Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Commissarierne intagit Ridderskapets och Adelns anhållande, angående utskrifningen och att ingen sådan må blifva dem, utan deras vetskap, ålagd. Nu, som Kongl. Cnmrnisarierne intet äro annorledes informerade, än att Hans Kongl. Nådigst vill lemna Ridderskapet och Adeln det vilkor, sorn de uti presterande af sina knektar, jemte rusttjensten, hafva varit vane, alltså låta Kongl. Commissarierne dervid bevända” m. m. Sedermera åtog sig Adeln i Halland, enligt 3 §. i Riksdags-beslutet den 27 Augusti 1664, att, likasom den i Skåne, ”hålla 2 knektar af en häst, dock så att donerade, köpte och förplanlade gods dersammastädes blifva vid det kontraktet, som, i Drottning Christinas tid med dem upprätladt är”, ock, enligt 4 §., att lika deltaga i bålsmanshållet af dem ”tillhörige eller förundte bönder, dock förbehållna sätesgårdar och vekedagsbönderne”, men i öfrigt skulle inga gods, "de vare sig under lån eller allodialrält, ehvarest de ock äro belägna, eller ock af hvem de helst besittas, frälse eller ofrälse, så väl sorn enkors eller omyndiga barns, icke eller Adelns betjentes förlänta gods och gårdar, vara härifrån Irikallade”. Vid 1668 års Riksdag förnyade Halländska Adelil åtagandet om kneklehållet, och Adela i allmänhet Kongl Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 29. 9 i allmänhet det om båtsmanshållet, enligt 6 och 7 §. §. i riksdagsbeslutet den 22 September samma år; och vid 1672 års riksdag belefvades, enligt 3 §. i riksdagsbeslutet den 18 December sistnämnde år, att Ridderskapet och Adeln i Halland skulle hafva samma ulskrifningsförfattning, sorn gällde i de öfriga provinserna, ’’så vidt deras skattlagda bönder angår.”
På grund af denna åsigt tillstyrker jag underdånigst, att Eders Majit täcktes till Rikets Ständer göra nådig framställning endast om beviljandet för Skara Veterinär-inrättning af det af Direktionen till uppförande af nytt sjukstall samt ridoch motioneringshus begärda anslag af Nitton tusen Riksdaler Riksmynt. 29:0. I underdånig skrifvelse den 10 sistlidne Juni har Svenska Akademien anmält, hurusom Akademien:; ordboks-arbete, till hvars fortsättande Rikets Ständer från och med år 1854 beviljat ett årligt anslag af 3,750 R:dr Riksmynt, numera sålunda fortskridit, att af den förberedande ordboks-stommen, som vid sednast afgifna berättelse var utskrifven till och med bokstafven K, och då upptagit tillsammans 1,120 ark, och 28,553 artiklar, ytterligare blifvit uppsatta bokstäfverna L till och med R, upptagande 987 ark och 22,500 artiklar, hvarjemte språkprofsamiingen blifvit ökad med 31,000 nya språkprof, så att hela samlingen för närvarande stiger till omkring 250,000 språkprof; och har Professor Hagberg, som hittills varit sysselsatt med förberedande delar af sitt arbete, nu öfvergått till sjelfva hufvudredaktionen. Åberopande hvad Akademien förut i underdånighet anfört i afseende på arbetets omfattning och omöjligheten att på förhand bestämma tiden för dess fullbordan, vitsordar Akademien nödvändigheten deraf, att det till slutet af nästkommande år beviljade anslag må jemväl framgent kunna påräknas till arfvode åt hufvudredaktör och erforderliga biträden. En minskning deraf skulle verka desto mer hämmande för arbetets fortgång, som detsamma alltifrån början med 750 Ridr R:mt understigit hvad Akademien ansett vara det minsta, hvarmed arbetet kunde företagas, hvarföre Akademien af andra och för vittra ändamål afsedda medel nödgats fylla bristen.
Icke heller har alltid vår operastyrelse visat sig tillräckligt angelägen att behålla de gamla bepröfvade artister, som funnits, och hvilka hade kunnat bilda skola. Så t. ex. har den förlust, som vår opera gjorde, då Algot Lange så hastigt lämnade den, aldrig till fullo ersatts, och äfven Dina Edling lämnade alldeles för tidigt den scen, som hon ännu kunnat göra så stora tjänster, många andra exempel att förtiga. Med en ensemble af endast halffärdiga förmågor och elever gagnar man dock icke konsten. Lyckligt då, att det ändock finnes en och annan här hos oss med vilja och förmåga att ta sig an de unga konstens adepter och att utbilda dem i sceniska idrotter. Så ha de yngre sångarne de senaste åren plägat anlita den sångarveteran, som på ett så oförlikneligt sätt för vid pass 35 år sedan skapade den första Mefisto-figuren å svensk scen, och de unga sångerskorna ha nästan alla vändt sig till Signe Hebbe. Hvad den är säll, som hjärtats Och njutningen af hjärtats frid Som fruktar blott en storm för Och räknar skiften blott i sina Fröken Hebbe har särskildt i fråga om plastik hos oss bildat skola. Hos henne ha Vendela Sörensen, Matilda Linden, Anna Norrie, Olga Fåhrseus och många fler lärt sig sin konst, och hos henne ha äfven många af de allra yngsta fått goda råd och lärdomarMan har någon gång klagat att fröken Hebbe lärt sina elever att posera, men man bör komma ihåg, att för framställningen af den lyriska scenens understundom något konventionella gestalter ett poserande maner ofta är oundvikligt, och man får då vara nöjd, om » posen » är naturlig. På förträffligheten af den undervisning, som fröken Hebbe meddelar i scenplastik, torde endast ett enda, men mycket talande exempel behöfva anföras, nämligen fru Lindens Orfevs, som helt och hållet instuderats för henne. Fröken Hebbe har själf de mest öfverdrifna föreställningar om plastikens nytta; hon anser, att den gör människorna friska och sunda både till kropp och själ, och kanske har hon rätt. Själf är hon ett utmärkt exempel på den både kroppens och sinnets ungdomlighet, som hennes plastiska metod enligt hennes eget vittnesbörd förlänar.
Det är bara för att gamla-mor inte skall förarga sig, det tål man inte vid åtti år, annars brydde jag mig inte om, ifall hon såg, hvad jag hade för mig, jag gjorde ju ingenting ondt. Nej, det hade vi visst inte gjort, men nog sågo vi ut som ett par ertappade förbrytare, jag mörkröd af förargelse, faster Malin helt blek. Någon tog i låset. — Åh Herre Gud, jag glömde att låsa upp, utbrast faster Malin, nu är jag förlorad. — Malin, Malin, ljöd det utanför, hvad är det här för konster? Har du låst in dig? Du är väl inte rätt klok. — Ada, öppna dörren för gamla-mor! Jag steg upp och gjorde, som jag blifvit tillsagd. Där stod gumman i dörren, iklädd sin vanliga dräkt, en brun, ogarnerad sidenrock och den gammalmodiga bindmössan på det hvita håret. Det var en dräkt, jag hvarken förr eller senare sett bäras af någon annan, men som passade den stela, litet böjda figuren och det fina, skrynkliga ansiktet alldeles förträffligt. Gamla mor måtte sett bra ut i sin ungdom, säkerligen haft en ståtlig figur och regelbundna, fast något stränga drag och vackra, blå ögon. — Jaså, du är häruppe, utbrast hon. Då stör du väl Malin! Jag teg. Jag kunde ej sanningsenligt säga nej. — Jag kom bara upp för att se, om ringledningen gått sönder, fortsatte gumman, i det hon låtsade undersöka apparaten ifråga. Nej, jag ser, att den är hel. Det var bra besynnerligt. Tack skall du ha för din uppmärksamhet Malin, fortfor hon, då denna satte fram rummets enda bekväma länstol. Jag skall inte hindra dig, var inte rädd för det, jag kommer nog inte att hindra dig länge på något sätt. Lena lyckas väl snart att förgifta mig, så att hon slipper laga mat till mig, och då får du din frihet, Malin lilla. Den tilltalade vardt mörkröd. — Hvad är det gamla-mor? Är det något på tok därnere? — Åh nej, inte något annat än det vanliga. Hafregrynsgröten är alldeles rå, kom ner och känn själf, om man kan äta sådan småsten. — Jag sade till Lena, att gröten skulle koka länge, det försäkrar jag.
T:n . • . yoor: 44- 9- 7493 Understöd för svaga Rotar inom Kronobergs oell Calmare Län 137^ T:r Sp:ml å 5 R:dr 687 24 Excercitie Esqvadrouernas underhåll 22000 — S:r I24256o 43 [ I 66687 24 — 28718 j6 Varfv eide Arméen. 566o5 6 Tillökning i penningar 42>3. 1 1. - i spanmål 3 T:r i5 — _ 4228 [ 1 Minskning genom nedsättning i förslagspriset å Spanmålen 357 24 Kronprinsens HussarRegemente 57667 I 6 Minskning genom nedsättning i Spanmålens förslag! pris . 649 — Svea LifGarde 78398 22 6 Tillökning i penningar • • • — 5390 Minskning, 307 T:r Spanmål å 5: 16 16:7:16,- genom nedsättning i förslagspriset i d:o 564: 32. - 2202 Andra LifGardet 78398 22 6 —■ 55oo Minskning, likasom för Svea LifGardet . , . ♦ ♦ * 2202 Wermlands FältJägareRegemente 22 [98 24 — Tillökning — 2775 4o — Konungens Eget Värfvade Regemente ♦ ♦ ♦ 634l8 •4 — Minskning genom Regementets indragning och öfverflyttning på Artilleriet — 634l8 *4 Svea ArtilleriRegemente . 87141 3o — Tillökning i penningar .. 41662: 3o. - i spanmål 5i6§ T:r å 5 2082 24. - 44^45 i5 Minskning genom nedsättning i förslagspriset å Spanmål 67« Götha ArtilleriRegemente ♦ ♦ I 10126 3 9 6 Tillökning i penningar .. 2615g: 23.6. d:o i Spanmål ig3 T:r 16 k:pr å 5. 967: if. - 27126 47 6 Minskning genom nedsättning i förslagspriset å Spanmålen 890 — Transport 553974 12 6| 89266 l7 6 7o396 38 14 Transport Wendes ArliIleriRegemente Tillökning i Penningar ... 55 ',974 85749 12 3o ii 89266 9691 *7 16 Minskning i Spanmål 85 T:r a 5: 16 453: i6. - d:o genom nedsättning af Spanmå- lens förslagspris . 642: 3a. - Cavallenoch Artilleri-Hästars Remontering, skoning m. m.
Understundom tycks det mig emällertid som saknade Heidenstam den koncentration, som är nödig att göra en dikt till ett riktigt fullfärdigt konstvärk, ibland tycks det mig som han läte värsen gå äfter behag antingen den är välljudande äller icke, bara han får fram alla bilder och infall som trängas om att bli uttryckta. Stundom tycks mig denna vårdslöshet gå litet för långt, äfven om det är något berättigadt i den invändning som kan göras att det är bättre att bilden och tanken komma fram i sin ursprungliga äkthet än att de skola stympas äller snedvridas af rim och meter. Redan i “Vallfart och Vandringsår“, där likväl dessa svagheter torde förekomma oftare än i hans andra diktsamling, finnas likväl mästerstycken af koncentrerad värs och bild i förening som t. ex. detta om Abu Jussuf bokpräntare: Hans djupa svarta öga sken Ur mörka hufvudklädet Han knöt sin hand af skinn, af ben och slog i fönsterbrädet. Han strök sin kala hufvudskål. — “Ni lata sällar, vet ni hvad? Först den kan lefva nöjd och glad, som lefver för ett mål.“ Vacker musikalisk värs och jämförelsevis fullfärdig är äfven “Isissystrarnes Korum“, en riktig visa, mera känslorik och innerlig än många visor pläga. Oskuldsfulla systrar, lyften kransen från ert hår till nattens blund! Öfver öknen glimmar aftonglansen. O! att evig vore kvällens stund. O, att Tebes flickor, hvilka träda med sin kruka till brunnen gladt, alltid vore lika älskligt späda, lika älskligt unga som i natt. O, att barnen, som på bergets kam bredvid hjorden gå alltid vore barn och deras lam alltid lika små! Rena, oskuldsfulla systrar, gråten, gråten ljuft på er myrtenkrans! Stängen templets dörr för världen! Låten blott den ljufhet, som i kvällen fanns, blott de ungas oskuld här bo inne. Skänk den här en fristad än, när hos dessa barn och flickor den länge sedan endast är ett minne.
Huruvida Magazinsfondens realisering kan omsider inbringa det belopp i Penningar, Rikets Ständers Revisorer uppgifva, tilltror StatsContoret sig ej för närvarande kunna med någon säkerhet bedömma; likväl hyser StatsContoret den förmodan, att den af Rikets Ständer utaf Magazinsfonden påräknade en million torde i det närmaste kunna erhållas, så vida icke oförutsedda förluster under Fondens utredning skulle uppstå. Till och med slutet afår 1829 emottogs för Magazinsfondens räkning den del af Kronans behållna Afrad och Tionde samt annan Räntesäd , sorn in natura till Magazinen lefvererades, hvaremot Fonden försåg värfvade Armeen och Flottan samt öfrige Corpser och Stater med deras Spanmål och Bröd-underhåll.
Uti den skolordningen finnes nemi., i g 26, ett bestämdt åliggande för Biskopen, »att som oftast besöka de läroverk, som »äro inrättade i den stad der Domkapitlet har sitt säte samt dess»utom anställa visitationer ej mindre i samma läroverk, än så »många af de öfriga inom stiftet, som han för andra göromål med»hinner, sålunda att hvart och ett af dessa varder åtminstone en »gång inom 3 års förlopp visiteradt». II. II. 12 178 Den 3 December e. m. I det enväldiga Ryssland liar således Diskoparnes skyldighet, i det fall hvarom nu är fråga, blifvit långt noggrannare bestämd, än i det konstitutionella Sverige. I förbigående må tilläggas, att Biskopen der blott har sin ena och vid lika vota afgörande röst i Domkapitlet, hvilket med honom gemensamt, och eljest med lika rätt för hvarje ledamot, afgör alla mål som sortera under detsamma. Den stora makt, som sålunda å ena sidan blifvit lagd i Biskoparnes hand, och å andra sidan den synnerliga efterlåtenhet, som blifvit dem visad, voro utan tvifvel redan betänkliga nog, i fall här vore fråga om personer i en vanlig ställning inom embetsmannabierarkien. Huru mycket mera då hvad Biskoparne beträffar? Ty med dem är det undantagsförhållande, som af mången torde hittills vara förbisedt, att de, så vidt jag förstår, väl för brott emot den borgerliga lagen, men icke för embetsfel, dessa må nu bestå af de grofsta uraktlåtenheter af något slag, eller af egenmäktiga tilltag, kunna af någon myndighet i riket åtalas eller dragas till ansvar. De äro genom sin ställning utan någon förman eller auktoritet öfver sig, en sorts satraper af andeliga ståndet, oberoende af både Regeringen och folket. En gång installerade i embetet, är deras inviolabilitet i och för detsamma lika med Konungens i juridiskt hänseende, men i det moraliska på visst sätt vidsträcktare, emedan Konungen i långt högre grad bl ifver ständigt påmint derom, att nationens blickar ouphörligt äro fästade på lians person och handlingar. Huru föga ändamålsenligt är det då icke, att åt
Besv. o. Ekon.-Ulsk:ns Betänk. JM 20 fattade beslut, ang:de 14:de §:n 2:dra momilet i K. M:s Nåd. Förordn. om fattigvården i riket af den 13 Juli 1853; och PresteStis prot.-utdr. JM 376, med inbjudning till instämmande i det Högv. Ståndets vid pröfningen af LagUtsk:s Betänk. JM 43, i anledn. af väckt motion angule ändring i Kyrkolagens 25:te kap. om prestmöte, fattade beslut. Vid föredragningen af Allm. Besv. o. Ekon.Utskis den 22 dennes e. m. på bordet lagda Betänk. JM 129, i anledn. af väckte motioner om ändringar i Kongl. Handels-Ordnin den 22 Dec. 1846, blef äfven detta Betänk., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagd t. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s den 23 dennes f. m. på bordel lagde Mern. JM 288, i anledn. af återremiss å Utlåt. JM 192, angide R. St:rs Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl. Kommers-Kollim ställde fonders 'och medels förvaltning och räkenskaper. Föredrogs StatsUtskis den 23 dennes f. ni. på bordet lagda Utlåt. JM 289, i fråga om ytterligare utbetalning utaf kredilivet för de genom postskjuts-legans förhöjning föranledda kostnader. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Posl-legan är icke höjd för alltid, eljest borde väl den ersättning, som gifves för denna förhöjning, vara årlig, eller åtminstone fortfara intilldess Ständerna förklarat, att den skall uphöra. Men icke bör den väl på en gång Den 25 September. 319 upliöra med första arel, och den summa, som är gifven, är väl icke gifven i elt för allt, utan för år, eftersom förhöjningen eller förlusten genom denna förhöjning är beräknad för år.
Då vi hinna till Utsk:s yttrande ang:de Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, så finna vi att Utslcs förhöjt den föreslagna ersättningen för bristande boställen. Deremot hafva de öfriga Landtstats-tjenstemännen icke blifvit hugnade med någon ersättning för de dyra hyrorna i residens-städerne, som upsluka nära hälften af de lägres inkomster, om de hafva familj. Vi - 350 Den 23 September e. m. dare ber jag att få nämna, att då jag föreslog förhöjning af LänsNotariernes löner til! 1,000 Rdr, borde jag tillika hafva fästat upmärlisarnlieten derpå, att då LandsSekreterarnes löner icke blifvit förhöjda, och de måste fylla LänsNotariernes lefnadsbehof, i den mån de sednares lön dertill icke räcker, så innebär löneförbättringen för LänsNotanerne jemväl en billig löneförbättring för LandsSekreterarne. Hvad LänsBakhållarne beträffar, har PresteStåndet redan beviljat dem 1,000 Rdr, men jag känner ej med visshet om denna lönetillökning beslutats för alla eller endast för vissa Län. Slutligen vill jag nämna, att livad LandsKontoristen och LandsKanslisten vidkommer, så äro deras ordinarie löne-inkomster, sådana de af Utsk. blifvit föreslagna, ej allenast icke jemförliga med vederlikars i andra grenar af administrationen, utan äfven om man jemför deras löne-inkomster med den simpla dagakarlens arbetsförtjenst, så skall man finna jemförelsen utfalla till den sednares fördel. Jag ber II. o. Ad. taga alla dessa omständigheter i samvetsgrann! öfvervägande, och jag hyser den förhoppning, alt då nu en verklig löneförbättring är af K. M. föreslagen samt af StatsUtsk. tillstyrkt, steget måtte tagas fullt ut, så att löneregleringen ej måste om några år åter förändras.
Bostället har derefter vid midfastan innevarande är fått af staden tillträdas; och torde Eders Kongl. Maj:t alltså nu vilja af Rikets Ständer äska, att omforma Ida ersättning, hvilken äfven borde tilläggas indelda armées kontanta anslag för att derifrån till Norrbottens fältjägare-corps anordnas, må varda beviljad med 284: 20. —- Tiansport 760: 40. 8 48 Transport 760: 40. 8. Vid sednaste riksdag begärde Eders Kongl. Maj:t af Rikets Ständer, att följande anslag måtte, såsom företrädesvis behöfliga för ett fullständigt ordnande af armeens sjukvård, varda på stat uppförde, nemligen: till ett resestipendium för bataljonsläkare och sjukhus-läkare vid allmänna garnisons-sjukhuset 1,333 R:dr 16 sk., och till arfvoden åt 20 reserv-läkare å 300 Rjdr, tillhopa 6,000 R:dr, allt årligen. Rikets Ständer beviljade dock éudast det förra anslaget.
De olägenheter, som dagligen på landel uppstå till följd af den obestämdhet, sora existerar i föreskrifter, åro så stora, alt det verkligen är med våda förknippadt för en bonde, alt åtaga sig ifråga4 H. 32 408 Den 10 Maj. var. befallning. Jag känner speciell 2:ne personer, hvilka under några fä år, som de varil fjerdingsman, ifrån ali hafva varil behållna personer, blifvit totalt ruinerade. Orsaken är den, alt då länsmannen får en mängd bestyr, som han ej kan hinna att fullgöra, så kastas de pä fjerdingsmannen, särdeles sådana bestyr, sorn ej medföra någon inkomst, såsom uppbörder till större belopp. Jag har sålunda sett uppbörder af ända till 4,000 r:dr kastas på personer, som med svårighet kunna räkna och alldeles ej skrifva. Då kan man väl länka sig, huru uppbörden blifvit gjord. Jag hemställer således, alt en så beskaffad skrifvelse, som den nu föreslagna, måtte blifva af R. o. Ad. beslutad. Och ehuru jag visst ej betviflar, att svårigheter kunna finnas vid uppsättandet af ifrågavar. instruktion, så är jag dock lika öfvertygad om, att det är svårigheter som kunna och måste lösas. Jag tillstyrker derföre bifall till denna punkt. Gr. Lagerbjelke: En värd ledamot har motsatt sig utfärdandet af instruktion för fjerdingsman på den grund, att länsmannen, som jemförelsevis med fjerdingsmannen, står högre i samhället, ej har någon instruktion; men emellan dessa båda tjenstemän befinnes den väsendlliga skillnaden, alt den ene söker tjensten och sålunda ingår frivilligt deruti, under det att staten deremot ålägger jordägaren att blifva fjerdingsman. Då staten ålägger något sådant, är det väl ej för mycket begärdt, att den skall säga huru mycket och hvad den ålägger. Hr Rääf, Fredr. Leonh.:
Om riu detta handt »ti så släta bygder, hvad hade val kunnat sk» 52 Den i« Martil. genom en annan tvungen förening med Norrige, der fjällar, berg och sjöar gifva helt andra medel för den upproriske Partigängaren? Jag får nu hemställa, om allt detta vittnar, att Riksens Ständer blifvit handlöst lemnade af Ministéren? Men ännu en gång får jag anhålla om förlåtelse, att jag vidare fäster denna adla samlings nppmärksamhet vid ett och annat uttryck. På ett annat ställe är det sagdt: ”Att ”det osammanhängande i åtgärderne varit, är ”och blilver en följd af Ministérens mera eller ”mindre nit, skicklighet och drift.” Hvad är meningen med denna teckning, efter en så afgjord beskyllning för 15-årig overksamhet för det allmänna? Jag vill ej uttala en ledsam tydning; jag kan ej gifva någon bättre! Ett osammanhang i sjelfva början af den nya ordningen är mig bekant, kanske äfven den skicklighet och drift , som vållade den; men ännu en gång: jag skyr i det yttersta personligheter, Ett annat osammanhang, men endast i öfvertygelse, är mig bekant, och för denna öfvertygelse gaf genast, och i känsla af constitutionell pligt, det personliga vika. Jag är lyckligt förbi min tid; jag hoppas hafva förtjent den dom, att jag åtminstone tält med lugn, och jag känner en lättnad. Jag förklarar uppriktigt för den tid som är, att kanske äfven jag ej gillar allt som skedt och sker; men jag'glömmer ej, att vi menniskor ej se, ej kunna se lika; att driffjädern, ej utgången, måste bestämma vårt omdöme; att stundom samma gerning, under olika förhållanden, blir helt olika. Efter sådana grunder ser jag ej ännu skäl att instäm - Den i Martu. 55 ina i den förändring af Minister, jag så ofta hör yrkas, och om, i det ärofulla men tunga kall mig blifvit ålagdt, jag skulle blifva af annan tanka, blir min oro ej minskad af någon visshet, att de, sorn klandra, skulle göra bättre på detta upphöjda ställe. Jag skulle glömma mitt kall, om i denna väg jag yttrade mig mera.
Att fisket är i aftagande är att befara; och anses orsaken dertill vara begagnande af otjenlig fiskeredskap. Man har dock börjat inse behofvet att förändra fiskesätt och redskap för att befrämja fiskens tillväxt; och efter utgången af den tid, som denna underdåniga berättelse omfattar, har läns-styrelsen vidtagit åtgärder för att tillvägabringa föreningar i afseende å tjenligaste sältet för fiskets bedrifvande i gemensamt fiskvatten. För öfrigt förhålla sig binäringarne på samma sätt, som uti 1822 års underdåniga berättelse är omförmäldt. Handeln med landtmannens och Bergsbrukets produkter har visat en liflig omsättning. Fastighetsägare i landslagen afsluta till bruksägare större partier af deras spannmål, hvilken, såsom levererad i bergslagen, alltid betingas till högre pris. Spannmål i mindre partier, äfvensom landtmannens produkter i allmänhet, afyltras å städernas torg, der tillförseln om Lördagarne, särdeles i Örebro, är så betydlig att folksamlingen har utseende af mark - 14 nåd. Ångbåtsfarten på Stockholm begagnas ock för afsättning af viktualievaror. Någon landtmarknad finnes icke privilegierad. Ifrån naturen af marknader skilja sig föga de så kallade sädesmöten, hvilka, efter gammal vana, på beslämda dagar tre gånger om året hållas vid Lerbäck, der spannmål, hufvudsakligast från Östergötland, tillhandahälles bergsmännen och andra sädesbehöfvande och hvarest kreatur också afyttras. Der samlas jemväl handtverkare från kringliggande städer för att sälja deras tillverkningar. Jemte den fråga, som varit väckt om förening emellan sjöarne Vettern och Iijelmaren, bar man också varit betänkt att åstadkomma kanal-ledning, under namn af Svea Kanal, emellan sistnämnde sjö och Yenern. Sedan om möjligheten att verkställa ett slikt företag undersökning skett på bekostnad af enskild man, numera aflidne Handlanden G. Broms, blef vid sist hållna Riksdag ett anslag af 6,666 R:dr 32 sk. beviijadt för undersökningens fullbordande.