Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservationsrätten har ock blifvit medgifven och t. o. m. af ordföranden sjelf begagnad, ehuru lian förut bestridt densamma. För min uppfattning delar sig frågan i 3:ne delar, och denna classification har jag hemtat ur en reservation af Hr Agardh, hvars åsigter jag i resultatet delar, ehuru jag icke kan dela några mystiska hänsyftningar i den något konstiga deduetionen. Den första frågan är för mig den ang:de Utsk:s sammanställning af juryinrättningen och indragningsmagten, såsom .ovilkorligen beroende af hvarandra. Denna uppställning hafva alla fyra Stånden ogillat, och beslutet om åtskiljandet är således gifvet. Andra frågan angår indragningsmagtens upphäfvande. Äfven derom äro alla fyra Stånden ense. Förslag derom kan altså utan Utsk:s vidare åtgärd af Stånden förklaras hvilande. Tredje frågan afser juryinrättningens förändrande. Denna måste för närvar, förfalla, ty eljest uppstår en sammanjemnkningsprocess', hvilken Stånden icke kunna tilltvinga sig, enär dess utförande tillhör Utsk. och altså, i händelse det icke vill uppfylla sin skyldighet i detta afseende, mäste nedläggas. Hufvudskälet för vigten deraf, att vi i dag fatta sådana beslut, alt någon anledning till beskyllning för oformlighet ej må uppstå, är det, att en sådan troligen komme att begagnas till förevändning för en Den 12 Februari f. m. vägrad sanction å Regeringens sida; ty ehuru en Konungens rådgifvare sjelf förklarat, att indragningsmagten numera tjenar till intet, märker man likväl, att dess afskaffande oberoende af juryinrättningen icke från det hållet önskas. lir v. Troils förslag öfverensstämmer med mitt i afseende å de två första frågorna; men i afseende å den tredje har han föreslagit en votenspropos., hvars behöflighet lian dock sökt undvika genom förslag att genom inbjudning åstadkomma, att föremålet för voter:spropos:n kunde förfalla. Jag anser båda dessa vägar oformliga; ty en sammanjemnkning
I afs:de på dén frågan huruvida R. o. Ad. bör ålägga StatsUtsk. att inom viss tid inkomma med Utlåt., har jag ansett mig böra fästa R. o. Ad:s up xi h. n 33S Den 20 Februari. märksamhet på det stadgande derom, som förekommer i 44 § Riksd:sOrdn. 1 mom. så lydande: »och kunna R. Sl:r genom Ståndens pluralitet, när så nödigt pröfvas, förelägga Utsk:n lid till deras Betänkins afgifvande.» Frågan huruvida ett föreläggande för StatsUtsk. skall ega rum, beror således på om R. o. Ad. anser det nödigt. Ar det nödigt nu att gifva ett sådant föreläggande, sedan Chefen för FinansDepart. förklarat, att H. K. H. icke allenast icke önskar anslaget, utan äfven önskar att frågan icke måtte vidare handläggas? Såsom FinansMinistern äfven anmärkt, förefaller det mig att en dylik handläggning efter hvad som förelupit, icke kan blifva annat än obehaglig. Gr. Löwenhjelm: Ordf:n i StatsUtsk. har isynnerhet, till stöd för det afslag, han å Hr Stjernsvärds motion yrkat, anfört att hela motionen skulle innefatta ett indiskret inblandande i den Kongl. Familjens enskilda angelägenheter. Det kan väl så synas och äfven den siste talaren synes hafva upfatlat saken på samma sätt; men jag anhåller att Ståndet måtte fästa en bestämd vigt vid ord, ty här är fråga om ord och icke om rykten. Hvad har väl blifvit sagdt? Till mina öron åtminstone har icke kommit hvarken att K. Sig icke vilja mottaga ett sådant apanage, ännu mindre att H. K. H. sådant yttrat. Att K. 31. vid ett tillfälle, då regentskapsfrågan först kom före, af faderlig ömhet för R. St:s utgifter, hvilka
en meimiska, som jag älskar hundra tusen millioner gånger mer än jag älskar Jesus. » » En menniska? » » Ja, jag tycker nog, att jag älskar Jesus, när jag läser om honom, och jag har gråtit många gånger, för det jag inte fick lefva på den tiden, då han vandrade här nere på jorden. Jag skulle ha gjort som Magdalena, följt honom som en skugga öfver allt oeh suttit vid hans fötter och uppfångat hvarje ord från hans läppar och gömt dem i mitt hjerta, oeh jag skulle ha dyrkat honom, älskat honom — åh, så jag skulle ha älskat honom! Men om jag hade kunnat få välja mellan att ha lefvat på hans tid och varit honom nära eller att få ha lefvat — stor och fullväxt som jag nu är — här i Stockholm för tjugu år sedan tillsammans med min mor — se henne, höra henne tala lägga hufvudet i hennes knä och känna hennes hand smeka min kind — då vet jag, hvad jag skulle ha valt. Nej, tant, den som älskar sin mor öfver allt annat — mer än Gud och Frälsaren och sin eviga salighet — den är inte religiös. » Hon skakade på hufvudet oeh såg framför sig med en exalterad glans i ögonen. Hon märkte icke, att tant Henrika hastigt hade vändt sig bort och nervöst plockade i andaktsböckerna på bordet. » Tant, du måste berätta mig om mamma — allt hvad du vet — nu, nu genast! » utbrast Ingrid lidelsefullt och slog armarne om Henrika. » Nej, inte nu, » svarade tanten nästan häftigt och sköt henne ifrån sig, » Nu skola vi äta frukost. » » Sedan då — när vi ätit? » » Nej, inte i dag — en annan gång, dä vi få riktigt godt om tid. » » Visa mig åtminstone hennes porträtt! Jag har skrifvit ett par gånger och frågat, om du inte hade något porträtt af henne, men det har du aldrig svara på. Det måste väl finnas ett sådant? » » Ja, men det der ska vi inte tala om nu — jag vill det inte, hör du! En annan gång! Jag skall sjelf bestämma, när jag anser lämpligt att ta upp det der samtalsämnet. Till dess får du inte göra mig några frågor. » Hennes röst lät så hård och sträng, att Ingrid ovilkorligt drog sig ifrån henne, förvånad och sårad.
Härad i Neriket ålegat utgöra dagsverken till Kungsöhrs och Strömsholms Stall-ängars bärgning ; så täcktes Konung CARL XI vid Indelningsverkets upprättande enligt Nådigt Bref 3 Julii i684> lör att bibehålla nämde Kungsgårdar vid desse dagsverken, men ock vinna så stor Soldate-indelning sorn Konungen af desse Härader ansåg nödig, af Kronans behållne Tionde derstädes tillägga hvarje Rote 2 tunnor Spannmål, den ena såsom understöd i och för Roteringen och den andra för det större antal dagsverken, som till Stuteriet och Kungsgårdarne borde utgöras. Men som tillgången af Krono-Tionde ej medgaf att hvar Rote kunde in natura undfå mer än 24 å 23 kappar Säd, så måste de för resten åtnöjas med betalning af 3 dal. Silfvermynt tunnan; Och skall, likmätigt Kongl. Brefvet den 17 Junii 1690, samt General-Indelningsverket för Westmanland af den 18 April 1698, den ena af berörde Spannmåls-tunnor ingå till Kneckle Legomedels-Cassan, hvarutaf den vid recruteringen erforderlige kostnaden bestrides. Hui ■livida Rotehållarne i Fellingsbro Härad verkligen äro i saknad af hvad dem på grund af desse Författningar tillkommer, har Utskottet ej varit i tillfälle att utröna, enär Riksdags-Fullmägtigen icke uppgifvit när den ifrågastälde indragningen af den så kallade dagsverks-tunnan skall hafva skedt; 1172 Stats-Utskottets Betänkcmden. wien så vidt handlingarne rörande regleringen af dagsverks-skyldigheten till Kungsöhrs och Strömsholms Kungsgårds ängars bärgning föranleda, har någon sådan indragning dervid icke blifvit verkstäld. Vid detta förhållande och då sålunda outredt är, huruvida Nerikets Rotehållare vid Westmanlands
Ingen af hans väsens förmögenheter har legat outvecklad och obegagnad, och han har förmått gifva jämvikt åt de olika gåfvor, féerna lagt i hans vagga, frihetsälskarens stridsbehof, forskarens kunskapsbegär, skaldens lust att dikta och skapa. Stridsmannens innersta motiv voro humanitet och rättskänsla, forskarens en religiös naturs aldrig bristande ifver att få klara papper för den tro, som fanns i hans bröst – all Rydbergs forskning har metafysik som baktanke – skaldens ett vekt germanskt drömmeri inför tillvaron och en lust att afspegla dess gåtor i sinnrika och sköna bilder. Alla dessa element bildade samman en personlighet, inför hvilkens mångsidighet och stilla, humana helgd äfven andar och viljor, som ej egentligen hörde till hans undersåtar, gärna böjde sig. Hans namn och den auktoritet, som skänktes det, blefvo liktydiga med, att andliga och ideella makter och human civilisation aktades och ärades i vårt land. Det var ingen i sorgetåget efter hans kista, hvilken, gripen af detta verksamma och sköna lif, af denna stilla och sköna död under en af de soliga dagar i september, då den mogna frukten sakta faller från träden, icke erfor en tacksam beundran inför den milda och upplysta makt, han varit. Carl Snoilsky. Lycklig den, som vid hvarje skifte af sitt lif får nya gåfvor, samstämda med de växlande årstider han genomlefver, som i våren skänkes knoppningens förhoppningar och soldunklets majdrömmar, i högsommarn blomningslyckans glädje, i hösten mognad frukt och vin, som jäst ut, i vintern visdomsbilderna, de kristalliska isblommorna på rutan och stjärntankarna, tindrande i natten; lycklig den, som ingen årstid lämnar tomhändt utan sin gåfva. Men gäller detta oss alla dödliga, behöfver ingen så bedja om nåden att med hvar förändring få förnyelse som skalden, han, af hvilken vi evigt kräfva nytt. Hur fordra vi icke ständigt mer och mer af den, som en gång påtagit sig missionen att gifva. Hvart tadel är ett otacksamhetens piskslag, hvar applåd ett hetsningsrop.
Men om åtgärden vidtoges på det sätt, som Hr Printzensköld föreslagit, tror jag att den jemförelse man derigenom hade tillfälle att anställa mellan beskattningen å tjenstemän och närings-idkare, skulle vara fördelaktig. På samma sätt anser jag också offentliggörandet af taxeringsländerna å stadsegendomar, skola medföra större rättvisa i detta förhållande; hvaremot nu som oftast inträffar, att de, som nyligen köpt sina Den 30 Maj. 451 hus nödgas erlägga större skatt, än de, som icke köpt dem, utan genom alf, eller annat laga fång, blifvit deras egare. Gr. af Ugglas liar nu, som vid flera föreg:de tillfällen, anmärkt att 5 proc:s-afgiften å näringar är för hög. Det må vara; men i alla fall borde jemlikhet iakttagas mellan dem, som betala efter minimi-afgift och dem, som skatta efter taxerings-upgift. Så sker emellertid icke. Trycktes taxeringslängderna, så kunde en hvar se huru obilligt de, som betala efter minimi-afgifter, beskattas i jemförelse med dem, som taxeras efter egna upgifter. I sådant fall blefve väl följden, att de förra med tiden finge nedsättning i sina afgifter, och de sednare förhöjning i sin taxering. Jag kan icke tro att en man med så mycken rättskänsla, som Gr. af Ugglas, skall motsätta sig ett förslag att kunna åstadkomma jemlikhet i beskattningen, endast derföre att hans mening om 5 proc:s-afgiften ännu icke vunnit framgång. Frih. Ugglas bar funnit motbjudande att på detta sätt yppa enskilde personers inkomster. Jag torde få erinra den värde talaren, att taxeringen är en offentlig handling, som icke är underkastad någon hemlighet. För min del anser jag det i öfrigt mera motbjudande för en rättsinnig man, att se orättvisa begås, än att se sina enskildta förhållanden offentliggöras. Gr. Gyldenstolpe har yttrat att man, genom den ifrågaställa åtgärden, skulle gifva näring åt skandal-tidningarne. Om det icke ligger någonting skamligt i det sätt, hvarpå taxeringarne verkställas: så måtte det icke eller gifva näring åt nämnde tidningar.
Att fördela den, är svårt, och i de Städer, der landtmannen har rätt att införa det ena eller det andra, är salu-accisen så liten, att den ej betungar näringarne. Jag anhåller derföre om proposition till bifall å Utskottets Utlåtande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr Ribbing_, Arvid: I anledning af hvad den siste talaren anfört, anhåller jag Den December f. m. a/p få fasta Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet derpå, alt på Ståndets bord hvilnr ett tillstyrkande af Lagoch EkonomiUlskotten, angående den så kallade Näringsfriheten, hvilket innehåller, att en hemställan lill Konungen bör göras om oinskränkt rätt för landtman, alt i alla Städer införa landlmanna-produkter. Det torde således ej vara blott om de smärre Städerne frågan är, utan det lärer äfven bafva inflytande på de större Städerne, i fall saken vinner framgång. Detta är ett skäl mera alt förena sig i den åsigt Herr af Billbergh framslält, så mycket helldre, som om denna rätt blir tillstyrkt, en betydlig minskning sker i de rättigheter Städerne hafva, och på grund af hvilka de erlägga en så hög afgift. Jag yrkar bifall å Utlåtandet, med det tillägg Herr af Billbergh föreslagit. Friherre Cederström: Utskottets förra Betänkande innefattar tillstyrkande om beslut i sak. Hvad Rikets Ständer derom besluta, blir genom kungörelse allmängjordt, och i Riksdagsbeslutet infördt. Del lärer vara en följd af sakens natur. Jag anser således det nu ifrågaställde tillägget öfverflödigt, och ej eller lämpligt såsom ett Rikets Ständers beslut. Föliden blir densamma, men det vore en origtighet, om man skulle upprifva hvad Rikets Ständer 54 H. 16* Den 23 December f. m. beslutat. Skulle BorgareStåndet ej vilja instämma med de öfriga Stånden, då först uppstår fråga, om saken skall genom Nämnd bestämmas. Herr af Billberghj Johan Petter:
Deröfver hafva i Lagutskottet delade meningar uppstått, som föranledt till framställning af tvenne alternativer i Betänkandet af den i4 Maji 1818, det ena till bifall, det andra till afflag, af mits motion, hvilken sedermera genom RiksStåndens pluralitet, blef afslaget, inen, som jag nu, i afseende på frågans betydlighet och de af Lagutskottet sista Riksdag aniörde skäl, anser mig icke sakna anledning, att Riksens Stan; ders pröfning åter underställa, med förklarande, att denna motion icke är föranledd af någon serskild händelse, eller erhindran vid nå-‘ gon af Konungens Befatlningshafvandes åtgärder, hvilkas lagenliga behandling af ärender, jag visserligen icke betviflar, utan blott af den allmänna nytta mig synes kunna blifva en följd af bifall, tiR förslaget. OLka begrepp kunde ju hos de befallande och lydande upp - i 28 Den 21 Februarii. stå om författningars tillämpning, om rättigheter och skyldigheter, i afseende på för Lä<en9 innevånare töreskrifne sammankomster; Förslag till utgifter^ vitens åläggande, och i andre economiske ämnen, som kunde förekomma; och det vore väl i tillbörlig oidning, att hemmansbrukaren ägde en trygghet, att en högre Embetsmyndighet vore i tilllälle att, med profningsrätt, derom taga kännedom, utan att den enskilte nödvändigt vore lörpligtad att öfver behörigheten af åtgärden, framställa tvekan eller klagan.
St.: l:o, ang:de uplåtande till domkyrkan i Calmar af arrende-inkomslerne utaf jordlägenheter tillhörande Calmar f. d. fästning; Den 25 Januari e. m. 187 2:o, ang:de låneunderstöd för återupbyggande af Lidköpings nedbrända kyrka; 3:o, ang:de låneunderstöd för npförande af lazarettsoch kurhus-byggnad i Warberg; samt 4:o, ang:de begärdt amorteringslån lill fullbordande af en nybyggnad för Läns-lazarettet i Lund och dermed förenade sjukvårdsinrättningar. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 2, i anledn. af väckt motion om utfärdandet af sammandrag utaf författningar, i afseende på kringvandrande gesäller och andra icke bofasta personer. Föredrogs, men lades, på begäran af Hr Lager hjel m, Pehr, och Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 22 dennes bordlagda utlåt. N:o 3, i anledn. af väckt motion om förändring uti föreskrifterne om jernvräkeriet i riket. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s nedannämnde d. 22 dennes på bordet lagde betänk, och utlåt.: N:o 4, i anledn. af väckt motion om insättning i sparbank af en del utaf tjenstehjons aflöning; och N:o 5, i anledn. af väckt motion om upmuntran åt tjenstehjon för trogen tjenst. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekön.Utsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 6, i anledn. af väckt motion om förändring uti K. M:s förnyade HaranOrdn. d. 24 Januari 1771, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto. och Gr. af Ugglas, Ludvig.
”Ja, och det var riktigt otäckt att se. Det hela gaf tillfälle till ganska intressanta studier och hon var verkligen typisk; representerande en viss sida af sällskapslifvet, särskildt i den högre societéen. Under vanliga förhållanden ser hon mycket bra ut – något fräck visserligen, till och med i kyrkan, der hon sitter och vräker sig på samma vis – men nu var det något annat, och en målare kunde haft god nytta af att på henne studera vinets verkningar. Hon visade en nervös liflighet, ansigtet var upphettadt, ögonen glänsande och hon skrattade oupphörligt. Man såg henne jemt med ett champagneglas i handen, i långsamma, njutningsrika drag tömmande dess innehåll. Småningom öfvergick hennes uppsluppna munterhet till ett stereotypt leende, ögonen blinkade och småmysande för sig sjelf sjönk hon tillbaka mot stolens ryggstöd. Det var rent af otäckt.” Hur gammal är fru S.? etc. Fru Svedenborg, syster till ”unga fru Ståhle” & född Fock.150 Madvig. Nu öfver 80 år, klassisk filolog. Blind, men fullkomligt vid sina själskrafter. Slutade i fjol utgifvandet af ett större vetenskapligt arbete. Till att börja med skrefvo döttrarne för honom, men han var icke rätt belåten med dem och har sedan tagit studenter till det arbetet. Ryberg-Hansen har skrifvit mycket för honom. Familjen lefver ytterst tarfligt och studenterna klagade öfver att de på aftnarne brukade undfägnas, icke med té, utan med ”nån slavs tévand”, hvilket utgjorde deras fasa. Han har två söner, den ene är ”Höjesterets-asessor” och hyser ett öfverlägset förakt för klassisk filologi, den andre är jernvägstjensteman och något på ”dekis”. Gubben lär ha haft mycken sorg för honom. Döttrarne läsa Grekiska och Latin, äro gamla och ogifta.151 Ryberg Hansen ämnar taga ”teologie kandidaten” i vår.152 Fris har varit ordförande i akademikum, men vid ”studentersamfundets” bildande utträdde han & ingick i stället i ”studenterforeningen”. Modren vill att han skall bli prest, fadren är bokhandlare.
Ridderskapet och Adeln beslöt, att häruti med Borgareståndet instämma. Den 4 Juli, e. ni. 149 Härefter företogs Val till Fullmagti ga i Riksens Ständers Riksgälds Contoir, hvarvid följande erhöllo flesta rösterna. Friherre Tersmeden, Fredrik , President 125. Pierr Uggla, Göran, Assessor 162. Herr Svedenstjerna, Frie Th., Directeur 171- Ut Supra. Knut Kurck. M. v. Höpken. J. Cederström. Carl G. Stjernstedt. C. Coyet. A. W. Grundelstjerna. Höglofl. Ridderskapet och Adeln .åtskildes klockan f till 10. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Onsdagen den 5 Juli. Plenum klockan 8 f. m. Justerades följande Utdrag afProtocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 4 Juli 1815. Den 5 Juli. /. ui. S. D, Efter förnyad föredragning af Ban collis kottets den 12 dennes på Bordet lagda Memorial, angående BancoVerkets förvaltning, beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln, i anledning af Utskottets aflemnade intygande om jBancopullmägtiges och Bankens Tjenstxnäns berömvärda utöfning af de dem åliggande pligter, att deras välförhållande gilla och godkänna. Ut Supra. S. D. Instämde Höglo/]. Ridderskapet och Adeln i det Yälioll. BorgareStåndets, genom PyotocollsUtdrag af den 28 Juni , rneddeldta beslut, att Lagutskottet?, den 17 i samina månad afgifna Betänkande j anledning af LagCommitéens förslag om förändring af Domstolarnas antal och organisation , skulle af Riksdagskostnadsniedlen , genom LagUtskottets försorg, skyndsamligen till Trycket befordras. Ut Supra, Herr Zibet , Ebbe Luldvig, anförde skriftligen: Stat.sUt;.kottets
» Tack, Kerstin; men hvarför kom du inte in förr, när det är så sent? » » Fröken sof, trodde jag. » » Kanske det. Men nu vill jag äta upp allt det du gjort i ordning åt mig, Kerstin, för nu vill jag bli frisk och stark. » Kerstins ögon tindrade, medan hon serverade sin matmor. Om fröken bara ville äta, skulle hon nog bli bättre. Kerstin, som visste hvad hunger ville säga och som, sedan hon kom till fröken njutit af mättnadens välmåga, ansåg en väl fyld mage för jordens högsta lycka. » Ska ' fröken ha bud till ap ' teket, innan fröken somnar? » frågade flickan, i det hennes blickar föllo på receptet på bordet. Annie såg också dit. Kerstin hade rullat ner gardinen och tändt ett ljus. Annie såg de stora, tydliga bokstäfverna och der under hans namn med en släng efter g. » Nej, tack, jag har intet bud på apoteket. » När Kerstin tagit godnatt af henne och gått, och hon var ensam, tog hon receptet, ref det i små bitar och kastade bort dem. Inga flere af hans radikalkurer för henne — hvarken kroppens eller själens! Derute från köket hördes Kerstin med halfhög röst sjunga en strof af en folkvisa, hon snappat upp någonstädes. Hon kunde Manuskript, som ej antages till införande, återsändes, så vida porto blfogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. ej mera än de samma två raderna, och och om igen gnolade hon det samma: om Hvar skall man plocka rosor, der inga rosor gror, hvar skall man finna kärleken, der kärlek icke b o r. Tyst, lilla Kerstin, sluta upp att sjunga de orden — din matmor gråter, gråter af förödmjukelse, af blygsel, af smärta! En vecka senare hade Annie återfått så mycket krafter, att hon kunde åka ner till ångbåten, som skulle föra henne till hennes moster. Bland dem, som voro nere för att säga henne farväl, voro äfven doktor Ljung och rektor Bergman. Doktorn svepte själar och filtar om henne, ifrigt och icke utan en viss melankolisk ömhet. Gång på gång bad han henne » akta sig väl, taga flitigt in af pillerna och komma kry till baka ». Hon tackade honom stilla, litet kyligt.
Resolutionen på Ofver-Ståthållarens berättelse och förslag till Tiggeriets afskaffande den 14 Junii 1688, samt de, i likhet de rmed, samma dag utfärdade Kongl Bref och Order till Guvernörer och Landshöfdingar, Amiralitetet, Öfverstarne vid Gardet och vid Uplandsoch Södermanlands-Regementen, hafva de förra Stadganden emot tiggerier åter blifvit anbefallda till efterrättelse, samt åtgärder vidtagne, att förekomma tiggerier af Gardister, Båtsmän och Soldater, med deras hustrur och barn. Kongl. Brefvet den 3 December >697 tillåter collekter t Socknarne tili de fattiges underhåll så ofta som erfordtas. Kongl.
Sedan, vid pröfning af Stats-Utskottets Memorial N:o 490, med förslag till sammanjemkning eller votering, i anledning af Riks-Ståndens skiljngtiga beslut, i fråga om Extra Slats-regleringen, åtskilliga punkter blifvit återremitterade, samt, till följd häraf, Utskottet under Nso 522 afgifvit förnyad t Utlåtande 1 dessa ämnen, så oell efter det, enligt ankomne Protocolls-utdrag, sistnämnde Utlåtande, blifvit godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden, med undantag af hvad detsamma angår 8:de punkten uti Memorialet N:o 490, som endast blifvit gillad af de 2:ne förstnämnde Stånden, af hvilka likväl Ridderskapet och Adeln uppå inbjudning instämt i Borgare-Ståndets beslut, äfvensom Memorialet är vordet afgjordt af Bonde-Ståndet, som dock ogillat ofvanberörde propositioner, utom dem, hvilka, i afseende å 20 punkten uti Memorialet N:o 490, blifvit uti Utlåtandet N:o 522 föreslagna, bar Förstärkta Stats-Ulskottet denna dag, på sätt 69 §. RegeringsForincn föreskrifver, i afseende på de uti Utlåtandet N:o 522 omförmälde voterings-propositioner, med undantag endast af den uti åberopade 8:de punkten upptagna, anställt omröstning i följande ordning: rista kvoteringen: enligt Usta punkten. Den, som bifaller Stats-Utskoltets tillstyrkan, att Extra Stats-anslaget för gevärs-tillveikningen bestämmes till 62,500 R:dr årligen, att under 4 år utgå med 250,000 R:dr voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Bih. lill R, St. Nej, bestämmes berörde anslag till 84,000 B:dr årligen, att i 4 år utgå med tillhopa 336,000 R:dr.