 sk. samt KronoFogden och Häradsskrifvaren i Torneå fögderi, hvardera 35 R:d, det måtte dessa KronoFetjente, hvilka på Stat endast åtnjuta i Resepenningar, KronoFogdarne 10 R:d och Härads-, skrifvarne 6 R:d 32 sk. hvardera, samt ej innehafva någre [Boställen, i betraktande häraf och sedan Skjutslegan tid efter annan blifvit förhöjd, äfvensom utur flere anförde skäl, tilläggas ersättning utaf Statsmedlen för Skjutskostnaden vid resor i tjenstförrättningar. StatsUtskottet har väl funnit, det RiksdagsFullmägtige Wiklund och Rutberg ägt anledning till deras ifrågavarande framställning; Men då ämnen af denne beskaffenhet, deruti Utskottet saknar fullkomlig uplysning, synas böra ankomma på derom af Landshöfdingarne i Orten skeende underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, sorn, efter sig företeende skäl och omständigheter, i Nåder lärer täckas deruti göra den framställning till Riksens Ständers, åtgärd, hvartill förhållandet kan föranleda; så har StatsUtskottet ansett sig, i frågans nu varande skick, ej kunna tillstyrka någon handläggning härvid af Riksens Höglofl. Ständer. Stockholm den 31 Januarii }66 StatsUtsk. Betänkanden. Riksens Högloft.
B:dr, som skulle efter hand årligen ingå af Banco-Discontens förlags fond, ej böra vara på. ett uteslutande sätt reserverade för silfver-upphandling, utan att det må vara alldeles öfverlemnadt åt Banco-Styrelsens klokhet och omtanka, att, såsom äfven, i fråga om Bankens årligen behållna räntevinstmedel, i nästföljande punkt föreslås, begagna deni, väre sig såsom fond för Cassa-creditiv, eller annars, i mon af sig erbjudande tillfällen, till förökande af silf verf ond och rörelse-capital, liar blifvit inora Riks-Stånden anmärkt: af någre Ledamöter, alt det vore onödigt föreskrifva, att ens det i 27 punkten upptagne belopp skulle ovilkorligen användas till silfverköp, utan lämpligare vore till Banco-Styrelsen öfverlemna, att använda så väl detta belopp, söra de i 28 punkten omnämnde 240,000 R:dr, antingen till silfverköp, till låne-rörelsens förstärkning, eller lill inköp af räntebärande obligationer, så väl utländska, på sätt Herr General Lefrens oell Herr Helsingii reservation innehölle, som afven inhemska, alltid med hänsigt, att sorgfälligt undvika förminskning af rörelse-capitalet; samt af åtskilige Ledamöter, alt de finge fästa Utskottets uppmärksamhet på onaförmälda, af Herr General Lefre'n afgifne förslag, samt, uppå de för samma förslag nppgifne skäl, yrka, att de 88,000 R:dr, hvilka utgöra årlig capital-afbetaluirig å Riksgälds-Contorels skuld, 4>400>0°0 R'dr, måtte användas på sätt och i ändamål samma förslag utvecklar; af åtskillige Ledamöter, att de i 28 punkten omnämnde 240,000 R:dr borde företrädesvis, om ej uteslutande, egnas lill fond för creditiv åt Ilypotheks-föreningar, då dessa vore i tillfälle lemna fullkomligt säkre hypothek.
N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o , om Statsverket 1859. 15 Riksdaler till 1,800 Riksdaler och respenningarne från 500 Riksdaler till 600 Riksdaler; — att Föredragandens arfvode matie ökas från 1,000 Rdr till 1,500 Riksdaler; — samt alt arfvodena för afviltringslandtmälarne matte bestämmas till 1,800 Riksdaler för de 8 äldre och lill 1,500 Riksdaler årligen för de 12 yngre jemte 200 Riksdaler i respenningar för hvarje landtmätare. c) IVesler-IS orrian ds lun: att Kongl. Maj:ls Befallningshafvande ansett det i Kongl. Brefvet den 11 Juni 1858 för länet bestämda afviltringsanslagei, 16,420 Riksdaler vara äfven för nästkommande statsregleringsperiod erforderligt, helst utställningar då komme att mera allmänt verkställas. d) Gefleborgs län: att Kongl. Maj:ls Befallningshafvande hemställt, att det för länet i Kongl, Bref vet den 11 Juni 1858 beräknade anslag måtte äfven under nästkommande statsregleringsperiod blifva att tillgå. e) Stora Kopparbergs län : att Landshöfdinge-Embetet, — med förmälan hurusom Kongl. Maj:t genom meranämnda Nådiga Bref af den 11 Juni 1858 loreskrifvit, att antalet Storskiftes-landtmätare, hvilket af Kongl.
Skrifvelse, N.-o 36. 63 Ständer funnit sådant vara af stor vigt för nämnde bolag, i anseende till den lättnad i förvaltningen samt den reda och säkerhet i uppbörden, som derigenom skulle beredas; och då, till följd af Kongl. Brefvet den 3 Juni 1801, Kronobetjent är pligtig att utan betalning uppbära och vederbörande tillställa den brandstod, som hittills, enligt serskilda häradseller socknevis inrättade föreningar, utgått, äro Rikets Ständer förvissade, att nu ifrågakomna uppbörd, utan särdeles ökad tunga för bemälde tjenstemän, bör bunna verkställas, enär Häradsskrifvare!!, om han i god tid från Directionen för brandstods-bolaget erhåller vederbörligen upprättad debiteringslängd å hvarje bolagsmans bidrag till brandskade-ersättningar och omkostnader, endast har tt på de vanliga debetssedlarne berörde bidrag uppföra, och Kronofogden åter dervid icke får annat att fullgöra, än att nämnde bidrag, jemte Krono-uppbörden, emottaga och i Landt-Ränteriet nedsätta, så anse Rikets Ständer, att, så framt Brandstods-bolagen vilja af ett så beskaffad t uppbördssätt sig begagna, en sådan debiteringsoch uppbörds-skyldighet borde Häradsskrifvare och Kronofogdar åläggas, dock mot skälig ersättning för deras härigenom ökade besvär. I öfverensstämmelse härmed få Rikets Ständer alltså hos E. K. M. anhålla, det, genom allmän kungörelse, måtte stadgas: att, derest Direcfion för brandstods-bolag, som är af Konungen stadfästadt, före den 1 Augusti låter tillställa vederbörande Häradsskrifvare inom Länet debiteringslängd å hvarje bolagsmans bidrag till brandskade-ersättningar och omkostnader för Bolagets förvaltning, det skall åligga Häradsskrifvare!» att på de vanliga debetssedlarne å utskylderne till Kronan uppföra bolagsmännens bidrag, derefter Kronofogden bör ombesörja medlens indrifvande och nedsättning i Länets Ränteri samtidigt med Kronans uppbörd och under enahanda ansvar; för hvilket besvär med debitering, uppbörd och redovisning
Konungen har intet alt säga i afseende å delta Stånds valordning, hvilken när som helst kan förändras och upgöras olika i olika stift, då deremot, enl. förslaget, PresteStåndets ordning, i likhet med de öfriga Ståndens, är underkastad K. M:s sanktion och ej kan ulan Hans samtycke samt först efter Ståndets vid 2:ne Riksdagar fattade lika lydande beslut förändras. Borgerskapet i hvarje stad kan f. n. med Konungens samtycke, förändra stadens valordning, utan att Ståndet dermed har något att skaffa. Jag hemställer då, huruvida det icke är mera betryggande, att valordningen upgöres af Ståndet sjelft med Konungens bifall. Endast i afseende å BondeSl:s valsätt äro bestämmelserna i nu gällande Grundlag mera utförliga. Jemför man nu med opartiskhet den gällande Grundlagens och förslagets stadganden uti ifrågakomne hänseende, finner man lätteligen, att det sednare i allmänhet innehåller bestämdare föreskrifter om sjelfva hufvudgrunderna för Ståndens representationssätt, än den förra, samt att förändringar deruti skulle med större svårighet till vägabringas, derest förslaget blefve antaget, än som nu är fallet, hvarföre det måste förefalla en opartisk bedömare, minst sagdt, något besynnerligt, att man såsom skäl för förslagets förkastande anför en omständighet, deruti förslaget har ett afgjordt företräde framför nu gällande lag. Dessutom vore det, åtminstone enl. min öfvertygelse, ett fel, om Ståndsordningarne, icke allenast lill deras hufvudgrunder utan äfven i alla dess detaljer, blifvit i Grundlagen intagne, ty dessa ordningars detaljbestämmelser behöfva oftare förändras, lill följd af inträffande förändrade förhållanden, men sådant skulle derest hela Ståndsordningen erhållit helgd af grundlag, alltid medföra större svårigheter och olägenheter. Man har sagt, alt det skulle blifva särdeles betungande för R. o. Ad. att vid Riksdagarne underhålla sina representanter. Vi veta, att PresteSt. f. n. betalar arfvoden åt sina riksdagsmän utan att kånna sig deraf öfver håfvan betungadt.
Ty när nu Harald lofvade att säga sanningen, hela, riktiga sanningen med öfverstinnans historia, då lät alltid ånyo Susanna dåra sig, lyssnade, bleknade, grät, ända tills berättelsens stegrade underbarheter, ånyo väckte hennes misstankar, som upplöste sig, alldeles som nyss förut, och lät åter Barbra uppstå, gräla, hota, slå igen dörren i vrede och Harald skratta. I ett kommo dock Harald och Susanna alltid fullkomligt öfverens, och det var, att tjena deras matmoder med största nit, hvar i sin del; och det vållade väl att de, utan att rätt tillstå det för sig sjelfva, fingo allt mer aktning för hvarandra, hvilket dock ingalunda hindrade dem, att tappert anfalla och förtala, han Svenskarne, hon «Norrskarne.« Så under jemn omvexling af strider och stillestånd smögo höstmånaderne oförmärkt förbi, med deras mörknande dagar och tilltagande kulenhet, och tiden kom då «travle« syslor upptaga fruntimrens tid, så i stora som i ringa boningar, tiden för ljus och tårtor, dans, lek och barnaglädje, med ett ord Julen. Kommer J sorglöse, vingede Smaae! Kornbaard for eder ved Laderne staae. Juul er i vente; Da skal J hente Föde fra guldgule, brödsvangre Straae. Bjerregaard. «Solen skal lyse og varme den hele Jord, hvarfor og Jorden glædes ved dens ankomst. Kongs-Speilet. Gudskelof för solen! Så mången vän, så mången glädje öfverger oss under vandringen genom det jordiska lifvet, solen står trogen qvar, och lyser och värmer oss från vaggan till grafven. Det är solen, som förenar hedning och kristen i gemensam dyrkan, i det den upplyfter bådas hjertan till «den Gud som skapat solen.« Också sammanträffa den nordiska hedendomens och kristendomens högsta årliga fest, på den årets stund, då solen liksom födes på nytt för jorden, och dess välde från ett aftagande blir ett tilltagande. Med stor innerlighet firas denna högtid i de skandinaviska rikena.
Domstolen fortsätta intilldess, efter ett års förlopp, han, enligt förfatlningarne, klefve till pension berättigad, matie, så snart afsked blifvit honom beviljadt, för sin återstående lifstid å allmänna indragningsstaten åtnjuta ett emot Justitieråds-lönen svarande belopp, tretusen r:dr banko, med tillökning efter riksmarkegångs medelpris för derunder begripne 200 tunnor spanmäl; och hafva, på de anförda skälen, Rikels Ständer bifallit hvad sålunda blifvit i nåder föreslaget. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 21 Juni 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 18 Juni 1851. Presle-ståndet den 18 Borgare-siandet den 18 Bonde-ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring för vissa orter af stadgandena om Uden, då damlucka skall vara öppnad. (Lag-Utsk:s Bet. N:o 24.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid sistlorflutna riksmöte, hos E. K. M:l i underdånighet anmält att, i anseende till de olägenheter, hvilka inom de norra orterna, såsom Norrbottens och Westerbottens län, der is qvarlåge i sjöar och åar till början af Juni månad, föranleddes deraf alt, jemlikt 20 kap. (i § Byggninga-balken samt Kongl. Förordningen den 3 September 1755, damlucka skall öppnas senast den 10 Maj hvarje år, förslag hos Rikets Ständer blifvit gjordt om det tillägg till åberopade lagens rum att, inom förenämnda län, damluckor icke höra öppnas före den 1 Juni hvarje år, hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhållit, det E. Expeditions-Utskottels Förslag till mul. Skrifvelse, N.-o 8!. 149 K.