Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r, i öfverensstämmelse med skogs-komitéens förslag samt innehållet af K. M:s i H. VII. 14 210 Deu 4 November e. m. ämnet aflåtna skrifvelse, aatt häradsallmänningarne borde bibehållas oförminskade och oskiltade samt stå under Skogsstyrelsens vård och förvaltning, i ändamål af enahanda regelbundna förvaltning som kronoskogarne, men med rättighet för dem, som efter hittills gällande grunder kunna anses såsom delegare i dessa allmänningar, att tillgodonjuta den behållna afkastningen deraf, antingen in natura eller med de derför inflytande penningarne, på sätt delegarne kunde sins emellan öfverenskomma; dock att kostnaden ej mindre för skogarnes indelning, der sådan ej redan skett, än äfven för deras vård och skötsel, skulle i första rummet af afkastningen godtgöras.» Bonde-St., som icke biträdt detta beslut, aflat emellertid till K. M. en särskild skrifvelse, hvari Ståndet anhöll, att K. M. måtte taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke allmänningarnes skötsel snarare borde öfverlemnas åt allma imings-intressenteriK» sjelfva. I anledning häraf afgaf K. M. till Skogsstyrelsen en befallning att vid uppgörande af skogslagen fästa afseende vid denna Bonde-Sfcs hemställan. Derefter framlade Skogsstyrelsen i sitt betänk, öfver skogslagstiftningen i riket, rörande härads-allmänningarne, ett förslag, som i det närmaste öfverensstämrie med den sålunda af Bonde-St. uttalade mening, nemi. att Skogsstyrelsen borde tillse att dessa skogar erhölle samma behandling som kronoskogarne, men att deras skötsel skulle af häradsboarne ombesörjas, derest de icke bestyret åt Skogsstyrelsen öfverlåta ville. Det vid 1856 års riksdag bifallna förslag afsåg således att ställa häradsallmänningarne under Skogsstyrelsens omedelbara vård och förvaltning, då deremot det andra förslaget afsåg att ställa dem under allmän nirigs-intressenternes förvaltning och åt Skogsstyrelsen endast öfverlemna tillsynen öfver dem.
Embete innestå^- ende för Lanesad 7188; 46: 7, D>to för Heinola Magasin ifrän Den Z Zehruani. rZr 1802 till och med 1806 4704; ?4- Dito wid Lovisa Magasin Arén 1802 till och med 1807 - 12808.' Zi2. Dito för äldre Aren 24097: 20: y. H, Heinola Magasin. Borga Magasin. Fastigheter 6382: iz: Z. Förstott pä betingad Spanmäl 7500: ,4824: 44: §. Cno - rZ2 Den 5 Zebruarir Cuopio Län, Cuopio Magasin. Inventarier - » 121: — 7. Joensu Magasinet. Inventarier 80: 33: n Fastighets 1293: 26: — Utborgad Spanmäl 319: 16: — Warkaus Magasin. För Länesad utestående , » - 666z: 46: Fastigheter 1774: Wasa Län. Utestäsnde för ut borgad Säd - 421: 41: 4. Wasa Krono-Bodar. Materialier z: 21: 4. Ny Karleby instäldte Bränneri. Uleåborgs Län, Uleåborgs Magasin. AflidneKrono-Fogden Lergdnms Balance 223: 4: i. Oliquideradt b^us bocks Vränwins Arrrende 195: 43: 4. Utborgad Säd i Cajana Härad - 340: 33. 4. Materjalier r: 27: 6- Fasiigheker 1938: 25: 4. bestående för La« nesäd i senare lider utlcmnad - 5164: Z4: 6. Oersatt af hwad Landshöfdingen emottagil till Spamnäls uppköp » 2ZFi: ig: 4. z. Stockholm den 26 Augusti 1809. i., c. k. L. ^VLKIberZ.
23 bruksingeniörerne efter tio års tjenstgöring erhöllo lönen fördubblad, men sedermera icke någon vidare tillökning, hvadan Akademien hemställde, att landtbruksingeniörernes årsarlvoden måtte regleras i öfverensstämmelse med hvad stadgadt blifvit för lärarne vid elementarläroverken, eller med 500 R:drs förhöjning för hvart kinte år intill det tjugonde tjensteåret, hvarigenom således en högre aflöning skulle komma landtbruksingeniörerne till del allt efter som de användt en längre tid i tjensten och med större erfarenhet kunde mera gagna det allmänna; och då landtbruksingeniörernes tjenstebefattningar vore ganska magtpåliggande för modernäringens fortgående utveckling samt derjemte ytterst mödosamma och ansträngande, äfvensom då, med nutidens stegrade fordringar för kompetens till dessa tjenster, landtbruksingeniörerne, innan de såsom sådana vinna anställning, måste genomgå en flerårig och kostsam lärokurs, fullt jemförlig med den, som erfordras för vinnande af akademisk grad eller anställning vid Statens högre verk, samt då landtbruksingeniörerne icke kunde vänta någon ytterligare befordran, ansåge Akademien en sådan löneförhöjning högeligen påkallad. Departements-chefen (se Statsråds-protokollet sid. 37) ansåge väl äfven billigheten fordra att, efter vissa års tjenstgöring, löneförhöjning kunde landtbruksingeniörerne tillgodokomma, men hyste deremot den åsigt, att de olika löneklasserna icke borde vara så många, eller uppflyttning ske efter så korta mellantider, som Akademien föreslagit. En så hastig förhöjning i löneinkomster, fastän medgifven lärarne vid elementarläroverken, förekomme dock icke i allmänhet för tjenstemän inom andra klasser och betingades, enligt Departements-chefens tanke, icke heller i allmänhet af inträffade förändringar i de verkliga behofven. Då, enligt hvad kändt är, behofven i allmänhet småningom tillvexa, har Utskottet deremot ansett det af Landtbruks-akademien framställda förslag om landtbruksingeniörernes uppflyttning i högre lönegrad hvart femte år med en löneförhöjning af 500
M:t täcktes låta alla räntegifvare Länseller Districtvis. höras, huruvida de önska att framgent bibehålla sin nu ägande optionsrätt» eller huruvida de åstunda att för framtiden ovillkorligt erlägga räntor och kronotionde i contant. Uti de orter, der räntegifvare ingå på sistnämnde förslag, komma alla räntor och kronotionde att dädanefter betalas efter hvarje fem år uträkuadt och för de fem nästkommande åren bestämdt medeltal af sednast förflutna 10 årens markegångspris på hvarje persedel, som finnes uti hemmantalsoch jordeboks-ränlan, äfvensom på kronobonden. För åren 1846 till och med 1850 gäller medeltalet af markegången för åren 1836 —1845, och derefter sker ny uträkning för de nästkommande fem åren, o. s. v. allt framgent. Den markegång, sorn bör ligga till grund för dessa uträkningar, skall sättas uti April månad, enligt föreskrifterne i 9 punkten. För de räntegifvare» hvilka förbehålla sig optionsrätt till leverering in natura, eller betalning i contant, blifva nu gällande föreskrifter till deras kraft och verkan fortfarande bibehållne. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 24 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Maj i&jS. Preste-Ståndet den 23 Borgare-Ståndet den 23 Eonde-Ståndet den 24 Mikels Ständers underdåniga Skrijvelse, angående beredande af ny loeal Jör Riks* Archi vet. (Stats-Ulsk. Uti., N:iis 211 och 311 samt Mern.» N:o 330 S. A. K. Vid senast för flutna Riksdag medgåfvo Rikets Ständer, alt det af Riks* gälds-Gontoret nu begagnade hus finge användas tili framlida loeal för Riks - Expeditions - Utskottets Förslag till und.
Riket balancerar emellan magtlöshet eller sjelf, standighet, mitztröstar jag aldeles icke om sjelfstandigheten, sä wida Staksbehofwcrne ej ensamt uttagas af Folkets tillgångar, utan med minsta möjliga afseende dera, sökas och winnås igenom Realisation 'af sadan jord, som hittils ej medgiswit »agra inkomster. Jag räknar det för e» werkelig politique, akt ej wäcka sörtwiflan, men deremot uplifwa industrien. StatsWerket och det Allmänna skulle troligen winna, i förening med den enskilda Hushällningen. Begärdes pä bordel. (Lrefwe körner, AZolpb 6öran, crindrade att länge sedan blifwit förestagen en samfäld Beredning af Oeconomie och StatsUtskotten öfwer detta amne, och proponerade alt delta dictamen mätte fä dit remitteras. Zerr ak korstoNes', Lamusl, anmärkte akt Friherre knäbeck förstag syntes gansta godt, Men hemstalde likwäl, om icke särstildt undantag för HaradsAllmänningar borde göras. Sedan Grefwe Lun§e, som lågt berörde Dictamen pä Bordet, frän sin begäran derom afstätt, blef, uppå gjord proposition, Friherre Kuäbecks Dirta - 842 Den 13 November Diktamen remitteradt till den samfaldta Beredningen af Statsoch OeconomieUtstotten. Uplastes ett sä lydande ifrän StatsUtstottet ingifwit Wördsamt Memorial?
Gerna vill jag medgifva, att det finnes andra bergslagsorter, än Fahlun, der en sådan skola skulle kunna förläggas, men då i och omkring nämnda stad finnas alla nödiga elementer för undervisningen, och dessutom de der redan befintliga samlingarnas, etc. förflyttande till annan ort alltid skulle medföra ökade kostnader, torde det vara största skäl att låta skolan qvarblifva der hon en gång blifvit förlagd. Mina kamrater inom Kommers-Collegium hafva i sitt tillstyrkande af bergsskolans llyttning bland annat yttrat, att skolan borde vara så organiserad, att derifrån kunde utgå personer, försedde med de kunskaper, som i bergsvetenskaperna fordras för att blifva anställda som bergsingeniörer. Antagom nu, att hvart annat år utgå 20 dylika lullbildade bergsingenjörer, så frågar jag, hvilka utsigter de hafva för sin framtid eller hvad de skulle komma att lefva af. Då landet endast eger 9 bergmästare, och ledighet således sällan kan uppkomma och lemna utsigt till erhållande af en dylik plats, den enda ordinarie befattning i Statens tjenst som bergsingeniörerne hafva att aspirera till, samt Staten endast består arfvoden åt 6 ringare tjenstemän, med benämning grufveingeniörer, som oftast sakna sysselsättning, hade de för vinnande af utkomst ej annan utväg än att söka arbete och anställning vid större jernverkstäder, men några sådana kunna blott till obetydligt antal finnas i vårt land, till följd af vår jernhandterings egna beskaffenhet. Möjligheten att åstadkomma en produkt, afsättlig på verldsmarknaden, hvilar ej blott pä våra malmers Den 18 April f. m. 249 utmärkta egenskaper, utan kanske främst dernppå, att smältningen försiggår med träkol, men som hvar och en vet, kunna ej malm och träkol föras fånga vägar utan ofantliga kostnader, oell förädlingsverkstäderna måste derföre anläggas i närheten af de ställen, der råämnena finnas att tillgå. lietta hindrar naturligtvis skapandet af stora verkstäder, i likhet med utlandets. Bergsskolan bör således ej hilda ingeniörer, utan personer med så stor insigt i bergshandteringen och förmåga att förklara de fenomener, som dervid kunna förekomma.
Efter framställning af orsakerna till det betryck, hvaraf jernhandteringen i allmänhet skall lida, samt de förmenta medlen till afhjelpande deraf, hvartill motionären isynnerhet räknat tackjernstillverkningens befrielse från d« onaturliga och för Riket skadliga band, som derå hvila, samt en utvidgad rättighet att välbehagligen använda koltillgångar, bar motionären föreslagit: 1:0 att, då minst tre fjerdedelar bland delegarne i en masugn å hytte-stämma sig derom förena, det måtte vara dem tillåtet att hvttebruket nedlägga, i hvilken händelse de delegare, som i annat hyttelag ej ingå., genast komma i åtnjutande af de i efterföljande 2:ne punkter föreslagne förmoner, dock med skyldighet för hvarje hyttelag att derförinnan fortfarande drifva blåsningen, på sätt och i den ordning, som hittills skett; 2:0 att, med undantag af egare utaf de hemman, som höra till de hyttelag, hvilka ej blifvit upplösta, hvar och en, som inom Bergslag besitter hemmansdel, må ega frihet att ej mindre anlägga Stångiernshamrar, till det antal och den storlek, han för godt finner, än äfven Försälja sina kol till hvilken som halst inora eller utom Bergslag; samt 3:o, att endast det stångjern, sorn för utrikes export å våg föres, måtte med afgift till Kongl. Majit och Kronan beläggas, och denna afgift bestämmas till visst belopp för hvarje 100 Skeppund, samt i proportion mindre för ringare belopp; yrkande mptionären, för den händelse, att detta förslag icke antages, att rättighet måtte Bergsmännen medgifvas till fri utförsel af tackjern emot erläggande af tujlj svarande emot tackjernets Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottels Betänkande, JV:o 109. 5 värde, i jemförelse med stångjernets, äfvensom motionären företett en från Kongl.
Preste Ståndet, som vid förliden riksdag, lät sig inledas till det praelimenaira beslut, om skalteförenklingens förknippande med Statsrcglcringen, hvilket sedermera åstadkom så myckel huller, föreslog, d. 26 Sept. 1848, de öfriga Stånden och, när det misslyckades, jemväl K. M., en bemedling i delta hänseende. I den underd. skrifvelse, hvilken Ståndet, d. 23 Okt. 1848, heslöt härom afgifva, yttrade det, att liemmansränlans förvandling till fix penningeränta innebure ”en skattenedsättning, långsam under lugna tider, men påskyndad af pröfvande eller oblida skickelse!’”. Inom Ridderskapet och Adeln, antogs för gifvit, och uttalades som oftast, att grundskatternas nedsättning var del ändamål, som med den s. k. skatteförenklingen syftades. Ehuru Adeln är, näst BondeSt., den största jordegaren i riket, gjordes på Riddarhuset, mot skatteförenklingen, det ihärdigaste motståndet, och då en ledamot, Gr. Mörner, Johan August, oförbehållet påyrkade skattemindskning, tog han BondeShs bästa till bevekelsegrund. Han sade, på detta rum, d. 10 Okt. 1848: ”Jag begagnar tillfället, att öppet förklara, att hvad jag, för min del, åstundar, ur icke blott skatteförenkling, utan äfven skattejemkning, d. v. s. skalteminskning, enär jag, såsom egare af så väl säteri och frälse, som kronoskattehemman, vunnit den öfvertygelsen, att en sådan åtgärd skulle vara ett af de kraftigaste medel till höjande af Svenska allmogens välstånd”. Om man således kan, utan fara för misstag, anse för gifvet, 246 Den 3 Maj. att sknttemindskning är hvad sora egentligen åsyftas af dera bland 14.
Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, » » Direktionen för Civilstatens pensions-inrättning, » » Direktionen öfver Arméens dito, » » Konvoy-kommissariatet, » » Styrelsen för allmänna vågoch vattenbyggnader, » » Skogsstyrelsen, » » Kommittéen för salpeter-ärendena, » » Ofver-intendents-embetet, » Stuteri-öfver styrelsen, » Kongl. Serafimer-ordens-gillet, 7) » Direktionen öfver Stockkolms allmänna barnhus, » » Direktionen Danviks hospital, » » Landtbruks-akad emien, från Direktionen för Kongl. Theatern, » » för Teknologiska institutet, » Chefs-embetet för Telegraf-verket, » Kongl. Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan, » Chefen för Statens jernvägsbyggnadev, hvarjemte till Revisorerne blifvit öfverlemnade dels den berättelse, som särskildt i nåder förordnade Revisorer afgifvit rörande manufakturoch ull-diskont-fondernas förvaltning år 1859, dels ock ett sammandrag af räkenskaperna för samma år öfver de under Kongl. Kommerse-kollegium ställda fonder och särskilda medel. I likhet med hvad vid föregående stats-re vision er iakttagits, upptages det vid granskningen befunna förhållandet särskildt för hvarje verk. Kongl. Stats-kontoret. § i. Detta embetsverks förvaltningsåtgärder bestå uti disposition af de till riksstaten hörande medel, generelt, enligt den af Rikets Ständer uppgjorda statsreglering och gällande författningar, samt specielt öfter Kongl. Maj:ts för särskilda fall meddelade nådiga föreskrifter. Till dessa förvaltningsåtgärder komma vidare befattningen med stats-verkets ordinarie spanmålsrörelse, redovisningen för de till undsättning vid missväxtår anslagna medel, summariska kontrollen öfver indrifvandet och levereringen af kronouppbörden jemte restantierne derå, inseendet öfver Karta-sigillata-verket samt Krono inspektionen i Avesta, äfvensom öfverinseendet å Myntoch Kontroll-verken. Den speciella redovisningen sker genom verkets protokoller, registratur, special-stater och memorial-böcker, Kongl.
Vid vlrldsutst~llningen ha 92 kvinnor erhiillit utmtirkelse inom sektionen för de fria konsterna, och guldmedalj tilldelats 4 kvidiga? konstnarer. Asien. Kvinrsoröp.else i Japan. Idun Stockholm, Iduns Fredagen den 2? N:r 52 (419) Prenumerationspris pr år: Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., månadsuppl Barngarderoben kr. telef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktionssekr. : Helene (interns hvita flingor falla redan på den grafkulle, under hvilken stoftet af en ädel bortgången af vänfasta händer bäddats till den långa hvilan, men hos tacksamma efterlefvande bevaras minnet af hennes lifsgärning, och denna hågkomst utgör helt visst en långt betydelsefullare vård öfver griften än den, som huggen i granit väl smeker ögat, men hvilken tidens tand ej lämnar ohärjad under sitt förstörelsearbete. Vårt land har på skolans gebit fått namn om sig att hafva verkat banbrytande. Hvarje landvinning på detta område bör därför, utan att skatta åt egenkärleken, antecknas, och de personer, kvinna eller man, som fört saken framåt, äga rätt att blifva ihågkomna af samtiden och eftervärlden. Det är med dessa grundsatser som ögonmärke vi också nu rista runan öfver en på skolans arbetsfält här nyligen bortgången framstå- ende banbryterska, föreståndarinnan för Nya Svenska Samskolan i Helsingfors, frö- ken Helene Alfthan, som den 14 juli i år afled i Nådendal efter ett långvarigt lidande. Fröken Helene Alftban, dotter till guvernementssekreteraren och grosshandlaren Anton Alfthan och hans maka f. Schröder, föddes i Viborg d. 3 februari 1837, den nionde i ordningen af tolf syskon. Redan från unga år hade frö- ken A. med hängifvet intresse omfattat lärarinnans mödosamma och ansvarsfulla kall. Efter åtnjuten skolundervisning vid fruntimmerskolan i Viborg verkade hon som lä- hvarje helgfri Aktiebolag. Utgifningstid: Träffast säkrast kl. 2 — 3. Tryckeri fredag.
St. och Regeringen gillas, så är det ganska säkert, att allmogen, från hvilken största skattebidraget utgår, nedlägger ali brännvinsafverkning, och hvarigenom den betydliga bevillning, 75o,ooo r:dr, som jag tror nu påräknas, blifver en summa på papperet, men ej i verklighet. Att genom en dylik åtgärd uppkalla ett verksamt medel till fyllerilastens hämmande, vågar jag för min del betvifla, ty den, som är ohjelpligt begifven på fyilerilasten, later ingalunda rätta sig af brännvinets dyrhet, sora tros vinnas af den höga beskattningen. Om denna lastbara person ej kan åtkomma brännvin, så förskaffar han sig utländska rusgifvande drycker, som i statsekonomiskt afseende äro mera skadande. Alt brännvinsafverkningen förmedelst den föreslagna orimliga beskattningen förminskas uti Riket, tyckes vara ganska säkert, eller ock att brännvinet stiger till ett högt pris; men jag befarar, alt den säkra följden deraf blifver, att brännvin införes från våra grannstater och försäljes för lindrigare pris än hvartill denna vara, som vanan gjort begärlig, om icke till öfverflöd, åtminstone till dagligt måttligt bruk, härstädes kan med uträkning tillverkas, och hvarigenom stora penningesummor mäste utgå utur Riket för att rikta utländska speculanter. Jag har hört omtalas, att i Preussen en kanna brännvin får köpas för ett myntvärde, som hos oss svarar emot 18 sk. riksg.sedlar, och om denna berättelse är en sanning, må man vara öfvertygad, att millioner kannor brännvin derifrån ganska säkert utskeppas hit, lofligt eller olofligt, ty begäret efter vinst är gränslöst.
Flos Ridderskapet och Adeln har såsom skäl för begäran om återremiss anförts, att, då Rikets Ständer tillkännagifvit sin önskan, att skyldigheten att hafva pass för resor inom landet malte upphäfvas, det icke vore konseqvent att utan förändring antaga ifrågavarande .§, der en stor del af kontrollen i afseende på afgiftens erläggande grundade sig på föreskrifter om den resandes pass; att, om man ej kunde komma derhän, att helt och hållet afskaffa särskild bevillning för utländska handlande, man åtminstone icke borde höja den till en sådan grad, som nu vore föreslaget, utan i stället bibehålla den i likhet med Kommitterades förslag; att uppställningen dels gåfve anledning till den föreställning, som skulle personerne förtullas, dels äfven i öfrigt i åtskilliga detaljer kunde gifva skäl till anmärkning. Ehuru Utskottet icke förbisett vigten af hvad inom Borgare-Ståndet bfifvit anfördt för borttagande af ifrågavarande afgift, har likväl Utskottet, vid det förhållande, att åsigterna såväl inom Presteoch Bonde-Stånden, hvilka antagit Utskottets förslag, som inom Ridderskapet och Adeln, som återremitterat detsamma, synas i allmänhet vara eniga derom, att särskild bevillning utaf utländske handlande och handels-expediter bör erläggas, ansett sig icke kunna frångå principen om dylik bevillnings bibehållande. Men då den inom Ridderskapet och Andelo samt Borgare-Ståndet förda diskussion gifvit anledning till ytterligare öfverläggningar om lämpligaste sättet att, derest afgiften bibehålies, vinna nödiga kontroller i afseende på afgiftens behöriga erläggande, bar Utskottet ansett sig böra gifva § en ny redaktion; och hemställer Utskottet att Rikets Ständer behagade gilla den uppställning <§ enligt bifogade förslag erhållit. G) Bevillning af utländingar för konserter och dramatiska eller andra föreställningar. § 17. Ilos Ridderskapet och Adeln har i afseende på ifrågavarande § blifvit framställd samma anmärkning, som inom bemälda Riks-Stånd gjordes i fråga om nästföregående §, eller att kontrollen på afgiftens erläggande grundade sig på föreskrifter om den resandes pass.
Liksom de flesta kvinnor hade äfven hon en tid före och efter bröllopsdagen varit insöfd i ljufva drömmar och sedan vaknat upp och yrvaken börjat se sig omkring, undrande hvart ödet fört henne, på hvilken höjd i samhället hon blifvit ställd genom sitt giftermål, och hurudan den fader är, som hon skänkt sina barn. Tio år hade hon nu redan varit gift! Tio år hade hon dolt sitt bittra lidande under glada leenden; tio år törstat efter ett älskande hjärtas varma, lifgifvande kärlek !. Hon tänkte tillbaka på den tid, då hon var tillsammans med Rob, tänkte på sitt kära hemland, där hon nu icke varit på så länge, och dit hon så ofta längtade; på alla de kära små stigarne och de breda skugglika alléerna, där han brukade gå vid hennes sida, då hon var ute med sina väninnor. Hon såg så tydligt dammen, där de hvita näckrosorna gungade, de gröna ängarna, där han brukade jaga bort korna ur hennes väg; hagen, där han plockade björnbär åt henne; den spegelblanka sjön, där de brukade åka skridsko tillsammans, då han alltid var redo att skydda henne mot den skarpa vinden. O! du bjärtegode Rob! Hur väl hon mindes hans djupa sorgsna blick, som så tydligt talade om hopplös kärlek! Då skrattade hon åt honom, men nu tänkte hon med vemod tillbaka på den blicken. Hur ofta hade hon icke under alla dessa år gjort sig den frå- gan, om det icke varit bättre, att hon gifvit ho nom sin hand. Stundom hade den plågsamma tanken uppstått i hennes hjärta: kanske sökte han blott mina pengar! Nej — nej icke han. Men hon har icke tid att drömma längre. Tre Uppmana edra bekanta att oförtöfvadt prenumerera små glada barn leka omkring henne, de skola på Idun för senaste halfåret, då de härigenom erhålla nu klädas af och föras till sängs. Hon är en det intressanta och rikt illustrerade julnumret gratis. god, plikttrogen moder. Aue. 1895 hals och hölja henne med kyssar. Detta är hennes lycka. Det är vinter. Gladt strålar solljuset öfver de snöbetäckta gatorna i den stora staden.