Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarföre just vara så språksam i afton, som Hennes Nådiga suttit ute? Ehuru icke spökrädd på vanligt oandligt vis, kan Frun ej lösgöra sig från tankan på de begge unga varelsers, af Gertrud mystiskt för di benämnda gengång i Herr Göstas trädgård. Under deras korta jordlif var det deras älsklingsställe – der voro de rätt hemmastadde. Att de der fordom visat sig lifslefvande, var knappt mindre underligt än att nu synas der . Allt flera glada hugkomster, allt flera sorgliga minnen af fordna dagar ställa sig upp kring den yrvakna Fruns hufvudgärd, och hon genomlefver åter den del af sitt lif, hvarunder hon sett och älskat Gösta utan namn och Elin Ringschöld. Men innan vi försöka att någorlunda göra reda för alla Fru Wahls sömnförjagande tankar och minnen, måste vi be Gertrud ödmjukligast om förlåtelse för det vi glömt nämna, huru Frun innan hon lade sig, ganska ordentligt lade sina många penningar i sin Salige Mans stora skrifpulpet, som hon flyttat in i sitt eget rum, såsom det ibland undfaller henne att kalla sängkammaren, till Gertruds innerligaste harm, hvilken för hvar gång ej försummar att med utrop af gäll förvåning säga: ”Hennes Nåds eget rum?! Hvems då kabinettet å stora å lilla förmaket å matsalen, å alla gästrummen å hela Stånga bruk å egendom? Mä?”) Ödet som gynnat Herr och Fru Wahl med frid och kärlek inom hus, och utom hus med ovanlig framgång i alla verldsliga företag, tog i så måtto sin skada igen, att dem förnekades icke allenast egna barn, utan ock all lycka med de fosterbarn de tid efter annan upptogo. Ett par dogo genast vid inträdet i Fosterföräldrarnas hus. Ett tredje, den Ludvig man hört Gertrud smått hacka på, njöt i flera år deras vård och kärlek.
Deremot anser Utskottet förbudet för andra i Statens tjenst med lön anställde tjenstemän att idka handel och för tjenstemän i allmänhet att hålla handtverksverkstad kuuna utgå. Det synes ej väl öfverensstämma med grundsatsen om frihet för näringsverksamheten att lagstiftningen innehåller ett dylikt förbud, helst förhållanden kunna gifvas, i synnerhet i fråga om lägre tjenstebefattningar på landsbygden, hvilka ej tillfullo sysselsätta deras innehafvare, då en dylik på sidan om tjensten utöfvad verksamhet kan till och med vara gagnande, i det den kan bidraga till förbättrande af en större familjs ekonomiska ställning samt till beredande af arbetstillfällen och utveckling af särskilda anlag, som mångengång af bristande utvägar till verksamhet gå förlorade. Likasom Utskottet i det föregående yttrat den åsigt att mästareprof icke kunde antagas utgöra något tillförlitligt bevis om mästerskap, så har Utskottet äfven ansett stadgandet i Fabriksoch Handtverks-ordningen att, då fråga vore om byggmästareeller murmästareyrkets utöfvande i stad, bevis om vunnen skicklighet i yrket borde företes, kunna utan olägenhet borttagas, enär städernas byggnadsordningar i detta fall torde kunna anses lemna erforderliga föreskrifter, samt byggnadsföretag äro af den vigt, att så väl offentliga myndigheten som enskilde 12 Allmänna Besvärsoch Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 119. personer ej lära underlåta att förskaffa sig intyg om erfarenheten och skickligheten hos den, åt hvilken de i detta afseende lemna sitt förtroende. I öfverensstämmelse med ofvan yttrade åsigt, att rättigheten att försörja sig hör vara lika öppen för qvinnor som för män, torde de så väl i Handelsordningen som i Fabriksoch Handtverks-ordningen nu förekommande stadganden angående arbetsrättighet för qvinnor i allmänhet kunna utgå, och annan särskild bestämmelse ej vara erforderlig, än att, i fråga om gift qvinna, mannen för hennes förbindelser ansvarar.
Ad. val af 21 ordinarie ledamöter och 11 Suppleanter i förstärkta Stats-Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: JV2 26, Frih. Lejonhufvud, Axel Gabriel, med 66 röster. — 154, n Bennet, Carl Stephan, med 60 röster. — 189, n Funck, Fredrik Alexander, med 60 röster. — 245, n Lagerfelt, Israel Carl Adam, med 66 röster. — 331, n Adlercreutz, Carl Gustaf, med 66 röster. Lagerheim, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Erik, med 65 röster. — 341, 11 — 354, 11 Fock, Frans Wilhelm Reinhold, med 59 röster. — 361, 11 Edelcreutz, Fullm. Hr von Troil, Fredrik Adolf, med 66 röster. — 601, Hr Uttermarck, Fullm. Frih. d’Albedylil, Christer Henrik, med 60 röster. — 645, 11 Möllersvärd, Carl Henrik, med 66 röster. Gyllenadler, Fullm. Gr. Mörner, Axel Edvard Knut, med 60 röster. — 655, 11 — 929, 11 Grönhagen, Fullm. Hr von Hartmansdorff, August Edvard, med 60 röster. — 2145,A.„ af Nordin, Fullm. Hr Tersmeden, Nils, med 65 röster. — 1506, 11 Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, med 59 röster. — 1612, 11 Grundelstjerna, Axel Wilhelm, med 60 röster. — 1885, 11 Arnell, Gustaf Fredrik, med 66 röster. — 2077, 11 von Wright, Fullm. Hr af Sillén, Lars Gabriel, med 66 röster. — 2243, 11 Hadorph, Daniel, med 60 röster. — 2248, 11 af Forsell, Fullm.
151 §, angående en ny kommunikations-lcd från de inre delarne af Jemtland lill Nordsjön, grundar sig på Utskottets bifallna framställningar i Utlåtandet JV1 144, sidd. 11—12. 152 §, angående anslag till väganläggningar och vägförbättringar, öfverensstämmer med Siats-Utskottets hemställan i l:a punkten af Utlåtandet M 158, sid. 8. 155 §, angående väganläggning mellan Westeroch Öster-Dalarne samt mellan Ofver-Torneå och Pajala socknar, grundar sig på hvad Rikets Stander beslutat, genom lemnadt bifall till Utskottets tillstyrkanden i 9:e och U:c punkterna af samma Utlåtande, sidd. 14 och 17—18. 154 (§, angående ett lån till Thorsångs församling för 2:ne brobyggnader, öfver ensstämmer med den af Rikets Ständer gillade 14:de punkten af samma Utlåtande. 155 §, angående anslag till mindre hamnbyggnader och å-rensningar, innehåller Rikets Ständers beslut enligt 15:de punkten af samma Utlåtande, sidd. 21—22. 156 §, angående hamnbyggnaden vid Färjestaden på Oland, äfvensom hamnanläggningen vid Falkenberg, Strömstad och Carlstad, innefattar Rikets Ständers härom meddelade beslut, enligt 19:de, 25:dje, 24:de och 57:de punkterna af samma Utlåtande, sidd. 26, 52, 55 och 54. 157 §, angående ytterligare lån för sänkning af sjöarne Rengen, Jernlunden och Åsunden i Östergöthland, innehåller de af Rikets Ständer rörande detta lån, enligt 52:a punkten af ofvannämnda Utlåtande, sidd. 45—46, fattade beslut. 158 <§, angående statsbidrag för vatten-aftappningar, grundar sig på Stats-Utskottets bifallna hemställan i 41 :a punkten af samma Utlåtande, sid. 65. 159 §, angående upprensningen af Storån inom Tjellmo socken i Östergöthland, innehåller det enligt Förstärkta Stals—Utskottets Memorial JVs 258, sidd. 1 och 2, af Rikets Ständer fattade beslut. 140 §, angående vilkoren för statsbidragen till väg-anläggningar och valten-aftappningar m. m., är af Rikets Ständer redan godkänd, genom bifall till Stats—Utskottets Memorial JY° 159. 141 §, an gående påskyndande af skatte-förenklingens verkställighet, innehåller dels hvad Rikets Ständer, genom bifallande af Utskottets Utlåtande Jtä 185, sid. 11, beslutat, dels den i 1854 års reglemente, § 168, meddelade föreskrift, rörande det anslag, som för samma ändamål vid sednaste riksdag beviljades. 142 §, angående inköp för statens räkning af Kamererare!!
För Utskottet är ej heller möjligt att inse, det samma stadgande kan,? på sätt en Ledamot förmenat, tydas såsom slridande emot det i mom. d. i §. 4 af Memorialet JN:o 84 Rikets Ständers Revisorer lemnade uppdrag att i vigtigare frågor, deruti Fullmäglige kunna hos Revisorerne sig förfråga, gå Fullmägtige med råd och upplysningar tillhanda, helst, efter borttagandet af skyldighe. ten för Fullmäglige, att i dylika frågor sig med Revisorerne rådföra, dock alltid rättigheten dertill, ehvad densamma är i Reglementet omnämnd eller ej, måste vara Fullmägtige förbehållen. Emot punkten 9 finner Utskottet ej några skäl anförde, som kunna föranleda till ett närmare bestämmande af Fullmägtiges rättighet alt för Bankens räkning inköpa fast egendom, än som redan genom stadgandet i berörde punkt skett. Den yttrade åsigten, att totalsumman af Bankens nuvarande aflöningsstat bör vid Banco-Verkets förestående nya organisation minskas, delar äfven Utskottet, men tror denna åsigt redan vara uti de föreslagne 12 och i3 punklerne, med all erforderlig tydlighet framställde, och anser betänkligt tillstyrka, att, såsom vilkor för hvarje åtgärd till verkställandet afBankens nya organisation, föreskrifva, det förminskning af berörde totalsumma dervid genast bör ega rum. Det likaledes framställde yrkandet örn en föreskrift i Reglementet, att, vid inträffande ledigheler af sådane befattningar, som kunna vara i fråga alt framdeles indragas, tillsättningen ej må ske, ulan ad interim, är redan uppfylld 12 Banco-Utslottets Utlåtande N:o 110, uppfylld genom de i i5 och j6 punkterne af Utskottets Betänkande N:s 96 föreslagne, af Rikets Höglofl. Ständer godkände stadganden.
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 40 Helft. 2 6 Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 290. ”Enär Kronofogden Huss haft åliggande att tillse undsättnings-medlens behöriga leve iering och redovisning samt dessa medel blifvit af undsättningstagarne inbetaide, har väl Utskottet, då i fråga om afskrifning deraf vederbörande embetsmyndigheter icke haft tillfälle att sig yttra och förslag derom blott af enskild motionär blifvit framstäldt, väl funnit betänkligt, att den föreslagna afskrifningen tillstyrka; men då härvid förekommer, dels att af det ifrågavarande beloppet blifvit utaf Kronofogden Huss sjelf uppburne endast 93 r.dr 32 sk., hvilken summa likväl skall blifvit tili tandt-ränteriet levererad, dels att bestämmel - serna angående dessa undsättningslåns indrifvande möjligen kunnat lemna rum för tvekan om rätta tillämpningen deraf, så att Kronofogden kunnat vara i ovisshet om, huruvida levereringen till Landt-ränteriet borde af honom sjelf ombesörjas eller icke, har Utskottet, med afseende jemväl å sterbhusets torftiga belägenhet, ansett sig böra föreslå Rikets Ständer, att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, efter det vederbörande blifvit hörde och derest sterbhuset efter Kronofogden Huss finnes förtjent af någon eftergift, i derom till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition, samt att Kongl, Majit i nåder ville låta med de sterbhuset ådömda medlens uttagande emot nödig säkerhet under tiden anstå." STOCKHOLM. Östlund & Ask. till Exp.-UUk. dea 2 Augusli 1851, -kl. 1 t, m Utlåtande, angående inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddar holms-kanalen samt anläggningen af en kajeller strand-mur vid samma kanal. (Rgd:s. Afd.)
Och jag förenar mig fullkomligt med Grefve Mörner deruti, att den Militaire som anser vårt Lands och egit försvar omöjligt —• och derigenom söker att, på något sätt, vare sig här på detta Riddarhns, högtideligen eller hemligen, fortplanta denna feghetens tanka — den är ej värdig att vara Militaire, att strida eller stupa med Oss, Redan i flere år har tryggdt hvarje Sveriges Husfader utlemnat sin Son till Landets försvar, i den säkra tro att ingen Här kan öfvervinna våra Troupper, och så länge, ej heller någon magt rubba vårt Rike. Men om Friherre Anckarsvärds sorgsna och jag hoppas öfverdrifna Målning skulle äga sannolikhet, och, utan granskning eller vederläggning, skulle komma att af menige Man, och den enfalldiga Folkhopen betraktas, blott såsom den synes; då lemnar jag derhän hvad tröstande tankar, den hos dessa Fäder kan ingifva, då de nästa gäng skola utlemna sina Söner till Landets försvar ■— och hvad mod man hos dessa Ynglingar deraf kan vänta. >— Men jag lemnar åt Statsmannen och den fria Medborgaren, hvars rätt och skyldighet det är, att för Landets intresse behandla sådana Politiska ämnen, att närmare utveckla denna sak; — Och anser för öfrigt Militairens enda skyldighet varu, alt blott 364 Den 27 Januarii. tänka på sin pligt, såsom försvarare för Konung och Land — Och att den Krigare, som användt hela sin tid och sina Talanger på Statskonst, Politique och Opposition, den bör upphöra att lyda och befalla. Åtskilliga yttrade härtill deras bifall. Hvarefter Friherre Sparre munteligen tilläde: Grefve Mörners yttrade Sex ord eller på sin höjd Sex rader innefatta till alla delar hvad jag nu vidlöftigare detaileradt. I min tanke finnes i hans få ord lika litet förolämpning, sorn i, hvad jag nu anfördt, På det icke någon må oriktigt höra eller misstyda mina ord, så utbeder jag mig att nu genast till Protocollet få aflemna detta i hast yppsatte Concept. Friherre Falkenbergj Carl Gabriel, anförde skriftligen:
Drätselkammarens förvaltning varande donationsfonder, till förmån för borgerskapets i Hernösand enkor och barn, nemligen a) Hammarbergska donationen, 333 R:dr 16 sk.; b) Lindströmska donationen, 400 R:dr; c) Westmanska donationen, 333 R:dr 16 sk.; d) Tjernbergska donationen, 666 R:dr 32 sk.; e) Gellerstedtska donationen, 666 R:dr 32 sk.; och f) Almqvistska donationen, 1,000 R:dr, allt B:ko, af hvilka kapital, tillsammans 3,400 R:dr B:ko eller 5,100 R:dr Runt, räntan årligen utbetalas till behöfvande enkor efter aflidne borgare; 5. De under Konsistorii värd stående pensionskassor, till hvilka ecklesiastikstaten med årliga tillskott bidrager, nemligen a) Första klassens enkehjelpskassa, hvars behållning 1855 var 5,964 R:dr 25 öre, som 1860 förökat sig till 6,371 R:dr 51 öre; b)
Det var som hade h a n barnaanletet kvar, endast tillökadt med en r a m af godt hull. Det låg ett så tilltalande drag af öppenhet öfver detta gamla anFru Grunder stod lika lugn inför sin mans beundrande som inför sin sonhustrus granskande blickar. » Nå, är jag n u färdig? » frågade hon, då profningen pågått eh liten stund. Hon blef befriad, återtog sin gamla kostym och skyndade u t a t t ordna om kvällsmaten, som genom toalettbestyren blef fördröjd till något öfver åtta, hvilken t i d herr Grunder annars höll p å m e d omutlig punktlighet. Men i kväll hade han sig själf a t t skylla, han, som narrat sin hustru till denna gärd å t modet och fåfängan. Nu kom hon i alla fall och hämtade d e m u t i det lilla m a t r u m m e t, där många slags anrättningar stodo uppdukade på bordet. Gubben slog sig belåtet ned och beredde sig a t t gripa verket an, i det h a n mycket omständligt stack sin servett under hakan. Själfva herr adjunkten glömde en del af sitt pedanteri och sin strama värdighet, i d e t h a n lät anrättningarna full rättvisa vederfaras. Det var nu i det närmaste trettio år sedan de gamle Grunders utbytt det tyska fäderneslandet mot Sverige, sedan de — efter a t t hafva sett sitt välstånd och sin lycka h e m m a i Tyskland falla i spillror — dragit till detta främmande land och där lyckats bygga sig e t t nytt h e m och ernå en tryggad ställning. De hade varit gifta endast fyra år, då den stora förlusten drabbade dem, och de stodo där med sina två barn och m e d tomma händer. Då, när det sett som mörkast u t för dem, hade — tack vare gamla relationer, hvari fru Grunders familj stått till en svensk-pommersk släkt — h e r r Grunder erhållit plats som verkmästare vid en fabrik e t t stycke utanför den lilla svenska staden N.
Jag har derföre tydligen i min motion föreslagit, att de af mig för nödige ansedde utgifter skulle tagas af besparingarne, öfvertygad att mitt förslag är i egentligaste måtto nationelt, enär det blir omöjligt att försvara sig utan skicklige anförare; och dessa, mina Herrar, danas ej på Ladugårdsgärdet. Jag har trott mitt förslag så mycket nödvändigare i en tid, då vi höra så mycket talas och se så mycket skrifvas om landets försvar, Centralförsvar och Götha Canals användande dertill &c. Jag är öf - Den 3o Januarii. 383 vertygad , att om StatsUtskottet behagat betrakta mitt förslag ur en mera nationel synpunkt, tillgångar till dess verkställande ej skulle saknats. Man hade då må hända kunnat anvisa medlen dertill på alla Hufvudtitlarnes samfälta besparingar, enär jag vid närmare eftersinnande finner, att 3:e Hufvudtitelns besparingar svårligen lära förslå till ändamålet. Hvad den gjorda anmärkningen angår, att den summa jag föreslagit kunde minskas, vill jag blott erinra, att min afsigt varit, det de utsände Militairerne skulle till en början tjena såsom Volontairer, emedan det icke är svårt att erhålla tjenst i utländska Armeer, när man kan underhålla sig sjelf, men deremot ganska svårt, då man genast begär aflöning. Skall summan nedsättas, måste äfven individernes antal minskas; ty jag tror icke, att någon vore belåten med mindre, än jag för dem föreslagit. Min mening bar ej varit att endast bilda Härförare; jag har trott, att man lika så väl behöfver skicklige Brigadoch RegementsChefer, och vågade hoppas, att StatsUtskoltet skulle fästa mera uppmärksamhet vid det reglementariska af mitt förslag. Jag hade mina stora skäl att önska det, i afseende på sättet att välja de Officerare, som skulle komma att utresa; ty ingen bör väl bättre kunna känna individerne inom Armeen, än RegementsCheferne, hvilka äro i närmaste beröring med 384 Den 3o Januarii. dem. Jag anhåller derföre ora utlåtandets återremitterande.
Slår denna operett an lika bra här som öfverallt i Tyskland, torde den komma att varda ett nytt kassastycke för Vasateatern. Kammarmusiksoaréer. Den vanliga serien af kammarmusiksoaréer, anordnad af hrr Aulin, Sjöberg, Bergström och Carlson, tager sin början i slutet af oktober. Abonnementsbiljetter erhållas hos alla hrr musikhandlare. Programmet kommer att upptaga både äldre och nyare tonverk. Med anledning af den popularitet dessa soaréer tillvunnit sig under flere föregående år, tro vi, att de äfven nu skola komma att af publiken omfattas med den välvilja, de i hög grad förtjäna såsom en betydelsefull insats i vårt musiklif. » Alhambra » heter en ny opera af Ivar Hallström med text af H. Christiernsson. Vid soaréerna å slottet under den gångna vintern lära flere stycken ur » Alhambra » kommit till uppförande. Konungen själf lär därvid utfört ett af principalpartien i den nya operan. 4^ 33 af Iduns läsarinnor, der sommaren gon annan rera som varit och sålunda anledning på juli-kvartalet Modetidningen, o bortresta af denna försummat att härmed, kunna komplettera årgången maste i van / ig ordning rera postanstalt prenumeaf Idun med eller underråttas uneller nå- att utan de genom att å närprenumeå såväl julisom oktoberkvartalet å båda tidningarna. Striden om hjärtan. U R ett kvinnolifs historia af Johan Nordling. Katastrof. Smånotiser från kvinnovärlden. Den nordamerikanska staten Kansas gör ansatser till att bli en verklig härd för kvinnoemancipationen, o c h man är där på fullt allvar af den åsikten, att inom få år bestyreisen inom hvarenda stad i staten skall hvila i kvinnohänder. Iduns läsarinnor ha redan gjort bekantskap med mrs Salters, vald till borgmästarinna i Aragonia, Kansas. Detta exempel har följts i stä- derna Oskaloosa, Syracuse, Rosville och Coltonw o o d Falls, som numera ha sina högsta embeten besatta af fruntimmer. Kvinliga journalister i England.
Man må göra hvilka anstalter som helst, utarbeta huru fullständiga skolordningar som helst, så beror framgången likväl slutligen på läraren. Det är icke lätt att få goda lärare, och svårigheten skulle ökas i den mån man gjorde anspråk att få ett större antal. Jag tror derföre, att det vore bättre att hafva endast hälften så många seminarier, men deremot vara säker att goda lärare vore att tillgå för dem, som inrättades, och att de lärare, som skulle sysselsätta sig med detta vigtiga kall, borde så mycket som möjligt vara skyddade mot bekymmer för de nödvändiga Iefnadsbehofven. Jag anser det ej vara lättare att undervisa en bonddräng än en mera bildad person af den bättre classen. För att bilda sådana lärare till hvad de böra vara, fordras ett särskildt studium af hvarje persons karakter, hvilket förutsätter en menniskokännedom, som ej ligger inora hvars och ens förmåga. En sådan föreståndare bör således ej blott hafva en liten drickspenning, utan han måste vara säker om dagligt bröd, och detta så tillräckligt, att man må kunna hoppas att han i flera år vill fortfara med sin bero H. 14 Dc iv 18 J u 1 i. fattning för ntt deruti allt iner oell mer initiera sig. Jag skulle äfven önska, att en sådan lärare hade förut prakticerat i ett dylikt kall uti någon allmän skola, så att lian ej nia vara nybegynnare deruti. I afseende på den 6;te §:n, anglde pensioner för skollärarin-, får jag blott hänvisa lill Hr Ribbings, Arvid, ineranämnda reservation. Ronde åter det minimuni af knnskapsmålt, sorn skulle anses be höflig t för hvarje samhällsmedlem, och hvarom ylde §.:n handlar, vill jag ej göra några särdeles aninärknlr; jag hemställer blott, om icke någon minskning deruti kunde få äga runi för qvinnokönet. Vid lista §m har jag anfört hvad jag har att anmärka emot den gide.
Majrts Befallningshafvande uti det Län, der Gäldenären hor; och ehuru, så vidt R, St. hafva sig bekant, den rättighet för fordringsegare, sorn sålunda är vorden omförmäkl, icke finnes i Förfaltningarne stadgad; så, enär likväl en sådan utväg, till vinnande af laga handräckning i utsökningsmål, i följd af åldrigt bruk , varit fordringsegare i allmänhet öppen, hvarföre ock lösen för Promotorial från Öfver-Ståthåilare-Embetets Cancellie och Lands-Cancellien blifvit, så väl i den nu gällande, sorn i äldre Expeditions-Taxor, upptagen och bestämd, samt afskaffandet af delta bruk, till hvars begagnande, först i senare tider och endast vid några få LandsCancellier, rättighet lärer blifvit förnekad eller i fråga ställd, skulle hafva högst menligt inflytande på creditväsendet i allmänhet och bereda många olägenheter, helst då i vårt land offentliga Advocater 406 Exp. Utsi. Förslag till uriel. Skrif v. N:o 17©. eller Sakförare med embetsmanna-ansvar, tili enskildes tjenst, ej finnas, och ifrågavarande ärendens anförtroende åt okände enskilde personer är förknippadt ej allenast med dryga kostnader, utan äfven med våda och osäkerhet, tro R. St. sig ega grundad anledning att hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att i berörde afseende måtte till allmän efterrättelse stadgas föl Vill Borgenär utsöka fordran hos Gäldenär, som har sitt hemvist utom det Län, der Borgenären bor, ege han att till Konungens Befallningshafvande i samma Län ingifva sin till Konungens Befallningshafvande i det Län, der Gäldenären vistas, ställda ansökning, med dertill hörande handlingar; och åligge Konungens Befallningshafvande i förstberörda
Det, under samma riksdag, med Tretton tusen tvåhundra R:dr årligen beviljade och å Riksgälds-kontoret anvisade bidrag till en särskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt Kommissions-landtmätare, jemte desse tjenstemäns enkor och barn, bör fortfarande, enligt Kongl. Majis nådiga disposition, af Riksgälds-kontoret hållas Direktionen öfver Civil-statens pensionsinrättning tillhanda, emot skyldighet för Direktionen att, med do å samma anslagssumma, hvilken genom Direktionens försorg bör förräntas, inflytande räntemedel, äfvensom med de afgifter, hvilka af delegarne i denna särskilda fond skola erläggas, ombesörja ifrågavarande pensionering, på det sätt och efter de grunder, som i sådant afseende varda af Kongl. Maji i nåder bestämda; dock kommer sagde årliga anslag icke att utbetalas förr, ån från och med det år, hvarunder 12 Stats-Utskottets Memorial N:o 211. förenämnde särskilda pensions-inrättning af Kongl. Maj:t förklaras vara i det skick att densamma anses kunna uppfylla dermed afsedda ändamål, utan behof af annat stats-anslag, än det, som redan blifvit beviljadt. D) Under 1850 och 1851 års riksdag beviljade men hittills icke utbetalda stats-bidrag. i 83.