Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af samma motionär: att förevarande §., bör erhålla ett så lydande tillägg: ”Skulle, genom en eller flere delegares uteblifvande, hinder i förrält”ningens foitgång uppstå, och uppskof i följd deraf inträffa, då åligge delegare, som så förfallolöst uteblifvit, att Landtmätarens resekostnad och ”tidspillan ersätta, äfvensom godtgöra öfrige delegares kostnad och tidspillan. Då ifrågavarande tillägg icke står i rätt öfverensstämmelse med det redan befintlige stadgandet, att förrättningen bör försiggå, oagtadt delegares eller publikt Ombuds uteblifvande, synes detsamma mindre lämpligt och torde ej heller kunna anses behöfligt, då, i det säkerligen ganska sällsynta fall, att någon eller några delegares uteblifvande verkligen orsakar hinder och uppskof i förrättningen, frågan om ersättning för derigenom förvållade kostnader är en rättsfråga, som i alla fall måste, då densamma bestrides, blifva föremål för serskildt utförande vid laga domstol. Utskotten måste således det föreslagne tillägget till denna §. afstyrka. 14 §. Af samma motionär: att, då i allmänhet och med få undantag de nya egolotterne tillträdas efter slutad inbergning af grödan, af den orsak, alt jordbrukaren då kan utså vintersädet och verkställa höstkörningen på egen jord, det icke vore lämpligt att ovillkorligen bestämma skiftes afslutande till våren, en årstid, då de nya egorna icke tagas i bruk; oberäknad!, att vintrarne merendels äro så långvariga, att skiftets utstakning och afslutning icke kan medhinnas förr än in på sommaren. Motionären har i anledning häraf föreslagit en så lydande förändring af slutet utaf denna §. 12 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Utlåtande, IV.o t. — ”då vare sådant tillåtet, dock med villkor, all skiftets utstakning ”på marken och ordentliga afslutande i öfrigt påföljande året ovillkorligen ”sker i så god tid, alt jordegarne icke hindras i tillträdet af sina nya ”egolotter.
Bih. till R. St. Prog. N-.o 1, om Statsverket 1856. Hans Excellens anförde härefter: l:o angående Justitie-Stats-Expeditioneu. Då en af Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 20 October 1848, gjord framställning om inskränkning i antalet af tjenstemännen inom denna Expedition icke ännu blifvit af Eders Kongl. Maj:t till alla delar slutligen pröfvad, torde mig tillhöra att nu å nyo omförmäla denna framställning och hvad dermed slår i sammanhang, innan yttrande angående den för Expeditionens embeisoch tjenstemän behöfliga löneförbättring af mig föreslås. Uti berörde skrifvelse hade Rikets Ständer, med åberopadt stöd af det förhållande att det Byrå-ChefsEmbete, hvilket genom innehafvarens befordran till högre befattning redan år 1845 blifvit ledigt, ännu år 1848 stod obesatt, tillkännagifva den underdåniga förmodan att en bland de tre Byrå-Chefs-befattningar, för hvilka löner funnos på Expeditionens Stat uppförde, skulle kunna indragas och samtlige Byrå-Chefernes göromål bestridas af två sådane embetsman, hvadan Rikets Ständer anhöllo, att Kongl. Maj:t täcktes i nådigt öfvervägande taga huruvida icke sådane förändringar i afseende på Stats-Expeditionen kunde utan olägenhet för ärendernas gång tillvägabringas, hvarigenom en af ByråChefsbefattningarne indroges. Till det Byrå-Chefsembete, hvilket under omförmälde tid hållits vakant, hörde beredning och föredragning i Högsta
Riksdag hade nemligen Secreta Utskottet, uppå ansökning af Gymnasiioch Skol-staten i Strengnäs, beslutat, att pastor Bullers i Södertelje »personeile gratial af några och Nittio tunnor spanmål,» skulle så snart det blefve ledigt, anslås bemälde Gymnasiioch Skol-stat »till förbättring på lönerne, i proportion af hvad för hvar och en kunde brista.» Och detta beslut, som af Kongl. Maj:t den 17 Februari 1730 bifölls, gick derefter i verkställighet, på grund hvaraf ännu af krono-tionden från Öknebo härad 96 tunnor äro anordnade lektorerne vid Strengnäs gymnasium jemte Skol-staterne i Strengnäs, Nyköping, Örebro, Askersund, Södertelje, Mariefred. Trosa och Thorshälla, hvaremot till Södertelje pastorat saknad vederlags-spanmål. Att 36 tunnor krono-tionde, anslagne af konung Gustaf den I:ste och i 1559 års räkenskaper upptagne såsom ständigt vederlag, med privilegii-rätt tillhöra Södertelje pastorat, anser Kammar-kollegium i underdånighet af hvad sålunda förekommit vara ställdt utom allt tvifvel. Lika litet som kyrkoherdens rätt till detta vederlag kan förringas deraf, att under de oroliga tiderna efter denna konungs död. beloppet förekommer minskadt, möjligen genom vederbörandes okunnighet om sina rättigheter eller oförmåga att göra dem gällande, lika litet inflytande derpå har den omständigheten, att sednare konun - 6 StaisUtskottets Utlåtande, N:o St? 4. gar och furstar, då de af personlig nåd ökat anslaget för dåvarande kyrkoherdar, i sina härom utfärdade Bref sammanblandat tillökningen med det ständiga vederlaget, hvarigenom äfven det sednare antagit ett falskt utseende af personligt anslag.
Be tänkande, N.-o i5. bibehållande af Stapel-stads-rätten, måste Commerce-Collegium beredas tillfälle att tillse, huru den fullgöres, och det synes både lämpligt och rättsenligt, att Handels-Societeterne, såsom derföre ansvarige, böra ådagalägga, att skyldigheten blifvit fullgjord. Deri innefattas också en beständig erinran om import-förbindelsen, som måste anses håde gagnelig och nödig, då, innan sådan controll blef föreskrifven, det inträffat, att importen blifvit åsidosatt och saltbrist visat sig, hvarigenom denna, äfven för den fattigaste oumbärliga, vara blifvit betydligt fördyrad. Då Tullkamrarne icke lyda under Commerce-Collegium, är det icke lämpligt, att upplysningar i detta ämne af Collegium derifrån hemtas; hvaremot Magistraterne, som i Commerciela mål omedelbart äro underordnade bemälde myndighet, så mycket heldre böra tillkomma den dem ålagde befattningen, som, då importen för ett år öfverskjuter det föreskrifne beloppet, sådant får tillgodoräknas för ett efterföljande år, så vida öfverskottet då finnes i behåll, hvilket endast af Magistraterne kan undersökas och bekräftas. På dessa skäl, och som dessutom den föreskrifne iagttagelsen icke kan anses för Handels-Societeterne serdeles betungande, då den icke oftare än en gång om året ifrågakommer, kan Utskottet icke tillstyrka den förändring af ifrågavarande föreskrift, som af motionären blifvit föreslagen. De rättelser af andra momenter i 1828 års Kongl. Kungörelse, som motionären dessutom förmenat vara nödiga, i följd af den under senare tider medgifne befrielsen från skyldigheten att hålla vissa salt-upplag, äro till sin beskaffenhet icke närmare uppgifne, och all undersökning derom synes så mycket mera vara öfverflödig, som den åberopade författningen redan i sin helhet upphört att vara gällande, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen, äfven i denna del, må få förfalla.
Dessa hjertan voro lackröda, omgifna af ett gult band med blå kanter (svärdsordensband) på hvilket stod Kärlek på ena hjertat och Trohet på det andra. Lågorne ur dessa tvänne kolossala hjertan voro alldeles förfärliga, och sågo visst ut, som les serpens de l’enfer, om hvilka Victor Hugo talar. Både figurer och hjertan stodo på en grön mark, der stora fasliga blommor växte rakt upp i vädret. Under allt detta stod: N:o 117 JOHAN BOLD och STINA ANDERSDOTTER. Under detta åter var textadt med gult och rödt: »Älskade maka! Din ständiga hälsa och välgång är mitt kärleksfulla hjertas varmaste önskan!» Först på andra sidan börjades det egentliga brefvet, allt textadt med åt venster liggande Banko-styl, och lät så här: »Huldaste vän! Med en trogen makas öm»maste känslor tecknar jag dessa rader för att »meddela dig mitt tillstånd. Jag ankom hit till »vår bestämmelseort den förste dennes, och jag »befinner mig någorlunda efter omständigheterne; »men saknaden af dig, min hulda maka! är redan »ganska kännbar för mig; men hvad skall man »säga? En soldat får icke alltid njuta lugn och »sällhet hemma på roten hos en älskad maka; »utan ofta slita sig utur kärlekens armar och gå »mödor och besvär till mötes; men så länge Gud »förlänar mig hälsan som hittills, så uthärdar jag »med nöje och tålamod mina pligter mot Konung »och fosterland, och lifvas af det glada hopp att »jag efter mödor och besvär får hvila mig vid en »älskad makas sida, ty här hotar mig visst inga »faror som för evigt kunna slita mig utur din »hulda famn. Vi höra icke stridens åskor ljunga »omkring oss; väl hafva vi här inhemska fiender »att bevaka, men deras anfall äro icke farliga; »det enda vi kan hafva att frukta för dem är:
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt att i afs:de på ifrågav:de § blifvit yrkadt, af åtskillige talare afslag, med bibehållande af §:ns nuv:de lydelse, och af Gr. af Ugglas bifall till det af honom i Betänk, bifogad reservation afgifna förslag, biet' propos. till bifall å Utsk:s förslag framställd och besvarad med Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om lt. o. Ad. med afslag å Utsk:s förslag behagade besluta att ifrfigav:de § i nu gällande Författning må förblifva oförändrad, samt efter denna propos:s besvarande med starka Ja jemte i'20 Deli 18 Juni. ett elier annat Nej, förklarade det lian härvid funnit Utskis i afside på dessa §§ afgifne yttranden biföllos. Hr Gr. o. Landtm, framställde härefter att Utskis förslag i öfrigt innehöll några smärre förändringar, rörande dels myntbestSmmelser som blifvit utförde i riksmynt, och dels §§:nes nummerordning, samt hemställde derjemte om It. o. Ad. till dessa förändringar lemnade sitt bifall. Ropades Ja. Föredrogs K. M:s den 17 dennes f. m. ankomna och på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St:r, ang:de utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen. Hr Tersmeden, Nils: Då det anförande jag nu går att afgifva icke är ett af de kortare, får jag på förhand anhålla om R. o. Ad:s benägna öfverseende, att jag tager Ståndets tålamod i anspråk, ett öfverseende, som jag anser mig desto heldre kunna påräkna, som här är frågan om en lagstiftning af den aldra största vigt för samtid och efterverld. Hr Tersmeden upläste härefter följande: Den korta tidrymden mellan bordläggningen och föredragningen af denna Kongl. Propos. har gjort det för mig omöjligt att taga så fullständig kännedom af dess innehåll och af de motiver, som legat till grund för densamma, som jag det hade önskat.
Räfflaoch Ingarps gölar måste sänkas jemte Ingarpssjön, så vida de dem omgifvande till minst 140 tunnland uppgående sanka marker skulle kunna odlas. Med anförande af dessa förhållanden har derföre den för detta företags utförande utsedda Arbets-direktion, som låtit genom Löjtnanten A. Liwijn upprätta förslag öfver kostnaden för de afloppsgrafvar, som erfordrades för torrläggning af nyss omförmälda vattendränkta trakter, uti en till Kongl. Maj:t ställd, genom Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader till Kongl. Majit insänd skrift, i underdånighet anhållit, att då genom sednast ifrågasatta arbeten, beräknade enligt Löjtnant Liwijns förslag att kosta 15,420 R:dr, en jordvinst skulle erhållas af omkring 520 tunnland, eller mer än tio gånger den vinst, som genom kanalarbetet mellan Qvarnarp och Hafraviks-sjön för ungefärligen samma kostnad kunde åstadkommas, samt de båda strandegarne omkring sistnämnda vattendrag förklarat att de icke numera önskade någon sänkning af samma vattendrag, den ursprungliga planen för ifrågavarande sjösänkningar måtte så ändras, att de föreslagna arbetena mellan Hafraviks-sjön och Qvarnarps qvarn finge derifrån utgå och med användande af de medel, som derigenom besparades, i stället upptagas afloppsgrafvar från Mellby göl till Solgen, samt från Ingarps och Räffla gölar till Ingarps sjö, i enlighet med det af Löjtnant Liwijn upprättade kostnadsförslag. Vid öfverlemnande af denna underdåniga ansökning har Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader anfört, att orsaken, hvarföre afdikningen föreslogs ofvanom Hafravikssjön, fastän resultatet af detta arbete måste blifva ringa i jemförelse med den kostnad, som detsamma erfordrade, vore att tillskrifva vederbörande jordegares då yttrade önskan att sjösänkningarne och rensningarne skulle sträckas ända till Qvarnarp, men att, sedan jordegarne numera öfvergifvit' denna plan, vigtiga skäl syntes tala för den förändring i utdikningsföretaget, som intressenterne ifrågasatt; och funne Styrelsen sig alltså böra tillstyrka bifall till Direktionens ansökning.
539 godkännande med vilkor, eller inskränkes till en del af vexelns belopp, eller kan den person icke anträffas, på hvilken vexeln är dragen; åligge innehafvaren, der han ratt till återgångstalan förvara vill, att protestera, uti stad senast å första dagen, och på landet, å andra dagen, sedan svar lemnats, eller bordt lemnäs, eller underrättelse erhållits, att den, å hvilken vexeln var dragen, icke kunnat anträffas, och förfare i öfrigt på sätt i '7 kap. sägs. 30 §. Godkännes vexel med vilkor, och har innehafvare deremot ej protesterat; ege innehafvaren mot godkännaren ej annan rätt, än den som genom godkännandet medgifven är. 31 §. Ej vare någon skyldig att godkänna vexel, som på honom dragen är, med mindre han sjelf uttryckligen sådant vexelgifvaren tillåtit, eller för sådant ändamål mottagit betingad valuta. Bindes han dertill, fylle all skada, der han godkännande ändock vägrat. 32 §. Ilar godkännaren råkat i konkurstillstånd innan vexel Lill betalning förfallen är; åligge innehafvaren, så snart han derom kunskap fått, att emot godkännaren protestera, och förfare i öfrigt på sätt i 7 kap. sägs. 33 §. Vill den, å hvilken vexel dragen är, densamma efter upptagen protest godkänna; må innehafvaren ej vägra att godkännandet emottaga, derest vexeln ännu i hans värjo är, Dock skall godkännaren i thy fall protestom kostnaderna ersätta. 5 kap Örn vexels förfallotid; så ock om betalning af vexel. 34 §. Vexel skall å den tid infrias, hvarå den till betalning ställd är. 35 §. Är tiden för betalning af Vexel utsatt i visst antal dagar från utgifvandet eller från uppvisandet; vare den dag oräknad, då utgifvandet eller upp - 540 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 2/3. visandet sker. Är betalningstiden bestämd i månader,• då skall räkningen ske efter dagnummern från den ena månaden till den andra.
Utskottet, som på sätt vid § 37 i Bevillnings-stadgan blifvit nämndt, al sakkunnig person inhemtat närmare upplysning i fråga om möjligheten att förändra föreskrifterna, dels om tiden för mantals-längdens aflemnande, dels om tiden för afslutande af Bevillnings-beredningarnas samt Taxerings-kommittéernas arbeten, har dervid fått den upplysning, att bestämmelsen om liden för mantals-längdens aflem nande omöjligen kan, såvida den skall åtlydas, undergå någon förändring. Vid detta förhållande och då Utskottet icke kunnat undgå inse vigten deraf, att nödig tid må finnas för Bevillnings-beredningarnas arbeten, har för Utskottet någon annan utväg icke återstått, än att, på sätt vid §§ 36, 37, 38 och 44 i Bevillningsstadgan är föreslaget, hemställa om förändring af föreskrifterna om de tidpunkter, då Beredningarnas och Taxerings-kommittéernas arbeten böra vara afslutade; och anser Utskotet att, genom hvad sålunda blifvit föreslaget, något behof att framflytta tiden för mantals-längdens aflemnande icke vidare förefinnes. Då likväl mycken vigt ligger derpå, att den i detta hänseende bestämda yttersta tidpunkt icke öfverskrides, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att Rikets Ständer måtte stadga ett bötesansvar af 3 R:dr för hvarje dag, som utöfver Mars månads utgång med aflernnandet af man talslängden fördröjes. Beträffande den ifrågasatta förändringen af uttrycket »Bevillnings-laxeringen», så och enär detta uttryck, i den ordställning detsamma förekommer, icke är oriktigt samt §:n i denna del blifvit af tre Stånd godkänd, anser Utskottet sig härutinnan icke kunna tillstyrka någon ändring. I händelse af bifall till hvad Utskottet sålunda föreslagit, torde bilagde förslag till förändrad lydelse af ifrågavarande § varda bifallet. § H Denna § är af Presteoch Borgare-Stånden och i de flesta delar äfven af 54 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande M 54. Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallen. Sistnämnda
Frankrike med sin industrie och stora varqt l verkning, men förhållandet är alldeles tvärt» om. För öfrigt lior jag mig med ali trygghet kunna påstå, atr Sverige med ett upplyst användande af dess skogar, Bergvek, Strömmar pcb på fleste ställen förträffeliga jordmån äga fördelar, hvars välgörande inverkan, till Landets förkofran, äro oberäkneliga, och kunna täfla med hvilket land som helst: mep man synes vilja mqtarbeta utvecklingen af dess förmåga emedan den kan häoda vore mindre fördelaktig för n|gra Individuer; men har väl det i tio år bepröfyade besparingsoch indragningssystemet varit mera gynnande för det allmänna välståndet, eller för Bankens Credit, än det systéine sorq genom en liflig circulation sätter krafterna uti den verksamhet, so,m är så gagnelig för den stora allmänheten. På man uppgör en jemförelse af det allmänna förmögenhetstillståndet nq och för tio år tillbaka, huru utfaller den till näringarnes fördel, äfvensom om man antager möjeligheten att undvika alla missbruk, hvilken är det, utom Hufvudstaden , som vid denns jämförelse icke * ser mera välmåga och mera rikedom i senare gn i förra fallet, då fattigdomen och vanmagten nu mera med hvarje dag tillvexa Hvad vöre Skåne utom den så mycket öfverklagade MalmöDiscont hvars tillvarelse upphört? och hvad hade Sverige varit ptan de flera millioners tillökning af RörelgeCapitalet år iflop? kanske hemsökt af Rikets Fiender i denna. Hufvudstad, lör hvilken det nu synes att landets interesse måtte yika. Dg t stora misstaget Den II September f. m. Jivilade derpå, att då varande Ständar ej skiljde Stålens skuld från Bankens, men då detta sorgfälligt undvikes, hvarföre uppställa så många hinder emot de systémer sorn satt England på höjden af sin rikedom och politisk* styrka, som kommit förenta Staterna att förkofra §ig till en förökad rikedom ojemförlig med andra Staters, i anseende till den hastighet hvarmed den till vext-.
Domaren icke är tillständigt ändra dest en gang gifna bcfiut, dä deremot det bwarken rån eller bör misttydas, at mid til erhållande nya uplysningar och skäl rätta eller jemka hwad som uti osconomckkL angelägenheter befiutes, hälst enär såsom förberördt är ännu icke om wcrkställigheten af beslutet någon sxxLclirion einaucrat: sä magar hos Högwälborne Herr ö-iron och Landtmarskalkcn samt Högloft. Ridderstapct och Adeln jag ödmjukast utbedja Den 23 Maj. 23Z wig frihet at i lika ödmjukhet upgifwa och anföra de reNexionelsom mig nuniera förekommit i afseende pä ostvan mer omförmälta förskager och beslut. At Rikfens HöglobStänders Landus mätte göra ofwanberörde undsättning med twä millioner R:dr tiLiico, kan jag desto mindre hafwa nägot at påminna emot, som jag fast häldre önstar, at denne summa kunde, med iakttagande af den försigtighet, hwarom jag ock äk försäkrad at^denne penninge-försträckning icke mä werka pä Sedelmyntets valeur, förökas, hälst ä ena sidan, genom länets erhällande af Lanlleu, Riksstulden Zraveras med mindre räntebelopp än genom private län, och ä den andra såmedelst mindre private län behöstvas, hwilket äter minstar de olägenheter och betänkligheter, som enligt hwad häk nedanföre förmälas skal, private län, med de nu förestagne tvilkor, oundwikligett mäste medföra. Icke til förtigandes, at dä iMnllen blifwer fordringsägare, äterbetalningstiden bäst kan lämpas efter Rikets inbyggares nu utblottade, men efter handen ater kiltägande tilständ. Men hwad angär dett delett af Högloft.
Gitter Directionen dä ej visa, att den inträffade oförmågan härrört af en sky nd arnt öfver gående tillfällighet, och att Banken alla små borgenär, r förnöja kan, åligger Konungens Befallningshafvande att Bankrörelsen inställa låta, och, i fråga om Actie-Bank, öfverlemna målet åt Rätten, som beslutar, att Banken skall till concurs afträdas; men, i fråga om Solidarisk Bank, sammankalls Konungens Befallningshafvande skyndsammast Bankens delegare, och höre dem, om de kunna genom ny insats gena-t sätta Banken i tillstånd att Bankrörelsen fortsätta; förmå de det ej, öfver lemnäs målet till Rätten, som försätter Banken i concurs tillstånd. 9 3 inom. gillades. 10 gillades, nied den förändring, atti 1 morn., 1 stället för inom irenne år, antogs inom tvänneår, hvadan äfven 3:dja Bih. till R, Se, Prot. Vt dr. ilen 19 Mars 1835. moro., skulle derefter rätta?., ii §. gillades. 12 §. riUadcs, med den förändring, att i 3:uje moro. orden: och vare omsättning deraf förbuden, skulle utgå. i3 och i4 jF.dP. gillades. i5 J\ erhöll följande lydelse: En gång hvarje är skall ordinarie Bolagsstämma hållas, dervid Ledamöter i Directionen och Revisorer utses, samt beslut fattas om Bolagets öfriga angelägenheter-, till följd hvaraf 16 §., sorn i öfiigi gillades, lionie sålunda förändras: Före den ordinarie Bolagsstämman böra de vid den föregående valde Revisorerne jemte m. m, I j gillades 2: Cap.. Om Actie - Bänk.. 18 § „ 1 morn. gillades, men a morn. ansågs böra utgå, 19 §. 1 moro. skulle erhålla följande lydelse:
1 mindre bränneri får pannans rymd ej understiga tolf, och oj öfverstiga tjugu kannor; och vare, der mäskvärmare begagnas, största pannerymd femton kannor, allt med inberäkuing af två kannors kokrum. § 8. På samma egendom å landel, eller gård eller lägenhet å stads område, får bränvin icke samtidigt lili verkas i flera än ett bränneri, ej heller i samma bränneri flera än en redskap finnas. Med egendom å landet förstås här hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugård, der utfodring sker. § 9. Bränvinstillverkning, hvartill jord berättigar, må ej annorstädes än å samma jord utöfvas. § 10. Den som vill tillverka bränvin, utan att genom jords innehafvande vara dertill behörig, gore derom ansökning, om han å landet bor, hos Kongl Majrls Befallningshafvande i länet och, om han i stad är boende, hos Magistraten. Vid ansökningen foges bevis, som hans behörighet styrker. Derest sökanden linnes vara lill hundteringens utöfning behörig, varde tillståndsbref för honom utfärdadt. ExpeditionsUtskottets Forsing lill underd. Skrifvelse N:o 425. 315 Besvär öfver Magistrats eiler Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i sådan fråga anföras på sätt i § 45 af Fabriksoell Haudtverks-ordningen föreskrifves. § 11. Bränvinstillverkning i större bränneri skall, minst 6 veckor före den af de två tillåtna månaderna, under hvilken tillverkaren vill handteringen företaga, hos Kongl. Mäj:ts Befallningshafvande skriftligen anmälas, hvarvid uppgifvas tid och ställe för tillverkningen, jemte beloppet deraf. Vid anmälnirigsskriften foges antingen tillståndsbref, som i § 10 omförmälcs, eller ock bevis, alt tillverkaren eger eller innehar särskildt skattlagd jord. Vill någon för begge månaderne sig på en gång anmäla; bafve dertill rätt.
Behofvet af ett förlags-kapital för långvårds-ulgifternas bestridande är utan tvifvel af förvaltningens beskaffenhet påkalladt, och den utväg för erhållande af en dylik fond, som fångvårds-slyrelsen uti sill förenämnda underdåniga utlåtande föreslagit, synes ock Rikets Ständer vara den lämpligaste. Då emellertid af räkenskaperna inhemtals, att styrelsens skuld lill Slats-konloret under de sednare åren något nedgått, anse Rikets Ständer ali en summa al 250,000 R:dr Banko, eller 375,000 R:dr Runt, bör blifva för ändamålet tillräcklig, hvadan Rikets Ständer medgifvit Fångvårds-stvrelsen rättighet, alt för ifrågavarande behof af stats-medlen tillsvidare innehafva en summa af högst 375,000 R:dr R:mt, häruti likväl inberäknadt ofvannämnda i styrelsens hulvud-bok balanserade kapital-belopp af 122,626 R:dr 36 sk. 6 rst banko. liro Då, efter hvad Rikets Ständer erfarit, E. K. M:l, jemlikt Nådigt bref den 23 Juli näst lidet år, beviljat Provincialläkare och deras vederlikar, samt dem, som deras tjenst bestrida, ökad ersättning för mediko-legala hesigtningnr och det å Andra flufvudl it el n lör delta ändamål uppförda forslags-anslag af 0,000 ll:dr härigenom torde för framtiden blifva otillräckligt för det. afsedda behofvet, hafva Rikets Ständer funnit omlörmälda forslags-anslag böra förhöjas lill 10,000 R:dr. 12:o Till följd af E. K. Mös Nådiga lörslag, angående upphörande af de till särskilda verk utgående ljuspenningar, borde, enligt den Nådiga Propositionen, förslagsanslaget till skri)-water/alier och expenser, nu utgörande 23,915 R:dr 94 öre, minskas med ett ljuspenningarne motsvarande belopp af 1,820 R:dr.