Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill tacka dig, Herre, ibland folken; jag vill lofsjunga dig ibland menniskorna; Ty din nåd räcker så vidt som himmelen är; och din sanning så vidt som skyarna gå. Upphöj dig, Gud, öfver himmelen, och din äro öfver all land; På det dine älskelige vänner måga förlossade varda; hjelp med dina högra hand, och bönhör mig. Gud talar i sinom helgedom, dess gläder jag mig; och vill skifta Sichem, och afmäta den dalen Succoth. Gilead är min, Manasse är ock min, och Ephraim är mins hufvuds magt. Juda är min Förste. Moab är mitt tvättekar; jag vill sträcka mina skor öfver Edom; öfver de Philisteer vill jag fröjdas. Ho vill föra mig uti en fast stad? Ho vill leda mig intill Edom? Skall icke du göra det, Gud, som oss förkastat hafver, och drager icke ut, Gud, med vårom här? Skaffa oss bistånd i nödene; ty menniskos hjelp är fåfängelig. I Gudi vilje vi bevisa manlig verk; han skall underträda våra fiendar. En Psalm Davids, till att föresjunga. Gud, mitt lof, tig icke; Ty de hafva upplåtit sin ogudaktiga och falska mun emot mig, och tala emot mig med falska tungor. Och de tala hätskeliga emot mig allestäds, och strida emot mig utan sak. Derföre, att jag älskar dem, äro de emot mig; men jag beder. De bevisa mig ondt för godt, och hat för min kärlek. Sätt ogudaktiga öfver honom, och Satan stånde på hans högra hand. Den som sig af honom lära låter, hans lefverne vare ogudaktigt, och hans bön vare synd. Varde hans dagar få, och hans ämbete tage en annar. Varde hans barn faderlös, och hans hustru enka. Hans barn gånge husvill och tigge, och söke, såsom de der förderfvade äro. De ockrare utsuge allt det han hafver, och de främmande bortröfve hans gods. Och ingen bevise honom godt, och ingen förbarme sig öfver hans faderlösa.
Utsk:ns den i5 sisi!. Mars på bordet lagda betänk. N:o 5o, i anledn. af väckt motion 0111 uppliäfvande af all verkan utaf K. brefvet den 12 Juni 183g angtde iakttagelser vid skatteköp. Föredrogs ånyo T.agsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsktns den i5 sistl. Mars på bordet lagda betänk. N:o 51, i anledn. af väckt motion om bestämmande af den tid, hvarifrån författningar, som uppläsas från predikstolarna, skola anses gällande. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag vill icke på något sätt bestrida den slutsats, hvartill Utsktn kommit; men jag skulle tro mig vara missförstådd, tvertemot hvad jag menat. Hvad jag vet är, att författningen af den 2 April ]833 är af mig föredragen och contrasignerad. Frih. Leijonhufvud, Abraham: Jag har på Utsktns afdelning öfvervarit delta måls behandling och (år förklara, att jag, så vidt mitt minne räcker till, icke tror att en författning så beskaffad, som den blifvit af Hr von Hartmansdorff citerad, står att igenfinna. Det föranledde till discussion, att denna författning varit af Hr von Hartmansdorff förbisedd, och således tror jag ej alt den varit åberopad. Betänk. N:o 5i blef af R. o. Ad. bifallet. Äfvenledes biföll R. o. Ad., vid förnyad föredragning, Lagsamt Allm.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse af dea 19 dennes, angående fördelning af de, genom en nied Kejserlige Ryska Regeringen afslntad Liqvidations - Gonvention, influtna Medel; och 2:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den ig dennes, angående upplåtande af stna Tunnland jord af Eskilstuna Rungs-Ladugårds egor, till inrättande af en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Lands-Fiirsamlingar; Till Statsoch Banco ■ Tits lotten t l.“o 1— af den 19 dennes, om rättighet för Sparbankerne i Riket att emot Ränta i Banco-Disconten insalta en del af deras fonder, för att i mon af behofvet kunna derifrån uttagas och disponeras, ro. ro. ; och Slik, till R.
Madame trifdes synbarligen med den lilla glada, i många fall så brådmogna, i andra så ofantligt naiva unga frun, och hvad Maja beträffar var det ett äkta flicksvärmeri för den äldre damen, som kunde vara hennes mor, men som var så ungdomlig till sinnes, så spirituel — och så vänlig. Och så hennes lifliga intresse för allt, som rörde Maja, det minsta som det största! Hon lät henne berätta för sig hvad de skrefvo hemifrån, d. v. s. systrarnas utgjutelser öfver Majas »hertig och hertiginna» hoppade denna öfver; men hon talade däremot om att mamma blifvit så glad öfver att hon gjort en sådan angenäm bekantskap, så att hon slapp sitta ensam de långa förmiddagarna, och att hon tackade madame för all den vänlighet hon visade Maja. Madame var helt förlägen, när hon mottog hälsningen. Bekantskapen var emellertid nästan uteslutande mellan de båda fruntimren. Visserligen hände det någon gång, att deras gäst dröjde så länge, att Robert råkade madame de Brachet och utbytte några vänliga och artiga fraser med henne; men monsieur de Brachet sågo de endast på afstånd, antingen promenerande, stödd på madames arm, eller åkande med henne längs lac de Bourget. Det föreföll både Robert och Maja, som om madames hälsning, när de foro förbi hvarandra, var långt mera stel, än den egentligen bort vara, som om de fortfarande endast vore table d’hôte-bekanta, och hon närmade sig aldrig Maja, när hon var med sin man. — Hon vill inte, att han skall veta, att hon är så lierad med une petite bourgeoise comme toi, sade Robert. — Ja, du hade nog rätt i att han är högfärdig, men det är inte hon, det är säkert. Hon har lofvat söka upp mig, om hon någonsin kommer till Stockholm, och hon var riktigt ledsen, när jag talade om att vi inte tänkte taga hemvägen öfver Paris. Hon hade så gärna velat ha mig där. Hon skulle hämtat mig i sitt ekipage, hjälpt mig med uppköp och allt möjligt. Jag skulle inte köpt en tråd utan henne Tänk du, att ha en sådan bekantskap i Paris! Är det alldeles omöjligt, att vi komma dit i år? — Ja, det är det.
Grefve Horn_, Claes Fredrik? Hufvudsakligen förekommen af Herr Hjerta, tror jag mig likväl vara pligtig göra några anmärkningar vid det förevarande ämnet, emedan man rättvist skulle kunna klandra mitt stillatigande i en sak, uti hvilken jag funnit anledning till anmärkning mot Styrelsens åtgärder. Jag skulle med Herr Hjerta dela hans förundran deröfver, att StatsRådet kommit med ett alternativt förslag emot Konungens; men när man känner vår Ministers collectiva beskaffenhet, lärer denna förundran böra upphöra. Jag anhåller dock, att StatsUtskottet. måtte fästa uppmärksamhet på det besynnerliga förhållande, att då Konungens Rådgifvare göra ett förslag, att Passevolance-afgiften måtte genom Bevillning upptagas, de på samma gång låta, enligt ett alternatift förslag, det hittills öfliga betalningssättet blifva beståndande. Jag tror, att Konungens beslut uppkommit genom denna missledande åtgärd, helst jag Den i3 Mars f. m. 167 anser Rådgifvande hafva föranledt det yttrande, att jordbruket af ålder varit betungadt med denna afgift. Hvad Rusthållen beträffar, är förhållandet visserligen sådant; men det synes som om Rusthållaren, sedan han öfverlåtit torpet åt sin karl, borde vara befriad från all kostnad för dennes underhåll på möten. Det säges i den Kongl. Propositionen, att jordbruket skulle vinna en lindring genom Passevolancens upphörande på de öfriga medborgare-klassernas bekostnad. Jag tror likväl ett motsatt förhållande äga rum. När vi besinna de alltid ökade besvär, jordbruket tillskyndas genom den öfverdrifna Statslyx, sorn i sednare tider tilltagit i vårt land, och uteslutande drabbar jordbruket, t. ex. med Brobyggnader, Kyrkobyggnader, Häradsbyggliader 0. s. v. Kongl. Förordningar, stadfästade förslag och ritningar utkomma ofta, som befalla en sådan lux i allmänna byggnader. Dessutom har indelta truppens beklädnad uppgått till en oerhörd dyrbarhet, jemförelsevis med förhållandet vid Indelningsverkets begynnelse. Konungens
S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets utlåtanden; N:o 247, i anledning af väckt motion om skatllagde vattenverks befriande helt och hållet eller till någon del från grundräntas framtida utgörande, då de, i följd af sjöars eller strömmars sänkning eller aftappning, utrifvas eller förändras; N:o 249, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å KammarCollegii berättelse, angående Sala silfververks ränte-ersättnings-fond, för redogörelse-tiden från och med den 1 November 1839 till samma dag år 1842. Bih. till R, St. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Eko nomi-Utskottens utlåtande, N:o 83, i anledning af väckta frågor, dels om Biskops-ernbetenas indragning och dels om reglering af de utaf Biskoparne innehafvande löne-förmouer m. m.: Afslogs. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N;o 92, i anledning af väckta motioner om förändring af 17 Gap. 2 § Rättegångs-Balken, angående den kraft till bevisning, som bör tillkomma böcker öfver han del och köpenskap: Bifölls. Från Yällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Uppå väckt fråga, beslöt Ståndet, att anhållan i underdånighet bör ske hos Kongl. Maj:t, att Kongl. Maj:t täckes i Nåder bestämma tid för Riksdagens afslutande till någon dag, sednast den 17 instundande Maj; och skulle de öfriga respective Med-Stånden, genom utdrag af prolocollet, vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut med Borgareståndet sig förena. S. D. Föredrogs å nyo Bevill ni ags-Utskottets memorial, N:o 31, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i afseende på stämplade pappersa (giften:
Och då detta ämne vidare förekom vid den derpåföljda Riksdagen, blef den 11 Mars 1823 till Constitutions-Utskottet öfverlemnad anmärkning emot Föredraganden af Krigsärendena, i afseende på den år 1820 skedda I ( i4 ) utbetalningen, men hvaröfver Conslitutions-Utskottet den 3i Maj samma år sig utlät, ”att, emedan Kongl. Maj:t utan tvifvel ägt att af behållningarna på det under Riks-Statens 3:dje Hufvudtitel till Saltpetertillverkningens befrämjande uppförda anslag, förskottvis understödja den för defensions-verket högst vigtiga Gevars-Factori-inrättningen, ansåge Constitutions-Utskottet, då således ett nyttigt ändamål befordrats, något giltigt skäl lill anmärkningens fastställande icke vara för banden.” Vid räkenskaperna öfver denna Fond för de sedermera framflutna åren 1821 till och med 1828, som af Rikets Ständers Statsutskott eller Revisorer blifvit granskade, har någon fråga härom icke heller väckts, ehuru förskotts-summan fortfarande varit balancerad. Och enär Rikets Ständers Constitutions-Utskott, såsom berördt är, ansett försträckningen af dessa medel till Gevärs-Faetori-anläggningen hafva varit lämplig, synas väl Revisorerne år i832 icke hafva ägt skäl att ifrågaställa ett annat förhållande; men som, efter det Saltpetergärden numera, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 7 April i83o, med samma års slut upphört, och till utgifterna för Saltpeternäringens upprätthållande blifvit beviljadt ett ökadt årligt Stats-anslag, hvaraf skulle följa, att Fonden kommer att efterhand utredas; får Comitén till Eders Kongl. Majrts Nådiga bepröfvande i underdånighet öfverlemna, hvad åtgärd må höra vidtaglis dertill att omförmälda förskotts-summa kunde antingen blifva Fonden ersatt, eller, derest Factoriets tillgångar det ej medgifva, varda afskrifveu: hvarom i sednare fallet Nådig proposition till Rikets Ständer torde böra aflåtas.
Departements-chefen i underdånighet, huruvida icke Kongl. Majit skulle i nåder finna lämpligt, att om hvad sålunda vid serskilda tidpunkter blifvit af Kongl. Majit åtgjordt, uti Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof meddela Rikets Ständer underrättelse, med tillkännagifvande tillika, dels att, om en föreslagen byggnad vid Carl XI]lis torg, hvarom nådig Proposition komme att till Rikets Ständer aflåtas, blefve uppförd, lägenhet framdeles torde yppas 46 Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. lltSO. till anskaffande af passande boställslokai äfven för den Departements-chef, sorn ännu icke af en sådan förmån kommit i åtnjutande, dels att Kongl. Maj:l förmodar att, vid berörde förhållanden, Rikets Ständer, torde finna någon serskild åtgärd med hänseende till hvad Rikets Ständers ofvanomförmäldte underdåniga framställning innefattade, numera icke vara erforderlig. Departements-chefens i förestående ämnen gjorde och af Statsrådets öfrige ledamöter biträdde hemställanden behagade Kongl. Maj:t i nåder bifalla; hvarvid Kongl. Majit tillika nådigst förklarade, att uti Propositionen borde tilläggas, att, i fall Rikets Ständer skulle anse någon ersättning för saknad boslällsförmån böra tilldelas den af Departements-cheferna, som deraf är i mistning, sådan ersättning kunde, utan behof af serskildt anslag, af för Kongl. Majit disponible medel utgå. Slutligen hemställde Deparlements-chefen i underdånighet, huruvida icke, sedan Kongl. Majit under denna dag, uppå serskild underdånig föredragning af cheferne för de öfriga Stats-departementen, meddelat nådiga beslut om de framställningar angående 2:dra, Sidje, 4:de, 5:te, 6:te och Bido hufvudtitlarne samt vissa delar af den Nionde, äfvensom de till dessa titlar hänförlige extra anslag, som till Rikets
Betänkande, i anledning af väckt fråga, att Banken måtte åter komma i åtnjutande af de fördelar af Mynt-verket, hvilka af ålder varit Banhem förunnade. Med stöd af 37 §. Riksdags-Ordningen, har en af Utskottets Ledamöter, Herr Contracls-Prosten L. P. Afzelius, inom Utskottet framställt följande förslag: ■”Då, genom Kongl. Brefvet, af den 17 September 1668, Sveriges Rikes Bank inrättades, och om vissa fördelar till sitt framlida bestånd försäkrades, lemnades väl Kongl. Myntet under Kongl. Kammar-Collegii disposition eller förvaltning, men åt den nyss stiftade Banken förunnades likväl, efter Myntväsendet häfver en synnerlig gemenskap med Bancoverket, såsom orden i Kong!. Brefvet lyda, att efter den varande Myntordningen, , samt flere andra omständigheter njuta deraf (jaf Mvntetj) alla de fördelar, vilkor och för möner, som det Perke t kunde kasta af sig. Banken borde dock deremot ansvara för alla med Myntverket förenade omkostnader, Myntmästarens m. fl. betjentes underhåll, &c. Detta Kongl, löfte stadfästades och försäkrades ytterligare, i nästan samma ordalag, på Riksdagen i Upsala i6j5, samt genom Kongl. Brefven af den 21 Maji 1719 och den 1 Julii 1720. Af hvad anledning Banken sedermera skiljdes från denna förmon, är mig obekant; men lärer detta hafva inträffat omkring 1734. Myntverket fortfor likväl allt framgent att stå under Kongl. Kam■mar-Collegii Öfver-styrelse, intill dess Kongl. Majit fann i Nåder för godt besluta, det denna Styrelse borde till Kongl. Bergs-Collegium öfverflyttas, sedan dess förändrade organisation blifvit fullbordad, samt provisoriskt, genom Kongl. Skrifvelsen af den 24 Julii i83o, tillförordnade Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-Ärendena, att under tiden förestå Myntverket, efter det de för detsamma? reorganisation tillsatte Comiterade blifvit från all vidare åtgärd entledigade.
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets, sedan den 26 sisllidne Februari å bordet hvilande, betänkande N:o 10, i anledning af \äckta motioner om upphörande af frälsemans serskilda forum. Sedan Höglofl. Ridderskapet och Adeln, på sätt delgifvet protokolls-utdrag af den 5 dennes upplyser, afslagit detta betänkande och frågan till följe häraf förfallit, fann Ståndet för sin del annan åtgärd nu icke erforderlig, än att lägga betänkandet till handlingarne. S. D. F öredrogos ånyo Stats-Utshottets nedanstående utlåtanden: N:o 61, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den sedan början af 1847 och 1848 års riksdags förflutna tid. 1, 2, 4, 5, 8, 12, 17, 21, 22,23 och 25 punkterne af detta utlåtande biföllos och de öfrige punkterne deraf lades till handlingarne. N:o 65, angående ett föreslaget lån för anläggningen af en jernväg emellan Götheborg och Mölndahl; bifölls. N:o 66, i anledning af väckt motion angående förklaring af den i Kongl. Cirkulärbrefvet den 20 April 1850 meddelade föreskrift, rörande befrielse i visst fall från mantals penningars utgörande; bifölls. N:o 69, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade revisorers berättelse om granskningen af de under Kommerse-kollegii förvaltning ställda fonder. Utlåtandets samtlige punkter biföllos. N:o 71, i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition, angående af Majoren G. Bennich sökt ersättning för innehafda häst-hemmans-räntor vid f. d. Vestgötha kavalleriregemente; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets följande utlåtanden:
Propos. strider mot grundlagen och att det således ålegat den eontrasignerande att derpå fästa Konungens uppmärksamhet, så betyder det, att man anser den eontrasignerande icke hafva uppfyllt sina tjensteåligganden, och då länder 2q §. Riksd.Ordn. till efterrättelse; då skola de i denna §. föreskrifna ordalag, och inga andra, nyttjas. Någon fråga om lagligheten af Konungens nu förevarande Nåd. Propos. tror jag således på detta sätt 96 D e n 8 Mars f. m. icke kunna komma under öfverläggning. Skulle Hr Gr. o. Landtm, komma att framställa propos. till remiss, lärer det, till följd af 87 §. R. F., vara tydligt, att den bör ske till LagUtsk., äfvensom frågan, enligt 3a §. Riksd.Ordn., bör remitteras till BancoUtsk., när den angår Bankens förvaltning. Att remiss således lagenligt bör ske till både Lagoch BancoUtsk:n synes mig påtagligt. Jag vill dock icke uppehålla med en längre utveckling af min tanke, emedan frågan är begärd pä bordet. Gr. Cronhjelm: Ehuruväl sjelfva frågan om, hvart remitteras bör, är begärd på bordet och således kommer att hvila, anhåller jag dock att få upptaga till besvarande några ord emot mitt afgifna anförande. IL Ex. Frih. Lagerbjelke har yttrat, att det tillägg, jag föreslagit uti propositionen till remiss, skulle innefatta ett förut fattad t beslut. Detta kan jag icke af ordalagen inse. Jag vill icke säga, att detta tillägg har förtjensten af en god redaction, det hade kanske kunnat uttryckas bättre och annorlunda; men min mening är blott att få uttryckt, att de §§., som icke stå tillsammans med nu gällande grundlag, komma att förfalla, i händelse grundlagen blir oförändrad.
6:te punkten lades till handlingarne, och öfriga delar af utlåtandet N:o 282, godkändes. och N:o 283, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Kammarkollegii berättelse, angående Sala silfver-verks ränte-ersältnings-fond, för redogörelse-tiden från och med den 1 November 1842 till samma dag år 1846. Ståndet lät dervid bero. Prot.-utdrag den 31 Juli i848. 605 S. D. Föredrogos å nyo Banko-utskottets memorial: N:o 87, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 5:te artikeln af gällande banko-reglemente. Godkändes. N:o 88, angående instruktion för Rikets Ständers Banko-utskott vid nästkommande riksdag. Bifölls. N:o 89, i fråga om kungörandet af de förändrade stadgande», som uti banko-reglementet komma att intagas. Gillades. N:o 90, i anledning af Riks ståndens skiljaktiga beslut, angående utlåtandet N:o 75. Med ogillande af inbjudningen, vidblef Ståndet förut fattadt beslut, och voterings-propositionen blef jemväl ogillad, hvarvid Ståndet ansåg den omförmälda fråga, uti hvilken 2 Stånd stadnat emot 2, böra förfalla. N:o 91, i anledning af Riks-ståndens beslut, rörande utlåtandet N:o 76. Inbjudningen antogs ej, voterings-propositionen ogillades, och Ståndet ansåg der omförmälda fråga, hvaruti 2 Stånd stadnat emot 2, böra förfalla. och N:o 93, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 8 artikeln af 1845 års banko-reglemente Gillades. Från Hederv. Bonde-stÅndet. S. D. Föredrogos Banko-utskottets, sedan den 29 dennes på bordet hvilande Memorial N:o 87, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 5:te artikeln af gällande banko-reglemente. Bifölls i alla dess punkter. Dito N:o 88_, angående instruktion för Rikets Ständers Banko-utskott vid nästkommande riksdag.
Börande jag vid detta tillfälle icke underlåta, att uttrycka min tillfredsställelse deröfver, att åtminstone en af Konungens rådgifvare betraktat frågan ur dess rätta synpunkt, då han tillstyrkt att den, så i afseende på persedlarnes förvandling som den ifrågakomna ersättningen derföre, och således i hela sin vidd måtte till R. St:s pröfning öfverlemnas. Jag yrkar fortfarande bifall lill betänk. Hr von Hartmansdorff: Jag får ånyo fästa Ståndets up märksamhet derpå, att det icke är nog dermed, att Konungen å Sin sida beslutar något i ett sådant mål som detta. Lika litet som R. St. kunna i fråga om de ordinarie skatternas förändring uträtta något med sitt beslut, såvida Konungen dertill icke samtycker, lika litet kan Konungens förslag i dylika fall medföra någon verkan, såvida R. St. ej med Honom instämma. I närvar, fall är förhållandet såsom Hr Printzensköld nämnt, att dåvande föredragande för finansärender tillstyrkt, hvad Frih. Raab ansett vara rätt, hvaremot nuvande föredragande förordat, hvad jag och med mig liktänkande hålla för riktigt. Således böra vi väl kunna hoppas, att vår åsigt blir gällande. Men jag lemnar delta derhän. Emedlertid, och så länge frågan ännu icke är afgjord, hvilket icke inträffar förr än R. St. beslutat, skall väl i denna likasom i andra beskattniugsfrågor, den gamla skatten utgå intilldess annorledes varder bestämdt. Således hjelper det icke Småländningarne, att Konungen för Sin del fattat beslut i denna fråga, såvida icke R. St. dertill lemna sitt samtycke. Vägra under tiden Småländningarne att betala skallen, så utmätes hon hos dem. Löntagarne komma således icke att sitta emellan, såsom Frih. Raab tyckes befara. Att StatsUtsk. med alla sina göromål icke kan medhinna den utredning, detta ämne erfordrar, har Frih. Palmstjerna ådagalagt, och kan dessutom inses af hvar och en. Jag förnyar alltså min begäran om bifall till betänk. Då nu II.
Folk drar hem frukt, vinflaskor o c h bröd på sina kärror och åsnorna ha en duk bunden för ögonen, på det att de ej må frestas till stöld o c h tjufveri af allt öfverflöd, de bära på ryggen och hängande om halsen. Se där ha vi en gran, en riktig gran! Den är liten o c h ynklig o c h skulle hemma i Sverige inte anses värdig att tjäna till dörrmatta för snöiga fötter. Den är marig och tunn och fattig, och den växer i kruka. » Hur mycket kostar den? » » Tre lire — men vi ha ett stort granträd för sex lire. » Trädet är ungefär tre fot högt. Men det gör alls ingen effekt i bredd med oranger, lagerträd, cypresser. » För dyrt, alldeles för dyrt. » Men på granar låter köpmannen ej pruta med sig. Han vet, att det är ondt o m varan, o c h att efterfrågan är relativt liflig i dag. » Inte dyrt, alls inte dyrt! » försäkrar han. » Sex lire för en gran det är j u ingenting! För öfrigt, om ni inte vill köpa den, så får ni hyra den öfver festen. » Öfverallt är för öfrigt samma pris, öfverallt ytterst liten tillgång på varan. Och samma trängsel på alla gator. Folk s o m köper grönsaker, frukter, granna julkort med flickor och gossar i nationaldräkt, som önska » Sinceri auguri ». Trångt som i karnevalen eller dagarne före påsk. Nere på Corso gör man boulevard som vanligt och tar sig ledigt mer än vanligt. Där leker man sommar, eleganterna drifva i uppslagna sommarrockar och med en gul » Gaggie » i knapphålet. Officerarne med sina koketta små kappor ledigt draperade öfver högra skuldran röka sin cigarett på den breda, torra trottoaren utanför Café Nazionale. Små kadetter ha permission i dag, gå o c h kläda gatan och se ut som första tenorer — bleka gossar med små söta mustascher, som stå i tillväxt, stubbadt svart hår, den lille kepyn på sned, hvita hanskar, elegant tillskurna uniformer. Damer i svart siden gå med psalmboken i hand till messan.