Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ånyo föredrogos och biföllos Banco-Utskottets den 17 sisth Oetober på bordet lagde Betänkanden och Utlåtanden: N:o 102, i anledning af väckt motion om öppnande af en uppoch afskrifnings-räkning uti Rikets Ständers Bank. N:o 105, i anledning af loire Handlanden Thunströms ansökning om eftergift af ränta å lån från Banco-Disconten. N:t 106, i anledning af Regements-Läkaren Schwabitz's ansökning om eftergift af straff-ränta för åtskilliga skuld-förbindelser hos Banco-DiscontVerket. N:o 107, i anledning af gårdsegaren i Umeå JVils Brunbergs ansökning om eftergift af öfverränta å ett lån i Banco-Disconten. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 sisth October på bordet lagde Betäukanden: Prot. Utdr. d. 16 Nov. 1840. 789 N:o 113, i anledning af väckte motioner rörande nedsättning i tullurngälderne för trädvaror, som förskeppas från Sverige till Danmark och England. N:o 114-, i anledning af väckt fråga om en jemnare beräkning i allmänhet at städernas tolag. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Högvördige Preste-Ståndels genom Protocolls-utdrag af den 17 sisth October gjorda och den 7 dennes på hordet lagda inbjudning lill de öfriga Kiks-Stånden att förena sig i PresteStåndets beslut, angående tillägg af ett nytt moment lill 147 §. i Bevillningsutskottets förslag till Bevillnings-Förordning, fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att inbjudningen antaga.
Ständers granskning, tror Utskottet sig vara befogad t’ till den hemställan, alt Insulins ofvanberörde motion måtte utan afseende lemnäs, Stockholm den 1 April 1834- N:o ig. Antora till Eip. Utåt. den 2 April kl. 5 e. m. Betänkande, öfver Herr August von Stahls och Riksdagsfullvia gligen Herr C. L. fiessles motioner, om ändring i det nu gäl 1 lande stadgande, angående Öfverdomstol i tullmål m. m. Hos llöglofi. Riddersknpet och Adeln har Herr August von Stahl, uti afgifvet memorial, fästat uppmärksamheten derå, alt Svea Hof-Rätts befattning, i följd af Kongl. Förordningen den 17 April 1828, atl ensam såsom Öfverdomstol upptaga en stor del af de mål, hvilka förut tillhört Commerce-Collegii domsrätt, syntes afvika från den grundsalts, som i andra fall gjort sig gällande, att afskaffa privilegierade Domstolar, och medförde väsendtliga olägenheter, icke blott för de rättsökande, som, ehuru de hade deras ord i naile Hof-Rätt på närmare håll, nödsakades att deras talan bos Svea Hof-Rätt bevaka, utan synnerligast genom den långsamhet i ärendenas gång, hvilken häraf förorsakades; lill upplysning hvarom Motionairen exempelvis anfört, huruledes de utom Svea Hof-Rätts allmänna domvärjo begångna så kallade lurendrägerioch tuUförsnrllningsmål, der oftast våld emot beslagare och tullbeljente äfven förekomme, vid fullföljd från första Domstolen delades åt tvänne serskilde håll, på det sätt, att frågan ©m våldet ginge till den Hof-Rätt, hvarunder Underdomstolen befunnes, men lurendrägerioch lullförsnillnings-frågan åter fullföljdes i Svea HotRätt, sorn, efter pröfning af denna del af målet, hänsköt detsamma tillden andra Hof-Rätten, hvilken egde att slutligen döma och bestämma ansvarspåföljderna i ett sammanhang; föreslående Motionairen, att den Domsrätt, Bihtwi till R. St.
Jag skulle tro, att ändamålet kunde vinnas, om punkten finge följande lydelse: ”Uppstår ”fråga om den ort, der någon skall skattskrifvas, profves den ”af Konungens Bef:h:de med besvärshänvisning,” antingen ”på ort och ställe som vederbör,” eller måhända ännu bättre, ’’på sätt och i den ordning författningarna föreskrifva.” Frih. von Kraemer: Det sednare alternativet skulle jag önska, emedan det synes mig bättre att hänvisa lill författningarna, än att utsätta på ort och ställe sorn vederbör. Hr Aminoff: Då jag i 46 §»ns första mom. anhöll om den förändring, att orden ”eller största delen af året sig uppehåller” skulle gå ut, tänkte jag icke på redactionen af första delen af samma morn., utan blott på den sista delen, hvilken jag ej gillade; men sedan jag hört att Hr von Rosen gjort ett förslag i afseende på den återstående delen, så får jag förklara, alt äfven jag deruti instämmer. Frih. Ridderstolpe: Emedan ifrågavar. författning gäller allmogen och sådant folk, sorn är mindre lagkunnigt, anser jag att tydligt bör utsättas hvar besvär skola anföras. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, ansåg sista mom. i 46 §:n böra antagas med den ordalydelse, att i stället för orden ”till K. Kammarrättenskulle införas orden: ”på sätt och i den ordning författningarna föreskrifva. Ropades starka ja, blandade med nej. I öfrigt blef Ulsk:s förslag i den nu föredragna $:n af R. o. Ad. antaget. 47;de §:n, Rifölls. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. G, Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af den öfverenskommelse, som förliden gårdag blifvit gjord i Talmans-öfverläggningen, ansåg sig för några ögonblick böra afbryta öfverläggningen öfver nu förevar, ärende, för att för R. o. Ad. framställa hvad i Talmans-öfverläggningen förefdlit.
Dä wiste dagar ej singe ffjutsaö, sä kunbc förlusten ersättas genom qwarninrätlningar, som drefwoö n-ed hästar, eller ock ömsom med wäder, säsom ock genom wista sköjde arbeten t. ep. HofslagareHjuloch H-agnmakare-prken. Pä wista aflägsna orter torde icke mer än hälften eller fjerdedelen af det upgifna hästeantalct beböfwas, men sä tar siv as pä andra sä wänga flere. Jämte Gästgifwareskjutsen torde til någon tid rescrvcskjutsbehöfwas, somockkunde ingä utientrep'cnrllc-n; Den blefwe nrindre ffadelig än för aflägsna jordbrukare. Reserven kunde dä, likmätigt 1766 ärs förklaring angäende Gästgifware-ssjutsen, ytterligare befrias frän all Kronoskjuts. Den största swärigstetcn som kunde möta wid Hällffjutsens uphäfwande, synes bestä uti förlagets anskaffande; men omtänksamma husställare skulle troligen gä i det längsta för at r fred kunna odla sin jord, och slippa skjutsfärdens förstörande följder, samt at mera fä betjena sig af opar än af dprfödda hästar. — Som ägare af Frälsehemman sedan är 0789 lika med Skatte - och Frälse Bönder deltaga i alla skjutsningsbelwär, sä lära de ock lika ovilligt bidraga til befordran af en allmän skjutsfärds-förpaktning. Dä Säteri-ägare mycket betjena sig af skjuts gör jag mig det goda hopp, at de ock benäget gä andra jordägare til mötes med et sammanskott mantalswis, en gäng för alla, til inven tarie - 762 Den 15 ^junir. tarie-hästars och nödige åkdons upköp. En lika beredwitlighet bör man ock hoppas af det Högwördige Preste-Ständets Ledamöter för deras Boställen.
IJel är smärtsamt, dä man vet att tillgångar borde finnas, att se dessa uthungrade, utsvultna, knappt skylda enkor, omgifna af en barnskara i en lika bedröflig belägenhet, bortgå smällande i. lärår. Men det är bunken, som förhåller, hvad Di reel. Sahlgren gifvit till deras bergning. Skall delta åt vår bank, jag talar nu såsom medlem af R. St., bereda någon välsignelse? — Jag reserverar mig åtminstone, såsom riksdagsman, emot ett. sådant sätt alt upprätthålla bankens bestånd. Vi skola ej bär vidröra orsaken till denna bankens åtgärd, ej eller ilen, så väl juridiska som moraliska skyldigheten att under en gynnsammare period godtgöra hvad som brustit i fullgörandet af ingångna förbindelser, under en förfluten mindre lycklig lid. Men någon skulle möjligen kunna invända, att barnhusets disponent, dä banken ej längre ansågs säker, kunnat utlaga dess medel och insätta dem pä annat häll: men häruti ligger just förnämsta skälet, hvarföre banken är så mycket mera förbunden alt garantera barnhuset en oafkortad inkomst af de insatte 100,000 d:r smit, eller 4 proc, årlig ränta i silfver, eller i förhållande lill det olika värde, silfver under olika tider kan äga: ty, till förekommande af den osäkerhet, som möjligen kunde beläras, om fonden blifvit insatt hos enskild man eller bolag, eller under framliden dit kunnat förflyttas, insattes den i R. St:s bank, med villkor alt aldrig kunna uppsägas. Det var således under det största förtroende till bankens solid ilo och örn faderlig omtanka för barnhusets framtida bestånd, som framlidne Direct. Sahlgren nedlade sin gäfva i bankens vård. Man vill ej tro, att R. St:s bank skall sä illa motsvara ett så ampelt bevis pä förtroende till dess redbarhet af en man, som gjort så stora uppofTringar för samhället, och som, vid sin bortgång ur verldcn, ansåg sig åt sina nyttiga inrättningar hafva beredt all den säkerhet han kunde önska.
Ledamoten kan finna sådan svårighet för allmänheten, att få en canal till vederbörande, för alt erhålla detta skiljemynt, kan jag ej fatta. Mig synes tydligt, att dertill allenast beböfves, att allmänheten begär det i VexelBankens Cassör, och då är hela formaliteten afgjord, genom den föreskrift jag gifvit, att det der bör hållas allmänheten tillhanda. I allmänhet hör jag här begagna tillfället, att anhålla af Ridderskapet och Adeln, att om mina uttryck kunnat vara fullständigare, de måtte rättas, utan att saken derföre tillintetgöres, i händelse den är nyttig. För min del har jag ej ansett nu behöfligt, att hastigt aflysa småsedlarne. De ingå efter band af sig sjelfve, om det metalliska skiljemyntet anses beqvämligare och hvarföre eljest aflysa det: en sådan åtgärd skulle sysselsätta otaliga ökeoch mansdagsverken med transporter af alla de i kust och gränsorterne utelöpande småsedlar. Hvad Statsskuldens afskrifning angår, öfverlemna!' jag till Ridderskapcts och Adelns 74 Den i December, bedömmande, om ej mitt förslag afser allmän nytta, utan något sådant Bankens lidande, att myntvärde och framtida säkerhet rubbas. Och då denna angelägenhet alltförmycket förtjenar Rikets Ständers uppmärksamhet, för att nu, oberedd som jag är af mig behandlas, skyndar jag till de anmärkte detaillerne uti mitt förslag till ny BancoOrdning. Grefve von Schwerin har anmärkt, att jag ytterligare förlängt utredningen af de gamle, redan alltför länge qvarstående FastighetsLånen. Herr Grefven har alltså ej fäst uppmärksamhet till 36 §., der det står: ”De nuvarande BankoLånen å fast pant ”och odlingar ingå efter hand, enligt för”skrifningarnes ordalydelse,” 3^ §:s föreskrift angifver blott tiden, när ali utredning i Banken bör vara slutad. Ingen ny afbelalningsmethod omnämnes, hvarken såsom föreskrifven eller tillåten. Tvärtom, uppmuntras en hastig inbetalning genom 38 §:s föreskrift.
(Lagsamt Allm. Lesy. och Ekon. Utsk. Bet. JNT:> 25.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betragtande förekommit, att, ehuru en del Klockare blifvit försedde med boställen, eller Klockare-bohl, tillkomne dels genom enskilda gåfvor, dels ock genom anslag af kronojord, några serskilda föreskrifter, i afseen le på byggm is-skyldigheten dei å, lik väl icke finnas, utöfver hvad allmänna Lagen i 27 Cip. Byggninga-Balken innehåller, rörande byggnads-skyldigheten i gemen, hvadan förhållandet med afoch lillträdeshusesvn merendels rättat sig efter gammalt bruk i hvarje ort; med hänseende hvartill, och då något bestämdt rättesnöre härutinnan emedlertid bör linnas, så att boställshafvarens merberörde skyldighet icke varder på blotta sedvanan beroende, Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder utfärda en allmän Författning, med föreskrift, att, vid afträdande af klockare-bohl, laga husesyn skall af Kronofogde eller Länsman med tvänne utsockne Nämndemän hållas , i likhet med hvad 27 Cap. 1 §. B,-ggninga-Balken föreskrifver, och kostnaden derföre gäldas, på sätt om ekonomiska besigtningar finnes stadgadt i 8 §. af Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Febr. iS4r. Preste-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 —■ — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om upphöfvande af den genom Bergs-Collegii Kungörelse den 7 Februari 1J85, åt de brukande bergsmännen förbehållna lösnings-rätt till fjerdeparter i Kählu grufva. (Allm. Bjsv. och Ekon. Utsk. Bet.
Nu ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att om PresteSt:s beslut antages att fylla den summa, som, då man beräknar skillnaden mellan det belopp som privatbankerne hafva ute i rörelsen, och hvad de hafva inneliggande af Bankens sedlar, uppgår till 5 millioner, och likaledes antager det 1 mom. litt. a), der det heter, att all privatbanksrörelse skall suppleras af Riksbanken; så haiman vunnit det ändamål, som Hr von Hartmansdorff åsyftar, nemi. att orterne skulle få behålla den tillgång på län, som af privatbankerne lemnats. Hr Skogman: Mig synes skillnad böra göras emellan summan af privatbankernas utlåning och beloppet af deras utlöpande sedlar. Den förra kan betydligen öfverstiga det sednare, som, efter afdrag af deras cassabehållningar i Rikets mynt, i medeltal utgjort 5 millioner r:dr. Det är sistnämnda belopp, som BancoOtsk. velat, om så skulle behöfvas, ersätta genom en utgifning af 4 millioner r:dr Riksbankens sedlar, hvilka, -såsom ägande större förtroende och lättare omlopp, kunna anses i allmänna rörelsen göra samma tjenst som en något större summa i privatbankssedlar. För öfrigt förefaller det besynnerligt, att ledamöter, som förut drifvit den sats, att Baukens discontfordringar bos enskilda, lemna Banken bättre säkerhet, än Riksgcout:s obligationer, nu påyrka särskild fond till Bankens säkerhet för den nya sedelutgifning, sorn genom privatbankens upphörande kan uppstå, men hvilken ej kommer att äga rum utan i följd af motsvarande fordringar. Då emedlertid R. 0. Ad. redan afslagit det villkor, som BancoUtsk. bade fästat vid ifrågavarande eventuella sedelutgifning, så anser jag mig handla conseqvent, dä jag instämmer med dem, som vid sålunda förändradt förhållande yrka afslag å 57 § i Ulsk:s betänk. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. 0.
Arfvinge, som bor på utrikes ort, underrättas ej om dödsfallet genom domaren, men förlorar ändå sin arfsrätt, om han ej anmäler sig inom natt och år från dödsfallet, äfvensom hans inrikes boende närmaste arfvinge ej får i hans ställe träda lill arfvet, så vida han ej sin rätt lagligen bevakar inom tre månader efter det den, å utrikes ort boende arfvingen förlorat sin rätt. I de fall, att rätter inländsk arfvinge är så fjerran boende, att han om arfvet ej kunskap hafva kan, eller vistas utrikes och kändt är hvarest; föreskrifves väl, alt han genom domaren skall underrättas, att arf fallit honom till, för att sedan inom natt och år efter det han erhållit denna underrättelse, göra sitt arfsanspråk gällande; men icke må häraf dragas den slutföljd, att hvarje inländsk arfvinge, och således äfven den, som ej bor fjerran frän sky Idemannen, samt förthy ej kan vara okunnig om dödsfallet, skall särskildt underrättas om arfvet, och ännu mindre att, om en sådan underrättelse uteblifvcr, arfvingens arfsanspråk alltjemnt står öppet, ej mindre för honom än äfven för hans efterkommande. Tvertom synes det vara klart, att lagstiftaren velat afskära sådane långvariga anspråk, och då känd inländsk arfvinge, för hvars räkning arfvet, enligt 15 cap. 5 § Arfda-b:n, sättes under säkert förvar, skiljes från delta arf, om han ej kommer inom 10 år, eller viser laga förfall, änskönt hända kan, att han under hela denna tid varit å utrikes ort i lofiige ärenden stadd, samt derunder ej fått kun skap om skyldcinannens död; sä synes med ännu mera skäl den kände arfvinge, som stadigt bor och vistas inrikes, men under Den 24 A ugust i f. m. 359 loppet af 10 år icke anmäler sig att ärfva en afliden anhörig, om hvars frånfälle lian under en så lång tidrymd ej kunnat vara i okunnighet, böra hafva förlorat sina arfsanspråk och från arfvet varda skild.
Ä r det någonting som har händt? » » Ja, Adolf, det är någonting förskräckligt, som har händt; jag vet inte, hur det har gått till, men i alla fall har det händt. » » Men hvad är det då? Säg ut åtminstone! » » Jag har. jag har. » stammade fru Emma. » Jag har förlagt nyckelknippan. Ja, det vill säga, inte jag, utan Lina, när hon städade i morse. Alldeles säkert är det Lina. » » Förlagt nyckelknippan, » småskrattade han ironiskt, » det var konstigt! Den skall väl i alla fall finnas, den har väl inte fördunstat heller. Låt oss söka, den måste ju finnas. » » Jag har letat som efter en knappnål, men förgäfves; den är och förblir borta, » sade hon med jämmerlig ton. Det dåliga humör han fört med sig från kontoret förbättrades just inte genom denna tilldragelse. Hans ansikte mulnade allt mer och mer, och han promenerade irriteradt fram och tillbaka med händerna på ryggen och sraåhvisslade. » Ja, då är det naturligtvis ingen annan råd, än att jag får gå ut och äta, ty vet du det här middagsbordet ser föga aptitligt ut. Du får förlåta mig, min kära Emma, men med ett dylikt slarf kan jag ej förlika mig. Jag vill ha ordning i mitt hus, och jag tror i allmänhet inte, att jag har för stora pretentioner på dig. Att du håller reda på din nyckelknippa, det kan jag då verkligen fordra, utan att behöfva anses för kinkig. » Hon teg och stirrade ut genom fönstret. Hon hade ju heller ingenting att säga — han hade fullkomligt rätt. » Du får — som sagdt — ursäkta, men jag går ut och äter i dag, » vidtog han. » Kanhända du får reda på nyckelknippan tills i morgon middag. » » Förlåt mig, käre Adolf, » sade hon med tårar i ögonen, i det hon försökte hindra honom att gå, » stanna nu hemma; det skall aldrig hända vidare, hör du, aldrig.- » » Förlåter dig, gör jag gärna, men hemma stannar jag inte. Jag är för öfrigt vid dåligt humör och behöfver luft. » Och därmed kastade han öfverrocken öfver axlarna och gick mot dörren. Plötsligt stannade han.
R:dr, under de vilkor, som Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet beslutat; angående aflöningen för BancoUtskottets Sekreterare och Canzli sapit Vaktbetjening; om förhöjning i lönerne för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning; angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTitel; i anledning af någre uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof förekomna allmänna frågor, med undantag likväl af yttrandet deröfver, att Kongl. Maj:t, såsom en allmän grund för Statsutgifternes bestämmande, antagit, att myntvärdet skall, genom Rikets Ständers åtgärder vid denna Riksdag, bevaras från ytterligare försämring, hvilket uppskjöts till dess Statsoch BancoUtskotten inkommit med Utlåtande ifråga om myntbestämning, samt beslut i anledning deraf blifvit fattadt; och yttrandet öfver den af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade framställning, om olämpligheten deraf, att de af Staten lönade Embetsoch Tjenstemän dels till Kronan erlägga contribution af de löner de åtnjuta, dels vidkännas afdrag af dessa löner till förmån för vissa Inrättningar, samt för att bereda tillgång till utbetalande af företrädarens begrafningshjelp, hvilket återremitterades; angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Första HufvudTitel jemte Bilagor vid samma Utlåtande; angående uppförande på Stockholms Slotts - Den 7 September e. m. 3/f5 Stat af löner för en Ståthållare m. fl. och angående anslag till reparationer å Strömsholms Kongl. Slott. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens :
Påbörjade eller halffärdiga Tapisseri-arbelen förtullas lika med duken, hvarå de äro anbragle, med tillägg af 20 procent. Brodermönster 1 skalp. 5 — Bränvin och Sprit, alla slag: af till oell med 12 graders styrka 1 kanna 32 deröfver 1 kanna 1 Bokspån, hänföras till Spillning. Borst; se Hår. Bombasett och Bombasin; se Väfnader, ylle-. Buteljer; se Glas. Bomullslärft; se Väfnader, bomulls. Bredoch Plattfisk; se Fisk, torr. Qvantitet för lullInförselstull. liaukn. ueräkningen. II: dr sk. r:st Bränvin och Sprit: Från och med 1853 års början blifver tullafgiften för Bränvin och Sprit, alla slag 1 kanna —.— 28 Fransk sprit, för beredning af luktvatten, införd efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Komtnerse-kollegium 1 kanna 8 Bröd: af Hvete 1 skalp. 2 andra slag 1 skålp. 1 Biicker: på Svenska tryckte 100 Rdrv. 20 — med inbundet, rent eller linieradt papper draga lika lull som papperet, med tillägg af 50 procent. (Se vidare förteckningen å vid införsel tullfria varor). Bönor: Trädgårds1 skålp. 2 Akerbönor af alla slag, lika med Arter. Cacao 1 skålp. —•— 3 CaJJe - 1 skålp. 3 4 Från och med 1853 års början nedsältes tullafgiften till 1 skålp. 2 8 brändt eller malet . 1 skålp. _— 4 — Camp lier: oraffinerad 6 12 raffinerad 1 skålp. Cand, alla slag och Canclknopp 1 skålp. #1 Bresilja; se Färger. Brons; se Metaller, sammansatta. Brundier; se Plommon. Brynstenar; se Sten. Buldan; se Väfnader, linneoch hamp-. Bäfvergäll, hänföres under Apotheksvaror. Bär, ej specificerade; se Frukter.
IUo 277, med förslag Lill sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga keslut i frågan örn räntan å Upsala Åcademies skuld till Riksgäldskontoret, under det beviljade anståndet med årliga Capitalafketalningarnej samt N:o 280, med förslag till sammanjemkning oell voterings-proposition ji anledning af Riks-Stånclens olika beslut, i fråga om afskrifning af en r salpelerfondens räkenskaper balancqrad summa, ulgifven såsom lån tili Carl Guslaf stads Gevärsfactori; Godkände Ridderskapet och Adeln de uti nämnde 2:ne Memorial föreslagne voleringspropositioner. S. D. Ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 2 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, Nio, 281, med förslag lill sammanjemkning och voteringsproposition, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, i fråga onr Djeknepenningarnes utgörande, och beslöt Ridderskapet och Adelil att, med afslag å den till Ståndet ställde inbjudning, godkänna den föreslagnavoteringspropositionen. Från Högvördiga Preste-StUdet. S. D. Vid förnyad föredragning gillades voteringsproposilionerne t följande Stats-Utskottets Memorial: N;o 2*77, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i frågan om räntan å Upsaia Äcademies skuld till RiksgäldsContoret, under det beviljade anståndet med årliga Cåpital-afbetnlningarne; N:o 280, med förslag till sammanjemkning och voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om afskrifning af en uti salpeterfondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom lån till Carl Gustafs stads Gevärsfactori; N.*o 281, med förslag till sammanjemkning och voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan om Djeknepenningar nes utgörande^, Pr oi.
De uti 3;dje mom. omfönnälda periodiska skrifter stämplas sålunda, att, då skriftens ena yta innehåller sainmanräknadt 200 qvadrat-decimaltum och derunder, förses densamma med en stämpel å A öre, utöfver 200 till och med 400qvadrat-decimaltum , „ „ , A „ utöfver 400 , „ , 600 „ „ „ „ „ , A „ utöfver 600 „ , „ 800 „ „ , „ „ , A „ O. S. V. Förenämnda stämpel bör alltid anbringas å någon af skriftens yttre sidor, så alt stämplingens rigtighet må vid afsändningen från trycknings-orten kunna af vederbörande Post-tjenstemän lätt kontrolleras. 5;o Stämpling af tidningar verkslälles, i Stockholm, uti Rikets Ständers Riksgälds—kontor, i hvilket afseende det för tidningarne bestämda papper skall, jemte attest öfver stämpel-afgiftens insättning i Banken för Riksgälds-kontorets räkning, dit aflemnas; och ega vederbörande att, i den mån papperet hinner stämplas, men sednast efter fjorton dagar, detsamma återfå. På enahanda sätt förhålles med stämpling af i Slockholm utkommande periodiska skrifter och brochyrer, för hvilka, i den ordning § 3 bestämmer, portofrihel blifvit särskildt sökt och beviljad. När tidningar eller periodiska skrifter och brochyrer, för hvilka åstundas portofrihet, utgifvas i länsresidens-städer, utom Stockholm, inlemnas papperet till Landskontoret, under hvars inseende och ansvar slämplingen verkställes; och eger Landskontoret att, såsom ersättning för besvär, tryckbållar, färg och arbetslön till stämplare, a( influtna medel godtgöra sig A öre för hvarje åsatt stämpel. I andra släder besörjes stämplingen, emot enahanda godtgörelse, af Magistraten, och å landet af den, som Konungens Befallningshafvande dertill förordnar; dock bör alltid stämpel-afgiften i Landt-ränteriet nedsättas och qvitteradt reversal derå till vederbörande aflemnas, innan stämplingen får företagas.