Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur din sorg, ur din djupa kärlek, ur ditt härliga blomsterfång skall i leende, solvarm fullhet vårens skönhet stå fram en gång. P. S. Stackars Ysabel, nog kommer folk att säga dig, hvad Rikard och du borde ha gjort alltid! » Thyras » bistra manlige vän * ansåg ju, att du borde ha » slagit upp » — hellre bryta förbindelsen midt i sin lyckas och kärleks dagar än att göra något, som ej är passande i den allmänna opinionens ögon! Och en välvillig och sangvinisk liten fröken » Incognita » ansåg, att den bästa tröst man kunde ha under förlofningstiden vore att utöfva filantropisk verksamhet bland syskon, hjälpgummor och tafatta teknologer — fast, om jag får säga min lilla blygsamma mening, så tror jag verkligen, att det för en normalt anlagd fästman innebär ganska litet hugnad att få dricka té med sin svärmor och den stackars blyge norrländske teknologen (hjälpgumman var ej inviterad den gången!) i stället för att få vara ensam med sin fästmö. Du må tro, kära Ysabel, att jag med en viss nyfikenhet har afvaktat de bebådade invändningarna mot din skiss. Det har alltid synts mig ligga något ofint och för ens människovärde kränkande i det sätt, hvarpå man motiverar vådan af hvarje intimare närmande mellan två ungdomar af olika kön. Jag tycker, att folk i allmänhet med allt för stor villighet talar och handlar efter den gamla välkända satsen, att » människan är moralisk på grund af omoraliska tendenser ». Men vi, som äro unga och ännu ha våra illusioner i behåll, borde vi ej visa, att vi ha större tro på mänskligheten än den pessimistiske filosof, som sagt dessa ord? ADI v. KÄRASTE YSABEL! Om jag före den 19 januari detta år hade läst din skiss om &gt; V ä n t a n s t i d e r s å hade kanske mitt » Bref från en f. d. fästmö » etc, fått ett annat utseende.
Af densamma visar sig, att äfven dessa begge Riks-Stånd enhälligt medgifvit olämpligheten för närvarande tid af de uti nu ifrågavarande hänseende gällande stadganden, men att, i fråga om de bestämmelser, som borde sättas i dessas ställe, olika åsigter sökt göra sig gällande. Mot det af Utskottet framlagda förslag har hufvudsakligen blifvit anmärkt, dels att bibehållandet af den i lagen uppdragna skilnad mellan dagsverken och annan kostnad för kyrkobyggnad vore olämplig, helst, vid det förhållande att församlingarne numera icke sjelfva uppföra sina kyrkor, utan låta sådant verkställas genom entreprenad, beräkningen af den kostnad, som borde drabba den ena eller andra kathegorien af deltagande, blefve mycket oviss, dels ock att, derest förslaget antoges, en mängd personer, såsom torpare och soldater med flera, hvilka icke äro taxerade till 400 R:dr årlig inkomst, skulle blifva från allt deltagande i byggnadsskyldigheten befriade. De fleste talare, som hos Ridderskapet och Adeln yttrat sig i frågan, hafva af sådan anledning förordat ett derstädes af Friherre Leuhusen framstäldt förslag, åsyftande en underdånig hemställan, “att Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och till nästkommande Riksdag framställa Proposition om sådana förändrade bestämmelser för deltagandet i byggnad och underhåll af kyrka med hvad dertill hörer, äfvensom af sockenstuga och fattigstuga, att dessa åligganden blifva för kommunens medlemmar efter billiga grunder gemensamma." — Ett sådant ändamål hade äfven Utskottet åsyftat att vinna; men då Utskottets förslag icke vunnit tillräckligt understöd; då deremot ofvananmärkta, af Friherre Leuhusen framlagda förslag, förordadt inom det Stånd, der det blifvit framstäldt, synes bäst förenligt med de åsigter, som inom Bonde-Ståndet blifvit i frågan uttalade; då slutligen samma förslag endast i så måtto skiljer sig från det. af Borgare-Ståndet fattade beslut, att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet synas hafva åsyftat, icke någon klass af medborgare från deltagande uti ifrågavarande byggnads - Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
En timme derefter fann man henne blossande röd, omhvärfd af ett tjockt flottos, komma ut ifrån köket med en vattenbalja i famnen, som hon ställde i sanden nedanför trappan; en grof ren handduk och ett stycke tvål lades der bredvid, och slutligen ställdes ett par stöflar på hvar sin sida derom. Fru Barbara gick nu in för att duka bordet, men vände sig likväl ännu en gång om i dörren, och då hon tyckte, att stöflarne kommit att stå alltför nära hvarandra, gick hon hastigt tillbaka och flyttade de mindre på ett mera passande och vördnadsfullt afstånd ifrån de stora. Knappt hade den bastanta qvinnan slutat sina anordningar, innan middagsklockan, som kallade godsets arbetare ifrån fältet, ljöd på afstånd; hennes man kom linkande ifrån smedjan bredvid, följd af en storväxt, skefbent och rödhårig pojke, och bakom denne åter gick gravitetiskt en gulgrå, spetsörad och raggig hund. Alla tre vandrade i en orubblig gåsmarsch fram till trappan, der vattenbaljan stod. Smeden, som var densamme, hvilken för en månad sedan med så mycket besvär uppbrutit dörren till den gamla paviljongen, der man återfann hans forna husbondes ben, kastade af sig sin gamla sotiga mössa och såg på vattenbaljan med en blick, som kunde gifva anledning att förmoda, det fru Barbaras helsosamma makt och inflytande snarare än hans egen smak förmådde honom att genomgå den reception hon föranstaltat, innan han fick öfverskrida hemmets tröskel; i nästa minut tog han likväl sitt parti och störtade med hufvudet ned i vattnet, intvålande sitt svarta ansigte, armar och händer med en beundransvärd noggrannhet, och uppstod ett par minuter derefter helt förvandlad, sedan han utbytt de sotiga trätofflorna emot stöflarne, som hans hustru framsatt.
Underd. Skrifvelse, X 1. S2i5—-217. XliksdagsBeslutet, §. 44* — om upphäfvande af den, som afser att förekomma kostsamma Begrafningar. io6 Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1230. LagUtskottets Betänkande, VIIi.s65, 06, bif. af Adeln, IX s 181, af PresteStåndet, IX si86, af BondeStåndet, IX s iq3. Författningar, om ändring i nu gällande prohibitiva; Bevillningsoch Ekon. Utskottens, Betänkande, V i. s 58i—612, Lif. af Adeln, IX s 1177» förkast, af BorgareStåndet, IX s 11 g4, bif. af BondeStåndet, IX s 1200, af PresteStåndet, IX s 1 206. Författningars, om allmänna, utgifvande på trycket. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s i365 — 1387, bif. af BondeStåndet, IX s 1152, återrem. af Adeln, IX . s 1161, af Prestestånd et, IX s 1162, af BorgareStåndet, IX s iiö/p Ytterligare Utlåtande, VIII 1. s i5oo —• i5i4> bif. med tillägg af PresteStåndet, IX 3. s [83, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 192, bif. af BorgareStåndet, IX 3. Underd. RiksdagsBeslntet, §. 44- — uppläsande i ICyrkorne, om förändradt sätt för; LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 128— r33, bif. af Adeln, IX s 198, af PresteStåndet, IX s 201, återrem. af BorgareStåndet, IX s 206.
Hr von Hartmansdorff uppgifvit som det är min fulla öfvertygelse att, i händelse, mot förmodan, riddarhuskassan skulle genom målning af detta porträtt tillskyndas en större utgift än kassan kan bära, hvarje ledamot af R. o. Ad. skall finna tillfredsställelse uti att på sin debetsedel finna en förhöjning i afgiften lill riddarhuskassan i ändamål att ersätta den utgift som riddarhuskassan i detta fall kan få vidkännas. Hr Gripenstedt, Johan Äng.: Det är icke på minsta sätt min mening att opponera mig emot det förslag, som Hr von Hartmansdorff gjort om sältet för målande af vår nuvar. Landtmarskalks porträtt; men då jag icke var närvar, när R. o. Ad. fattade sitt beslut om målning af förre Landtmarskalkens H. Ex. Hr Gr. Sparres porträtt, så torde det upplysas mig, huruvida enahanda tillägg, som det nu föreslagna, äfven då gjordes, ty om det icke så är, så anhåller jag att i det beslut äfven måtte få ingå att hans porträtt skall målas af samma skickliga hand. Det skulle eljest få utseende deraf, som skulle R. o. Ad. velat uttrycka olika grad af aktning för sina båda ordförande:-, då jag likväl är öfverlygad om att detta icke varit R. o. Ad:s mening. Hr von Hartmansdorff: Jag minnes icke huruvida jag var tillstädes då förslaget gjordes om Gr. Sparres porträtt. Om ifrågavar. tillägg icke gjordes då, så instämmer jag i Hr Gripenstedts anhållan att detsamma nu måtte beslutas. Min framställning föranleddes af det obehag jag haft vid åsynen af de begge sista landtmarskalkarnes porträtter sådane de äro. Man har också hört huru de af konstgranskare blifvit ansedda. Hr Ordf:n hemställde om R. o. Ad. bifölle Hr von Hartmansdorffs ifrågavar. förslag, med det tilläg att äfven förre landtmarskalkens H. Ex. flr Gr. Sparres porträtt borde målas af samma skickliga hand, som kunde få sig uppdraget, alt förfärdiga nuvar. Hr Landtims porträtt. Ropades ja.
På museerna gå vi j u och njuta ningen är nästan utsliten, och ändå vet jag, att af konstverk, som äro utan både armar och hon flitigt rör sig både i kök och källare. Jag barn! Tänk om du fallit ned. » » Asch, du skall inte inbilla dig sådant! ben oeh näsor, hvilket då är riktigt orimligt. får lof att fråga henne därom. » » Det är en mycket enkel konst, » svarar fru Fina höll j u i stolsbenen hela tiden! Men Och jag tyckte icke, att det skulle göra du kan tro, att jag sparat in åtskilligt genom något, att det var ett litet fel på våra konstB. på denna fråga, » jag gnider alltid ytterst min handtverkarförmåga — Se här är räkverk. Jag tänkte, Ludvig, » — hon smög omsorgsfullt ut den första fläcken. » Den första sig intill honom. — » att hemmet och vi är rent af demoraliserande. Har man haft en ning! » Han tog gardinsnöret ur hennes hand och hustrur äro till att framhålla det vackra och klädning i månader utan fläck, kan man vara fastgjorde det, medan hon spraDg till dörren, det goda — och att på ett fint sätt dölja öfvertygad om, att den första fläck, som får sitta kvar, inom en vecka följes af tiooch bristerna. Tror du inte, att det är rätt? » strök ner luggen och bugade sig tafatt. tjogtals fläckar. Han efter och nappade räkningen af henne. » Om jag tror det — du hemmets genius, » Det var då skönt, nu får man åter promeLäste: du välsignade lilla skatt till hustru! » nera på golfvet, » menade en husfader, då vid An — spikalt fast mattan i salången 3 kr. Ditto ett besök några skråmor kommit på det nyspikatt fast och hängt upp diverse släktingar i olja målade, så omsorgsfullt aktade golfvet. En och vårlandskap ditto 25 öre per styck för de stora, 15 öre för de små summa 5 kr. borrning och uppmånad därpå tänkte ingen mera pä att akta sättning af rullgardiner fem lufter 10 kr. An 25 öre golfvet.
Enär likväl, enligt hvad nyss åberopade §. vidare innehåller, frågan endast för den Riksdagen borde anses nedlagd, men intet hinder deraf uppstår, att den vid annan Riksdag å nyo bringas å bane, antingen af Kongl. Maj:t medelst Nådig Proposition, eller af Riksdagsman genom Motion inför det Stånd, hvaraf han är Ledamot, har jag icke tvekat att vördsamt anmäla den till Rikets Höglofl. Ständers behandling vid denna Riksdag. Jag har trott mig desto heldre böra fästa uppmärksamheten vid detta ärende, till den förberedande och ingen enskilds rätt förnärmande åtgärd, som af StatsUtskottet vid sista Riksdag tillstyrktes, som, om man ock ville antaga, att den deremot åberopade Malmö Recess i evärdliga tider skulle freda ifrå - 1 334 Den i5 December e. m. ga varande Provinsers skattskyldige Innevånare från Räntornes utgörande i persedlar, något skäl derifrån icke läper kunna hämtas för deras erläggande uti vårt nu gångbara dåliga mynt; men det deremot synes otvifvelaktigt, att skatten borde erläggas efter den myntberäkning, som ägde rum då stadgande meddelades om Räntornes utgifvande i penningar; och medgifver man derutöfver, att, utan beräkning af de myntvalvationer, sora sedermera ägt rum, skatterne få utgöras till lika numeraire, som hittills, men i silfver, att efter cours i sedlar betalas, kan väl ingen med skäl klaga, att dess rätt blifvit trädd för nära, äfven om de i senare tider hemmanen ålagde prsestationer tagas i beräkning. I en tid då allmänt klagas, att Skatterne äro tryckande och knappast kunna utgöras till deras nu bestämda belopp, och då ytterligare fordringar göras från Regeringens sida till fyllande af behofven för Statsbestyren i särskilde grenar, i en sådan tid är det af vigt att söka jemlikhet vid skatternas utgörande, så att de icke mera trycka den ena medborgaren än den andra, den ena Provinsen än den andra; det, i min tanka, enda sätt att göra bördan mindre tung och bereda Staten erforderliga tillgångar, om de af de skattdragande utan missnöje skola utgifvas.
Ridderffapet och Adeln wägat uphäfwa sig at klandra Riksens Ständers lagligen walda LieLkorers lagligen förrättade wal, hwilket de med Riksens Ständers egen rätt, enligt wära gällande Grundlagar, werkstält. Jag känner ej hwad attester denne Ledamot kan aust erforderlige för at legitimera den Person, som til Riksens Ständers ^ustitiss-Ombudsman borde kunna wäljas. Jag anser här icke nödigt, at förklara Lagarnes föreskrift i detta afseende. Jag tror allenast at Rik» sens Ständer, sedan de walt sina Llettorer, ät dem öfwerlemnat sin rätt, at det wal desse kleäkorer förrätta är vrubbeligt, och at Riksens Stan?, der ej äga rätt at pröfwa de grunder, de motiver, hwarpa deras Lleäorer stödt sitt förfarande. Friherre Ltael von wolstein, LorkitL I.u6vig, erinrade, at sä wäl enligt Regeringsformen, som all hittils känd praxis, borde äi8LU8sionen uphöra, sedan en staga blifwit begärd pä bordel. Herr Grefwen och Landtmarskalken hemstälde, om icke Högloft. Ridderffapet och Adely wille täta Herr L-yllensvaanz motion hwjla, hwarefter Herr Landrmarffalken lät upläsa följande krotocollet öfwer Walet til Riksens Ständers ^ustlOmbudsmans Luppieant: Ar i?, ro den i Mars sammanträdde samelige Riks-Ständens Herrar Lleäorer, i2afhwar» je Stand, och efter behörigen förrättad mlottning af Den 2 Mars, s en Ledamot, iverkstälde walet til SuxMant Riksens Ständers >istltias-Ombudsman, hrvarwid rösterne urföllo som följer: Herr peterson, kl-, Lagman r 29 röster.
i den lilla, för mindre barii afsedda boken, framkasta ~ H d i i ~ spiksmål, som höra till lifvets niest sv&amp;rlösttt: on1 Guds allmakt och iniiiiniskans fria vilja, om grunden till olika lifsrillkor, till fattigdom, till lidande o. s. v. E j heller. synes det oss fullt lämpligt att pk tal om en liten sjuhig pilt saga, att » liksoiii patriarken Jakob, d i han itervände till sin fädernebygd och på natten kämpade ined (h l och tilltvang sig hans välsignelse, iifven lim haft en st~iiid, (1 % han stod ansikte inot ansikte nied Herren och k a ~ l d ~ Iiiir, lian ~iilsigiiarlc. hoiioiii. 277 Eller i en annan beriittelse, dar eii liirarinna förmanar en liten gosse, hvars mor ar sjuk s Och di1 skall koinina ihåg, att Gud, är sk karlekafull, att lian inte fordrar, att du ska11 @ ra din manma, förran ' lim också ser, att din kiirlek till honoin ar så stark, att dn garlia. bringar hoiioni det offret. » Oin sådana disknssioiier kiinria föras med barn, tyder det ofta en abnorm e l l v en icke fullt siind utveckling Iios barnet. : Clliistrationerna iiro oftast vii1 tiinkta, om ock utförandet laini1.t1r nPtgot öfrigt att önska; den lille Iiungr ?nde gossen och lians döende mor ha nog. blifvit frainstiillda i allt för viil biiddade sangar. N h g a six&amp; vackra stä !niiiiigsbildei ' ' finnas, s %.soi-n drönimen (sid. 107) in. fl, och boken i sin helhet kan; oafseclt de iiillgg, soin ofvan blifvit gjorda, halsas soiii en af cle biittre inom Irets ' jiilpublikatioii. * Onkel Adams Linnea. T r i s i.
Den som genom antagande af diktadt namn på ett eller annat sätt tillnarrar sig egendom begår bedrägeri. För detta sistnämnda brott finnes ansvaret stadgadt i 23 kap. Tillföljd af den hos Lagberedningen rådande benägenhet att generalisera, hafva, efter vissa doktrinela synpunkter, under allmänna rubriker blifvit sammanförda straff, som, enligt de praktiska rättsbegreppen, med hvarandra icke hafva någonting gemensamt. Reservationer vid Lag-Ulskollets Betänkande, N:o 58. 77 I 17 kap. finnas t. ex. sammanförda en mängd af förbrytelser, som till karakteren äro från hvarandra bestämdt åtskiljda. Emellan mord och dråp samt annan misshandel å person är en så väsendtlig skiljaktighet, att de icke hort sammanföras. Likaså hade barnamord och förgörning icke bordt intagas i detta kapitel. Icke heller ansvaret för dueller. I 21 kap. om sedlighetsbrott finnas sammanförda otukt, äfventyrliga spel, samt grymhet i behandlingen af kreatur. Hvad hafva väl dessa brott med hvarandra gemensamt? Sjelfva benämningen af sedlighetsbrott är redan märkvärdig. Hvarje brott är straffbart med afseende på sedligheten. Man torde anse att lagbokens systematiska uppställning icke är af särdeles vigt; men det är icke så. Lagens tillämpning beror stundom deraf; och lagbudens mening förklaras någon gång med afseende å den synpunkt, hvarur lagstiftaren betraktat brottet. Huru ofta måste icke domaren, i rubriken, i sjelfva den ordning, hvarefter lagbuden följa på hvarandra, söka en ledning för utfinnande af lagstiftarens mening, i fråga om vissa rättsbegrepp, som ur lagen ensamt hemta sitt stöd. Det är således af vigt alt lagstiftaren ej mindre genom en praktisk uppställning, än äfven genom en enkel och klar redaktion, söker åtskilja och begränsa brottens olika arter, för att såmedelst bidraga till att noggrannt bestämma de särskilda brottens karakter och kännetecken. Om också definitionerna ej alltid kunna klart utsättas i lagboken, så skall praxis, derest den ej af lagen förvillas, komma att ersätta hvad häruti brister; hvaremot, i händelse flera olikartade brott sammanföras under en rubrik, rättsbegreppen i kriminalrätten bland juristerne blifva sväfvande och osäkra.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa formlig propos. på det af mig gjorda förslag. Frih. Creutz: Just derföre, att jag i likhet med Gr. Liljencrantz anser det vara af vigt, att förslaget diskuteras i sin helhet, har jag förenat mig med Hr Cederschiöld och gör det fortfarande. Om Hr Cederschiölds förslag antages, tror jag att förfat-tningsförslaget han hafva chanser för sig, att gå igenom, möjligen med undantag af 5 §, som är något tvetydig, men i annat fall fruktar X5G Den 3 Februari f. m. jag för en mycket vidlyftig discussion, och att förslaget kommer att sönderbrytas. Gr. Sparre, Erik: Jag får fästa de sista talarnes upmärksamliet på, att det nu endast är fråga om sättet för föredragningen, och att det sedan under discussionen står hvar och en fritt, att framkomma med sina yrkanden. Då nu ingen opponerat sig emot, att discussionen må omfatta förslaget i sin helhet, anhåller jag att vi må komma till sjelfva öfverlägguingen. Ofverläggningen om föredragningssättet förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först, med It. o. Ad. förbehållen rätt, att sedan besluta om föredragningssättet för sjelfva författningsförslaget, hemställde om It. o. Ad. ansåg detta förslag böra särskildt före de öfrige punkterne företagas till afgörande. Härvid ropades Ja. Propos. till bifall å Hr Cederschiölds yrkande, att af författningsförslaget skulle föredragas först 10 g, och derefter i ett sammanhang de öfrige §§:ne, blef sedermera framställd och besvarad med starka Nej jemte några Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om E. o. Ad, ansåge författningsförslaget böra i dess helhet föredragas, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja samt några Nej, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Till följd häraf förekom nu l:sta punkten, innehållande förslag till författning, ang:de vissa förändrade föreskrifter i afs:de å dem, som omfatta villfarande lära. Hr Estenberg:
Ryggninga-Balken för stängsel-skyldigheten finnas antagne, nemligen: att den, som stänga vill, eger dertill vitsordj sä vida egogränsen är lagligen bestämd eller erkänd, men att delegare, som i tegskifte ligga^ icke ega att stängsel mot hvarandra fordra; att egare af skogseller betesmark, som mot åker, äng eller odlingsIxu mark gränsar, skall vara pligtig att i hägnaden deltaga; samt att delnings gr i luden bestämmes, hvarken efter hemmantal eller egorj md, på sätt nu stadgadt ur, utan att, der egor af enahanda beskaffenhet, vare sig åker, äng, skog eller betesmark, möta hvarandra, böra delegarne <1 ömse sidor, till hälften hvardera, fullgöra stängselskyldigheten', men att deremot, dä åker, äng eller, vid laga skifte såsom inrösningsjord beräknad, odlingsbar mark möter skogseller betesmark, bör den sednares innehafvare endast till en tredjedel i stängseln deltaga; och som dessa grunder för hägnaders fördelning voro mera rättvisa, bestämda och enkla, än nu gällande stängselgrunder, har motionären, på de uti Kongl. Maj:ts nyssnämnde Nådiga Propositioner och Lag-Comitéens motiv till berörde Capitel samt Högste Domstolens i ämnet afgifne utlåtande till stöd för förslaget anförde skäl, föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, med Oih. (til R. St. 7 Samt. 2 Afd. 0 Uäft. 1 2 Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 30. upphäfvande af hvad i ämnet förr varit stadgadt, i N tiller utfärda ny Stängsel-Förord/.ing, i öfverensstämmelse med Sotig7. MaJ:ts unförmähle Nådiga Propositioner; 2:o af Andreas Bengtsson från Jönköpings
R:dr årligen för nästa statsregleringsperiod till betäckande af de årliga kostnaderna vid arreststraffets tillämpning, har, med fästad t afseende derå att några betydligare utgifter för underhåll af nybyggnaderna och inventarierna åtminstone under de första åren icke torde ifrågakomma, Utskottet funnit nedsättning jemväl i detta belopp kunna ega rum, synnerligast om Rikets Ständer tillika medgifva, att de besparingar, som under ett år å berörda anslag uppstå, må för ett kommande år kunna för samma ändamål användas; och Utskottet tillstyrker derföre, att Kongl. Maj:ls ifrågavarande förslag må på det sätt bifallas, att Rikets Ständer, till betäckande af omförmälda årliga kostnader, bevilja ett belopp af 10,000 R:dr årligen att under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866 såsom reservalions-anslag från Riksgäldskontoret ntgå. 40:o. Sedan dels Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorer anmärkt, alt Andra Lifgardets kokhus befunnes i högst bristfälligt skick, äfvensom att utrymmet i regementets kaserner vore mycket otillräckligt, dels Sekundchefs-embetet vid samma regemeute, i sammanhang med denna fråga, fästat uppmärksamhet derå, att derstädes jemväl vore behöflig en ny vaktoch arrestbyggnad så väl för behörig tillämpning af föreskrifterna i nu gällande nådiga Förordning angående förmanskap och bestraffningsrätt vid krigsmagten, som ock för åstadkommande af ett bättre utrymme för manskapets kasernering, har Kongl. Maj:t, då medels tillgångar saknades för afhjelpande af uämnda behof, funnit anslag härtill vara erforderligt. 36 Stats-Utskottels Utlåtande M 66.