Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad;S tillgift, örn jag alltför D e n a 4 April f. ra. 333 mycket tåg i t dess tålamod i anspråk; på den bygger jag min förhoppning att, om jag misstagit mig, ej alltför strängt bedömmas inom de murar, der frihet, upplysning och tole-* rance mången gång förr gjort sin röst gällande, och der i en sednare tid de dyrbarasle delar af Slåudets privilegier villigt offrats på fäderneslandets altare åt en stigande civilisations oell medborgerlig frihets väl, Må nu en större förmåga än min fullt reda ämnet och R. o. Ad:s pröfning och känsla sedan afgöra hvad fäderneslandets anseende och väl, samt Konuugens och lagens rätt kräfva. För min del anhåller jag vördsamt örn propos. till afslag å betänkandet. Hr von Rosen, Georg» Jag borde måhända i afseende på 111ig sjelf vara tillfredsställd med att hafva reserverat mig mot Utsk:ns betänk.; men sedan detsamma vunnit bifall i de 3 öfriga Stånden, kan jag icke undertrycka den motbjudande känsla jag äger öfver ett sådant resultat. Dä nationen önskar hos Regeringen och representanterme liberala åsigter i allmänhet, så tyckes det vara en stor inconseqvens att man så intolerant och illiberait behandlat detta ämne. Jag är förekommen utaf de föregtde talarne och inskränker mig lill att begära alslag på detta betänk., som bättie kunde anstå Spanska inqvidlionen på r6oo*talet, än det nuvar, fria Svenska folket. Gr. Mörner, Garl Göran: Till en början anhåller jag, att Hr Ridd.Secretrn behagade upplysa, huru de öfriga Stånden afgjort detta betänkande. Underl. Ridd.Secret, tillkännagaf, att Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. Wto 54 blifvit bifallet af alla tre de öfriga RiksSttn, Gr. Mörner: Vid sådant förhållande återstår ingen utväg att vinna ändring uti beslutet. Jag finnes val an tecknad bland reservanterna, men genom ett misstag har den skriftliga reservationen jag afgaf icke kommit att medfölja betänk.
Hvad i afseende på lossning och lastning af gods å fartyg, som kommer från smittad ort, blifvit uti E. K. M:ts Nådiga Bref den 4 Oktober 1853, fork la rad t, eller att lossning och lastning å hvad tid, som helst, må ega ruin, under Iakttagande af de i E. K. M:ts Nådiga Kungörelse den 12 November 1847, föreskrifna försigtighetsmått, torde fortfarande böra blifva gällande. Beträffande derefter försigtighetsmått emot kolera-farsotens uppkomst inom riket, samt medel till motverkande af dess härjningar och ytterligare spridande från en ort till annan, synes erfarenheten hafva gifvil stöd åt den åsigt, att, sedan farsoten utbrutit inom riket, karantänseller spärrnings-åtgärder emot trafiken, särskilda orter emellan, icke förmå skydda emot farsotens framfart.
Regerings-formen föranleder; men emedlertid skulle det redan upprättade Roteringsveiket tills vidare i orubbadt skick förblifva. Omförmälde angelägenhet har jemväl å denna Riksdag blifvit anhängig gjord genom en hos Höglo!! Ridderskapet och Adeln väckt, samt derefter lill Stals-Ulskotlet remitterad motion, hvaruti Herr Hallenborg, Carl Johan, anfört, att de af Rikets Ständer å förra Riksdagen föreslagne jemknings-alternaliv voro af den beskaffenhet, alt de gåfvo Rotehållarne ökad anledning till missbelåtenhet, enär derigenom dels icke alhjelptes det öfverklagade obilliga förhållandet, att, vid det år 1813 hällne sammanträde nied de rolerings-skyldige, de frånvarande förklarades samtycka lill den gjorda proposition om ständig roterings införande, Hels icke uppfylldes det gifna löftet, att hvar och en, som antog nämnde proposition, skulle få en femtedels nedsättning, Af sådan anledning, och då någon verkställighet ännu icke följt å berörde skrifvelse, yrkade Molionairen, att del af Ridderskapet och Adeln, skiljaktigt från de öfrige Riks-Slånden , den 22 Februarii i83o i frågan fattade beslut nu måtte af Rikets Ständer antagas; lydande detta beslut sålunda: ”att en ny, af rättvisa och billighet påkallad och af föregående Ständer begärd, allmän jemkning i den år 181 r verkställda extra rotering äfven måtte öfvergå provincen Skåne, utan afseende på den derstädes för närvarande provisoriskt beslående ordinarie rotering, hvilken ”sålunda upphäfves; men att, efter skedd och i laga ordning stad fästad jemkning med hela extra rotehålls-sky Idig heten för iftji Numer inom de tvänne Länen, de extra roterings-skyldige måtte sockneeller harad s-vid ”höras, hvar och en för sig, öfver den proposition, att, emot erhållande af 4 Statssamt Allm.
Vårt sjöförsvar skall biträda att skydda våra kuster, men, Mine Hrr! hvad förmåga, att föra skärgårdsfartyg utomskärs längs våra svårbefarna kuster, kan man vänta af officerare, som, på sätt Gr. von Platen synes vilja föreslå, tre somrar å rad öfvat sig i Stockholms skärgård »å mindre ångfartyg utan stående tackling, samt å segelbåtar med ruff,» (detta återfinnes i ett d. 9 Februari 1865 dateradt »Betänk, med förslag till ordnande af sjöofficersbildningen», afgifvet utaf komiterade, som af K. M:t tillsatts på Gr. von Pläters förslag, och hvilkas arbeten inskränkts inom de gränser, Hr Gr:n sjelf utstakat). Huru skall en officer med sådan sjömannabildning kunna föra ett fartyg under storm eller hårdt väder? Jag tror derföre det vara både oklokt och origtigt att anslå medel till en flotta, som företrädesvis kommer att gå på våra kanaler, ty annorstädes lära ej skärgårdsartilleriets officerare kunna utan fara föra de dit hörande fartygen, och jag anser att vi endast böra hafva en sjöofficerskorps, och denna tillräckligt sjövan för navigering utomskärs längs våra kuster. På dessa grunder instämmer jag i Hr Skogmans reservation, och hoppas att R. o. Ad. måtte behjerta hvad fosterlandets försvar i detta fall kräfver, samt antaga nämnde reservation såsom sitt beslut i denna fråga. Frih. Hamilton, Hugo: Främmande för alla detaljer af detta ämne, hade jag visst icke ämnat deltaga i denna diskussion, men, då jag hört satser uttalas sådane, som en del af den föregide talarens, har jag icke kunnat stillatigande åhöra dem, utan anser mig böra med några ord besvara dem. Den värde talaren yttrade nemi. bland annat, att det s. k. centralförsvaret, Den 3 Mars e. m. 119 hvilket nu fått ett uttryck i Gr. von Plåtens organisationsplan för sjöförsvaret, skulle vara för vårt land nesligt. Jag liar hört detta centralförsvar allt för mycket diskuteras, för att jag icke skulle halva uppfattat det på ett helt annat sätt.
Holm från Jönköpings län, med hvilken sistnämnde yj. åndersson från Kalmar län sig förenat. D. Danielsson har anfört, att bland de svårigheter, som voro förenade med kommunala bestyr funnes väl knappast något obilligare, än att Nämndemän ej åtnjöto befrielse från skyldigheten att utgöra reserv-skjuts. Omkring år 1818 beviljades, uppå underdånig hemställan, de Nämndemän, som då tjenade, befrielse från nämnde skjuts, men af dessa torde väl knappast någon numera tjena qvar och således hade denna utaf billigheten föranledda rättighet upphört. Om man toge i betraktande de många resor, Nämndemän nödgades göra till ting, till boställsoch vägsyner, med mera för det mesta mot ringa, ofta utan ersättning, kunde väl icke någon neka att ej Nämndemans-bestyret medförde både besvär och tidspillan. Bodde Nämndeman å ett till reserv-skjuts anslaget hemman och icke kunde föda flera än de hästar, hvarmed han för hemmanet borde skjutsa, kunde han svårligen komma till syner och andra förrättningar, som skulle försiggå på några mils afstånd från hans bostad, ty han egde icke taga skjuts, hvarken vid närmaste gästgifvaregård, ej heller dit han blifvit beordrad och för öfrigt kunde lätteligen inträffa, att någon gästgifvaregård på nära håll ej funnes, hvadan enda utvägen vore att i stället lega för reserv-skjuts, kosta hvad det ville. Till följd häraf och då det vore högst obilligt, att en befattning, som i och för sig med toge mycken, både tid och uppoffring skulle jemväl utom tjensten medföra kostnader, har D. Danielsson föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Uih. till «. St. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 126. Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Nämndeman, som egde och besutte reserv-hemman, finge så länge han tjenstgjorde åtnjuta befrielse från reserv-skjutsskyldigheten för en häst. J.
Det är på detta sätt jag löser det stora problem, som jag gjort till uppgift för en levnads forskning, huru nämligen förena levnadsglädjen med katekumenens plikter, huru iakttaga de skyldigheter, som åläggas mig av min tro, samma tro, som det höga och heliga majestätet, Konstantius Augustus, min kejsare och herre, så varmt bekänner, och som därför bör stå högt över varje inkast huru, säger jag, förena dessa skyldigheter med njutningen av ett sådant förtjusande umgänge som edert. Annaus Domitius hade talat ut. Han tömde sin bägare och avlägsnade sig. - Vid Dionysos, en härlig förevändning för att gå och intaga ett vomitiv!2 utbrast Karmides. 2 Ett bland romerska rumlare vanligt medel, varmed de satte sig i skick att förnya dryckeslaget. - Där ha vi orsaken. Gissat! Riktigt! ropade de andre. - Älskliga Myro, fortfor Karmides, när han talade om en illa gördlad kiton, så anspelade han väl icke på din? - Nej, han anspelade på Praxinoas, inföll Olympiodoros; Praxinoa, du förstår alls icke konsten att ordna din kiton; jag vill nu genast lära dig både de mycket blygsamma och mindre blygsamma vecken, så att du hädanefter kan skilja mellan båda slagen samt undgå att såra såväl en katekumenisk känsla som en teologisk övertygelse. - Praxinoa, inföll Karmides, tag icke Olympiodoros till lärare! Hans konst att ordna en kiton är förmodligen icke större än hans konst att dikta ett epigram. Häng en kiton över vår vän, benrangelsmannen, och låt honom förevisa de mer och mindre blygsamma vecken på denne! - Hu, vilket skämt! utbrast Myro. Palladios, giv mig bägaren och låt mig nedskölja det i vin. - Se här! Din skål, väninna! Karmides, vad lider tiden? - Tiden? Vem talar om tiden här? Överlämna det ordet åt människorna. Det passar icke för oss odödliga gudar. Fast står evigt Olympen, där gudarne äga sin lugna hemborg.
Skulle man ånyo fä en sådan meningsstrid att genomföra, kan utgången, i anseende till inträffande ombyten i personalen, tilläfventyrs blifva oviss, och man kan möjligen förlora mera, än hvad man hoppas vinna. Jag vill icke ingå i något svaromål på Gr. Lagerbjelkes yttrande, i fråga om krogars anläggande, emedan sådant, enligt min åsigt, icke hörer hit. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr o. Landtm, yttrade, att sedan Hr von Hohenhausen afstått från sitt serskildta förslag, endast 3:ne propos:r voro begärde nemi. dels å bifall, dels afslag och dels å återremiss af Utsk:s uti förevande punkt gjorde tillstyrkande, hvadan Hr Landtm, först finge hemställa om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt. Härvid ropades starka nej, blandade med ja, och då Hr Landtm, sedermera hemställde om R. o. Ad. ansäge de emot Utsk:s ifrägavande tillstyrkande gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, ropades starka ja, jemte åtskilliga nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. 4:de punkten, ang:de momentet bi 3 §. af fabriksoch handtverksordningen. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller att först få reservera mig mot det sätt, hvarpå Utsk. motiverat frågan. Utsk. har nemi. ansett, att mästerskaps förvärfvande är nödvändigt för idkandet af ett Den 5 Juli e. m. 539 handtverk, såsom en garanti för allmänheten att blifva väl betjenad. Jag tror icke, att mästerskap blifvit stadgadt i den K. författningen af denna anledn. Den största garanti ligger deruti, att om handtverkaren är oskicklig, han blir obegagnad. Orsaken hvarföre mästerskap i vissa handtverk blifvit föreskrifven, tror jag hafva varit, att man garanterar den fattige arbetarens rätt mot intrång af kapitalisten.
Frö7cen Hdda Lunch, den enda kvinna, soin blifvit delaktig af stateiis resealislag, liar iifveii iitsedts såsom ombud för de svenska kviiiiioriia vid deii stiiiidaiide internationella kviiinokoiigressen i Chicago. S e c h iitstä1lniiigsföreinQlea i febriiari månad blifvit afsiiiida till siii bestiiiriiiielseoi.t, har dainkoinitéii varit i flitig verksamhet för att ordua de statistiska rapporter, som till densaiilina f r h de ni&amp;nga koinitderiia influtit. Dessa rapporter, som föreligga dels i form af redogörelser, dels i noggranila tabellariska tippgifter, iiro ila under tryckiririg, sedan de först öfverflyttats till engelska, och torde med det siiaraste öfvei.sliiidas till Amerika. J " Meddelanden från. Fredrika-BremerFörbundet. Stipendiefonderna. Till förmån f ör Tre.rnzlnnds-nfdel~zinge fz af Allwzhza Stipmdiefon(len liar en soirB ägt rum i Filipstad, anordnad geiiom ortens lokalkoinité. Iiikomsteii cliiraf, fijm Itundra sextio k1 " 0n0l. (M O), liar genoin frii Xlisabetli Kallsteniiis öfverläiimats till stipeiidiefondernas styrelse. NorrBotte~zs-clJ ' ~ZeZ~zinge~~ har för sainina goda ändamål anorcli~at en soirc! i Piteå, Iivars belihlliiing ett Amdra tjibgofem 7won.or (125) geiioni 1okalkoinitBiis ordförande i Piteå, frii Charlotte Orstadiiis, tillstiilits styrelseii. Stipendium.
R:dr, och deribland 300,000 R:dr utöfver den till Försvarsverket förut beviljade Millionen, under grundad förmo Bihang till R. S, Prat, $:dje Sami, 14. 106 Constitutions-TJtskottets betänkanden. dan om det dymedelst till öfver tre och en fjerdedels millioner uppgående anslagets tillräcklighet för Militaire-behofven, utan ock vid den i Riksgälds-Contoiret afsätta särskildta summans lyftning uttryckligen fästat villkoret af utomordentliga fall, men föredraganden af Krigs-Ärendena, Hr Stats-Secreteraren m. m. Quiding , ehuru, på sätt Stats-Utskottet upplyst, besparingarna och öfverskotten lemnade en användbar tillgång, likväl, mot mindre Creditivets verkliga bestämmelse och Riksens Ständers härom meddelade föreskrifter, och utan afseende på angelägenheten deraf att det faststälda anslaget ej må öfverskridas, tillstyrkt, under den 6 Febr. och 20 Maitii 1821 samt den 19 Februarii 1822, nämnda Creditivs anlitande, för åtskilliga Arbebeten och anstalter till Rikets försvar, som ej kunde med de i Stat anslagna medel bestridas, samt följaktligen för Tredje Hufvudtitelns förstärkning och allmänna eller vanliga Militairebehof, med tillsamman 400,000 R:dr, hvarjemte Herr Stats-Secreteraren till Protocollet den 20 Martii 1821, just vid fråga om fördelningen af det årets anslag, till hvars RiksStat en behållning af öfverskotten på Inkomstoch Resparingarna på Utgifts titlarna var, med 467,206 R:dr 25 sk. 9 rst. öfverförd, anmält, utan uppgifvande af belopp och ändamål, att Constitutions-Utskottets betänkanden 107 behållningen förut blifvit till fullo disponerad, samt att, i följd häraf, erfordrades för FörsvarsVerket till Lands och Sjös, 1,600,000 R:dr, eller 300,000
Angående den för Riksgäldssedlarnes inlösande afsatta fond. (1847 års rev.-berättelse sid. 17—19). Efter uppgifvandet, att de vid 1845 års slut, enligt Riksgäldskontorets räkenskaper, utelöpande riksgäldssedlar, hvilkas innehafvare, jemlikt Kongl, kungörelsen den 14 Februari 1835, förlorat all betalningsrätt, vore utgifna å ett sammanräknadt belopp af 412,828 r:dr 45 sk., motsvarande i bankomynt 275,219 14 sk., hafva revisorerne anmält de af fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret vidtagne stridiga beslut, rörande den för riksgäldssedlarnes inlösen afsedda och på Riksgäldskontorets räkning JM 2 i Banken, vid preskriptionstidens slut, innestående behållning; hvarjemte revisorerne, under åberopande af deras angående samma fråga vid revisionen af bankoverket afgifna yttrande, uttalat den åsigt, att omförmälde belopp icke kunde anses såsom en Riksgäldskontorets kapitalvinst. Stats U(slottets Utlåtande, A>:o 78. 3 I öfverensstämmelse med det af revisorerne anförda beslut, hafva fullmäktige i Riksgäldskontoret uti serskild skrifvelse till Utskottet meddelat en omständlig utredning af ej mindre beloppet af de riksgäldssedlar, som, utöfver Riksgäldskontorets af Banken vid 1802 års realisation öfvertagna kreditsedelskuld, utgifvits, än ock innehållet af Rikets
Herr Klingstedt har, uppå dessa och flera skäl, ansett Passevolanceafgiftens fortfarande, på sätt sorn den hittills utgått, vara en af de fördelar, sorn bidraga till landets trefnad och uppkomst. Af Herr Tall, Florus, sorn hufvudsakligen instämt i de af föregående Talare yttrade åsigter, i fråga om Passevolance-inrättningena företräde framför det äldre underhållsaättet, med tillägg, att, om calcul uppgöres öfver den kostnad Rotehållaren, före Passevolancens antagande, fått vidkännas i och för matsäck , drickspenningar samt karlens och proviantens skju isande till och från mötesplatsen, saint om härtill lägges obehaget deraf alt blifva klan - m K W § I 4.8 Statssamt Allm. Besv.o.Oec.Utsi.Utl. Nlö *]%'. drad af en, ofta nog icke lätt tillfredsställd Soldat, som trott sig finna, att dess kamrat af sin Rotehållare blifvit bättre utrustad, miste Roteliållaren, efter Herr Tolls förmodan, lätteligen finna, alt en ren fördel honom tillfaller genom Passevolancens antagande. b) Inom Hedervärda Bonde-Ståndet'. Af Riksdagsfullmägtige Eric Ersson, Matts Ericsson, Nils Insulin och Lars Soderman från titockholms Läo, A. Johansson Brisman från Skaraborgs Län, P. Pettersson och P. Jonsson från Jönköpings Län, Petter Pehrsson, Lars Larsson och Johan Andersson från Calmare Län, Olof Mänsson och Ola Jeppsson från Blekinge Län,-öa/zs Jansson och Andreas Hansson från Elfsborgs Län, f. d. Talmannen Lars Olsson från Götheborgs och Bohus Län , Petter Andersson, Borje Borjesson och Anders Svensson från Hallands Län, Lars Olsson och Hans Hansson från Gefleborgs Län , samt Nils Strindlund, Jonas Bengtsson, Eric Svanberg och Jon Larsson från Vester Norrlands Län, hvilka Talare, hufvudsakligen uppå enahanda skäl som inom Höglofl.
Förhållandet är sådant för tillfället, och jag tror, alt doctrinen i della fall skall hafva så mycken framgång, alt man skall få se tider, då R. o. Ad. skall erbjuda en helt annan politisk physionomi, än för närvar., och då R. o. Ad. skall med ädel resignation offra både den personliga sjelfskrifvenheten till riksdagsman och representationsrätten såsom särskildt stånd på fäderneslandets altare. Men man kan icke förmena R. o. Ad:s ledamöter, att denna tro ännu icke hunnit intränga i detta Stånd, emedan den icke beror af ögonblickets eller af denna riksdags discussioner, utan af traditioner, som ännu icke hunnit vika, hvilken den ofelbart snart kommer att göra, för den politiska rättvisans kraf och tidens mäktiga ande. Derför tror jag ock att det bästa vore, att så fort som möjligt komma till votering öfver de särskilda förslagen, det ena efter det andra. Jag tror deremot visserligen äfven en sådan votering icke vara ändamålslös; ty det utgör ett intressant bidrag lill en viss statistik för framtiden, att se huru stor minoriteten varit för hvarje förslag. Frih. Hamilton, Hugo: Här är talat om den politiska feber, som uppkommit genom de olika förslag, hvilka omnämnt de allmänna valen. Denna feber har icke minst utöfvat sin ver - Dell 11 Mars f. m. lil kan inom detta Hus; ty det är icke alldeles utan, att ju icke feberskakningar synas uppstå här blott ordet ”allmänna val” uttalas. När jag sammanställer detta med det förhållande, att flere af Ståndets utmärktaste talare yttrat sig emot Gr. Anckarsvärds förslag, så väl i dess helhet, som i dess detaljer, så borde jag måhända hysa samma åsigt, som den, hvilken utvecklades af den siste talaren, att det nemi. icke tjenar lill någonting alt upptaga Ståndets dyrbara tid med försök att utveckla skälen och grunderne för hufvndpunkterne i det förslag, hvilket jag i går i samma hufvudpunkter biträdde, ehuru jag då förbehöll mig att, då mitt särskilda förslag till gemensam tanka förekom, få framställa de skiljaktigheter, som jag i detta afseende hyser.
Wto 56 örn en und. anhållan till K. M., att, i händelse husbehofsbrännerimedlen icke skulle uppgå till den beräknade årliga summan, rättigheten till erläggande af hälften utaf den skatt, som tariffen innehåller, emot brännvinsbränningens idkande under tre månader, endast måste tillgodokomma ägare utaf pannor af 20 k:rs rymd och derunder, strider emot och går ut på icke mindre än ett direct upphäfvande, i väsendtlig måtto, af alla fyra Ståndens fattade beslut, genom hvilka blifvit bifallet, att det skall vara en och hvar till brännvinsbränning berättigad obetaget att anmäla sig till brännvinsbränningens utöfvande, antingen för hela eller hälften af tillåtna tiden, emot, i förhållande derefter, beräknad afgift; tillförseende sig BondeSt., att MedStånden taga detta i öfvervägande vid den förestående pröfningen af Bevilln:sUtsk:s svar på BondeStts återremiss af Bevilln.Utskts betänk. Justerades pleniprottn för d. 22 och 24 Jan. f. och e. m., för den 26 Jan., för d. 29 Jan. f. och e. m. samt för d. 3i Jan. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 9 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tis_ Den 21 April f. m. Tisdagen den ar April 1835. Plenum kl. 10 f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda frän Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 3ao. ang:de ändring i nu gällande lag i afseende på behandling af frågor om oenighet emellan makar; N:o 322. i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af ii § i g cap. Hand.bm; N:o 323. med öfverlemnande af förslag till lag för inrikes oell utrikes vexlar.
M:s nåd. skrifvelse Den 8 Februari. 3o3 med förslag till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd; gifven Stockholms Slott den i Febr. i84o. Remitterades till StatsUtsk. R. St:s till Stats-, Bancooch Riksg:s-verkens öfverseende åren 1835, r8Ö7 och 183g församlade Revisorers berättelser angrde verkställda granskningar: i:o af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:0 af Riksg:ds-verket, samt den åt Riksg:s-contorets styrelse uppdragna utredningen af Götha-canal-bolags samt Malmö f. d. Discont-verk ; och 3:o af de under K. Commerce-coll:m ställda fonder och medel. Frih. Leijonhufvud, Abraham: Jag anhåller att få göra en anmärkning, som torde få bifogas remissen till Utsk. Uti Stats-revisorernes berättelse förekommer en rubrik under benämning: General-tullstyrelsen, som blifvit behandlad af den afdelning till hvilken jag hörde. Afdelningen föreslog, att ett anslag af 8,000 r:dr, kallad den hemliga fonden, måtte gå bort, derföre att denna summa var undandragen revisorernes granskning. Denna mening delades ej af pluraliteten bland revisorerna, hvilka, på sätt betänkandet innehåller, gåfvo en moditication åt framställningen. Dervid har händt, hvad som vanligtvis inträffar, liar pluraliteten begagnar minoritetens ingress, alt conclusionen icke står i' öfverensstämmelse med premisserna. Jag anser mig böra fästa uppmärksamheten på afdelningens tillstyrkande, hvilket icke grundade sig på nyfikenhet att se, huru dessa 8,000 r:dr användes, utan var det sjelfva titeln, hemlig fond, som för mig och afdelningen var anstötlig. Jag anhåller, att få bifoga revisorernas berättelse den del utaf afdelningens prot., som rör denna fråga och hvilket lyder som föijer: Tredje afdelningens utlåtande öfver K. Tullverket. Revisorerne vilja icke bestrida, att K. General-tullstyrelsen fortfarande får disponera äfven ifrågavar.