Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag dan 12 Octobir 1S29, 83 nästa Riksdag oföränderlig sammanslagen inoch utförselstull , endast på det sätt föränderlig, att, i samma mon den ena tullen ökas, skulle den andra minskas eller tvärtom, allt efter utsigterna till en bättre eller sämre skörd , efter hvilken grund den sammanslagna tullen fastställdes för JBobvete till .4 R:dr 24 sk, Hafra 2 — - Hvete 5 - — - Korn och Malt, hvardera 3 — »• Råg , > .4 - Vicker 3 - — - och Arter 4 - — - allt per tunna ; hvarjemte Ståndet beslöt , att gryn eller mjöl hör förtullas, efter den afgift, som vid införsel är gällande för det sädesslag, hvaraf grynet eller mjölet är tillverkadt, sålunda, att af hvete, råg, korn och ärter, 12 Lisp:d mjöl svara emot 1 Tunna säd, och af hafre 8 Lispjd emot 1 Tunna , samt att 8 JLisp:d bohvete och korngryn , samt 6 Lisp.d hafregryn , svara emot 1 Tunna spannmål af nämnde slag. S. D, Fortsattes föredragningen af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betan-; kandet, angående Stora Sjötulls-Bevillningen, och dervid stannade Ståndet i följande beslut: 84 Prat• Önskan om förbud, dels till indels till utförsel, efter livad vid hvarje artikel uttryckes, anslgs i underdånighet böra hos Kongl. Maj:t anmälas, i afseende på följande varor: Segel, nya Speglar och Lampetter Bomullsoch Recarnsstrumpor Tinneoch Ullstrumpor « . k till införsel. Garfstål och andra slag, utom 1 gjutstå l I Stålarbeten, ej specificerade . j Svafvel I Säckar, nya, tomma . , . J Tjärbarma eller Vrakrjära . till utförsel. Alla slags kopparoch messingstråd till införsel. Timmer af Furu och Gran, ej specificerade, elier Sågblockar till utförsel. Trädvaror, alla ej specificerade, 't mer eller mindre arbetade vill införsel.
7 Q Till aflidne Contoirs-Skrifvaren i Banken, ProlocollsSecreteraren A. Printzenskölds minderåriga son Axd 5o: g) Till Vaktmästaren vid Låne-Contoiret i Götheborg, Wedbergs Enka, Rebecka Klefbeck .. ^o: li) Till Cancellisten vid Banco^Piscont-Verket, Assessoren Th. Claessons Enka, Wendela Marg iretha Malmberg, jemte fyra minderåriga barn . r5o: i} Till förre arbetaren vid Tumba Pappersbruk Sven Wennersten och hans hustru Maria Sjöberg 6: 32. — k) Till Kamererare!) vid Låne-Contoiret i Malmö J. G. de Mares enka, Ii. G. Reddewigh, jemte sju minderåriga Larn 333: »6. — 1) Till aflidne Banco-Ombndet vid Götheborgs LåneContoir, Kamereraren J. Wallmos tre minderåriga barn . 3oo: m) Till Vaktmästaren vid Bdnco-D sconl-Verket Calens enka, Catharina Margaretha Sjöberg .A 5o: n) Till aflidne Bokhåll ren vid L3ne-Contoret i Götheborg /. P. Anderssons enka, Charlotta T tonell 200: Summa B:co R:dr 1,6(56: 3a. — Till bestridande af dessa anslag, jemte öfrige för enahanda ändamål förefallande utbetalningar, som af Fullmägtige I ädanefter bevilja®, må en summa af 2,5o<o R:lr vid hvarje års slut, på sätt hitintills skett, från Bankens Förvaitningskostnads-räkning till ofvanberörde Onspositionsräkning Nr.) 2 öfvcrföras, under iagttagande likväl, att de tillfällen till besparing af det ena eller andra al beiörde anslag, som möjligen kunna sig yppa, icke försummas. Och kommer, enligt Rikets Ständers vid 1828—3o årens Riksdag fattade beslut, Notarien C. A. Strinnholm alt af den på samma
Don Cæsars roll ligger ej bra för herr Personne, lika litet som öfver hufvud någon roll på rimmad vers, och utom detta har han egentligen ej den sorts behag och grandezza, som bör hvila öfver den lättsinnige ädlingen. Så mycket anmärkningsvärdare är då det resultat, hvartill herr Personnes samvetsgranna arbete i denna roll fört honom: det visar bäst, hvilken skicklig skådespelare han är. Den, som endast tänker på Hugos afsikter med figuren, känner sig måhända ej nöjd med herr Personnes framställning; den, som i billighetens namn besinnar herr Personnes förutsättningar, har endast aktningsfullt erkännande. Liksom hela stycket var särdeles omsorgsfullt satt i scen, utfördes birollerna i allmänhet förtjänstfullt. Herr Hedlund här redan fått den mention han så väl förtjänat för betjänten i fjärde akten. Fröken Behrens utmärkte sig för särdeles vårdad och dock naturlig verssägning. Ett oförklarligt misstag har enligt min åsikt blifvit begånget vid rollfördelningen. Don Guritan, major-domus vid konungens af Spanien hof, spelas af herr Envall, som väckt berättigadt uppseende för sitt sätt att gifva ett par mycket drastiska och mycket » nordiska » komiska figurer, S] änken i » Hårda sinnen » och Michalsky i » Ara ». Enligt min uppfattning får don Guritans roll ej göras komisk, om den ock verkar litet löjlig. Hans » jag honom stack ihjäl » skall sägas med lika mycket allvarlig grandezza, som den hvarmed Silva i Hernani visar på porträtten. Och för en sådan framställning af rollen är herr Envall ej rätte man. Både herr Elmlund och herr Örtengren hade. varit lämpligare för rollen. I fröken Zetterbergs andra gästroll i Coppés enaktsdram » Pater noster » märktes granneliga de rika frukterna af hennes studier. I hela hennes spelsätt spårade man utländska, särskildt italienska intryck. Men det, som först och sist bär henne, är hennes egen genialiska blick på rollen med alla detaljer i spelet, samt hennes förmåga att gifva sig helt i och åt sin uppgift. Den spensliga kroppen hade ibland svårt att bära upp de stora gesterna, det är den enda anmärkning jag kan göra inför denna utmärkta skapelse, hvari fröken Zetterberg visar ett högst ovanligt herravälde öfver sina uttrycksmedel.
I sammanhang härmed tager jag mig friheten föreslå, att om något förslag till förändring i denna och nästföljande paragrafer skulle blifva antaget och till K. M:s Nåd. godkännande öfverlemnadt, och förslag till förändring i stadgarne om förmyndarevården äfven skulle komma att till K. M:t ingå, dessa förslag måtte ställas i oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, och jag får fördenskull till tl. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställa, att hvad It. o. Ad. nu käti komma att besluta, må göras beroende utaf huruvida förändrad lagstiftning ronde förmyndarevården framdeles kan komma att antagas. Gr. Sparre: De betänkligheter, åtskillige talare yttrat ronde vådan utaf att, med ani. af under riksdag fattade beslut, väcka motioner under samma riksmöte, äro åtminstone icke delade af grundlagsstiftarne. 56:te §:n lLO:n säger nemi.: »Ej eller må, »med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väc»kas, sedan 1 månad från riksdagens början enl. 27:de §:n tillän»dalupit, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut eller »redan uptagna ärenden omedelbarligen föranledas.» Således torde det vara otvifvelaktigt, att om, med ani. af detta beslut, en motion väckes af dem, som, med fästadt afs:de å nödige befunne förändringar i lagfarten, anse konseqvensen sådant fordra, så måste ett sådant mått och steg ovilkorligen vara tillåtet. Hvad vidare beträffar den siste falarens yttrande rör:de det betänkliga uti Utsk:ts åtgärd, att föreslå stadganden, hvilka icke stå uti harmoni med den gällande lagen, och sålunda tillskapa nya motioner, så vet jag verkligen icke hvad härmed menas, då nyss åberopade § tydligen ger ani. att väcka nya motioner med afs:de å under riksdagen fattade beslut. Dessutom tror jag mig hafva ådagalagt att detta förslag icke står uti sådan disharmoni med lagen om lagfart, att det icke derföre kan antagas; men den, som är af motsatt tanke, står det ju öppet att begagna sig af sin grundlagsenliga rätt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H.
På grund af hvad vi sålunda anfört, anse vi oss böra i underdånighet hemställa, att i fråga om ordinarie räntornas förenkling må till Rikets Ständer framställas följande förslag: l:o att för alla hemman och lägenheter, hvilkas under flere titlar upptagne ordinarie räntor redan utgå till bestämda oföränderliga belopp i penningar, räntorna utföras till ett för hvarje hemman eller lägenhet sammanräknadt belopp i kontant, dock med uteslutande i slutsumman af mindre tal än skilling; 2:o att för öfrige hemman och lägenheter, hvilkas räntor till större eller mindre del äro af markegång beroende, räntorna skola uträknas, på sätt Kongl. Maj:ts vid sista riksdagen aflåtna proposition inhehöll, endast med den skillnad, att medium af markegången för åren 1831 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 59. 49 1831—1850 tages till grund, hvarefter hvad af hvarje hemmans eller lägenhets ränta i fullt riksdalertal närmast motsvarar hälften, utsättes såsom persedelskatt, samt återstoden utföres såsom kontant oföränderlig ränta; börande förstnämnde andel af skatten för hvarje skatteriksdaler bestämmas till viss qvantitet spanmål och smör efter de i Kongl. Maj:ts förra proposition i ämnet upptagna grunder; dock att beräkningen af qvantiteterne sker med tillämpning af medelmarkegången för ofvannämnda tid samt derefter af Kongl. Majtt fastställes; och 3:o att hvad förestående punkter innehålla, äfven må tillämpas i afseende å de presternes utlagor, som i ordinarie räntan ingå. Med verkställighet af ränteförvandlingen i Stora Kopparbergs län torde dock böra uppskjutas, intilldess den väckta frågan om förändrad disposition af de hemmansräntor, hvilka nu uppbäras af Fahlu Bergslag, blifvit afgjord. Kongl. Majtt behagade i nåder gilla och bifalla hvad t. f. Departements-chefen jemte
610. — med hemställan om bewiljande af ett län för Westerbottens nödlidande inncMänare af de i Bangucn för Stats - Werkets räkning insatte län och gäfwor, Sept. 637. 691. 774. 7Z7- «vct. Hz?. med utlätande i anledning af Kongl. Majus Nädiga Proposition om dispositionen af den till Riksens Ständers Banks säkerhet för,kristia halft af Tull-inkomsten, Sept. 640. 647. <vct. nz8. 1206. 1227. — anmälan om Utskottets annu äterstäcndc arbeten med hemställan om underdänig anhällan hos Kongl. MajU att Riksdagen mätte fä fortfara ännu någon tid, Sept. 778. 760. 797. <vct. 1140 1217» i2go. — rörande RiksgäldsContoircts utläningar, Sept. 1079. evet. 1123. 1607. — med yttrande öfwer Fabrikör lbieslcs anhällan om understöd af Manufakturfonden för desi Klädesfabrik, tvet. 1281. Dec. 4zc>. — med Herrar Fullmagtiges i Niksgälds-Contoiret yttrande i anledning af infordrad upplysning, hnruwida till nämnde Contoir för Socker-, Krutoch Mun-tillwerkningen en större summa i Bewillningsafgift inffutit, an frän Contoiret till Bewillnings-Utskottct blistvit nppgifwit, <pct. 4248. 4611. 4642. -7 rörande föreflagen indrag - 172 Register. liing af Presidents och Vice-Presidents Embeten, Gct. 42.63. 4Z08. Nsv. 287. -578. 1614. — rörande yr-ad indragning af Lagmans Embeten och Natter, (vct. 4267.
Barnhusets tillgångar spridas ock, såsom fosterlöner för utackorderade barn, till landets aflägsnare delar och komma derstädes bosatte mindre bemedlade samhällsklasser till godo, likasom de upvexande, sålunda vårdade barnhusbarnen åt landsorten lemna frukterna af sitt arbete. Under förutsättning alt Barnhus-inrättningens ädla syfte, alt undan nöd och förderf rädda och till nyttiga medlemmar upfoslra de värnlösa, till sitt uphof skuldfria barnen, af R. St. behjertas och möjlighet sålunda beredes till inrättningens fortfarande, om äfven lill en början inskräktare verksamhet, har den tillsatta nya Direkt, slutligen uttalat den förhoppning, alt med oaflåtlig sparsamhet och ordning i förvaltningens alla detaljer, denna inrättning åter skall kunna gifvas den utsträckning och tillvinna sig det allmännare deltagande, att Statens ögonblickliga upoffring derå af framtiden rikligen återgäldas. Då motionären endast bifogat Direkltns utlåt., men detsamma icke här blifvit upläst, har jag trott mig böra upläsa dessa stropher ur detsamma, för att lägga på Ständernas hjerta den sanning, att frågan är af vigt, och att sålunda R. o. Ad. icke må, af en för långt drifven formalism, låta sig hänföras till alt, så vidt det på R. o. Ad. beror, afskära den möjlighet, som motionären sökt bereda denna fråga, alt komma under Ständernas definitiva pröfning. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Jag förnekar icke vigten af det ändamål, som motionären afser, men jag föreställer mig, att, då det är fråga om den formella behandlingen af motionen, så kan det icke vara sakens mer eller mindre vigt som bestämmer, huruvida remiss bör ega rum eller icke. Här mätte det vara fråga om att afgöra, antingen huruvida prtescriplionsliden är iakttagen, eller i annat fall, huruvida den händelse, som skulle anses föranleda motionen, verkligen är en sådan händelse som må anses giltig för att såsom grundlagsenlig anledn. godkännas. Beklagligen hafva otaliga exempel företedt sig, utvisande att serskilda RiksStånd funnit Riksd.Ordms 56 § alltför elastisk, och vederbör.
Under sådana förhållanden vågar jag tro, att Rikets Ständer icke böra tveka att för ett ändamål, sådant som detta, göra en i det hela föga betydlig uppoffring genom att förhöja institutets statsanslag med ett belopp, som icke allenast motsvarar de genom ofvan omnämnda förhållanden institutet frångångna årliga räntemedel, utan äfven kunde derutöfver lemna någon tillgång för anställande af en eller tvänne nya lärare och för beredande af något ökade löner åt de nuvarande, af hvilka flertalet icke åtnjuter mera än omkring 1,000 R:dr R:mt. På grund af hvad jag nu haft äran anföra vågar jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer behagade under nästkommande statsregleringsperiod bevilja till allmänna institutet för döfstumma och blinda ett från 45,000 till 60,000 R:dr R:mt förhöjdt årligt anslag, och tillika anhålla, såväl att denna min motion måtte varda till Stats-Utskottet remitterad, som äfven att det måtte tillåtas mig tili nämnde Utskott framdeles inkomma med nödiga handlingar för närmare utveckling och bestyrkande af här uppgifna förhållanden. Stockholm den 30 November 1862. Gustaf Fahnehjelm. 624 Motioner hos Ridderskapet ock Adeln 1862. Af Friherre Stjernstedt* •lollliii ^Willielm* angående anslag för norra stambanan öster om Sigtuna-fjärden öfver Upsala åt Sala. Då man vid genomläsandet af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om byggandet af Statens jernvägar, finner, att den föreslagna norra stambanan från Stockholm till Örsundsbro och Sevalla—Sala, med bibana Örsundsbro—Upsala, blifvit tillstyrkt endast af 3:ne StatsRåds-ledamöter, så är tydligt, att den ej öfverensstämmer med pluraliteten af Stats-Rådsledamöternas åsigt.
Om nemi. en enskild man ägde fabriker på 3:ne orter i Sverige, i Stockholm, Götheborg och Carlskrona, och han ville på förhand bestämma, att det capital han ägde att använda skulle fördelas på dessa 3 särskilda orterne, utan afseende på inträffande omständigheter och utan afseende derpå, om han, genom den på förhand gjorda fördelningen af sina tillgångar, vunne eller förlorade; månne man icke skulle anse en sådan man för obetänksam, ja till den grad oförmögen att sköta sina egna angelägenheter, alt man borde sätta honom under förmyndare? Nu vill man likväl att statsanslagen skola på detta vis behandlas. Jag kan icke annat än afstyrka sådant, och jag anser högst otillbörligt, att ett dylikt sätt att behandla allmänna medel någonsin varit gängse, vare sig vid förl. eller vid nuvar. riksdag. Felet är just efter min tanka, att nuvar. StatsUlsk. i denna fråga har trädt i det förra StalsUlsk:s fotspår. Jag instämmer således med de värde ledamöter, som yrka alt denna punkt måtte återremitteras. Hr Virgin: Den värde ledamot, hvilken jag är skyldig ett svar, är nu icke närvar., men jag skall söka afpassa detsamma så, att han ej behöfver någon försvarare å sin sida. Jag vill då i följd af hans första fråga nämna, att jag skulle vara bra glad, om Sverige ägde 15 väl utrustade linieskepp, ty jag tror då att den Svenska flottan skulle kunna mäta sig med hvilken annan som helst på Östersjön. Den Ryska flottan uppgifves visserligen till 40 linieskepp; deraf likvisst endast 27 sägas tillhöra Östersjön; men de hafva knappast 20. Man vet nemi. huru de Ryska cadrarne svälla af stora ramar med litet innehåll. Om för öfrigt den lilla flottan ej skulle kunna mäla sig med den stora, så skulle den likväl med fördel kunna användas vid ett fiendtligt försök att landstiga, genom att anfalla vissa delar af den fiendtliga flottan, borttaga dess convojer, afskära dess communicationer med eget land, förstöra dess detacherade divisioner, med en mängd andra sätt att åstadkomma skada och förvirring, och om då försvaret från landtsidan vore kraftfullt, så beklagar jag i sanning den fiende, som har 15 goda linieskepp emot sig.
Alla ansågo af högsta vigt, att en särskilt organisation, på sätt jag i underdånighet föreslagit, för 3ooo tunnor af det hit hörande, men ännu hos Kongl. Majit och kronan innestående spanmålsbeloppet, komme i verkställighet, som har för ändamål att erhålla ett någorlunda stadgadt spanmålspris inom denna så olika med alla andra varande provins, åtminstone icke varierande öfver 5o procent, i stället för flere hundrade procent, som varit den vanliga skillnaden, då missväxt inträffat. Det är en af hvarje landtman erkänd sanning, att den mindre bemedlade jordbrukaren försättes uti en ganska olycklig belägenhet så väl genom missväxter, och deraf hastigt uppjagade priser, som genom deras omedelbart derpå följande fall i goda år under allt skäligt värde, och då derföre emot nöd, omvexlande med vanvärde å spanmålen, begge i sina verkningar nästan lika förderfliga, fordras hjelp, så ansågo deputerade att mitt till Eders Kongl. Majit inlemnade underdåniga förslag, är för landtmannen och den fattigare klassen af detta lands invånare lika angeläget att få verkstäldt, som inrättande af Distriktsoch Socken-Magäsiner varit. Detta Läns aflägsna läge från sjökusten gör transporten af spanmål så dyr, att den, särdeles då foderbrist inträffar, motsvarar en betydlig del af varans värde, hvarföre ett lager på stället, klokt disponeradt, och öfverlemnadt till den enskilta omtankans fria disposition under vissa förbehåll, lättligen kan förekomma både öfverdrifna priser och spanmålens vanvärde i denna ort, der så litet äfven i — fi - genia år säljes, och der den ifrågavarande fonden verkar i förening med Distriktsoch Socken-Magasins spanmålen. Denna ortens betydliga skogar och bördiga jordmån, våra jernkopparoch blyhaltiga berg, våra många sjöar, strömmar och kärr, erbjuda lönande ämnen för flit och industri, då allmänna omtankan hinner väckas att med mera kraft, än hitintills, omfatta alla dessa, icke blott för Jemtlands Län, utan för hela fäderneslandet, vigtiga föremål.
Deri ligger ock måhända till en del orsaken, hvarföre Kommittéens förslag lill konkurslag, som, jemte åtskilliga andra dithörande författnings-förslag, under sommaren sistlidet år till Kongl. Majit 0fvcrlemnad.es, förslagets principer, att något ytterligare modifierande deraf icke synes kunna ifrågakomma, utan att dessa principer helt och hållet skulle uppoffras och reformen således blifva utan åsyftad verkan. Kommitterades förslag blefvo ock, efter granskning inom Justitie-departemenlet, remitterade lill Högsta Domstolen, för inhemtande af dess utlåtande deröfver; men Högsta Domstolen, der ärendet började föredragas redan i September månad förlidet år, lärer ännu icke afgifvit det infordrade utlåtandet. Kongl. Majit är således fortfarande af Grundlagens bud förhindrad alt uppfylla Rikets sednast församlade Sländers önskan att vid detta riksmöte erhålla nådig Proposition i ämnet. Nu har likväl Herr Dalman, W. F., ulr en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion, i afsigt att bereda pröfning hos Rikets nu församlade Ständer af dessa för det allmänna rättstillståndet så vigtiga lagstiftnings-frågor, äfven om hinder skulla möta för erhållande af Kongl. Majlis Proposition i ämnet, yrkat antagande af samtliga utaf nyssnämnde Kommitté upprättade lagförslag, bland hvilka Uiskoltet såsom föremål för ett särskildt Betänkande ansett sig lämpligen kunna välja förslagen till 1. Förordning om boskilnad och undanskiflande af egendom i makars bo; samt 3. Förordning huru gäld vid dödsfall helalas skall och om urarfva-görclse, sd ock angående undanskiflande af egendom i död makes bo. I förslaget till konkurs-lag har dock Herr Dalman hemställt om åtskilliga förändringar, för hvilka redogörelse här nedan skall lemnäs. Samtliga förslagen jemte dertill hörande moliver hafva blifvit på allmän bekostnad tryckta, för att bland Riks-Ståndens ledamöter utdelas.
Yid hållen allmän sockenstämma i Jockmock hafva denna sockens innevånare, mod godkännande af det upprättade vägförslaget, förbundet sig att, mot erhållande af stats-anslag och rättighet att uppbära vägafgifter af trafikerande, uppl)ryta och underhålla förutnämnde väg genom häradet från Storbacken till Waikijaur; hvarefter Konungens Befallningshafvande hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om nådig Proposition till Rikets Ständer för erhållande af erforderligt stats-anslag till företagets utförande. Till stöd för denna framställning har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, under åberopande af dess i ofvan omförmälde skrifvelser redan afgifne yttranden, erinrat om den föreslagna väganläggningens nödvändighet för tillgodogörande af ortens odlingstillfällen och kolonisationens befrämjande, samt dessutom arbetsföretagets vigt såsom det tjenligaste medlet att under nuvarande allmänt rådande penningebrist åt ortens innebyggare bereda lämplig arbetsförtjenst; hvarjemte Konungens Befallningshafvande fästat uppmärksamheten å den stora och väl behöfliga fördel, som, genom den föreslagna kommunikationens öppnande, skulle beredas äfven åt Luleå stad.
Men midt i banan trött, af nöjen blott betagen, På första lagern söfd, tycks glömma verldens hopp; Lik den för trägna värf som stiger bittid’ opp, Och se’n är sömnig hela dagen”. Konungen läste papperet och återgaf det utan ovilja, med detta yttrande: ”Jag har förtjent det, då jag tvang er att öppna er portfölj; det har billigtvis gått mig liksom dem, som lyssna vid dörrar. En tid kan komma, då ni upphör att göra mig denna förebråelse; och kanhända äro vi då, bägge två, mindre lyckliga” 20. Sammalunda förfor han ock med Kellgren: hvilken han, sedan han gjort honom först till sin Bibliothekarie och sedan till sin Handsekreterare, alltid med oförminskad ynnest såg inom sitt närmaste umgänge. Fåfängt ställdes denna gunst en och annan gång på prof; den förblef ständigt oförvandlad. Än mindre kunde någon rubbning deri tillvägabringas genom den omständighet, att i Kellgrens tidning lika synbart, som i hans poesi, under de sednare åren mer och mer utvecklade sig en anda af djupare sinne, af otvetydigare ärbarhet, öfverhufvud af skärare och högre känslolyftning. Ty Gustaf sjelf rigtade, i verkligheten liksom i dikten, sin eldsjäl alltmera på höga, heroiska, tragiska föremål; stora planer hvälfde sig der, ej blott lifligare, utan äfven allvarligare än någonsin; och Oxenstjerna, som fordom hade funnit honom ”sömnig”, kunde nu, tvärtom, finna honom förmycket vaken. En bland följderna blef, att hans egen vittra smak, förädlad i samma mån, lät förmärka en jemväl sedlig rening. Han hade under sin sista tid så långt bortvändt sig från en viss art af versificerad voltairism, att Schröderheim kunde yttra – och just i anledning af Voltaires Pucelle –: ”det är bekant, huru litet nöje Konungen fann uti allt slags läsning af sådant ämne”21. Tilläggom: om tillförne så väl han, som Kellgren, hade omfattat detta poem med förtjust beundran: så böra vi dervid ihågkomma, att det ingalunda är blott en qvickt okysk förlustelseoch stridskrift.