Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 57; liro att det förekommit mig vara ett utöfver sin rälta gräns gående anspråk, att yrka, det Konungens Rådgifvare borde känt sig förbundne att lemna sine förtroende-platser, derföre att en af dem samfält underkänd person blifvit för någon tid förordnad att förestå jemväl en högre befattning. Bil. N:o 58; 12:o slutligen må mig tillåtas tillägga, alt jag icke föreställt mig, att förevarande Betänkande skulle saknat nöjaktig redbarhet, ej eller taflan förlorat i tillräcklig skuggning, om än ett och annat mindre drag derifrån utevarit.” Af Herr de Maré: ”Enär Höglofliga Utskottet ansett, att hvarje Ledamots reservationer icke lämpligen kunnat, sådane de blifvit afgifne, ur Protocollen utdragas, och i detta Betänkande, eller dgss bilaga, för hvarje fall införas, och då Utskottet i allmänhet tillåtit tryckning af samtlige dess Protocoller, anser jag för mig vara nog, all här endast vördsamt a-? beropa de reservationer emot majoritetens beslut, sorn jag till samma Protocoller funnit mig föranlåten att afgifva.” Friherre J. Hermelin instämde i denna reservation. Af Hans Jansson: ”Af de uti Betänkandet anförda facta, anser jag Constitutions-Utskottet hafva en temmeligen osviklig ledning alt bedöma det O O O system, Regeringen följt. Det visar ingen klar öfverblick af landets ställning, folkets behof och lidens kraf, -— icke ens dessa måttligare fordringar, som Nationen med största skäl gör sig på dem, hvilka åtaga sig det ansvarsfulla värf, att i högsta instansen vårda dess angelägenheter, föredraga dem inför Konungen och gå Honom tillhanda med råd och upplysningar om hvad Rikets nytta klafver att göra eller låta. Om denna nytta synas flera af Rådgifvarena, dels hafva sväfvat i okunnighet, och ej velat eller förstått skaffa sig tillräcklig kunskap, dels icke vårdat sig derom med det nit och den samvetsgrannhet, som tillhört deras kall.
Riksgälds-kontorets skyldighet att för sagde ändamål vidare tillhandahålla återstoden af denna lånesumma naturligtvis upphört. e) Verkställda utbetalningar utaf de vid sednast förflutna eller 1853 och 1854 års Riksdag beviljade och till utgående frun Riksgälds-kontoret anvisade stats-utgifter: Anslagen till byggnadsarbeten å Stockholms och Gripsholms slott för dessa slotts skyddande emot eldsfara (Reglementets 85 §) . Utaf 1855, 1857 och 1858 års anslag till uppförande af länsfängelser efter cellsystemet (84 §) • • • » 150,000: » de särskilda anslagen för försvarsverket till lands tillhörande föremål (85 §) » 1,477,735: 16. — » d:o för sjöförsvarets fullständiga ordnande (86 g) » 936,666: 32. ~ » anslagen för vägoch vattenbyggnads-styrelsens aflöning samt reseoch undersökningskostnader för allmänna arbeten samt arfvoden och stipendier för civil-ingeniörers bildande vid Mariebergs Artilleriläroverk (87 §) » 69,025: anslaget för aflönande af lärare och underhåll af elever vid Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona (88 §) » 312: » statsbidragen för hamnbyggnaden vid Borgholm äfvensom för muddringsoch upprensningsm. fl. arbeten i Stångån samt Arboga och Köpings åar (§ 90) anslag R:dr 69,000: — län » 23,555: 16. 92.333: 16. Lånen för fullbordande af hamnanläggningarne vid Åhus och Christianstad samt vid Wadstena (§§ 91 och 92) » 50,000: Transport R:dr 2,772,770: 16.— Återstoden af amorterings-anslaget för Linköpings äldre hamnbyggnadslån (§ 93) ' » 2,160: Utaf anslaget för en kanal-ledning mellan Eskilstuna och Mälaren (§ 94) » 40,000:
Då detta mitt yrkande emellertid icke vann Ständernas bifall, vill jag nu icke förnya det; men som jag icke anser något giltigt skäl vara anfördt för att höja de afgifter, som vid sistlidne riksdag bestämdes för sådane resande, till jemnt dubbelt, så hemställer jag deremot, om icke de afgifter, som nu erläggas af sådane resande, böra förblifva oförändrade. 3:o <§ 27 Litt. b. punkt. 3 stadgar, att direktionen eller styrelsen för hvart och ett bolag, som fått sina bolagsreglor af Kongl. Majit stadfästade och antin genv: står under offentlig koutroll eller har inskränkt ansvarighet enligt Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, bör aflemna, jemte andra uppgifter, bestyrkt utdrag af samma bolags sednast ufslutade räkenskaper, hvarigenom ådagalägges den, under det år, dessa räkenskaper omfatta, för bolagets delegare uppkomna vinst och till dem verkställda utdelningar samt bolagets vid samma års slut egande behållning. Detta stadgande, för så vidt detsamma rörer sådane bolag, som hafva Bevilinings-Utskottets Betänkande M 20. 67 inskränkt ansvarighet, men icke stå under offentlig kontroll, liar jag icke heller kunnat godkänna. Jag anser det väl vara riktigt, att direktionen eller styrelsen för hvart och ett sådant bo'ag bör vara pligtig, att uppgifva bolagets uppkomna vinst och den utdelning, som til! delegarne blifvit verkstäl d, men alldeles icke den behållning bo'aget eger, hvilket skulle vara detsamma, som att uppgifva huru bo'agets affärer stå. Att, på detta sätt, åt laxeringsmännen inrymma rättigheten, att taga kännedom om, huru dylika bolags finansiela ställning kan vara, kan jag ej finna skulle vara lämpligt. Skulle någon kontroll deröfver anses vara behöflig, så torde väl en sådan böra utöfvas af annan myndighet.
De äldre syskonen finna på allehanda utvägar för att med sitt arbete bidraga till familjens ekonomi. Främst i uppoffring ocli försakelse gå systrarna, soin göra allt för. att bröderna ej m å kanna ombytet allt för stort. Men afven dessa strafva livar på sitt hall .. Den musikaliska Frank vtinder ryggen å t musiken ocli arbetar p&amp; ett kontor. För svenska förhållanden synes dock icke nöden vara så stor; de tolf syskonen ha till sitt förfogande 12,000 kronor om aret jämte » det gamla tegelhuset^, som dock ä r dyrt att underhålla ocli fordrar minga tjanare. Yeniiingarna vilja ej racka: de små syskonen skola ha en god,uppfostran och s&amp; kommer sjukdomen och fordrar sitt af inkomsterna. Emellertid besannas det gamla ordspr %ket, att d&amp; nöden ar soin störst, Ir hjälpen närinast. E n mycket. rik friherrinna med sin fosterdotter blir syskonens hyresgäst, och ekonomien förbättras betydligt. Deil rika fosterdottern blir snart äldste sonens, prestens, brud. E n af döttrarna, Damaris, har agnat sig &amp; t sjuksköterskekallet ocli därigenom kommit i beröring med hennes fars efterträdare, Doktor Leland, som på det mest uppoffrandesätt vardat hennes sjuke broder, Dax. Damaris blir inom kort doktorns hustru. Just vid faderns död skulle en af sönerna som kompanjon ingå i sin principals affär och gifta sig med hans dotter, men måste afstå från allt detta, då han blir fattig - afven för honom går lyckans sol åter upp. Han blir kompanjon i affären och får sin brud åter. De små syskonen uppfostras på det kärleksfullaste satt af de äldre, och allt slutar väl - dygden får i rikaste mått sin belö-. ning. Unga läsare på 14-16 år skola helt visst med sympati följa de trofasta syskonens både strider och segrar. Kicinrrttlif. Berättelse för unga flickor af L. T. Meade. Förlidet år bjöd oss författaren p % en skildring ur lifvet i en engelsk helpension, Rosenhill.
Skrifvelse N:o 156. 391 Bevis af Domare och Embetsman, i brottmål samt ekonomi-, politioch militärärenden; se Ansökningar; Boställen; se Afoch Tillträdes-husesvner samt. karaklers-hus; Bouppteckningar, då behållna summan icke går öfver 100 R:dr, äfvensom afskriften eller utdrag deraf; Brandvakter, i alla de fall, der befrielse eger rum för kronans manskap; Broars underhåll, fråga derom: se Ansökningar; Brottmål, ransakningar, ansökningar, förklaringar och besvärs-handlingar deri; Byggnader, publika, frågor derom; se ansökningar; Carakters-byggnader å militie-boställen, kontrakter derom; Crrtepartier eller fraktslut till inrikes orter; Constitutorialer och förordnanden så väl vid Allmänna verk, som enskilda stiftelser, då lön eller arfvode icke åtföljer; Contrakter om krono-leveranser och karaktershus å boställen; Diarier i Embetsverken; Diplomer för Agenter, General-konsuler och Konsuler, hvilka ej åtnjuta lön eller traktamente; Domar, inneliggande, och Domböcker; Donationer, resolutioner derom, när gåfvan i värde eller penningar icke går öfver 100 R:dr; Ekonomi-mål; se Ansökningar; Elem eri tarläroverk; Embetsman, klagomål öfver tillfogadl våld och oförrätter af dem; se Ansökningar; Embetsskrifvelser och Embels-urenden, hvad dem rörer; Expeditioner, som utfärdas af Domare och Embetsman i brottmål och fiskaliska aktioner samt ekonomi-, politioch militär-ärenden; Fattiga, och obemedlade, alla kunbart och bevisligen, då Domaren eiler Tjenstemannen å handlingen tecknat ordet gratis, efter derom inför vederbörande Rätt eller Kollegium gjord anmälan; Fattigvårds-inrättning ar; Folkpass vid inrikes sjöfart; Fullmakter för Stats-rådets ledamöter, hvilka fullmakter äfven iiro från Kansligebiihr och sigill-penningar befriade; — för Folkskole-lärare; Fångskjuls, ansökningar m. m. derom; Förklaringar till Kongl. Maj:t m. fl.; se Ansökningar; — som angå Kronans räntor eller härröra från redogörelse för disponerade medel, brottmål m. m.; Förmyndare-kammares uträkningar å omyndige barns medel och i allmänhet
En värd Talare har yttrat, att medel till förfång för Discont-Verkers Credit blifvit till Canal-Byggnaden och dess Inventarier använ. Den 25 April. da. jag tror att om samma medel, då de ej kunde stå lama i Banquen, varit lemnade till Lån åt Personer, Som ej kunnat återbetala dem* bade förlägenheten derföre ej varit mindre. Vid i8tT års Riksdag fastställdes ett Maximum för Utlåriingarne, men långt ifrån att stiga till detta, har mari hållit sig Millioner derunder. Vida större hade allmänna förlägenheten varit, om man stigit till detta Maximum i Utlåiiings-Väg. Mari har sagt att Riksens Ständer äfö Domafe; Jag tror’ det ej. Men aldrig skall jag bestrida hvarken dem ellet Utskotten deri tätt, att fälla ett omdöme. Jag tror mig ej häfva yttrat eri sadan mening * sorn denna (hvilken nu lånas mig) och om så skulle händtj återkallar jag den gerna * inett vädjar till Högloilige Ridderskapet och Adeln* huruvida dettå blifvit yttrat af mig ellet ej* Man här tägt att deri förlägenhet* iom 1 Februärii i8l7 ägde turn, föranledde det obestånd som i Öctobet inträffade. Detta finner jag ej, men väl att då ert Credit-Verk råkade i obestånd* skulle genom den skakade Crediten alla tre DisConterne lopä Samma fara. Detta är grundat i alla Credit-Verks Organisation, och jag skulle kunha nämna ett, sorn, om det ej vöre skyddat af Författningar, skulle snart delat samma öde med de andra. Detta är ingen nyhet; det är gifvit* sä snart allmänna föttroendet störes, då man skall emottaga alla medel för att återbetala dem Vid anfordran t med Din 25 Aptit '. utlån* dem på 6 månader. Man skulle skrafta St den Styrelse, som vid ett sådant Verk ständigt ville hafva fulla medel i Cassan till uppfyllande af alla sina förbindelser; då vora Banquerutten gifven. Man har sagt vara föreskrifva, att inga andra Discont-medel än Discont-vinsten finge till Canal-Byggnaden användas.
Jag får, för min del, tillstyrka bifall till den i5 §:n, sådan sorn den af Utsk:n är föreslagen, och jag gör det, under förklarande, alt denna §, enl. min öfvertygelse, är den vigtigaste i hela lagförslaget, samt att, om den så tummas och skrufvas som PresteSt. gjort, jag anser det vara bäst att hela förslaget afslås. Särskildt får jag anmärka en orimlighet i PiesteStts beslut, att inom 6 månader, sedan en sedel icke blifvit inlöst, skall densamma uppvisas, vid äfventyr att innehafyaren eljest förlorar all rätt till ii - Den a4 Februari f. m. 6o3 qvid derför. Det måtte dock blifva omöjligt för mången sedelinneliafvare att fullgöra ett sådant åliggande inom en så kort praesciiplionstid, då nemi. en ägare af dylika sedlar kan vara boende 100 mil och derutöfver ifrån den ort, der sedlarne skola företes. Slutligen vill jag endast tillägga, att de förhållanden, man här bör afse, icke äro inskränkta till allenast en enda särskild banks sedlar. Man måste nemi. erinra sig, alt, om en bank skulle störta, så kommer sådant ofelbart alt inverka på alla andra bankers credit; derföre är det naturligtvis af yttersta angelägenhet att, så vidt vid lagstiftningen är möjligt, tillse, det icke någon enda bank må komma i den ställning alt han nödgas upphöra med sina sedlars inlösande. För detta vigtiga syftemål tror jag att just i5 §:n i det afgifna lagförslaget är fullt riktigt och ändamålsenligt redigerad, samt vida lämpligare än något annat stadgande, till förekommande af de bedrägerier och den villervalla, som inom enskilda banker i andra länder inträffat, och som äfven här torde vara att för framtiden befara, om enskildta bankintressena för dagen komma att öga för stort inflytande på statsmakternes beslut i dessa frågor. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.:
Konungen utsätte då, i samråd med Riksens Ständers Fullmäktige uti Banken och Riksgälds-Contoret, en annan ort, der Riksens Ständer böra samlas, och kalle dem dit till den tid de sjelfve förut bestämt. §. 51. I de fall, då Konungen eller StatsRådet sammankalla Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter trelionde och inom femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit uti Hufvudstadens kyrkor kungjord. (§. 52 i nu gällande RegeringsForm skulle utgå.) 1 .(§. 53 i nu gällande RegeringsForm skulle utgå.) 80 Förslag till ändring i Grundlag. — Regerings-Formen. ka skola Ärendena bereda. Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott är o: Ett Constitutions-Utskott, att väcka och upptaga frågor rörande förändringar i Grundlag arne och yttranden deröfver till Riksens Ständer afgifva, samt att granska de i Stats-Rådet förda protokoll; Ett Statsutskott, att utreda och för Riksens Ständer uppgifva Stats-Verkels och RiksgäldsVcrkets tillstånd, förvaltning och behof; Ett Bevillnings-Utskott, att föreslå Bevillningens fördelning; Ett Banko-Utskott, att Öfverse Bankens styrelse och tillstånd samt föreskrifter om Banco-förvallningen gifva; Ett Lag-Utskott, att utarbeta de ifrån Riksens Ständers Plena remitterade Förslag till Civil-, Criminaloch Kyrko-Lagarnes förbättring; samt Ett Allmänt Besvärsoch Ekonomiskt Utskott, att, i anledning af i Stånden väckta frågor, anmärka brister i de Alhnänna Hushållning s-anstalterna och förändringar deruti föreslå. §• 54. Askar Konungen af Riksens Ständer ett särskildt Utskott, att med Honom öfverlägga om Ärenden, hvilka icke till andra Utskotts befattning höra och Han pröfvar böra hemliga hållas, utvälje Riksens Ständer ett sådant; dock äge det icke makt, att fatta beslut, utan endast att till Konungen afgifva yttranden öfver de mål, Konungen detsamma meddelar. §. 55.
Herrn kastade sig på soffan med förtretad min, tåget hvisslade och kom efter åtskilliga knyckningar i gång. Klockan var icke mycket öfver fyra, men i den skumma kupén hade man redan måst tända lampan, och vid dess vaggande ljus försjönk den unge mannen i dessa slöa funderingar, som tyckas vara egna för jernvägsresor. Under hela färden hade han hållit sig glad, men nu hade misshumöret med ens fallit öfver honom. I förväntningar hade han drömt om denna smidiga, finlemmade lilla varelse, han hade längtat så våldsamt, att snälltåget tyckts honom krypa som en snäcka, och nu när hon var honom så nära, nu var stämningen bortblåst. Han hade rest från Stockholm med det fasta beslutet, att nu skulle det ske, men han hade icke haft en tanke på frieri eller på formaliteter mellan dem sjelfva. Byta ringar och dylikt skulle de ju endast göra för andra menniskors skull. Men inte behöfdes det ord, för att de skulle förstå hvarandra! Det hade de ju gjort för länge, länge se’n. – Ja, så hade han tyckt för en timme sedan, och nu – nu var det, som om alla ord i verlden icke skulle räckt till att taga bort det främmande, som kommit emellan dem genom en enda sekund af förkonstling. Och derinne satt hon med alla sina tankar kretsande i ett enda vildt chaos. Det enda som rörde sig deröfver var hennes ångest för hvad menniskor skulle säga, om de fingo se, att hon och han hela aftonen rest ensamma i en tom waggon. Vid hvarje station darrade hon af fruktan, att der skulle finnas någon bekant, ty hon kände, att i hela hennes utseende låg något, som skulle anklaga henne, på kinderna brunno röda flammor, och om hon i detta ögonblick nödgats tala, skulle rösten varit halfqväfd och andfådd. Stormen hade tilltagit. Det såg ut, som om tåget arbetade sig fram genom en tjock, hvit rök. Hennes förtviflan öfver att ha låtit första tåget gå ifrån sig var gränslös. På morgonen hade det varit riktigt vackert väder, och den snö, som nu hvirflade fram likt ett sandmoln i en öken, hade då legat lätt och jemn öfver slätten.
Detta tyckes wara öfwerensstämmande med alt förnuft och billighet äfwensom att Staket» d. ä. niedboraarena uti ett Land eller Rike, böra anses wara ensamme och rätta ägare till sä kallade Kronans domainer, och icke en infödd eller utifrån af deste wald Konung, som bliswit af dem anlagen till deras Öfwerhuswud, Styresman, eller om man sä will säga, Disponent, enligt af dem sjelfva utstakade lagar, författningar eller wista reglementen , sör att lill deras a II ni än na bästa stycka och handbafwa altsammans, ehuru innef-ttkande flere enffilde styrelse grenar; men Riksens Stander, som ärv Statens R-presentanter, hafwa aldrig afhändk stg ägande rätten till alla om» uämyde Rikets lägenheter m. w. Dem tillhörer som t. ex. Rikets Regalier och jouwcler. Nu, i afseende pä as förra Konungar borrefVänklc eller emot mycket laga arrenden pä flere är, ja ända till flere mans äldrar borrklämnade Kronans gärdar eller lägenheter, as hwilka Bergshammar under - 1594 Den 28 December. der Ulriksdal är för mer än hundrade ar sedan för en läg afgift till ewärdclig ägo bornlämnad, pästäs wäl att det more att kränka ägande rätte,, on, förr eller senare Riksens Ständer skulle fråndöma eiler fråntaga innehaftvarne deras endast dem af fordne Konungar förunnade besittningsrätt nior ingen elier ringa afgift eller sa kalladt arrende, som förut blott killft-llir Konungen men enligt nuwarande Regerings sorm hädanefter inflyter till Statens behofwer. Denna thosjö 'sörläteS mig att jag icke kan gilla, af det skäl att jag exempels wis ej kan anse en Konung annorlunda an som en förmyndare eller disvon-nk af en omyndigs eller annor mans egendom.
Majit föreslagit, af det nya anslaget utgå, tillstyrker alltså Utskottet, alt Rikets Ständer i allo bifalla Kongl. Majlis ifrågavarande nådiga framställning och att således, med uteslutande från Riks-staten af ofvanomförmäile fyra anslags-titlar, ett förslagsanslag af 596,000 R:dr R:mt i stället der uppföres under rubrik : Indelta arméens vapenöfningar, att för ändamålet användas på det sätt och för de öfningstider, Kongl. Maj:t föreslagit j Kommande, i enlighet med Kongl. Maj:ts äfven gjorda^ nådiga framställning, de å anslaget lill ersättning för utöfver markegångspris förhöjd betalning till inqvarterings-gifvare m. m. nu befintlige reservationer, utgörande, såsom ofvan är nämndt, omkring 47,000 R:dr Banko, att till Stats-verket öfverlemnas. Kongl. Maj:t, som ansett alt en förbättring af löntagarnes vilkor vid de lill den värfvade arméen hörande regementen vore af både billighet och nödvändighet påkallad, och alt en ny reglering af lönerna jemväl borde ega rum, så att de jémkades, så vidt förhållandena medgåfve, till öfverensstämmelse sins emellan vid samtliga regementena, bar, under åberopande af de skäl, som finnas framställde i Deparlements-chefens betänkande (sid. 3—5 och 7—25), äskat förhöjning af regementenas anslag, på sätt här nedan omförmäles. tillsammans Banko R:dr 264,109: — eller i Riksmynt blifver den erforderliga tillökningen 396,163: 50. 190,549: 50. Värfvade Arméen. Stats-Utskottets Utlåtande N:o IL 35 18:o Uti löne-anslaget för Lifgardet till häst är tillökning begärd med 11,242 R:dr, hvarunder äfven innefattas ny lön för en Sqvadrons-predikant. Utskottet har genomgått den föreslagna staten (se den ofvannämnda betänkande åtföljande tabellen litt.
Ank. till Exp. Utsk. den 30 Oct., kl. % e. m, Memorial, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Curhus-afgiftens fortfarande. Genom Protocolls-Utdrag af den 20 Maj, den 11, i5, 19 och 26 Augusti samt den 2 nåstlidne September, har Bevillnings-Utskottet undfått del af Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets, under N:o 20, afgifne Utlåtande öfver de emot Betänkandet N:o 11, angående Curhusafgiftens fortfarande, samt Herr Möllerhjelms, Axel, i ämnet väckte motion, gjorda anmärkningar; och då Utskottet nu skolat afgifva förslag, dels till sammanjemkning af de skiljagtiga besluten, dels ock till de deraf föranledda propositioner, hvaröfver omröstning i Förstärkt Stats-Ulskott lärer komma att anställas, får Utskottet jemväl anmäla, att hvad Utskottet i öfriga delar föreslagit, vunnit samtlige Riks-Ståndens bifall. Utskottets förslag, pag. 4 i Betänkandet N:o 11, att en årlig afgift till veneriska smittans hämmande och botande må fortfarande utgå till och med det år, då nåsthårefter infallande Riksdag slutas, med högst fem och minst en skilling för hvarje mantalsskrifven person, med i öfrigt uppgifna, hufvudsakligen enahanda vilkor, som vid sista Riksdag fastställdes; äfvensom att Styrelsen och Förvaltningen af Lazaretten och Curhusen inom hvarje Län må blifva gemensam, der icke locala hinder eller andra orsaker deremot förekomma, såsom uti Stockholms, Östergöthlands, Södermanlands, Wermlands och Gefleborgs Län m. fl.; dock att hvardera Inrättningens inkomster och utgifter noggrant åtskiljas, samt ovilkorligen serskildt redovisas, — år antaget af Höglofl.Ridderskapetoch Adeln utan förändring, samt af Vållofl.
Herr Presidenten von Schultzenheim ansåg den uti Betänkandet yttrade principe att under afvaktan pä en Allmän reglering af Civile Em. bets* och Tjenstemanna-Corpserne inga nya Löner eller Löntillökningar måga beviljas, icke vara användbar, då man vöre öfvertygad om Lönförmånernes otillräcklighet för de nödvändiga lifsbehofven , emedan Staten derigenom skulle förlora mera än medelst den utgift, som erfordrades för en billig Lönförbättring, och förenade sig derföre med Herr Landshöfdingen Friherre Cederström i frågan om Löneförbättring för Kronfogdarne på Gottland. Och skulle dessa serskildta yttranden , enligt begäran , medfölja Betänkandet till Riksens Högloft. Ständer. Ut supra. Riksens Hoglcfl. Ständers Stats Utskotts Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts ISädiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, uti hvad, som rörer Riks-Statens Sjunde Hufvud-Titul. Grenom den om Stats-Verkets tillstånd och behof till Stats-Utskottet aflåtna Nådiga Proposition af den a g:de November sisth år, har KongL Majit jemväl till Riksens-Ständers behjertad*? StafsVisköttets Ériärifsäridéti, öfverlétrinat den* af Kongl, Sfatjt-Gortföiréf, uti dess Berättelse gjorde frarnstäl ning, angående éti efter närvarande tid och Omständigheter lärch' päd förhöjning uti anslaget till Pensions-Börtil för Enkor och Barn, efter äfledue JEmbetsOch Tjenstemän. 17fi åberopade Berättelse Ität Kongl. Stafs.
Med begäran om remiss, hemställde motionären om icke denna fråga tillhörde Bevilln.- och LagUtsk:ns behandling. Hr Prytz, Lars Adolf: Jag är i detta afseende benägen att understödja Hr Tharas motion om lämpligaste sättet alt godtgöra rådhus-rätter för behandling af tullmåll. Såsom samma ersättning nu utgår är den högst obillig, ty då en rådhus-rätt för Den 22 December f. m. 335 en mängd tullmai, som icke inbringat staten mer än 2 å 3 r:dr livartdera, får ersättning af 10 r:dr för hvarje, får deremot en annan rådhus-rätt, som afdömt ett tullmål upptagande 30 å 40 ark prot., icke större ersättningsbelopp derför än förstnämnde rådhus-rätt tillkommit för hvarje af de små målen, ehuru staten tillskyndats en inkomst af den sednare, till flera tusende r:dr. Jag skulle derföre tro, alt, om ifrågavar. ersättning skall utgå af tullmedlen såsom hittills, R. St. icke höra annorlunda förfara än som i ett önskningsmål, då på hemställan af R. St. K. M. kan på enahanda sätt fatta sitt beslut i ärendet som vid 1841 års riksdag. Om man således i samma afseende vill ingå till K. M. med lind. framställning, tillhör ärendet efter min åsigt Ekon.Utsk. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att den af Hr Tham nu väckta fråga syntes röra en utgift af Statsmedel samt hemställde derföre, om icke R. o. Ad. funné motionen böra remitteras till StatsUtsk. Ropades ja. ' Hr Pereswetoff Morath, Anders Willi., hade inlemnat en sålydande motion: