Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill blott erinra derom, att sedan R. o. Ad. beslutat all 6 proc. skola tillfalla sjömanshusens föreståndare, så böra också ordalagen i l:sta mom:s sista rad, rättas i enlighet dermed. Gr. af Ugglas: Till svar å den anmärkn. Frih. Palmstjerna nyss framställt, får jag fästa den värde talarens upmärksamhél derå, att det ifrågavande mom. under 136:le §:n är alldeles det ■ samma, som Utsk. förut tillstyrkt vid förra Riksdagen, och som Den 30 Maj. 457 af R. St:r då antogs. Frih. Palmstjerna har ansett en sådan skyldighet, som här omtalas, icke böra åligga sjömanshusens föreståndare. Jag får fästa upmärksamheten derpå, att det är mer än troligt, alt de personella afgifterna ganska ofta icke blifva af sjömännen erlagde der de äro mantalsoch skattskrifne. När upbördsstämman inträffar, hålla de sig derifrån, och sedan upgifva de, att de betalt sina ulskylder. Skulle de nu så lätt komma ifrån saken på sin blotta upgift, torde det ganska ofta hända, att ingen afgift komme att utgå. För öfrigt ber jag att få erinra, alt när R. o. Ad. nu beslutat en icke obetydlig förhöjning i den proc., som sjömanshusens föreståndare ega att beräkna, torde väl icke något hinder förefinnas, hvarföre icke samma åliggande, som de med det mindre arfvodet egt rum, äfven fortfarande bör qvarstå, sedan de erhållit ett högre; och jag tviflar på, att, om man icke har denna kontroll, de sjömän, som icke befinna sig på den ort, der mantalsoch, skattskrifningen sker, verkligen skola erlägga sina afgifter antingen på det ena eller andra stället; och, om det icke kan bevisas, att de icke erlagt den på någotdera stället, torde de oftast undandraga sig all bevilln., utan att någon kontroll derå skulle finnas. Hr Printzensköld: Gr. af Ugglas har, efter min öfvertygelse, rätt i sin vederläggning af Frih. Palmstjernas anmärknrr.
Ständer bifaller detta yttrande, deraf dliswa en följd, att Len Författning svin i anledning häraf stuve komma, med förutsättande af Kongl. Majus Nådiga bifall, att utfärdas, icke kan göra någon ändring i den, enligt allmän Lag, stadgade lösnings-rätten för Nabo tili alla sadane försålde Hus och Tomter, hwara Lagfart före Författningens utfärdande blifwit pabörjad; Deremot samma Författning jkulle blifma gällande i afseende pa alla sadane Köp, hmara Lagfarten förut icke blifmit pabörjad, änstönt asstutade innan Förordningen kungjordes; Hwilket dock Aikssens Höalofi. Ständer mördsamt underställes. Orebro den 27:de Iunii 1812. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Hög!!'. Prcst-StänLedam. magnar, dets Ledam. magnar, Ibi. ss. LtrömkLltst. st lUe 6 ren Pä Wätloft. Borgare-StänPä Hcdenv. Bonde-Ständets Ledam. »vägnar, dets Ledan, magnar, källkvist. ^.ncler8 Ericsson. VV. 'lullZreu. ' - .. Upp - Den Z Zulii. »sZy Uppläfl hos Ridd och Adeln den z Juli,'. Prest-Ständer deri z s - -> - Borgare - Sländet d. z Bonde-Ständer den z lwZrbsamt Memorial! Riksens Höglvfl. Stander hasma till desi Lag? lltssott remitterat Kongl. Majus Nådiga Proposition af den »9:de dennes, att ehuru allmänna Lagen i 4 Cap. 6:te och 7:de §. §.
288, bif. af Adeln, IX s 241, återrem, af Bon-. deStåndet, IX s 278, Ytterligare Utlåtande, VIII s 1098, 1099, lagdt 611 Ihrhdlingarne af Borgare-, Ståndet, IX s 670, bif. af BondeStåndet, IX s 674, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 688, förkast, af PresteStåiv» det, IX s 693. w» » dito till Stora Barnhuset i Stocka holm, Motioner remit. till Stats^och Ekon, Utskotten, II s 1191, 1210. Utskottens Betänkande, IV 4 s 77^, 776, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s io38, af BondeStåndet, IX s 1046, af Adeln, IX s io5i, af BorgareStåndet, IX s 1089, Afskrifning för Ume£ Magazin, II s 61 r. — angående, af tvänne i Bankens Räkenskaper såsom fordran balancerade Poster. BancoUtskottets Betänkande, VI 1 s 69, 7 bif. af BorgareStåndet, IX s 121, af PresteStåndet, IX s i3o, Afvittringsbevis, om, för "fterlefvande Maka, i händelse af nytt giftermål. LagUtskottets Betänkande, VIII 1 s 56—58, bif. af BorgareStåndet, IX s i32, af Adeln, IX s i36, af PresteStåndet, IX s 147» af BondeStåndet, IX s 154* Allmogens i vissa härader af Malmöhus» Län, om, dagsverksskyldighet till Dahlby och Flyinge, Konungens nåd.
De åtgärder, hvilka enligt ifrågavarande förordning hitintills verkställts af Borgerskapets Äldste i stad och Sockne-nämnd på landet, har Utskottet, med anledning af den förändrade kommunalrepresentation, som genom de den 21 Mars 1802 utkomna nya kommunal-författningar blifvit påbjuden, ansett böra uppdragas å landet åt Kommunal-nämnd och i städerna åt Stads-fullmägtige eller, der sådana ej finnas, åt allmän Rådstufva; hvarjemte Utskottet, enär ledamöter i Kommunalnämnd komma att utses efter helt andra grunder än Sockne-nämnd. ansett onödigt att bibehålla det i 2 mom. af denna § förekommande stadgande, att, der bränvinstillverkare ä landet skulle ega eller innehafva mer än halfva antalet hemman i socknen, vittnet skall utses af den Sockne-näin d inom närbelägen socken, ät hvilken Konungens Befallningshafvande detta uppdrag lenmar; hvilket till godkännande hemställes. § 40. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet här ofvan vid §§ 21 och 24 föreslagit och då Utskottei ansett försummelse att i behörig tid erlägga afgift för anmäld bränvinstillverkning icke böra bestraffas såsom lönbränning, har redaktionen af denna § blifvit sålunda ändrad, att de här förekommande orden: ”och afgiften blifvit erlagd” uteslutits; hvilket torde godkännas. § 41. Då, i de fall latitudsystemet i denna författning blifvit iakttaget, förhållandet mellan det lägsta och högsta beloppet af de flesta öfriga i denna artikel förekom - Sammans. Bevillning»-, Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon.-Pisk. Bet. Jfy? 2. 11 mande bötesbestämmelser är det af I till 10, har Utskottet ansett samma förhållande äfven i det här förekommande fall böra iakttagas; hvadan Utskottet hemställer, att ansvaret för den, sorn samtidigt tillverkar bränvin ä samma egendom uti flera brännerier, eller i samma bränneri med flera särskilda redskap eller å annat ställe, än han uppgifvit, mätte bestämmas till böter från och med 100 till och med 1.000 Riksdaler. § 43.
Detta allt , med hvad mera handlingarne innehålla, hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit5 -Och som, uppå Riksens Ständers, vid sine föregående Riksdagar framburna, underd. anhållan, vederbörliga undersökningar, om beskaffenheten af de lill Flyinge-och Dahlby Kungsgårdar utgjorde dagsverken samt om Allmogens yrkade ratt till befrielse från denna dagsverksskyldighet, numera blifvit verkstälde, hvilka undersökningar, såsom grundade på alla i orten och uti Kammar-Archivet tillgängliga upplysningar, synas innefatta ali den utveckling af målet, hvilken möjligen står att vinna , hafva Riksens Ständer alitsa icke funnit några hinder möta för en slutlig pröfning häraf. Hvad således beträffar Kronosamt Kronoskatte-Allmogens i Torna, Bara Harjagers, Rön - Underdåniga Skrifvelserl hebergs , Onsjö, Frosta och Färs Härader skyldighet att till förenämde Kungsgårdar utgöra vissa dagsverken; så och då detina arbetsskyldighet genom ofvan åberopade författningar är vorden bestämd, på grund af enahanda behof för Kungsgårdarne, hvilket ifrån början till densammas utgörande föranledt, samt dagsverkena, endast med den förändring, att de få lösas med penningar efter markegång, blifvit uti Staten, för det å Flyinge varande Stuteri påräknade för Stuteriets underhåll, hafva väl Riksens Ständer ansett, att, på sätt E. K. M. äfven i Nåder förklarat, lösen för dessa dagsverken , hvilka i berörde Stat äro upptagne till ett antal af 4752 2j~:dels ä 16 sk., icke kan, utan motsvarande ersättning, upphöra.
Eller hvad 3 A t t jag, Boni jag vore karl, skulle föredraga en 20 i r s flicka, som .vore barnslig och obevandrad i allting?, Xej, för ingen del. D$ skiille jag %tininstone anse inig böra underrätta henne om en hel del, innan jag gifter mig med henne. Jag skulle anse det rent af som en skyldighet att göra det. Eller också kunde hon på goda grunder anklaga mig för att ha w s å l t katten i påse ii^. Detta ämne liar jag för resten afhandlat i spengar,. Det skall bli roligt att höra hvad dn säger daroin. Hur det känns, nar ingen med intresse följer ens företag, har jag en tiimligen rik erfarenhet af. Ja, blif icke mulen, lilla syster, jag set nog a t t du intresserat dig för inig, men du har rarit s i långt borta och vi lm sällan varit i tillfälle att göra gemensaiii sak. Det gläder mig mycket, att du ej serverade mig en inoralkaka, för det jag sade svåga vinna, våga tappa,. Vet du, halfhet och feghet förefalla mig så ytterligt liimpna - buli! Det ar s i godt att veta, att de få, man håller af, se till motivet och den redliga viljan i ens handlingar, icke blott till resultatet, hrilket man icke alltid kan befalla öfver. Och, vet du, aldrig hade jag kunnat göra min novell s % rask, som den ar, om jag ej kännt glädjen öfver att ha en kamrat, son1 skulle förstått mig och som skulle gillat mins bevekelsegrunder, afven om andra envisades att misstyda eller med klander kastade sig ' öft-er det hela för a t t sönderslita det. Och sk tanken på, a t t kan inte den ene lyckas, sk skall val den andre! Bara man h %ller ihop. J a g undrar alls icke på, att du ar s&amp; förtjust i ditt hem, det skulle jag också vara, oin jag haft den lyckan att aga ett riktigt eget litet bo; liar har jag alltid kannt mig som en viil omhuldad inackordering, som nog värderar det han har, men ändå skiille tycka om ett hem, dar han kunnat inrätta allt efter sitt hufviid.
Men är Utsk:s förslag ett enkammarsystem, så är Hr Åkermans förslag äfven derutinnan att föredraga; jag har äfven sökt att visa detta, och mitt mest bestämmande skäl är, att jag icke tror att någon monarki kan bestå utan ett verkligt tvåkammarsystem, och derföre tror jag äfven, att ingen monarki kan bestå med allmänna val, derföre icke eller med ett sådant förslag, som Ulsk. framställt. Derutinnan är således Hr Åkermans förslag vida att föredraga framför Utsk:s, och jag kan ej neka, att jag hellre gifvet' mitt bifall till Hr Åkermans än till Utsk:s förslag. Det förstnämnda af dessa lemnar dock i fjerda punkten en frihet i kamrarnes sammansättning, som jag anser outförbar på Svensk grund. Hvad som egentligen karakteriserar Svenska nationens frihet, äfvensom dess författningar i allmänhet, är en egendomlighet, som ända ifrån de första tiderna gifvit sig tillkänna. Den gifvet' sig tillkänna deruti, att den census, som fordras för att blifva riksdagsman i Sverige, är absolut skild från hvarje census, som grundar sig på allmänna val, derföre att här är det egentligen personlighetsprincipen, som utgör census. Om man ser på Adeln, så råder derinom personlighetsprincipen; hvarje särskild familj representerar sig sjelf, utan att deruti ingår någon förmögenhet; i PresleStåndet likaså, det är ådagalagdt, och på samma sätt inom Borgareoch BondeSt:n efter yrken eller hemmansdel. På grund af sin egendom, sitt hemman, är bonden ledamot af sockenstämmor och deltager i communalbestyr, kan an - ISO Den 12 Mars f. m. våndas som fjerdingsman, kan sitta i häradsrätt, ra. e. o. en man ifrån första stunden, som han blifver jordägare, kan utveckla egenskaper, sådane, som det är en förstjenst att äga, till nytta för den commun, inom hvilken lian lefver och verkar.
Man har trott sig upptäcka andra egenskaper hos hunden än förmågan att bitas, andra organ än de skarpa huggtänderna, och man må ej förtänka att de som skola bekosta djurets utfodring också vilja draga den största möjliga nytta af detsamma. Taines varning för hundens glupskhet har i alla fall sitt stora berättigande, och svårigheterna att begränsa hundens aptit så att han icke, låt vara att det sker i bästa välmening, förtär sina bordskamrater, kunna för den pessimistiskt anlagde synas hardt när oöfvervinneliga. Frågan blir emellertid, om det mått af individuel frihet, som Taine tillerkänner sina statsmedlemmar, verkligen låter iorena sig med den utsträckning, han gifver statens verksamhetsområde. Detta sistnämda är ingalunda så inskränkt, som man af benämningen » vakthund » skulle Tumna tro; Taines stat är icke endast och allenast en polisoch militärstat. Såsom vi hafva sett, gifver Taine om ock med en viss reservation staten rätt att beträda privatlifvets områden, att vidtaga anordningar, som ej äro utan en bismak af socialism. De svårigheter, som alltid måste ställa sig i vägen vid försöken att uppdraga en bestämd gräns mellan statens och individens verksamhet, har ej heller Taine lyckats öfvervinna. När han tillropar staten sitt: härintill skall du gå men icke vidare, ty att gå längre, kommer att medföra den eller den skadliga verkan, så kan det vara af intressn att undersöka, om icke Taine låtit sin stat gå så långt, att den af honom förutspådda verkan inträdt, eller, med andra ord, om icke Taine tillåtit sin stat att öfver-skrida de skrankor, som han sjelf upprest emot dess alltför stora maktutvidgning. Taine tillåter staten att beträda de privata intressenas område på det uttryckliga vilkor, alt den der * vid icke kränker den enskildes frioch rättigheter. Han tillåter staten att expropiera enskild mans egendom, att monopolisera en mängd arbeten, att bevilja understöd och privilegier åt ej blott föreningar utan äfven enskilda personer, att reglera helso-vården m. m. allt i det allmänna intressets namn.
Denna var sådan, att väl endast de fem arbetande, ständige Ledamöterne voro tillstädes vid de dagliga sammankomsterna, men de af dem uppgjorda förslag förekommo vid slutliga öfverläggningar och omröstningar, som hölios i allmänna eller så kallade plenisammankomster, hvilka endast inträffade en dag i veckan, då de granskande Ledamöterne sålunda hade tillfälle att inhämta sammanhängande kännedom af förslagen och deröfver yttra sina meningar, utan att dagligen bevista sammankomster, hvartill deras öfriga göromål omöjligen skulle lemnat dem tid **). — Så länge denna arbetsordning bibehölls, deltogo ock de granskande Ledamöterne mestadels enhälligt i arbetet. Nu hållas deremot icke särskilda plena, utan arbetet fortgår lika hvarje söcknedag ***) i veckan; och således kan ingen sammanhängande kännedom af hvad som förehafves annorlunda vinnas, än genom bevistande af hvarje dags sammankomst. Kongl. Maj:ts Justitiäkantsler infinner sig väl dervid de flesta dagar, men kan troligen sällan öfvervara någon hel session; och ingen af öfriga granskande Ledamöterna besöker nu mera Lagberedningens sammankomster eller tager någon del i arbetet. Endast efteråt har jag särskildt företagit mig att genomgå de redan färdiga förslag, som ännu icke varit lemnade till trycket och blifvit på min begäran mig delgifna. Vid sådant genomgående har jag ansett mig böra uppteckna de anmärkningar, som förekommit mig, för att meddelas arbetande Ledamöterna, till det afseende, de må förtjena. Huru ofullständigt ett sådant deltagande i arbetet är, behöfver icke anmärkas. Den del af lagförslaget, hvarmed jag sålunda dittills varit sysselsatt, utgjordes af rättegångsordningen, i hvilken ändringsförslagen voro bland de mest genomgripande, och troligen äfven bland de vådligaste. Frågorne t. ex. om muntlig rättegång i Öfverrätterna, eller dessa domstolars öppnande för den så kallade pläderingen — om borttagande af prästanda vid sakers fullföljande från både öfveroch underrätter — vissa frågor om domstolarnes sammansättning, deras arbetsoch omröstningssätt — om den cirkumstanliella bevis - *)
Ty annars går det åt Kagnarök med allt hvad scenisk konst heter. Och icke blott detta, d. v. s. estetisk dekadens, nej jemväl etisk. Teatrarnes omätliga moraliska välde annulleradt, eller förvridet till motsatsen! Qvilket ansvar, detta att så förvränga en vigtig uppfostrande makt för vårt folk, främst dess ungdom, som antingen den ryckes från sina hederliga yrken att enrolleras i tvetydiga småteatrars histrionled eller från salongerna insuper all denna oestetiska smakvidrighet, all denna oetiska lättfärdighet, i båda fallen tar större och skarpare skada för lifvet än af något annat. När jag skrifver detta, har en trupp af tertiär rang slutat operera i den nya cirkus, framsläpande en ömklig tillvaro, som endast kunnat drägliggöras genom det gamla snuskiga knepet att dra till sig folk genom » gratisvinster » (som sällskapets medlemmar oftast vinna, emedan en stor del af pubiken skäms att vinna utskottsporslin eller gäss af miss Fays embonpoint! Cirkus står f. t. tom och nu sägs det att den skall apteras till Varieté-teater. Varieté-teater med kunglig loge, ämnad hysa h. m. konungen, h. m. drottningen, hennes k. h. kronprinsessan, h. k. h. prins * sessan Eugenie och öfriga det kungliga husets medlemmar och anförvandter! Sannerligen det blir den första i Europa och i — civilisationens historia! Jag fick nyss de » dagliga » förlustelseställena till 11 med Cirkus. Men med » E. V. » och Svea-ealen! De äro ju ständigt å prendre, annonsera sin ledighet, önska ej högre än att få fylla den stora luckan i våra offentliga lokalers så oändligt lilla antal (Svea-saleo konkurrera med Vasateatern — hm! hm! hm! ) Nåväl, deasa illustra ställen medtagna, blir antalet 13. Tretton! Nu erkänner jag mig tro på skrock. D: r Hagdabl säger ju annars att det blott är riskabelt, detta tretton tal, vid ett bord när maten ej räcker till åt fler än 12. Då är det farligt.
Stockholm den g 6 Juni! 1818- N:r 325. Riksens Hög loj]. Ständers Stats - Ut ks otts hemställan, angående tryckning af utskillige Tabeller öfver Stats - Verkets Räntor. Ti„ upplysning i afseende på Förslaget öfver Stats - Intraden es beräkning uti den nu faststäldte Riks - Staten, har Stats - Utskottet infordrat och från Kongl. Kammar-Collegiutn erhållit åtskillige, uti Tabell-form, Läns-vis uppgjorde specifike uppgifter öfver Stats - Verkets afkortade och anordnade Räntor. Och sorn des se Tabeller äro i Statiskt hänseende serde es upplysande samt deras uigitvande af trycket alltså skulle blifva af allmänt interesse; så har Stats - Utskottet ansett sig böra hos Riksens Höglofl. Ständer hemställa, om icke de samma måga på Stats - Verkets bekostnail till trycket' befordras för att tilldelas Publike Verk oell Authoriteter i Riket samt för öfrigt både i Stockholm och Landsorterne hållas Allmänheten tillhanda mot betalning. '3984 Stats-Utskottets Fetänkandm. Efter inhämtad förslags-uppgift* skulle kostnaden till tryckningen af en upplaga om 1000 Exemplar bestiga till omkring boo R:dr Rco och vidare för hvarje 1000 Exemplar blott er-i fördras, utom papperets värde, 3 R:dr 16 sk. i trycknings - arfvode. Om nu Riksens Höglofl. Ständer till berörde hemställan bifall lemna, sä skulle, ined anmälan härom, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållas, att Kongl. Stats-Cootoiret måtte få sig uppdrager, att verkställigheten häraf ombesörja, samt att i sådant ändamål så väl från Kongl. Kammar-Collegium infordra Tabellerne för de Län, för hvilka sådane icke ännu blifvit aflernnade, som ock å desse Tabeller låta tillägga dylik uppgift å Kronans behållne Räntor inom hvarje Län. Och torde Riksens Höglofl.
Sådane voro den värde talarens ord den 31 Juli 1848 och det visar sig således alt det varit en tid, då han med mig delat den Den 5 Juli f. m. 323 åsigten, att man icke borde förvandla små-persedlarne till en fix penningeränta, utan i en sådan persedel, hvilken i anseende till dess beskaffenhet, vore till värdet föga fluctuerande, men att detta värde likväl borde kunna efter tidsomständigheterne förändras. Jag har i detta fall ej kunnat förändra mina en gång fattade åsigter och hoppas alt derför vinna tillgift af R. o. Ad. Den förteckning å en mängd små-persedlar, som en annan värd talare upläst, för att dymedelst visa olämpligheten af deras bibehållande, lemnar jag i sitt värde; jag tror visserligen, att mången, som läser dessa på papperet, skall tycka det vara besynnerligt om de skola qvarstå; men jag ber att få erindra, det alla dessa persedlar äro långt ifrån alt i hvarje hemmansränta igenfinnas, de äro tvertom fördelade på 100:de, ja lOOfhtals hemman efter hvarje orts skatlläggningsmethod. Således är det sanna förhållande med desse persedlar och den omtalade löjligheten att dem bibehålla, som om man t. ex. skulle förklara för en laglighet att inom Kammar-rättens Revis:ns-kont. anmärkn-.r göras pä 8 och 12 sk:r, hvilka summor, betraktade hvar för sig, visserligen äro högst obetydliga, men, sammanlagda för året, dock utgöra en icke ringa inkomst för Kronan, alldeles på samma sätt som med små-persedlarne sig förhåller. Det har blifvit sagdt, att, på 50 år, deras värde möjligen skulle kunna stiga 10 proc. men icke mera: hvem finnes som kan garantera ett sådant förhållande, eller slår det väl i någons makt att förutse hvad efter 50 år skall inträffa?
Uppå tillstyrkande af Stats-Rådets samtlige ledamöter beslöt Kongl. Maj:t, att hos Rikets nu församlade Ständer begära det ofvanberörde af Cheferne för Landtförsvarsoch Sjöförsvars-departementenie såsom i främsta rummet behöflige ansedde anslag, tillsammans uppgående till en summa af Fem Hundra Åttatio Nio Tusen Åtta Hundra Fjorton (589,814) Riksdaler 52 sk. Banko, måtte ställas till Kongl. Majits disposition så tidigt, att dermed alsedda utgifter må kunna bestridas innan början af nästa sommar; och uppläste Chefen för Finans-departementet, Stats-Hådet Herr Friherre Palmstjerna i underdånighet till justering ett, i öfverensstämmelse med nu lättade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse i ämnet, hvilket förslag Kongl. Majit, enligt Stats-Bådets ledamöters underdåniga hemställan, täcktes i nåder gilla, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, hvarjemte Kongl. Majit befallde, att, i likhet dermed, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständers Stats-Utskott expedieras. Ex protocollo C. F. Smerling, STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BK C KM A N r 1854. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N.-o 39. X:o 39. Ank. till Exp. Utsk. d. 18 Jan. 1854, kl. 10 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Siats-Utskott, angående kapi talis ering af vissa till jordegare inom Elfsborgs Län från sjette hufvudtiteln utgående årliga ersättningsbelopp för jordförluster i följd af Trollhätte kanals anläggning; Gifven Stockholms Slott den 29 December 1853. 1 följd af Kongl. Maj:ts den l:ste sistlidne Mars meddelade Nådiga befallning, har dess Befallningshafvande i Elfsborgs.
Jag skulle således önska, att Magazinslnrättningen inskränkte sina functioner till de tvenne af mig nu anförde omständigheter, eller att dels förvara Kronans spannemål, och dels hålla säd i beredskap till användande viel de tillfällen, då Riket hemsökes af missväxt. Klander har jag äfven hört liktas emot MagazinsDirectionen; men detta är ej rättvist. Ty de föreskrifter, efter hvilka elen halt att rätta sig,' halva varit så obestämda, att om några misstag i afseende på förvaltningen ägt rum, de varit en följd af de befallningar, som blifvit Directionen meddelade, hvilka befallningar i deras ordning äfven kunna betraktas såsom misstag, enär ingen instruetion varit gifven. Friherre Sköldebrand, Pehr Eric, hade in; lemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, tå lyr dande: (Se Bilagan N:o 8.) Friherre Pock, Berndt Vilhelmi I anledning så väl af hvad Grefve von Platen, och Ven 17 April f. m. Friherre Anckarsvärd med flere anfört, då jag upplåste mitt svar å de anmärkningar, som vid innevarande Riksmöte blifvit gjorde vid Allmänna Magazinslnråttningen och dess förvaltning, som af hvad Herr Ehrenborg i dag yttrat, får jag förklara, att jag delar dessa Herrars tanka angående KronoBrånneriernes skadlighet för det allmänna. Mitt begrepp härom liar stadgats under det jag varit Ordförande i MagazinsDirectionen, hvarföre ock densamma i underdånighet hos Konungen föreslagit upphörandet af tvånne KronoBrånnerier på söder, det ena i Catharina och det andra i Maria Församling. Jag år således öfvertygad derom, att KronoBrånnerierne icke åro båtande för Staten , men deremot hinderlige för den allmänna Näringsfriheten, så mycket hellre som Folket för rättigheten af Brännvinsbränning, till Kronan betalar en dryg skatt. Herr af Schmidt, Georg Lars: