Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dylika föreskrifter hafva i vissa län dels högeligen försvårat dels alldeles förhindradt möjligheten af skjutsentreprenader. Jag anhåller derföre alt få instämma med Gr. Sparre i begäran om återremiss af den nu föredragna punkten. Frill. Cederström: I de sednaste anföranden som Gr:ne Sparre och Lagerbjelke afgifvit kan jag icke instämma. Det mätte vara oundgängligen nödvändigt, att skjutsningsbestyret inom landet, så mycket ske kan, efter enhet och plan organiseras; att öfverlemna detta ordnande åt domare och nämnden inom hvarje härad och fråntaga K:s Bef:h:de befattningen dermed, det skulle just vara att beröfva denna organisation ali den enhet och plan, som så väl behöfdes. Dessutom är del kändt att domare och nämnd äro vid tingen uptagne af så många andra föremål att de ej alltid skulle kunna behandla sådana ärenden med den skyndsamhet och kraft hvarmed de hos K:s Bef:h:de kunna bedrifvas; finnandes jag härutinnan ett ytterligare skäl emot den förändrings införande, som bemälte Hrr Gr:r förordat; synnerligen som här i betänk, tillkännagifves, att, öfver K:s Bef:h:des beslut i dylika frågor, derutinnan klagan blifvit förd, vederbör, embetsmyndighet meddelat erforderlig rättelse. Mig synes således icke skäl vara att, måhända för ett eller annat partielt erfarenhetsfall, rubba en allmän princip. Fullkomlighet lärer här i verlden i alla fall ej stå att finna; domare och nämnd lära ej vara i besittning af något arcanum, hvarigenom de skulle befinnas ensamme nöjaktige för allmänheten i delta hänsseende; — på grund af hvilket allt, samt lill befordrande af skyndsamhet och undvikande af tidsutdrägt, anhålles att R. o. Ad. ville godkänna Utsk:s framställning. Hr Hjärne: Jag instämmer fullkomligen med de 2:ne första talarne i de åsigter, som föranledt deras framställning, men kan ej komma till samma resultat som de.
(Se vidfogade labol!.) Hr af Dalström, Gustaf Jacob, uppläste följande: •Vid StatsXJtsk:s förevar, utlåt. N:o 44> ang:de regler:n af utgifterna under riksstatens 3:dje liufvudlitel, förenar jag mig med Utsk. i flera åsigler, hvilka, under benämning af ”synpunkt, grundsatser och allmänna grunder,” Utsk. anfört öfver Sveriges försvar och stridskrafternas dertill lämpliga utbildning. Jag gillar således fullkomligt, ”att Sveriges för•”svars-systeme” — hvilket jag likväl bär tager i dess mera inskränkta bemärkelse: stridskrafter — ”bör utgöra ”ett fu 11 b i Idad t helt, hvars delar, beräknade på en kraftfull ”samverkan, böra stå i eli afmätt förhållande till hvarandra; ”att nationens ekonomiska välstånd är en af hufvudkällorna ”för dess förmåga att försvara sig ; att oklokheten grundar ”Rikets trygghet endast på allmän folkbeväpning, eller out”bildade nationalkrafter; men att Sverige bör äga en ai mee, ”sorn är disponibel, d. v. s., att den utan vidlyflliga , förberedande, kostsamma anstalter må hastigt kunna samman - D c ii - M >1 j e. m. ”dragas; och att denna annee bör äga en fre d sfot, hvarifrån den kan utbilda sig lill behöflig styrka; och slutligen, ”alt ändamålet dertill är utsträckning af beväringens vapen”öfningar. Af varm känsla för fäderneslandets väl , och af djupt grundad öfvertygelse, att dess välstånd, trygghet, frihet och sjelfständighet bar sin borgen i ett vät och fullständigt ordnadt försvarsverk, hembär äfven jag min tacksamhet till detta Utsk., sotn inför nationen uttalat dessa grundsatser, de första kanske, i sådan anda, som utgått från dess delegerade ombud. Men då min pligt såsom representant, å ena sidan, dertill uppmanat mig, tvekar jag icke, å den andra , alt i min mån ådagalägga de misstag
Jag tror den redan vundne erfarenheten vara tillräcklig, för att gifva skäl åt en underdånig anhållan hos Konungen om jemkningar i Taxan. Från många orter har man Den 9 April e. m. hört Idagan deröfver, att arfvodet skall vara för högt; från andra har man åter hört motsatsen. Jag har nyss af Friherre Wran* gel hört sägas, att taxan för inägor vore för hög, och jag bestrider visserligen icke, att detta kan vara förhållandet i den ort, der Friherre Wrangel har egendom, eller för slättbyggden i allmänhet. Men jag kan af egen erfarenhet intyga, att nuvarande taxa i vissa fall är för låg. Jag har vid en egendom i Stockholms Län ej varit i stånd att finna en Landtmätare, som velat åtaga sig ett Laga skifte, efter den nya taxan. Samma förhållande lärer äfven äga rum på många andra ställen, der marken är stenbunden. Jag förmodar, att ÖfverDirectören för LandtmäteriContoiret, som sjelf är Ledamot af Ekonomiutskottet kan upplysa, att en mängd Landtmätare afsagt sig förrättniugar, sedan den 113m taxan utfärdades. Jag tror således tillräckliga skäl nu redan vara förhanden för Rikets Ständer att ingå med en underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes från LandtmäteriContorets Chef och öfrige vederbörande infordra nödige upplysningar öfver förhållandet och derefter vidtaga de ändringar i taxan, som kunna vara af behofvet påkallade. — Jag anhåller derföre örn återremiss af Utlåtandet. Friherre Cederström, Jacob: Som jag af en händelse icke inom Utskotten öfver - 122 Den 9 April e. m. varit justeringen af ifrågavarande Utlåtande, anhåller jag att nu få yttra uågra ord. På sätt en värd Ledamot redan anmärkt, äga de sammansatte Utskotten ÖfverDirectören vid LandtmäteriContoret till Ledamot, och hafva således haft tillfälle att granska Taxan för att bringa den till enlighet med så väl allmänhetens billiga fordringar, som Landtmätarnes intressen.
Det kan icke heller slå felt, att någon nedsättning i priset på detta sätt bör vinnas, när R. o. Ad:s protocoll, såsom förut är nämnt, endast kostar 20 R:dr per ark; ty hvad papperet beträffar, kan det gerna blifva lika med papperet i R. o. Ad:s protocoli; och ehuru ett olika format redan är beslutadt för alt bringa bihanget till likhet med det format, uti hvilket såväl Revisorernas berättelser som alla författningar och andra publika handlingar utgifvas, förmodar jag, att, äfven med de ändringar i afseende på rubriker och titulaturer, som jag förut yrkat, tryckets mängd skall blifva någorlunda lika. Gr. Cronhjelm: Ulsk:s Ordförande har sjelf uppgif-, vit kostnaden för tryckningsarbetet till 12 R:dr; och jag hemställer till hvar och en, om icke, vid sådant förhållande, totalbeloppet 32 R:dr 24 sk. är alltför högt. I Ridd.-Direct:s contract om 20 R:dr var papperet äfven inberäknadt, och Den 24 Februari i. jag vågar påstå, att trycket är nära dubbelt så tält. Jag vidhåller således min öfvertygelse, alt någon förändring i det upprättade förslaget både kan oell bör äga rum. Jag vet icke heller något skäl, hvarföre Utsk. i sina beräkningar utgått från sista Riksdagens cancellist-arfvoden. Mig synes vida lämpligare att beräkna en rund summa såsom ersättning lill Hr Vougt för dess magtpåliggande befattning, men icke ställa sjelfva tryckningen, på entreprenad, utan snarare för skyndsamhetens skull betala 12 R:dr för sjelfva tryckningen, hvilken likväl då ej bör vara så gles som profarket utvisar, och sedermera uppgöra särskildt accord för papperet och häftningen m. m., då jag är öfvertygad, att totalsumman för arket icke skulle mycket öfverstiga 20 R:dr. Det vore i sanning besynnerligt, 0111 alla boktryckare bär i staden skulle hafva så sammansätt sig, att ingen ville öfvertaga den ifrågavarande tryckningen för ett pris, som någorlunda motsvarar livad man för annat tryck gifver.
R:dr åt aflidne collega schola; Jakob Ekelunds efterlemnade enka, är bifallen af Rorgareoch Bonde-stånden, men återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hvarvid, med afseende å collega scholm Ekelunds förtjenster om skolundervisningen och hans enkas nödställda belägenhet, ansetts, att pension åt henne borde beviljas, dervid, i fråga om beloppet, inom Preste-ståndet blifvit tillstyrkt, att en summa af 200 R:dr årligen kunde, uti ifrågavarande hänseende, anvisas. Då, på sätt nämndt är, 2:ne Riks-stånd bifallit utlåtandet i denna punkt, och Utskottet icke finnér skäl anförde, som deruti kunna föranleda ändring, får Utskottet sitt redan afgifna utlåtande vidblifva. ?>Sule punkten, angående pension åt professorn vid fria konsternas akademi J. G. Sandberg, är af Preste-ståndet återremitterad, men af de öfriga 3:ne Riksstånden bifallen; och då, jemlikt 75 § lliksdags-ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 39-.de punkten, deruti Utskottet afstyrkt bifall till väckt motion derom, att ett belopp af 1,000 IUdr årligen, i stället för 500 R:dr, måtte blifva på allmänna indragnings-staten åt kommerse-rådet Sanlesson uppfördt, har föranledt återremiss från Presteoch Borgare-stånden, hvarvid, enär Sanlesson på sin offentliga hana ådagalagt utmärkta förtjenster samt gjort betydliga uppoffringar till fördel för staten, ansetts, att det för Sanlesson, hvars ekonomiska vilkor påkallade deltagande, begärde förökade pensionsbelopp malte beviljas. Då Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet bifallit denna punkt och Utskottet icke finner skäl anförde, som deruti kunna föranleda ändring, lår Utskottet sitt redan afgifna utlåtande vidblifva.
Man lärde snart, att de samma lagar, sorn skydda hvar anans person och egendom böra äfven försvåra hans rykte mot en skribents smädelser, hvilken ehuru för feg, att göra ett öppet anfall på en person, kan grymt såra honom genom en anonym skrift, Riksdagen 1812 korn, och da fleste Representanterna vid den voro uppskrämda af Tryckfrihetens missbruk. Det var då ej så svårt, att genomdrifva en föreslagen inskränkning af Tryckfriheten. Förslaget antpgs så begärligt, att det icke ens fick hvila till följande Riksdag. Jag bade ej och kunde ej hafva någon del i detta Riksens Ständers märkvärdiga beslut, ty jag va? först af en utländsk, resa och sedan af RectorsEmbetets i Lund tillträdande Vid midsommar hindrad att mer än några dagar bevista denna Riksdag, men mina, tankar i denna vigtiga fråga lät jag trycka i, Örebro Tidning. Följderna sf den då ^vidtagna inskränkningen i vår tryckfrihet, hafva varit oberäk^ Den 2i Majif. m. 231 neliga, kanske ej blott för Sverige, utan för hela det civiliserade Europa. Hade man den tiden, då utlänningens opinion ej behöfdö sä mycket som nu menagera9, fått om de för vårt Lands politiska ställning vigtigaste frågor utan tvång i tryck yttra sig, så hade allmänna rösten lättare trängt fram till högsta maktens öron, och ej blifvit bortblandad med någre kortsyntes elier af det Engelska interesset vilsefördes skrik. Den rådande opinionen hade möjligen influerat på det parti som togs, och kan hända hade Europa dä undgått att få se etablerad en legitimitetsprincip, som nedsätter eller rättare ej erkänner Nationernes egen legitimitet, en princip som bör hos hvar Svensk Patriot väc^ ka dess afaky, ehuru icke dess farhåga. Hade man i stället vid 1810 Irs Riks* dag inskränkt Tryckfriheten för smädaren, så. hade Sverige undgått scandalen af de stridskrifter, som nästan dageligen utkommo under loppet af 1815 års Riksdag.
I z.dje klom. förefläs at orden klart ut. tryckt, mä utgä. 1 7:de klom. at ordet tydlig utgär, och i stället sättes "upmaning" etc. g:de Klom. i.sta punden insättes "eller" i stället för ock. 2 punötso förefläs följande förändring: "Förbrytelsen stal straffas enligt 6:te Lap. g:te Misig. Balk. jemförd med Kongl. Förordningen af den 20 sLnusrii 1779 " Och at "i sista punÄe», efter orden mä den, insätteS "utan Rättegäng." Af Ny Ueäsötion: "Alt kungörande i tryck af hwad som "rörer Statens ä färde warande underhand, "lingar med fremmande Magkr eller eljest af K»> ( ) "Konungens, i sammanhang med dem, tillträde beflur och afsigter, samt Des Ministrars, "Räds och Sändebuds wärf, om det ej ffer "med Regeringens tilständ eller med 0Mci-l "tillåtelse eller anledning. Förbrytelsen sträf, "fes i likhet med hwad i föregäende Moment ''stadgadt är. Sker sädant kungörande af den '/om Konungens och Statens hemligheter be''trodde äro, straffes brottet enligt »:de Lap. "zue §. Mistg. Balk., och i bäva fallen con"Kuguei-as Skriften.'' iL.te tillägges: "och Skriften con. "hKgueras.'' I slutmeningen af denna §. skulle i stället för orden: Domstolen som sist i Mälet -ömt, införas "Nämnden." 4. §. i:sta kekom. ordet utkomma utgär. L'.a Lonsruutiocib-Utffottet wid förra Riksdagen har härwid förestagit, at i stätlet för orden: en stritt til försäljning eller til spridande, skulle sättas: "än af en skrift "frän Tryckeriet til försäljning eller pä hwad ''annat sätt som helst utgifwes et eller flera "exemplar, stal et etc."
Efter derom väckt fråga, hafva Rikets Ständer, såsom uppmuntran för det nit för Kronans bästa, Regements-skrifvaren vid Kongl. Flottans station i Stockholm Carl Leopold ådagalagt i afseende på den, under åren 1840 med 1846, för lågt beräknade båtsmans-vakansafgift af Stockholms stad, tilldelat honom en, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisad, oafkortad gratifikation af Ettusen R:dr. § 116. I betraktande af den utaf Kapiten-mekanikus E. W. Sasse ådagalagda förtjenst och oegennytta vid anbringandet å linieskeppet Carl XIV Johan af en, efter hans Stats-Utshottets Memorial, M 347. 21 ritning förfärdigad, vattendistillerings-apparat, hafva Rikets Ständer tillerkänt honom en gratifikation af Tvåtusen R:dr; hvilken gratifikationsbelopp alltså bör af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 117. Med afseende å den af Audi tören Georg Scheutz och hans son Edvard Scheutz uppfunna machin för mathematiska tabellers uträkning och tryckning, hafva Rikets Ständer åt bemäide 2:ne personer ytterligare anslagit och till utbetalning från Riksgälds—kontoret anvisat en summa af Tretusenlrehundratretiolre R:dr 16 sk. § 118.
Men sorn i det Utlåtande, Fullmäktige nu gå att afgifva, samma ordning torde böra iakttagas, hvaruti de särskilda ämnena i Revisions-berättelsen förekomma, få Fullmäktige, innan de förklara sig öfver hvad emot omförinälda, af Fullmäktige vidtagna, åtgärd blifvit anmärkt, anföra sina upplysningar, åsigter och tillgöranden, med hänsigt till Revisorernes af räkenskapernas granskning föranledda framställningar. I - 54 - Enär de af Revisorerne (sid. 2—15) meddelade uppgifter, angående Riksgälds-Kontorets skulder och tillgångar samt inkomster och utgifter, äfvensom angående beloppet af den för hvart och ett af de sednare åren influtna allmänna bevillning samt invexlade och utelöpande Riksgäldssedel’ och Kopparskiljemynts-polelter, hufvudsakligen äro hemtade från Fullmäktiges egen till Revisorerne afgifna Berättelse samt för öfrigt grunda sig på de af Revisorerne granskade räkenskaper; halva Fullmäktige naturligtvis icke något att i anledning af dessa uppgifter tillägga eller upplysa. Likaså få Fullmäktige förklara, att de, för sin del, ej heller halva något att erinra emot den af Revisorerne (sid. 10.) föreslagna afskrifning af Riksgälds-Kontorets återstående och i räkenskaperna ännu balanserade fordran för de medel, som blifvit lyftade å det, under 1834 och 1835 års Riksdag, anvisade särskilda kreditiv till kostnader i följd af cholera-far soten. Deremot har hvad Revisorerne (sid. i5—16) yttrat och erinrat i afseende på de af härvarande Revisions-Kontor, under granskningen af Riksgälds-Kontorets hufvudböcker för åren 1843 och 1844, gjorda och samina hufvudböcker bilagda anmärkningar, synts Fullmäktige påkalla en närmare utredning af dessa anmärkningars verkliga beskaffenhet samt en fullständigare upplysning angående det sätt, hvarpå de oriktigheter och felaktigheter, som desamma föranledt, blifvit rättade.
Och jag kan för min del ej annat finna, ån att Utskottet deruti bär fullkomligt rått: ty jag kånner ingen ting i Grundlagen, sorn hindrar CorisHtutiönsUtskottef: mer än något annat Utsi att fördela sig på divisioner. Hvad dess-t . '.n beträffar, att Cönftitutiöm-Utjkottét skall. ■■■.■•ansia Stats-Råds-Protocöllferi ; så bjudes i i.; k sd a gs-Ord ningens 3o §; lika bestämdt, att ■SiatsUtskpttet skall granska Statsoch Riks: ‘dtVerkens tillstånd, förvaltning och behof. Nar nu denna sednare granskning uti Stats-Utskottet kari fördelas på särskildta divisioner; så måste med samma skål, uti ConstitutionsUtskottet; läsningen, af StatsRådsProtocollen likaledes kunna på divisioner fördelas; 2) ÄnförUtskottet, såsom skål till fördelningen på divisioner, omöjligheten att medhinna läsningen ia Pleno. Äfven detta skälet gipar jag ? sedan de flesta UtskottsLedamöterne förklarat det vara dem omöjligt att på låsningen använda mer tid ån hittills skett; o) Söker Utskottet att försvara fördelningen på divisioner såsom formonlig, och menar att låsningen kan på sådant sått nyt* tigare verkställas än in Pleno. Det år endast emot detta loftal, sorn jag reserverat mia Jag kan nemligen ej frångå den öfvertygelsen att s4 böta kunna se och förstå mera ån 8, hålst i åmhen af så oändligt skiljaktig beskaffenhet. Men 66o Den 25 Martil, läsningen på divisioner har ännu en annan olägenhet, sorn ej skulle afhjelpas genom divisionernes förstärkning. Det år nemligen omöjligheten att bedöma enheten och planmåssigheten i Regeringens åtgärder. Ty då man låser 4 månaders Protocoll på hvarje division, blir det omöjligt att rått uppfatta idéen af Regeringens syftning; eller ens att noga bedöma, huruvida samma slags mål alltid blifvit efter samma princip behandlade.
Stats-rådets fleste ledamöter i underdånighet yttrat och hemställt, samt befallte, att nådig proposition i ämnet skulle, i enlighet med dertill uppsatt förslag, under denna dag till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes protokollet bilagd. In fidem protocolli C. HALLBERG. Bilt. till R. St. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 60. 1 N:o 60 KONGL. MAJ:TS Nådiga, Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående ersättning för omkostnader i anledning af deras Kongl, Högheters, Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning. Gifven Stockholms Slott den 1 Februari 1851. Uti underdånigt Memorial af den 29 sistlidne Januari har Riksmarskalksembetet anmält, att räkenskaperne öfver de i anledning af Deras Kongl. Högheters Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning erforderliga utgifter numera blifvit afslutade, samt att de i sådant afseende bestridda omkostnader uppgått till följande belopp, nemligen: eller tillsammans Banko R:dr 371,638: 46. 2. Och har Riksmarskalks-embetet, jemte tillkännagifvande, att berörda kostnader blifvit af Kongl. Maj:ts Hofförvaltning förskjutna, hemställt att, i öfverens - rtj Bosättningskostnad b) Formälningskostnad 161,508: 13. 3. 21,861: 40. 3. c) Uppsättning af stallet 110,420 : 3. 2. dj Resekostnad e) Serskilda kostnader 30,896: 17. 10. 46,952: 19. 8. Bih. HU R. St. Skrifvelse, N:o 60. stymmelse med hvad vid föregående likartade tillfällen egt rum, Kongl. Maj:t måtte af Rikets nu församlade Ständer äska ett anslag, motsvarande ofvannämnde af Kigl. Hofförvaltningen förskottsvis utbetalda summa.
Fä grund häraf hemställer Utskottet, att de delar af 141 g, om ändring hvari fråga nu varit väckt, måtte i utfärdande Banko-reglemente er hålla följande lydelse: 7:o Mom. 7. Fonden till utlåning mot inteckning i fast egendom, deruti inberäknadt beloppet af de från Banken utgifna, ännu oguldna lån mot återbetalnings-skyldighet i silfver, hvilka följaktligen i mån, som de inflyta, tili denna lånefond ingå, är bestämd till 3,625,000 R:dr, hvaraf tillhandahållas 7,500,000 R:dr för inteckningar i egendom å landet och 1,125,000 R:dr för inteckningar i hus och jord Banko-Utskottets Betänkande M 25. i siäderne alom Stockholm; likväl med åliggande för Fullmägtige att innehålla af landtfaslighels-fonden 125,000 R:dr under hvartdera äret 1860, 1861, 1862 och 1863 samt af stadsfastighets-fonden 40.000 R:dr under hvartdera året 1861 och 1862 samt 45,000 R:dr, allt Riksmynt, under år 1863. Mom. 2. Vid denna belåning gälla följande hufvudsa k liga be - stämmelser: a) Hvar och en i Sverige bosatt och under Svenska lagarne lydande medborgare är berättigad att af lånefonden erhålla delaktighet, då den erbjudna panten finnes roed författningarne enlig och innebär den för Banken nödiga säkerhet. b) Grunden för lånesummans bestämmande blifver 1850 års taxerings-värde, enligt behörigen styrkta utdrag af vederbörandes taxerings-längder; och må, efter pröfning i hvarje särskildt fall, hälften af detta värde kunna såsom lån meddelas mot pant af fast egendom på landet samt stadsjord, men allenast en tredjedel af samma värde mot pant af hus i städerne utom Stockholm; dock under iakttagande, att maximi-summan för låntagare ej i något fall får öfverskridas.
Jag kände mig riktigt förlägen och var nästan glad, när de reste sig upp för att gå, men ändå gladare blef jag att se, hur svårt doktorn hade att komma i väg. Han vände om, Gud vet hur många gånger, från dörren för att fråga efter den och den och den. »Du kan alldrig tänka dig, Hilma», sa han till sist, »hvilka fraspannkakor fru Petterkvist kan laga! Man kunde äta ett pund, och en sådan sjuksköterska hon är se’n, och hur gästfritt man blef mottagen! Jag glömmer det alldrig!» »Prat», sa jag, »glädjen kom med doktorn, det var hela saken.» Frun smålog, men såg inte riktigt belåten ut. Det var nog för fraspannkakorna! Det finns ingenting värre än att höra andra berömmas för något som man inte kan göra själf, och naturligtvis – inte kan hon baka fraspannkakor! Jag skulle bra gärna vilja lära henne, om jag bara tordes erbjuda mig. Så förde jag talet på Fia och nämde några ord om hennes stora tacksamhet. Nu strålade den unga frun upp på ett riktigt vackert vis. »Ja, mannen tycks ju arta sig bra», sa hon. »Det var en något dyrbar kur för Karl, men hvad gör det – åtminstone för en gång», tillade hon leende. Nå ja, inte kan man väl begära, att hon ska ha lust att se hela sin förmögenhet använd till Amerikabiljetter åt supare. Emellertid sa mig de där orden, att doktorn ingenting företar bakom sin hustrus rygg, och då kan jag också vara lugn för hans lycka. Förtroende är kärlekens stödjepelare, isynnerhet när det är mannen, som har förtroende för sin hustru! Några dagar senare. Sömnen är fasligt hårdbjuden, och det är inte fritt att jag börjar känna mig litet dufven till humöret. För att friska upp mig litet, föreslog Villy, att vi skulle göra en utfärd till Gripsholm, och det var både Gustaf och jag med om. »Då stöter jag på Ester med», sa jag. »Jag tyckte just, att hon såg litet blek ut här om sisten.» Sannerligen tror jag inte, att jag börjar förstå »tal utan ord», jag med, ty begrep inte jag, lika tydligt som om jag läst det i tryck, hvad
Bevillnings-Utskottet har erhållit del af Herr Grefve Henning Gyllenborgs Memorial angående den Bevillning, sorn rörer Bränvinstillverkningen och consumtionen i Riket, och får, i anledning af Högloft. Ridderskapets och Adelns Remiss den 22 dennes, deröfver afgifva det utlåtande, att sorn Utskottet genom dess författade förslag till nämnde Bevillning, hvilket ej kunnat vara af Herr Grefven till dess innehåll kändt, då Anmärkningen derom författades, tillstyrkt sådan lindring i Hemmans-afgiften å landet som synes vara åsyftad, derigenom att' den blifvit nedsatt till tredjedelen af dess förra belopp, på sätt Förslaget närmare utvisar, så förmodar Utskottet Herr Gref - Den ä5 Juli. lij Grefvens anmärkning följaktligen ej fordra •vidare åtgärd. Stockholm den 25 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. och Adelns Redarn. vägnät Cart Stellan Mörner, Pä Vällofl. BorgareStåndets Ledarn, vägnar Nils Limnelius. På Högvördiga PrestStåndets Ledam. vägnar M. Stenhammar, På Hedervärda Bonde* Ståndets Ledam. vägnar Joli. Olsson Longberg'. Henr, Christ. Zaar. Uppläst hos Högl. Ridd. och Adeln d. 2 5 Juli Högv. Prest-Ståndet d, 25 •—- Vällofl. Borgare-Ståndet d. 26 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 —• Riksens Höglofl. Ständers Stats‘Utskotts Betänkande, avgående aftoningen vid GeneralAssistance-Contoiret.