Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får sålunda hemställa huruvida icke någon taoke, någon princip för det sätt hvarpå de orepresenterade skola väljas i de olika Stånden, tillika måtte fä inflyta, emedan jag anser en sådan åtgärd först och främst i sin ordning, om icke nödvändig, för alt vinna bifall till det förslag man önskar få hvilande till nästa riksdag. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Jag fattar ganska väl deras mening, som anse nödvändigt att innan de antaga det af Const.Utsk. nu framställda förslag till förändring i vår grundlag, önska få något mera bestämdt om hvad som derigenom verkligen skulle komma till stånd, och således vilja antingen i sjelfva grundlagen hafva ytterligare bestämmelse om hvarje serskildt Stånds val, eller ock vilja med afseende på vallagarna hafva de garantier i föreskrifterna för deras stiftande som f. n. saknas. Under Ståndets pröfning kommer också, såvidt jag icke misstager mig, mer än en gemensam tanke, som kan leda till detta mål. Hvad åter Frih. Hamiltons nu föredragna förslag beträffar, anser jag för dess Den 31 Maj e. m. 413 oantaglighet finnas, utom de af Gr. Lagerbjelke anförda skäl, ytterligare ett. Motionären har nemi. föreslagit att Ulsk. skulle inkomma med förslag till lagar för de särskilda Ståndens val samtidigt med det betänk, i hvilket Utsk. besvarade de vid betänk. N:o 7 gjorda anmärkmr. Det synes mig påtagligt att vallagen icke kan upgöras annorlunda än som en utveckling af grundlagen, såvidt den icke i grundlagen skall ingå, men det måste åtminstone vara bestämdt, hvad som i grundlagen stadgas rörande valen, innan en ny vallag kan upgöras. Det betänk, sorn Const.Utsk. nästa gång skall inkomma med är ju ingenting annat än ett förslag att sammanjemka Ståndens enskilda tankar, och ifall en sådan sammanjemkning är omöjlig eller i fall skiljaktiga meningar förefinnas, desamma till Ståndens behandling anmäla. Huru samtidigt dermed eller i följd deraf en vallag skulle kunna upgöras det är jag icke i stånd att inse, och vill för min del icke bidraga till att gifva Const.Utsk. ett sådant åliggande. Då nu H. Ex. Hr Frih. o.
Då allt detta framkallats af den ökade penningetillgången kan jag icke fatta det resonnement, som går derpå ut alt än vidare öka denna penningetillgang, ty i samma mån man förskaffar ökade kapitaler, i samma mån måste äfven dessa svindlande företag fortsättas. Vill man åter stäfja dem, måste väl rätta sättet härför bestå uti en minskad penningetillgång, ty då återföres allt i sin naturliga och rätta ställning. Gr. Lagerbjelke har sagt att endast ockraren skulle förlora på den fria räntan. Om så vore händelsen, skulle jag lika med Gr:n strida för den fria räntan, men detta förhållande har Grin alldeles icke bevisat. Om nu den fria räntan kommc att införas, hvad skulle då omyndiga hafva att påräkna af sina kapitaler då räntan ena dagen vore 2 och den andra 10 proc.? Någon måttstock härför synes mig svårligen kunna upgifvas. Huru skulle förhållandet blifva med tjenstemännen ? de hafva, som vi alla känna, varit och äro ännu i en betryckt ställning, till följd af högt updrifna priser för bostad och på alla lifsmedel. Man har visserligen sagt att intecknade medel icke skola draga högre ränta; men om kapitalisten kan emot säkerhet af namn erhålla 10 °/0 å sina penningar, så upsäger han sina intecknade fordringar, och på detta sätt tvingas jordbrukaren att jemväl betala den högre räntan, samt till följd deraf att ytterligare stegra priserna på hvad han har att afyttra, och de fattige låntagarne få sitta emellan. Med husegarne i städerna är förhållandet lika, dock med den skillnad att de för att betacka sig för förluster förhöja hyrorna, äfven till skada för tjenste manna-klassen. I olikhet med Gr. Lagerbjelke påstår jag att de enda. som af fria räntan kunna hafva vinst, äro ockrarne och vinglarne. hvilka kunna ännu någon tid fortsätta sina spekulationer. Jag förnyar min anhållan att R. o. Ad. måtte i allo bifalla Utsktns förslag. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag har begärt ordet i anledn. af en mot mig af Gr.
Enligt Rikets Ständers ofvan omfönnälda beslut skall vidare den hittills Amiralitetskrigsmans-kassan anslägne, för resa till utrikes ort stadgade passagerarc-afgift, utbytas mot förhöjd karta-sigillata å pass till utrikes ort. Då emellertid nu stadgade karta-sigillata-afgiften å dylika pass utgår efter annan grund, än passagerare-afgiften, och någon rubbning i grunderna för dessa afgifters beräkning icke torde vara med Rikets Ständers ifrågavarande beslut afsedd, eller nu mera, hvad angår karta-sigillata-bevillningen, sedan densamma redan hufvudsakligen blifvit al Rikets Ständer afgjord, kunna ifrågakomma, har Utskottet ansett det icke låta sig göra att, såsom här ofvan "för Borgarebref iakttagits, genom förhöjning i de serskilda, för pass till utrikes ort, uti författningen utförda karta-sigillata-afgifterna åvägabringa en passagerare-afgiften motsvarande tillökning, utan, i detta ändamål, funnit sig böra hemställa, att näst efter de i 4 §. 2 mom. under rubriken ”pass, resetill utrikes ort” uppräknade kathegorier, må intagas en serskild med stadgandena i Kongl. Förordningen den 17 Juni 1801 öfverensstämmande så lydande föreskrift: Jemte dessa af gifter skall pass till utrikes ort beläggas med stämpladt papper, motsvarande den fordna passagerare-afgifterij nemligen 16 sk, jör hvarje mansoch 8 sk för hvarje qvinsperson i allmänhet, samt hälften deraf för gesäller, betjente/', allmoge och vederlikar samt deras hustrur och barn; och äro från denna af gift fritagne endast de, som resa i kronans ärende, för fattigdom undfå pass gratis, samt barn under m års ålder. §. 5. De för ärftliga samt Ordensvärdiglieter, äfvensom för utnämningar till Rikets högsta värdighet utgående afgifter till Wadstena krigmanshus-kassa, hvilka afgifter finnas till beloppet uppgifna i Stats-Utskottets memorial N:o51 litt.
Jn fidem C. F. Maneck År 1803 d.(en) 27 Nov.(ember) inträdde Sochnemännen i Sochnstug(a)n efter pålysning, då följande förehaddes: Plåtsmeden vid Forssjö Anders Holmbergs hustru Stina Holmgren, som natten millan d.(en) 19 Och 20 Nov.(ember) funnit sitt 7 weckors gamla barn dödt hos sig i sängen, kunde såsom sjuk nu icke wara närwarande. Men hennes man framkom med tårefulla ögon och berättade, att detta hans barn altid warit sjukligt och att man monga nätter wakat öfver det, samt att modren d.(en) 19de Nov. fram på qwällen lade sig til barnet, för att gifa det dia hwarefter, sedan hon lagt barnet ett stycke från sig, hon hade somnat och om nogra timmar upwaknat i samma liggande ställning som hon somnat, nemel(ige)n, et stycke från barnet. Och så snart hon då märkte barnet wara dödt, bad hon sin man inkalla först änkan Stina Håkansd(otte)r och sedan hustrun Anna Maja Taberman vid Forssjö, att uptaga och bese barnet. Änkan Stina berättade nu, att hon fant barnet blått på den sidan, på hvilken det legat och att ett godt rum warit emellan Modrens och barnets bädd. Hustru Taberman hade ock funnit barnet blått på den nämnde sidan. Begge desse instämde deruti, att barnet warit länge sjukl(ig)t och att man wakat deröfver. Nämndeman Lars Nilsson och kyrkowärden Pehr Ersson i Stensjö hade sedermera besiktigat barnet och berättade nu, att det varit blått på ena sidan och något ut åt ryggen, samt ansiktet rödfrasigt. De nu närvarande stadnade i den mening, att som barnet varit mycket sjukligt, så at man måst waka öfver det, och modren icke legat så nära intill barnet; så måtte det hafva dödt af slag utan någon modrens åtgjärd, och hwarföre hon ej skulle hwarken med tingsgång besväras; eller sitt ja en Söndag bak i kyrkan under "det annars wanliga böneformulairet å predigstolen upläses.
IX. B. 324, 385. A. 31)5. XIII. E. 478. — N:o 56. öfver väckta motiuner om upphäfvande af Kämnersrätter, Lagmansrätter och Riddare-synerätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens rum, rörande rättegångsordningen. U. 327. XIII. 57. A. i54. XIV. E. 55, 101. — N:o 57. öfver väckta motioner om verkställighet af Hä radsrätters och Kämnärsrätters beslut, samt om förändring af tiden för Lagmansrätternes sammanträden. — N:o 5S. i anledning af väckt motion om ändring i 6 cap. 5 § Rättegångs-balken, samt Kongl. Förordningen om Stockholms stads styrelse af den 12 December 1672. VIII. B. 377. A. 449. XVIII. E 6. — N:o 5i). öf ver väckta motioner om upphäfvande af en del särskilda domstolar. VIII. B. 377. Å. 449- XIV. U. 282, 344. XVI. A. 396. XVIII. E. 177. — N:o 60. i anledning af återremisser utaf åtskilliga från Utskottet afgifna betänkanden. — N:o 61. i anledning af väckt motion om förbud emot ut gifvande af skuldsedlar, ställde till sedelhafvaren, m. m. VIII. B. 378. A. 453. X. E. 23.. — N:o 62. i anledning af väckt motion 0111 föreskrifts meddelande, huru föihällas bör med ordförandeskapet i domstolar, som bestå af både lagfarne och icke lagfarne ledamöter. VIII. B. 378. Å. 459 XIII.
Jag dömmer sädant deraf att Utskottet redan minskat priset ansenligen pä de waror, som in natura skall ut, görge eller Icswereras till Riket. En tunna afrads el, ler Kronotionde fpannemäl wärderas blott till 4 R-d 1 Skeppund koppar till 50 Rksd.ler. r Skeppund Stang,crn fritt pä Stockholms eller onbre Stapel, Städers wägar tilt § R:d 16 fl. alt Banco. J jauk, »ua förhållande sones alla andra waror af Utskottet ansedda. Riksens Ständer moro 1765 söiwisade, att den bewillning De älade Riket, uran minsta iwarig» het skulle Ulga, hälst du, war ett intet, mot hwad ntt påfordra-. Ingen Riksdagsman ryckte att 176c ars bewillning blef sör dryg; n en hwad hände? Igenom afbetalningar cch Jntrehens inbetalande i Banque» 1766 «ch 1767 förminskades rörelse capiralet i landet, sä att penningar knapt syntes i början as 1768 Coursen ned» föll i^rän 108 R:d. till nägra och 40 R:d. N. B. pä en gäng. Capitalisterne böcjabe utsöka, sine för brit» - Den i6 December. -r? dringar 1767 men 1768 allmänt; Pantningar och Auctioner förrättades i alla Landsoner. Egendomar och waror nedsattes till ett owanligt underpris. Jnga köpare i isunn» sig uran Capitalisten wäntade ännu elkec bättre och lägre p:is pä alt. Alla näringar af» stannade. Dragare pantades fran Bönder och Ständs» Personer för Krouoräntor. Nöden gick sa långt, att edur» B.rgrlagerne «f Rådkammare» 1767 och 1768 singö spannen äl och pengar pä credit, som nu intet händr, kunde de än.ä waren 1768 ej tjllwerka någon berydeliq quantirct Tackjern.
FolkClasserna endast hafya ledighet att på dessa aftnar söka vederqvickelse efter arbete och m dor, Enligt Utskottets tanka, böra derföre de vanliga Söndagsaftnarne ej i det föreslagna förbudet inbegripas. Utskottet har slutligen, till undvikaude af en möjlig misstydning af dess åtgärd, trott sig böra förklara, att ULskottet, långt ifrån att vilja lägga hinder i vägen för valda offentliga nöjen, då de på en passande tid förehafvas, tvärtom anser dessa bidraga till Samhällets högre odling och sedernas förädling, på samma gång, som de gifva åt S a nikalls! if vet en friare och lifligareUtveckling. Utskottet öfverlemnar föröfrigt detta sitt vördsamma yttrande till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning och bedömmande. Stockholm den 26 Januari 1818. 156 Bcsv. ock Ekon, Utsk. Betänknndcn, N:r 40. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs« och EkonomiUtskot^s Betänkande, i anledning af yrkad skyldighet för ägare till Bruk och Tullijvarnar, att deltaga i vägrödj ning, Tm Utskottets handläggning har ifrån Hedervärda Bondeståndet blifvit remittera dt ett Memorial, af Riksdagsmannen Olof Olsson från Carlstads Län, deruti samtelige Fuilmägtige från samma Län, jemte Eric Johansson och Pehr Abramsson från Vester-Norrlands Län instämt, och hvarest hemställes, att, som ingen af Sveriges inbyggare mera begagnar Landsvägarne än Brukspatroner och Bruksidkare, samt de, hvilka äga Manufacturverk och tullqvarnar, men dessa hafva ingen andel i Landsvägarnes underhåll, alla sådana borde deltaga i upparbetande och underhållande af, så val allmänna, som andra nödiga Landsvägar. Detta Mål, som äfven vid nästlidne Riksdag valdt öfverlemnadt till Ekonomiutskottets granskning, har Utskottet tagit i öfvervägande; Och får nu förklara, att
Det vore en fläck, som skulle låda vid mitt namn långt skymfligare än kärft. Broderns ansikte blef högrödt, och han ryckte brottet mot någon trångbröstad fördoms förhatliga häftigt till. Han hade ett hårdt svar på sina läplagar. Jag eger dock alltid tillräckligt, för att vi i främpar. Men i samma ögonblick besinnade han sig. » Du har rätt », svarade han sorgset; » det anstår mande land kunna lefva ett bekymmersfritt lif med hvarandra. ej fröken Stjärne icke ännu. » Jag ber dig i Käthe respektera din broders trot Icke ännu — hvad menar du därmed? » En paus uppstod, innan Axel Stjärne svarade lofvade. Så fort min helsa tillåter det, blir hon med en ton, som han tydligen ansträngde sig göra grefvinnan Stjärne. » Med nedböjdt hufvud, med dystert sänkt blick naturlig och lugn, men genom hvilken dock en åhörde Karl Stjärne orörlig sin broders ord. Men nervös brådska vibrerade i hvarje stafvelse. » Du vet, Karl, att det är din envisa ochlbestäm.till sist, när han talat till slut, steg han fram och da fördom, som ända hittills hindrat mig att göra fattade hårdt om hans arm. » Axel — du vet icke, du vet icke, hvad du säger; Käthe, till hvad hon redan för allt för länge sedan bort vara — min hustru. Det skulle vara en du förstår ej dina ord. Du är sjuk — du är svag messalians, säger du, en skamfläck, som aldrig — denna kvinna har begagnat din sjukdom till skulle kunna aftvås det Stjärneska namnet. En sina äfventyrarsyften — hon har förgiftat dig, för messalians, en skamfläck — hon, som är så god, att spinna dig i sitt nät. — Du är ej tillräknelig så skön, så uppoffrande så renhjärtad! Jag har för dina handlingar — nu, efter din sjukdom — Förslag till matordning för veckan 22 — 28 juni. Söndag: Soppa på blomkål; kokt makrill; lamstek med grönsaker; stufvad sparris; äppelkaka. Måndag: Oxrullader; vinsoppa. T i s d a g: Stekt flundra med lingon; mannagrynsvälling.
Till lokal för detta institut, hvilket ifrån år 1819 till år 1840 varit emot hyra inryradt å lägenheten Manhem och Manilla holme å Kongl. Djurgården och ännu är derstädes förlagdt, inköptes sistberörda år med inrättningens egna medel samma lägenhet för 17,333 Riksdaler 16 skillingar Banko eller 26,000 Riksdaler Riksmynt, och denna lokal har sedermera, allt efter som under tidens lopp större utrymme blef af nöden för emottagandet af allt flere och flere elever, måst förses med nya byggnader till bostäder och andra för inrättningen angelägna ändamål, så att lägenheten i dess nuvarande skick, Motioner i B or gare-Ståndet 1862. ,JW 275. 517 enligt 1861 års afslutade räkenskaper, står inrättningen till boks till ett värde af 45,000 Riksdaler Riksmynt. Dä emellertid, vid folkmängdens tillvext i riket, den i sammanhang dermed stående törökningen äfven af döfstumma^ antal (af hvilket, enligt Kongl. Statistiska Central-byråns uppgift, vid 1855 års slut funnos 549 emellan 1 och 15 år, eller omkring 275 vid lämplig undervisningsålder,) ådagalade behofvet och angelägenheten af att utsträcka undervisningen vid institutet till ett större antal sådana, än de högst 100:de, som på samma gång kunde derstädes inrymmas, föranleddes deraf Rikets Ständer, som städse ömmat för de döfstummas beklagansvärda belägenhet, att till nybyggnad vid institutet af allmänna medel bevilja vid 1854 års riksdag ett anslag af 25,000 Riksdaler Banko eller 37,500 Riksdaler Riksmynt och att, då dessa medel såsom befunna otillräckliga till uppförande af någon ändamålsenlig sådan, ej lyftades, vid riksdagen 1857 ytterligare dertill anslå 120,000 Riksdaler, eller tillhopa 157,500 Riksdaler Runt. Sedan dessa anslag af Rikets Ständer beviljats, föranstaltade institutets
Den 30 April 1812 f. m. Justerat d. 6 Maji 1812. A. G. Mörner. Thorsdagen den 30 April kl. 9 före middagen sammanträdde Höglofl. Constitutions Utskottet, då alia dess Ledamöter, utom RegeringsRådet Hallenstierna och Riksdagsmannen Pehr Nilsson voro närvarande. Justerades protocollen för den 27 och 29 dennes. Uplästes föreslaget svar till samtliga Riks-Stånden på gjorde remisser ifrån det Högvördiga Preste-Ståndet och det Vällofl. BorgareStåndet af Kongl. Maj:ts nådiga proposition rörande en särskild författning med Svenska Ultramarinska besittningars styrelse och drätsel. Herr Kammarherren Silverstolpe hemställde, om icke till styrka för detta yttrande och af samma grund, som det i betänkandet sist anförda skäl, kunde tilläggas, att sådane Ultramarinska besittningar merändels innehafvas i grund af - särskildta fördrag, hvilka ofta ej stöde eller kunde stå i öfverensstämmelse med Moderlandets Grundlagar. Efter en kort öfverläggning godkändes memorialet, sådant det först blifvit föreslaget L Emottogos och quitterades fyra band protocoller öfver Ecclesiastique ärender från den 3 Julii 1810 till årets slut, för hela året 1811 samt för innevarande år 1812, till och med den 18 Mars. Sedan Höglofl. Utskottets Ledamöter delat sig på de 3:ne öfverenskomne fördelningar, börjades läsningen af Stats Rådets protocoll, och uplästes på 1 ista Fördelningen: protocollen öfver Handelsoch Finance ärenderne, hällne i Stats Rådet den 13 september 1810, 1 October 1810 —31 d:o2, 1 Tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 247. 2 I redogörelserna för statsrådsprotokollens läsning uppräknas i regel data för samtliga stadsrådsprotokoll i kronologisk ordning efter månader och dagar i månaden.
Motion N:o 428, om inrymmandet i instruktionen för Rikets Ständers Justitie-ombudsman af ett stadgande, hvarigenom han tillförbindes att vaka öfver vården af fromma stiftelser, äfven der dessa kunna vara ställda under enskild persons tillsyn och förvaltning. 87 Söderholtz, Anders, trän Södermanlands län, Motion N:o 429, om anslag för uppförande al ett sjukhus i Strengnäs. Stats—Utsk. Utlåt. Motion N:o 494, om afskaffande al pastoral-examen. Sammans. Lag samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 27 och Mern. N:o 38. T. Tackjern, om tullfri utförsel deraf. Motion N:o 231. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8 samt Mern. St. underdån. Skrifv. Telegrafledllillg från fastlandet till och öfver Öland. Motion N:o 20. StatsUtsk. Utlåt. Telegrafstyrelsen, om upphörande af dess rättighet att förflytta de vid telegrafverket anställde tjenstemän från en tjenstgöring till en annan. Motion N;o 508. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 50 och Mern. Terrains-afgift, angående dess upphörande vid elementar-läroverk samt alla undervisningsanstalter, som af Staten åtnjuta understöd. Motion N:o 441. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Thorell, Olof, från Elfsborgs län, Motion N:o 186, om ändring i gällande förordning rörande vilkoren för bränvinstillverkning. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2, Mern. St. underdån. Skrifv. N:o 156. Motion N:o 187, om rättighet för kommunalstyrelse antingen att be stämma eller sig yttra, hvarest grindar få uppföras öfver allmän väg.
I de fall, då en iateck - Den 11 Junii f. m. aingsbafvare, som har samfält inteckning i flere fastigheter} söker utmätning, men desse hvar för sig sedermera blifvit med serskilte inteckningar besvärade, synes stadgandet i ofvannämnda 19 §. icke kunna vinna tillämpning, utan hela intecknade fastigheten böta gemensamt säljas; men i sådant fall bänder ofta, att samma hemman eiler några deribland äfven blifvit sedermera intecknade gemensamt med andra hemman sorn icke bland de förstnämde äro inbegripne, hvaraf, sä väl sorn i alia dylika fall, då för skuld blifvit utmätt ett hemman som gemensamt med annat icke utmätt hemman häftar för annan intecknad skuld, yppas mycken oreda genom frågan, till huru stor del sistnämnde skuld skall utur förstnämn* de hemman innehållas. Derföre har ock Styrelsen af Riksens Sländers Bank, utom hvars begifvande något i Banken pantsatt hemman icke får utmätningsvis för annan skuld försäljas, ej lemnat tillstånd till sådan försäljning i de fall då hemmanet, hvarå utmätning blifvit sökt, gemensamt med annat hemman varit intecknadt för Bankens fordran. Men rättigheten till ett slikt veto är lika litet öppen för andra fordringsägare än Banken i lika predicament, sera de borgenärer, hvilka näst efter Banken hafva inteckning i något hemman, äro belåtne med utöfningen af den Bankens rättighet, sorn förhindrar dem sstt någonsin göra sin senare inteckningsrätt gällande.
Till följd häraf och då dertill kommer, dels att det för affall i nu gällande lag stadgade landslörvisningsstraff är ej blott orättvist, enär det, med afseende å den straffskyldiges sinnelag, samhällsställning eller andra lefnadsförbållanden, kan drabba den ene hårdt och den andre lindrigt, utan äfven overkställbar för den händelse, att den förviste icke lemnäs inträde i främmande land, dels ock att förvisningsstraffet svårligen lärer kunna ersättas genom någon annan bestraffning, som blefve mera lämplig, har jag, för min del, icke något att erinra mot det föreslagna upphäfvandet af lagens bestämmelser Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Jfå 404. 21 om straff och förlusten af rättigheten till arf inom landet för den, som från vår rätta Evangeliska lära affaller och till annan trosbekännelse öfvergår. Ehuru således med min mening instämmer, att den enskilde samhällsmedlemmen icke må, af fruktan för straff, tvingas att i religiöst hänseende afvika från sitt samvetes bud och att i det yttre sluta sig till en troslära, som han inom sig förkastar, anser jag honom likväl icke vara berättigad att, under skyddet af sin frihet i andligt hänseende, företaga något, som slörer allmän ordning eller åstadkommer allmän förargelse. Ingen lärer förneka det ju mycken vigt ligger deruppå, att den Evangeliska Lutherska läran hos Svenska folket bibehålies i sin renhet oförkränkt. Statskyrkan, hvarinom denna lära förkunnas, måste ock derföre fredas för öppna eller hemliga motståndares anslag, så mycket mera, som dessa icke sällan åtföljas af oroväckande och samhällslugnet störande handlingar. Emot dylika tilltag, ehvad de hafva sitt upphof i främmande trosbekännares ohejdade omvändelsebegär och lystnad efter verldsligt maktinflytande eller ock förorsakas af Svenska kyrkans egna medlemmar, de der, under religionens täckmantel och gudaktighetens sken, arbeta för egen vinning eller andra timliga förmåner, tarfvas lagstiftningens kraftiga och allvarsamma åtgärder.
Deremot lägger K. Regktet d. 4 Juni, tillämpadt från den 1 Juli innevrde år, ganska stora svårigheter för allmänheten att begagna sig af telegrafinrättningen, utom i yttersta nödfall. Ett medelporto af 2 rdr bestämdes öfver hela riket och ordantalet reducerades från 25, jemte 5 ords taxeringsfri adress, till endast 20, adressen inberäknad. Stora svårigheter upstå, i ansule till detta inskränkta ordantal, vid upsättandet af ett telegram. När härtill kommer att ordantalet ännu ytterligare inskränkes, om telegrammet skall åtföljas af anm., ronde vidare befordring från adressorten med post eller expres samt ang:de betaldt svar och mera dylikt, hvilka anm:r förr alltid kostnadsfritt bifogats, så blir telegraferingen ännu mera försvårad. Vill man jemte telegrammet äfven betala svar å detsamma, så kau man ej såsom förr få betala för svar om 10 ord och derföre erlägga 50 % förhöjning, utan måste alltid betala minst helt telegram. Medelportot, 2 rdr, gäller endast för 20 ord, men ökes med 1 rdr för hvarje öfverskjutande tiotal, så att ett telegram om 100 ords text, som på det lilla afståudet emellan Engelholm och Helsingborg förr kostade endast 3, nu måste betalas med 10 rdr. Vid korrespondensen med utlandet är en helt. annan och högre beräkning fastställd och medelportot gäller då ej för befordring till gränse-stationen inom landet. Om ett telegram sändes från Haparanda till en person i Helsingborg, kostar detta endast 2 rdr, men sändes det till Helsingör, IL I. 24 370 I)en 23 November e. m. så blir Svenska portot 8 rdr 80 öre, hvartill det utländska sedan lägges. Hr nu de störste svårigheterne antydda, och man kan nogsamt inse att korrespondensen ej härigenom ökas, utan har den sedan betydligt, ungefär till hälften, på flera ställen förminskats och följaktligen derstädes inkomsterne aftagit.