Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skulle helt visst förlåta henne, om hon i förargelsen började att dugtigt slamra med kopparna och släppa en eller annan thesked i golfvet för att störa mannens oartiga sömn. Åtminstone kunde väl ingen förtänka henne, om hon toge bort grosshandlarens kaffekopp, af hvilken han ännu ej smakat mer än ett par droppar. Det är alltid tråkigt att se en kopp stå så der och skräpa, sedan allt det öfriga är undanflyttadt. Men fru Louise hämnas icke. Hon tyckes vara en engel i en liten blondins skepnad. Tyst och försigtigt rödjer hon undan hela kaffeservisen med undantag af mannens kopp och sätter sig sedan tåligt på en stol bredvid divanen, der hon roar sig med att hviskande prata med sina små barn, Ludvig och Augusta. Så tyst samtalet än i början är, kunna barnen dock ej i längden återhålla sina röster och ett klingande skratt låter allt emellanåt höra sig. – Akta er att väcka pappa! säger frun. Hon behöfver väl ej egentligen frukta att väcka honom, emedan han aldrig insomnat; men det förargar honom ändå att höra dessa tecken till lif och glädje, då han sjelf är dåsig och tråkig. Han låtsar derföre vakna och säger i en mycket sur ton: – Kan du då ej gå och leka med barnen på något annat ställe? – Jo, om du befaller. Vill du sofva? – Du kan väl se det. Jag behöfver en halftimmas hvila. – Då går jag ... Måtte du vara vid bättre lynne, när du vaknar! – Adjö, min vän! – Sof godt! – Sof godt, upprepar mannen, sedan frun gått. Hvem f-n kan sofva i en sådan värma! Vi behöfva väl knappt påminna våra läsare om den olidliga hettan under vissa dagar af Juli månad detta år, en hetta, som blef odräglig genom den ihållande torkan, hvilken beröfvade luften hvarje tecken till fuktighet och hotade att alldeles ruinera de borttvinande träden och det gula, halft förbrända gräset. Grosshandlaren August Marin var gudnås genom sin kroppskonstitution särdeles disponerad att lida af värman. I dag kom dertill en egen omständighet.
Om det verkligen inträffade att den cläss-ledaihbt, som erhåller en kallelse, genom allmänt val, ytt vara sitt folks ombud i dess offentliga angelägenheter, mera glömde sitt ständ1 och sina enskildheter, än den, som af sfn dass dertill utsåges; då borde alla andra betänkligheter möjligen vika, och district-valen vore då de enda tillfyllestgörande. Men vi hafva redan anmärkt det, förhållandet är icke sådant. Det är lika sant, både alt de folkombud, sorn blifvit valde under de öbevekligäste Ståhdsförhåilanden, ådagalagt sant medborgerlig! sinnelag, och att de, som blifvit 20 Bilaga IV.-o 2 lill Constitulions-Utskottets Memorial, lV:o 38. valde clistrictsvis, kunnat svika i denna egenskap; man jemföre t. ex. Villéles Kammare med en och annan Svensk riksdag. Kan det likväl å andra sidan icke nekas, att skråanda och ensidighet lätteligen och måhända oundgängligen utveckla sig ur class-valen, så mäste dessa uppblandas med, districts-val, i fall detta med, någon conseqvens låter verkställa sig. Emot det öfverklagade onda, så väl som emot allt ondt , gifves ingen, annan någorlunda tillräcklig borgen, än samvetet, och delta, låter sig genom ingen lag framkalla. Den medborgare, sorn har samvete, skall icke förråda sitt fäderneslands intressen för sitt stånds. Alla andra garantier, ehuru, ingalunda föraktliga, äro dock af en lägre ordning. Högst ibland dem står ärelystnaden. Så, allmänt, erkänd är nödvändigheten af ett samvete, alt åtminstone den offentlige mannen, om han saknar, det, likväl vill, synas, sorn om han utmärkte sig för denna egenhet. För väckandet och underhållandet af en sådan ärelystnad, sörjer vallagen derigenom , att. den,mångfaldigar tillfället till, candidaturer.. Men huru skall detta, sammanjémkande blifva ett organiskt?, huru, skall; det kunna erhålla en, rationel grund?, eller eger det verkligen en sådan?
Ländet och i Städerna skola förrättas under de twenne sista mänaderne a/ äret, och Beredningarne wara fullbordade inom den sista Markit päföljande äret; bwarefter Taxeringarne böra för Stockholm af Öfwer-Stäthäiiaren, samt för de öfrige Städerne och Landet af Landshöfdin. garne, sä tidigt utsättas, att de till den 15 Maji warda för det löpande äret fulländade, sä wida icke i nägot Län Landshöfding skulle finna en senare Termin oundwikligen nödig, i hwilket fall tiden, sä wäl för Taxeringarnes fullbordande, som för Debetsedlarnes utgifwan. de mä efter Landshöfdingens ompröfwande be. siämmas, dock ej senare, än i förra afseendet till den sista Junii, och i senare fallet till den Lv Julii, äfwen som den för insändandet af sam man - Den 16 Oetober. »85 mandraget öfwer Bewillningens belopp till Landshösdingarne, i iz. Mom. till den 15 Augusti utsatte tid, dä kommer att förlängas lill den ig September." Sid. 28. 14. Mom. "Inom, slutet af Januarii mänad hwarje är äligg Öfwer-Stäthällaren för Stockholm, och Landsböfdingarne hwar för sitt Län, att till Riksens Ständers Fullmägtige uti Banken och Riksgälds. Contoiret, ej allenast in. sända fullständig sammandrag, hwilka upptaga den efter Förordningens serskillta Artiklar cch Tariffer i hwarje Taxerings-District sig besilgande hela Bewillnings.Summa, utan ock in. berätta, huru mycket deraf infiutik, och hwad med säkerhet af det dä ännu utestäende kan päräknas, sä wäl som anledningarne till de afskrifningar och restantier, som derwid kunnat inträffa." §. 6. Sid. 28. 1. Mom. "Hwad Taxeringsmännen päfört och stadgat, blifwer utan ändring fastständande, sä wida ej den skattskyldig sjelf eller genom skrifteligen befullmäktigad!
Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 3i Mars är vordet bestämdt, till Banken från Myntverket ingått, Banco-Fullmägtige ansett nödigt att göra Mynt-styrelsen uppmärksam på den närmare likhet, som desse Jrdels-skiilingsstycken, i afseende på storleken, vigten och framsidans prägel egde, till det nya silfvermyntet af tolftedels-riksdalers-valeuren; och alt förfalskningsförsök, till våda för allmänheten och möjlig förvillelse äfven för Bankens Casseurer, deraf skulle kunna föranledas; i sammanhang hvarmed Fullmägtige ock låtit foga anstalt, att, med utgifvandet af desse nyare slags sjettedels-skillingar, komme att fördröjas, så länge Banken ännu ägde af de vid Avestad präglade något qvar, att för de dagliga vexlings-beliofven använda. Sedermera, och efter det Bankens Commissariat tillkännagifvit, att utaf sistberörde vid Avestad präglade |:dels-skillingar endast 3:ne fjerdingar återstodo, hvilka sannolikt icke komme att räcka utöfver en tid af a:ne månader, hafva Banco-Fullmägtige den 7 sisth November beslutat, att om detta förhållande underrätta Mynt-styrelsen, som, uti meddeladt svar af den 19 November, uppgifvit, det den förändring egt rum med större delen bland de till Banken aflemnade, å Kongl. Myntet präglade i:dels-skillingsstycken, att, å bröstbilden på framsidan, blifvit anbragt ett draperi, som 46 Berättelse af Banco-Fullmägtige. icke finnes å tolftedels-riksdalers-stycket, äfvensom att de förstnämndes kant är slät, då det senares utgöres af en perlrand; förmälande Mynt-styrelsen, att några andra jemkningar i den af Kongl. Mai:t fastställda ritning ej utaf denna Styrelse berott att vidtaga; men att, uti dess på
Ständer att för hvarje ny statsregleringsperiod besluta, hurri berörde ränteoch amortissementsutgift, så länge den är af nöden, må bestridas; och g) att, såsom hittills, på den enskilda industrien ocf) företagsamheten i landet må ankomma att företaga och utföra de smärre jernvägs-banor, hvilka för kommunikalions-behof af mindre utsträckning erfordras, dock att ingen sådan bana, som kan hänföras under egenskapen af allmän väg, må kunna sättas i verket, innan Kongl. Maj:t, efter skedd anmälan om banans rigtning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse; lärande, på sätt under redan förfluten tid tillgått, det böra på särskild pröfning i hvarje fall bero, om och i hvilken mån dylika företåg må af staten understödjas, vare sig genom direkt anslag, eller helst med lån af allmänna medel. Till hvad jag sålunda i underdånighet anfört och föreslagit, utbeder jag ifiig slutligen att endast få tillägga några ord, för alt bemöta det inkast, som möjliget) kunde komma att förebringas om bristande öfverensstämmelse mellan de åsigter. hvilka nu skulle göras gällande och de beslut, som Kongl. Maj:t i jernvägsfrågan förut, uppå min underdåniga föredragning, meddelat. När Grefve A. von Rosen, i början af Maj 1848, inlemnat sin underdåniga ansökning om understöd från statens sida till anläggning af en jernväg mellan Örebro och Hult, aflat Kongl. Maj:t icke 12 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, M 4. något förslag till Rikets Ständer om ett sådant understöds beviljande; med kännedom deraf, alt under riksdagen väckta enskilda motioner angående åtgärder till befrämjande af jernvägsföretag i Sverige, ännu voro beroende på Rikets Ständers handläggning, öfverlemnade Kongl. Maj:t blott ansökningshandlingarne till Stats-ulskottet, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle ali närmare öfverväga hvad åtgärd å det allmännas sida i afseende på det vigtiga ärendet vöre att vidtaga.
Den andra af Hr Ribbings nu upplästa motioner blef derefter till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n remitterad. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s mern. N:o 1, ang:de lillö kad cancellipersonal vid Utsk. Föredrogs StatsUlskis mern. N:o 2, med anmälan om 3:ne Landshöfdingars inväljande till ledamöter i Utskottet. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då StatsUtsk:s förevarande mern. icke innefattade någon hemställan eller något förslag, utan endast en underrättelse derom, att R. o. Ad. till ledamöter i Utsk. invalt 3:ne Landshöfdingar, om hvilket förhållande R. o. Ad. förut ägde kännedom, samt deraf följde, att icke någon propos. hvarken till bifall eller afslag kunde framställas, så ansåg H. Ex. sig böra hemställa, om R. o. Ad. bifölle, alt SlalsUtsk:s mern. N:o 2, såsom icke föranledande till någon åtgärd af R. o. Ad., blefve lagdt till handlingarne. Ropades ja. Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från Presteoch BorgareSt:n af d. 25 samt fran BondeSt. af d. 24 och 27 dennes. Frih. Cederström, Thure Fredrik, uppläste följande:
Jag yrkar derföre äfven ändring uti StatsUtskottets tillstyrkande af denna partiella Statsutgift. s 1 > Den 5 Julii f% mt 39 Uti 6;te punkten förekommer StatsContoirets hemställan om öfverflyttande från 8;de hufvudtiteln af 3oo R;dr för döda kroppars besigtigande till s:dra hufvudtiteln, hvilket StatsUtskattet tillstyrker; äfven som summans ökande till 5ooo R:dr. För min del finner jag att denna utgift i anseende till sin egenskap af obe«i stämd, helt och hållet tillhörer 8:de hufvudtiteln, såsom innefattande extra ordinarie utgifter, och kan jag icke inse orsaken hvarföre denna öfverflyttning hör äga rum Jag föreställer mig att den föreslagna tillökningen till 3oao R.dr E:co, måtte grunda sig å de förra årens erfarenhet, och jag kan således ingenting anmärka emot sjelfva summans, sålunda upptagande i Statsanslaget Uti lytde punkten förekommer en beviljad löneförhöjning för OfverlntendentsCanzliet, hvarvid jag afven tar mig friheten begära StatsUtskottets uppmärksamhet af samma skäl, som jag förr åberopat och alltid skall åberopa emot alla partiella regleringar, under det den stora regleringen med Embetsverken ännu är oafgjord. Uti i8:de punkten tillstyrker StatsUtskottet att anslaget till skrifmaterialier och expenser, samt ved och ljuspenningar för Collegierne m. fl. publike Verk, matte ifrån 42,54o
Sista Riksdagsbeslutet, som innefattar Riksdagskallelsen, bestämmer väl dagen för det Lagtima Riksmötets början; men då Konungens rättighet alt derförinnan påbjuda en Urtima Riksdag är och måste vara oförkränkt, och Grundlagen icke stadgar, huru länge Konungens beslut i denna omständighet bör afbidas, innan vederbörande skola gå i författning om valen till den Lagtima Riksdagen; så kunna desse icke annat, än stanna i den största villrådighet om sättet att sig härutinnan förhålla. Erfarenheten lärer ock besannat, att olika meningar i detta afseende kunnat uppstå, hvilka möjligen föranledt grundlagsstridig åtgärder, derest icke Konungen sjelf, och dess tillförordnade Regering under Hans Majrts egen frånvaro på resor, genom Circulairebref erinrat vederbörande om hvad de hade att iaktta - Den 12 Februarii f. m. ga, rörande valen till nu påstående Riksdag, som är den första Lagtima, sedan Grundlagen stiftades. Det vore öfverflödigt att bevisa, och tidödande att utveckla de vådliga följderne af en sådan villrådighet för kommande tider. Man kan icke alltid göra räkning på en styrelse, nog ädelt och constitutionelt sinnad, för att sjelfmant fästa sina underlydande organers uppmärksamhet på deras åligganden mot NationalRepresentationen. Man bör tvertom så taga sina mått och steg, att de afse äfven den olyckliga händelse, om en Regering skulle försöka lägga hinder i vägen för Riksens Ständers sammanträden, eller åtminstone uppehålla dessa längre, än Grundlagen medgifver. Då är det ostridigt af yttersta vigt, att denna Grundlags stadganden äro bestämde, på det de auctoriteter, hvilka besörja Riksdagsmanna-valen, icke må med någon föreskrifternes otydlighet kunna undskylla deras uraktlåtenhet; äfvensom att det ansvar, som de i sådant fall äro underkastade, finnes i sjelfva Grundlagen utstakadt och icke göres beroende af en tillfällig tolkning vid tillämpningen. På grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, hemställer jag vördsamt till Höglofl. ConstitulionsUtskottets upplysta pröfning, om icke dels ett tillägg borde göras uti ix §.
1 Felskrivning för Riksdagsordningen! 2 Voteringarna ang. § 37 regeringsformen ägde rum den 4 aug. Aug. 1812. A. G. Mörner. Söndagen den 9 Aug. kl. 1 ., 10 f. m. sammanträdde Constitutions Utskottet in Pleno. Herr Överste Schönström, Biskoppen D :tor Faxe, Doctor Wijkman och D :r Falk, samt Riksdagsmannen Lars Israelsson voro hindrade att i dag sammankomsten bivista. Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf att Utskottet blifvit sammankallat i afsigt att öfverlägga om de ämnen som innehållas uti Kongl. Majt:s Nådiga proposition af den 7 innevarande, rörande förslag till förändring och jemkning af vissa §.§. i Regerings formen, hvilken Nådiga Proposition till Utskottets handläggning blifvit remitterad, jemlikt, från samtelige Riks-Stånden ankomne Protocolls Utdrag, som uplästes.1 Kongl. Majt :s högstberörde Nådiga Proposition uplästes och blefvo de föreslagne förändringarne med Grundlagens närvarande stadgande jemnförde, hvarefter Propositionen lades på bordet, på det Ledamöterne måtte äga tillfälle att till nästa sammankomst om den samma inhämta närmare kännedom. Föredrogs 2 :dra Fördelningens Betänkande och hällne Protocoll i anledning af Herr General Adjutanten Grefve Gustaf Löivenhjelms Memorial rörande åtskillige föreslagne förändringar i Grundlagen.2 Första puncten af nämnde memorial rörande Allmänna Ekonomi och Besvärs Utskottets afskaffande, blef uppå de af fördelningen uptagne skäl afslagen. 2:dra puncten, angående Justithe Ombudsmans Embetes indragning. Herr Lagman Sandberg instämde uti livad Herr Euvoijen Baron Adlerberg, Herrar Borgmästarne Norström och Egge uti detta ämne å Fördelningen anfört. Herr Grefven och Ordföranden.
Norström och Herr Kyrkoherden Heigman. af Riksdags-fullmägtige Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus län, Nils Svensson från Christianstads län och fars Guslaf Andersson från Elfsborgs län. Vid § 20. af Herr Akerman, F. » » Doktor Sandberg: »Det har blifvit sagdt att Filial-bankerna vid de sednaste riksdagarne varit Ständernas skötebarn. Detta är en obestridlig sanning, och mången blef förledd till allt för stor ömhet om dessa anstalter af det 30 Banko-Utskottets Berättelse M 6. i hopp att de skulle röra sig ensamt med Rikets Ständers mynt och uttränga de sedelutgifvande bankernas små kreditpapper ur rörelsen. Men ingen förhoppning har blifvit mera grundligt bedragen än denna. Under sin tillväxt visade sig dessa skötebarn icke synnerligen välartade, aldraminst mot sin närmaste fosterfader Riksbanken, som för deras fortkomst i verlden måste göra stora uppoffringar. Ibland dessa har likväl Filial-banken i Sundsvall öfverträffa! alla sina kamrater. Ty först fann den på att, utan grund i sin oktroj, utgifva tryckta räntebärande obligationer, åtföljda af räntecoupons-blad för 10 år — en prisvärd omtanka för framtiden —, öfver hvilket ofog Riksbanken nödgades beklaga sig hos Kongl. Maj:t, som genom nådigt bref af den 5 Mars 1858 stäfjade detsamma. Sedermera företog sig samma Filial-bank att utgifva assignationer på Rikets Ständers Bank till ett vida större belopp än som motsvarades af det beviljade kreditivförlaget. Det är i afseende på detta sednare förhållande, som jag tycker, alt Herrar Banko-fullmägtige kunnat gå nägot allvarsammare tillväga än som skett.
Skulle någon på båten hindra lotsen komma ombord och lotsen omkommer, straffas den brottslige efter lagens grunder, i anseende till vållande av annan mans död, antingen till att mista livet eller hel eller halv mansbot. § 8 När lots kommit ombord skall befälhavaren tala om hur djupt fartyget ligger. Anges djupet mindre än det verkligen är, ansvarar den brottslige för all skada som kan uppstå på fartyg och last. Han pliktar 10 riksdaler för varje passerad lotsplats för varje fot som blivit mindre uppgivet samt dubbelt i avgifter till kronan. § 9 Befälhavaren skall se till att lotsen under tjänsteutövning inte överlastas av starka drycker eller genom samtal förvillas. Beaktar han inte detta är han själv ansvarig för följderna. § 11 Nekar befälhavaren lotsen den nödtorft han har rätt till eller ger honom skämd föda, så att han tar skada, bötar befälhavaren. § 12 Vill befälhavaren ha lots ombord längre än vad denna förordning föreskriver, kan de komma överens. Tvingas lots att stanna längre på båten än tillåtet är, pliktar befälhavaren. Kan lotsen inte komma tillbaka till sin station för att båten har god vind till fri sjö och skada på person uppstår bötar den brottslige. Sker skada till lem eller hälsa ersätter förbrytaren läkarlön, sveda och verk samt tidsspillan med 24 skillingar för varje timme. Den befälhavare, som tar med sig lots utomlands straffas med ett års fängelse och 100 riksdalers böter. Kan han inte betala stannar han 4 månader till i fängelse. § 13 Kan lotsen för storm eller andra omständigheter inte lämna fartyget, skall befälhavaren förskaffa honom till sin station. Måste det ske på landsväg betalar han skjutspengar för en häst och kärra samt 16 skillingar i dagtraktamente. Dessutom skall befälhavaren frakta lotsens båt tillbaks. Lotsens medhjälparen har samma rätt. § 14 Ingen får i hamnar eller redder utkasta barlast eller något som kan skada ankargrund eller segelleden. § 15 Förlorar lotsen sin båt på grund av någon på den båt han lotsar, ersätts skadan genom överenskommelse eller mätismanna ordom. § 16 Medan lotsen utför lotsningen har befälhavaren lotsens tryckta dagbok enligt formulär 1, som undertecknas av befälhavaren och styrman.
Förbindelsen är helig och kan icke utan våld af Ständerna underkännas. Jag anhåller om återremiss. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Dels uti sjelfva betänk. och dels af en ledamot inom Ulsk. hafva de skäl, hvarpå Utsk. grundat sitt tillstyrkande, blifvit fullständigt utredda. Detta oansedt anhåller jag att få bemöta några» af de invänningar, man här gjort emot detta betänkande. Man har sagt, iG6 Dir. io Juni f. m. att det är ett våld af R. Sits Bank, att icke inlösa sina förbindelser, sådana de blifvit utfärdade. Satsen i och för sig sjelf lärer ingen kunna till sanningen bestrida; men det förhållande, densamma innefattar, kan ingalunda komma att tilfräknas hvarken nuvar. BancoUtsk. eller nuvar. R. St.; emedan våldet blef begånget redan i85o, då mynlbestämningsJagen utfärdades. BancoUtsk. har endast tillämpat detta beslut, hvaruti, sedan detsamma en gång blifvit fattadt, någon rubbning undantagsvis icke bör äga rum; emedan andra corporationer, som kunde anföra lika bevekande skäl, som de ifrågavar. fromma stiftelserna, skulle, derest ersättning beviljades de sistnämda, af samma skäl begära att blifva delaktige af enahanda förmån, och hvar skulle man då sätta gränsen för dessa pretentioner? Men det gifves ett annat sätt, hvarpå sådana stiftelser, hvilka i följd af myntförsämringen blifvit urståndsatte att fullgöra de med stiftelserna afsedda förbindelser, skulle kunna godtgöras deras förlust i inkomst, nemi. om de adresserade sig, icke till R. St:s Bank, utan till R. St. med anhållan, att de genom anslag af statsmedel mätte sättas i tillfälle att verkställa de dem genom stiftelsebrefven gifna nyttiga eller välgörande uppdrag.
I^Iuj:t sörllliKver Likets 8tunder med »11 Longi. Näd oell Vn» ilest studso vuillevugen. Outum ut su^ru. cr/ /',v-/oeo//e/ ö/nc/- /V/rane6-.l>en<^6/r, Z/tt/Ze/ ?>rL/ott r/cvt 6 / i8/^. Huns Lxeeiienee, dustitiue-8tut8-!V1ini8tern, Herr Lrillerre Huns Lxcellenee, 8tuts->1ini.stern för Utrikes Xrenden», Herr Lrikerre //r^s/ sumt 8 tuts-Luden: Lii k erie LLaö/ non Lt/i. kitt /i. St. ?rot. l Samt. 1 d/«t. 2 //ti/t. 6 42 Lon§k. H/tt/.ts MäiAa /'ro^osttiorr, iV.-i12. d/kt^rt/re^ I^rilierre 1^rilierre ^Vo/^/e/r/^Z/c^ MwrTt^ kriderre 6^//e»A/'a,ra^ Oe^artements-L^efen, 8tat8-Hädet d/tt77r/re u^jdä8te till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattudt beslut, utsatt förslag till Xongl. Naj:ts lXädiga 8lirifvel86 till Ililiets 8tänder, i fraga om förliöjning as det l Hil^ets 8tLnders Lanli för dern-6ontoret deviljade kreditiv. Lnligt 8tats-kmdets underdäniga tillst^rliande, täektes Xongl.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besvärso. Ekon.- Utsk:s, den 4 och to dennes, på bordet lagda betänk. N:o 38, i anledn. af väckta motioner ang:de ändringar uti eller tillägg vid författningarna om lumpsam ling. Frih. Hamilton, Hugo: Jag vågar vördsamt hemställa lill Hr Frih. o. Landtm, samt H. R. o. Ad., om icke fcp-edrugningen af Const.Utskts nu främst på bordslistan upptagna betänk. N:o 13, iör:de anmärkntr emot Konungens rådgifvare, kunde uppskjutas. Det är ännu icke tryckt eller åtminstone icke utdeladt bland Ståndets medlemmar, hvilka dock lära anse nödigt att derom taga närmare kännedom, innan det discuteras. Jag anhåller således, att föredragningen af detta betänk, må uppskjutas, tills utdelningen af detsamma ägt rum. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag får vördsamt förena mig i den anhållan Frih. Hamilton gjort, med det tillägg, att andra föredragningen af detta betänk, matte bestämdt uppskjutas, intilldess samma betänk., tryckt, blifvit utdeladt bland Ståndets ledamöter. Uppå derefter af Hr Frih. o. Landtm, gjord framställning beslöt R. o. Ad., att föredragningen af Gonst.Utsk:s memor. N:o 13, ang:de anmärkntr gjorda under granskningen af Statsrådets prof., borde uppskjutas, intilldess samma memor. blifvit tryckt utdeladt till Ståudets ledamöter. Ånyo föredrogos och biföllos SlatsUtsk:s den to dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o i54, ang:de vackt fråga om afskrifning af f. d. Arrendatorn Christoffer Gustafssons återstående skuld i och för arrendet af Stora Lunds boställe; N:o i56, i anledn. af väckt fråga om ersättning till pensions-inrättningen för Skånska städernas embetsoch tjenslemäns enkor och barn för en å nämnda inrättning öfversten fordran hos K. M. och Kronan.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens i vissa delar fattade beslut öfver Utskottets uti Memorialet N:o 34 afgifne förslag till sammanjemkning af de skiljagtiga besluten, rörande grunderne för den blifvande allmänna Bevillningen, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. Pag. 21 och 22 i Mern, N.-o 34. Högvördiga Preste-Ståndet, som förenat sig uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns samt Vällofl. Borgare-Ståndets beslut, att Sparbanker, äfvensom Disconterne och Fattig-Cassor skola från bevillnings-afdrag å ränta undantagas, bar ansett natdra och a3:dje Yoterings-propositionerna förfalla ; men som dessa propositioner, af hvilka endast den forsla genom detta PresteStåndets beslut måste förfalla; då deremot den senare afser hufvudsakliga voteringen rörande skiljagtigheterne emellan Hedervärda Bonde-Ståndets och de öfrige Riks-Slåndens ifrågavarande beslut, blifvit godkände af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, samt votering öfver sistnämnde proposition alltså i följd deraf kommer att anställas, får Utskottet sådant hos Högvördiga Preste-Ståndet vördsamt anmäla.