Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig derföre skyldig att häremot Lagsamt sfilm.- Besv.- och Ekon •Utskottens Utlåtande, N'.o 78. 3 anmäla min vördsamma reservation, och utbeder mig, att densamma måtte till de respect ve Riks-Stånden få åtfölja närvarande Betänkande. Del lärer ingen \ il ja bestrida, att af de många olika beräkningssätlen för mått, mål och vigt flere olägenheter uppkomma, som det vore önskligt att få undanröjda. Det förslag, som innehålles i den af Herr L. Hjerta, för detta ändamål väckta och i Betänkandet, N:o 58, intagne motionen, synes mig lämpligast kunna leda till ett sådant mål. Genom dess antagande vore åtminstone icke lisqueradt, att med ett nytt beräkningssält den gamla villervalla möjligen skulle ökas. livad decimal—stemet beträffar, viii jag ingalunda bestrida de stora fördelarna af dess vetenskapliga användande, men tror icke, att vetenskapsmannen behöfver någon Rikets Ständers åtgärd, för att komma i åtnjutande af dessa fördelar, af hvilka han redan är i full besittning; äfven vill jag medgifva, att all bokföring oell i allmänhet alla calculer på papperet skulle vinna en betydlig lättna 1 och förenkling genom decimal-systemet3 antagande. Deremot liar jag icke kunnat öfvertyga mig derom, att dessa fördelar uppväga de många olägenheter, som, genom den nu föreslagna förändringen, skulle för den allmänna rörelsen uppkomma. När ett mätnings-system skall bestämmas, måste man i min tanka fästa afseende, icke så mycket på vetenskapsmannens och bokföratens, sorn. icke mera på den stora allmänhetens calculer. I den dagliga marknaden och detalj-handeln gäller det mera att räkna i hufvudet än på papperet och systemet blifvev derföre ändamålsenligt i samma förhållande, som det gifvet’ reda och lättnad åt tankeförmågans operationer i det räkningssätt, som allmännast förekommer. Betta beror åter derpå, att de vanligaste och naturligaste divisionerna kunna med lätthet verkställas och att således de antagne Imf vud-valeurerna kunna jemt dii ideras med de lägsta talen, tvåan, trean och fyran.
Då sjukdomen aftog och slutligen upphörde i de länder, med hvilka Sverige står i liandelsrelationer, och dessa bevakningsanstalter derigenom gjordes mindre behöfliga eller alldeles obehöfliga, hvaraf följt, att de först förminskades och sedan upphörde, uppstod den vigtiga frågan, huruvida den sålunda bortgående bevakningen vid kusterna skulle afiösas från Tullverkets sida, eller om, genom besparad vaksamhet, man skulle befara att återgå till en mindre statsinkomst. Man stadnade då vid det beslut att öka Tullverkets bevakningspersonal, och man trodde sig då, likasom man nu är öfvertygad, häruti hafva rätteligen förfarit, enär den ökade tullintägten i proportion varit större, än den ökade bevakningskostnaden. Detta är den egentliga orsaken, hvarföre denna ailöningsstat ökades. Proportionen emellan utgifterna och inkomsterna skola sannolikt derigenom ingalunda ofördelaktigt rubbas, såvida icke handelsconjuncturen på ett motsatt sätt förändrar sig, oberoende af Styrelsens åtgärder. Huruledes ett sådant förfarande skall kunna få namn af misshushåll - 54 D t: n 8 M ars f. m. ning, tan jag således för ingen del inse, enär erfarenheten genom den större inkomsten uppenbart bevisar motsatsen. Beträffande 3:dje och 4'de Hufvud titlarna, som Hr Cederschjöld äfveti vidrört, har redan Hr GeneralAdjutanten för Armeen begärt att få besvara de dervid förekomna anmärkningarna. Men då härvid jemväl blifvit satt i fråga, huruvida Konungens Rådgifvare med behörig noggrannhet och skyldig uppmärksamhet på nödig hushållning härutinnan förfarit, bör jag meddela den upplysning, att de i deras granskningar om tillökning för såväl personella som materiella behof med noggrannhet förfarit. Till följd deraf hafva åtskilliga artiklar, ehuru icke utan skäl föreslagna, helt och hållet bortgått, samt uti andra större eller mindre nedsättningar och lämpliga modifieationeu ägt rum. En del förhöjningar härleda sig från en tillökning i personal, hvilken till en del, såsom t. ex. Beväringens årliga förökning, varit oberoende af Styrelsens åtgärder. Ökade underhållskostnader uppkomma härigenom och fortfara, så vida icke stora, måhända skadliga indragningar och förändringar äga rum.
Maj 1747 stadgade straff, att mista äran och varda hängd, böra borttagas: men om den nä princip icke skulle inom LagUtsk. göra sig gällande, utan LagUtsk. skulle tillstyrka upphäfvande af 1747 års författning; så anser jag mig på samma gång böra motionera upphäfvande af i3 punkten i K. förklaringen den 2a Mais 1807,* 356 Den iS Mars e. m. der det stadgas, att den, sorn deltager i slikt brott, skall undergå samina bestraffning, som 1747 års författning bestämmer; emedan i annat fall skulle den anomali i lagstiftningen uppstå, att delaktighet i ett brott belädes med högre straff, an föröfvandet af sjelfva brottet; eller, för att uttrycka mig i juridisk mening, socius delicti skulle straffas svårare än auctor. Jag anhåller att dessa anmärkningar få åtfölja remissen till Utskottet. Remitterades till Lagutskottet. Likaledes remitterades till LagUtsk. Frih. Cederstiörns, Anders, den 7 dennes f. m. på bordel lagda motion, örn förändring i 14 cap. gö §:n krigsartiklarna. Föredrogs till remiss Frih. Cederströms, Anders, den 7 dennes på bordet lagda motion, om upphäfvande af 1812 års förbud emot all gemenskap med f. d. Konung Gustaf Adolph, L d Drottningen och deras barn, m. m. Frih. Cederström, Anders, uppläste följande: Då jag yrkat upphäfvandet af 1812 års K. förhud emot all gemenskap med f. d. K. Familjen, så har detta ej härledt sig från politiska eller moraliska motiver, utan jag har belt enkelt utgått från den juridiska synpunkten, att ett lagstadgande, hvilket ej tillkommit på dit salt, som grundlagen bjuder, ej heller bör eller kan vara bindande för doroaremakten. Hvarje samvetsgrann och oväldig domare torde, lika med mig, inse och medgifva den svåra ställning, hvari domaremakten blifvit försatt genom uppkomsten af nämnda K. förbud. Oin domaren är öfvertygad, — och det torde de fleste vara, — att förevar.
Regerings-Formen lemnar försäkran, nämligen alt Svenska folket sjelft eger att deltaga uti stiftandet af de lagar, som det har skyldighet att lyda. Men om nu domaren skulle anse sig vara oförhindrad att tillämpa emot dessa lagar stridande, af den andra Statsmakten serskildt utfärdade, författningar, hvar hade då svenska folkets lagstiftningsrätt tagit vägen? Månne den då längre funnes annorstädes än på papperet? Då domaren med sin ed bedyrat att han skall döma efter Sveriges lag, så kan han ju ej, utan att bryta sin ed, dömma efter påbud, som strida emot samma lag. Detta har för mig synts vara alldeles solklart ända från den tid, då jag började att göra mig reda för en domares pligter. Djupt öfverraskad blef jag 12 Laa-Utskottets Utlåtande N:o 4. derföre när denna princips riktighet vid 1840 års riksdag Lief mig bestridd af nuvarande Justitie-ombudsmans Suppleant; och icke utan förundran bar jag nu erfarit att meningarne inom Lag-utskottet i fråga om denna princips rigtigbel varit så delade att en ledamot trott densammas tillämpning skola leda till en fullkomlig samhälls-upplösning under det att jag deremot anser samhälls-medlemmarnes säkerhet, frihet och trygghet just derpå vara hvilande. För att icke blifva missförstådd har jag trott mig höra förklara det min mening icke är den, att domaren skall hafva till åliggande att undersöka huruvida hvarje åberopad författning verkligen är Jag eller ej, utan må han, följande den välkända regeln, att en hvar må hållas för god intill dess motsatsen styrkes, betrakta hvarje i behörig lagform utfärdad författning såsom lag, intill dess motsatsen visas. Men så snart detta skedt, eller domaren sjelf erhållit visshet derom att författningen tillkommit endast till följe af den ena statsmaktens beslut, utan den andra statsmaktens medverkan, och att den således ej är lag, då in träder domarens pligt att, sin ed trogen, ej längre döma derefter. Man har invändt att konungens rådgifvare äro de, som skola ansvara derför, om författningar utfärdas, i annan ordning tillkomme, än grundlagarna bjuda. Ganska sannt.
Maj:ts nådiga propositioner till Rikets Ständer, angående: a) _______ _ _ _ _ b) — C) _ _ _ _ _______ d) Tilldelande af pension från Allmänna Indragningsstaten åt Läkaren vid Straff och Arbetsfängelset i Malmö G. H. Andersson. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stafs-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, samt befalla att nådiga propositioner, i enlighet dermed, skulle lill Rikets Ständer afgå. Ex protocollo E. Helling. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Febr. ISSi, kl. 12 m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension åt Regements-Kommissarien J. L. Aberg vid afskedstagandet; Gifven Stockholms Slott den 2 Februari i85i. Hos Kongl. Maj:t har, uti en af Generalbefälhafvaren i Första Militärdistriktet insänd och förordad skrift, Regements-Kommissarien vid Skånska Husaroch Dragonregementena Johan Ludvig Åberg, i underdånighet anhållit, att, då han, numera 74 år gammal, tjenat Staten i 47 är, deraf 17 vid f. d. Passevolanskommissariatet och 23 i ännu innehafvande, med en särdeles både betydlig och besvärlig uppbörd förknippade Regementskommissariebefattning, till hvars längre utöfvande han kände sig genom ålderdomsbräckligheter vara Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, JV? 43. 9 öfÖrhäögeh, men hvilken han, enär pensionsrätt icke vore
M:t har öfver hufvud taget blifvit otroligt skarpsynt på sista tiden – he! – Rantzau skrattar försmädligt. – Framför min kompliment till H. M:t – och behåll för egen del, hvad som tillkommer er! Hvar människa med sundt förnuft måste inse rättmätigheten af alla dessa reformer – och den som har makt att genomdrifva dem, blir sitt lands välgörare. Men det blir en tämligen radikal omstörtning – he? – och den kan näppeligen försiggå utan strid. – Just därför behöfver kungen vid sin sida män af duglighet och förtjänst – och H. M:t hoppas kunna räkna på er, min käre grefve! – Och Jag ber er försäkra H. M:t om, att en Rantzau aldrig sviker! Jag står fullkomligt till majestäternas förfogande och är beredd att offra lif och blod för min konung och min drottning. – Så skall det låta! – Brandt applåderar. – Glöm framför allt icke drottningen, min käre grefve. En kvinnas gunst är alltid mera gifvande än en mans! Solen flämtar bland morgondimmorna på andra sidan sjön, då ridknekten åter leder fram hästarna. Struensee sitter redan i sadeln, och Brandt står just i begrepp att svinga sig upp, då han plötsligt får en idé. – Rid i förväg! – ropar han till Struensee. – Jag kommer strax efter! Sedan vänder han sig beskäftigt till Rantzau: – Ett ord mellan fyra ögon, min käre grefve! De två återvända till biblioteket, där Brandt intager en själfmedveten attityd på golfvet och upplåter sin mun: – Det föll mig nyss in, att ni kanske missuppfattat vår vän konferensrådets ständiga tal om kungens vilja och H. – Hur så – he? Skulle ni möjligen ha fått någon misstro till min tankeskärpa? – För ingen del. Men en utomstående kan omöjligt ha någon riktig uppfattning af ställningar och förhållanden. Jag tror mig därför göra er en verklig tjänst genom att på förhand förklara, hur mekaniken fungerar. – Mekaniken – he? Brandt nickar bekräftande: – Mekaniken för hela det nya systemet. Den ser ut så här: I knoppen sitter kungen med krona och spira.
Jemte ofvan angifne orsaker lill jordbrukets tillväxt, kan man icke frånkänna en mera utbredd kunskap om bättre methoder vid jordbiuksskölseln stort inflytande; och bör anmärkas, att förtjensten hätal tillhörer jordbrukande ståndspersoner med upplysning och nit för yrket, hvilka härutinnan gifvit exempel, — tiel enda sorn i dylik fråga verkar diieklepå allmogens öfvertygelse: Hushållnings-Sällskapets bemödande, att genom belöningar uppmuntra allmogen till en ändainålsenligare jordens indelning och brukning, har dock något medverkat för detta ändamål. Såsom bidiagande orsak kan äfven nämnas den ökade hågen för egoskiften, skogsoch utmarks-delningar samt andra sådana företag, som lemna hvarje jordbi ukaie för sig mera frihet och bättre utrymme att efter egen erfarenhet sköta sitt jordbruk; hvarförutan odlingslånen på vissa ställen kraftigt medverkat till oländig marks uppbrytande och odlande; och slutligen må man icke förtiga den omvårdnad, en upplyst regering i sednare tider egnat åt jordbruket genom skyddande författningar, som antingen undanröjt direkta hinder för jordbruks-näringarnes uppkomst, eller lindrat och afskaflat vissa betungande sätt alt utgöra beskattningen. Intrycket, sålunda gifvet till än stone utveckling, försvagas måhända endast af ett verkligt hinder; men detta, hastande afsättning på den öfverflödigt spannemåls-produklionen efter goda skördar, torde dock vara det svåraste att afhjelpa uti ett iand, der stora städer saknas, der invånarne i de små, äfvensom i bergsbruks-orlerne, sjelfva till stor del äro spannemåls-producenter, der ett utvidgadt fabrikssystem icke ännu finnes eller lätteligen torde kunna inlöras och der någon ni ella nha nde J, till spanneinåls uppläggande och förvarande för knappa år, icke i allmänhet eger ruin. Man kan likväl ej skäligen påstå, alt spannemålspriserna varit under goda eller medelmåttiga skördar de senare åren här i Länet låga, annorlunda än i jemförelse med priserna efter missväxter; och delta förhållande, som egentligen hevisar, att de då af omständighelerne högt uppstegras, tyckes uti ett vidsträckt
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om dels rotehällarnes befriande från bekostandet af soldat-beklädnaden samt dels jemkning i roleringsbesväret. Uti en af riksdagsfullmäktigen Ephraim Larsson från Elsborgs län, inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Stats-utskottet remitterad, motion, i hvilken sig förenadt riksdagsfullmäktige Lars Olofsson och Lars Andersson från samma län, har, jemte en framställning om det tryckande i roteringsbördan, hvilken tid efter annan skulle hafva ökats utöfver de ursprungliga knektekontraktens innehåll och falla olika tungt på olika hemman, blifvit föreslaget: All rotehållarne måtte alldeles befrias från soldalbeklädnaden och denna belcoslas af statsverket ensamt, samt att det återstående af roleringsbesväret måtte, efter skedd undersökning af det ojemna i denna börda, rättvisare fördelas, samt lindring deri beredas, om möjligt på alla orter inom riket, der en dylik tryckande rotering egde rum, men ovilkorligen inorp Westgötha-dafs och Elfsborgs regementen och synnerligast hvad Kullings kompani vid sistnämnde regemente anginge; och har Stats-Utskoltet nämnda motion gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet till handläggning förehaft. Med anledning af de framställda förslagen få Utskotten anföra, att hvad först angår frågan om rotehällarnes befriande från bekostandet af soldatbeklädnaden, rotehallarne numera deltaga i densamma endast till hälften, och att deras skyldighet i berörde hänseende grundar sig dels å knektekontrakterne samt dels å sedermera emelian kronan och dem tid efter annan träffade öfverenskommelser; och enär rotehällarnes befrielse från omförmälde skyldighet icke kan verkställas utan ett betydligt statsanslag, samt de icke ega någon grundad rätt att på öfriga medborgares bekostnad njuta befrielse från ett onus, som vid förvärfvande! af deras hemman måste anses hafva tagits i beräkning för bestämmande af dess värde, få Utskotten tillstyrka, att motionen i denna del må förfalla.
Ridderskapct och Adeln (HögVördigc PresteStåndet) (Wälloll. Borgare-Ståndet) (^Hedervärda Ronde-Stånclet) öfverlemna 600 (ny) f”5) fi5o) exemplar afsamma uppgift, för att bland Ståndets Ledamöter utdelas. Stockholm den 3 Januarii 1829. Bih. till It. S. Fr. 1828., 1829. 3 'dje Sami. 1 a:dra Haft. a Bil. till Constitntions TJtsk. Betänk. Uppgi ft på de från iSa3 års lill nu innevarande Riksdag hänskjntna eiler hvilande, dels af Kongl. Maj:t i Nåder framställda, dels af Constitutions-Utskottet beredda Förslag tili Grundlags-ändringar, genom tillägg, upphäfvande, rättelse eller förklaring. Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: 1:0 Af den 5 Augusti 1823, om upphörandet af Konungens två röster i Högsta Domstolen. Regerings-F ormen. 5 §. Usta punkten, r u Justitia^- J-Jn JustitiasStats-Minister, som tilStats-Minister, som tii *) An m är k n i ng. Wenstra Spalten utvisar Lag-rummets nuvarande lydelse; Högra Spalten den försslagna nya eller ändrade P.edactionen, hvilken deriecote är roed olika stylar utmärkt. Bil. till Constituiions Uts/c. Betänk. N :o 3. S lika alltid skall vara Ledamot af Konungens Högsta Domstol; *7 Konungens domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige män, Sex Frelse och SexOfrelse.il gjort hvad Författninga rne föreskrifva dem, som uti Domare-emheten må nyttjas, samt i sådana värf .ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justitiae-Råd och utgöra Konn 11 gensHögsta Domstol. lika alltid skall vara Ordförande i Konungens Högsta Domstol; §•
B inco-Ulssorrer gör sig dea föihrppning, att Riksens Ständer lära finna, «tt det trogit sölit lamma grundsats, ott hälla Banden tillhanda, till Rikets tjenst wid olla de tiiliällen, dä sädant med Bankens säkerhet stätt akt sörena; men alwen redligt assiy kt detz tillikande, när det ej utan tara för Bankens Credit, kmmst försökas: vch dä Banco-Utffotlet, sä midt möjligt warit yppat skälen tili sitt förfarande, tror der sig fullkom lt. Den n Ianuarii. 725 ligen haswa upplyst)!, bäve sin pligt och Riksens Sländers billiga fordringar. Pä Riksens Ständers Befallning bifogas härhos, Herrar Bancv-FullmägugeS, i anledning af den dem meddelade Remissen, afglsn' rniätande. Äfrven som, efter gjordt förbehåll, en LedoMvts till Uissvtrers Prorocoll ingifne sarffstdte yttrande. Är och dag som sörr ssrifwit star Efter Befallning ^1. fstt:llliuAlUL. Hörsamt Memorial! Högloft Banco-Ustkoltet, har till BancoFullmägtiges utlakande oehagal öswerlemi.g, Kongl. Majn.s under den Riksens Ständer gifne, och deretrer till Högloft. Banco Ukffottet remitterade Nådiga Proposition, ongäende Mede! att »verkställa den »örest gne Götha Canal-anläggning, föreställande Kongl Maut l Räder: huruledes, ledan Rårens Ständert underdånighet onhällit, Verf milles Ko? gl. Mai:k i Räder »vidtaga nödige anstalter till werkställighet of samma Riksgagnellga företag, genom alla möisige och fflljaktigc iörmänerö bewiljonde, är dek Bolag af Priwake Perloner, som dordr uppmuntras, och ffuste Priwiligreras, atc uti utförande deras inga: Kong'.
Afsigten härmed var att tillintetgöra det egentliga kroglifvet och krogsittningen, hvilkas förderfliga verkningar äro synbara öfverallt. Utskotten deremot hafva tillåtit bränvins-utminutering när som helst på söknedagarne, allenast med det förbehåll, att mat derjemte finnes att tillgå, för den, som det åstundar, och hafva sålunda sanctionerat det egentliga bränvins-supandet. Det uti hittills gällande Bränvins-författning intagna stadgande om tillverknings-bevis vid denna varas kringforslande uti landet, har uti det nu Bih. till R. St. S Sami. 2 Afd. 5;Is Haft. 3 18 Ijevilln.-, Lagsamt Allni., Besv.- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N:o j. uppgjorda, förslaget blifvit borttaget. Men då bränvin afven är en utländsk tillverkning, sam lättligen insmuglas, så synes intet giltigt skäl vara lör handen att undanrödja detta, serdeles vid gränsorter, nyttiga correctiv emot oloflig införsel deraf.” Uti denna reservation förenade sig Herr Contracts-Prosten Nibelius , Herrar Prostarne Säve och Gahne, Herr Professoren Grafström , Herrar Contracts-Prostarne Nordhammar och Öhrnberg, samt Herr Prosten Hallbeck och, såsom Ledamot i de sammansatta Utskottens beredning, Professorn Doctor Bexell. Af Herr Prosten Sidner: ”Med Herr Prosten P. G. Svedelius instämmer äfven jag till alla delar, ehuru jag bade önskat, att rättigheten för communerna att hindra bränvins-införsel vöre, äfven utan vilkor af upphörande af bränvinsbrännings-rättigheten, medgifven.” Häruti instämde äfven Didric Weström från Stora Kopparbergs Län. Af Herr Contracts-Prosten Sandberg: ”För min del kan jag icke annat än reservera mig emot åtskilliga lagstiltnings-förslag, som detta Betänkande innehåller , serdeles uti fö och 55 §§.
13 skall, enär, till följd af liela skuldens betalning, inlösningen icke genom lottning bestämmes, uppsägningen verkställas 3:ne gånger uti allmänna tidningarne, sista gången minst tre månader före inlösnings-liden; och kommer för nu föreskrifne ^,000 Riksdaler alt godtgöras 4 procents årlig ränta, räknad ifrån och med början af delta år, intilldess betalning sker, å hvilken ränta, sorn erlägges vid hvarje års slut, couponer nu aflemnas för 10 år och sedermera hvait io:de år för lika tid erhållas; dock kommer ränta ieke att godtgöras längre än till den dag denna obligation, efter utJoltning eller uppsägning, bör infrias, i fall innehafvaren skulle underlåta att dess belopp då uttaga; hvilket allt härmed försäkras och reverseras. Stockholm den Rikets Ständers Fullmägtige j Riisgälds-Contoret; För Ridderskapet och Adeln, För Preste-Ståndet. För Borgare-Ståndet. För Bonde-Ståndet. Formulär till Rätite-Couponer. Coupon å års ränta för Riksgälds-Contorets till Rikets Ständers Bank den utfärdade obligation å 4ooo R:dr Banco, utgöran de 160 R.-dr Banco, motsvarande 60 R:r Silfver-Specie efter i83o års myntfot. På Riksgälds-Contorets vägnar. ' §-5. Den i Riksgälds-Contorets Räkenskaper under rubrik: Rikets Ständers Låné-Banks fordran, upptagne skuld, härrörande från begagnade förskott af Rikets Ständers Bank, mot Discont-vilkor och 2 proeents ränta, och hvilken vid i8a3 års slut, enligt upprättad liqvid, utgjorde Fyra millioner Fjorton Tusen ÅR s Unn dr q Femtio tY,4 JUJtö&der, Ses - Stals-Utsliotiels Memorial, N:o 494. ton (16) Skillingar, 3 runstycken;, kommer att fortfarande utan någon afbetalning eller någon räntas beräknande inom linien i Räkenskaperne upptagas. §. 6.
M:s vederbörande befallningshafvande meddelad, att, för vinnande af nödig upplysning, huruvida de inom hvarje län balanserade sak öres-medel verkligen bero på öfver-domstolarnes åtgärd eller ej, genom magistraterna i städerna och upphördsmännen på landet, inom förelagd tid af sex veckor ifrån den dag, de sakfälkle derom tillsagde blifva, infordra Öfverrätternes befrielse-utslag för böterna, eller bevis, att besvären ännu icke hunnit afgöras, samt att., i de fall der sådant inom den förelagda tiden ej visas kan, böterna genast utsöka. Då emedlertid, efter Rikets Ständers öfvertygelse, den, som af Underrätt blifver tili böter fälld, skäligen bör anses hafva fullgjort hvad på honom Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o a 11. 453 kan ankomma för befrielse från verkställighet å utslaget derigenom att han styrker, det klagan öfver samma utslag hos högre rätt gjorts anhängig, samt den omständighet, att, för besvärens pröfning 00!i afgörande, en längre tid åtgår, icke Imer höra medföra skyldighet för den klagande att ytterligare förete bevis, det målet är på högre Rätts pröfning beroende, destomindre som det synes tillkomma, - icke den sakfällde, utan vederbörande exsekutor, att, vid sådant förhållande och derest verkställighet å det öfverklagade utslaget yrkas, visa, det samma utslag blifvit af högre Rätt faststäldt, hafva Rikets Ständer ansett den sakfällde höra befrias från den skyldighet, som uti ofvananförda cirkulär-bref blifvit honom ålagd, helst äfven efter upphörande häraf vederbörande exsekutorer icke skul'e komma att sakna erforderliga upplysningar för en fullständig redovisning af saköres-medel, enär nödig kännedom i detta hänseende i allt fall borde erhållas derigenom att E. K.