Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fagsan,t Allm. Besv.- o. Fion.-Utskottens Betänkande, N\o 1. 37 dylik hemtillverkning, så skulle jag tro, det llikets Ständer för närvarande ändaina'sonligast förfore, genom bibehållande af 1845 års bran vinsförfattning, dock med stadgande af några få, till förekommande af missbruk, ländande föreskrifter, hvilkas uppställning jag åt de mera sakkunnige vill öfverlemna; äfvensom, på det staten måtte erhålla en för dess många och stora behof nödig inkomst af rörelsen, att skatten för utöfning deraf blefve bestämd till förluijdt, förslagsvis må jag uppgifva ett fördubbladt, belopp mot livad den nu utgör, eller hvilken annan förhöjda afgift den torde skäligen kunna nu redan vidkännas. Hvad jag serskildt måste anmärka såsom en klandervärd och högeligen betänklig brist i det framställda förslaget, är att deri icke upptagits det stadgande, som i alla bränvinsförfattningar under långliga tider förefunnits och jemväl i den hittillsvarande af år 1845 anträffas i dess §§ 1, 23 och 32, förvarande åt Kongl, Maj:t Dess höga rätt att, då '‘högst vigtiga omständigheter” kunna föranleda ett inställande af bränvinsbränningen, nämnda åtgärd vidtaga. Om landet genom inträffad missväxt hotas med hungersnöd, eller om utländska handelsförhållanden gifva grundad anledning till farhåga för dylik brist, eller andra omständigheter af högst vigtig art erfordra, att spånlinden ej till bränvinstillverkning bör få användas, så måste regeringen, efter mintanka, helst när man tager i betraktande Sveriges afskilda läge, det hårda luftstrecket m. m., hafva sig öppet att, på sätt den hittills egt, sörja för landets viii medelst en åtgärd, som, om den uraktlåtes, måhända icke står att med något annat steg godtgöras. Då man uttryckligen förbehåller denna rätt att, först vid högst vigtiga omständigheters inträffande, utöfvas, synes faran af möjligt missbruk deraf icke böra föranleda till undanrödjande af sjelfva rättigheten.
Enär ifrån de vid 1835 års slut balancerade skulder, 41,759 R:dr 9 sk. 8 r:st., afräknas fondens fordringar och contanta behållning tillsammans 23,333 R:dr 38 sk. 2 r:st., så återstår såsom Fondens verkliga skuld vid samma års slut 18,425 R:dr 19 sk. 6 r:st. Revisorerne hafva fästat deras uppmärksamhet på följande, under dessa 2:ne år, genom Nya Passevolance-Fonden bestridde utgifter. l:o Till arrenden för vissa mötesplatser och planering af Ladugårdsgärdet hafva blifvit använde: år 1834 732: 30.11. år 1835 > 1,066: 7. 4. Revisorerne anmärka dessa utgifter såsom främmande för Nya Mötes-Passevolance-Cassans ändamål. 2:o. För Reerutoch Remont-möten vid Lif-Regements Dragonoch Husar-Corpser hafva blifvit använde: år 1834 för Dragon-Corpsen 4,387:35. 5. » Husar dito . 4,551:13. — gggg. Då, enligt Rikets Ständers beslut vid 1829 års Riksdag, när Nya Möles-Passevolance-afgiften beviljades, och 10:rle punkten i Kongl. Maj:ts derpå grundade kungörelse af den 27 Mars 1830, de besparingar, som ä denna Fond kunna under den bestämda Passevolancetiden uppkomma , äro att anse som Rustoch Rotehållares egendom, så följer oek häraf nödvändigheten att, vid granskning af en förvaltning, som rörer enskildes rätt, med största noggranhet och större uppmärksamhet än före den tid, då sådant förhållande icke ägt rum, tillse, det utgifter af den beskaffenhet att de rätteligen tillhöra Stats-Verket, icke drabba den O 7 na fond och sålunda inverka till minskning i den behållning, livar . O 7 öfver äganderätt är serskild Corporation af medborgare tillförsäkrad.
Särskildt utflygten till borgruinerna hade han omtalat för L.P.102 Har gjort en utrikes resa i estetiskt syftemål i sällskap med skådespelaren Lindberg.103 Flickorna A. talade om att när hans broder Carl rest härifrån hade han vid inpackningen kastat undan gamla bref från modren, hvilka legat i hans gömmor. Hon beklagade sig deri ofta öfver Gustaf, och i ett af dem stod: ”Gustaf har varit hemma och vräkt af sig en hel hop, som vanligt, så att pappa blef mycket ond.” Husliga scener förekommo ofta. Han har haft flera konditioner som informator i ”fina hus”.104 Tidningsnotis. Bröllop utan brudgum. Från Kristianstad skrifves: En ung artellerist här i staden, som i Lördags afton skulle vigas vid en äldre qvinna, lät sig vid bröllopsfesten ej afhöra. Då presten och bröllopsgästerna förgäfves väntat en stund, gingo de hvar och en till sitt. Artelleristen har sedan dess ej varit synlig i staden. Hans mössa skall hafva funnits vid en vak i ån, men man tror dock, att äfven mössans egare befinner sig på det torra. (Sydsv. Tidningsnotis. Gambetta var i sitt hem sjelfva älskvärdheten mot sina vänner, vänlig och öfverseende mot sina tjenare. Af alla var han älskad och ärad. Då en gång under middagen en af hans bekanta spådde honom i kort och i dem trodde sig läsa en stor fara för Gambetta, berättade denne halft leende, halft på allvar, att en somnambul redan för flere år sedan förekommit hans spående väninna, i det hon sagt hans moder, som då ännu icke hade något barn, att hon skulle få en son, hvilken stora öden förestode i hans land, men som väntades af ett sorgligt slut; mord af qvinnohand. Sjelf var Gambetta i sjelfva verket, trots sitt frimodiga väsen, vidskeplig, liksom en Napoleon. Han uppsökte ofta en somnambul i Rue de Tournai, och hon förutsade honom under kejsardömets sista år, att han skulle två gånger komma i spetsen för regeringen. Äfven denna qvinna förkunnade honom ett våldsamt slut.
Dessa lättnader blifva emedlertid otillräckliga, så länge icke sjelfva crediten och capitalernas omsättning understödjas af en reform i de lagar, sorn handla om fordringar, å hvilka förskrifning ej är leornad. En sådan reform tarfvas, enligt mångas tanka, i allmänna lagens stadganden, dels ang:de praescriptionstiden för fordringar å utborgade varor, hvilka grunda sig endast på säljarens bok och räkning, dels uti den bevisningsrätt lagen stadgat för deras gi11tighet. En handlande eller fabrikant äger nu icke allenast att utkräfva en sådan fordran under loppet af tio år efter det varan blifvit aflemnad, utan han kan äfven, ända till slutet af denna långa tid, genom beedigande af sin egen bok, om denna finnes ordentligt skrifven, gifva åt krafvet fullt vitsord emot den annars upptagna rättsprincipen, att ingen må äga svärja sig till penningar. Det förra af dessa stadganden synes väl lända endast till vinst för köpmannen; men i sjelfva verket lider både han och gäldenären deraf — den förre, emedan de långa utborgningar, sorn deraf blifva en följd, hindra honom att omsätta eapitalet, och öka äfventyret af förluster, hvilket allt consuqienten naturligtvis måste betala med högre priser, än eljest behöfdes för en skälig handelsvinst — och den sednare, emedan han nu nödvändigt i 10 är måste förvara alla qvittenser, för att kunna värja sig emot möjligheten att blifva krafd än en gång; samt slutligen det allmänna derigenom, alt detta bruk alstrar en benägenhet att lefva på framtidens bekostnad, hvilken kanske utgör en af de med mesta skäl öfverklagade olägenheter uti vårt samhälle. Om deremot praescriptionstiden förkortas, lägger detta i alla fall icke hinder i vägen för köpmannen att lemna sina kunder så lång credit han behagar; skilnaden är endast, att han, sedan räkningen är förevisad till betalning, kan inom en kortare tid, än nu är möjligt, på annat häll skaffa sig pennin3 H. 32 Den j Mars e. m. gar för densamma,’ såsom för annan förskrifning, i män af den credit gäldenären äger.
Herr Grefve Mörners underdåniga utlåtande inhämtat, det nu brukliga förfarandet med vanartiga och sysslolösa Qvinspersoner, hvilka insättas å GorreCtions-huset här i Staden, vara sådant, att förr än en slik åtgärd vidtages, alla försök göras, ätt till undvikande af denna utväg, såsom den sista, och om personens frejd för öfrigt sådant rnedgifver, förskaffa densamma husbonde eller arbete; helst på Landet, der mindre anledningar till Den 8 Mars; till utsväfningar, lättja och liderlighet förefinnasj samt att alla Arrestanter, som, i brist af annan laga sysselsättning, inäst intagas å Correctionshustt till arbete, till dess ordentligt näringsfång för dem yppas, äga, i grund af dessabeslut, tillfälle att dagligengifva Ö fver-St å th ålla re-E m bete t tillkänna de mindsta anledningar till tjenst eller näringsfång, hvarvid undersökning oni dess verklighet, till förekommande af hvarjehanda underslef, genast anställas, samt om tjensten finnes verklig och ej, som oftast inträffar, bestående i ett ogrundadt föregifvande, Arrestanten entledigas och öfverlemnas till den uppgifne Husbonden, om han är tillstädes, eller förpassas till .Landshöfdingen i det Hän, der han är boende, om han ej sjelf afhämtar personen. Och som desse anstalter hufvudsakligen äro öfverensstämmande med de grunder Kongl. Majit i ofvanberörde måtto stadgat, och afpassade efter det särskildta förhållande, som med Hufvudstadens styrelse inträffar, har Kongl. Majit ej funnit anledning att deruti förordna någon ändring; men då desse åtgärder, utan stöd af gifven föreskrift, äro följder af Herr Öfver-Ståthållaren Grefve Mörners enskildta utmärkt beröinliga och nitiska förhållande under utöfningen af sitt Embete, har Kongl. Majit funnit skäligt, med förklarande af Sitt fullkomliga bifall till de af Herr ÖiverStåthållaren i detta hänseende vidtagne utvägar, gifva dem kraft af lrg, som vid Hufvudstadens styrelse framdeles bör noggrannt följas och iakttagas.
Under en resa i de södra provinserne har jag erfarit, hurusom de åtgärder, hvilka vidtagits i anledn. af de mera liberala grundsatser i fråga om tullbeslämmelserne, som vid sista riksdagen gjort sig gällande, haft den verkan, att åtskilliga osttryckerier dels inom Småland och dels möjligen äfven i Skåne blifvit nedlagde i följd af täflan från utrikes orter, och att ägarne af de hemman, der ost förut tillverkats, förändrat sin tillverkning till bränvinsbränning och således, i st. f. alt åstadkomma en vara, som besparade tillförsel från utlandet på samma gång den utgör en nödvändighetsvara, numera föröka tillgången på sådant, som utgör öfverflöd och en verklig skada för nationen. Då emedlertid dessa omständigheter kunna hafva menlig inverkan på bankens säkerhet, anhåller jag att få väcka den motion, att tullen på ost må förhöjas, så alt denna vara må hädanefter såsom hitintills kunna tillverkas inom landet. Den andra motionen jag önskar väcka, är, att stämplingsafgiften på tidningar måtte förhöjas i likhet med hvad denna afgift är i andra länder, så att densamma må motsvara den tyngd tidningarne innehålla, på det Statsverket må tillgodokomma någon ersättning för forslingen af dessa tidningar, som upgå till flere pund. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr., upläste en motion af följande innehåll: 342 Den 30 December e. m. Alt R. St. befatta sig med åtgärder som uteslutande böra tillhöra den verkställande makten, torde väl en hvar erkänna icke vara fullt lämpligt. Sådant äger dock rum i afseende på upsigten och kontrollen öfver Götila Kanals vidmakthållande, till utöfvande hvaraf R. St., genom sina Fullmäktige i Banken och Riksg:s-kont., utse ett ombud som deltager i Kaual-Direkt.-ns åtgöranden och ett annat, som deltager i granskningen af samma Direkt:s förvaltning. Denna upsigt, härledande sig ifrån de tiller dä Götha Kanals byggande erfordrade R. St:s medverkan genom årliga anslag, synes mig likväl icke böra ifrågakomma att af R.
Den sisle talarens förslag var ganska knapphändigt, ty genom ordet oför ändrad t, skulle det blifva omöjligt att få något tillägg till PresteSl:s beslut, d. v. s. skulle mitt förslag icke kunna komma under pröfning. Jag är nöjel med hvad Hr von Hartmansdorff begärt, blott jag får bort ordet oförändra dt, ty eljest är jag säker på att detta ord skall ligga lill hinders för möjligheten alt få något tillägg. Jag anhåller alltså, alt vi må få företaga punkterna i enlighet med discussionens fortgång och efter StatsUtsk:s betänk. Jag tror det lätta vara att få propos. på hvarje särskild punkt, och att man ej bör binda sig genom ett så snärjande förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att PresteSt:s beslut blott innehölle tvänne punkter, ehuru den första kunde sönderdelas i många flera. Den första bestämde anslagssumman till 600,000 r:dr och godkände de af Utsk. föreslagna villkor; den andra gjorde ett tillägg till dessa villkor; således om förslaget att instämma med PresteSt. skulle punktvis föredragas, så borde, enl. Hr Landtmrs tanke, tvänne proposrr derom framställas; den första proposm kunde anses innefatta sjelfva hufvudsaken, och vid dess framställande hade de olika meningarne tillfälle att såsom contra-propos:r göra sig gällande, hvilket äfven vore förhållandet om PresteStrs beslut framställdes i sin helhet; enl. Hr Laodtm:s tanke inverkade det således alldeles icke på beslutet, om målet till afgörande framställdes på det ena eller andra sättet, då R, o. Adis majoritet i hvarje fall hade tillfälle att uttrycka sin mening. Hr Lagerhjelm: Om jag ej orätt uppfattat innehållet af discussionen, så hafva de fleste talarne bestämt sig för önskan att få propos. på PresteStrs beslut, och då en sådan framställning, som den ja-propos:n innehåller, icke utesluter Gr.
Vid samma tillfälle, som ledamöter utses lill städernas Taxerings-ComiLeer, skola suppleanter utväljas till minst en tredjedel af hvarje Taxeringsmanna-class. §. 96, I städerne ombytas årligen taxeringsmännen, på det stitt, att en tredjedel hvarje år utgår, der sådant med antalet öfverensstämmer, men eljest hälften, under iagttagande deraf, att i Fahlun och Sala, Borgare och Bergsmän med hvarannan alternera; de väljande likväl ohetaget att åter inkalla de afgående; hvarvid dock det afgående antalet skall var? i förhål - Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande j N.-o 12. 55 lande till personalen inom hvarje dass, samt de Taxeringsman skola afgå, åt hvilka en sådan befattning längsta tiden varit uppdragen. De, hvilka erhållit flesta rösterna, skola, genom Magistratens försorg, så tidigt derom underrättas, att, i händelse några afsägelser inträffa, suppleanterne må kunna tillkallas. §. 97. Öfver-Ståthållaren och Konungens Befallningshafvande skola, på anmälan af Handels-Collegium i Stockholm samt Magistraterne i de Öfrige städerne att skattskrifningarne äro verkställde och allt öfrigt, som bör tjena till grund för Taxerings-Comiteernes åtgärd, i den ordning som vederbör, bestämma tiden för deras sammanträden. §. 98. Ledamöter dertill väljas på allmän Rådstuga, så väl af Borgerskapet, som öfrige inom staden skattskrifne invånare af de stånd och classer, som, enligt hvad förut stadgadt är, ega i taxeringen deltaga och hvilka, der så tillgång är, böra i staden ega hus och tomt. §. 99.
Stdan Eder Kongl. Maj;t i Nåder anbefallt numera aflidne Revisions-Secreteraren af Risell t, att, å Justitire-Cancellers-Ämbetets vägnar, ej allenast besöka fästningarne i Riket, för att efterse förhållandet med dervarande fångar, utan ock att taga närmare kännedom om arbets-inrättningame i Carlskrona och Wadstena, och bemälde Revisions-Secreterare med underdånig Perättelse om sin förrättning inkommit, Äng. inr. af ett allm. arb och Correctionsh. m m. IOJ har Eders Kongl. Majit täckts kalla undertecknade till Ledamöter af en Committé, som hade att taga berörde ämne samt hvad Revisioi sSecreteraren yttrat och tillstyrkt i öfvervägande, och utlåtande deröfver afgifva, i hvilket ändamål Revisions - Secreterarens ofvannämnde Berättelse blifvit till Committerade ölverJemnad, tillika med en af Eders Kongl.
N:o 164, i anledn. dels af K. M:s nåd. propos., _ang:de låneunderstöd för anläggning af jernväg emellan städerne Orebro och Nora, dels af väckt motion i samma ämne. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £10 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 9 prot.utdr. för gårdagen samt pleniprot. för d. 12 Juni f. m. Företog H. 15. o. Ad. val af Bänkman inom nedanstående Eänkm:s-Afdeln:r: 4:de Bänkm:.«-Afdeln.: efter N:o 154, Frih. Bennet, Carl Steffan: 15:de Bänkm: s-Af deln.: , 1257, Hr Eding, Fullm. Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik; 23:dje Bänkm:s-Afdeln.: , 2183, Hr Gripensvärd, Jakob Olof; 24:de Bänkm:s-Afdeln.: , 2209, Hr af Harmens, Henrik Otto. Och befunnos vid valförrättningens slut, hafva blifvit till Bankmän utsedde: inom 4:de Bänkm: s-Af deln. : , 49, Frih. Fleetwood, Georg Wilhelm; 23:dje Bänkm:s-Afdeln.: , 2156, Hr Burenstam, Axel Adolf; hvaremot för 15:de och 24:de Bärikm:s-Afdeln:ne några väljande icke inställde sig. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 12 och 15 dennes på hordet lagda utlåt. N:o 218, i anledn. af erhållne återremisser å betänk. N:o 51, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster. Härvid företogs först och bifölls Utsk:s hemställan, att de beslut, som i afseende på inkomst-titlarnes beräkning fallas, icke må lägga hinder i vägen för de ändringar, hvilka kunna blifva en följd af R.
Den år 1858 ytterligare tillförordnade jernvägskomité, som af flera anförda skäl ansåg Arvika vara en af de punkter, som nordvestra stambanan under alla förhållanden borde beröra och att banans rigtning genom Wermland derigenom äfven till stor del bestämdes, förklarade sig, enär genom banans utstakning öfver Nedra Frykens utlopp genom Norselfven i grannskapet af Harsäter det produktiva och folkrika Fryksdals härad komme att erhålla förbindelse med jernvägen, samt staden Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 47. 25 Carlstad, såsom provinsens hufvudort och belägen vid Klarelfvens utlopp i sjön Wenern, otvifvelaktig! förljenade att af jernvägen beröras, och anställda undersökningar ådagalagt, att några fördelar i tekniskt eller ekonomiskt hänseende icke skulle vinnas genom banans utläggande längre in i landet från Christinehamn till sjön Fryken, sakna giltig anledning att för banan antaga någon annan sträckning, oaktadt banan derigenom i sin fortsättning från Christinehamn till Carlstad skulle komma att på nära fyra mils längd anläggas i närheten af Wenerns norra strand. Samtlige komiterade, hvilka haft att yttra sig i fråga om anläggandet af en stam-jernbana genom Wermland, för åstadkommande af en jernvägsförbindelse emellan de förenade rikenas hufvudstäder, hafva sålunda uttalat sig för banans anläg gande öfver Carlstad.
Min öfvertygelse är således att den omtanke och försigtighet, som man uti detta fall iakttagit, är temligen öfverflödig. I alla händelser bör den ej sträckas längre, än nödigt är. Jag vill icke bestrida, att ju en lättnad genom TJtsk:ts förevarande förslag blifvit åsyftad för den skattdragande allmänheten; men på samma gång jag medgifver detta, tror jag dock man bör taga sig till vara att icke gå så långt uti uppställande af försigtighetsmått, att den åsyftade lättnaden derigenom tillintetgöres; och om man tror att det sökta målet kan uppnås på ett enklare sätt än Utsk:t föreslagit, synes det mig icke böra klandras, om man vill fästa uppmärksamheten deruppå. På dessa skäl vidhåller jag mitt jakande om återremiss. Pri h. Hermelin, Carl S a m u e 1: Det har här blifvit yttradt, att man med lätthet kan vid kyrkan af vederbörande prest erhålla den ifrägav:de vidimationen. Med anledning häraf anser jag mig dock böra fästa uppmärksamheten derå, att man redan nu hör presterskapet i allmänhet beklaga sig öfver mängden af dem i närvarande tid tilldelade och åliggande göromål, samt att det, till följd deraf, kan antagas såsom temligen sannolikt, att de skulle blifva ganska missnöjda öfver den tillökning i göromål, som bereddes dem, om en mängd personer inställde sig vid kyrkan eller i deras hem, för att uti ifrågavarande fall begära deras biträde. Hvad åter beträffar den del af allmänheten, som uti detta ärende infunne sig hos Borgmästare, Magistratspersoner eller Kronobetjente, är min förmodan, att de af nämnde tjenstemän skulle affordras lösen eller betalning för deras härmed hafde besvär. Ur. Mörner: Då det under diskussionens lopp kommit till it. o. Ad:s kännedom att de öfrige Stånden redan i ämnet fattat beslut, anser jag mig böra frångå mitt förra yrkande på återremiss samt hemställa att 11. o. Ad. måtte bestämma sig för en gifven åsigt i frågan. I öfverensstämmelse härmed anhåller jag om H.
I flera dagar hade en fullkomligt ovanlig och derföre så mycket mera märkbar dysterhet herrskat i kommerserådets väsende. Man insåg lätt, att det endast var genom den yttersta ansträngning, han förmådde bibehålla ett sken af sin fordna dryga och bekymmerslösa hållning. Under obevakade ögonblick, då rolen glömdes, syntes han i den grad jemmerlig och betryckt, att det skar Rosa, som följde hans rörelser, djupt i hjertat. Erinringen af de ord, hennes mor för några veckor sedan yttrat, vaknade nu på nytt, likväl i ett helt annat ljus, än hon då sett dem. Hon anade ett samband och en verklighet, hvilken, isynnerhet för hennes föräldrars skull, kom henne att darra och bäfva. Men om detta qvalde henne å ena sidan, fanns det äfven, å den andra, känslor, mäktiga och djupa, som bestormade den arma Rosas hjerta. Mannerstedt hade, straxt efter den märkliga Nyårsmorgonen, förklarat, att, som han numera såg sig i tillfälle att företaga resan till Lund, ville han ej längre uppskjuta med fulländandet af sin akademiska bana, hvarföre han bestämt den 1 Februari till sin afresa från H**. Under denna mellantid afslöt han alla sina lektioner och öfriga små affärer. Äfven i kommerserådets hus hade han upphört att infinna sig. Såsom orsak härtill uppgaf han, att den djupa sorg, hvilken tryckte hans hjerta, gjorde honom oskicklig för allt sällskap; han var dessutom nödsakad att för sina studier återtaga den tid han hittills försummat. Rosa anade, att Mannerstedt upptäckt, det de begge sväfvade vid randen af en afgrund, samt att hans starka själ, med hela dess manliga kraft, arbetat att hålla både sig och henne uppe. Dubbelt värderade honom Rosa, och det sårade icke mera hennes qvinliga finkänslighet, att han anat, huru innerligt tillgifven hon var honom.
I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. i gårdagens plenum, med bifall till Hr Gr. o. Landtm:s derom gjorda hemställan, beslutat att i dag företaga valet af ledamöter i Förstärkt LagUtsk., efter det de å föredragnings-listan förekommande ärender blifvit behandlade, samt att jemväl i anledn. deraf, plenianslaget icke innehöll att valet skulle ske vid början af plenum, 3y6 De» 2ft Februari. utan endast i detta plenum; hvarföre också detta val ej kunde företagas inpan de bordlagda ärenderne blifvit genomgångne. IIr Prytz: Efter den uplysning Hr Gr. o. Landtm, lemnat, är det de frånvides eget fel att icke hafva tagit kännedom om beslutet, och således ingenting att åtgöra vid saken. Vid härefter punktvis företagen pröfning af Bevilln.Utsk:s nu föredragna Betänk. N:0 33, förekotnmo: lista punkten, Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Hvad nu föredragna Betänk, angår så kan man om detsamma säga att Utsk. flitigt öfvat sig i probabiIitets-Ua 1 kylen. Jag tror likväl icke att man kan instämma deruti att dessa upgifter äro »för ringa tilltagne» mot hvad de i verkligen kunna blifva. Hvad jag till en början vill uttala är att vid första påseendet af dessa beräkningar kan man nästan hemta stoff till den lysande tafla som här blifvit updragen öfver landets handel och financiela tillstånd, men om man närmare skärskådar förhållanderrie, så faller den origtiga grund, hvarpå man här vid lag byggt, och taflan torde blifva stämplad såsom i högsta grad illusorisk och saknande sanning. Ett förhållande, så mycket mera att beklaga, då man ihågkommer hvilken person det är, som updragit denna tafla och att han mer än någon annan bort vara invigd i våra förhållanden och vetat på hvilken grund han byggde* innan han vidtog hvad han gjorde.