Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm d. 20 Maji i8a3. Rikets Högloft. Stånders Statsoch Bevillnings-Utskotts Utlåtande, i anledning afRiksdags-Fullmågtiden J. J. Ruthbergs Memorial, angående särskild anslag till Taxeringskostnadens bestridande inom Norrbottens Lån. FVån Hedervärda Bonde - Ståndet har till Statsoch Bevillnings-Utskotten blifvit remitteradt Riksdags - Fullmägtigen J. J. Ruthbergs Memorial, angående särskildt anslag af Bevillnings-medlen, till arfvode och aflöning för de Tjenstemän, hvilka biträda vid Taxeringsoch Pröfnings-Committéer inom Norrbottens Län. Och som, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss al d. 26 sistlidne Januarii, Tippa den af Konungens Befallningshafvande i Norrbottens Län, C ■ ( 9Ö0 StatsUtskottets Betänkanden. hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorde framställning, om behofvet af ett sådant sår, skildt anslag till förenämnde ändamål, Rikets Höglofl. Ständer vid innevarande Riksdag, med bifall till deras Stats-Utskotts tillstyrkande, förordnat, att till fördelning mellan de Personer, hvilka varit, vid 1820 års Pröfnings-Committée i Norrbottens Lån, tjenstgörande, skulle af de i Landt-Rånteriet influtne, eller inflytande Bevillnings-medel, få användas 220 R:dr Banco, samt att för 1821 och följande åren, så långe de för Taxeringskostnadens utgörande i 1818 års Bevillnings - Förordning faststålde grunder åro gällande, ett lika belopp af Bevillningsmedlen särskildt får till nämnde behof årligen disponeras; Så anse Utskotten något ytterligare anslag, ån det som sålunda redan blifvit till det uppgifne ändamålet beviljadt, icke i anledning af Ruthbergs Motion kunna tillstyrkas. Hvilket dock Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamt understålles. Ankom den 37 Maji 1823.
* Jag skulle icke inför Eders Majestät kunna uttrycka de känslor jag rönt af det bref ni haft den god,heten att tillskrifva mig. Gud vare lof, att jag fått denna visshet, som är så nödvändig för mitt lugn, att ni, min kära svärmoder, alltid bibehåller samma godhet för mig; jag känner mig så tröstad öfver att våga benämna E. Ack, värdigas alltid förblifva lika välvillig mot mig, det är en lindring i mitt betryck, hvaraf jag har så stort behof! Eders Majestät är säkert öfvertygad om min tacksamhet för de vackra gåfvor, ni haft godheten skicka till mina barn; de är o förtjusta der öfver och hafva gjort allt hvad i deras förmåga står, för att bevara sin tacksamhet mot sin goda farmor, nemligen genom två bref som medfölja. Tillåt, att jag redogör för det sätt hvarpå jag fördelat E. M: ts gåfvor. Gustaf har fått sigillet \ och guldpennstiftet; Sophie örhängena, Amelie ringen och guldhjertat; och Ge * Detta bref är ursprungligen skrifvet på franska, men vi bafva ansett oss böra återgifva det i öfversättning. Anm. af red. \ cilia knifven och guldetuiet * De äro samtliga nöjda, hvar för sin del och berätta för aUa hvad de fått. Konungen är alltjemnt i Basel. Ni Jean tänka er hvad jag skall lida af att veta honom vara så nära mig, utan att dock få se honom. Ack, min kära svärmoder, ni vet huru högt jag älskar honom9 och ni kan alltså bättre än någon annan förstå hela vidden af min olycka. Gifve-Gud, att jag ännu en gång i mitt lif finge den lyckan att återse honom och återfinna honom god och vänlig, sådan han förr visat sig mot mig / Minnena af det förflutna äro mig mycket ljufva, men jemförelsen med min nuvarande lott söndersliter mitt stackars hjerta. Jag kände ingen annan lycka, än den, att få egna mig åt min make och mina barn, och nu är den väsentligaste delen af denna tycka beröfvad mig.
Riksgälds milen för resor från stad och lill 4 R:dr samma sedelslag för resor från landt-gäslgifvaregård, der nu eller framdeles entreprenad enligt 4 Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o HO. gällande förordning eger rum och till 12 sk. Riksgälds mindre för milen, der entreprenad ej finnes, hvilken taxa skulle gälla lika för liela året samt att snällposterne ej måtte befordras med gästgifvare-skjuts, eller, derest detta ej skulle bifallas, skjutslegan för snällpostens befordrande höjas 12 sk. milen för hvarje häst utöfver den vanliga skjutslegan. Af Herr W. M. Ekelund: Att skjutslegan i allmänhet för en häst måtte komma ut utgå i stad med minst 40 sk. Ranko oell på landet med 52 sk. nämnde mynt milen. Af Per Östman: Att, intill dess skjuts-skydighelen kan alldeles lyftas från jordbruket och på det entreprenader måtte komma lill stånd, entreprenör, då han är boende vid landsvägen och alståndet enlreprenörerne emellan icke öfverstiger två mil, må vara berättigad att öfvertaga gästgifveriet, emot åliggande att fullgöra gästgifvares skyldigheter och deltaga uti den af de skjutfe—skyldige fordrade entreprenad-summan efter innehafvande skålldal, eller, i händelse delta förslag ej bifalles, det tillägg i Kongl. Cirkuläret den 2 Augusti i 044 måtte meddelas, att gästgifvare skall vara skyldig att deltaga i den af entreprenören fordrade godtgörelse, i den mån han före entreprenadens ingående haft skyldighet alt deltaga i skjutsen. Af Olof Olsson i Olsäterstorp: Att kungs-skjuts skall utgöras af de personer och till det pris, som genom vederbörande kronobetjent kan betingas samt skillnaden emellan fastställda skjutslegan och det betingade priset godI.göras af allmänna medel. Af Erik Olsson: Att skjutsoch vagnslega för kronooch kungs-skjuts bestämmes i likhet med hvad för hålloch reserv-skjutsen kan varda föreskrifvet eller minst 32 sk. Ranko i skjutslega. Af Nils Svensson:
”Han är en treflig och munter sällskapskarl; något vidare är icke att frukta från det hållet, menar jag. Dessutom kan väl Julie vara litet yr och oförståndig, kanhända äfven en liten smula lättsinnig; men det låter dock otroligt, att hon skulle hafva gjort bror en så naif bekännelse. Ja, sannerligen högst otroligt!” ”Emellertid har hon yttrat det till baronen, och jag satt lyckligtvis nog nära att höra det” Klein berättade nu hela förloppet, men i de mest skonande uttryck. Och sedan han yttrat några varma ord till den af harm bleke fadern, lade han stillatigande på bordet ringen, som han dragit af sitt finger. ”Med denna underpant afsäger jag mig för alltid det anspråk jag egde, att få gifva er det heliga fadersnamnet; men i mitt hjerta, i mitt tacksamma hjerta, fortlefver ni alltid under denna benämning,” yttrade han, efter ett långt afbrott, med rörelse. ”Nå nå, icke så brådtom, i fall jag får be,” sade bruksherrn med en mörk blick, och hopdrog de tjocka ögonbrynen. ”Låt kalla ner Julie! Jag vill höra saken af hennes egna läppar.” Waldemar fogade anstalt om ett bud, och efter en stund stod hon blek och tigande inför fadern. ”Waldemar har berättat mig en besynnerlig saga,” började denne med en ton, som väntade vederläggning; ”hvad har du att anföra till ditt försvar?” ”Intet,” svarade Julie med dystert lugn. ”Intet! Hvarföre icke? Vill det säga, att du bekänner dig skyldig, att du, en annans fästmö, erkänt för en dig snart sagdt fremmande karl, att du, jag riktigt blyges, Julie, att tala ut? – Kort och godt, huru står saken emellan dig och ryttmästaren?” ”Min bäste far, då Waldemar redan meddelat er allt, har jag föga att tillägga. Hvad jag svarat baronen på tillbudet af hans hand, vet ni förmodligen.” ”Du är ganska bestämd och ganska djerf, min dotter; men du kunde missräkna dig på min benägenhet att ingå i dina luftslott.”
Et Lonsutanous Utstött, at wäcka och uvtaga frågor, rörande förändringar i Grundlagarne, och yttranden deröfwer til Riksens Ständer afgifwa, samt at gran6i, 62. ffs 402 Den 2 Iuntt. ffa de i Stats-Nädet förda krotocoU; Et Statsutskott, at utreda, och för Riksens Ständer upgifwa Stats-Werkets och Riksgälds-Werkets tilständ, förwaltning och behof; Et BewillningsUtskott, at föresiä Bewillningens fördelning; Et Uanco Utskott, at öfwerse LLligu6N8 styrelse och tilsiänd, samt föreffrifter om kLnco-förwaltningen gifwa; Et Lagutskott, at utarbeta förslag til Avil - bättring; samt et Allmänt Beswärsoch Oeconomisi^t Utskott, at anmärka brister i de allmänna Hushällnings-anstalterne och förändringar deruti föreflä. Z. 54. Äskar Konungen af Riksens Ständer et serskilt Utskott, at med honom öfwerlägga om Ärender, hwilka icke til andre Utskotts befattning böra och Han pröfwar böra hemlige hällas, utwälje Riksens Ständer et sädant; dock äge det icke magt, at fatta beslut, utan endast at til Konungen afgifwa yttranden öfwer de mäl, Konungen detsamma meddelar. §. 55. Ej mä Riksens Ständer i Konungens öfwerwaro öfwer nägot ämne besluta. Andre Riksens Ständers Utskott, än det i föregäende §. omnämnde, kunna icke inför Konungen nägra öfwerläggningar hälla. §. 66. Allmänna frägor, som uti Riksens Ständers Lien» wäckas, mä ej til et et omedelbar ligt - Den 2 Hunlk. 403 tigt afgörande der uptagas, utan stola öfwerlemnäs til behörigt Utstött, som äge, at dem utreda och deröfwer sig yttra. Utskottens
Hen von Stahl munteligen, det han jemväl instämde uti hvad Grefve Gyllenborg och Herr von Törne anfort, samt yrkade ätetreiniss af Utskottets Betänkande. Friherre Wrangel, Henning, anförde skrifteligen: Vid det sammansatta Bancooch St2tsUtskottets Betänkande rörande Fenninge-Verket och Myntväidets uppiatthallande, anhåller jag att få atgifva följande anmarkmngar: Sid. 4, säges: Att Rörelsen underhalls vidare genom intrafjade HandtIsjörhat anden på contintnten, samt de Spteculationer , hvilka derifrån Utun* tade sin upprinnelse, fastighetsköp oell vidsiracktd. Qdhngsfdrttag komma dernäst t ordningen. $IO Den 13 April. Utskotten synas ej vara älskare af odlingsföretag , då de sätta dem i bredd med äfveotyrliga speculationer. Vä! har man hört enoch annan ifra emot den För d er Oiga odlmgslusten, men Ovänradt är det, att ett Riksens Ständers Utskott hänförer den till de skadliga speculationer, som ökat oredan och förlägenheten i Fikets Penninge-Verk, De Skånska Er.skiften , sorn omöjligen kunnat verkställas utan Lanebiträden, oj 1 hvlka genom af Regeringen utfärdade ivängs-lag r, blifvit föranledda, böra då afven sättas i frams a rummet af ruinerade Landtmannaforetag, och den Nationella vinst, sorn genom den ökade Pro Hrctionen uppkommit, anses för en obetydlighet, emot den ored3, som dessa obetänksamma Odlare åstadkommit , genom en urvidgad Ctedit-rörelse.
— Och hade styrelsen, enär de i första och andra klasserne uppförda bidrag erfordrade en tillgång af 414,099 R:dr för vägarbeten och 244,706 R:dr 32 sk. för vattenaftappningar, samt dessutom flere dylika arbeten, hvartill arbetsplaner ännu ej inkommit, torde vara förtjente af understöd, i underdånighet hemställt, att hos Rikets Ständer måtte begäras, att för hvarje år intill den riksdag, som komme att följa efter den nu instundande, finge afsättas till vägarbeten 166,666 R:dr 32 sk. och till vatlenaftappningar 100,000 R:dr; hvarjemte styrelsen ansett sig böra i underdånighet tillstyrka, att, i likhet med hvad vid de 2:ne sednast förlidne Riksdagarne egt rum, till understödjande af mindre hamnbyggnader och smärre årensningar ett belopp af 30,000 R:dr måtte hos Rikets Ständer till anvisande i nåder föreslås. Med afseende derå, att det lill expenser, resor och undersökningar för allmänna arbeten af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag anvisade belopp af 12,000 R:dr årligen för åren 1851, 1852 och 1853 ej allenast visat sig vara tillräckligt för bestridande af den mängd smärre undersökningar, hvilka under nämnde tid förekommit inom Rikets samtlige län, utan ock lemnat tillgångar alt understödja åtskilliga större undersökningar för ifrågasatte jernvägsoch kanalanläggningar, hade Styrelsen i underdånighet ansett lämpligt att ifrågavarande anslag finge fortfarande utgå till enahanda belopp, eller 12,000 R:dr årligen; hvaremot och enär, om Kongl. Maj:t nu skulle i Nåder besluta, att de föreslagne jernvägs-stamlinierne inom Riket borde undersökas och fullständiga planer derom upprättas, en undersökningskostnad af minst 666 R:dr 32 sk. för hvarje mil dertill erfordrades, nödigt blefve, att undersökningsfynden i sådant fall med ett, motsvarande belopp tillöktes. 46 Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. om Statsverket 1853.
Redan det af erfarenheten vitsordade förhållande, alt det framställningssätt, som ifrågavarande predikanter begagna, visat sig begärligt för den stora, mindre bildade allmänheten och sålunda utgör ett verksamt medel för bibringande af insigter i andeliga ting och sinnenas väckande till andakt, bör utgöra en anledning att undvika alla åtgärder, som kunde undertrycka denna verksamhet; och då det väl med hög grad af sannolikhet kan antagas, att just den frihet från alla stränga former och den pregel af oreflekterad åskådning, som utmärka dessa framställningar, Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ehon.-TJtsTc. Betänkande N:o 24. 9 ställningar, i främsta rummet bidraga alt gifva dem deras tilldragande verkan på allmänhetens sinnen, så synes ock hvarje försök till reglerande af denna verksamhet innebära en fara, att densamma derigenom skall blifva tillintetgjord. Men, säger man, om äfven formen för dessa predikanters framställningar bör af antydda skäl respekteras, så bör dock innehållet deraf kontrolleras. Utskottet skulle visa misstroende till de eviga sanningarnes förmåga att besegra villfarelsen, om Utskottet för sådant ändamål förordade andra medel, än de, som redan stå ordets tjenare till buds. Ar den kringvandrande predikanten en man, som, utan alla biafsigter, af bela sitt bjerta egnar sig åt del andeligas tjenst, skall han säkerligen gerna lyssna till de på större insigter och rikare erfarenhet grundade lärdomar, som af presterskapet honom meddelas; han skall deraf rättas i sina villfarelser och vinnas för sanningen; den honom egendomliga förmågan att verka på folkets sinnen kommer på delta sätt kyrkan, genom sina resultater, tillgodo; och han blir sjelf en gagnande mellanlänk mellan presterskapet och församlingen. Om åter mannen är en bedragare, som under religiositetens larf gömmer egennyttiga beräkningar, och blir döf för de föreställningar, som af presterskapet honom göras, så kan man vara förvissad, att presterskapet skall ega förmåga och tillfälle, alt inför församlingen afslöja honora och derigenom göra honom oskadlig.
Betänkande, No 34 het åsatt, och att invånarne i länet skola ega att otti sådant taxeringsvärde häradsvis å tinget sig förena; 2:o hos Höglotliga Ridderskapet och Adeln af Grefve Snoilsky, Nils, som fästat uppmärksamhet derpå, hurusom antalet af delegare uti de i 24 kap. Byggninga-balken omförmälde brandstodsföreningarne nu mera voro högst ringa, sedan hemmansegare, hvilken för åbyggnad eller någon del deraf, eller för säd, foder och boskap, tagit försäkring i brandstodsbolag, som för orten blifvit af Konungen stadfästadt, genom Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845 förklarats befriad från att gälda brandstod, hvarom i lag och derpå grundad förening stadgas. Då högstberörde nådiga Förordning icke innefattade ett åliggande för hemmansegare att frånträda den på lagens stadgande grundade brandstodsföreningen, utan blott en tillåtelse att derifrån afgå, ansåg motionären deraf följa, att alla hemmansegare, hvilka för godt funno att, oaktadt berörde tillåtelse, i föreningen qvarstå, icke borde derigenom försättas i annan ställning eller åläggas större skyldigheter, än som för dem förut varit bestämde, och att således grunden för sådane hemmans-egares bidrag borde förblifva densamma,'som förut, eller i det förhållande, hvaruti hans hemmantal stöde till bela häradets, enär eljest den orättvisa skulle uppkomma, att en sådan hemmansegare, efter de llestes afgång ur föreningen, skulle komma att, i händelse brandskada tiinade, nära nog ensam eller åtminstone uti en vida högre grad, än hvartill nyss uppgifne grund föranledde, en sådan skada ersätta. Det saknades likväl icke exempel derpå, att Häradsrätt ålagt några få mantal, qvarstående i en brandstodsförening, som förut bestått af omkring 170 hemman, att ensamme gälda en brandskada af omkring 700 r:dr banko värde med nära 50 r:dr samma mynt, för mantalet; och närmare bestämmelse härutinnan vore således erforderlig.
M:s Propos. , finner jag deri ett ytterligare stöd till förhoppning att R. o. Ad. äfven måtte göra det. Jag har visserligen erfarit alt den väckte någon betänklighet hos PresteStåndet och att åtskilliga anmärkningar blifvit mot densamma framställde; att man isynnerhet fästat sig vid möjligheten dera! att, i fall denna punkt antoges, de s. k. annexoch mensalhemmanen skulle blifva betryggade från all omflyttning; men för min del kan jag icke yrka någon förändring i K. M:s Propos. och gör det visserligen icke heller. Jag anhåller att, i sammanhang med Hr Adelborgs begäran att K. M:s Propos. vid hvarje punkt måtte upläsas, äfven upläsning må ega rum af PresteStåndets beslut, för så vidt underrättelse derom anländt. I ani. häraf tillkännagaf H. Exc. Pir Gr. o. Landtm., att, enl. frän Högv. PresteSt:t ankommet prot.-utdr., omfattande de sex I) s ii 21 April f. tn. 24!) första punkterna af förevide Betänk., nämnde Stånd bifallit den nu under öfverläggning varande lista punkten. Gr. Taube, Henning Adolf: Den förste talaren framstälde en förfrågan till ecclesiastikministern augide indelningen i klasser, och då han möjligtvis af den upställning, som Utskit följt, blifvit dertill föranledd, vill jag uplysa derom att denna fråga förekommer först i 11 :te punkten. Hvarföre Utskit i denna punkt omnämnt klasser, var egentligen derföre, att då lista punkten säger »att presterskapets inkomster fördelas sålunda, att hvarje tjenstgörande prestman erhåller en efter tjenstegrad och embetsåligganden lämpad anständig bergning», och en motionär föreslagit att denna anständiga bergning skulle utgå efter klasser, så ansåg sig Utskit böra intaga motionärens förslag om de olika beloppen för de särskilda klasserna. Medan jag har ordet, vill jag äfven yttra mig något om förslaget.
Jag öfverlemnar dessa mina tankar, med full tillförsigt att af StatsUtsk. tagas i betraktande, äfven så väl som de yttranden, hvilka uti en motsatt mening blifvit återrernissen vidfogade ; och torde lemnäs mig tillfälle att vid frågans slutliga afgörande ännu ytterligare få anföra skäl, hvilka nu för ögonblicket kunnat undfalla mig. Frih. von Kraemer, Robert: Det är i ariledn. af Frill. Ridderslolpes yttrande, som jag begärt ordet, för att förklara att jag icke kan dela den ädle Fribrns åsigt. Jag tror deremot, att Hr von Hartmansdorfifs förslag, riktigt ulfördt, skall medföra välsignelserika löljder för landet. Jag tror, att det tål att begrundas så väl i StalsUtsk. som inom RiksStm För min enskilda del instämmer jag uti den värde talarens åsigt. Gr. Horn: En värd talare har medförundran hört mig yttra, säger han, att StatsUtsk. säkerligen skulle inkomma roed förslag till Sländerna alt öfvertaga ministercassans skuld. Jag vet icke, om mina ord föllo sig så positivt som den värde talaren förmodat; roen jag ret, att jag ämnade uttrycka D«n aS No»omLer f. m. 447 min tillfredsställelse deröfver att SfatsUtsk., såsom jag förmodar, i följd af tjenstförrättande Utrikes-statsministerns förklaring blir i tillfälle att reglera ett förhållande, som måste regleras. Huru del skall ske och hvad StatsUlsk. i det fallet kommer alt votera, kan jag naturligtvis hvarken förutsäga eller garantera , emedan jag rar min egen röst; men jag kan ingalunda anse för likgilltigt, att den person, som nu upplrädt och fork larat sig i frågan-, är den sorn nu har under sin vård just det departement, hvilket bestämdt lider af minislercassans brist. Förhållandet är, såsom Hr Ihre uppgifvit, att StatsUlsk. utaf förra Statsministern Hr Frih.
Torsdagen den 17 dennes upptages operetten » Sjökadetten » i ny uppJag går i Kroll och på Victoria, jag hör sättning. Meistersinger på operan, jag förströr mig, lefver berlinerlif, och det skall bli mitt sista Svenska Qvinnoföreningens utställning och ullottning minne från studieresan. af taflor i Blanchs ' Konstsalong förfjenar tagas i Och ändå — ändå är hon med mig här. betraktande af våra ärade läsarinnor. InträdesT går såg jag henne komma emot mig på afgiften är nu nedsatt till 50 öre. Se för öfrigt Königsplatz — hon kom gående i det starannonsen i detta nummer! kaste solskenet, segermonumentet med sin Den 16 okt. Borussia höjde sin barbariskt plumpa massa öfver hennes hufvud, jag kände hur jag blef blek, och jag stannade ovilkorligen, • — fast jag j u visste, att Vjera ej rest hit, ej kunde V j e r a. vara här. U t k a s t af Georg Nordensvan. | l | | ^ e t är på ett hotell i Berlin, jag nu sitGgga ter och skrifver i min resedagbok, följeslagarinnan på min studiefärd, och det är sista gången jag förtror mig åt henne, innan jag kommer hem. För tre veckor sedan var jag ännu hemma i Schweitz, i det vänliga lilla Clarens. Men det synes mig ett år sedan den qväll, då jag stod på perrongen och såg tåget rulla bort med min ryska vän, som ej ens såg ut från sitt vagnsfönster och viftade farväl, sedan hon efter ett handslag och efter att ha tagit emot min bukett stigit in i vagnen. Jag fann ingen trefnad der längre. Jag frågade mig gång på gång, hvad jag hade der att göra, jag blygdes öfver mitt dagdrifvarlif, och när jag försökte arbeta, var det lika uselt, allt jag kunde åstadkomma. Menniskorna tråkade ut mig, dessa engelska träbockar och deras damer med sina evinnerliga skissalbum, de koketta tyskorna och våra egna intressanta landsmaninnor med svaga bröst. Den s y n t e 3 mig endast fadd och innehållstom, denna lilla kosmopolitiska vidd, som jag nyss haft mitt stora nöje att studera.
Utskottet ansett nödvändigt uppskjuta jemväl den närmare pröfningen af alla till Magazinsfondens förvaltning hörande, af Revisorerne upptagne, ämnen; i sammanhang med hvilka komma att behandlas äfven de dermed gemenskap ägande från RiksStånden remitterade Anföranden, 3:e Puncten. De öfrige Förvaltande Verken. (R. B. 1825 p. 16—87- 1837 p. 77, 81, 86,94,93, 102—267.) Beträffande de af Revisorerne. så väl år 1825 sorn 1827 gjorda anmärkningar vid en del af desse Verks räkenskaper, methoden för deras afslutande, tiden för deras aflemnande, äfvensom deruti förekomne balancer, och desses afskrifvande m. m., måste Utskottet, Betänkande n. a65 sora ännu ieke hunnit taga den närmare kännedom af samma redogörelser, sorn erfordras för ett bestämdt yttrande öfver hvad i berörde ämnen anmäldt blifvit, nied afgifvandet deraf uppskjuta, intill dess granskningen af 1826 års förvaltning och räkenskaper för sig gått, derefter Utskottet icke skall underlåta att R. St:rs pröfning underställa hvad i ett eller annat afse-? ende kan finnas nödigt att iakttaga eller förordna. Kongl. KrigsCollegium. §•
<TT> 0So «? § P CD -5 OS os Ä O) •g. SS. a® 3 r* O C ~S -3 OS OS Qj <0 ae« 2, o® « — O) C >-s *t os OS cl. O) ‘S.« cw J® P O ^ 0s os cl CO *8. ss. 0° ? OS *1 c-* CD P -i & Tabell öfver de qvantiteter af den Stats-Verket behållne Arrende-Spanmål, hvilka blifvit antingen lösta efter Markegångspris eller lefvererade in natura åren 1835 — 1844. Löste efter markegång. Lefvererade in natura. Löste efter markegång. Lefvererade in natura. Löste efter markegång. Lefvererade in natura. Löste efter markegång. Lefvererade in natura. Löste efter markegång. Lefvererade in natura. Medium 1835- af åren -1844. 3 r CO O» ^ C/3 ?TS ö cd B S 3 r CO O: rs c/i -■ r B CD S 3 5 r 3 g' srs -• r B CD •—Ti 3 £ -■ ST » c-1 B CD B a> 3 f £ g! 7T re -• t-1 —> CD «~rj H< ss s 3 t-1 Co O» iZ cn » CD »a — c B CD ‘SS. ss. c «-s % 2, £T CD ». 2, c £? 13. SS. rCD c ~ CJQ CD Cj CD 09 2 s £ CD <? A 1V ; •; — ? 60 ■ Ofri ;-.o vo -’8 : -i '..ao:• j uri ‘ v: ; •?§ *.0 1 ~~ «v«>; i l h . i, «;i\' i <:u>; ;, (-"i,? ; f-00,! : t-wrww/j r<H), tutt. H.