Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till utöfningen af denna, beskattningsrätt hörer, enligt §§ 58—62 Regeringsformen, att icke allenast pröfva' Statsverkets behof, utan ock bestämma på hvad sätt, d. v. s. under hvilka titlar, de medel, som utöfver de ordinarie inkomsterna härtill erfordras, böra utgå. Då till dessa beskattningseller bevillningstitlar höra, bland andra, tullmeälen, samt genom förenämnda traktat blifvit bestämdt och aftaladt, bland annat, att under loppet af tolf år en mängd artiklar skola få i riket införas mot til! beloppet stadgade tullafgifter, hvilka följaktligen under hela denna tid icke få derutöfver förhöjas, så torde väl uppenbart vara, att till följd af berörda bestämmelser, — enligt hvilka, efter den af komiterade för utarbetande af en ny tulltaxa uppgjorda beräkning, för de kommande åren, sedan traktaten inträdt i sin fulla tillämpning, en minskning i tullinkomsterna af omkring 2,600,000 R:dr R:mt årligen skulle uppstå, — ifrågavarande traktat är af beskaffenhet, att på beräkningen vid bestämmandet af statsinkomsterna icke allenast kunna, utan troligen äfven komma att ega en ganska betydlig inverkan. Det återstår visserligen ännu för representationen att genom förhöjda tullsatser på åtskilliga mera allmänt brukade artiklar, hvilka icke utgjort föremål för nämnda traktat, såsom t. ex. kaffe och tobak, söka afhjelpa den genom traktaten befarade minskningen i tullinkomsterna; men, om det antages att Konungen utan den andra Statsmagtens medverkan eger ingå och afsluta traktater, sådana som den ifrågavarande, kan ju inträffa att en kommande Regering, som t. ex. önskar att genomföra frihandelsprincipen i dess helhet, för längre tid afslutar en handelstraktat, deruti tullsatserna å dessa äfvensom andra s. k. kassa-artiklar bestämmas till vissa lägre belopp.
"Nog tror jag det går; men stryker jag med, så må vår Herre förlåta mig att jag förspillt mitt lif och säg då du åt Maria, att nog tänkte jag på henne och barnen, men icke kunde jag se pojken der drunkna utan att försöka ta upp honom". Derpå kröp han på händer och fötter långs stegarna, jemkade den ena stegen framåt under det han kröp utefter den andra, och så turvis till dess han kom fram till gossen, som han fick tag uti, just som denne höll på att sjunka. Återvägen, då han skulle framforsla gossen jemte sig, var ännu besvärligare än framvägen, men gick ändå lättare, emedan ej så stor skyndsamhet var af nöden. Äntligen återkommen på stranden, var det mannens första manöver, att klappa opp gossen, under just ej de finaste ord och bannor öfver hans okynne, att sätta eget och andras lif på spel. Pojken sprang gråtande hem med stor brådska, och den undersättsige vandrade bort med sina stegar helt lugn. Herrskapet i fönstret såg med harm efter den hårdhjertade, grymme mannen: men den spensliges vackra beteende var länge i allas minne. Tvenne barn hade fått namnam. Anette stod med sitt i handen och sade allt efter en stunds mellanskof: "det skall jag ge åt lilla syster". "Hvilken söt, vänlig pia", prisade husets gäster. Petter stod också med sitt namnam, såg högst begärligt derpå, stoppade en karamell i munnen, det öfriga i fickan och smög sig ut. Men han sprang till barnkammaren och gaf resten åt lilla syster. Anette åt i tysthet upp sin andel, när ingen mera gaf akt på henne. Men se, Anette, hon var en söt och snäll flicka och öfverhopades med mera namnam och beröm. Petter var en snål unge, det sade mer än en i sällskapet sedan. Endast en gammal knarrig gubbe tog ur sin ficka en näfve karameller, som han kramade i Petters hand, utan att säga ett ord. Är det då verkligen ordet som är allt? Jag tror vi bibehållit något af våra förfäders vördnad för ordet, troende liksom de, att vi kunna göra allt, blott vi funnit det! Detta goda, söta, menniskovänliga sätt i orden, mig synes det endast vara en sockrad lögn.
Att ingen skollärare bör hafva mer än 20 å 24 undervisningstimmar i veckan. 12:o. Lärarnes lönevilkor hafva visserligen under sednare åren, som det tycks, blifvit betydligt förbättrade, men äro dock för Adjunkter och Kolleger ännu så obetydliga, att erfarenheten visat, det man ej alltid kan erhålla fullt dugliga personer för dessa mödosamma och ansvarsfulla platser. Ser man närmare på saken, så är herrliglieten ej så stor. Förr tjente visserligen kollegan för betydligt mindre lön några år, men sedan fyllde ett godt pastorat den uppkomna bristen. Nu deremot är skolläraren ställd på förknappning hela sitt lif. För att i någon mån afhjelpa denna orättvisa, föreslår jag: att Adjunkternas och Kollegernas löner höjas från 1,000 till 1,500 R:dr Och stiga efter 5-årsförhöjningen slutligen till 3,000 R:dr, samt att för alla lärare hvarje år, som de tjenat som extra-lärare, duplikant eller vikarie utöfver 3 o ar, v Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 49 år, far beräknas vid uppflyttning till högre lön, sedan de blifvit ordinarier, en beräkning som bör komma alla äfven nuvarande ordinarier tillgodo. 13:o. En i hög grad vigtig fråga för elementar-läroverkens bestånd och verksamhet är lärarnes pensionering. Erfarenheten har visat, och jag vågar påstå utan undantag, att äfven den dugligaste lärare blir vid 150 års ålder genom sitt arbete utsliten, och en utsliten lärare är till stor skada för sina lärjungar. Många läroverk hafva visat de bedröhigaste exempel derpå, att samme lärare, som under sina kraftfulla är arbetat med välsignelserik framgång, har under en mera framskriden ålder, då hans kroppsoch själskrafter slappats och han förlorat denna själens och sinnets ungdomsfriskhet, som är ett oeftergifligt villkor för framgången af hans arbete, densamme lärare har med egna händer nedrifvit sin egen under kraftfullare år uppförda byggnad.
I de länder, der strafflagen åt domare öfverlemna]1 pröfningsrätt vid straffets bestämmande, är den allmänna rösten derom ense, att en så beskaffad lag skall tillämpas af en utaf flere personer bestående domstol och utan apell-, och med afseende å den för friheten vådliga magt, som härigenom skulle läggas i domarens händer, påkallar man en rättegångs-ordning med jury. En annan punkt i rättgångs-ordningen, som, på strafflagens innehåll, måste öfva ett väsendtligt inflytande, angår domarens åliggande vid brottmål'sransakningen. Det är nemligen en hufvudsaklig skilnad om, vid sådana ransakningar, den ackusatoriska methoden följes, d. v. s. att en allmän åklagare efter en föregående preliminär undersökning utför processen inför domstolen, som i sådant fall endast pröfvar halten af de förebragta bevisen, äfvensom den tilltalades brottslighet; eller om den inqvisitoriska methoden vid rättegången följes, så att t. ex., såsom hos oss sker, domaren pä embetets vägnar ransakar och till någon del sjelf för processen mot den tilltalade. At en domare, sorn handlar efter förstnämnda method, kan öfverlemnas en pröfningsrätt vid straffets bestämmande, som i de länder, der den sednare methoden följes, blefve för den medborgerliga friheten högst vådlig. Jag har redan i förbigående nämnt de kontroller, som domaren mäste underkastas, i händelse en större magt åt honom öfverlemnas. Dessa kontroller bestå, dels i närvaron af en offentlig åklagare, tillhörande en särskild korps, med djupare insigter och kunskaper än hos våra åklagare förefinnas; dels i brottmåls-protokollerna. Om man åt domaren öfverlemna!- en så vidsträckt magt, hvarom här är fråga, så kan man icke åt honom medgifva rättigheten att sjelf och utan al! närmare tillsyn uppsätta de protokoller, pä grund af hvilka hans förfaringssätt af öfver-rätten skall pröfvas.
On inträffar, producerar mer än tillräckligt förräd af Spannema! för innewanarne, sa att denna wahra manligen exporteras till andra orter af Jordägarne sjelswe, eller pa stället till andra uppköpare asyttras, tror Utstottet, att allmänna Spannemals-upplag icke aro för Orten gagnclige, utan sannolikt stulle bereda en onödig kostnad för Allmänna Magazins-Directioncn, om den dermed stulle taga någon befattning; hwadan ock Utstottet icke kan tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att lemna annat bifall till hwad Författarne yrkat, än att för KonglMajit yedlagga den önstan, att, i händelse af mistwäxt pa Om, ost) tillika inträffande hinderlig cvmmunicativn emellan denna ork och fasta Landel, KonglMaj:t Nädigst täcktes lemna Gottlands Jnnewanare det un. Den >z Julik. rs8; understöd genom allmänna Magarins,Inrättningen, hwartill inträffande behof kan efter inkomne underrättelser föranleda, samt uppdraga Dest Befallmugshaswande, att genom tjcnlige föreställningar uppmuntra Oens Jnnewanare, att anlägga sa kallade Socken-Magaziner, hwilka sedermera, rätt admini strerade, Utstottet tror uppfylla det ändamål, Författarne åsyfta; hwilket dock till Riksens Högloft. Ständers widare vmpröswande wordsnmmeligen öfweclemnasOrebro den n Julii röra. Pä - ögtsff. Itidd. ochAdclnS Pä Hvgm. Prest-Ständets Ledummagnar, Ledam. magnar, ^ok. kä. 6^1kenkor§. L. v. Kosen8tein. Pä Wälloff. Borgnre-StänPä Hedcrm. Bonde-Ständets Ledam. wägnar, dets Ledam. magnar, Olok L^ösfeckt. O. k. Lcliäre. -ö.l6x.
Besvärsoch Ekonomi-Utskollels Utlåtande, Jtä 56. 3 och Bohus Län, närmare förklaradt dels genom Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution på allmogens besvär af den 17 December 1734 § 78, hvari Kongl. Majit bifallit allmogens i nämnde provinser underdåniga ansökning »att, efter Kongl. Maj:ts Kyrkolag, tillika med kyrkoherdens samråd, sjelfva få välja sig dem till klockare, som de kunna hafva det bösta förtroende lill», samt i Nåder anbefallt »vederbörande att på intet sätt tillfoga allmogen uti detta deras fria klockareval något intrång», hvarvid dock noga skulle iakttagas, »att de personer, som dertill af församligen komma att väljas, så underrättade aro i sina christendomsstycken samt läsande och skrifvande, att de dermed kunna gå församlingens barn och ungdom behörigen tillhanda», dels ock genom dylik Nådig Resolution af deri 20 November 1786, hvaruti, med anledning af Bondeståndets anhållan, att förklaras måtte, det klockarelägenheter böra efter allmän omröstning och efter de fleste rösterne i försa m I i ngn ine tillsättas, likasom vid lediga prestlägenheter tillgår, så vida pluraliteten fallet nå en person, som äger de egenskaper, Kyrkolagen och andra Författningar fordra och förmå, Kongl. Majit täckts dels i allmänhet förklara, »att, sedan kyrkoherden af de till klockaresysslan sökande föreslagit församlingen tre de mest tjenlige och i alla afseenden skickligaste, skall han anställa laglig votering efter gårdatal i sockenstugan, hvarvid kyrkoherden äfven slutligen allemnar sin röst, hvilken i beloppet skall räknas lika med halfva församlingens; kommandes den af de föreslagne, som således undfår flesta rösterna, att erhålla fullmakt på klockaretjensten», dels ock att för Skåne, Blekinge, Halland och Bohus Län gäller hvad i ofvan citerade § utur Kongl. Resolutionen den 17 December 1734 stadgadt är; att Kongl.
Sådana de äro, indiquera de dock förhållandetj ehuru ej till ziffrorna, som Dcu 5 Juli f. m. 2#j utmärka varornas värden, pali teliga, hvadan jag ock i mina Tabeller uteslutit alla varuvärden, äro de dock visserligen vida påliteligare ände Tabeller öfver tilsäden och årsväxten, som ja?, under loppet af denna Riksdag hört Minktrarne åberopa. Om, såsom Friherre Wirsén påstår, en consecutiv underbalance i handel af 22 millioner är en phantasie-målning, så är likväl min phantasie utan skuld — Jag har på intet vis altererat de källor, som blifvit mig meddelade Att jemväl grund saknats till den anmärkning, sorn blifvit gjord vid Tab. XV. har Herr af Uhr redan ådagalaggt och Friherre W'irséa uti Plenum den 2 Juli medgifvit. Här torde ock vara stället att tillkännagifva, att det icke varit mig obekant, att den positiva Bevillningen år 1812 bestämdes till 2,650,000; men när härtill läggas de öfriga bevillningssummorna, som skulle uppbäras genom Stämpelafgiften och afgifterna för bränvinet, så uppkommer ett Bevillningsanslag af 3,200,000. Förhållandet blifver sådant jag det uppgifvit, och det apparenla misstaget ligger i kortheten af min framställning. Att en ständig underbalance i handel är ett non sens, det inser ock jag , äfvensom att, enär capitalerna äro förtärde och crediten är försvunnen, så uppstår ingen ytterligare balance; men gälden är qvar, produetiva kraften är borta, oell på välstånd skall följa fattigdom. aos 5 Juli. f. nt, Mina tankar i afseende på importen af spannemål, af victualier och af ved o» gillas.
Kommando-expedition, Sjöförsvars-departe mentets » 135. Kommerse-kollegii karantäns-redogörelse . Kongelfs skolas räkenskaper » 217. Konsistoriernas räkenskaper » 217—218. Kontrollverket : » 54—:55. Konvoj-kommissariatets fonder Kopparbergs läns afvittring sverk ... » 174—176. Korrektions-inrättningarne » 151—159. Kreditivet, mindre » 37. Kreditiv-fonden, spanmals» 45—46. Krig s-akademiens räkenskaper Krigs-hofrättens expensmedels-räkning , . » 232. Krigs-kollegii räkenskaper . — Bilagorna litt. C. D. E. F. oell G. vid — Aflöning s-afdelnings räken skaper — Artilleri-afdelnings dito . ' Bilagorna litt. D. E. och G. vid , — Fortifikations-afdelnings räken skaper ... ... — hufvudbok och bokföring . — inkomster och utgifter, bila gorna litt. C. D. E. E. och G. vid ... , — Intendents-afdelnings räken skaper Krigsmanshus-kassa, Wadstena Krigsmans-kasSan, Amiralitets-, 1 Kronans lius i Stockholm, Öfverståthållareembetets Kanslis räkenskaper för . Kronoarbets-korpsen .. Bilagan litt. Kronohäktena Bilagan litt. L. vid Kronovärde å indelta räntorna Krutoch salpeter-försäljnings-medlen . Krut-explosionen på Loudden Krut-tillverkningen ... Kungsbacka skolas räkenskaper Kurhus-räkenskaper, Lånens Landsböcker, Länens Landtbruks-akademiens räkenskaper Landtbruksinstitut, Ultuna Lantbruksmötet, Sjette allmänna Landtmäteri-kontoret Lappmarks ecklesiastikfond Lasar etts-direktionens, Serafimerräkenskaper Lidköpings landtbruksmöte, anslaget till .
Carlbergs läroverk, angående anslag till byggnader vid 1 4 1 51 55 Se Fjerde HufvudTiteln. Carlén, Octavia, angående en gratifikation för ett af henne utgifvet arbete . .. 4 1 66 f. 36 Se Åttonde HufvudTiteln. Carlsborgs fästningsbyggnad, angående anslag till . , 1 4 1 51 31 Se Fjerde HufvudTiteln. Carlskrona, angående en af Blekinge läns landsting gjord ansökan om inköp af en kronan tillhörig tomt i 17 4 1 16 — b. 22 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. 6 12 » angående anslag till befästningarne vid 1 4 1 51 33 Se Fjerde HufvudTiteln. 19 — C. Carlstad, angående anslag till tomtreglering derstädes . » angående beviljande af förlagslån till brandskadade näringsidkare i » angående beviljandet af en lektorslön vid dervarande elementarläroverk, under den tid afskedade Lektorn J. M. Malmstedt eger uppbära lektorslönen Chalmerska slöjdskolan i Göteborg, om anslag till Christianstads-Hessleholms jernväg, om förändring i vilkoren för det vid sistförfluten riksdag beviljade lån för anläggning af Civil-Departementet, om anslag till Civil-ingeniorer, om anslag till deras undervisande vid Mariebergs artilleri-läroverk.. Civil-ing enior selever, om anslag till stipendier åt dem Cnattingius, Anders Jakob, Theologie Doktor, om pension åt bans enka och barn. Copvcerdi-reglementet, om ändring deri i afseende å de af sjömän till sjömanshusen utgående afgifter N:o 1,69 D. Danaarf, om eftergift af Kronans rätt till sådant efter åtskilliga personer I anledning af olikabeslut Yoteringsresultat. Se b. 31 Maj Se Se b. 19 Maj Se Se b. 3 Jan. 31 Jan. g. 2 Maj Preste Ståndet. I Borga Ståndet.
I andra länder hade Staten ansett det för sin pligt att med stipendier och rese-understöd bispringa unga, lofvande litteratörer, samt funnit med sin egen ära öfverensstämmande att medelst tilldelande af pensioner erkänna de förbindelser, i hvilka folken stodo till den fullbildade skalden och skriftställaren. Med åberopande häraf har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte å Åttonde Hufvudtiteln uppföra ett anslag af 6,000 R:dr årligen, att af E. K. Maj:t, efter Svenska Akademiens hörande och på dess förslag, särdeles emellan sådane äldre eller yngre vitterhets-idkare, hvilka genom sin litterära verksamhet antingen redan spridt glans öfver fäderneslandets litteratur eller gifvit grundade anledningar till den förhoppning att de, genom att ostörda få egna sig åt litterära studier och arbeten, skulle blifva en prydnad för Svenska vitterheten. Med hänseende till skaldekonstens bildande och förädlande inverkan på nationen, torde Statens pligt att understödja utmärkta eller hoppgifvande vitterhets-idkare icke kunna bestridas, och i åtskilliga andra länder utgå redan för sådant ändamål ej obetydliga belopp. Hos oss är det så mycket mera af nöden att Staten fullgör den skyldighet, som i berörda hänseende kan anses henne åligga, som inom en mindre nation äfven högt värderade författare, i anseende till den läsande allmänhetens fåtalighet, svårligen kunna af sin litterära verksamhet påräkna så stora inkomster, att de derigenom kunna vinna en ekonomiskt oberoende ställning. Rikets Ständer, som således ansett ett anslag i den angifna syftningen vara af behof påkalladt, hafva alltså funnit den derom nu gjorda framställningen böra understödjas, helst Rikets Ständer föreställt sig att med ett jemförelsevis ringa belopp, om det rätt begagnas, en gryende talang må kunna uppmuntras, eller en utmärktare förmåga beredas tillfälle att odeladt egna sig åt sin kallelse. I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer bifallit, att på Svenska Akademiens stat må uppföras ett belopp af 6,000 R:dr att, enligt E. K. Maj:ts nådiga 64 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse.
Hr Frih:s åstundan, och lyder sålunda: "Sedan H. R. o. Ad., genom dess nu fattade beslut, bifallit K. M:s nåd. propos. i de punkter, som angå lönereglering för Konungens Cancelli, för K. KammarColhm och Statscont., får jag vördsamt föreslå, att H. Ståndet ville genom prot.utdr. inbjuda våra resp. Medständer att i samma beslut med oss sig förena.” Hr Dalman: Då jag nu finner, att bemödandena gå så långt, att man yrkar, det R. o. Ad. icke allenast för egen räkning må besluta högre anslag, utan äfven må söka rubba de beslut, som i de andra Stånden kunna vara i anslagsfrågor fattade, tror jag mig skyldig att vid den nu föreslagna inbjudningen foga min reservation; och som jag ej är beredd att densamma i dag afgifva, anhåller jag, att Frih. Boyes yttrande må få hvila på bordet till nästa plenum. Frih. Boye: Om, såsom jag vågar hoppas, R. o. Ad. täckes lemna en rättvis granskning åt de skal, Frih. Palmstjerna framställt, befarar jag icke särdeles mycket af deras verkan. Den värde talaren har gjort en anmärkning, ang:de personalen af ledamöterna i KammarColhm, vid hvilken jag ej skall fästa mig, sedan den redan blifvit besvarad af Frih. Cederström, och jag vill i detta afseende endast yttra, att Presidenten i detta Colhm troligen känner förhållandet inom verket bättre, än Frih. Palmstjerna. Sistnämnde ledamot har jemväl anmärkt, att råden inom Bergsoch CommerceColhna samt Kammarrätten icke hafva högre löner, än 1600 r:drs lön på stat. Phraseologien å part, lärer Frih. dock ej kunna bestrida, att dessa råder de facto hafva en lön af 2000 r:dr, och följaktligen är min uppgift i allo sann.
När Fransta Kejsaren förklarade att igenom kriger alla Swensta Undersatares fordringar wvro annulerade - DeniZInlii. 201 de, berättigade han Swerige att afwen till sin fördel begagna den stags folkrätt, som således war tillskapad och förslaget är nu endast att anwända denna reciprocitet med den inskränkning som tvid reduction af alla publique fonder i Franska Kejsaredömet bliswit iagtkagen, nemligen att utplåna endast de iwa tredjedelarne: jag har höre sagas, alt försigiigheren fordrat aktman skulle endast,inställa alla utbetalningar, och lemna ät framtiden och kommande ständer att efter omständigheterne widtaga det definitiva besiutet. Jag erkänner gerna det wälmenande i denna omtanka, men jag tror den icke nog utsträckt eller gagnande. Är frägan endast styrkans rakt, sä tror jag att den magt som skulle twinga ost att Återtaga ett salunda fattadl beslut, stalie icke stadna derwid, och skulle icke antingen det blifvit tagit eller ej, hindras i utförandet af de assigler som dest,wilja eller inkereste, skulle ingifva densamma. Är frägan äter om underhandlingar, sä stall urås möjligheten att uplifwa hela frägan, upstiga mera swärigheter ä ömse sidor, än genom ett i förhand tagit definitift bestin, som föranledt af en billig »vedergällningsrätt <pch grundad pä samma magts efterdömen icke innebära något egentligt wffensift. Möjligheten atl negociera instränkes till en tredjedel, och rättigheten som i detta afseende är banad Regeringen atl afwen till smet göra den, öppnar ulwäger till ätertagauden eller underhandlingar lempade efter Swenges förmåga, och mä hända nödwändige för Sweriges säkerhet.
Majit måtte i nåder förklara Kontrakts-prosten i Närdinghundra kontrakt berättigad att årligen, från och med innevarande år, i prostetunna erhålla en tunna kronotionde, hälften råg och hälften korn, att utgå efter årligt medelmarkegåugspris för Stockholms län. Med anledning af hvad sålunda i ämnet förekommit vill Kongl. Majit, jemte förklarande, det Kontrakts-prosten Nordling är berättigad att från kyrkoherberget i Singö församling uppbära en prostetunna af Kronans der disponibla tionde spanmål, Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition M 66. i nåder föreslå Rikets Ständer att detta kronotionde-anslag må från och med början af nästkommande statsreglerings-period varda å åttonde Hufvudtiteln och klereci-staten uppfördt. De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Henning Hamilton. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet d Stockholms Slott den 16 December 1859. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stats-ministern för Utrikes-Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Herr Grefve Hamilton, , Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. 6:o.
Hr Prytz, Lars Adolph: Då, såsom Gr. Hamilton upplyst, frågan om husvisitation förevarit uti sammansatta Bevilln.-, Lagoch Ekon.Utskm, och blifvit afgjord, torde all discussion om denna sak vara olämplig eller åtminstone onödig; men då remiss af Hr Rosenblads motion enl. 49 §:n Riksd.Ordn. icke lärer kunna vägras, så får jag hos Hr Frih. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. hemställa, om icke, till undvikande af tidsutdrägt, denna remiss genast kunde af Ilr Frih. o. Landtm, proponeras och af Ståndet bifallas. Utskrs åtgärd i anledn. af remissen kan naturligtvis icke blifva någon annan än att förklara motionen, till följd af Utsk:s i ämnet redan meddelta utlåt., icke föranleda något särskildt hufvudsakligt yttrande. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då icke blott Utsk:s ordför., utan äfven andre ledamöter upplyst, att den fråga, hvarom Hr Rosenblads motion handlar, redan förevarit i sammansatta Utsk. och der blifvit behandlad i öfverens - Den aj Januari f. m. slämmelse med ITr Rosenblads åsigt; så liemsliiller äfven jag, alt R. o. Ad. malte låta motionen förfalla, enär hennes utskrifning lill Utsk. är ninn ändamål. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag finner visserligen olämplighcten deraf att lula denna motion afgå; men föreskriften i 49 §:n gärd att icke remittera motionen, att jag hemställer om det icke vore häst att låta den afgå till Utskottet. Om motionären vore tillstädes, skulle jag hedja honom frånträda motionen, hvartill lian vid det af Gr. Hamilton upplysta förhållandet ulan tvifvel skulle förklara sig villig. Gr. Hamilton: