Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» F å de ej hvarandra » i fru Lindhés små fina skisser, så låter hon dock éj de handlande personerna skjuta sig för pannan eller på något annat mindre bullersamt sätt taga afsked af en värld, som naturligtvis » ej förstått dem », utan hon låter pliktuppfyllelse och undergifvenhet för en högre vilja hjälpa dem fram genom lifvets pröfningar. Hon har själf gifvit en förebild, huru långt dessa krafter] mäkta bära en människa framåt. Heder åt hvarje sådan kvinna! Efter afskedet. föran det i kylig vidt ut bangårdens mänskovimmel rasslande tåget gled vinterafton öfver järnsmidd led. JJ. I dallrande, klara ljuset, som öfver perrongen låg, jag dina drag, du kära, så småningom svinna såg. Oeh när jag ej mer dig skönjde, det var dock, som hade jag kännt, hur än dina fagra ögon mig värmande blickar sändt. Det var, som än hade ljudit djupast uti min själ ett eko af blida stämman, som nyss mig sade farväl. Men tåget ilade framåt med våldsam, hvinande fart långt bort öfver hvita marker, som skeno i månglans klart, Ej kände jag vinterkylan, som is öfver fönstret drog — mig tycktes, att Soft af rosor från rutan emot mig slog ... G. &lt;Jf. GODERLWG. Blind moderskärlek. och » kärleken först gör rått seende » — kan med sanning sägas. Ty å ena sidan gör kärleken den älskande blind för det älskade föremålets svagheter och brister — å andra sidan klarseende för dess förtjänster och dygder. Ja, en människas rätta värde, dess personlighets innersta kärna, ser kärleken ensamt. Vi känna ej den person rätt, som vi icke älska rätt, ty i hvarje människohjärta, äfven det obetydligaste, finns det en förborgad skattkammare, till hvilken blott en nyckel passar — och den nyckeln heter » kärlek ». Sålunda förvåna vi oss ofta med orätt, då vi se, att människor, hos hvilka vi ej finna det ringaste älskvärdt, kunna vara så hjärtligt afhållna af andra, oeh likväl borde vi hellre antaga detta som ett säkert bevis för, att äfven hos den skenbart dålige och föraktlige slumrar något godt.
Föredrogs a nyo, bet af Riksens Ständer till Den 22 Jun». 68Z till beredande af Pafievolance srägän, nedsatte särfkckta Utffoits, den 20 sistl. Junit pa bordet lagda, memorial rörande Pafievolanccn, hwarjemtö ekt prvtocolls-Utdrag frän berörde Utskott af denna dato uplastes inNehällande den föreslagna ändringen i z.dje punkten af Utskottets tillstyrkan af orden: AotenS stia Ival för att bestämma det optionsrätten ttll algiftens betalande i penningar el» ter persedlar mä tillkomma roten. Aerr Ottilva, Ikurs, upläste Aljander Wätborne Herr Landt-Marskalkj sä ock Högloft. Äidderfkapet och Adeln t Som, genom detta Ständs smickrande förtro» ende, wald till Ledamot i det särskilda Utskott^ som ak satt öfwer Pastevolancen. anser jag föe min owilkorliga skyldighet, ait wördsamt upgifwa de grunder som föranledt mig att tillstyrka Pafietzolancc inrättningen. Andamälet med en Armses underhällande i fredstid ar, att, i händelse af krig, äga ett säkert förfwar, och denna säkerhet winnes endast genom trouppens öfning wid alt det som i clt krig kan förekomma Wära nu wanliga möten lärer hmar och en finna, ej ästadkommcr den päräknade nyttan. Soldaten öfwas i en hoper handgrep och rörelser, som wist katt wara nyttigt, åtminstone wackerk. Men blir i en affaire kill storde! ej anwändbart och begagnat. Säledes mäste rälla nyttan med dest öfning-wara, att han rilldanaö i alt det som har gemenskap med en werkelig fältlefnad, sä ival i sjelfwa ijenstgöringcN, som äfwen ö lefnadssätlet, det förra sker dcriZenom, att Kongl. 686 Den 22 Juni!.
Då således väsendtliga delar af hvad motionären åsyftat ingå bland de åligganden, som tillhöra den nu befintliga komitén, och denna ännu endast en kortare tid varit i verksamhet, vill det synas, som motionen icke nu kunde till någon åtgärd föranleda, hvarföre jag anhåller om propos. å bifall till Utsk:ts förslag. Erih. Liljencrantz: Jag vill icke upptaga tiden med att ingå i sjelfva frågan. Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att det för hvar och en, som läst motionen, icke kan vara obekant, alt en komité finnes. Men hvad motionären afsett är, att komitén skulle vara pligtig att yttra sig öfver alla vapenfrågor, anställa skjutlörsök och dylikt. Jag förenar mig med Hr von Francken i anhållan, att punkten måtte till Utsk:t återremitteras. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits förevide hemställan och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos, på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utskits hemställan blifvit förnyad samt med många ja och åtskilliga nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Hr von Francken begärde votering. Uppsattes och justerades följide voteringspropos.: »Den som bifaller 57:de punkten i Stats-Utskits Utlåt. N:o 51, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. denna punkt.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 40. Nej — 19. Hr von Francken:
Åserstoden kommer att lill afskrifning anmälas med 285: 6. q. — Hos Kronofogden Nordberg innestående och beroende på pröfning utaf anförda underdåniga besvär 1,410: 32. — S:r 4*621: 34- 4* Kongl. Post-Verket. Detta Verks räkenskaper aro för år 1840 granskade i Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar, men hafva för år 1841 ännu ej undergått fullständig revision derstädes. De utvisa följande förhållanden : Uebel. år 1810 år 1841. Balans från föregående året: Inkomst: Fraktmedel vid Grislehamn och Ystad ö CO CO 4- 7,671: 24. 4. Credit. Balans från föregående året: Omkostnader: Ordinarie Aflöningstaten. — Lev er eringard Till Stats-Verket . Förskjutna skjutsoch traktamenls-kostnader a54: 38 Dito ersättningar för förkomna rekommenderade bref 18,126: 8. Fordran hos Kongl. Norska Regeringens Handelsoch I Finans Departement 16 485: 34. 2. Materialier 2,748:24* — Kontant i Banken . .. 72.936:41* Under ifrågavarande 2:ne år, hafva följande postgångar blifvit inrättade, nemligen: 1:0 Snällpost emellan Linköping och Kalmar öfver Wimmerbj'. 2:0 Paketpost i förening med den erie af de 2:ne Bref-posterna emellan Linköping samt Wimmerby, Westervik och Kalmar. 3:o Dubbel postgång emellan Nora och Linde. 4’.o Direkt postgång emellan Nya Kopparberget och Warnäs Postkontor. 5:o Paket*postgång emellan Carlskrona och Kalmar. 6:0 Lös postgång emellan Stockholm och Wermdö Kyrka. Härförutan är postgången emellan Arvika Köping och poslhemmanet Dalen utsträckt till posthemmanet Boda i Jernskogs Socken af Wermlands Län och sålunda sammanbunden med den genom Nordmarks Härad af samma
M:t å detta förslag vägrat sin sanktion, har Utsk:t nu framlagt en reform, hvarigenom enahanda frihet, som redan är förunnad qvinna att förfoga öfver sin egendom, skulle lemnäs henne att förfoga jemväl öfver sin person, och jag kan, i likhet med Frih. Armfelt, ej finna detta Utslcts förslag annat än i högsta grad billigt, rättvist och tidsenligt. Att samma person, som redan eger laglig rätt att sjelf sköta sina ekonomiska angelägenheter, skulle förhindras att. i den för henne vigtigaste angelägenhet, nemi. lifvets och hjertate, sjelf utöfva sin bestämmelserätt, är någonting som enligt min tanke icke allenast är en vidunderlig brist på följdriktighet i lagstiftningen, utan jemväl innebär ett ingrepp i de naturliga rättigheterna. Att det moraliska tvång, sorn föräldrar och slägt nu kunna utöfva, kan medföra ganska menliga följder, torde icke kunna förnekas. Man har sett förhållanden uppkomma, hvilka man någon gång gifvit den besynnerliga benämningen ogifta makar; andra förhållanden af ännu sämre art, hvilka man skulle kunna kalla gifta omakar, äro kanske icke så sällsynta. För min del kan jag icke inse, att genom den ifrågav:de åtgärden några menliga följder skulle kunna uppkomma, synnerligast om man tager i betraktande att det moraliska inflytande, som af goda föräldrar utöfväs på välartade barn, innebär ett vida bättre skydd, än man kan inlägga uti ett lagstadgande. Saknas nämnda garanti, så båta alla öfriga åtgärder föga. Hvad slutligen beträffar det förhållande, som blifvit af den förste talaren vidrördt, vill jag nämna, att jag hoppas och är öfvertygad, att 29:de §:n i R. o. Ad:ns privilegier icke skall komma att härvid utgöra något hinder. Jag hoppas det af eder rättskänsla och eder ridderlighet. Mina Hrr! och att således den sista Stånds-riksdagen skall kunna värdigt afslutas derigenom, att man hembär en hyllning, icke åt qvinnan, såsom bruket är vid vissa större festligheter, utan åt en stor grundsats, en grundsats, som kan utöfva ett mäktigt inflytande på hela det sociala lifvet. Jas: röstar bifall till Utsk:ts förslag.
Komitén förmodar dock, att, för den händelse fångars användande till arbete å Kronovarfvet i Carlskrona, skulle, på sätt här nedan i underdånighet föreslås, komma att upphöra eller inskränkas, samt den bevakning, som af regementet nu utgöres, i följd häraf komme att minskas, det skall blifva möjligt att något öka antalet af den mellan exercistiderne permitterade gemenskapen, hvarigenom en nedsättning i regementets underhållskostnad kunde beredas. I Matroscorpsen anser sig Komitén ej kunna tillstyrka någon minskning [Matroscorpsen. följd af det mindre antal fartyg, hvaraf flottan, enligt Komiténs förslag, skulle komma att utgöras, utan tror tvärtom det vore i flera hänseenden nyttigt, om denna corps, hvilken, såsom afsedd att bereda tillgång såväl på sjövane Underofficerare vid flottan, som på skicklige förhandsmän på krigsfartygen, är för sjövapnet af väsendtlig vigt, kunde erhålla tillökning, hvilket Komitén anser utan ökad statsutgift kunna ega rum genom indragning af Kanoniercorpsen. Denna sistnämnda corps har hittills hufvudsakligen varit afsedd att lemna Kanoniertillgång på underbefäl för skärgårdsflottan och således för denna motsvara det tmPsenändamål Matroscorpsen haft att fylla i afseende på den seglande flottan. Då sålunda Matrosen inläres, jemte kanonoch handvapen-exercis, äfven sjömanskap och sjömansarbeten, sysselsättes åter Kanonieren endast med exercis och vaktgöring, jemte den theoretiska undervisningen. Kostnaden för Kanoniercorpsen uppgår till omkring 80,000
Fleming hyste mycken godhet för sin blygsamme vän, som följt honom i många faror och alltid varit att lita på. Herr Erik åter, å sin sida, beundrade och ärade Fleming af hela sin själ, kanske så mycket mer, just emedan dennes stolta, rastlösa sinne var så olikt hans eget lugna inre. Sjelf af lägre adel, kunde han aldrig göra anspråk på någon slags jemnlikhet med sin gynnare, i denna tid, då en högre adel ansåg sig stå nästan lika högt öfver den lägre, som denne öfver en ofrälse. Ej heller sökte herr Erik något tillfälle att svinga sig opp; och hans lugna mod under striden, hans nyttiga verksamhet deremellan, gick allt för sig på ett så tyst och anspråkslöst sätt, att just ingen kom ihåg att han uträttade något. Men detta bekymrade föga herr Erik. Någon yttre utmärkelse föll honom aldrig in att önska sig. Tillbudet att få hemta Sigrid till Åbo, var deremot högst välkommet. Han kunde sålunda sjelf ofta bli i tillfälle att få se henne, och framför allt skulle Sigrid sålunda få se verlden och lefva i den förnämsta krets, som, i något hus i Finland, samlades. Framför allt var det säkert att ingen, icke ens den nitiske biskopen, skulle, då hon stode under ståthållarens omedelbara beskydd, antasta henne för den föregifna religionsförändringen. Sigrid hade nu en tid vistats på Åbo slott, och hade hunnit vänja sig vid mycket, som förut föreföll henne underligt. Det fremmande krigsfolket, som rördes på slottet, och för hvilket hon i början högeligen fruktade, skrämde henne ej numera. Tillochmed polackernas underliga språk och långa mustascher, hade hon blifvit van vid. Fru Ebbas godhet och hennes döttrars vänlighet, hade ock kommit Sigrid att glömma, att hon dock i verkligheten endast var en liten hoftärna i detta finska hof, och hon kände sig aldeles icke besvärad med de förnäma damerna. För Fleming sjelf bar hon dock fortfarande räddhåga, och hade svårt att vänja sig vid tanken, att på hans befallning så många menniskors blod flutit. I Flemingska huset var Enevald Fincke en gerna och ofta sedd gäst.
Men jag begagnar tillfället att förklara, det jag i sjelfva verket anser tullen för nästan den olämpligaste af alla våra inkomstkällor. Uppbörden är ofantligt kostsam; och hela inrättningen verkar mägligt till Nationens demoralisering, genom retelsen till bedrägeri och spridandet af förakt för Lagarne. Jag är derföre öfvertygad, att den tid omsider skall komma, då all tull slutligen skall afskaffas. Och när våra fabriker och öfriga näringar icke mer behöfva något tullbeskydd, så måste man finna, att tullen allt för väl kan afskaffas, och att Folket blir mindre betungadt af en direct skatt, än af Tullbevillningen, i samma mån afbränningen för den förras uppbörd är mindre. Ty det är ju i alla fall Producenten, som får vidkännas den utgående, och consumenten den ingående tullen. Men denna fromma önskan torde ännu på några århundraden icke blifva uppfylld. — Beträffande frågan om medeltullenj så har dess införande så många olägenheter med sig, att jag ej kan tillstyrka den. Då frågan första gången förevar, visade jag att medeltull å ull skulle blifva menlig för den ullarbetande landtmannen och producenterne af grof ull, samt föreslog alt till utrönande af rätta värdet, bär likasom i Dannemark, skulle anställas auctioner å packhusen, hvarvid en fri täflan uppstod. Man kan visserligen invända , det i småstäderne ingen särdeles täflan kunde äga rum; men der borde Tu US ty - b e n 3o O c t o b e r f. m. 3y i reisen hafva beordrat Tulltjenstemannen på stället, att genom anbud stegra varan till någorlunda billigt pris; elier ock kunde man inskränka införandet af dessa slags varor till de större städerne, såsom t. ex. Götheborg, Malmö, Norrköping, Stockholm och Gefle. Dessutom får jag hemställa, om icke g:de Grunden och den följande io:de bordel ett sammanhang afgöras, emedan de stå i rak strid emot hvarandra.
Majis Nådiga Proposition angående upplåtelse till nämnde stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter: B. IV. 603; V. 43, 67, A. 72, B. 427, 441, A441, B. 540, 543, A. 543, E. 637. — H — 61 H. Hadorph, Johan Daniel, dess yttrande: I. 444. Hafsstränderna i Halland, i anledning af väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tång-tägt å dem: B. II. 365, 533, 546, A. 552; B. lil. 516, 518, 536. A. 541; E. IV. 192. Hagelskada, angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada: B. V. 463, 536, A. 536. Halland, i anledning af väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tång-tägt å hafsstränderna derstädes: B. II. 365, 533, 546, A. 552; B. III. 516, 518, 536, A. 541; E. IV. 192. Hallenborg, Bolivar Magnus, dess yttranden: I. 32; II. 385. Hallenborg, Carl, dess yttrande: I. 445. Hallencreutz, Heidrik, dess yttrande: I. 436. Hamilton, Grefve Gustaf, dess yttrande: I. 358. Hamilton, Grefve Hugo Jacob, dess yttrande: I. 473. Hamilton, Grefve Wathier, dess yttrande: I. 445.
När man från Kina fortsätter vägen ett litet stycke längre, kommer man till en bebyggd plats, som äfven bär ett namn, påminnande om Ostindiska kompaniets dagar: Kanton. Redan detta namn flyttar tanken tillbaka öfver ett århundrade i tiden, huru mycket mera då själfva de gammalmodiga träbyggningar, som ligga på ömse sidor om en allé eller man skulle vilja säga bygata. Något minnesdigert hvilar öfver det hela. Stället gifver intryck af att hafva en historia. Ehuru nu mera familjer från staden vistas här på sommarnöje en kort tid af året, ser det dock här föga ut som i de villakomplexer, hvilka i vår tid växa upp vid Mälarens och Saltsjöns stränder. Ja, verkligen, ehuru det nu ser så stilla, ja, mestadels dödt ut, har här en gång varit rastlös id och verksamhet; då förnummos genom de öppna fönstren väfstolars dunk och spinnrockars surr, och genom dörrarna på smedjorna lyste gnistor och hördes släggors och hammares slammer, och en mängd flitigt sysselsatta människor tackade i sina hjärtan sin drottning, för att hon beredt dem tillfälle till arbete och förtjänst. Det var nämligen här Lovisa Ulrika anlade fabriker för eggjärnsoch polersmide efter engelsk metod, där fina instrument, nipper och annat förfärdigades, fabriker för linneoch ylleväfnader, för sidenband och till och med sidentyg samt ett holländskt » spetsmakeri ». Huru mycket på en gång för ett land, hvars industri nyss vaknat! En af frihetstidens vackraste sidor var ju, att man på alla håll sökte upphjälpa vårt genom Carl den tolftes krig ruinerade land, och af denna sträfvan greps äfven drottningen; ett af bevisen för, att » hennes hjärta var alldeles svenskt », för att citera Tessin. Dessa fabriker äro dock länge sedan nedlagda, och äfven här tränger sig på oss en känsla af vemod öfver allt människoverks korta varaktighet.
H. St:rs, åren 1825 och 1827 församlade Revisorers afgifne Berättelse om granskningen af RiksgäldsVerket, General-AssistanceContoret och f. d. FilialDiscontlnrättningarne. (R:g:s-A.) Ofvanberörde Betänkande har blifvit till alla delar gilladt, af Högv. PresteStåndet, den 13, och af Hederv. BondeStåndet, den 19 sisth Mars, men återremitteradt från Yällofl. BorgareStåndet, med blott anmärkning, i afseende, på 2.-dra Afdela. 182J års Revision §. 1j angående en på mindre Creditivet lyftad summa (sid. 363, 1 Bandet); hvilken anmärkning dock synes endast gå ut derpå, att Utskottet, med anledning Betänk anden, N:o 111. 149 af Revisorernes hemställan, icke afgifvit serskilt yttrande öfver behofvet af mera noggranna och bestämda föreskrifter, i afseende på föremålen och sättet för användandet af det mindre Credilivet, som, vid innevarande Riksdag, kommer att anvisas. Äfven är Betänkandet vordet återremitteradt från H. R. o. A., med anledning af gjorda anmärkningar, så väl, i anseende till den nyssnämnde omständigheten, hvilken föranledt återremissen från Vällofl. BorgareStåndet, som, i anseende till åtskilliga andra punkter. Uti ett sådant sakens skick, och då, med undantag af den omständighet, vid hvilken hos Vällofl. BorgareStåndet anmärkning blifvit gjord, Betänkandet i alla dess öfriga delar redan är af 3,‘ne RiksStånd godkändt, anser, på grund af 69 §. i Regeringsformen, Utskottet sig nu böra inskränka sitt yttrande till frågan om föreskrifterne, i afseende på det blifvande mindre Credilivet.
Att ålägga Fullmäktige att köpa obligationer, är väl det mest olämpliga man kan upfinna. Det är före skrifvet, att dylika obligationer få af Fullmäktige köpas ända tili 91 proc. af deras nominela värde. Om nu Fullmäktige på sådana vilkor upköpt obligationer men måste realisera dem, skall förlust ovilkorligen upkomma, enär obligationerna icke äro säljbara i Stockholm och i Hamburg hafva de fallit i värde högst betydligt, om de ens äro säljbara der. Skulle Riksg:sKont. deremot nu upköpa obligationer, så kunna de säkerligen erhållas till ganska lågt värde, men följden deraf blir, att dessa papper förlora det förtroende de förtjena att hafva och under flera år förvärfvat sig. Om de deremot belånas, så, utan att deras värde nedsättes, bör Riksg:sKont. få lemna 70 å 80 proc. of deras nominela värde. Dessutom bör man ihågkomma att, såsom en talare sagt, endast få personer uplåna dessa medel, hvilka man vill hålla allmänna rörelsen tillhanda, och då är det väl lämpligare, att medlen utlemnas i landsorten än till några diskontörer i Stockholm, som sedan spri da dem i landsorten emot vida större ränta än de sjelfva erlägga. Jag har genomläst Riksg:sKont:s probr för flere år och deraf funnit, att der tillgängliga medel uplånats på några få händer. Om man derjemte ihågkommer, att räntan inom Sverige är bunden och icke fri, i hvilket sednare fall penningerörelsen i landet skulle lätt kunna regleras, så, enär Privatoch Filialbankerne, hvilka uti sina oktrojer fått bestämd den ränta de få taga, icke kunnat uplåna dessa medel i Riksg:sKont. emot den der föreskrifna räntan, utlemnas de i stället till personer, hvilka under namn af courtage Den 3 Deoember f. m. 55 och provision betinga sig af andra den ränta penningeställningen lil låter. Man har sagt, att afsigten med förslaget vöre att bereda Filialoch Privatbanker fördelar, stridande emot 1824 års Banklag. Detta Sr ett fullkomligt misstag, utan afsigten
Huset, samt äfven genom Deputerade taga afsked från hvarandra, och alt R. o. Ad. vid föregående riksdagar beslutat att. deputationen till de K. personerne borde beslå af minst 48 och deputationen till medslånden skulle utgöras af minst 12 ledamöter, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade besluta, att afskedsdeputationerne vid denna riksdag skola bestå af samma antal ledamöter. Ropades ja; hvarefter H. Ex. anmodade de ledamöter, som önskade deltaga i dessa deputationer att anteckna sig hos Ridd.fiscalen. Äfvenledes anmodade H. Ex. 6 ledamöter alt hos Ridd.- fiscalen anteckna sig till alt jemte äldste närvarande ledamoten, efter afslutandet af R. o. Adis sammankomster, enligt 42 § Ridd.Ordn., till K. M. återlemna Landtmarskalksslafven. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, återkallade i R. o. Adis minne, att det vid denna riksdag lika litet som vid de föregående varit möjligt all kunna få alla pleniprot. färdiga till justering före R. o. Adis åtskiljande; hemställande fl. Ex. fördenskull, om R. o. Ad. likasom förut skett, behagade besluta, att de ännu ojusterade protocollerne borde justeras inför Ridd.direclionen. Ropades ja. Vidare anmälde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att de vid Den 23 Maj f. m. f>83 Jenna riksdag hos R. o. Ad. samlade pliklniedel funnits utgöra 95 r:dr 28 sk. r:gs, samt att R. o. Ad. vid föregående riksdagar beslutat, ali sålunda samlade medel skulle genom Landtmarskalken utdelas lill behöfvande Adliga enkor och döttrar, hvadan II. Ex. (inge hemställa, om R. o. Ad. i afseende på nu ifrågavarande pliklmedel behagade fatta enahanda beslut. Ropades ja.
Ständer har Slats-Utskottet uti Memorial af d. n sistl. December anmält, hurusom wid den i Utskottet »väckte fraga. angäende Stuteriets bibehällande wid Flyinge och Dahlby Kongsgården: i Malmöhus Län, den derom anställde votering sä aflupit att 2 Ständ förklarat sig för Stuteriets upphäfwande och 2 för desi bibehållande, och hwarföre Stats-Utjkottet fann sig söranlä tit, §04 Den i2 Zebruarii. tit, att detta förhållande till Riksens Högloft. Stan, der »vördsammeligen anmäla, för qt deröfwer afwakta Riksens Högloft. S,änders Egit förordnande. Uri hära meddelte sivar haf.va Högloft. Ridderstaoet och Aoeln samt Högmo dig P este-Standet instämt deni, art detta sttt r.r skulle dibehällas, hvaremot Wr oft. Borgane-Spändel samr Hederwärda Bonde-Standet förklarat sig wara af den kanka, att förrberörds stuteri borde uphäsivas. Och som ritt denna fräga de Respective RiksSränden sändes stadnat 2 S änd emot 2; Sä fär till Riksens Högloft. Ständers Egit bepröfmande och förordnande Slaks-U»skottec detta ärende härmedelst wördsammeligen hemstaäa. Stockholm den 2 Februarii rgro. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Ledamöters wägnar Llaes kleming. Pä Wallofl. Borgare-Stäild. Ledamöters magnar skräll. Lngel - -Zerr Pä Högm. Preste-Ständ. Ledamöters magnar 1K. äVeiämsn. Pä Hedcrm. Bonde-Ständ. Ledamöters magnar Gullers dUIston. !>l. kröäeliuZ»