Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bara mans för mig, men det gick icke an, att jag sjelf icke Johan, den drummeln, skämmer bort alltsamfortfor längre... den der muraregesällen såg mig ut att ha bastanta näfvar och Johans rygg är just ett passande experimentalfält för dem. TOLFTE SCENEN. GABRIÉLE (från venster). LIONEL. GABRIÉLE. Ah, se Lionel! god morgon, min bror. LIONEL (utan att förändra ställning). Nå, soiréen var ju animerad i går? GABRIÉLE. Den var charmant! men var uppe höll du dig? jag observerade dig icke under hela aftonen. Och saknade mig visst icke heller, du GABRIÉLE. Ja det är sannt, baron Lidderhjelm var tillräckligt entourerad tyckte jag. var särdeles artig, han sade mig ibland annat, att om det funnes baler i himmelen så ville han bli löjtnant Cederträ framme och... min ständiga kavaljer, och då var straxt den qvicka LIONEL. Och bad att få bli din moitiée. GABRIÉLE. Hur vet du det? LIONEL. Åh de der plattheterna ha redan gjort GABRIÉLE (förnärmad). Min bror! sin rund genom alla Stockholms salonger. uppfunna för din räkning, du, ha, ha, ha! LIONEL. Du trodde kanske att de voro enkom GABRIÉLE. DU förolämpar mig, Lionel. bäst att sätta kyrkminen på sig. LIONEL. Tyst, vår mor kommer, nu är det TRETTONDE SCENEN. FRU VON HAGEN (ifrån höger). JOHAN. LIONEL. FRU VON HAGEN (till betjenten). Här är sex exemplar GABRIÉLE. af skriften "Menniskans pligter," ni ska bära dem till bland några fattiga familjer, ifrån en okänd välgöframme till kl. tolf, jag skall fara upp i missions församlingens Kyrkoherde och be honom utdela dem rare. (betjenten bugar sig). Laga sedan att min vagn är sällskapet. (Johan går).
Directions, i förening med dess lemnade redogörelse öfver belåningen af Actier och Publika Papper, samt efter framställning om denna lånerörelses föga lillitande, gjorda tillkännagifvande, alt den årliga vinsten af nämnde rörelse icke utgjort mer än omkring 25o R:dr, äfvensom Directionens på grund häraf yttrade anmärkning, att enär, i och för denna vinst, särskilda Föredragnings-Li.slor och Cassa-Räkenskaper skolat uppgöras samt Låneoch Hufvud-Böcker formeras och afslutas m. m., det ej vore tvifvel underkastadt, det kostnaderne och besväret för dessa räkenskapers förande i värde vida öfverstigit hela den räntevinst, som å rörelsen erhållits. Och enär, efter hvad Directionen anfört, belåningen af Actier och publika Papper vid Låne-Contoret i Malmö varit så ringa, att, oaktadt det ifrån början dit öfverflyttade fondbelopp 20,000 R:dr sedermera, tid efter annan blifvit mindskadt och för närvarande utgöres af endast 6000 R:dr, icke ens denna Summa kunnat i låningsväg utgå, samt Omkostnaderna vida öfverstigit den årliga räntevinsten, finna Revisorerne, det berörde Lånerörelse kan, ulan olägenhet för dem, som deraf vilja sig begagna, öfverflyttas till Låne-Contoret i Götheborg, hvarest den visat sig vara begärligare anlitad, vid hvilket förhållande och då det besvär Tjenstemännen vid LåneContoret i Malmö haft med denna lånerörelses räkenskaper, i sammanhang dermed skulle komma att upphöra, Revisorerne anse den väckta frågan om serskildt arvode för ett ständigt arbetsbiträde vid sistnämnde Låne-Contor böra förfalla, destohellre, som Reglementet icke för Låne-Contorets Tjenstemän medgifver någon tillökning i deras lönevilkor; hvilket yttrande Revisorerne, i anledning af Malmö Låne-Contors
Att detta är ConstitutiousUtskottets första Betänkande i ämnet, bar ingen nekat; jag kan således ej finna annat, än att dermed måste förhållas såsom D e n 18 J u 1 i i e. m. 455 med andra, eller att proposition på återremiss först framställes, och sedan på bifall eller afslag. Att fråga, om återremiss först framställes, är vid detta tillfälle så mycket riktigare, som jag icke vet, huru man skall kunna genom bifall eller afslag å Betänkandet i sitt närvarande skick på en gång meddela decharge, och ändock bifalla anmärkningsanledningar; eller afslå dessa, och vägra decharge. Jag lemnar derhän, huru pluraliteten kan utfalla, men det synes som laglighetens försvarare mera ökas än minskas. Vid 1812 års Riksdag fanns 4l eller 42, som röstade mot Grundlagens öfverträdande; i sista Plenum funnos 54 > och antalet i afton torde möjligen blifva ännu större. Härmed förenade sig Grefvarne Horn, och Spens, Carl Gustaf, samt Herrarne Netherwood, TVilhelm, och Roos, Carl Ulrik. Herr Cederschjöld: Jag är till det mästa förekommen af Herr von Hartmansdorff, och vill blott tillägga, att det måtte väl icke få ankomma på Ridderskapet och Adeln, att bestämma formen för målens behandling. Det är väl icke eller möjligt, att, samma sak kan grundlagsmessigt behandlas på tvänne alldeles motsatta sätt. Enligt Grundlagen måste proposition framställas antingen till bifall eller återremiss, eller enligt senare Riksdagars praxis, till afslag 456 Den 18 ,Tulii e. m. å Betänkandet i dess helhet; och jag får på förhand anmäla min reservation mot hvarje annan proposition. Herr Crusenstolpe: Jag anhåller, att Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes gracieust uppläsa den §. af Grundlagen, som berättigar Hans Excellence till ett annat förfarande, än det, sorn den sista Talaren yrkat.
Jag anhåller, att utlåtandet må återremitteras. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag ber, att först få upptaga en värd Ledamots yttrande, som ansett orätt att återhålla de missbruk, hvilka ägde rum efter år 172a, Jag får då nämna, att ehuru lyckligtvis Commjssionernas inverkan på lifvet, om jag så får säga, upphört, äro vi likväl icke frikallade från godtycket i afseende på egendom, genom den rätt Rikets Ständer tagit sig, att den ena Riksdagen ingå skuld på Bankens räkning, och den andra Riksdagen förklara, att de icke afbetala den, och på dylika sätt i egenskap af Lagstiftare hindra Bankens Borgenärer, att få deras fordringar godkända; en godtycklighet, som ingalunda öfverensstämmer med 16 §. RegeringsFormen. Statsoch BancoUlskolten, troende sig vara värdiga — Ombud för Svenska folket — Ombud för Svenska folket, hafva ansett nödvändigt att detta tillstånd af olag upphör, att en lag stiftas med den helgd Sveriges RegeringsForm i dess 87 §, lemnar Civil-lag, för att förekomma en sådan godtycklighet i framtiden. Jag instämmer väl med Utskottens Ordförande deri, att det kunde vara nog med en Civil-lag; men då man har 20 års erfarenhet, att en Civil-lag icke varit tillräcklig, emedan den kan vid samma Riksdag ändras, så kan jag ej fördömma det allmänna misstroende, som Den g J u 1 i i e. m. i73 fordrar, att, på sått Utskotten föreslagit, och jag äfven godkänner, genom tilläggs beredande i 72 §. RegeringsFormen ytterligare helgden af grundlagsbud sättes emot hvarje förnyande af dylikartade våldsamma åtgärder. Med åberopande af hvad vid sista Riksdag i likartadt fall ägde rum, i afseende på de af Serskilta Utskottet tillstyrkte Grundlagsförändringar, får jag tillstyrka bifall å Utlåtandet. Friherre Cederströmy Jacob: Till hvad jag i sista Plenum yttrade i detta ämne, får jag såsom erindran i auledning af tvänne värde Ledamöters nu gjorde anföranden tilllägga.
Gustaf af Klint haft sig uppdraget bestyret med Swensta Sjökarte-werket, — ett uppdrag, som han stött med det nit och den skicklighet, att han tillwunnic sig allmän uppmärksamhet säwäl inom riket, som bland främmande navigerande Nationer. Efter Mce-Amiralen af Klints är 1840 timade död, uppdrogs detta makcpäliggande arbete ät defi son, Kaptenen wid Flottan Erik Gustaf af Klint, som sedermera fortsatt Sjökartewerket pä samma sätt som förut. I öfrigt bör anmärkas, att större och mindre rättelser blifvit werkställda uti de flesta af förut befintliga sjökort och derwid iakttagna alla de sednare tiders upptäckter och förändringar, som kommit till Styrelsens kännedom; och att Profefior Selander ester uppdrag är 1843 werkställt observationer till bestämmande af kompafiens mifiwisning pä ätstilliga punkter. 27 Ät wapnenS förbättring har Kongl. Mast egnat oafbruten omForMtn»- sorg. Flottans Sjöartilleri-Regemente har blifvit försedt med nya Flöttmis wupeu» Gewär. Förändringen af flintläsgewär till sädana med stagkrms-antändning har fortgätt, samt en allmän besigtning öfwer Flottans alla stimoch kastpjecer blifvit företagen, och en omstöpning af Musketkule-förrädet päbörjad. Sedan Rikets Ständer wid 1834—1835 arens Riksdag med-F„>-cch bäk gifvit att, till Bakoch Fyrinrättningens upphjelpande, ett amonerings-län finge genom Riksgälds-Konroret upptagas, har, till följd deraf, ett belopp af 120,000 N:dr af samma Kontor hällitS Förwaltningen af Sjö-ärendena tillhanda, hvarförutan Rikets Ständer wid 1840—1841 arens Riksdag anwifat ett extra Stats-anstag af 160,000 R:dr, att under loppet af fyra är för samma ändamäl utgå.
Hwad Lots-och Bakfonden angär förtjenar det således afl upmärksamhet art undersöka huru berned är förfarit, för att kunna stadga , hurn för fram» Uden mä föcbällae. Man wet nogsamt att Stats,medel utgöras af efla undersåtare uran ätskstlnad, esser den proportion, rom egenskapen as Medborgare mstakar, dä deremot LotSmcdlek, oberäknad! denne alin anna andrs, i ur, skylderne, u,'ga endast af S-keppS-Redore och befraktare , hwilka således skulle framför andre under särare, lunna bfifwa flerfaldigt beskattade i den mohn man under Dcn 21 Damber. I27Z n d.7 sken af behof för LokSinrätkningen, kunde höja , algi sterne r-.li förmän för Stars-Werket, hrvars brister pä ena stället kunna, ester OcconomiT-UlskottctS tank', sylia.!; med bwad som finnes pä ett annar. Man gör sn; likwäi försäkrad a,r Högloft. Stats , sltjkottet wid syile-ttder af sädane brister skulle anse en närmare ur« skillning af medlen dertill nödwändig. — Den höga rättighet Riesens Högloft. Sländcr icke blott i stöd af Grundlagen man äswen i följe af sakens natur inneha sw a , att anordna om Stars-medlen, uplyser icke feägan hurriwida Lots-fonden hörer till nämnde medel, och är med dem till alla allmänna behof lika anwändbäc; och ehuru Högloft. Stats.
Rättegångs-Bälken, i hvad den omnämner husesyn å Preste-bohl, derigenom varder ändrad, erhålla följande lydelse: ”Är någon missnöjd med Dom, som af ”Häradseiler Syneeller Rådstufvu-Rätt ”gifven är i mål örn nybyggnad, hus-röta, ”vanhäfd eller fardag vid afoch tillträden, '"eller eljest, å Kronoeller andra publika ”Hemman, Kungsoch Kungs-ladugårdar, ”Landshöfdinge - Residence-hus eller andra ”Kronans Lägenheter, ehvad de äro till Indelningar eller till Boställen för vissa Em”betseller Tjenstemän eller till milda Stiftelser anslagna, eller mot arrende eller annorledes åt enskilde upplåtna, ingifve sina ”besvär deröfver till Hof-Rätt, inom hälften ”af den tid, som för lagvadda sakers fullföljande ifrån Lagmansoch Rådstufvu-Rätt ”stadgad är; är den klagande till ersättning ”eller böter dömd, foge vid sina besvär borgen derföre af tvänne vederhäftige män. ”Vill någon hos Konungen föra klagan öfver - Kongl Maj.-ts Nådiga. Propos. N.o 72. 33 ”ver IIof-Rafts Beslut i dylika mål, göre ”det genom besvär, som böra ingifvasinom "hälften af den tid, som i 3o Cap. 9 §. r ”Morn. Rättegångs-Balken stadgas, och full”göre dervid det, som uti 18 §:n af samma ”Capitel finnes föreskrifvet. Med fullfölj”den af tvister emellan innehafvare af Boställen eller andra publika hemman, å ena, ”och deras Landtboer, å andra sidan, förfa”res efter allmän Lag.” Uppå Stats-Rådets samtlige Ledamöters tillstyrkande behagade Kongl.
Alt kolonisationerne lill en början böra anläggas invid Norrska riksgränsen på de ställen, der med största lätthet railvägar från de Norrska fjordarne kunna lill vägabringas till de i Lappmarkcrne närmast gränsen befintliga malmfält, är nödvändigt för att bereda säkerhet för folkets underhåll genom tillgång på den myckenhet fiskvaror, som Norriges fjordar erbjuda, och för tillförseln af nödigt brännmaterial af stenkol, samt för att bereda hastig och läll transport för utförande af koloniernes mineralieprodukler. Då emellertid denna organisation för fångvården icke kan eller får afse rubbning i de förhållanden, hvarpå jernhandleringen i Sverige uppkommit, är tydligt, att koloniernas bearbetning af jern alltså icke må till export få lemna stångjern eller tackjern, än mindre malm, ulan bör såsom orubblig regel fastställas, all endast gjutgods, stål af alla slag, plåtar, smiden för skepps - I)on 22 December e. m. 347 byggnad och annan manufaktur, såsom railvägsskenor, dragne eller gjulne, gjutgods för husbyggnader, eldstäder af alla slag, trappor, monumentet', kolonner, med tillbehör af kapiteler och sokler etc. dertill ifrågakomma.
V. B. 508. VI. 30. Å. 73. VII. U. 74. A. 143. E. 323. — allmänna, ali årliga anslag dertill måtte beräknas! för fyra i stället för tre år. I. 308. R. 364. II. B. 205. A. 218. — allmänna, angående sättet, ordningen och vilkoren för utbe talning af anslagsoch låne-bidrag dertill. V. B. 508. Arbetsfolk, att en afgift motsvarande bevillning efter 2:dra Artikeln och efter samma grunder mätte uttaxeras af dera, men tillfalla de communer, inom hvilka de äro boende, för alt användas till fattigvårdsutgifter. Se Fattigvårdsafgifter. Arbetsföretag, som föranstaltas af directioner för falligvårdssamhällens arbetsinrättningar, om biträde af Statens embetsoch tjenstemän dervid. I. lil, 112. R. 114. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 35. Arbetsförtjenst, om anslag för beredande deraf åt fattige inom de församlingar, som af sådant understöd kunna komma i behof. I. 116. R. 135. IV. B. 508. A. 590. Arbetsinrättningar, om anslag till befrämjande deraf. I. 112. R. ( 15 ) 122, Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomilJtskotlens Betänkande N:o 35. Arbin, Axel von, yttrande. III. Archseologi, angående anslag för en adjuncturs inrättande i denna vetenskap vid hvardera af Academierna. I. R. 441. Archiv, Danska, om utbekommande derifrån af äldre handlingar, rörande Skåue, Halland, Blekinge och Bohus Län. Se Handlingar. — i Rikets Ständers hus, angående inrättande af ett. VI. B. 584, 593. VII. A. 46. — Riddarhusets, angående ordnande celi completterande af samt tillsyn öfver detsamma.
Vinden prasslar i trädens styfva blad, stryker stötvis genom kronorna och skakar tid efter annan ned ett regn af droppar. Det enda ljud, som höres, är detta ständigt afoch tilltagande sus, beledsagadt af takdroppets plask – så klingande skarpt för hvarje tår, som faller på den blanktvättade stenranden under takskägget. Körsbärsträdet står brunt med violetta metallskiftningar, tecknar sig med styfva blad mot granarnes mörkskuggade grönska; längre fram kantas ett förvildadt snår af en ensam buske, med färg af gammalt gyllenläder. Här och der en purpurbrun klick. Det är så underligt söfvande att lyssna till detta oafbrutna sus, till den enformigt distinkta klangen af vattenperlor, som falla, men det föder också en längtan, dunkel i början, småningom tilltagande, allt kringhvärfvande en längtan efter sommar och sol, efter menniskor och lif. Och denna längtan växer, vidgar sig till en våldsam åtrå. Den rastlösa menniskoanden i sin medvetenhet står ej i harmoni med den resignerade till vinter inslumrande naturen derute. Der sjunka krafter till hvila, här måste de resa sig till kamp. Stockholm är just hvad jag väntat. En stor sqvallerhåla. Och de literära storheterna äro små, ihåliga, futtiga. Hvar och en låter sig präglas af sitt kotteris stämpel. Ingen har mod att vara något för sig. Det fins icke ett enda parti, icke ett enda kotteri, nej icke ens en individ, till hvilken jag ville sluta mig helt. Man kan ha roligt här – förtjusande roligt – men vara fattig, arbeta sig fram och bli till en karaktär, det tror jag är svårt. För mig skulle det vara en förbannelse att bo här för beständigt. Man kommer i en osann och skef ställning, tänker på anseende och fåfänglighet i stället för på arbete: ty jag är icke dum nog att tro, det jag utan skada skulle kunna visa mig som den jag är. L. kallar mig feg derför, att jag inte skriker och ropar med detta »Unga Sverige». Hå, jag tror knappt, att han på allvar anser mig rädd.
Lån till fyllnad deruti, i mohn af sin andel i Bolaget; eller ock , att om han först upptagit L,in samfällt med öfrige Delägarne i ett Bolag, den en. skildta Låne-rättigheten för den Summa, som utgör fyllnaden i högsta tillatoe Låne-beloppet, likafullt må vara honom obetagen; äfvensom att, i händelse en eller flere Bolagsmän redan innehafva så stora Lån, som Banco-Författniugarne medgifva, Bolagets Fastighet likväl må Den 1 April - *4* få belänas i mohn af hvad som återstår efter afdrag af dessa Bolagsmäns andelar. 3:0 Af den 23 sistledne Martil, i anledning af från Vällofl. Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde Ståndet erhållne Remisser, dels rörande de vid Banco Discont Verket erforderlige vederhäftighets-betyg, dels angående förökning i antalet af Verkets Styresmän; deruti Utskottet yttrat, att ehuru hvarken uti Banco Discont-Verkets Reglemente eller någon annan allmän Författning vore föreskrifvit, attén Låne-sökande skulle förete vederhäfrighets-bevis, ansåge Utskottet det vara en för Inrättningens säkerhet alldeles oundgänglig omständighet; men att på sätt, som blifvit yrkadt, något bokstafveligt formulaire för dessa betyg skulle gifvas, vore i Utskottets tanka, i flera hänseenden olämpeligt; och har Utskottet icke funnit några sådana omständigheter hittills förekomma, hvaraf Utskottet ägde anledning tillstyrka någon förändring uti Organisationen eller personal af Banco Discont - Verkets Styrelse. 4:0
– Ögonen voro skumma, bra uttryckslösa tyckte jag – rösten accentlös, dof, låg – liksom den ogerna lemnat ett bröst, i hvars helgedom jag också icke undrar på att den ville qvarstadna – men jag hann ej mycket långt med mina observationer en face, ty den menniskan tystnade snart, började ånyo se på mattan och blifva åter orörlig. Glacer, sötsaker och allahanda rafraichissementer, som flitigt kringburos visade hon ifrån sig med en likgiltighet, som syntes mig heroisk, och sedan de andra unga damerna lemnat soffan, blef hon allt qvarsittande i sitt hörn troligen af tankspriddhet, och jag i mitt af nyfikenhet. – En ung Herre ställde sig nu bredvid mig och pratade. Han var dum och egenkär och jag uppriktig, i följd hvaraf jag sade något, som vållade att min orörliga, hvars namn jag fått veta vara Gunnilla Weilingk, hastigt vände sig och såg på mig – Jag träffades af hennes blick. Ur de skumma, djupt liggande, grönbruna ögonen blixtrade något emot mig som gjorde mig stum, och min Kavaljer aflägsnade sig – om af vrede öfver min näsvishet eller af fruktan för den örnblick som också jag blifvit något illa vid för, kan jag icke så noga afgöra – men min dame, som ännu icke var min Gunla, ämnade visst efter sitt flygtiga men genomträngande ögonkast på den der unga vissa flickan, åter betrakta mattan, när lyckligtvis hennes näsduk föll ned derpå. Jag tog upp den. Med den ljufvast klingande röst och det allra välvilligaste leende – (andra le då de hafva roligt eller när deras hjerta veknar eller åt glada tankar eller mot någon de älska, du, du ler af ren välvilja, – jag hade så när satt gudomlig, men det skulle du ej tålt –) tackade Gunnilla för min lilla artighet, som var ganska egennyttig i grunden – och ifrån det ögonblicket var hon vacker och jag älskade henne. Förlåt, förlåt.
Debetsedelslösen; Cassörers missräkningspenningar; Landt-räntemästares remisslage; Presterskapets så kallade pros te-tunnor; reseunderhåll och arfvoden i och för Riksdagar, samt det afdrag, som, då embetsoch tjensteman tillträder lön, innehålles under namn af begrafningshjelp; 2:o Personer, hvilka angifvit nyttiga uppfinningar, för den belöning, som i sådant afseende åtnjules; 3:o Kronans och Statens jemte andra till allmänt behof anslagne byggnader, verk och inrättningar, hvarunder likväl icke må inbegripas sådane, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst till enskilde personers eller corporationers förmon inflyta; den del af städernes jord, hvaraf inkomsten är anslagen till aflöning åt de städernes tjenstemän, hvilka till bevillning för deras löneinkomst sjelfve taxeras; districtoch socken-magasin boställshus 70 Bil. till Bevil/iiings-Ulskottets Betänkandej N;o 12. och sådane hus i städerne och på landet, som begagnas till boställen för barmhertighets-inrältningar, antingen boställs-innehafvaren desamma bebor eller icke; 4:o Höganäs stenkols-grufva, såsom varande af en större patriotisk och för Riket gagnelig omfattning; dock endast lill nästa Riksdag; 5:o Skol inrättningar för den afkomst, som de, i följd af gåfva eller testamente, åtnjuta från jord-egendomar på landet, så länge den, för dessa egendomars fulla värde belöpande, bevillning af desammas egare betalas; dock att de tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön, böra för densamma erlägga bevillning, då den öfversliger 200 R:dr, efter stadgad förvandlingsgrund; 6:0 Spar-Banker, såsom varande af allmän nytta; 7:o Bokhandlare, som icke anses hafva 200 R:drs inkomst. §. 146.
Vid det förhållande, att BorgareSt. antagit inbjudningen, hvarigenom alla 4 Stånden fattat samma beslut, erfordrar detta betänk, icke annan åtgärd än att läggas till handlingarna, hvarom jag äfven anhåller. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att hvad sjelfva voter.propos:n anginge, den visserligen hade förfallit genom BorgareSl:s beslut, men att det likväl torde vara nödigt att R. o. Ad. meddelade sitt, såsom Hr Landtm, förmodade, godkännande beslut ä Utsk:s yttrande om följden af beslutet rörande sjelfva assuranceafgiften. Hr von Hohenhauen, Mich. Silv.: Med afseende på det sätt, hvarpå frågor blifvit af Bevilln.Utsk. vid denna riksdag behandlade, då de varit likartade med denna, hvilken icke rörer allmänna bevillningen, hvartill visserligen en så helt och hållet enskild N sak som en assurance-afgift för summor hvilka med posten afsändas, icke kan hänföras, anser jag det vara ganska lyckligt att BorgareSt. genom inbjudningens antagande låtit frågan om votering förfalla, så att icke något yttrande om voterings-propos:n behöfver meddelas, 318 Den 12 September f. m. samt R. o. Ad. kommit i tillfälle att anse frågan afgjord, utan att inlåta sig i något omdöme om lagligheten af den ifrågaställda voteringen. Gr. Lagerbjelke: Utaf det ankomna prot.-utdr. inhemtas endast, att BorgareSt. antagit Utsk:s förslag, ang:de assurance-afgiften. BorgareSt. har likväl icke förut antagit de stadganden, som i sammanhang med denna afgift varit föreslagne. Det torde således vara nödvändigt, att, på sätt Hr Gr. o. Landtm, redan tillkännagifvit, R. o. Ad. fattar beslut i frågan, huruvida dessa stadganden i sammanhang med assurance-afgiften kan anses afgjord eller icke. Hr Printzensköld: Jag underkastar mig visserligen ganska gerna, hvad senare punkten angår, Hr Gr. o. Landtm:s upplysta pröfning af densamma, och ätnöjer mig sålunda med den propos.
2:0 i 14 § ”Lika privilegierade med Norriges innevånare i tullafgifter äro de nationer, som denna fördel genom speciella ordres till Tullkamrarne förunnas, så vida nemligen Norrska fartyg (eller varor, sorn i Norrska fartyg ineller utföras) hos samma nationer behandlas likasom deras egna fartyg eller såsom varor, införda i inhemska skepp, 5:0 i 26, 27, 28 och 29 §§, ”att frem-^ mande fartyg, som införas till Norrige, eller af Norrska undersåtare uppköpas, för att lika med Norrska användas till segelfart, skola en gång för alla erlägga en afgift af 8 Specie Rd. per commerceläst: att fartyg, sålde af Svenska undersåtare, betala ingen afgift: att afgift icke heller erlägges, när fartyg, som bevisligen äro byggda på Svenska eller Norrska skeppshvarf, efter att hafva varit sålde till begagnande under fremmande flagg, återköpas af Norrska undersåtare; samt slutligen, att berörde afgift erlägges, när fartyget, såsom Norrsk Redares lagliga tillhörighet, förses med behörigt mätarebref och derå brännas orden: Norrsk egendom. —• Uti 18 § af Kongl. Norrska anordningen är derjemte stadgadt, att för spannmål, fiskvaror och andra lifsmedel, som från Sve-^ rige till Norrige förås i Svenska elier Norr - Besy. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 49* glea skepp, erlägges blott hälften af den för införsel af dylika varor påbudna tull; äfvensom Svenska nationen under den 18 Sept.