Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Ja,» sade Lotta, »derför borde hvarje menniska höra sagan om min träsked,» och hon visade en liten simpel träsked – en sådan der en, som man får för 6 styfver på Wernamo marknad. »Se, denna träsked begagnade jag endast till att salta smör med, men träskeden var högmodig. Hon ville in på bordet och svänga sig i sopptalrikarne. Godt, sade jag, du skall få din vilja fram, och så satte jag honom i en tallrik sjudande soppa. »Aj, aj, aj,» skrek träskeden, »jag brände mig, tag mig åter att salta smör – o, tag mig åter!» Jag gjorde så, och träskeden lefde förnöjd i många år. Derför bör man aldrig högmodas eller göra sig bättre än hvad man är.» Hjalmar tog Lotta i hand. »Tack lilla Lotta! Vet du hvad som räddat min Ingeborg? Jo, det har Guvernantens träsked.» Den blåsvarta näsan. Roman. (Claude Gerard.) Förord. Det här är ett förord. Jag har skrifvit den här romanen, derför att det roar mig och för att visa folk, som ingenting förstå, hur dumt det är att vara dum. Obs.! Ett ordentligt slut utlofvas. Inledning. Det famösa toddyglaset. I tron kanske, mina kära läsarinnor, att man sitter helt cavalierement hemma på sitt rum och kokar i hop sådana här historier – nej pass – alltid är grunden sann. Se här hvad som ligger till grund för denna roman: Hvem känner ej »Piperska muren», värdshuset på Kungsholmen i Stockholm? Nåväl! I ett af rummen derstädes satt en afton – såsom förresten hvarje afton sedan många år – den hedervärde blanksmörjefabrikanten Trädgård och väntade på sin lilla toddy. Den framsattes ändtligen. Med förnöjd min lade gubben socker i sitt glas – det försvann spårlöst – ännu tre bitar socker – äfven detta gick »putz weg». Då tittade den något närsynte gubben ned i sitt glas. Hans ögon spärrades upp i onaturlig grad.
Utan tvifvel har sådant jemväl varit grundlagsliflarens mening, då han från de lagar, som gällde under den ofta alltför hårdt smädade s. k. frihetstiden, låtit qvarstå grundsatsen af R. St:rs yttrandeoch petitions-rätt, ang:de Riksens, nu Statens, råd, med den utan tvifvel helsosamma modifikation, som dels från Rådet borttager beslutande rätten, och dels åt Konungen inrymmer rättigheten att Sjelf välja de män, som skola stödja Hans thron och ikläda sig ansvaret för Hans regeringsåtgärder. Jag beklagar likväl, likasom flera föregtde talare, att då Const.Utsk. afgifvit sitt s. k. décharge-Betänk., Utsk. icke rätt upfattat sin pligt, att hos R. St:r ”tillkännagifva,” huruvida de funnit Stats - Den 5 Julie m. 109 Rådets ledamöter, en eller flera, hafva, rör:de allmänna mått och steg, iakttagit Rikets sannskyldiga nylla, eller de föredragande med nit och skicklighet fullgjort sina vigtiga Embetens åligganden. I st. f. ett sådant Utlåt , grundadt på inhemtad kännedom om förvaltningen af regeringsärendena i deras helhet, det system som vid Rådslagen blifvit följdt, de resultater, sorn visat sig af Rådgifvarnes verksamhet m. m., har Utsk. vid denna, likasom vid förra Riksdagar, åtnöjt sig med vissa parliela anmärkn:r, utfärdandet, om jag så får uttrycka mig, af vissa slämningspunkter, hvilka, äfven om de gillades, svårligen kunde motivera ett politiskt omdöme öfver konseljen, eller i och för sig föranleda till någon åtgärd. Ett sådant förfarande å Utsk;s sida har jemväl öpnat tillfälle för ett par af Rådgifvarne att, likasom inför en Kämnersrätt, ingå i svaromål på de gjorda anklagelserna punkt för punkt, och jag vill icke bestrida, att detta försvar är utförd! på ett ganska moderat och skickligt sätt, hvarför jag gerna vill hålla Rådgifvarne räkning.
Den derstädes förekommande demonstrationen om ”det eviga hvitas fyrkant” m. m. är qvickt uppfunnen, och skulle i en Novell taga sig dråpligt ut såsom profbit af någon till dårhushjon förvandlad philosophs sätt att docera öfver sitt system; men med Swedenborgs lära och föredrag har den jemntupp lika mycket sammanhang, som bevisningens samtliga beståndsdelar äga sins emellan. Näppligen kunde den genom mången annan förtjenst aktningsvärde Anmärkaren förmoda, att just åtskilliga af de satser, hvilka han anfört till denna bevisnings ytterligare bestyrkande och i afsigt att rätt förvånande ådagalägga Swedenborgs galenskap3, skulle femton år derefter synas en yngre Vitterhetsidkare både så förståndiga och så förträffliga, att denne, i sin ordning förvånad öfver Anmärkarens förvåning, genom dem bragtes till en stor föreställning om den ”det eviga hvitas fyrkant” bevisande ”fånen”, och lockades till läsning af hans bannlysta skrifter. Sådant inträffade med dessa raders författare; och alltifrån den tidpunkten önskade han, under sina samtidiga likartade bemödanden för Bellman, Ehrensvärd och Thorild, att kunna äfven till Swedenborg sträcka en åtgärd, som skulle framställa den misskände Vise i ny och rigtig dager. En uppgift, likväl, vida svårare att lösa, än någon af de andra! Ej under, att dess vågande förekom brydsamt. Otvifvelaktigt var företagets uppskjutande äfven derföre en lycka, att det ej hade då kunnat verkställas utan de polemiska inblandningar, som föranleddes af svenska vitterhetens dåvarande ställning. Sådana äro ej nu att befara; men det förekommer mig, ännu i dag, betänkligt ändå, Årtionden hafva förflutit, sedan röster, som icke utgingo ur kretsen af Swedenborgs anhängare, först hördes nämna honom med prisande utmärkelse. Under denna tidslängd har, temligen allmänt, sättet att anse och omtala Swedenborg ändrat sig till hans fördel.
Enär, till grund för den Myntbestämning, som redan blifvit R. St:rs pröfning underställd, man antagit, hvad icke synts vara ogilladt, att i R:dr Silfver skall beräknas efter 128 sk. BancoSedlar, och genom samma bestämning således endast sökt vinnas en stadga i det förhållande emellan Silfver och Sedlar, som nu äger rum; anser Utskottet verkställigheten af en sådan bestämning icke förändra behofvet af de vid Statsregleringen föreslagne nya Anslag, desto mindre som just berörde Myntförhållande, i förening med andre vid hvarje serskildt fall uppgifne anledningar , påkallat deras tillstyrkande; hvadan Utskottet skolat tillkännagifva den öfvertygelse: att, de nya StatsUtgifter, Utskottet tillstyrkt, äro nödvändige. vi Stats-Utskottets 250 I anledning af Utskottets tillstyrkande i aldra Funden, alt den indragning' till SlalsVerket af indeldla löqingsräntorne, hvilken K. M:t i Nåder föreslagit, för verkställigheten af en Contant aflöning så val för LaqdsStatprna som den indpldta Armeeps Befäl, icke måtte åtminstone för närvarande aga rum, pr hos H. QondeStänfct af Anders Pamelsson frän Elfsborgs Län anförde att Utskoltet af K. Mils beip|dp förslag bordt begagna tillfället, alt bereda Räntegifvare* bästa och säkerhet, genom undarirödjandet af de lika betungade sorn obehagliga förhållanden hvilka emellan Räntegifvare och Räntetagare ägde rum; och då en förändring i nuvarande ojemnhet i beskattningen borde tillvägabringa* blott efter hand och med försigtighet', samt således icke alla indeldta Räntor på en gång indragas, har Anders Danielsson j ljuder åberopande af sin serskildta motion, om sd beskaffade Räntor, begärt, att Utskottpt yille taga 1 Öfvervägande: 1 :q
Ledamöter inom Utsk:n torde erinra sig ali jag, när delta lästes upp, begärde, ehuru jag redan erhållit många utstrykningar, ali fä äfven dessa ord utstrykna, för att icke lemna det minsta spår af Hr Stiernsvärds förslag, hvilket jag förut sagt att jag icke gillade; men på upmauing af åtskillige ledamöter, som tolkade dessa ord: ”med föranledande af denna motion” icke annorlunda än såsom ett stöd för Utsk:ns grundlagsenliga rätt att framkomma med förslaget i allmänna termer och icke hänvisande till Hr Stiernsvärds motion, så beslöts att bibehålla dem. Om man rått ser efter hvad dessa ord egentligen innebära, så innebära de icke annat än en garanti för den grundlagsenliga riktigheten deraf, att en motion verkligen var väckt om Landtförsvarets organisation, på grund hvaraf R. St. ägde rätt alt göra den föreslagna underd. anhållan. På det viset böra de tolkas; men ändrar man dessa ord sålunda: ”med föranledande af Hr Stiernsvärds förslag, så vidt det afser förslaget N:o 2”, så vågar jag hemställa till R. o. Ad. och hvar och en som förstår att läsa Svenska språket om icke, då dessa ord infördes i en skrifvelse till K. M. det vore alldeles påtagligt att skrifvelsen blifvit afgifven med afseende på Hr Stiernsvärds förslag; och det var detta jag framför allt beslridde. Jag har tagit mig friheten nu förklara denna sak och jag hoppas alt jag har gjort det tillräckligt tydligt. Jag vill vara fri ifrån gissningar och anspelningar, som hvarken passa att framställa ej heller opåtaldt borde framställas.
Länet emellan Fellingsbro och Bodarnes Gästgifvaregårdar, synes vinna förtroende; kan Inrättningen likväl ännu icke anses hafva vunnit den omfattning, att på denne af Resande starkt begagnade väg, hållskjutsen derigenom synes blifva öfverflödig, eller tiden nu vara inne, att föreslå densammas fullkomliga upphörande. Till befrämjande af Odjurens utödande, hafva nästan alla Socknar i Länet, med anledning af Eders Kongl. Majlis, uti Circulaire den 19 Junii i83o, derom gjorda Nådiga framställning, träffat föreningar om praemiers erläggande för, utom skallgång, dödade Rofdjur, till ett belopp af Tolf Riksdaler för Björn, Nio R:dr för Varg och Sex R;dr, allt Banco, för Lo. Hvad slutligen 5:o Stciderne i Länet beträffar; så befinna de sig så alldeles uti samma ställning, som för ett decennium tillbaka, att Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande, som derföre vågar åberopa hvad angående dem i föregående tvänne Berättelser i underdånighet blifvit anfördt, nu ansett sig endast böra underdånigst anmärka följande: a3 Enligt i83o års Mantals-längder utgjorde Folkmängden:' uti örebro: 3,gj5, uti Nora: 723, uti Lindenberg: 765, och uti Askersund: y8i personer, eller uti Länets samtlige Släder tillsammans 6,244 personer af alla åldrar och kön, oell således 402 flere, än år 1825.
Säkerheten är obestridlig, emedan cassan har mångfalldiga liy|>otliek att erbjuda. Denna liögst nyttiga inrättning, hvarigenom successivt amortering äger rum, kan bedömmas deraf, att om man agde ett sådant creditiv, så vore det bättre för direclm att successivt nedsätta räntefoten oell derigenom skyndsammare befria armeens olficers-corps från den tunga bördan att nödgas använda större delen af löneinkomsterna för att betala livad företrädarne baft fördel utaf, utan att likväl banken komme alt göra någon försträckning, åtminstone högst sällan. Dessutom är summan alltför obetydlig för att afslå en så ringa uppmuntran för en förtjenstfull roedborgarecluss, hvars mödor och uppoffringar Staten beklagligtvis icke förmår att vedergälla. Jag får derföre föreslå, att Hr Frill. o. Landtm, täcktes proponera Ståndet, att med afslag på TJtskis tillstyrkande, deremot, på sätt Frih. Stjernstedt föreslagit, bifalla att directm öfver aromens pensionscassa malte erhålla ett på banken stäldt creditiv, stort 3oo,ooo r:dr, att utgå mot den ränta och efter de föreskrifter, som för cassacreditiv i allmänhet blifva gällande. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag anhåller att få instämma uti Hr Rosenblads förslag, hvilket hufvudsakligen är lika med Frih. Stjernsledts, hvilket återfinnes på sid. 12 af förevar, betänkande. Uppå derefter framställda propostr ogillade R. o. Ad. utlåt. N:o 13o och beslöt att direclm öfver anneens pensionscassa erhåller ett å banken stäldt creditiv, stort 3oo,ooo r:dr b:co, att utgå efter de föreskrifter, som för cassacreditiv i allmänhet äro gällande. I.ades lill handlingarna förstärkta BancoUtskts den i5 sisth Dee. på bordet lagda mein.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt anmoda RiddarhusDirectionen att, å Ridderskapets och Adelns vägnar, utse tvänne Revisorer i berörde afseende för sistlidet år, samt om utgången af detta val lemna BancoUtskottet underrättelse, på det Utskottet måtte, genom BancoFuIlmägtige, låta Directionen vid BancoDiscontverket deraf Undfå del; äfvensom att uppdraga åt RiddarhusDirectionen att, jemväl hädanefter intill nästa Riksdag hvarje år, å Ridderskapets och Adelns vägnar, utvälja de tvänne Revisorer, hvilka Dea 4 Februarii e. m. 24 7 böra deltaga uti ifrågavarande årliga Revisioner. Bifölls. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 10 sistlidne Januarii under N:o 174 afgifne, och den i5 i samma månad eftermiddagen på bordetlagde Utlåtande, i anledning af väckte frågor om förändringar i Befordringslagar ne. Herr Rosenqvist > Fredrik Leonhard, anförde skriftligen: Riksens Höglofl.
Den 14 j,uni var Iion i Roin. Garibaldi befann sig i sitt hiifviidkvarter tillsammans med sina officerare, alla, som han själf sedan berättar, i skjortarmarne~, ocli jag för min del nedstämd, enär jag nyss varit nödsakad att döma en af våra officerare till döden, en neapolitan, som iinder natten öfvergifvit sin post. Hastiga steg liördes i komidoren. Dörren öppnades. J a g utstötte ett skri, det var Anita, soin kominit att uppsöka mig, ledsagad af Orrigone. alskade Anita - jag trjrclcte henne till mitt hjärta. Det föreföll niig som om allt nu skiille g&amp; enligt min önskan, mitt lifs goda ängel var åter vid min sida.)) E n af deltagarlie i republiken Roms ärofulla strid, schweizaren major von Hoffstetter, berättar i sin dagbok från dessa månader, att Anita var » en kvinna af onikring 28 ars &amp; lder med mycket mörk hy, intressanta drag ocli spiid kroppsbyggnad. Redan vid första blick igenkände inan i lienne ainazoiien. J a g liade tillfiille att se livilken ömhet och iippmärks ' ainliet hennes make visade hennew. Men. det gick ej enligt Garibaldis önskan. Snart randades den dag - den 3 juli - d i franska trikoloren jämte den påfliga fanan vajade från Capitolium. Garibaldi uttalade sina berömda ord: » I alle, so111 nu med mig viljen dela landsflykten, hören hvad soin iiii väntar eder: hetta och törst iiiider dagen, köld och hunger under natten - den som älskar Italien följe mig! s E t t par tusen man slöto sig kring den djärfve anfiirarens fana, och i spetsen för denna trupp lämnade Gai-ibaldi Rom i saiima stiind som fransniännen f r h motsatt sida intågade i den eviga staden. Bredvid honom red nu hter Anita i inörkgrön ryttardräkt, calabreserhatt med strutsfjäder ocli med den sabel vid sidan, hvilken hon begagnat redan i Amerika.
Hvar och en har sina pligter, sina skyldigheter utstakade, och skäligen no^a kan allt detta kontrolleras; men för att fullkomna detta, har Öfverslyrelsen vid detta tillfälle i sitt underd. utlåt, tillstyrkt såsom en förbättring, nyttig i hvilkens händer denna Öfverstyrelse än må komma, att densamma må genom egna embetsman, när ledamöterna af en eller annan orsak äro förhindrade, årligen göra inspektionsresor till hospitalerne och derunder taga kännedom om allt hvad som tillhör denna förvaltningsgren, både i ekonomiskt, psykiskt och physiskt hänseende, samt derför redogöra inför Öfverslyrelsen, hvilken i följd deraf kan vidtaga alla nödiga mått och steg för goda ändamåls ernående. Jag tror således icke, att det är något annat, som hufvudsakligen påkallar större 208 Den 30 April. förbättringar ån en nödvändig utvidgning af Hospitalerne, och ett för desamma mera systematiskt byggnadssätt. Hr Ribbing, Arvid: Jag har vid början af denna riksdag framställt nödvändigheten deraf, att under Departements-chefen för Ecklesiastikärenden måtte finnas ett förvaltande verk, som beredde och sammanhölie de ärenden, som höra under denna förvalltningsgren samt gjort formenlig motion om huru detta verk under namn af Eklesiastik-colhm skulle organiseras, och, då jag sist uptog denna fråga vid föredragning af utlåt, om 8:de hufvudliteln, förekom egentligen den ena delen af förvaltningsgrenen, nemligen den, som rörer kyrkan och läroverken — den andra rörer dels sjukvården, om hvilken den K. propos:n handlar, dels fattigvården. Huru nödig deras förvaltning af sakkunnige män är, har denna öfverläggning och sednast hvad Hr Ekströmer anfört visat.
M:s deri åberopade nåd. propos. om ändring i 23 cap. 1 § Ärfdabm, synes det ändamål, som dermed åsyftas, nemi. att åt omyndige bereda all möjlig och erforderlig säkerhet för deras bos förmyndare inneslående arfvemedel, äfven med borttagande af förmånsrätten derför framför inteckning, icke fullkomligt kunna vinnas, så framt ej, i sammanhang med denna ändring, pä sätt Hr Berg von Linde föreslagit uti dess i betänk, anmärkte anförande, och en del af Utsk:s ledamöter enligt bifogad reservation antagit, en verksam och ändamålsenlig controll sättes å förmyndares förvaltning af det honom anförtrodda förmynderskap. Den 5 Februari f. m. 79 För befrämjande af detta maktpåliggande syftemål tager jag mig friheten framställa följande: Förslag till förändrad redaction af 23 cap. 1 § Ärfdab-.n. Förmyndare skall för hvarje år författa räkning öfver allt det han om händer häfver, att deraf skönjas må huru han den omyndiges egendom förvaltat. Af den räkning gifve han, vid hvarje års slut, den omyndiges närmaste fränder del, om så fordras; begära de det ej, vare förmyndaren ändå skyldig att hvart tredje år tillställa dem sluten räkning. Aro ej fränder till, eller aflägse boende, eller vägra de att räkningen granska, då skall förmyndare hvart tredje år sin räkning aflemna till sockennämnd eller de gode män, som, enligt hvad särskildt stadgadt är, dertill af stad, socken eller annan menighet förordnade äro, att de i franders ställe räkningen öfverse må. Finna fränder, sockennämnd eller gode män något mot förmyndares förvaltning eller mot hans vederhäftighet alt påminna, anmälen det hos rätten; och pröfve rätten af omständigheterna om annan förmyndare förordnas må. Är omyndig etc. etc. I sammanhang härmed föreslås, att, med antagande af det af K. M. i nåd. propos. föreslagna tillägg till 7 § 20 cap. Ärfdab:n, R.
"dre del af de uti Contoirek insatte medel, icke be"gagnades! till mläningar, borde icke allenast Di"rectionen genast och sedermera i början af hwarje "är till Fullmagtige vppgifwa ungefärliga beloppet "af hwad till Astöningar och Werkets underhall "fordrades, utan ock de OriginalHandlingar i grund "af hwilka Brandskador skulle ersättas, hos Full"mägtige föreles, i Protocvllct antecknas samt med "presentatum derifrän förses, och hwarförutan de ^'för ett sadant behof requirerade summor icke singe' "anordnas. Osmer hwilket allt ett bestämdt och "cathcgoriskt sivar afDirectionen äskades, med tillkän, "nagifwande, att, i fall Directionen icke inom Sep. "lember mänads stut kemnade Fullmagtige ett sädant, "komme StatsUtskottets förra Beslut att tjena till "efterrättelse och af Fullmägtige 'till werkstallighet "befordras. Da Directionen af allmänna Brand"försäkringswerket ansett StatsUtskottets sednare för"flag ej mindre an det förra leda lill en hufwudsa. "kelig förändring af de för allmänna Brandförsäk. "ringsinrattningen af Kongl. Maj:t i Räder utfär» "dadé Reglementen, och Directionen funnit det icke "wara sig tillständigt, att inga i pröfning af nä"got, som emot besia Reglementen more stridande, "har Directionen för Kongl. Maj-.t i underdänighet "anmält förhällandet och hemställt, om icke allmänna "Brand? Z22 Dm n November. "Brandförsakringswerket nia oförändradt bibchällas "wid de derom utfärdade Kongl. Påbud cH Författningar.
Jemte meddelande, hurusom aflidne Föreståndaren för Gymnastiska Gentral-Inslitulet, Professoreix m. in. P. H. Lings efterlemnade enka, Charlotta Nettelbladt, i underdånighet anhållit, bland annat, att till Rikets Ständer måtte göi-as Nådig framställning, att det Ling i nämnde egenskap personell beviljade extra löne-anslag, 600 R:dr, såsom enda räddningsmedlet för enkan och barnen efter en i det allmännas tjenst sällsynt verksam och af Rikets Ständer med bifall och understöd uppmuntrad man, finge af sökanden jemte hennes fem oförsörjda barn fortfarande tillgodonjutas, i hvilket ämne Directionen öfver Stockholms stads undervisningsverk, äfvensom Kongl, Maj:ts och Rikets Stats-Contor hörde blifvit, har E. K. M. behagat, uti aflåten Nådig skrifvelse af den 1 i förlidne månad, i anseende till Professoren Lings utmärkta förtjenster, synnerligast om Gymnastiken, ifrågavarande underdåniga ansökning med tillhörande handlingar till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna. Vid öfvervägande af hvad handlingarna i ämnet innehålla, och då Professoren Ling i lifstiden genom snille och flit hedrat och gagnat fäderneslandet, samt hans namn ostridigt kommer alt intaga ett rum bland samtidens utmärktare män, hafva Rikets Ständer, under åsigt, att den gärd af erkänsla och aktning, nationen är skyldig hans minne, icke kan värdigare bevisas, än att emot nöd trygga föremålet för hans enskilda ömhet, funnit godt bifalla, det Professoren Lings efterlemnade enka må, från och med dexx tid, ofvanberörde honom beviljade lönetillökning upphörde, till sitt och sina oförsörjda barns underhåll, uppbära å allmänna Indragnings-Staten ett årligt pensionsbelopp af Sexhundrade R:dr E:co, samt att, när hon med döden afgår, pensionen må på hennes oförsörjda barn öfyerflyttas och utgå intill näst derpå Expedilions-Utskottcts Förslag till und.
Saknas hos den, som blifvit till böter fälld, tillgång till deras fulla gäldande; då skola böterna, utom i de fall, som i 11 § detta Kap. och 7 § 4 Kap. nämnas, till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Vid sådan bötesförvandling svare mot hvarje dags fängelse vid vatten och bröd under de första fem dagarne
Protocolls Utdragen om Remisser tyckas ej behöfva tryckas. Derest något jVrotVtdr. d. 25 Nov. jg»%. 5i serskildt Utskott skulle nedsättas, borde dess Acter utgöra en serkild Samling. 6:0 Alla dessa Handlingar böra i Boklådorne hållas Allmänheten serskildt tillhanda till ett pris af 1 eller a skill, arket. 7:0 Upplagan kan göras olika stor af de serskilde Samlingarne. Sålunda kunde af den Tionde Samlingen 250 exemplars upplaga vara tillräcklig. Af An. dra Samlingen behöfde det för denna gång, icke heller göras större upplaga, emedan de Handlingarne redan blifvit ufdelade. Me» för framtiden borde Upplagan göras sä stor, att, sedan det vederbörliga antalet exemplar blifvit med Allmänna Tidningarne utdeladf, 800 exemplar kunde återstå till nästföljande Riksdag. Det samma kunde äfven gälla för den del af Första Samlingens Handlingar, sorn redan blifvit af trycket serskildt utgifne. Men af alla de öfrige Samlingarne borde upplagan åtminstone vara 800 exemplar, för att kunna till Stånds-Ledamöterne utdelas, och likväL^ vara tillräckligt antal, för afsalu öfver. Och af vigtigare Handlingar kunde upp - Fröt, X][dr, d. sS NoviSig, lagan efter om ständ iglieterne göras något större. 8:0 Till hvarje Samling författas genom Expeditions-Utskottets försorg ett serskildt Register; samt derjemte ett allmänt Register öfver hela Hillänget. §;o Af detta Bihang’ torde ett exemplar böta tillställas hvarje Landshöfdinge Embete, samt ett tillräckligt antal afsättas till utdelning St nästa Riksdags Utskott® Ledamöter. S. DRemitterades till StatsUtskottet .' i:& Rikets Ständers Revisorers den 14 Deceina ber 1825 afgifne Berättelse örn granskningen af Riksgälds - Contoret, General Assistance - Contoret samt Götha Canal. Bolags, Götheborgs, och Malmö Jf. d.