Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag medgifver utan svårighet vigten af denna reflexion och lämpar den gerna som en Varning för framtiden på mig sjelf, men jag tror dock annu att jag hvarken genom beskaffenheten, eller mängden af de förslag jag framställt, röjt någon öfverdrifven kärlek till förledande theorier. Åt forskningen inom fantaJ siens områdan lemnar jag visserligen stundom min tanka, men ännu hafva ej drömverldens mystiska bilder förvillat de begrepp jag äger öfver den verkliga. Att det goda missbrukas Den 3 Februarii. i denna sednare är en sanning, men då denna sanning bevisar att det goda finnes, så hafva missbruken, framställande det onda, i och tued detsamma förtydiigadt för den tänkande mensk* ligheten, skillnaden emellan dygder och brott. Finnes väl på jorden något ämne, i hvars spår rysligare följder af missbruk och förvillelse röjås än Christna religionen? och skulle likväl, något upplyst och varmt hjerta vilja rösta mot dess antagande, om den ej funnes':? Se der mine Herrar, utvecklingen af det ämne, som under sistförflutne Riksmöte här framställdes och upptogs, och sorn jag vid detta nu satt å bane. Måtten J, mine Herrar, genom Eder upplysta och opartiska granskning, i detta utlåtande inse, att jag ej föreslagit något, hvarken constitutionvidrjgt, eller för våra öfverläggningars frihet och värdighet skadligt medel. Motionens driffjäder är ett rent nit för det sanna och rätta, och dess framträdande i dagsljuset, är ett uttryck af min öfvertygelse, öfverensstämmande med mången annan vältänkandes. Jag har varit lång, förlåten det, men mina motståndare hafva, under erkännande af tankens förtjenst, fjettrat den med så många band, och hafva med så mycken skicklighet bortskymt dess ljusa sidor, att jag nödgats restaurera taflan, för att göra den åter åskådlig. Om samtiden skulle tveka att afgöra denna frågas halt, så skall den kommande Den 3 Februarii, Iei oförsagdt bestämma hvem som haft rätt, dea som talat för, eller den som talat emot offent* ligheten. Grefve von Schwerin^ Fredric Bogislans:
Här har äfven, om min uppfattning varit riktig, blifvit yltradt, alt vi behöfde en centralisation af fattigvården. Måtte Gud bevara oss derifrån! Kågot större ondt kunde knappast finnas, ty dess följder skulle vara af den mest ingripande art. Jag tager mig friheten fästa uppmärksamhet på vådan af att Ständerna skulle alltför mycket fördjupa sig i denna fråga, och får i sådant afseende åberopa det exempel, England lemnat oss, till hvad grad ett folk kan skapa sig olyckor genom misstag i delta fall. Således fordras, att frågan behandlas af en Regering, som från sin upphöjda synpunkt kan uppfatta alla de mångfalldiga detalj-förhållanden, sorn böra afses, då det kommer an på att afväga, att icke den fattige blir undertryckt af den like, men också, att icke den, som har något, må blifva röfvad, icke af fattigdomen, men af sjelfsvåldet och lättjan; hvarföre jag också har svårt att förstå, huru Frih. Cederström, med de premisser han framställt, kunnat tillstyrka ett särskildt Utskts tillsättande för målets behandling. Jag kan icke begripa, huru han kunnat tro det vara en möjlighet för några delegerade af RiksStm att i detta ärende tillvägabringa ett lyckligt resultat. Jag anser detta omöjligt, och jag, som anser det vara nära nog ett förnärmande af Regeringens omdöme i val af comiterade, om vi skulle tilltro oss att finna comiterade, soin bättre skulle fullgöra sitt värf, än de comiterade som haft ärendet sig uppdragetjag får för min del förklara, att jag icke allenast tillstyrker afslag å frågan om ett särskildt Utsktstillsältande, utan äfven anhåller, att detta anförande måtte få till Ekon.Utsk. medfölja, såsom uttryck af en allvarlig önskan, att Utsk. icke måtte befatta sig med frågans behandling, utan tillstyrka Ständerna, att i önskningsväg hos Konungen framställa deras behof af fulländade lagförslag, innan Ständerne kunna ingå i sakens pröfning. Hr Stuart, Carl:
I närmare ett hälft sekel har den högt aktade gamla efter sin företrädares, mamsell Kiblbergs, d ö d och några år dessförinnan utan biträde skött denna icke obetydliga affär. Än i dag bibehåller h o n sin goda syn, sitt aldrig svikande minne, sin förvånande arbetskraft o c h sina många vänner, tillD å tant Augusta utfrågat honom, berättar hörande alla samhällsklasser. Med den svenska hon, hvad hon upplefvat under, hans bortavänligheten förenar hon ock något af den finska varo, och han är artig nog att ej afbryta I envisheten o c h uthålligheten, och dessa i samband torde ha bibehållit henne vid den förträffliga hälsa henne, men genom att nicka eller ruska på och de så godt s o m obrutna krafter, af hvilka den hufvudet visar han sitt deltagande. Till sist vördade åldringen ännu är i besittning. ber tant Augusta honom sjunga en visa. Han synes vara litet ovillig därtill, men går slutK o n s t. ligen in därpå och uppstämmer: Sjukdomsfall. Fru Hedda Wennerberg, född grefvinna Cronstedt. f. d. ecklesiastikministern » Bort i fjärran land i söder, Wennerbergs maka, insjuknade i slutet af förra Konstnärernas byggnadslotteri. Bristen på en fullt lämpdär orangedrufvan glöder » etc. veckan. Tillståndet, som redan i lördags var högst lig utställningsoch samlingslokal för våra konstnärer Han synes själf blifva rörd och vid orden betänkligt, förvärrades ytterligare under denna har alltid gjort sig synnerligen kännbar här i hufvudsta» men på dig jag tänker ofta » sänker han vecka, i det håll åt hjärtat flere gånger besvärat den. För att om möjligt afhjälpa denna brist hafva konstsentimentalt hufvudet på sned. Plötsligt tystpatienten. Krafterna äro till ytterlighet nedsatta. närerna nu fått tillstånd att anordna ett större konstlotteri, till hvilket de själfva skänkt en hel mängd nar han. Tant Augusta frågar, hvad han vill, konstverk, många af stort och framstående värde. men han svarar ej. Slutligen hviskar han henne Dessa konstverk finnas för närvarande utställda i Ett hundraårsminne för kvinnoröreli örat — han generar sig för de kringstående sen.
Och byckshängsler och sigaler och Sådan strunt som kansche ändå inte När jag får sälgat går allsomalls till hundra rixjäls. Sötta du sicka mäj Hellre KånTanter för jag behöver till hyrran och en cidenkapa och smått som ska utt och IngenTing kåmer in för alla menischor så bedrar di mej förr jag är besjeddlig emot er. Sötta du sicka mej snart pängar ellest är jag olöckelig menisha och det tror jag vist at du kan förr nu så Har jag fåt höra att du skal få ett så Rikt gifTe och då täncker du wäll på mej som ä din gamla vänn, nu kåmer du wäll inte te ståkolm för än du Är gift och då håpas jag at du inte glömer Bårt dinn Gamla ven uttan hälsa På som du vari vant til men nu så Skal jag flötta För vi ha nu så sträng kjänstgörring med Dansa var eviga dag fyra timar hvar förmidag och repatisioner imellan, åt så vi hiner innte Stort anat mäd och då är dett så svårt Att bo så långt Bort så att nu så skal jag sägga dig att jag ska flötta til numera schutiåtta till stykjuttareBaken för å vara lite närmare Till der som du wett att bina bode och så skal jag Beräta att jag blivit Owen med Fia för hon Hadde alti så dållit sälskapp mäd bobekjänter och såddant och det kan Inte jag tålla för åm en Håler sej till di som är bäter så Har ändå inte fålk Så mycket at talla och så Hadde Fia så dålliga affärder Så ingen bätre kunde koma till dörn och bösta, på Uttan at det stod en skomacharepåjke eller madamm eller än den ena och än den andra som sprang i traporna och Nu så skal jag bäräta dig att jag var utte på jurGården i går på första mag och vi var två som hade en wang såm kåsta tie rixdaler bancko såm väll var dyrt män vi slap at betalla för scharschafärn
Gadelius , 1818» 9 K Ytterlig, ,ä!n ,°Mar ™ iv7 äts ; c Afgår Linet af SaltpetterFonden i Capital i->000- 88475o I ars Kanta, a 3 Procent - . ’$60'' — 12,3^0 Förskott till LTUDiscontFonden ; Odisponerad tillgäng i Banken vid samma års slut, circa" hvars skujd till Banken, utgör , .gi Cusaos eg.„ F„nJ i Kkta ulIgällgtr MS DiscontRänta år ,g,8 calculerad till omkring 7 I>02<5>^7 \tJ,‘gare biträde a Fond får begagnas . ' & r‘ -B:co, som till Discont - 491,236: 11. 5. 489,041: S:a 5*80,327: ii. 5. Summa Slockholm den 23 Martil 1818. II. Afgår: Iso Förskott till UllDiscontFonden 2:0 Intresse till LåneBanken år 181S på Förslag - 14,500 3:0 Aflöning och Arfvoden 7,000 4:0 Discretioner - 750 5:0 SkrifMaterialier, HusReparationer och diverse utgifter 2,500 6:0 Till FörslagsLån afsättes enligt Hölofl. Utskottets tillstyrkande 3 - 7:0 Öfrige AfsättningsSummor , bestående i Iso Till DiscontLån för dem, som verkställa spånad med Mekaniska Machiner, i vanlig Discontväg , enligt repartition 18,000: 2:0 För Eskilstuna Manufacturister Dito - i6,OOOs 3:0 För Pappersbruken Dito 40,000: 4:0 För Fabrikörerne L. Fresk, L. J. Söderberg dr Arosenius, Maser tlr Comp., J. Z. Tillander och S. Owen 30 Procent öfver
En sådan inskränkning gjordes dock ej af sednaste Ständer, då de beslöto upphäfvandet af bördsrätten i stad; och denna omständighet åberopades äfven af Kongl. Maji såsom det hufvudsakligaste skälet för Hans vägran af sanktion å Ständernas omförmälda beslut. Det måste ock medgifvas, att, utan en inskränkning i berörda syftning, vunne viderboende och nabo en större rätt, än de nu ega, äfvensom att obilligt vore, om denna rätt finge begagnas till rubbande af emellan närskylde träffade aftal, vid hvilka skyldskapsförhällandet och den välvilja, som deri har sin grund, kan hafva inverkat. Men den inskränkning Utskottet föreslagit i antalet af de bördemän, som omtalas i 6 kap. 1 § Jorda-Balken, lill hvilket lagrum hänvisas i det Nådiga Förslaget, föranleder dock en inskränkning äfven i denna del af samma förslag. Vid granskning deraf i öfrigt förekommer ock, som skulle viderboendes och nabos rätt att lösa pantsatt fastighet ej i någon mån vara beroende af det skyldskaps förhållande till pantgifvaren, i hvilket den står, för hvilken panten uppbjudes. I för slaget säges nemligen, att lösningsrätt till försåld fastighet för viderboende och naho ej må ega rum, då säljare och köpare äro i uppgifna skyldskaps-förhållande. Annan rätt torde likväl ej böra komma i fråga i ena, än i andra fallet; och tilläfventyrs har meningen i förslaget äfven varit sådan. Åtkomsten till fastighet genom dess uppbjudande pantevis är i visst hänseende lika med en försäljning deraf utmätningsvis. Emellertid har lagstiftaren i 1 kap. 1 § Jorda-Balken såsom särskilda laga fång upptagit köp och pant, och derföre torde förslaget härutinnan böra så förändras, att det eger tillämplighet i begge fallen. Emot den återstående delen af det Nådiga Förslaget har Utskottet åter ej haft något alt anmärka.
Hår; Hästeller Tagel 1 skålp. ~ 8 andra slag, ej specificerade Fria. Håroch Tagel-arbeten, med eller ulan infattning och lås 1 skålp. 4 — Häck tor, Hakar och Hg skjör 1 skålp. — 50 Hängslen och delar deraf: af siden eller halfsiden 2 25 andra slag 1 skålp. — 75 Anm. För spännen och ringar medgifves icke något afdrag i vigten: Hö . Fritt. Ingefära-. torr 1 skålp. — 7 svltad 1 skålp. — 40 Husblås; se Lim. Hållrot; hänföres under Apotheksvaror. Indigo; se Färger. Förslag till Tull-taxa. 499 Qvantitet för Tu II be räkningen. Instrumenter: Fältskärs-, Mathematiska, Optiska, Fysiska och Navigations-, med eller ulan fodral: alla slag, monterade opliska glas, Barometrar och Therniometrar derunder inbegripna Musikaliska: Fleuler, Klarineller och Oboer Guilarrer och Lulor V;oler Violonceller och Contrabaser Waldbom och Trompetter Posloch Signalhorn Trummor och Pukor Klaver och Pos liv Harpor Fortepiano: tafel-samt slående s. k. Kabinelts-flvglar . flvgel - Speldosor Anni. Utgöres infattningen af Guld, Silfver eller Sköldpadd tullbehandlas hela dosan såsom arbeten af nämnde slag. Orgelverk Ej specificerade lori ullas lika med sådana bland ofvanupp räknade, hvarmed de närmast kunna jetnföras. Anm. Särskildt inkommande tillbehör förtullas efter 15 af värdet Inventarier, Skepps-: nya, ej specificerade, icke hänförliga lill husgerådssaker eller beklädnads-persedlar brukade å förolyckade eller sjöskadade utländska fartyg. Ister, Svineller GåsJern: gjutet:
Utskottets yttranden, pag. 37 af Utlåtandet, N:o 435, Litt. B., i denna punkt: äfvensom Ståndet antog ett så lydande tillägg vid beslutet om anslaget lill Båkoch Fyringsväsendet: ”Härförutan anhålla Rikets Ständer i underdånighet, att, hvad utöfver den bestämda summan kun Bih. till^R. S. Prot. 1S41. 9 Sami. 2 Band. 26 202 Prot. Utdr. d. i5 Mars iS^U de erfordras till fyrars, båkars och sjömärkens inrättande och förbättring, mätte, framför alla andra ifrån Handelsoch Sjöfarts-fonden utgående kostnader, bestridas af denna fonds tillgångar.” 5:o Angående anslag till dockbyggnaden i Carlskrona. Ståndet beslöt, att för dockbyggnaden i Carlskrona och sysselsättning derstädes för arbetsfångar eller så kallade allmänna arbetskarlar, anvises ett Extra-Stats-Anslag af 66,666 R:dr 32 sk., att med 16,666 R:dr 32 sk. årligen utgå under loppet af 4 år. 6:o Angående anslag till fullbordande af vattenledningen i Carlskrona. Ståndet beslöt, att Rikets Ständer må hos Kongl.
Den precaira existence som denna folkklass på skogarne hafva, antingen såsom torpare, backstugusittare, undantags-ägare eller obesultne skatterätts-ägare, rubbas oupphörligen genom skiftesförfattningarnes tillämpning och det fordras blott delning af hemmanets ägorymd, för att utdrifva en mängd sådane hushåll, som endast fattigförsörjningsbidragen och träffade öfverenskommelser i afseende å fattigvård, hålla qvar der de tillkommit och någon tid vegeterat. Uti detta sakernas skick, utveckladt från äldre tiders åsigter och den, nästan till naturordning öfvergående samhällenas utvecklingsprocess, är hvarje genom författningar stadgad represive åtgärd, en våldsamhet som icke ens kan urskuldas genom kända behofvet af något bättre så vida ej detta bättre på samma gång kan subslilueras. Det är härvid som vid många andra tillfällen, ett »rf af olägenheter, som vi emottagit från förfädren, och som vi med redigare begrepp i samhällsangelägenhelerne, tyvärr icke, enligt våra såkallade högre åsigter, kunna andra, utan ingripande åtgärder, som tiden måhända göra öfverflödiga. Vi hafva icke emottagit, som Nord-Americanarne, i sednare tider våra skogar och den yta de bekläda, under lika omständigheter och institutioner, med fria händer att handla. Våra förfäder trodde sig ofta göra det rätta, men det jäfvas nu af oss, likasom mycket hvad vi företaga troligen skall jäfvas af våra efterkommande. Naturen, som känner inga considerationer och hvarken med vekhet eller med Tackling utförer sina verk, anvisar oss härvid som alltid rätta vägen att följa. Att låta samhället, så väl under dess stigande som fallande välstånd, under dess Ständigt vågformiga beskaffenhet; sjelf taga sin yta, är visserligen det rätta i alla fall. Denna yta kommer måhända aldrig någorstädes att finnas jemn, på klotet som vi bebo, men så länge clemia gemensamma boningsplats Ännu läcker till för oss alla, må det vara hvar och ens enskildta sak att söka göra den så förmånlig för sig, som tid och omständigheter medgifva. På Verldsstyrelsen beror det föröfrigt i hvad mån det lyckas eller icke.
13 före vid kyrkotiondens indragning till Kronan något särskildt anslag till vinoch byggnadssad icke kunnat denna, då ännu ej bildade, församling tillgodokomma; att dylikt anslag icke heller sedermera blifvit församlingen tillerkändt, äfven som att den Kronan behållna tionde-spanmål inom Socknen består af 1 tunna 24 kappar från Göstrings och Wifolka häraders och 5 tedels kappar från Kinds och Ydre häraders fögderier, eller tillsammans 1 tunna 29 f^dels kappar; — och då alltså utredt är, att Ulrika församling saknar anslag till vinsäd för dess kyrka, samt billigheten bjuder, att den, i likhet med de fleste andra Rikets församlingar, kommer af en sådan förmån i åtnjutande, anser Utskottet, helst vederbörande embetsverk och myndigheter, öfver den underdåniga ansökningen hörde, till densamma tillstyrkt bifall, att dylikt anslag bör nämnda församling beviljas. Som emedlertid, för redighets vinnande i räkenskaperne, lämpligast är, att ifrågaställda spanmåls-anslag bestämmes i jemnt tal till 2 tunnor, att, på sätt tillförene i likartade fall egt rum, utgå i penningar efter länets markegångspris, får derföre Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte bevilja Ulrika församling ett anslag af 2 Tunnor spanmål, att, enligt för orten gällande tionde' stadga, såsom vinsäd för församlingens kyrka, i penningar efter länets markegångspris årligen utgå. Stockholm den 8 September 1854. I 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 286. Atik. till Exp.-Utsk. d. 9 Sept. 1854 kl. 2 e. m. Utlåtandej i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt lifgifvande af Samling af Författningar rörande Armeen, dess Styrelse och Förvaltning. CU. A.)
Och af RiksdagsFullmägtigen från Elfsborgs Län Hans jansson, att, då papperets tillverkning, stämpling och kringsändande vore för Staten betungande , dess anskaffande för den deraf är i behof ofta förenadt med långa resor , och Embetsmäns tid upptagen med redovisning för detta papper; att chartering å lysningssedlar måtte upphöra , samt Statens härpå grundade inkomst contant uppbäras och redovisas af Herrar Kyrkoherdar, hvaremot vice Talmannen inom Hedervärda JinndeStåndet Jon Jonsson ansett de åberopade resor för lysningschartors anskaffande icke förtjena något afseende, då de icke päkalla3 af någon ovilkorlig nödvändighet , utan kunna undvikas genom Herrar Pastorers benägenhet, att emottaga penningar och vid årets slut tillägga den erforderliga chartan ; deruti RiksdagsFullmägtige Erik ylnclersson från Westerås Län , Botvid Jonsson från Östergöthland , förre Talmannen Lars Olsson från Bohus Län och Eils Mänsson från Malmöhus Län , sig jemväl förenat. Af hvad sålunda blifvit anfördt och hvad vidare kommit under öfvervägande, hai Bevillnirtgs Utskottets Betänkande &:o 15, 1 Q Utskottet ansett en fullkomlig omarbetning af 8 §. uti Författningen angående bruket af stämpladt Papper för lysningssedlar till äktenskap vara af behofvet påkallad; hvarvid ock uti nya förslaget influtit den hittills saknade föreskrift, huru chartas-heloppet m-a bestämmas å lysningssedel för Utländsk man, som, i Sverige icke Mantalsskrifven, vill här i landet ingå äktenskap.
Beröringen med det större umgänget och det praktiska lifvet i en hufvudstad motverkar äfven den fallenhet för öfvermod och inbillning om sig sjelf, som möjligen lättare torde uppstå der, hvarest den studerande ungdomen betraktas på visst sätt såsom den förnämsta klassen på stället. Och om en allmän mening i någon politisk fråga skulle framträda med fordringar på deltagande inom alla klasser af medborgare, så är det föga sannolikt i vårt land, att sådant skulle ske på något sätt, som gör de studerandes plats till någon framstående. Under sådane utomordentliga förhållanden är det nyttigt, att de studerande känna sig såsom tillhörande det folk, derifrån de utgått. Då skall icke ibland dem bildas ett element, fiendtligt mot folkfriheten; dertill en syftning nu stundom visat sig vid ett af våra universiteter. De studerande läkarne hafva dock i allmänhet sträfvat emot att följa denna rigtning, måhända just derföre, att de måste längre tider uppehålla sig i hufvudstaden, der sådane syften icke hafva tillfälle att göra sig gällande och derför ej eller länge finna sin trefnad. På grund af de nu anförda hufvudsakligen från Kommitléens betänkande hemtade skäl Och grunder, torde det finnas uppenbart, att den Medicinska undervisningen icke kan lämpligen ordnas på annat sätt, än att ett enda fullständigt Medicinskt läroverk inrättas här i Stockholm; hvaraf följer, att de Medicinska Fakulteterna i Upsala och Lund böra indragas, och ingalunda, såsom Stats-Utskottet föreslagit, förses med ett större antal lärare, än som redan finnes vid Fakulteterne anställde. Hvad särskildt beträffar löne-anslaget till Adjunkten i Kirurgi i Upsala, så saknas all anledning att bestämma detta anslag om det skall utgå, till högre än 2,000 R:dr R:mt, som utgör aflöningen för de flesta af Adjunkterna.» Häri instämde Herrar Berg, Rinman och Berger samt Riksdag-fullmägtige C. J.
Dock som genom de af Lag-Utstottet och mig hemstäldte alla Lagförändringar, sä wida de winna bifall, friheter och förmoner blifwit kemnade, hwilka förut dels icke kunnat crhällas, dels ock, enär de singö ätnjukas, warit förknippade med witza beswär och utgifter, af hwilka sednare Betjeningen uti Kongl. Iustikiä Revision haft en inkom,b, som nu skulle fbrswinna utan wcdcrlag för dem, sä tilstyrkeS lika wördsamt, att hwar och en som af detzc Lag-förändringar njuter fördel, stall betala en witz afgift, säsom till cxcmpel en Embetsman med Kongl. Fullmakt och betz wederlikc, en Potzessionat eller besutten Borgare Tjugo Riksdaler, andre ringare StändSpersoncr, Borgare och besuttne af Allmogen Tio Riksdaler samt minst bcsuttne af dem Fem R:dr, men Ryttare, Soldater Bätsmän, Sjömän, Torpare och Inhyseshjon wara derifrän frie; hwilkcn afgift bör erläggas till Pastor, som wigsclrr förrättar, och i ägtenstaps - stillnadsmäl till Kronofogden i orten efter upgift af Domaren i SaköreSlängdcn, och sedermera tillfalla antingen ofwanbemälte Betjening, eller Fattig-Catzan i den Sockn derifrän Bruden hämtas och Institutet för dbfwe och dumbe, eller ock i witz proportion fördelas dem emellan. Alle inrättningar sä pios ulus behöfwa och förtjena understöd, i synnerhet, enär säsom erfarenheten wisar, fattigdomen dageligcn tiltager. Och i glädjens ögonblick mä den mera lycklige, som winner sm önskan, gerna offra en skärf at lidande Likar. Grefwe kl örn or, Aäolk tiörsn yttra? de:
Förfiutne tiders erfarenhet wisar, at dä tryckningen af Rrksdags-Protocollerne warit öfwerlemnad ti! bwarje Ständs godtfinnande, har oftast handt, at nägra Ständ genom trycket utgifwit sina Protocoll och andra det underlåtit, samt at de någon gäng deruti blifwit hindrade af werkställande magten. Nationen har emed-ertid en obestridlig rättighet at fordra redogörelse för hwad desi Deputerade i Ständens öfwcrläggningar ffrifteligen eller mundteligen yttrat; ätmindstone at derom blifwa underrättad. Och som detta endast kan göras genom de nämnde Protocollers tryckning, hwilka deri, genom blifwa en belöning för den vältänkande och et straff för den egcnnyttige, sä tyckes Riksdaas-Protocollerneö tryckning genom Lagen böra fastställas. Dä k det uplästa Projectet til Constitution denna sak ej är omnämnd; torde hända derföre at den kan anses närmare höra til Riksdags-Ordnrngen; sä fär jag ödmjukt anhälla, al genom en paragraf i Niksdags-Ordningen alla Ständ blefwo owilkorligen älagde, at under pästäende Riksdagar och sä fort sig göra läter, genom trycket til allman kännedom sine Protocoll utgiswa. Stockholm dm Zckje Junii 6, 6. DLVsstrtjsrnL. Herr Den Z Juni. S09 Hert' otbii ek , ORrl ^reckric^. hade rngifwit et Memorial, sä leande: Det är wisterligen förmätet af mig, at wilja yttra mina tankar i et ämne, af sä mycken wigt, svin et Rike? Statsförfattning, hwars utarbetande af Riksens Ständer, ined fullt förtroende , blifwit npdragit ät Män, kände för de ypperligaste lunffapcr.