Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krigs-kollegium omedelbart besörjer trossens underhåll, ofvanberörde afgifter, i anseende tiil de mångå freds-år, som förflutit sedan sista krig, lemnat besparingar, som, efter hand ökade och genom utlåning gjorda fruktbärande, vid 1831 års utgång vuxit till ett belopp af 217,891 R:dr 11 sk. 6 rst. B:ko, men vid slutet af år 1836, sedan, lill följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 3 Februari 1832, Arméen blifvit försedd med en större del af för dess tjenstbarhet erforderliga tross, fordon och effekter, nedgått till 114,089 R:dr 20 sk. 3 rst.; att Rikets Ständer vid 1830 och 1851 årens riksdag beslöto, det omförroälde, af Rusthållarne åtagne, afgifter skulle ingå till Statsverket, hvaremot, såsom ersättning för desamma å Riks-statens fjerde hufvudtitel i 1855 års Riks-stat uppförts ett belopp af 17,680 R:dr årligen för trossens underhållande under fred, hvarvid Rikets Stan - 21 Stats-IIItkoUtU Ull ätande
Nu var det första gången staden i verkligheten kände sig stå under kungligt hägn. Man har också gifvit Strömstad benämningen ”kong Carls öga. Det är kändt att stora planer för denna orts framtid hvälfde sig inom konungens hufvud – och hvem vet, ifall den 30 november 1718 icke splittrat så många förhoppningar, om ej Strömstad nu varit en stad af rang såsom station för flottan: den skulle prydt dess präktiga hamn. Huru som helst, blef staden nu återigen en vigtig punkt – ty då det för konungen under belägringen i Norge var nödvändigt att hafva kommunikation med Sverge öfver Bohuslän, blefvo Strömstad och Svinesund de märkligaste orterna. Öfver sundet slogs en brygga, skyddad från svenska sidan af flera skansverk, bestyckade med artilleripjeser från Bohus fästning, hvilken numera såsom belägen för långt från gränsen, ansågs obehöflig att längre hållas vid stånd. Skansarne kallades Sundsborg och lära af konungen varit tillärnade att en dag förvandlas till verklig fästning. Men denna plan stannade med de öfriga i löpgrafven vid Fredrikshall. Strömstad såg nu äfven på sin grund stora kaserner, magasiner och befästningar uppresas. Icke mindre än tre olika batterier uppfördes: ett midt på torget kallades ”Prins Carl’, det andra på Laholmen, närmast stadens stora hamn, benämdes ”Carolus” – dess lemningar synas ännu – och det tredje ”Prinsessan Ulrika”, nordligt från staden. Tillsammans egde de en bestyckning af 20 adertonpundiga kanoner. Deras anläggande och försvar var uppdraget åt generalmajor Johan Gjerta . Men förr än vi se den dag randas, då dessa batterier kommo att spela med i historien, skola vi anföra den vigtiga händelse, som tvang kung Carl att upphäfva det årets belägring, nemligen sjöslaget den 27 juni vid Dynekilen, belägen omkring en mil norr om Strömstad. Kung Carl, som för arméns räkning var i högsta behof af munförråd, en tillförsel som skulle ske sjövägen genom inloppet till Fredrikshall, hade härom afsändt sina order till Göteborg, och schoutbynachten Strömstjerna fick befälet öfver transportflottan. 6
Och att således under loppet af desse i5 månader influtit 842,363: 11. 11. deraf genom fullt inbetaldte lån . , . 273,281:9. —«' samt genom omsättningar . 56q,582:2.ii. ö ___ 842,863: 11. 11. eller 5oo R:dr mera än som enligt nast ofvanstående Calcul skulle vara influtet, hvilken skillnad uppkommer derigenom, att, under loppet af år 1819, blifvit, till bestridande af påbuden inbetalning för vid C. Bagges Lån hypothicerade Stenkols-GrufveActier, utassignerad och Lånräkningen påförd en summa af 5oo R:dr« Ofvannämnde Calcul upptager, enligt den vid Discont-Contoiret afslutade HufvudBok, Disoontvinsten för de första Nio m;inaderne af år 1818 tili 158,147: 3i. 4> oc^ således mycket större än den för ett belt år förut utgjort, eller blifvit påräknad. I anledning af detta förhållande, håfve vi ansett oss höra anmärka, att Discontens skulder icke lupit med Ränta längre än till den 1 October 1817, och att äfven den uti 1817 års liufyud-Bok för October, November och Riksens Ständers. December samma år debiterade ränta 3o,o.25$ 36. ii. blifvit uti Discont-Contoirets Hufvud-, Bok för år i8i8 upptagne såsom vinst, se-, dan, enligt Rikets Ständers Beslut, all Rälin teberäkning å skulderne med den i October 1817 skulle upphöra. Vid den Revision, sorn, på Herrar Full-, piägtiges föranstaltande, blifvit af Banco-, (kommissarien, Kammar-Rådet Fvelins för-, rättad vid Götha Canal JBolags f. d. Discont-, Contoir i Götheborg, hafva åtskilliga an-, märkningar emot förre
Herr Cederschjöld; Herr Ribbing har ganska rigtigt erinrar, att i MissgerningsBalkens 5 Capitel ej står ”Konungens person", utan blott Konungen. Men med ordet Konung, lär på detta ställe väl ej kunna menas annat, än Konungens höga person. Detta synes åtminstone hafva varit Lagstiftarens öfvertygelse uti 4:de Momentet i 3 §. TryckfrihetsFärordningen der samma sak uttryckes sålunda: ”Allt slags Iasteligt yttrande om den regerande'Konungens höga person eller gerningar ” straffas enligt MissgerningsBalkens ”5 Capitlet 1 §•” Herr von Hartmansdorff har ansett olämpe ligt - Ken 3 Octo ber e. m, St ligt, att blott hos Kongl. Maj:t anmäla, det För-* fattningen vore till kraft och verkan upphäfven," derföre, att hon i 30 år» tid varit gällande. Härvid torde jag blott behöfva påminna, att om en Lagförklaring lemnäs af Riksens Ständer oanmärkt i 30 ar, är det dem likväl det 31 :sta året öppet, att då förklara henne utan kraft och verkan, i händelse de ej förut åt densamma lern-; nät deras sanction. Da nu den ifrågavarande saknar en sådan sanction, står det Riksens Ständer öppet att när som heldst förklara, det hon icke mer får tillämpas. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaut: Det är i anledning af Herr von Hartmansdoiffs anförande jag hegart ordet. Det kan icke förlikas med mitt begrepp om Lagstiftningens värdighet att till grund för allmänna beslut lägga klokhetsberäkningar; sådan omsorg tillhör blott individen, som tänker på sin egen lilla person, och dess framtid. Det är ej till Konungen såsom person; det är till andra delen af Lagstiftande Makten, Riksens Ständer i detta afseende skola vända sig med deras förklaring. Herr von Hartmansdorff har äfven begått en irring i sin historiska framställning om 1787 års Författning. Det är för några månader sedan sorn det första gången uppstod fråga om dess tillämpning och påföljd; det vit* af 33^ R;dr, som Domstolen ålade parten, får ej anses såsom tillämpning af Författningen; det ådömdes Rätte - Ridd. o. Ad.
Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande JW 14. långvarighet kunde förutses; har förrbemälda Olof Persson från nämnda län hemställt, att, för alt bereda möjlighet för dem, hvilka äga del i ett och samma hemman, att få hvar sin del utklufven och afskiljd, det till 17 § i 12 Kap. Skiftesstadgan genom Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832 gjorda tillägg, innehållande förbud mot fastställelse å klyfning aT hemman, som icke undergått enskifte eller laga skifte, måtte upphäfvas, så att klyfning af hemman må kunna verkställas och fastställas lill efter rättelse för vederbörande. De af denne motionär sålunda anförda omständigheter anser Utskottet böra behjertås. I anseende till de många sätt, på hvilka äganderätt till en del af en fast egendom kan förvärfvas, inträffar det ofta, att ett hemman äges af många personer med hvar sin bestämda andel deri, hvilka icke äro hugade att bruka detsamma gemensamt; men då de i anseende lill sådana särskilda förhållanden, som motionären antydt, kunna med allt skäl hysa lika så liten håg att begära ett laga skifte, hvilket icke lemmar dem utsigt alt i sin lifstid komma i besittning af hvar sin lott, finnes det, så länge ifrågavarande förbud mot fastställelse å klyfning af deras hemman qvarstår, intet lagligt sätt, hvarpå de kunna blifva från hvarannan skiljde; ett förhållande, som hvarken för rättstillståndet eller med hänsyn till vilkoren för jordbrukets förkofran kan vara fördelaktigt. Af detta skäl, och då någon särdeles betänklighet vid medgifvandet af den ifrågasatta rättigheten icke synes böra uppstå; men det likväl torde befinnas nödigt att dervid göra ett sådant förbehåll, hvarigenom ett framdeles skeende laga skifte i skifteslaget icke af de förut verkställda enskilda hemmansklyfningarna i någon mån förhindras; anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl.
ADOLPHE. Hon har till och med gjort mindre ondt än vi... FRU CATHÉRINE. Möjligt, men icke troligt. ADOLPHE. har Ni aldrig gjort något ondt? Alltid är Ni sträng, Fru Cathérine; säg en sak; BROTT OCH BROTT FRU CATHÉRINE häpen. Men den som har gått ner sig på svag is har rättighet och skyldighet säga åt andra: gå inte dit! Svartsjuke Neapolitanaren PERSONERNE. D ON DIEGO, Hertig af Casano, Riddare af Gyldene Skinnet, Capitaine Général och StatsMinister hos Kejsaren såsom Konung af Neapel. D ONNA ELVIRE, Hertigens af Casano hustru. D ON FERNAND, Grefve af Belmir, Casanos brorson, eremit under namn af THEOTIME. D ON ALONZO, Don Diegos och Donna Elvires son, ett barn af tie år. D ON CARLOS, Capitaine af Neapolitanska Gardet. FABIO, Don Diegos Hofmästare. En okänd. Vakt. Don Diegos Betjenter. Scenen är under Första Acten i en hermitage bredvid ett gammalt slott, tillhörigt Hertigen af Casano, några Italienska mil från Neapel, och i de öfriga Acter i sjelfva slottet. Händelsen sker under Kejser Carl V:s tid på 1530:talet. NEAPOLITANAREN. _______ Theatern föreställer till venster om åskådarne det inre af en eremits boning. I fonden ses en dörr med en tapet före , som leder till det inre rummet: på sidan en bönestol framför ett stort brunt trädkors , framför hvilket hänger en brinnande lampa. På bönestolen ligger en dödskalle, och midtemot står ett timglas. Längre bort står ett träbord med böcker och papper på. Två halmstolar utgöra alla möblerna. Högra sidan föreställer en tjock skog. Längst fram formera träden ett hvalf: vid fonden synes landsvägen , och på afstånd ett högt berg , hvarpå ligger ett gammalt Götiskt slott:
Jag gick ur tjensten i går. Jo, så står det till. Hvarför det då? ska' jag tala om för dig när vi komGjorde du? Hvad säger du? mer hem. ANNA. Det har fäll aldrig råkat ut för nån olycka heller, käraste Anna? KALLE. Du ANNA. Åh nej, man aktar sig för det. Men sen frun dog i fjol, så har det varit rakt odrägligt hos grosshandlarns, och nu står jag inte ut längre. För både han och sonen ä' rakt som de vore galna, och jag får aldrig vara i fred; KALLE (knyter handen). Sådana... Och så, i förra veckan, kom det en brorson till grosshandlarn hem ifrån Upsala, och han är student ... och ... inte på det viset som de andra, för han sjöng och han var munter och glad, och när jag skulle in och städa, så hade han alla möjliga konster för sig, ... och när jag blef ond, så åbäka han sig och föll på knä och slog sig för bröstet och var så tokig, så en var tvungen te' skratta åt honom ... och det var mycket värre. För se, de andra två, dom kunde man reda ifrån sig om det så skulle vara; men den der studenten ... den var rakt omöjlig te' bli' åf med ... och derför så gaf jag mig åf, jag. var rätt, Anna du! Det skall du ha' ett slag i näfven för Men nog var det synd på tjensten, för lön var ju bra och maten med! ANNA. Ja, KALLE. Det KALLE. ANNA. Ja, Var han lika svår, han med? inte var det något att klaga på för den delen, inte Och femti riksdaler har jag lagt ihop af lönen ... utom kläder, som jag skaffat mig ... ja, du ska' få se, när Petterson kommer med kistan ... Men hur har du haft 'et, då? jag har också några styfver hoplagda. Och det var nog bra först på Gylfe, fast styrman var kitslig emellanåt, när han var nykter men det fick en då stå ut med, för det hände inte så ofta
Nattens mörker ger mig tillfälle att säga er saker som ni vid dager sannolikt inte skulle bry er om att höra på. Ack ja, natten är som en mask, under hvars skydd man känner 8ig mycket mera fri och otvungen. Alen till saken. Således ... » » Om jag för be. När jag nu till hvad pris som helst skall bli bekant med er, så ber jag er göra presentationen sft kort som möjligt » » Huru, min nådiga, blir ni uttråkad af hvad jag säger? » » Nej, det är inte tråkigt, men öfverflödigt. » » Ja, det kan inte hjelpas, jag får lof att tala till slut. Skälet skall jag tillåta mig att sedan meddela er ... Således: min figur är vacker. Jag är ingenting mindre än fåfäng, men det måste till och med mina ovänner medgifva. Jag rider som den präktigaste husar, faktar som en fransk markis från Ludvig XIV: s århundrade och träffar med min kula fogeln i fiygten. Ni skrattar? Ni gör mig orätt! Vid tillfälle skall jag forsöka öfvertyga er om sanningen af hvad jag säger. Mitt uppförande är, som ni sjelf ser, min nådiga, mera otvunget än ... » » Ån hänsynsfullt! » » Det är som man tar det! Jag är en öppen, ärlig men-niska, det är säkert. Hvad nu mitt utseende angår ... » » Nå, hvarfor stannar ni? Det är ju det intressantaste! » » Tackar så mycket. Hvad nu mitt utseende beträffar, så måste jag tillstå, om jag skall vara ärlig, att ansigtet har jag minst skäl att vara stolt öfver. » » Hvilken ejelffornekelse! » » Jag är uppriktig, och jag vill för öfrigt dermed blott ha sagt, att jag inte kan göra anspråk på benämningen ’ en manlig skönhet ’. Ful eller frånstötande är jag för öfrigt inte. Men döm sjelf, min nådiga! » » En egendomlig begäran, när det är så mörkt, att jag absolut inte kan se någonting. » » Ah, det är intet hinder. Jag skall lemna er en fullkomligt opartisk beskrifning öfver mitt ansigte. » » Opartisk? Det blir nog inte så lätt! »
Utskottet, som alltså finner sig ega anledning understödja den i nu förevarande motion gjorda framställning om ett statsbidrag af samma, till Riksmynt förvandlade, belopp i rundt tal, som utaf motionären föreslagits, föreställer sig dock, att Falkenberg, genom den ansenliga tillökning i dess rörelse och inkomster, hvilken, till följd äf bamn-anläggningen derstädes, framdeles bör uppkomma, skall blifva i tillfälle återbetala största delen af det föreslagna statsbidraget: hvadan Utskottet tillstyrker, 23:o. att Rikets Ständer för meranämnde företags utförande måtte bevilja staden Falkenberg ett statsbidrag äf Sextiosju lusen R:dr R:mt, nemligen 47,000 H:dr såsom lån och 20,000 R:dr i egenskap af anslag utan återbetalningsskyldighet, under vilkor, att hamn-anläggningen vid nämnde stad icke allenast verkställes, ulan äfven framgent vederbörligen underhålles genom stadens försorg, samt att hamnen och inloppet dertill erhålla det djup, alt densamma kan af allmänna sjöfarten begagnas. För öfrigt torde i afseende på detta statsbidrag böra tillämpas samma förbehåll och åligganden samt betalnings-vilkor, som för andra tiil dylika företag under innevarande riksdag anvisade medel varda af Rikets Ständer föreskrifna. För fullbordande af påbörjad och till en del utförd hamn-anläggning vid Strömstad, har Herr P. Berg inom Borgare-ståndet föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett statsbidrag af 15,000 R:dr R:mt, hvaraf hälften eller 7,500 R:dr skulle erhållas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och andra hälften i egenskap af lån emot 4 procents ränta och 2 procents årlig kapitai-afbelälning; varande uti ett härom af nämnde stads äldste algifvet och af Herr
N:o 4*7» 1 anledning af förekommen fråga om LåneRätt uti Rikets Ständers Bank för allmänna BrandförsäkringsWerket. N:o 418» Angående ett Lånebiträde till fullbordande af nya Bibliotheks byggnaden vid Upsala Universitet. Stats* och BevillningsUtskotten : N:o 412* Angående Extra Grufvu hjelpen i Stora Kopparbergs Län. N:o 4X3» Angående vackt fråga, om Krono Utskyldernes erläggande in Natura samt nedsättning af BevillningsProcenten å Fastigheter innom Blekinge. N:o 414, Om Krono Utskyldernes liquiderande medelst så kallade Coupons. 742 Vret. XJtilr. d. 22 A;:g. 1823. Btatsoch LagUtskottens N;o 4T1> HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande qå Indragnings stat. StatsLag samt Ekonomiutskotten: N:o 424* Rörande förändring i närvarande Fångföringssätt. m. m. Statsoch Ekonomiutskotten t Nso I anledning af väckte Motioner dels om upphörande af Passevolance afgiften dels om nedsättning deri. N:o 416, I anledning af väckt fråga, om lindring i Rustnings skyldigheten uti sodia delen af BohusLän. BancoUtskottet: N.o 46» Angående Tryckningskostnaden för de fyra Tabeller öfver BancoWerkets ställning från och med år 1776 till och med år 1823., hvilka åtföljdt BancoUtskottets Memorial N:o 15. Pret. Vt dr. d. 22 Aug. 1823. 743 S. D. Efter föregången öfverläggning om StatsUtskottets Utlåtande. N.o 420> Rörande grunders bestämmande för Pensioner åt dem, som innehaft Hof Stats syslor, blef samma utlåtande af PresteStåndet afslaget. S. D. Föredrogos i ett sammanhang och biföllos LagUtskottets förnyade utlärande:
I anledning af gjord anmälan om behofvet af reparationer å det vid Carlstens fästning befintliga kruthus, har Kongl. Majit, genom särskilda nådiga bref den 31 Mars och 8 Juni 1853, meddelat föreskrifter om uppförande på ön Marstand af ett nytt kruthus afträd, med utrymme för 1,600 centner krut, hvilket skulle tjena till krutförvaringsrum för fästningen under den tid det ditintills begagnade krut-logementet underginge behöflig reparation, och äfven framdeles, jemte det sistnämnde, under fredstid för samma ändamål begagnas. Af räkenskaperna inhemtas, att kostnaden för detta byggnadsföretag, med dertill hörande väganläggning och lastage-brygga, hvartill medel anvisats från Artilleri-afdelningens anslag till försvarsverket i allmänhet, uppgått till ett belopp af 6,790 ll-.dr 5 rst. §. 15. Genom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 2 Maj 1849, meddelades den föreskrift, att af den till statsverket indragna öfverste-indelningen vid f. d, Adelsfane-regementet skulle ärli - gen utbetalas de åt Lif-regementets Grenadier-korps samt Uplands oell Södermanlands regementen, enligt särskilda stadganden, anvisade belopp, hvarefter öfverskottet å indelningen skulle användas till bestridande af det, på 4:de hufvudtitelns anslag till »oförutsedda utgifter» (numera »extra utgifter»), åt Presidenten i Ivrigs-kollegium anvisade årliga arfvode af 2,000 R:dr; hvilket arfvode, för så vidt det ej sålunda kunde betäckas, fortfarande borde af nyssomförmälda anslag anordnas. Räkenskaperna upplysa, att berörde öfverste-indelning, sedan deraf utbetalts de till ©fvannämnde korps och regementen anslagna årliga belopp, under båda revisions-åren lemnat öfverskott, hvilket år 1852 uppgått till 5,967 R:dr 10 sk. 10 rsfe. och år 1853 till 2,242 R:dr 29 sk. 2 rst.
Att bringa Statens verksamhet i sednare afseendet till fullt lif, torde mera löna mödan , än användandet af vissa tillfallighelslagar, hvilka, såsom grundade på en ögonblicklig opinion, icke lofva någon särdeles varaktighet, och gemenligen stå eller falla med den lösa grund, på hvilken de blifvit byggda.0 °Jag anhåller att denna min reservation må åtfölja Betänkandet till Resp. RiksS tånden. ” Ex Protoeollo , Joh. Jac. Kleman. Ankom d. 7 Aug. i8a3» Betänkande ofver Herr Angust Grönhagens Memorial, angående åt skilltge förestagne Lagfor än dr in gar. HöglofL Ridder skåpet och Adeln bär LegTJt skottets BttinkanJets, 795 till Lagutskottet remitterat ett Memorial af Herr August Grönhagen, deruti andrages, att senare tids händelser lemnat ojäfaktiga prof, att medborgares säkerhet till personlig frihet och egendom ligger i Domar e-mag tens händer och beror på deras godtycko; och att Domstolarnes sätt att, i anseende till tidsutdrägt med rättegångars undersökning och afgörande handla , väckt mycken uppmärksamhet, hvarpå såsom exempel an föra s Vermdömålel och Hållska Rättegången; hvarföre, och till befordrande af en med grundlagen mera förenlig lagskipning, Herr Grönhagen auser oundvikligt, att någre högst nödige ändringar, och tillägg i allmänna Lagen böra vidtagas, intilldess LagGommitte'en tillfullo densamma hunnit utarbeta och Rikets Ständer den antagit och fastställt, för hvilket ändamål föreslås: 1:0 Att 7 §. 20 Cap. Missg.Balk. må förändras och erhålla följande lydelse:
Leken, ja; men nu kommer allvaret! BISKOPEN. Är Hertigen ense med Hertiginnan i denna sak? PORSE. I alla punkter! BISKOPEN. Låtom oss då skrida till den heliga handlingen! PORSE. I Herrans namn då. De gå in i kyrkan; Porse ger Ingeborg handen. BISKOPEN. Gud bevare Eder ingång och utgång. BARBERARN in. Herr Doktor! DOKTORN. snaran om halsen! Såå, är I ännu i lifvet? Jag trodde BARBERARN. jag sett världens otacksamhet och folkgunstens ovaraktighet. Förlåt, men jag är inte böjd för skämt sedan FJÄRDE AKTEN DOKTORN. herrars otacksamhet har räddat Er från den sista färden! Tacka I för att ovaraktigheten af de stränge BARBERARN. släppa mig; det var bara fruktan för att gå i brudstol med ett lik på samvetet. Det var icke godhet att Hertigen Porse lät DOKTORN. partes i det här målet! Saken är nemligen den att sjukdomen uppträder i så många former att alla försök till medicinering äro fruktlösa. Alltså gäller här endast mottaga liken, räkna dem och utlämna dem åt anhöriga! Lika godt; vill Barberarn nu öfvertaga mina BARBERARN. Jag behöfver sålunda icke ta i dem? DOKTORN. tag Er en slurk vin då och då; det håller smittan ute! Farväl! Går. BAGAREN in. Akta Er väl för det; men håll elden frisk och Barberare! BARBERARN. Här! FOLKUNGA-SAGAN. BAGAREN. Har I sett Munskänken? BARBERARN. jag varit. Nej; jag har hvarken sett sol eller måne där BAGAREN. Kom och drick ett glas kryddadt vin med mig på Blådufvan och tala om Era äfventyr. Då fruktar jag det har händt honom något! BARBERARN. allvarlig! Och jag vill inte tala om några äfventyr; jag vill inte tänka på dem en gång! BAGAREN. Nej; jag vill inte gå på krog mer; jag har blitt och lifvets obeständighet! Så tala vi om annat då; om världens ondska Kom!
Sttinjl i5 fjög(t 20 år. 3:bje frågan. $an fittfijlet förbjubaé och förbubet i merfjlälligfjeten göras gättanbe rneb bibehållanbe af rättigheten, att i jlärgårbcn fånga anbra (lagö (tjlar? ©mar. <£tt förbub mot ftUftffet är i intet affeenbe hiuberligt för fånganbet af anbra (lagö ftjl i (lärgårben, tp bet febnare (laget af (tflfångfl bör — i4 — ffe, fåfom forbombagö, nteb fmå notar: atla fi'ttn>abat deremot förbjubaö; ocfj på bet nu maranbe egare af fåbana mabar ej måtte äga någon hittig anledning titt flagan öfmer förluffen af beraö märbe, more bet en fmåfaf, att för @tatömerfetö rötning inlöfa bern efter mätiömanna orbom ocf) ber* efter följa bern på auction, titt fmärre ftffnotarö inrättanbe. 4:be 5rågan.
Staels nu i frägawarande motion fär jag med egen Embetsman»» kännedom af förhållandet med den Hall-Rätternes Tjenstemän åliggande upbörden utaf Bewillnings-afgiften för Socker, ödmjukeligen rillkännagifwa och uplysa, att denna afgif erlägges wid Socker asstämplingcn: att säledes inga restantier dera lära kunna ega rum: Att Upbördsmännen aldrasist qwartaliter böra derföre wid T"ll.Werket redowisa; samt att följakteligen, vm wederbörande Em. betsmän wid Högloft. Riksgälds - Contoiret fasta tillbörlig upmärksamhet pä de ifrän Tull-Werket inkommande räkenskaper och penninge-remifler, samt hu, ru« 628 Den r4 Zebruani. rnwida de ä behöriga tider, inkomma, dek. efter anin kanka, ivid tredje mänadens flut af ett nytt är, bör kunna utaf Riksgälds Eontoiret wara landt lil! huru stor Summa hela Socker-afstämpliugs afgiflen, för det föregående äret sig bestigit. Herr LckutriercrantL, Daviel. Med erkännande as Herr Baron Ltaels Leie för det allmänna basta och för Riksgälds - Contoire s behöriga åtnjutande af Bewillningens werkeliga belopp, mäste jag bestyrka hwad andre warde Ledamöter redan anfört, akt ärsförflagen arv aldeles provisr onella och stödja sig pä de föregående ärens ungefärliga belopp i likhet med Srcus-förflagen.i Kongl. Skars-Contoirec. Jntäckten inflykeri cke eller för äret pä en gäng, ulan store restantier inkomma efter hand; ej allenast för det nästföregående ulan för flere förutgående är och det in masta förutan ringaste detaille af hwem och för hwad flags wahra eller rörelse de blifwit erlagde.