Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag respecterar den värda Ledamotens fäderneslandskänsla och nit för allmänt väl: jag delar ock i hufvudsaklig mån hans öfvertygelse om nödvändigheten för bägge Rikenas sjelfständighet och anseende, att hafva en Örlogs - Flotta, ju fullkomligare dess bättre: jag tror, lika med honom, frakthandeln alltid böra räknas bland våra vigtigaste näringsgrenar, som alltså har rätt till ett motsva, rande beskydd. I allt detta är jag alldeles ense med Herr Blomstedt, och jag behöfver ej vidlöftigt uppehålla mig dervid: uti Sveriges defensionsplan har ju redan från äldsta tider ingått att hafva en flotta, den har existerat, den har af olyckliga krig och deraf följande vanmagt blifvit i mer eller mindre del förstörd, men i lyckligare conjuncturer åter småningom upprättad: skattom oss lyckliga , att med hoppfulla anledningar kunna betrakta oss inträda uti det sednare förhållandet, men följom tiden åt och låtom våra förslag begränsas af möjligheten uti utförandet. Det är i synnerhet vid innehållet af Herr Blomstedts första Memorial, sorn jag ber att få uppehålla mig. Han anför rätteligen, att för åren 1810 och 1811 s 600,000 R:dr för hvarde - Den 31 Mars. 341 ra året varit uppförde å 3:dje hufvud - titeln för Försvarsverket till lands och sjös. Jag vill dervid blott erinra, att vid i8i2 års Riksdag beviljade Riksens Ständer fyllnaden i den förut för detta ändamål beräknade million, så väl för den förflutna tiden, som vidare framåt, och anviste dessutom öfverskott och besparingar å Statstitlarna att för vissa delar af Försvarsverket användas. Herr Blomstedt anför, att utaf dessa medel har efter behof och omständigheter ömsom blifvit anordnadt till sjö- och lands-försvaret; att vid inträffade oförsedda behof för sjö-försvaret medel dertill saknats, emedan ifrågavarande fond redan varit medtagen till en mängd förut gjorda arrangementer vid Defensionsverket till lands m. m. Härvid bör jag upplysa, att en så slumpad disposition, som detta förutsätter, har aldrig ägt rum.
Wid den öfwerläggning Stats-Utskottet derutinnan förut haft, undföll icke Stats-Ut« ffottet de anledningar, som sig förete för underdänig hemställan af hela detta ämne till Kongl. MajltS Nädiga pröfning. Stats Utffottet insäg ännu mera, att om tiden till indragning af de ifrägawarande Extra löner och Pensioner, hade i allmänhet blifwit ställd pä innehafwarnes lifstid, skulle ändamälet af en fuccesiv besparing efter nägon tid hafwa mun. nits, med undwikande af olägenhcterne wid en nägre fä individucr genast träffande indragning. Men dä Riksens Högloft. Ständer wid nästledne Riksdag fastställt wilker, som borde iakttagas för bibehällandet af innehafwande Ex. tra löner och Pensioner m. m. som pä Allmänna Indragnings. Staten blifwit uppförde; och Riksens Högloft. Ständer derjemte bestämt ti. ten, hwarifrän »verkställigheten häraf borde taga sin början, blef det Stats. Utskottets äligSagde, att med lika afseende pä Riksens Hög - Den 12 Oktober. 115 koft. Ständers sämedelst ädagalaggde . afsigrer, som pä föremälet för Kongl. Majus i ämnet meddelte Nädiga Proposition, ä ena sidan till, styrka ytterligare underdänig anhällan hos Kongl. Mast om werkställighet af Riksens Ständers beslut härutinnan, och ä andra sidan, att efter bästa förmäga söka undanrödja det twifwelagti. ga i de antagne Pensions. Grundernes tilläm, pande. I hwad nion Staks.Utffottet uppnätt det« ta senare ändamälet, ankommer pä Högloft. Rid, derffapet och Adelns pröfning. De skäl, som afhällit Stats-Utffottet frän försöket att werk, ställa tillämpningen af berörde Pensions.
Grane satte sig plötsligt tillbaka i soffhörnet med en uppsyn, som han försökte göra så obesvärad som möjligt, och Schultz vände sig i väntan mot dörren. Den inträdande var Norström, som kom, klädd i pelsmössa, och med öfverrocken hopknäppt ända upp till hakan, samt åtföljdes af en äldre student, hvilken Grane icke kände. Han stannade vid dörren för att ruska af sig snön, och som han hade den lyckliga gåfvan att altid tro sig vara välkommen, märkte han ingenting, utan steg ogeneradt fram och satte sig. Den andre värmde först sina händer mot kakelugnen och presenterades sedan för Grane som kandidat Abrahamson. – Snöar det? sade Schultz för att säga något. – Jo något. Det började för en kvart sedan. Jag kommer för resten för att säga adjö åt er och få vara tillsammans med er i kväll. I morgon reser jag hem. Det är da’n före julafton i dag. Vet ni inte det? Dagen före julafton! Ja, det var så sant det. Grane hade glömt bort det förut, och han erinrade sig plötsligt, hvad han tänkt på, när han stått och sett ut genom fönstret på trädgården med de nakna äppleträden, på hvilkas grenar snön låg hvit. – Ja, julen är ju familjens högtid, sade kandidat Abrahamson med en trött min. Det blir nu femte året, som jag firar den i Upsala. Grane betraktade honom nästan medlidsamt. Han trodde altid, att det låg så mycket under äfven ett det mest hvardagliga yttrande. Kandidat Abrahamson hade ett par bruna, af snus något färgade mustascher, var för tillfället, som han själf skulle ha sagt »endast lindrigt rakad», samt bar slätkammadt hår, hvilket i nacken artade sig till en liten nätt måne. Han såg öfvervägande trött och slätkammad ut och rörde med en viss svårighet sina ben. När han blef student, omtalades han som mycket lofvande, det visste Grane. Men nu hade han varit i Upsala i åtta år, utan att hafva kommit öfver löftenas gräns.
Anmälan till idkande af bränvinsbränning i denna klass sker vid de årliga manlalsskrifningarna, och må sådan anmälan göras antingen för alla de lill brån v nsbränning tillåtna månaderna af året eller för en eller flera af dessa månader. Den i föregående mom. omnämnde anmälan skalPskriftligen uti Ivaline exemplar algifvas, då pannerymden öfverstiger 20 kannor. § 11. Mom. 1. Den som, berättigad lill bränvinsbränning i denna klass, sig dertill vid manslalskrifningen antingen icke angifvit eller ock anmält sig till begagnande af mindre pannerymd, än den hans jordvärde medgifver, eller blott för 1, 2, 3, l\ eller fem terminer, men sedermera önskar utöfva sådan bränvinsbränning eller den lill tid eller pannerymd utvidga, gore derom anmälan har Kongl. Maj:ts befallningshafvande, som ega att det sökta tillståndet meddela, såvida sökanden styrker sig hafva till krono-upp - 6 Hår lill Beviltn.-, Lagsami Allm. Besa.- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N:o i. bördsmannen erlagt den för tillverkningen belöpande pannerymdsafgift, i hvilket afseende sökanden, om han vill utöfva bränvinsbränning med panna af 20 kannors r}rmd eller derunder, bör hos krono-uppbördsmannen företes bevis af vederbörande mantalsförrättare, huruvida sökanden vid mantalsskrifningen anmält sig till bränvinsbränning eller icke, samt i förra fallet för huru lång tid sådan anmälan skett. Likalades må den, som vid mantalsskrifningen uppgifvit sig till bränvinsbränning, men sedermera vill densamma innan tiden för bränvinsbränningen infaller, nedlägga eller förminska till tid eller pannerymd, derom göra anmälan hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande, som bör skyndsammeligen meddela beslut i ämnet. § 12. Afgiften för bränvinsbränning i denna klass beräknas och erlägges efter pannerymden, på sätt efterföljande tariff utvisar. lior titl Beilin-, Lagsamt Allm. Beseoch EkonUlstcttens Betänkande, IS-.o /.
Utskottet skulle vilja derigenom bereda väg för den rent accusatoriska rättegångsformens införande; men Utskottet kan icke finna, med hvad skäl man antager, att, om åklagaren erhölle en utvidgad rätt att bestämma anklagelsens innehåll, deraf skulle blifva en oundviklig följd, att domstolen förlorade sin rätt och pligt alt ex nobili officio inqvirera om de för den anklagade gynnande omständigheterna och att sålunda, på samma gång åklagaren finge större inflytande på rättegången, den anklagade försattes i en sämre ställning, än förut. Konseqvensen af Utskottets förslag borde snarare blifva alldeles motsatt, enär domstolen, som, med dess nuvarande åliggande att efterforska anledningar till straffens skärpning för iteration, derigenom pä visst sätt är ställd på åklagarens sida, skulle, om deH befriades från detta åliggande, erhålla en mera lämplig ställning såsom en beskyddare af de anklagade mot obefogade yrkanden, hvarigenom den inqvisitoriska principen för brottmålsrättegången icke vore öfvergifven, utan endast på ett lämpligare sätt använd. Utskottet, som i behörigt öfvervägande tagit dessa och öfriga hos Rid - 4 Summans. Lagsamt Allm. Ilesv.- och Ekon.-Uuknltels Utlåtande N:o 40. derskapet och Adeln framställda anmärkningar, har funnit dem, såsom rigtade mot sjelfva grunden för Utskottets förslag, icke vara af beskaffenhet att föranleda till några modifikationer af detsamma, hvarigenom i alla fall de hufvudsakliga anledningarne till dessa anmärkningar icke skulle kunna undanrödjas. Hos Preste-Ståndet har, på sätt ofvan förmäles, Utskottets förslag blifvit hufvudsakligen godkändt, men ett tillägg, med afseende på kyrkotuktens upprätthållande, dervid fogats.
Af Herr von Knorring, lisette, angående pension åt framlidne Post-inspektoren Axel Fabian Tinnerholms enka, Johanna Brigitta Tinnerholm, född Edlund. Till pensions erhållande får jag äran föreslå enkan efter Post-inspektoren i Umeå, Herr Axel Fabian Tinnerholm, och, till stöd för denna min vördsamma anhållan, anföra, Motioner hos Ridderskapet och Adeln i862. N:o 73. 217 föra, l:o att Enkefru Tinnerholm är så sjuklig, vid nu fyllda 65 år, att hon icke eris kan hjelpreda sig utan medverkan af annan person, 2:o att hon har en oförsörjd dotter oell 3:o att hennes aflidne man, som ingenting satt in i pensions-kassan, efterlemnat henne i mycket bekymmersamma omständigheter, så att hon endast har 72 R:dr R:mt att årligen lefva utaf, nemligen en ordinarie fattigpension af Civilstatens allmänna Enkeoch Pupill-kassa. (Orsaken att Post-inspektor Tinnerholm icke kunde efterlemna något åt hustru och barn var, att han var sängliggande sjuk under de 3:ne sista åren af sin lefnad, då allt hvad han i tjensten sammansparat åtgick.) För det 4:de får jag hänvisa till de här bifogade intyg: a) af Kongl. General-Post-styrelsen i Stockholm; b) af Herr Landshöfdingen m. m. Munthe; c) af Herr Regementsläkaren Waldenström; d) af Pastors-embetet i Umeå, samt e) bestyrkt transumt af bouppteckningen efter aflidne Post-inspektor Tinnerholm och slutligen I) dennes tjensteoch merit-förteckning Med stöd af nu nämnda, bifogade handlingar samt öfriga ömmande omständigheter, hvilka, enligt hvad mig bekant är, upptagas i den motion, som af Representanten vid innevarande riksdag från Umeå stad väckes i Vällofliga Borgare-Ståndet, får jag således äran föreslå: att Rikets Ständer mätte bevilja Enkan efter framlidne Post-inspektoren i Umeå, Herr Axel Fabian Tinnerholm, Fru B.
tjöt isprawniken, som stod och stampade på ett ställe; men vi kunde i det bedöfvande larmet icke höra något annat ljud. Vi bleknade alla vid åsynen af de framströmmande massorna. Sasiedatelen ensam behöll fattningen och erinrade sig lägligt det nödvändiga kommandoordet. — Grip dem! ropade han och störtade fram som en örn. (Forts.) Robert Hamerling. En skizz af Hjalmar Arlberg. Om våren var det! I den doftande skugglika skogen, där det lilla grekiska templet står doldt mellan fur oeh gran, gråa af ålder, sjöng näktergalen sin längtanfylda sång ut i den trollska månbelysta natten. Profetiskt sjöng han om sångaren, som talar till oss i härliga ordt glödande af längtan berättar för oss om tysk skogBromantik, om den helleniska konstens blomstringstid. Nära böhmiska gränsen i nedre Österrike ligger den lilla orten Rirchberg åm Walde. Det vackra präktiga slottet är om-gifvet af en skogsliknande park och i utkanten af denna ligger det lilla hus, i hvilket Robert Hamerling den 24 mars 1830 för första gången skådade dagens ljus. Armod och bekymmer voro gossens första och tyvärr trogne ledsagare. I den närbelägna byn Gross-Schönau, dit hans föräldrar snart nödgades öfverflytta, erhöll han det enda bildningsmedel, som stod till buds: undervisningen i den vanliga byskolan. Trots denna magra andliga kost var gossens själslif redan då ovanligt rikt. Med en stark mottaglighet för intryck förenade sig en utomordentligt liflig fantasi och redan vid en ålder af 7 å 8 år gjorde den blifvande skalden sina första poetiska försök. På det närbelägna slottet Engelstein blef man snart uppmärksam på den blonde drömmaren. I synnerhet var det slottsherrens unga döttrar, som intresserade * ig för honom, läto honom dagligen komma till slottet och med * delade honom de första grunderna 1 franska språket. Åfven ställets kyrkoherde åtog sig honom och meddelade honom undervisning. Nio &amp; r gammal npptogs han på grand af sin vackra röst såsom korgosse af cisterciensermunkarne i stiftet Zwettl och fick derstädes äfven besöka latinskolan.
R:dr 2,087: 04. och för 3,960 spel i n:r och soldater, 15,840 portioner, efter 56 öre (tobaksskillingen deruti inberäknad med ett medelbelopp för alla grader af 8 öre på man), deruti jemväl ingår värdet af de volontärer och timmermän särskildt tillkommande halfva portionerne » 8,870: 40. Möleskostnad: Rekrytmöte. Marschkostnad: Underhåll för 2,453 man spel i n:r och soldater i 4 dagar, utgörande 9,812 portioner efter 56 öre R:dr 5,494: 72. Möteskostnad för 42 dagar: Befälets dagaflöning R:dr 19,000: — Manskapets underhåll, 103,026 portioner för 2,453 man spel i n:r och soldater, efter 51 öre » 52,543: 26. yj Regementsmöte. Marschkostnad: Underhåll för underbefäl med vederlikar som ej afgått till rekrytmötet, eller 1,032 man utgörande, för 4 dagar 4,128 portioner efter 48 öre R:dr 1,981: 44. Underhåll för 22,082 man i n:r, för fyra dagar, 88,328 portioner efter 56 öre » 49,463: 68. Möteskostnad för 20 dagar: Underhåll för 632 underofficerare, eller det antal, som icke kommenderas till liktidiga vapenöfningar med beväringsmanskapet, 12,640 portioner efter 43 öre R:dr 5,435: 20. Underhåll för 24,535 man spel i n:roch soldater, 490,700 portioner efter 51 öre . » 250,257: - g55>692; 2Q ^ ^ ^ Skarpskyttemöte. Marschkostnad: upptages ej här, såsom beräknad under regementsmötet för hela styrkan. 77,037: 98. Ofverföres: Möteskostnad :
Ständer, att hos Kongl. Maj:t i Underdånighet anhålla, det måtte enahanda författning, som, på sätt ofvanberördt är, redan gäller angående Arrenden å Kyrkohemtnanen i Halland, blifva vidtagen äfven rörande Kyrkohemmanen i Skåne, till förekommande eller afhjelpande af alla om utarrenderingen deraf uppkommande tvistigheter; Hvilket dock allt till Riksens Högloft. Ständers egen pröfning vördsamt pfv er lem nas. Stockholm den 2 April 1825. Ankom den 9 April 1823. Betänkande, i anledning af vackt fråga ont upphäfva)ide af Kongl. CommerceCollegii Kungörelse, angående stämpling ä Husväfnader, soia till salu utbjudas, Utskottet har uti Remiss af den 7 denne» fått emottaga, l4° Eesv. och Ekon. [Jtsh. Betcinkanden. Från Hederv. BondeStåndet, ett Memorial af Carl Hindrickson Bergman, £rån Gefleborgs Län, så lydande: Till åtlydnad af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den ic Marc 1818, har Kongl.
N:o 9. 453 skulle Ståndets beslut öfver én Grundlagsfråga, som passerat Nämnd, synas antingen på förhand bestämdt eller tillintetgjordt genom Ståndets pluralitet, som i Nämnden deltagit. Herr Assessor Arosenius: I Utskottets 2:dra Fördelning conformerade jag mig med Herr Doctor Wijkman angående Nämndens antal, och i följd deraf torde jag nu få föreslå, att detsamma bestämmes i det förhållande, som Constitutions-Utskottets numeraire har till något af de större Utskottens; så att när t. ex. antalet af Constitutions-Utskottets Ledamöter förhåller sig till Stats-Utskottets som 6 till 9 och Nämnden i det sednare består af 30 personer, borde följakteligen den föreslagne Constitutions-Nämnden inskränkas till 20 personer af hvarje Stånd. Härmed förenade sig Herr Doctor Wijkman, Kammarherren Silverstolpe och flere Ledamöter. m Herr Biskoppen Doctor Tingstadius anförde skrifteligen (se ofvan sid. 430). Herr Doctor Wijkman: Jag skulle alldeles vara af Herr Biskoppens tanka, om den föreslagna Nämnden hnge i Constitutions-mål en sådan afgörande rätt, som 71 § Regerings-Formen tillerkänner Stats-Utskottets Nämnd i Bevillningsfrågor. Men såsom jag fattat meningen med närvarande Nämnd, skall det blott tillkomma den att sammanjemka Ståndens skiljaktiga tankar, ej att öfver dem besluta. Det tror jag dock borde tydligare uttryckas, men icke tror jag ett särskildt Jemknings-Utskott vara tjenligt, hvars Ledamöter förut icke i saken deltagit och äro okunnige om de öfverläggningar, som inom Utskottet pro & contra blifvit hållna. Herr Doctor Falk anförde: (se ofvan sid. 431). Herr Biskop Faxe förenade sig så mycket häldre med Biskop Tingstadius i frågan om nedsättande af ett särskildt Jemknings-Utskott för Grundlagsfrågor, som 1809 års Ständer begagnat en sådan utväg och citationen af 73 § Riksdags-Ordningen dessutom föranledde en betänklig tvätydighet.
Men att, ehuru äfven sistnämnde försummelse, i fall den tilltalade är häktad, medförer den påföljd, att fängelsetiden obehörigen förlänges, samma försummelse dock icke i öfrigt är af enahanda be - — IG — skaflenhet med den nu i fråga varande, har jag trott svårligen kunna bestridas. Ett dröjsmål, hvarigenom förlängning af fängelsetiden endast drabbar den, hvars förfarande redan blifvit af domstol befunnet sådant, att han bör i häkte hållas, synes mig icke vara i graden af straffbarhet jemförligt med den försummelse, hvarigenom pröfningen af en möjligen olaglig häktningsåtgärd uppskjutes, och således den, som tilläfventyrs kunnat anses icke till häkte skyldig, likväl i häkte utan ransakning qvarhålles utöfver lagligen medgifven tid. Att den häktade sedermera befunnits saker till lifstidsfästning, var i förevarande läll en omständighet, som vid ansvarets bestämmande kunde hafva bordt mildrande inverka; men jag har icke trott förseelsens art kunna derigenom så förändras, att straffbestämningen rätteligen skulle kunna grundas på hvad som i sådant afseende blifvit för en annan och lindrigare förseelse stadgadt. På sådan grund har jag hos Kongl. Maj:t i underdånighet besvärat mig öfver Kongl. Hofrättens utslag; och målet beror för närvarande af nådig pröfning. Vid en utmätningsauktion, som af K. Bfhde i Jemtlands län blifvit utsatt å en hemmansdel i Hvattjom, hade Jon Nilsson i Hvattjom inropat denna hemmansdel, men sedermera icke fått behålla den, enär auktionsförrättningen, på gäldenärens klagan, blifvit af K. Bfhde ogillad den 30 April 1850. Ofver detta K. Bfhdes beslut hade Jon Nilsson besvärat sig i Kongl. Svea Hofrätt, men erhållit Kongl. Hofrättens utslag den 27 Augusti s. å. hvarigenom K. Bfhdes beslut fastställdes; hvarefter Jon Nilsson till mig inkommit med en klagoskrift, åsyftande åtal mot vederbörande och ersättning för den skada, han genom auktionens ogillande lidit.
Preste-Ståndet. S.' D. Af inkommet Protokoll, hållet vid Ståndets Elektorers sammanträde den 12 dennes, inhemtades, att till Ledamöter uti det af Rikets Ständer beslutade särskilda Utskott, som kommer att behandla frågor, rörande bränvins tillverkning ooh försäljning, blifvit utsedde: Professor Carlson, Prosten Lagergren, Kontrakts-Prosten Almqvist. Kontrakts-Prosten Qviding, Prosten Melén och Doktor Säve] samt att till Suppleanter, hvilka må ega att, vid inträffande förfall för ordinarie Utskottsledamöter, i deras ställe tjenstgöra, blifvit utsedde: Uti Konstitutions-Utskottel: Dom-prosten Ahlstrand, Riks-arkivarien J. J. Nordström, och Prot.-Utdrag den 14 December 1853. 23 Uti Stats-Utskottet: Prosten Melander, Dom-prosten Björling, och Doktor A. Nordström ; och skulle förenämnde Utskotts-ledamöter och Suppleanter genom Protokolls-utdrag på vanligt sätt legitimeras. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående inrättande af tvångsarbetshus i Stockholms stad och Rikets samtlige län, tillika med hvad i anledning deraf denne dag i Ståndet blifvit yttradt och anfördt, samt 2:o en af Prosten Gahne väckt motion, om tillåtelse för Boställsinnehafvare att för odlingslån gravera fastighet, ehuru den icke är vid odlingsfältet belägen eller deri häfver del. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 4, i fråga om medels anvisande för år 1854 till Topografiska-korpsens arbeten, till fortsättning af pågående fästningsbyggnader samt till anskaffning af Infanteri-gevär. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Bevillnings-Utskottet en af Doktor Nordlander väckt motion om ändring af 65 § i nu gällande Bevillnings-förordning.
Enligt hvad jag redan sagt, mäste en sådan pröfning ske derföre, att 0111 Konungen icke bifaller det redan fattade beslutet — och jag väntar af hans vishet och omsorg för sitt folk, att han icke bi Fa lier detta utryckande, utan uppskjuter det, till dess hela lagförslaget kan komma under granskning — , då är det nödvändigt, att detta, i nu förevar, betänk, föreslagna, correctiv antages, så mycket hellre, som jag är öfvertygad, att allt det onda, man hos Jagmansrätterna öfverklagar, då skulle försvinna; ty hvilka äro väl dessa olägenheter, för hvilka man utdömt Jagmansrätterna? Svaret härpå skall visa, huru fullkomligt det undanrödjes genom de föreslagna correc ti verna. Man har sagt, att en part, som tappar, och rättvist tappar, likväl, för att uppehålla sin motparts rätt, vädjar, Nå väl! häremot finnes ju det correctiv föreslaget, att häradsrätts dom skall gå i verkställighet. Man har vidare sagt, att tidsutdrägt genom Iagmansrälterna uppkommer för rättsökande, enär endast ett lagmansting i hvarje lagsaga för året äger rum. Häremot är det correctiv föreslaget, alt i de orter, der 2 å 3 häradsting om året för - Den 16 Augusti f. m. 93 rättas, der skola 2 lagmansting hållas. Nå väl! I förnuftets namn frågar jag: hvarföre ej försöka dessa correctiver? Då torde man öfvergå till inseende deraf, att lagmansrättei na äro ett godt, att de återhålla trätlystnaden, och att genom deras bibehållande man besparar behofvet af nya divisioner i Hofrätterna och Högsta Domstolen. Jag anhåller om bifall på betänk. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Lika med Frih. Boye anser jag detta betänk, kunna läggas till handlingarna, enär det icke är säkert, huruvida Konungen lemnar sin sanction åt R. St:s beslut om lagmansrätternas afskaffande, och händelsen då inträffur, att det förevar, förslaget, i fall det för sådant ändamål blifvit af R. St. antaget, bör underställas Konungens nådiga pröfning.
Derjemte har åt StatsContoret serskildt blifvit uppdraget: inseendet öfver det med år 182g från KammarCollegii under StatsContorets styrelse flyttade Chartas-Sigillatae-Verket, samt öfver Våg-staterne i Fahlun och Awesta, äfvensom summariska controllen öfver indrifvandet och lefverenngen af så väl löpande Krono-uppbörden för året som reslantierne å densamma. Den till StatsContoret år 182G öfverflyttade befattning med Allmänna Magasins-Ärenderne, hvilken, sedan förra MagasinsFonden blifvit ställd på utredning, från i83o års början varit med StatsVerksförvaltningen förenad, redovises deremot icke uti Riks-Hufvudboken, utan blifva, till följd af det stadgande, att MagasinsFonden oförryckt och ulan sammanblandning med StatsVerkets
Utom nu anförda öfverlemningar, förekommer äfven en uppteckning af Sagan om Pojken, som låg i diket, hvilken eger åtskilliga drag gemensamma med närvarande berättelse. Nämnda sago-uppteckning är ifrån ~Westergötland~, och skall framdeles blifva meddelad. Deri förtäljes om en fattig vallgosse, som af en gammal gubbe erhöll trenne hundar, Håll, Rif och Slit, hvilka voro så starka, att hvarken djur eller troll kunde stå emot dem. Hundarne voro ock sin herre till stor hjelp, i kampen emot trenne jättar, på hvilkas mark han betat konungens oxar. Utgifv. har såsom barn hört en liknande folksaga uti ~S. Småland~, hvarest hundarne benämndes Lyster, Dyster och Törn. Hafs-Frun. Liknande Sagor och Sago-drag förekomma hos nedanskrifna folk: Hos Hos Hos Hos Se ~Feen-Märchen~, Braunschweig 1801, ss. 44 o. f., »Der Riesenwald.» B. Jfr. sam. arb. ss. 122 o. f., »Die drei Gürtel.» C. Se GRIMM, ~Kinderund Haus-Märchen~, Th. I, N:o 51, ss. 298-301, »Fundevogel» [öfvers. på Svenska uti REUTERDAHLS ~Julläsning för Barn~, Lund 1838, ss. 87-90, »Hittefågel»; samt i ~Tolf underbara Sagor~, Stockholm 1842, ss. 8-13, »Hittefogel»]; jfr. anf. arb. Th. III, s. 88. D. Se GRIMM, Th. I, N:o 56, ss. 332-336, »Der Liebste Roland» (jfr. Th. III, ss. 99-101). E. Se samma bok, Th. I, N:o 79, ss. 465-6, »Die Wassernix.» F. Se nämnda arb.