Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ser och jag förstår korsgången, som ledt honom från den parisiska gatan in i den tysta cellen. Processen började med förfulningen, uppfattad som sanningskriterium. Strindberg, som gjort samma kampanjer också han, och med ett enfant terribles frispråkighet utropat de olika fälttågens lösenord, skrifver därom i en af sina dikter: Det sanna är fult, så länge sken är det sköna, Det fula är sanning. Huysmans har med en energi och en genialitet, som knappast någon annan af naturalismens lifstolkare trott på satsen och förstått visa det platta och gemena i tillvaron. Ända från Tristans och Iseults tid brukade den franska dikten älska att skildra den gifta kvinnans otillåtna kärlek som det erotiska lifvets söndagsdrama, därför att ensamt den bar fröet inom sig till de stora tragiska konflikterna af förtviflan, själfuppoffring och död, i kamp som den ständigt måste lefva med inre och yttre lag, ensamt upprätthållen öfver tistel och törnen af sin egen helgelse. Motivet har sedan dess helt visst otaliga gånger setts i borgerlighetens förflackande och karrikerande lanterna magica, men ett skrattande skämt har dock legat kvar öfver bilden, som ett sista skimmer af lust. Huysmans har i »En Menage» framställt det med en misantropi, gråare än någon Timons, såsom en härfva af dumhet, brånad och lumpenhet, och den beryktade scen, där mannen af omständigheternas makt tvingas räcka älskaren skjortan, är ett typiskt prof på denna förbittrade, föraktliga lust att göra människor till kräldjur i smutsen. I en rad böcker af beundransvärd litterär intensitet har han på samma vis med en bäska, som drar samman som tannin, framställt det moderna lifvet. Koncentrerad kan man finna denna stämning i en oförglömlig liten novell af hans hand »Med strömmen» (»A Vau l’eau»). Det är den hemskaste, mest blyfärgade lilla historia, man kan läsa. Det är berättelsen om en liten halt ämbetsmans försök att på sin svältlön slå sig fram i en världsstad. En billighetsrestaurant, där han kan få en mjuk stol, icke alldeles förgiftad mat och förfalskadt vin, se där hvad
Till följd af dessa åsigter få förenade Utskotten, som icke kunnat biträda hvad i öfrigt härvid yrkadt blifvit, och tro vidlyf tigheten af detta Beränkande icke böra ökas med ett utförligt anförande af motiven här« före, härmed vördsamt föreslå: j;o att 40 §. må alldeles utgå och 4» (nu 40) qvarstå, sådan den i Författningen är intagen, och i6 Bev.-Lag-s.AlIm. Besv.o. Occ.Utsk.Uil.Nlo 30’ 2:0, att de öfrige, här nedannämnde §§. må erhålla följande, med Utskottens ofva nan för de tankar öfverensstämma!! de redaction, nemligen: §- 39 (nu 3 8). Undersökning efter olofligt infördt gods må äfven af behörig person anställas i andra boningsrum, än de i ofvanstående § utmärkta; dock med den inskränkning i anseende till tiden på den dagen och det ansvar,’ som i 41 (5g,) och 44 ("42) stadgas. §• (39).' Undersökning inom hus; samt ut* magazin, upplagsbodar och nthus efter olofligen infördt gods, må ej företagas annan tid på dygnet, än efter kl. g om morgonen och till kl. 3 på eftermiddagen i November; December, Januarii och .Februarii: efter kl. S på morgonen till kl. 5 på eftermiddagen, i Mars , April, September och October, och efter kl. 6 om morgonen till kl. g om aftonen i Maji, Junii, Julii och Augusti månader, Den &tv.~Laf’-sAllin*Besi’.o.Oec.Utsk,Vth N:o dot l'f Den* som på otillåten tid undersökning gjort, bote från 2o till 200 R:dr, Församlingens fattiges ensak, och straffes dertill , efter omständigheterne, med tjenstens förlust eller Suspension från en till sex månader.
Det skall vara en jämmer, den man väl begråta må; ja, många Hedningarnas döttrar skola sådana gråt begå öfver Egypten, och allt dess folk skall man begråta, säger Herren Herren. Och i tolfte årena, på femtonde dagen i samma månadenom, skedde Herrans ord till mig, och sade: Du menniskobarn, begråt folket uti Egypten, och stört det, samt med de starka Hedningars döttrar, neder under jordena, till dem som uti kulona fara. Hvar är nu ditt prål? Stig neder, och lägg dig när de oomskorna. De skola falla ibland de slagna med svärd; svärdet är allaredo fattadt, och utdraget öfver allt dess folk. Derom skola tala i helvete de starke hjeltar, med deras hjelpare, hvilke alle der nederfarne äro, och ligga der ibland de oomskorna och slagna med svärd. Der ligger Assur med allt sitt folk, allt omkring begrafven, hvilke alle slagne och genom svärd fallne äro. Deras grafver äro djupt i kulone, och hans folk ligger allestäds omkring begrafvet, hvilke alle slagne och genom svärd fallne äro, der hela verlden fruktade sig före. Der ligger ock Elam, med allom sinom hop omkring begrafven, hvilke alle slagne och genom svärd fallne, och dit nederfarne äro, såsom de oomskorne, under jordena; der ock hela verlden för fruktade, och måste bära sina skam med dem som uti kulona fara. Man hafver lagt dem ibland de slagna, samt med allom deras hop, och de ligga omkring begrafne, och äro alle såsom de oomskome och slagne med svärd, för hvilkom ock hela verlden sig frukta måste; och måste bära sina skam med dem som i kulona fara, och blifva ibland de slagna. Der ligger Mesech och Thubal, med all sin hop omkring begrafven, hvilke alle oomskorne och med svärd slagne äro, för hvilkom ock sig hela verlden frukta måste;
Jag tror att släglingarne merendels äro spridda uti långt aflägsna orter, och att, om man således nedflyttar R. o. Ad. (ill underdomstolarne, så kommer det att blifva alldeles samma resultat och dessa olägenheter i lika grad qvarstå; ty om den, efter hvilken arf omtvistas, varit boende i Wermland och en del arfvingar äre boende der, en del i Stockholm och en del annorstädes, så lära väl olägenheterna vara lika stora, om man skall tvista i Wermland eller i Stockholm. Skillnaden blir endast att i ena fallet ligger fördelen på deras sida, som bo i Slockholm, och i andra fallet på deras, som äro boende inora Wermland. Att anföra sådana skål uti ett ämne, som i så väsendtlig mån rörer ett helt RiksStåud, det hade jag sannerligen ej trott Gr. Sparre om. Hr Gripenstedt har yttrat, att det vore föga värdigt R. o. Ad. all behålla en förmån, sådan som den ifrågavaride. Jag ber Hr Gripenstedt om ursäkt, om jag då yttrar, att det vore föga värdigt af R. o. Ad. att bortglömma, att många tusende medlemmar af delta Stånd ega den rätt, hvarom här är fråga, och hvil ken man, i min tanka, ej bör utan deras begifvande dem frånhända. Hr Gripenstedt: Sedan discussionen har ånyo börjat, ber jag att få tillägga ett ord, ett enkelt skäl för den mening jag förut uttalat, nemi. att genom en sådan förändring skulle, efter min tanke, ett icke obetydligt antal göromål i Hofrätten komma att derifrån försvinna. Man vet huru öfverhopade dessa domstolar äro och det minsta deraf är icke de vidlyftiga bouppteckningar de mäste emottaga. Detta vore sålunda, enl. min åsigt, ett icke oväsendlligt skäl för bifall till förändringen. Hvad för öfrigt vidkommer hvad den siste talaren svarade på milt förra yttrande, så torde talaren påminna sig, att jag serskildt accentuerade att det var min enskildta öfvertygelse, och den lärer icke någon kunna förhindra mig att uttala.
Till den blifvande Lånelnrättningens disposition skulle afsättas uti R:g:sContoret ett Creditiv å i5o,ooo R:dr B:co, med rättighet för Bolaget, att deraf lyfta större eller mindre del, men med skyldighet, att för det disponerade beloppet erlägga ränta efter 2 för hundra räknad, samt i öfrigt derföre ställa sådan borgen, som af Hrr Fullmägtige i R:g:sContoret pröfvades nödig. 3:o För att gifva kraft och verkställighet åt detta Beslut, hade R. II. Stahos K. M:t i undeichhet au - Betänka uden, Nto uy. 171 hållit, att K. M:t i Nåder täcktes låta utfärda Dess Nådiga Kungörelse derom, att Lombard-Lånerörelsen här i Hufvudstaden från och med det år, som inträffade efter nästkommande Riksdags-slut, kunde få öfvertaga* af Stockholms Stad eller enskilde Bolagsmän, emot åtnjutande af de förmåner samt fullgörande af de skyldigheter, hvilka nti 1 och 2 punkterne omförinälas. Efter denna redovisning för 1S23 års Sttrs, i afseende på General-AssistanceContoret, hufvudsakligen fattade Beslut, får Utskottet, nu så väl, med anledning deraf, som af de, vid innevarande Riksmöte, gjorda Motioner om General-ÅssistanceContorets indragning, nemi. hos H. R. o. A., af Hr af Stenhof, G., och hos Hederv. BondeStåndet af RiksdagsFullmägtigen Peter Andersson från Hallands Län, utlåtande i detta ämne afgifva. Uti Berättelsen Nto g5 om den af Utskottet verkställda granskning af General-AssistanceContoret är anmält, att Stockholms Stad icke velat öfvertaga General-AssistanceContoret, äfvensom att något anbud af enskilde Bolagsmän icke heller inkommit, i anledning af K. M:ts, under den 20 October 1824, derom utfärdade Nådiga Kungörelse.
Enligt den uppgjorda ritningen skulle byggnaden innefatta rum för landtmäteri-kontoret, landskansliet, landtränteriet, länsstyrelsens arkiver och handlingar, samt en tillräckligt stor sessionssal, och kostnaden skulle, med tillägg för inköp af nya inventarier och afdrag för försäljning af den gamla gården, uppgå till 40,000 rdr. Sedan alla till frågan hörande handlingar inkommit till K; M:t, har nu K. Mkt, på sätt Statsråds-prot:t utvisar, gillat Ofver-Intendents-embetets förslag och beslutat framläggandet af Nåd. Propos. i ämnet till R. Skr. Enda felet i denna Propos. är, att man vid framställningen af frågan gått väl mycket historiskt-kronologiskt tillväga, och deraf har ock Utsk:t begagnat sig. Dess resormement kan nemi. svårligen motsägas, om man endast fäster sig vid frågan om landtmäterikontoret, ty någon nödvändighet för dess inrymmande i samma hus som landskansliet etc., förefinnes verkligen icke, och på detta resonnement grundar Utsk:t sitt afslag af K. Följden deraf blir emellertid den, att Lidstrand, som ej förbundit sig att qvarstå vid sitt anbud längre än till nästkommande Augusti månad, med all sannolikhet ej sedermera vill afyttra sin egendom för samma låga pris, hvarpå han nu gått in, och detta sä mycket mindre, som fråga uppstått om anläggande af en fabrik på denna plats och åtskilliga spekulanter på tomten redan uppträdt. Då man sedermera inom kort måste vidtaga åtgärder för anskaffande af nödigt utrymme för landstatens embetsutöfning och förvarande af dess vigtiga handlingar, kan man ej anskaffa - Den 10 Mars e. m. 241 skaffa någon lämplig byggnad för 40,000 rdr, utan man får uppföra ett nytt hus på dertill inköpt tomt för mångdubbelt denna kostnad. Hvad nemi. ett nytt residens-och landtstatshus kostar, ser man bäst af den föreg:de punkten rörande uppbyggande af ett sådant i Jönköping.
R:gs icke uppgår till mer än i/i2:dels runstycke har Utskottet trott sig böra fästa Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet på det tillfälle, som nu erbjuder sig, att utan olägenhet införa decimalberäkningen för kopparmynt-s or terne, hvarigenom å ena sidan vunnos de fördelar, att de som önskade af denna räkning sig begagna voro dertill i tillfälle och allmänheten småningom, före decimalräkningens användande i mått, mål och vigt, vande sig vid detta räknesätt, utan att å andra sidan de, som föredrogo det gamla räknesättet af skillingar och runstycken voro i ringaste nion förhindrade alt dermed fortfara, då i allt fall det nu brukliga kopparskiljemyntet konrme att tills vidare i rörelsen qvarstanna, hvilka fördelar, efter Utskottets öfvertygelse, äro af sådan väsendtlighet att Utskottet ej kunnat annat än förblifva vid sitt förslag i denna del. På grund af hvad här ofvan är anfördt och riied förnyande af Utskottets redan yttrade åsigt så val att bestämmandet af en myntenhet för hela landet är ett lagstiftningsämne, hvilket af båda Slatsmagternes afgörande beror, sorn ock att, enligt nu gällande Regerings-Form, Rikets Ständer synas befogade att, äfven i fråga örn ordnandet af myntenhetens fördubblingar och afdelningar, utöfva gemensamt med Konungen lagstiftande rätt, får Utskottet härmedelst till Rikets Ständers pröfning ocli fastställande framlägga följande grunder till ett nytt myntsystem. Allmänna räknings sättet i handel och vandel samt vid bokföring. 1:0 Svenska myntets räkneenhet fastställes till jemn t 1 y'j aleis R:dr Silfver Specie i enlighet med det skrot och korn, som Myntordningen af år i83o bestämmer; 2:0 denna myntenhet svarande emot tolf skillingar Silfver Specie och i räknevärde enahanda med en R:dr Riksgäldssedlar eller 2/3 af Raneo-Rlksdaiern eller 3a sk. Raneå, benämnes Krona, eller så vida denna benämning ej skulle af.Rikets Ständer godkännas Riksdaler Courant.
Palmstjena anmäla sig, hvilken vid förra riksdagen varit af annan tanka än den Ulsk. nu yttrat, så förmodar jag alt han understödjer Hr Dalman. Då tror jag det också vara nödigt att för Ståndet fullständigare utreda sakens sammanhang. Hr Dalman har börjat sin framställning med är 16S3, jag skall börja min med år 1602, för att icke stå honom efter i fullständighet; men jag tror mig minst belasta R. o. Ad. prot. och minst pröfva Ståndets tålamod om jag upläser det yttrande, jag i denna fråga afgaf vid förliden riksdag den 22 Juni 1848. Det lyder som följer: 70 Den 22 Februari. Hr von Hartmansdorff upläsle derefter en del af nyssnämnde yttrande oell begärde, afl återstoden matie i anseende lill hans ögons svaghet, af en Riddarhns-Kanslist upläsas. Sä skedde, hvarefter Hr von Hartmansdorff afbröt fortsättningen at della föredrag nied följande anförande: Jag tror icke alt de flesla höra hvad som läses och då är det bättre att dermed uphöra, än att frugtlöst uptaga tiden. Jag an håller att i stället få korteligen säga några ord, för alt meddela R. o. Ad. min åsigt af saken. Förhållandet att dessa hemman ifrån det de blifvit Svensk tillhörighet icke fullgjort lika roteringsskyldighet, som andra hemman af samma natur ålegat, och att de alltsedan 1812, om jag rätt minnes hvarken betalt ulskrifnings-penningar eller någon annan afgift till ersättning för roteringen, anser jag icke utgöra skäl för R. St. att för ali framlid befria dem ifrån nämnde utskyld. När nn des sa hemman vid sista riksdag ålades att utgöra vakans-afgiften efter elt bestämdt roterings-verk huru gick det då? Jo, i st. f. alt betala henne efter den indelning vederb. embetsmyndigheter upgjort oell Konungen stadfästat, så nedsaltes deras roterings-skyldighet till fderaf.
Stundom kunde åter hans bröst höjas under en känsla af jubel, af vandrarens bekymmerslöshet och muntra lynne. Men oftast låg det öfver honom något tyngande, en oro, en utsigtslöshet, eller hvad det var. Dock: alltsammans, rädslan och jublet och tyngden, måste han låta komma och fara, utan att kunna finna, hvad som låg inunder det; det blef icke stort annat än dagrar och skuggor, hvilka ilade fram öfver den väg, som han i omedveten sinnesförfattning fullföljde. Tills en vacker dag hans mot klarhet trägtande grubbel och sträfvanden lågo spelande i fulla solljuset, och han kunde objektivera inför sig i fågelperspektiv hela den bild af förgångenhet och närvaro, af gammalt jag och nytt jag, hvilken han gått och burit inom sig, utan att figurerna förmått utlösa sig ur kaos till liniers och gruppers bestämdhet. Det var en tidig vinterförmiddag, vacker, frostig, stilla och solig, med blå himmel och hvit jord. Snön knarrade under fötterna, och när man andades, stod rök ur munnen. Truls gjorde långpromenad och gick raskt till i den friska kölden. Sjelfva tankarne och bilderna erhöllo något af de yttre föremålens skarpa konturer under en sådan der vinterdag, något af de fjädrande steg, med hvilka man träder, och något af den lättandande ron i snöfärger och köldstämning. Då stod med ens, han kunde efteråt icke säga i hvilket sammanhang, ett minne från många år tillbaka framför honom: den der scenen från kafferummet å Akademiska Föreningen inne i Lund – dagen för hans första vexel, efter middagen samman med Isinger och Jeppa Jeppsson och deras lag –, då gnistan af den instinktiva, af sublimerad sjelfuppehållelsedrift betingade antipatien mellan tvenne generationer, en som kommer och en som går, sprungit öfver från bord till bord. Den unge tölpens brutala utrop: «Idealer! Åt helvete med de gamla luderna!» hörde han ännu genljuda i sin erinring; och han erfor plötsligt åter samma förnimmelse af skam, hvilken han då känt vid åsynen af hur det ryckt till i den krets, han satt i, och blef tyst i laget.
Ståndet dock funnit sig derigenom hindradt att ingå i pröfning af Tull-bestämmelserna, hvilka borde gälla i händelse Kongl. Majit icke skulle finna för godt att i Nåder bifalla förbuden; och har Ståndet beslutat, att sådan önskan borde anmälas å följande varor nemligen : Till införsel Alun, annan än Romersk, Apotheksvaror sammansatta, Broderier af Guld och Silfver, Brännvin och Sprit, allt slags af Säd och Potatoes, Dricka, Porter och Öl, annorlunda än på buteljer, Fabriksvaror, ej specificerade, Fransar Silkes, Ylle, Bomulls och Lin - Bevillnings-Utskottets Memorial N.-o 54- >5 ne, Garn Engelskt, Bomulls till och med N:o a5, Dito Kläd,makare eller Ull, Passimmpa, Handtverkeri-varor , ej specificerade, Jern under alla de benämningar, sorn i 1826 års Tull-Taxa, med undantag af Ankare, AnkareHyn , Draggar och Rodderjern , förekomma, i enlighet med hvad i nämnde Taxa är utsatt, Garfslål och andra slag utom Gjut-stål, Stål-arbeten , ej specificerade, Kn ifvar, med undantagaf Rakoch Penn-knifvar, Kläden, Kläder nya , Kopparslantar, så länge realisation icke eger rum, Kortlekar, Koppar, i enlighet med 1826 års Taxa, Krukomakare-arheten , Manufactur-varor, Potatoes och Potatoes-mjöl, Porcellaine njåladt, Rödfärg, Salpeter, Segel nya, Slöjd-varor, ej specificerade, Sko-arbeten, Socker beredt, med undantag af krossadt lump-socker, Sirop, Speglar och Lampetter, Strumpor , Bomulls, Redgarns, Linneoch Ull-, Svafvel, Säckar, nya tomma, Trädvaror alla slag, ej specificerade, mer eller mindre arbetade, Tråd af Koppar och Messing, Tåg-virke nytt, Vitriol, sådan som, enligt 1826 års Tull-Taxa, är förbjuden , Väfnader, sådana slag, som äro, enligt 1826 års Bevilhiings-Utskoltets Memorial N-o 54•
Då underlättandet af brefvexlingen man och man emellan är ett behof för hvarje civiliseradt samhälle, och utgör ett conditio, sine qva non, för att ett samhälle skall kunna framgå på civilisationens bana: då man derföre i hvarje samhälle, i den mån det blifvit civiliceradt, gjort allt hvad man kunnat, för att lätta och förbättra postkommunikationeVna, dels genom utvidgande af dessa, dels genom nedsättning i postporto: då R. o. Ad., med erkännande af dessa axiomatiska sanningar, beslutat en ålerremiss af *Bevilln:sUtsk:s förra Betänk., för att i Sverige införa en förbättrad kommunikation korrespondenter emellan, samt en nedsättning i portot, och då Bevilln.Utsk. ställt sig till efterrättelse såväl R. o. Ad:s som öfrige Stms beslut vid ålerremissen: så hade jag i sanning icke väntät ett sådant motstånd af Hrr von Hartmansdorff, Printzensköld och Frih. Cederström, som denna debatt utvisar; men då nu så inträffat, har jag ansett mig upkallad, särdeles som ett afslag på Bevilln.Utsk:s ifrågavande Utlåt, skulle, enl. min åsigt, innebära en motsägelse, icke blott mot R. o. Ad:s förra beslut, utan äfven mot de åsigler, som i detta ämne vid flere Riksdagar inom detta Stånd gifvit sig tillkänna. Ty vid alla tillfällen, då denna fråga här förevarit, har allmänt uttalats den tanke, att man borde vidtaga en sådan reform, som den, hvilken nu är i fråga, på det att korrespondenten skulle befrias från en temligen dryg afgift och postkommunikalionerna lättas, i synnerhet för landsbygdens innnevånare. Ibland de invändningar, som emot reformen blifvit anförda, är äfven den, och Staten skulle icke kunna bära de kostnader, som införandet af ett medelporlo åstadkommer. Emellertid utvisa de bilagor, som till Utsk. åtföljde Gr. Björnstjernas yttrande och hvilka lära vara uprättade i Gen.PoslStyrelsens Kamererare-kontor, att om ett medelporto redan funnits, skulle
st3É"nv n-V * ■' i!S : . v:in\ ■■:*. i A ■; t / »\ .> UöiV-i?vA ■ 4 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 1, 1 JUso 1 Ank. lili Exp.-Ulsk. d. 3 Dec. 1850, kl. 1 e. m. Memorial, örn antagande af en Kanslist utöfver den i Riksdagsordningens 24 § bestämda Kanslipersonal. Bcvillnings-Utskottet, som, med stöd af 24 § Riksdagsordningen, antagit 3 Kanslister, hvilka, i egenskap af Notarier, äro på Utskottets 3 Afdelningar till tjenstgöring anställde, har, för göromålens behöriga och skyndsamma gång, funnit ytterligare biträde af en Kanslist vara af behofvet påkalladt; med anmälan hvaraf Utskottet alitsa hos Rikets Höglofi. Ständer vördsamt anhåller, att det må tillåtas Utskottet, att utöfver den, jemlikt Riksdagsordningen, redan tillsatta Kanslibetjening, antaga en Kanslist, med åtnjutande af arfvode från och med denna dag, då hans tjenstgöring börjar. Stockholm den 3 December 1850. På Höglofi. Ridderskapet och På Högvördiga Preste-Ståndets Adelns Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar A. G. Gyldenstolpe. Bergman. På Vallofl. Borgare-Ståndets På Hedervärda Ronde-Ståndets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar C. C. Halling. J°hPersson. A. G:son Bennich. tik. till B. St. \:o ». Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 23 Jan. 1851, kl. 11 f. ». Memorial om antagande af två Kanslister.
Pä slättbyggden, der afståndet till skogen är stort och der till det höga inköpspriset för skogseffecterna måste läggas en stundom ännu dyrare transportkostnad, der skola förberörde förenade omständigheter, inom en icke mycket aflägsen tidpunkt, ofelbart medföra den verkan, att förbindelsen till laga husens underhållande blifver det enda qvarstående vilkor, som arrendatorer af militieboställen förmå att sig åtaga. Till Hrr Piegttschefer och det öfriga Befälet vid de indelta Reg:terna vädjar jag , om icke åtminstone flera bland dem äga anledningar nog att med bekymmer dela mitt omdöme om de betänkliga förhållanden, som redan förefinnas eller hota att inträffa pä den till framtida utarrendering bestämda boställsjorden. De hafva erfarit, huru arrendatorer, ja, stundom arrendatorer och borgesman på en gång, befunnits utan tillgångar till arrendens och husrötas godtgörande; huru arrendatorer, fråndömda boställenas besittning, men begagnande lemnade besvärshänvisningar, trotsat och gäckat alla bemödanden att återtaga boställena och, under dessa olyckliga mellantider, användt alla upptänkliga medel för att fullständigt och planmessigt utmergla boställenas jord, nedhugga och förskingra qvarlefvorna af deras skogar, låta byggnaderna nedfälla eller åtminstone fodringarna derå till bränsle användas; huru sådana boställen, sent omsider återvunna, måste öfverlemnas till brukare för hvad som kunnat erhållas, eller kanske, med vilkor af flerårig besittning, mot skyldigheten allena till boställshusens upprättande. Genom K. M:s Nåd. Reglemente för Reglternas s. k. BoställsDirectioner, af år 1832, är väl ett nytt och förandradt sätt för boställsutarrenderingen föreskrifvet; men änskönt detsamma visserligen innebär många nyttiga och helsosumma stadganden, skall det bemödande alltid blifva fåfängt att med föreskrifter, om än aldrig så omsorgsfulla och stränga, förekomma de olägenheter, som ligga i denna saks natur. Huru skall man t. ex, förvissas om absolut och fortfarande säkerhet hos borgesmän?
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o' Peter Mårtenssons, från Jönköpings län, motion, om förhöjning i reservskjulalegan, med dervid under diskussionen afgifne yttranden; 2:o Peter Jönssons, från Jönköpings län, motion i samma ämne; Prot.-Utdrag den 14 December 1853. 21 3:o Nils Svenssons, från Christianstads län, motion i samma ämne; 4:o Erik Erssons, från Gefleborgs län, motion i samma ämne; 5:o Nils Anderssons, från Christianstads län, motion, om skjutsskyldighetens lyftande från jordbruket; 6:o Magnus Månssons, från Östergöthlands län, motion i samma ämne; 7:o Johannes Nilssons, från Malmöhus län, motion i samma ämne; samt 8:o Johan Peter Danielssons, från Kalmar län, motion, om stapelstads-rätt för köpingen Döderhultsvik. S. D. Föredrogs och bifölls Expedilions-Utskotlets Memorial, angående ökadt Kansli-biträde. I Den 14 December. ' Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterade* till: Ståts-Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående inrättande af Tvångsarbetshus i Stockholms stad och rikets samtlige län; jemte de i anledning deraf nu afgifua yttranden; 2:o D:o D:o, i fråga om Kalmar läns fördelning i två län; jemte de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 3:o Kongl.