Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle helst vilja lemna min röst till den modification, som Hr Prosten Ödmann framställt. Äfven ett tredje, nemi. Hr von Troils förslag, har varit i fråga; och jag tillstår, att jag icke vågar afgöra hvilket suni är lämpligast. Hvad den andra stora hufvudfrågan vidkommer, eller huruvida den rådslående församlingen bör vara på en kammare eller på två, så ber jag att få åberopa en af nutidens skarpaste politiske skriftställares yttrande härom, deruti han säger, ali det numera torde vara axiomatisk! att tvåkammarsystemet äger företräde. Jag erkänner, att den rationella principen, äfvensom min ålders tendens till det raska och kraftfulla, mera än det betänksamma och försigtiga, länge hållit mig i ovisshet hvilket jag skulle antaga såsom min öfvertygelse; men jag får erkänna, att till följd af det föredrag, som en värd talare, nemi. Hr von Troil, hade under allmänna sammankomsten, har min öfvertygelse blifvit bestämd för tvåkammar-syslemet. De allmänna skälen härför anser jag mig icke höra upprepa, utan får jag blott förklara, att min åsigt är lika med hans. Till slut får jag tillägga, att långt ifrån att gilla hvad en ung talare på förmiddagen i bålstora ord yttrade om tidningsskrän m. m. eller instämma i hans panegyrik öfver sin egen och R. o. Adis oberoende af allmänna opinionen; så skulle jag tvertom anse såsom en lycka för både delta land och för det Stånd, hvartill jag hörer, att del, genom en vacker uppoffring of egna pratrogativer för fäderneslandets bästa, kunde skänka 84 Den ai October e. ra. nationen en så högt påkallad behöflig reform sorn denna. Min enskilda öfvertygelse iir dock ilen, alt en sådan reform nu ingalunda kommer till stånd, och det af temmeligen naturliga skäl.
2 Marginalanteckningen är med asteriskhänvisning skriven av Mörners hand; tillägget om kroppsplikten gjort enligt beslut i plenum 19 juni: se ovan sid. 213! 3 Tillägget om böternas förvandling enl. 5 § ävenledes gjort med Mörners stil och är placerat i omedelbar förlängning på sista raden i 236 Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 äfven ordet grof och ordet uppenbart2 - irår ut.3 13:o. Sedernas (fräcka)1 vanhelgd &c såsom i Förordningen. Brottet skall umgällas med 50 till 100 rd. böter och skriften confisqueras. 14 :o. Sedernas lättsinniga vanhelgd genom otuktiga uttryck och grofheter. Förbrytelsen umgälles med 33 rd. 16 sk. böter och skriften confisqueras. Såsom allmän regel galle i afseende på confisquerade skrifter, att något mer af dem ej må af trycket å nyo utgifvas, än det hvilket Domstolen ((Nämnden))1 som sist i målet dömt, icke för brottsligt ansett.6 4.§. I afseende på bevakningen öfver skrifters lofliga allmängörande, skola följande stadganden gälla: 1 :o. HofCanzlern skall tillkomma att både inom Ilufvudstaden och i orterna, antingen sjelf, eller genom vederbörligen af honom förordnade ombud vaka öfver skrifters allmängörande, på det sätt och i de delar, som här nedanföre stadgas. (Ägandes han äfven att endast i de i 3 mom. af denna § bestämda fall skrifter med quarstad belägga. marginalanteckningen under texten till höger. Det är tillkommet genom beslut i plenum den 20 juni; se nedan sid. 249.
St. att definitivt besluta bankovinstens användande för nu ifrågaställa ändamål och jag tillstyrker således, i öfverensstämmelse med Gr. Cronhjelms hemställan, att R. o. Ad. måtte grunda sitt beslut på den reservation, som Hr Lagergren afgifvit och som finnes betänk, bifogad. Frih. Alströmer, Jonas, anförde skriftligen: Vid betraktande af den uti BaukoUtsk:s mern. N:o 19 uppgifna bankovinsten, framställa sig obetingadt 2:ne föremål, som framför allt annat taga dessa medel i anspråk. Det ena är jernvägarna. Den 12 Februari f. m. 403 Vi vilja ej tänka oss någon, sorn ej inser vigten och värdet af jernvägar för Sverige, äfven om dertill skulle behöfvas ganska stora uppoffringar af Staten; men härom är ej nu fråga, det är blott, att af ifrågavar. bankovinst afsätta 1,296,000 r:dr b:co till detta oberäkneligt nyttiga arbete, och härtill lärer ingen draga i betänkande att gifva sitt samtycke, för att dermed offra sin skärf åt framtiden och skänka sitt fosterland denna civilisationens mäktigaste häfstång. Att vi må hafva jernvägarne och dess nytta mera åskådliga framför oss och för att opartiskt bortkasta alla egennyttiga beräkningar på närvar, tillgångar för ögonblickets behof, må vi föreställa oss 10 är förflutna. — Vi se dä Sverige omgjordadt med en gördel, från hvars trollkraft utspringer lif och rörelse åt alla håll, som höjer dess politiska anseende; väcker dess industri ur sitt slummer; betager de ofta påkommande lokala missvexterna största delen af deras fasaväckande verkningar; ja! framkallar oräkneliga förmåner och derigenom sporrar modet samt lifvar hoppet om en allt fortgående framgång. Vi fortsätta alt föreställa oss den tid, då Sverige äger sina jernvägar med alla dessa herrliga förmåner; — skulle vi då vilja sälja dem för att återfå dessa penningar? Det är — skulle 1859 års Ständer så glömma hvad de såsom ombud äro skyldiga sitt fosterland?
N:o 267, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 207, lades till handlingarnej och N;o 268, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 208, lades till handlingarne. Från Hedero. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls till alla dess punkter, Statsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 22, angående Jemtlands rotering. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Utlåtande N:o 258, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående Hospitalernas förbättring och underhåll. Utskottets yttranden under första punkten och andra punkten litt. A, återremitterades, men under litt. B af sistnämnde punkt och tredje punkten bifölls. Utlåtande N:o 262, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 167, angående dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition om de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, om förändring i nu gällande stadganden, i afseende på indelta räntorsoch kronotiondes-utgörande och om de årliga .markegångsprisens bestämmande, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner. Ståndet biföll Utskottets yttranden i anledning af erhållne återremisser af så väl punkten litt. A, som äfven de andre delar af Betänkandet N:o 167, hvilka nu utgjorde föremål för Ståndets beslutande åtgärd: men lade till handlingarne Utskottets i öfrigt meddelade yttranden, i anledning af återremiss från Medståndens sida utaf de delar af nämnde Betänkande, som förut blifvit af Ståndet slutligen afgjorde. Utlåtande N:o 269, i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelse, angående utbetalning af det vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensionsfond för Borg - Prot -Utdrag den 2 Augusti 1851. 451 mästare i städerna utom Stockholm samt Kommissions-landtmätare jemte deras enkor och harn; bifölls.
Han a n d e bide den ena och den andra till mig, men det var allt lika godt, och stod fru Ebba mig utur viset h h d t emot, ty hon var min största pliga, som hon alltid har varit, allt i i i jag lag i lindan. Fru Ebba brydde henne för Cruoien. sade dejemte, alt ban hade en iiislmö, r3 hon kunde intc 1I1 honom. Jag svor, att han aldrig var i mitt sinne, och paste jag rätt äfven så litet 119 honom som 118 nigon annan. Jag vet, Gud som alltid d j t för mig, ~ 79 han gcr inig v31 ock rn god man, ' och blir jag inte gift, s9 blir jag inte knekt. Hon saJc dertill i t mig, att om jag s9 skulle öfvergifva Sparren, skulle en nian betiinka sig till att I~egara mig, och h m och en skiille h5lla mig för en ISttfirdig och ostadig jungfm, som icke haller 119got ord, titan vispar först med den a i a och s9 med en annan. Ilerför I) ad hon min Ii. h r, att han inte sktille vnra ironi och I b t ~ mig rada, iitm han sknlle nians svara h w l han ville, s i skiille jag \ .$l I9ta mig nuja, om jag ville eller inte, ty det står intc r31, att en jungfru skall veta, hvem hon vill haka. DerpS svarade jag, att hvad det vidkommer, att alla skiille b l l a mig Iittfbdirdig, var jag icke r r ty jag hade ett godt samvete, att Iirarkeii han sjelf (Sparren) eller iiSgon annan iirlig inrnniskn kan nicd sk31 siiga mig nSgon Iättfirdighet efter, ty ingenting 3r mig karare an min - H ö k jag det för en störrc 1ittfirdighet, om jag lofvarle 3ra. till att bli kar at honom och Ixdrog honom, och kunde sedan aldrig lida honoin.
Deremot och då jag icke anser såsom hufvudsak, hvem som skall uppbära aflöningen, eller huruvida uppsägningsrätlen skall bibehållas, eller huru markegängen skall vara beskaffad, efter hvilken lösen för räntorna skall uppbäras, tror jag, att om dessa ämnen kan voteras i förstärkt SlatsUtsk. 3:o De räntor, hvilka icke allenast äro Kronan behällne, utan äfven anslagne till landlslaten och sådana verk samt inrättningar, hvilka höra omedelbart under Kronan, anser jag obestridligen vara alt hänföra under statsregleringen och icke hafva förändrat sin natur derigenom, att Konungens sanktion erfordras vid beslutade förändringar härutinnan. I detta afseende har Hr Gripenstedt och flere andre fullständigt utred t frågan. Skulle ålerreiniss beslutas, anhåller jag all detta mitt yttrande måtte fä åtfölja till Utsk. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Då jag i hufvudsaken utförligt gifvit mina äsigter tillkänna, hade jag i dag icke ämnat, i afseende på formfrågan, upptaga R. o. Ad:s tid. Formfrågan har blifvit så fullständigt behandlad å båda sidor, alt jag är öfvertygad derom, alt hvar och en ägt tillfälle alt utaf denna diskussion fatta sitt omdöme, hvarföre jag icke heller skall yttra mig härom, ehuru en och annan ledamot här ordat om frågans sammanhang med presterskapets privilegier. Men då Hr von Hartmansdorff så officiell för Ståndet tillkännagifvit hurusom PresteSt. så nyligen behandlat frågan, bjuder mig mitt politiska samvete att äfven yttra mig i delta ämne. Jag kan icke ur någon synpunkt finna att denna fråga äger något sammanhang med presterskapets privilegier, ty här är icke fråga om ali betaga PresteSt. någon enda skilling af deras inkomster. Jag finner det anmärkningsvärd!, att representanterne af PresteSt. vid 1848 års riksdag ifrågasätta, alt förevar:de förslag skall vara stridande mot 398 Den 23 September f. m. (leras privilegier.
För barnen är han ännu i dag den buse, med hvilken de skrämmas till lydnad; för de gamle är han ett tungt, svart moln, som en gång hotat deras kära ö med död och förstöring, och för den upplysta ungdomen en outtömlig guldgrufva, som icke kan skötas nog omsorgsfullt. Hvarje minnesmärke, hvarje sägen, bevarad från far till son i oändliga slägtled, inbringar dem flere centesimi, än de eljest skulle kunna fortjena på åratal. Också berättas minnen och tilldragelser från »den dystra tiden», såsom Tiberii sjelfvilliga förvisning till ön ännu kallas, med en sådan säkerhet och ett sådant dramatiskt lif, som om de tilldragit sig i går. Högst uppe bland klipporna, otillgängligt som ett örnnäste, ligga ruinerna af »Tiberii villa», der tyrannen i vilda orgier, grymma afrättningar eller med dyrbara offer åt vredgade gudar sökte söfva de samvetsqval, som jagade honom lik en fredlös skugga från plats till plats. Det var en blåsig, regndiger dag, som jag var deruppe för första gången. Hvarje tafla bör hafva sin rätta belysning, och solljus och klarblå himmel passa illa för en plats, uppfyld af dystra minnen så som denna. På toppen af kullen strax invid ruinerna hafva några troende låtit uppföra ett kapell, på hvars ena vägg i alnshöga bokstäfver läses: »Öfva barmhertighet». Inskriften hade visserligen afseende på eremiten, som bor deruppe, men eget togo sig de orden ut här, der man ännu tyckte sig höra offrens qvidande, blandadt med bödlarnes skratt och svordomar. Utsigten från »villan» anses, och detta med rätta, för den praktfullaste, som ön eger.
Men stod fru hdlerspames hus ständigt öppet fiir en sig alltjämt vidgande krets af vänner och beundrare, sal gällde detta i ännu högre grad dem, som vor8 hennes medarbetare i hennes lifs kanske käraste företag, Predrika-Rremer-Förbundet. De, soin oftast ringde p&amp; den välkända dömeii till hemmet pa ' Tunnelgatan torde äfven lia varit fiirb~indsinedleriimar, komna i akt ocli niening att begära ra6 och upplysningar, mottaga iippdrag och - aflägga räkenskap för sitt fögderi. Detta seliare skedde väl ej alltid iitaii en viss hjärtklappning f&amp;n rikenskapsförlimes sida, d % de visste ined sig att de öfverskridit eller ej p % nöjaktigt xiitt linvändt det i hufvudboken åt dem anvisade kontot. Rättfram soni hon var, hade fru Adlersparre, då hon var missnöjd med iiigot, ej svårt att 2sjung.a ut)), son1 man säger, allra helst om detta kunde ske skriftligen - som hos alla,. impiilsiva maiiniskor, satt pennan mycket löst i heunes lirtnd. Men d&amp; lion stod öga mot öga med den brottsliga, huru suart togo ej då hennes hjärtas godhet och vänliga sinnelag öfverlianden! Och oftast löstes vid ett personligt saiiimaiitrii6t ' iinile iifven de trassligaste härfvor ocli allt blef godt och viil Pgeii. Det ligger något oeinotstHudligt tilldragande i ett riittfraiiit, vasen. Äfven om det någon gång skulle stöta den ömtgligtl för liuf~udet, ou1 de sanningar, som framställas ej alltid iklädas den för vederbörande beliagliga.ste formen, sh iiar den Iaiigst, som i allt och alltid upptriider med öppet vizir. En sadan ärlig, iiatiirlig och öppenlijartlig mlnniska var frii Adlersparre. I sitt iipptradaiide r a r hon enkel och utan ett tecken till » poseB.
Då jag nu deremot funnit meningen vara den, att §:ns afgörande endast skall tills vidare uppskjutas, så vill jag icke motsätta mig detta yrkande, utan tvertom biträda det, helst jag icke finner någon olägenhet deraf att, innan beloppet af skyddsafgiften är bestämd, besluta huru någon viss del deraf skall användas. Jag instämmer således i Hr Ribbings uppskofsförslag på det sätt, att jag anser afgörandet af samtliga momenten i denna § böra tills vidare uppskjutas, på det alt det ämne, som denna § afhandla!-, må uti sitt sammanhang blifva behandladt och afgjordt. Uppå derefter framställd propos. blef Öfverläggningen om 4 §:n uppskjuten tills vidare. Då tiden redan var långt liden, uppsköts fortsättningen af delta måls pröfning till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den i3 Februari 1841 • Plenum kl. 6 e. m. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 240 till R. St:s lind. skrifvelse till K. M., angrde ifrågasatt uppförande å allm. indragn.staten af löneersättning åt f. d. Statssecreterarne Grip och von Hartmansdorff. Upplästes och lades till handlingarna Exped.Utsk:s mern. N:o 32 till IJederv. BondeSt., i"anledn. af dess återremiss af Exped.Utsk:s sednare skrifvelseförslag N:o 186, ang:de näringsfriheten. Fortsattes pröfningen af Statssamt Allm. Besvärs-och Ekon.Utsk:ns utlåt. N;o 128, i anledn. af återremiss å Utskrns 20 II. 32 D«n i3 Februari e. m. betänk. N:o 5, rör:de allm. stadganden och anslag lill folkundervisningens befrämjande. 5: te §:n. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius:
Rotering af provinsen Halland hade dock sedermera blifvit anbefalld och af Kongl. Brefvet den 27 Januari 1721 inhemtas, att kronooch skattebönderne i norra Halland sökt att, ”äfvensom ulsockne-frälse, slippa den anbefallda roteringen”, hvaröfver Kongl. Maj:t förklarade, att, ehuruväl hvarken utsockne frälse eller desse kronooch skattebönder i norra Halland med skäl Expcditions-TJtskoltets Förslag till and. Skrifvelse, N. o 206. 47^ och fog borde sig en sådan rotering undandraga, hvilken deras vederlikar i andra landsorter äro undergifne, helst deni detta mycket lindrigare faller, än dem, sorn indeldte blifva, och de derigenom skulle komma att slippa de 2 daler silfvermynt utskrifnings-penningar af hvarje mantal, som de eljest årligen utgöra, icke dess mindre ville Kongl. Maj:l i Nåder lemna slika kronooch skattebönder uppskof och anstånd härmed och med sjelfva manskapets utgörande till nästa Ständernes sammankomst. Sedan härefter Ridderskapet och Adeln den 16 October 1723 erhållit sine privilegier, deruti de försäkrats om ett orubbadt bibehållande af deras rättigheter, så inrättades den 16 Januari 1739, enligt derom slutadt contract, den så kallade Båtsmans-roteringen i Halland å de kronooch skattehemman, hvilka varit underkastade utskrifning eller utskrifnings-penningar, men denna rotering sträckte sig ej till de utsockne-frälse-hemman , hvilkas egare ej ville åtaga sig densamma.
r.:i i dylika frågor fattade beslut bos Kongl. Majit i underdånighet anföras endast af Godsegaren. § 9- Allt hvitt Socker, hvilket icke är angifvet såsom rafiineradt eller annat under samma tullbestämning hanförligt slag, skall underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer i Tullkammareeller Packhus-Inspektions-föreståndares närvaro. Yppas dervid olika meningar om varans rätta beskaffenhet, hänskjutes frågan till GeneralTull-Styrelsen, då prof å sockret jemväl bör insändas. § 40. Om hvad iakttagas bör vid inkommande och utgående varors angifning och journalisering, huru förhällas skall med varors undersökning, förtullning och utlemnande m. m., derom länder till efterrättelse hvad i särskilta Författningar stadgas. § H. Till handelns underlättande kommer så kalladt kredit-upplag eller anstånd med tullafgifternes betalning flir alla i Tarifen i sådant afseende utmärkta varor, till der • • • bestämda minimi-qvantiteter. att tills vidare ega rum uti Städerna: Stockholm, Göthe borg, Norrköping, Gefle, Carlskrona, Malmö, Calmar, Wisby, Westervik, Uddevalla.
Utskottens Utlåtande, N:o 5 , i anledning af väckt fråga om Kammar-Rättens rättighet att i vissa fall fullfölja gjorda anmärkningar, samt Utlåtande, N:o 7, i anledning af vackt fråga om utgifvande på Statens bekostnad af en fortsättning utaf den så kallade Lag-Samlingen, blefvo, vid nu å nyo skedd föredragning, af Preste-Ståndet bifallne. S. D. Vid å nyo skedd föredragning bi föllos Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, N:o 76, i anledning af från alla RiksStånden ankommen återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 10 , angående yrkad fri rättighet för Kronohemmansoch Nybygges-åboer i de Norra Provincerne , att till tjärbränning använda stubbar , rötter m. m.; samt N;o 78, angående väckt Motionj rörande uppsägning af burskap för medellösa Borr gersmän i Staderne. S. D.
Tre procents ränta böra beräknas, äfven efter Octroy-i tidens utgång, och Hedervärda Bonde-Ståndet härvid tillagt, att Capital - Fordringen skulle komma att liqvideras, i den mohn Disconten* Tillgångar inflyta och liqviden med de private Fordrings-Egarrie inedgifver; Så hafva Förenade Utskotten, med afseende härå , skolat vördsamligen föreslå, att samtlige respective Riks* Stånden förena sig uti det Beslut, att Bankens Capital-Fordran för Creditivet af 200,000 R:dr liqvideras på enahanda sätt, som Discontens dfrige Skulder, (med undantag af Assignationer* ne, om hvilka serskildt Beslut är fattadt), och att den Banken tillkommande ränta ovilkorligen utgår efter Tre procent om året, samt, derest, vid utredningstidens slut, tillgång skulle finnas, bör Banken, i likhet med öfrige Fordringsegare , undfå fyllnaden i Sex procents ränta, hvilken dock icke utfaller, förr än Sex procents ränta, beräknad till utredningstidens slut, kunnat åt Actie-Egare utdelas. i$.de Punkten, angående Fordringar ho* Götheborgs Discont, hvilka aro använde eller ytterligare blifva använde uti Liqvider af Skulder till nämnde Discont, kommer att inrättas efter det definitiva Beslut, sorn, i afseende p* Statsoch T ankaUtskottens Betänkanden'. 1855 11 och 12 puncterne, af Rikets Högloil. Ständer vidtages. 16.de Härvid anmärkes blott, att det förtydligande, som j:ne af de respective Rikstånden pröfvat nödigt, skall varda iakttaget uti de reglementarisk;! föreskrifter, hvilka komma att Rikets Höglofl: Ständer underställas. Alla öfrige nu icke omförmälde punkter hafva förenade Utskotten funnit vara bifallne, dels af samtlige Riks-Stånden och dels genom 3:ne Stånds sammanstämmande Beslut, så att serskildt utlåtande öfver dem icke kan ärfordras.
Konungen late samtlige Riksens Ständer deras privilegier, förmåner, rättigheter och friheter åtnjuta; beroende det på samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall att låta deni undergå de förändringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra. Inga nya privilegier, ett Riks-Stånd rörande, kunna utan Konungens och alla Riks-Ståndens vetskap och samtycke utgifvas och meddelas. Till yttermera visso etc. etc. Ordningen. §. 2. Dör Konung i Sverige, utan att — på sätt och med vilkor 41; och 85: §§. af Regerings-Formen föreskrifva, — Förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 86. §. af RegeringsFormen stadgadt är — Regeringen. (Öfriga §§. förblifva oförändrade.) Förslag lill ändring, i Grundlag. — TrYcfclVilicts-Förordn. 109 Tryck fri Siets-F© röret sa I u g-eu. (Ingressen.) (Ingr esseri.) i kraft af (leii, enligt ss §. i Regeringsi kraft af (leii, enligt 77. §. i RegeringsFormen, Oss tillkommande Formen, Oss tillkommande — stadgande i berörda Grundlags se. §.•• alt stadgande i berörda Grundlags j8. att med med g. 2. §. 2. l:o. I öfverensstämmelse med här l:o. I Öfverensstämmelse med bär ofvan ofvan handlingar i hvad ämne som helst. handlingar i hvad ämne som helst. Vid föregående tillåtelse skola fölVid föregående tillåtelse skola följande undantag ovägerligen iakttagas: jande undantag ovägerligen iakttagas:
Caracteristiskt förekomme det Halloch Manufactur-Rätten, att, enligt hvad Klädes-Fabriks-Societetens Deputerade, i deras afgifne Utlåtande upplyst, Klädes-väfverierne i Riket år ij43> då folkmängden icke var så stor sorn nu, sysselsatte flere yäfstolar och arbetare, än år i835, oaktadt fabri - 55 1 Nationell under tiden blifvit lill fullkomlighet ojemn fö iliden stegrad, och att förbrukningen af inhemskt kläde på hvarje förbrukande person belöper sig endast till 2 if\ alnar-årligen, hvaraf påtagligen syntes följa, att i sednare tider inpractiserandet af utländskt kläde, ehuru till införsel förbjudet, i betydlig riton tilltagit, till väsendtlig skada för den inhemska fabrikationen och för hela Landet. De medel till denna näringsgrens uppbjelpande, hvilka Klädes-Fabriks-Societetens Deputerade antydt och föreslagit, funne Halloch Manufactur-Rätten förtjente af serskild uppmärksamhet; varande Ibland desse angifne medel, i främsta rummet, upphörandet af de städse inträffande förändringarne i ekonomiske stadganden, eller med andra ord, stadga i ekonomiska lagbestämmelser; hvarjemte bemälde Deputerade äfven i berörde afseende anfört: att, om man började med sjejfva råämnes-alstringen, och sålunda ställde både råämnets tillgång och dess förädling på inhemsk grund, syntes en lämplig utväg erbjuda sig i förhöjning af införselstullen på utländsk ull lill 8 sk. banco per U., med undantag af Julsk och Isländsk, som ej förmå bära mera, än den nuvarande tullen af 2 sk.; hvaraf den sannolika följden Liefve, att