Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas, att tiden skall hafva ännu flere goda verkningar i samma riktning. Gr. Frölich har påstått, att Gr. Anckarsvärd ursprungligen hyst den mening, som han i går försvarade, men att han af undseende för den stora mängdens rop en gång afvikit ifrån sin tanka. Jag vill försöka bevisa, att äfven den första tankan icke kan vara tillfredsställande för den, som anser fäderneslandets väl väsendtligen bero på representationens beskaffenhet. Den 1 punkten i Gr. Anckarsvärds förslag innehåller, att Riks - Den 11 Mars f. m. 105 Riksförsamlingen representerar Svenska folket, icke särskilda Slundsclnsser eller intressen. Tillägget är både sant och icke sant. Nationalrepresentationen skall naturligtvis representera alla lolliga intressen, om hon är rätt sammansatt. Men hon kan göra det endast derigenom, att hon består af ombud för alla de särskilda intressena; ty ingen person kan vara nog bekant med alla särskilda förhållanden inom hvarje yrke i fäderneslandet, för att kunna vederbörligen vara deras målsman. Man förstår det icke ens och derför kan man det icke. Men man kan det icke eller derföre, att man älskar icke det obekanta; man har ingen ifver för det man icke känner, och derigenom blifver målsmanskapet äfven lamt. Jag vill anföra ett exempel. En Utsk:sledamot förebrådde mig nyligen, då jag yrkade på representanter för hvarje särskildt intresse, att sådant vore ensidigt, och förklarade, för egen del, att han ville allenast representera det allmännas intresse ; men det dröjde icke många dagar förr än samme man bad mig tala för ett intresse, som rörde just den menighet, hvars representant han är. Så går det med dem, som säga sig ej vilja representera något särskildt intresse. 2:dra punkten innehåller ett likgiltigt förslag, att antalet representanter skall utgöra icke öfver 250 och icke under 220. Förliden riksdags Const.Utsk. antog antalet 250; jag anser det ock vara det lämpligaste, af 2:ne särskilda grunder. Om nemi. representationen är indelad i 5 Stånd och hvartdera får 50 ledamöter, så uppkommer detta antal.
M. med underd. anhållan, att en Komité af sakkunnige män, till hälften jurister och hälften militärer, måtte tillsättas för omarbetande af nu gällande KrigsLagar i enlighet med tidens anda, på det att krigaren inom sitt yrke, i likhet med hvarje annan samhällsmedlem inom sitt, måtte blifva värnad emot egenmägtighet och förtryck, och, i konstitutionel öfverensstämmelse med den öfriga nationen, erkännas rätt till ett oväldigt och skoningsfullt handhafvande af rättvisan, i enlighet med efter mensklighetens och tidehvarfvets anda förmildrade lagar, och att bland principerne i dessa lagar måtte ingå: att Krigsmannen oaflåtligen står under Krigslagarne, så länge trupp är sammandragen för krig, öfningar, eller andra ändamål, och i allmänhet så länge krigsmannen till ena eller andra ändamålet anses kommenderad; men deremellan, och då han från effektiv tjenstgöring är befriad, måtte stå under den allmänna lagen i likhet med öfrige Svenska medborgare. 3:o. Att K. Krigs-HofRätten, i likhet med den gamla KämnersRätten och Slotts Rätten, måtte alldeles uphöra, och i stället en ny Afdelning i HofRätterna inrättas, för att utgöra andra instansen i militärmål; och att Ledaraöterne i denna Afdelning skola, jemte de prestanda, som af öfrige HofRättens Ledamöter äskas, särskildt hafva egnat sina akademiska studier åt MilitärLagstiftnin - Den 1 December e. m. gen, på det äfven Arméen måtte komma att dömas af sakkunnige och opartiske domare.
Redan året efter det Hr Thulstrup öfverflyttade till Sverige i egenskap af Secreterare hos Danska consulu i Malmö, började han år 1805 att åtaga sig handledningen af ungdom, och, såsom det honom jemte hans maka år 1808 d. 30 Juli vederbörl. nicddelta naturalisalionsbevis innehåller, voro Hr Thulstrup och hans Den 24 Augusti f. m. 369 bans maka med ”barnaundervisning sysselsatte”, då dem, med anledn. af utaf åtskilliga bland borgerskapet i Malmö och Landskrona (hvaribland må nämnas Borgmästaren i Malmö, Commerccrådet Norling, samt Uandlanderne Faxe, Pettersson och Snell) under kriget emellan Sverige och Danmark hos Generalguverncuren, Excellensen m. in. Hr Gr. Toll, för Hr Thulstrup och hans maka särskildt och utun derus förevetande derom gjorda begäran, genom Hr Grefve Toll, utverkades K. M:s nåd. tillstånd alt i Sverige fä qvarstanna, mot a flaggan de af trooch huldhets-ed. Genom denna borgerskapets bemedling, egentligen föranledd af den allmänna aktning Hr Thulstrup och hans maka redan då tillvunnit sig, så väl för deras öfriga förhållanden, som ock för deras ådagalagda förtjenstfulla verksamhet med barns undervisning, fastades Hr Thulstrup vid Sverige, hvarest han sedermera ständigt vistats, nästan oafbrutet intill sisllidne är egnande sig ät detta ädla yrke. 1817 öppnade Hr Thulstrup bär i Stockholm en till sin början inskränkt, sedermera allt mer och mer utvidgad uppfostringsanstalt för gossar.
Vid det förhållande, att två stånd stannat emot två, får Utskottet, derest icke Presteeller Borgare-stånden skulle finna för godt att, med frånträdande af sitt beslut, godkänna Utskottets, af de öfriga Riks-stånden bifallna, yttrande i denna punkt, föreslå följande voterings-proposition för omröstning i förstärkt Stats-utskott“Den som, lika med Stats-utskottet, anser, alt någon förhöjning i anslaget tsfi. orthopediska institutet ej bör beviljas", voterar Ja y den, det ej vill, Neji vinner Nej, “hafva Rikets Ständer beviljat en förhöjning af iOOO r:dr årligen iåskslaget till orthopediska institutet i Slockholm, med de af Presteoch Borgare-stsadén föreskrifne vilkor," Nionde Hufvud!Hein. Enligt utlåtandena N:o 90 och 155. 12:o Utskottets, uti 20 punkten af utlåtandet N:o 90, gjorde och i utlåtandet Nte. 155 vidblifne afstyrkande, att det åt Hof-kapellmästaren IIa:[fners enka, Anna Magdalena Schylander, anvisade pensions-underslöd af 200 r:dr måtte, sedan bemäld;,. SiaU-Clikottels Memorial, A':o 2tT. ti ralia Sr 1848 med döden afgått, öfverflyttas på Häffners oförsörjda dotter, Annette Haffner, har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet, hvaremot Presteoch Borgare-stånden beviljat för berntilda Annette Haffner en årlig pension af 200 r:dr, att af henne, så länge hon lefver ogift, åtnjutas. Då sålunda två stånd stannat emot två, och frågan följaktligen bör genom omröstning i förstärkt Stats-utskott afgöras, så vida icke någotdera af sistbemälda tväune Riks-stånd skulle finna för godt alt i Ridderskapet och Adelns samt Bondeståndets beslut instämma, får Utskottet föreslå följande voterings-proposition:
Härtill vill jag lägga att, i detta hänseende, likasom i många andra, det är olämpligt att för hela landel göra en lagstiftning, lämpad efter de grunder, som gälla för Stockholm. Man har sagt, att många missbruk skulle inrita sig genom bestämmandet af terrainsafgifler och en talare har tillagt, att han vid elementarskolan i Stockholm måst ihärdigt arbeta emot föräldrars benägenhet att erlägga afgifter till sina barns lärare. Denna benägenhet torde icke komma att bortfalla, äfven sedan afgiften frånkännes lärarne, såvida icke vid alla lärosäten finnas så nitiska tillsyningsman, som den värde talaren sjelf och hans med - 392 Den 6 Maj f. m. bröder. Denna benägenhet hos föräldrarne, alt visa sina barns lärare någon välvilja, torde länge bibehålla sig. Såsom bevis att den föreslagna afgiften verkligen är för hög, får jag åberopa den omständigheten, att ledamöter af BondeSt. och PresteSt. reserverat sig emot densamma. Visserligen torde det vara många ibland oss, som icke anse en afgift af 20 r:dr b:co till staten för hög, men den är det likväl så för allmogen. Den undersökning, som för afgiftens bestämmande blifvit föreskrifven, är högst olämplig och bela föreskriften är det sä myckel mera, som de talare, hvilka förordat betänk, äro af olika meningar derom, hvilken den myndighet är, som af Ulsk. benämnes vederbörande. Ilr Tersmeden: Jag anhåller alt till besvarande få upptaga några anmärkn:r emot mitt förra yttrande. Dä jag sagt, att den ifrågavar. afgiften är en nyhet, är det i så måtto, som den hädanefter skall utgå till staten. De afgifter, hvilka hitintills erlagts, äro frivilliga och högst obetydliga, och jag tror, alt vid kathedralskolan i Upsala icke erläggas andra afgifter än för ljus och städning. Sjelf bar jag aldrig genomgått någon offentlig skola, men af män, som sitta bär ikring mig, erfar jag, att afgifterne skola vara högst obetydliga, 1 lill 3 r:dr, och icke eller hafva de bort omtalas några så beskaffade listor, som dem Hr von Hartmansdorff omnämnt.
R:dr utgå till stipendier och 300 R:dr till en af läroverkets kolleger, i hvars lön de äro inberäknade, — har Utskottet ansett det med donationen afsedda ändamål här icke vara uppfylldt, och torde närmare utredning af förhållandet erfordras, innan nämnde lärares lön af statsmedel kan till beloppet definitivt bestämmas. b) Uti 7:de punkten meddelas, bland annat, att till Söderköpings läroverk blifvit år 1795 anslagne frälseutjorden Thyketorp och frälseqvarnen Byqvarn “till “inrättande af ett nytt kollegat för att bereda ungdomen tillfälle att erhålla undervisning i skrifoch räknekonsten, äfvensom i de mest nödvändiga lefvande “europeiska språk, tyskan, franskan och engelskan, samt, om tiden sådant med“gåfve, i de första grunderna af kemien;“ varande afkomsten af Thyketorps utjord, 18 tunnor spanmål och 226 R:dr 80 öre, såsom inberäknade i lönen för en lärare vid skolan, af Statsverket disponerad, men deremot den genom besparade arrenden för frälseqvarnen bildade kassa, 2,783 ,R:dr 72 öre, äfvensom afkomsten af qvarnen till och mod år 1862 mot uppgifvet vilkor till Söderköpings stad öfverlemnad.
Föredrogs Sammansatta BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 18, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i afseende å väckta frågor om ändringar i Kongl. Förordningen den 2 7 November 1857 angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Utskottets yttrande i afseende å 24 §:n i det nya författnings-förslaget lades lill handlingarne; vid hvad Utskottet anmält om lydelsen af författnings-förslagets 26 och 54 §§ lät Ståndet bero; och lades derjemte till handlingarne den af Utskottet i slutet al detta Memorial gjorda anmälan. Den i 3 Oktober Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets den 10 och 11 dennes på bordet lagda Memorial N:o 40, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 24, i fråga om förändrad organisation af Hypotheksinrättningarne i Riket, dervid Ridderskapet och Adeln fattade nedannämnda beslut, l:o Förslaget till Förordning angående en allmän Hypotheks-bank för Riket. §§ 1, 2, 4 och 5. Utskottets derom afgifna yttrande lades till handlingarne. § 6. Med frånträdande af förut fattadt beslut, antogs Utskottets förslag till ny lydelse för dennaa §. § 7. Utskottets yttrande lades till handlingarne. §§ 8, 9 och 10. Med bifall till Utskottets hemställan angående förändring af desse §§:s nummerordning, lades Utskottets yttrande i afseende å §§ 8 och 10 till handlingarne Prol.-UIdrag den i3 Oktober 1860. 029 och antogs den nya 9:de §:n med de förändringar, alt de i början deraf förekommande orden dess ändamål utbyttes emot orden: fond ingångna förbindelser samt att emellan §:ns båda momenter infördes ett nytt moment af följande lydelse: ”För utlemnande af amorteringslån til!
Blott det, att hvad som genom uppfostran och vana blifvit ett oafvisligt lefnadsbehof för den ena parten, ter sig för den andra som rent fjäsk och öfverflödig omständlighet, kan ibland vara nog för att afkyla en möjlig gryende välvilja och hjälpsamhet. Kommer så härtill minnet af något tanklöst utkastadt ord, af verklig eller inbillad missaktning för allmogens sedvänjor och lefnadssätt, är söndringen vorden så godt som ohjälplig emellan de två parterna, och oftast få de oskyldiga uppbära den hårda lönen för hvad de skyldiga på så sätt förbrutit. Det är nu till de förmögna och rika stånds5 personerna på landsbygden, » rösten ur de bortglömdes läger » vänder sig, bedjande dem tänka på att stifta donationer för så- dana bland landsbygdens pauvres honteux, som ej äga att uppbära några medel ur förefintliga kassor, stiftelser o. s. v. Må det icke längre bli sagdt om donationer, att alltid den sat sen besannas att de inrättningar, hvilka börjat få mycket, jämt erhålla nya bidrag och gåfvor, medan här bland oss finnas hela klasser af värnlösa kvinnor, som lida i tysthet och därför bortglömmas af alla. ; Eua Wigström af julängelns vinge, den timme då barnet en gång föddes i Betlehem, liksom jag i den tidiga morgontimmen hörde klockorna ringa julen in. Heliga julnatt, heliga klockljud, heliga Betlehems stjärna, följ oss, lys oss och led oss, tills där åter stundar en jul på vår jord m e d: ära vare Gud i höjden, frid på jorden, människorna en god vilje! Maja (Ave). * Ur min mors dagbok. Af van Våt * jultomte. u gamla kära jultomte, så som jag nu ser dig här framför mig, så har du suttit på salens vägg under den heliga julhögtiden i vår prästgård, år ifrån år, långt, långt tillbaka! Väl minnes jag den första julen, då jag fann dig vid mina juluppköp och förde dig hem som en kär och dyrbar skatt, fastän priset för dig var ringa. En bild af dig borde jag väl teckna, du som här fört julens spira så länge.
Jag anser äfven för mindre rättvist, att då näringsidkaren offrar till Staten, deremot den, som, i följd af sin förmögenhet och sina med ringa möda samlade inkomster, lefver ett mindre bekymmersamt lif, och i öfverflöd njuter alla beqvämligheter, skall undgå till StatsCassan bidraga i proportion af sina större fördelar, samt ej betala för de många öfverflöds-artiklar han begagnar, hvilka dock lika lätt, och ofta säkrare, kunna taxeras, som jordbruks-näringen. I anledning af dessa mina åsigter, får jag vördsamt föreslå följande förändringar uti det framställde Betänkandet, rörande Bevillnings-grunderne: * Den 3o Mars f. m. 2l3 i.*o Att hus och egendomar i städer Ssättes en, relativt till näringar på landet, proportionerad tillökning till Bevillnings utgörande; 2:0 Att Jernverken, ehuru till ett mindre belopp, beläggas med en efter omständigheterna ökad Bevillning; 3:o Att Capitalisten direct till Staten contribuerar, i likhet med den arbetande Näringsidkaren, och att han hör inför närmaste Auctoritet liqvidera sin Bevillning emot dess anteckning å reversalet, hvilket aldrig till inlösen må vara förfallit, om sådan anteckning derå saknas; 4:o Samt att vissa öfverflöds-artiklar beläggas med Bevillning, såsom viner, caffe, kort m. m., genom hvilken åtgärd endast vällefnaden och de förmögnare blifva beskattade; hvaremot en betydlig minskning i Bevillningen för jordbruket skulle, i stöd af billighet, kunna medgifvas, i synnerhet som jag hoppas, att den rättvisan måtte vederfaras Svenska Folket, att Bevillningen ej okes utöfver dess närvarande* belopp. Grefve Posse, Erikj anförde skriftligen:
Uppå i anledn. häraf framställd propos., beslöts att Hederv. BondeSt., genom utdrag af prot., skulle vänligen inbjudas att instämma i R. o. Ad:s beslut ronde 17:de §:n af förslaget till förordn. ang:de vilkoren för bränvins försäljning. Frih. Raab: R. o. Ad. bär nyss afgjort två vigliga frågor i afseende på försäljningen, och för tidens vinnande vore af serdeles vigt, om BorgareSt., som inbjudit R. o. Ad., kunde om de nu fattade besluten blifva snart underrättadt, och jag anhåller derför, att prot.-utdr., innefattande dessa beslut, må under detta plenum justeras och BorgareSt. skyndsamt tillsändas. Hr von Hartmansdorff: Jag gör samma hemställan om inbjudning lill BondeSt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att prot.-utdr., rör:de de nu fattade besluten, så snart de hunnit blifva upsatta, skulle justeras, för att på förmiddagen expedieras. Vid förnyad föredragning af Const.Utsk:s den 10 och 14 dennes på bordet lagda Mern. N:o 59, med voler:s-propos:r ronde Utsk:s i Mern. N:o 57 afgifna förslag till tillägg i 109:de §:n Reg.F. och 80:de §:n Riksd.Ordn., blefvo de i förevande Mern. föreslagna voter:s-propos:r af R. o. Ad. godkände. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Besvärso. Ekon.Utsk:ns den 10 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 21, i anledn. af ålerremiss af Utslcns Betänk. N:o 15, ang:de väckt motion om, tillhandahållande på allmän bekostnad af ett officielt dagblad å vissa ställen. Sedan, på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Aug., undert.
I frågan om, att genom allmänna åtgärder uppehålla sädespriserna, Önskar jag, att sådant vore möjligt; men att anslå stora summor lill uppköp för Statens räkning, är, efter min öfvertygelse, en palliatif-cur, högst kostsam för Staten, och föga båtande för Landet, i synnerhet om man tager i betraktande, att enskild spanncmålshandel härigenom skulle nödvändigt upphöra» Mycket skulle kunna i detta ämne anföras; men då det troligen blir remitteradt till handläggning i det Utskott, der jag har den äran att vara ledamot, anser jag mig nu icke böra vara vidlyftigare, utan får endast tillägga, att min yttrade öfvertygelse icke tillkommit af fruktan att motsäga allmänna opinionen, utan genom en noga forskning efter det rälta i denna, synnerligast för Skaraborgs Län, vigliga fråga. Den 4 December f. ra. Friherre Sture: Jag är i afseende på åtskillige upplysningar, dem jag ämnat meddela, redan förekommen af Herr von Becker, med hvilken jag i öfrigt till alla delar förenar mig. Herr Tham: Jag hade icke ämnat uppehålla Ridderskapets och Adelns tid med en förlängning af denna discussion; men i anledning af Friherre Boijes yttrande om Magazinslnrättningens lyckliga följder från 1786 till 18(5, anhåller jag få nämna några ord. Denna Magazinslnrättning tillkom under en tid, då Riket äfven i goda år icke kunde undgå, att köpa utländsk spannmål. Det var då nödvändigt, att mota den första bristen vid mindre goda år, ännu mera vid missväxtår. Om aldrig någon annan inrättning än en sådan nödhjelpsanstalt kommit i fråga; om den blifvit inskränkt inom dennas bestämmelse, och aldrig blifvit använd till något annat, hade icke den villervalla uppkommit, som sedan inträffade.
Emot detta tillkännagifvande har herr Ekholm, enligt ett till Utskottet öfverlemnadt utdrag af Yällofl. Borgare-ståndets protokoll för den 14 sisth December, gjort anmärkning. Han har nemligen ansett förklaringen, alt Justilise-ombudsmannen föga tänkt på ämnet, i hög grad förtjena Rikets Ständers uppmärksamhet, såsom oförenlig med Justitiag-ombudsmannens i 14 § af den för honom utfärdade instruktion stadgade skyldighet att uppgifva förslag till lagarnes förbättring, och vittnande om mindre värma och nit för genomförande af en länge bearbetad samt af nationen otåligt efterlängtad, behöflig reform i lagstiftningen. Att ifrågavarande ämne är af högsta vigt kan ej heller motsägas, likasom att det i följd deraf måste utgöra föremål för Justitise-ombudsmannens omsorg. Men ämnets större omfattning utesluter möjligheten för honom att på enskild väg uppfylla de anspråk, man synes vilja grunda på instruktionens åberopade föreskrift. 4 Lag-Utskottets Utlåtande, N-.o 4. Ur sådan synpunkt måste lians ofvanberörde underdåniga skrifvelse och hans nu gjorda hemställan till Rikets Ständer bedömas. De vittna emedlertid om ett bemödande för frågans lösning, i hvilket hänseende hans i 1852 års berättelse upptagna, från Lagberedningens afvikande, förslag till lag emot stöld, och den utveckling af begreppen åverkan och snatteri, han i sammanhang dermed sökt framställa, förtjena uppmärksamhet. Detta förslag utgör likväl endast en del af det särskilda förslag till strafflag, i hvars utarbetande Justilise-ornbudsmannen, såsom ledamot i lagberedningen, deltagit, och som, enligt hans tillkännagifvande, samtidigt med det af Beredningens majoritet framställda, blifvit till Kongl. Maj:t öfverlenmadt; och det har således tillkommit under förutsättning om en total reform i brottmäls-lagstiftningen eller om antagandet af en ny strafflag i sin helhet. Men de svårigheter som derför mötte, manade honom att söka vinna målet på annat sätt; och lämpligheten deraf har lian genom sin omförmälda hemställan gjort till föremål för Rikets Ständers bedömande.
Emellertid, för att fylla antalet af dem, som skulle undergå den vidsträcktare vapenöfningen, måste sättet för uttagningen genom lag bestämmas. Enklast och rättvisast bör denna, såsom i andra länder är antaget, kunna ske genom lottning och sådan verkställas till viss procent af de på hvarje mönstringsställe godkände beväringsynglingar, som skola i lottningen deltaga. Ehuru härigenom naturligtvis icke kan erhållas ett bestämdt antal inom hela landet, synes dock detta vara af mindre vigt, då förändringar i alla fall ständigt inträffa ibland de inmönstrade; men det medförer lika behandling vid alla mönstringsställen och full rättvisa mot de beväringspligtige. Med erfarenhet af den långsamma kroppsutveckling, som i allmänhet hos nordboen är rådande, och med kännedom om den sjuklighet och afgång, som under krigets ansträngningar, försakelser och vedermödor uppstå bland yngre icke utbildadt manskap, samt då det derjemte visat sig, att första beväringsklassen i allmänhet icke vunnit den styrka och uthållighet, som hos en soldat kräfvas, men att andra klassen redan vunnit betydlig kroppsutveckling jemförelsevis till den första, bjuder omtanken för folkets väl och arméens bestånd, att, trots vanan och de ekonomiska förhållandena, beväringsåldern framflyttas utöfver hvad nu är bestämdt. Landtförsvars-komitéen har på goda skäl föreslagit denna framflyttning med två år, men då detta djupt ingriper i den enskilda lefnadsställningen, samt den första klassen vanligen kommer att tillhöra depöterna större delen af första året, anser Kongl. Majit fordringarna på beväringsålderns framflyttning •böra inskränkas till ett år. Beväringsinrättningen, som är ett hufvudsakligen bidragande medel för arméens sättande på krigsfot, måste vara så ordnad, att den kan hålla krigsmagten fulltalig. Såsom den nu är beskaffad, gifver den icke visshet derom; med afseende hvarå beväringspligten bör utsträckas ett år öfver den nuvarande, så att krigsförstärkningen kunde utgå af sex beväringsklasser.
Kronan, jordoch fastighetsegare samt förut med inländsk fastighetsskatt belagd inkomst Personer under 18 år, när deras inkomstskatt icke uppgår till 1 Thl. (eller de icke hafva öfver 100 Thl. i räntor.) Personer, hvilkas tolala ränteinkomst icke öfverstiger 20 Thl. Personer, som utom deras ränteinkomst icke ega någon annan förtjenst,befrias i 1:sta klassen samt njuta nedsättning: i 2:dra klass (50 80 Thl.) från 2 1A Thl. till 1 TT Thaler. i 3:dje d:o (80- -100 » ) » 4 )) )) 2 TT » i 4:de d:o (100- -150 » ) » 1 )) » T T TT » i öde d:o (150- -200 » ) » H )) )> 1tV » i 6:te d:o (200- -250 » ) » H » )) 1» » Fromma stiftelser för allmänt nyttigt ändamål, kyrkor, universiteter i och för den inkomst, som verkligen användes till kyrkliga, milda och allmänt nyttiga ändamål eller underkastas personalskatt hos de personer, hvilka författningsenligt deraf komma i åtnjutande, (således icke för ett reserveradt öfverskott). 198 Främmande diplomater samt i deras tjenst varande inoch utlänningar. Utländska handelskonsuler, då de icke äro sachsiska undersåter, och i sådant fall äfven för deras betjening och konsulatspersonal. Skulle deremot sachsiska diplomater och konsuler i vissa länder underkastas direkta personliga skatter, är Finanzministerium berättigadt att föreskrifva dessa länders representanter och deras betjening erläggandet af personalskatt. Utlänningar, som ega fastighet i Sachsen, men der icke äro bosatte, (med undantag likväl af de från fastigheterna utgående räntor, frälseräntor, jagtförpaktning etc., se förut). Utlänningar, som innehafva sachsiska kreditpapper, aktier etc., och icke äro bosatte i Sachsen. Utlänningar, som icke öfver 5 år uppehålla sig i landet, utan alt vara fastighetsegare eller bedrifva något skatt underkastadt yrke.