Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får alltså för sakens afgörande i Förstärkt Stats-Utskott framställa följande voterings-propositioner: Den som vill, att till kontraproposition vid slutomröstningen antages BorgareStåndets beslut, att nordvestra stambanan skall sträckas från Christinehamn öfver Norum och Nilsbysundet till Arvika samt att Rikets Ständer för banans fortsättande i denna rigtning anvisa en summa af Femhundratusen (500,000) Riksdaler, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Tinner Nej, antages till kontraproposition Bonde-Ståndets beslut, att Rikets Ständer, med afslag å Kongl. Maj:ts Proposition, för såvidt den afser att bestämma rigtningen af nordvestra stambanan genom Wermland mellan Christinehamn och Frykerud och anvisandet af medel till denna bandel, skola i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes till nästa riksdag genom jernvägsbvggnadsoch trafikstyrelserna närmare undersöka och utreda de tekniska förhållandena på Norum—Nilsby-banan och de ekonomiska fördelarne med afseende å hvardera af de båda hansträckningarna. Sedermera anställes följande omröstning: Den som vill, att Rikets Ständer för fortsättande af nordvestra stambanan från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika måtte anvisa en summa af Femhundratusen (500,000) Riksdaler, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:sta alternativet) Borgare-Ståndets beslut. (2:dra alternativet) Bonde-Ståndets beslut. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Stats-Utskottets Memorial N:o 69. i 69. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 April 1866, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande regleringen af utgifterna under Riks-statens 2:dra, 4:de, 5:te och 7:de Ilufvudtitlar.
Frölich och Hr Ribbing föreslagna redactionsförändringar, enligt hvilka från högsta vårdaren af Rikets vigtigaste och ömtåligaste angelägenheter skulle undandragas en i alla samhällets förhållanden så djupt ingripande fråga, som den att få inrätta privatbanker, hvilka kunna utgifva milliontals sedlar, gångbara i hvar mans hand; en sådan lagstiftning vore ganska opolitisk. Det skulle äfven innebära ett kringgående till öfverflygling af vår monarkiska styrelseform, då vår grundlag uti i6 §:n Reg.F:n uppdrager åt Regenten den ypperliga och majestätiska rättigheten, att ingen förderfva eller förderfva låta till lif, ära, personlig frihet och välfärd. Detta lagstadgande skulle blifva kringgånget, om sådana inrättningar kunde få uppstå, hvilkas ofall kunde vålla tusentals individers olyckor, utan att konungamakten ägde hindra det. Jag tillstyrker således i denna del obetingadt antagande af Utsktns betänkande. Frih. Roye: Då jag bestred antagande af Gr. Frölichs förslag, tänkte jag sannerligen icke, att fråga kunde uppstå, i an - Den r 8 Februari e. m. 44> i anledn. af detta ämne, örn konungamaktens helgd eller dess anseende. Icke i någotdera af dessa afseenden talade jag. Jag talade för äganderättens helgd och Svenska folkets säkerhet i de speculationer för industri, hvartill en hvar är berättigad. För det talade jag, då jag bestred Gr. Frölichs förslag och begärde att i Regeringens hand måtte varda nedlagd en förmåga att ti liba ka hålin det förstörande, som skulle ligga uti en för långt utsträckt privatbanks-rättighet. Hr Ribbings förslag skiljer sig från Utsktns, hufvudsakligen icke i annat afseende, än att Hr Ribbing önskar, att då en association till inrättande af privatbank framlagt villkor, som icke strida mot privatbanklagen, skall Konungen icke äga rättighet att afslå privatbankens inrättande. Så har åtminstone jag uppfattat Hr Ribbings mening. Jag skall då försöka att med ett skäl, som jag hoppas att både Hr Ribbing och Gr.
Ulltuna kungsgård blifvit utarrenderad för en viss afgift med det samma han blifvit anslagen lill landtbruksinstitut. Att nu återkalla detta arrende vore högst menligt för det ändamål som med arrendet afses. Jag hemställer vördsammast att R. o. Ad. måtte ogilla denna votens-propos. Gr. Lagerbjelke: Den siste värde talaren har anfört åtskilliga skäl hvarföre det skulle vara olämpligt att bifalla hvad SlatsUtsk. här föreslagit. Jag trodde det nu icke vara fråga om det lämpliga eller olämpliga i de förslager uti sak, StatsUlsk. framställt, utan jag trodde att vi afhandlade rätta sättet att få ett slut på dessa frågor samt bestämma antingen de skola afgöras genom votering i förstärkt StalsUtsk. eller förfalla. De skäl den värde talaren anfört kunna vara ganska goda att ha till hands då frågan skall af det förstärkta Utsk. afgöras, eller hade varit det då frågan förra gången här förevar. Men icke hafva de det ringaste alt skaffa med frågan huruvida votering skall ega rum i förstärkt Utsk. eller icke. Något skäl till afslag af denna punkt är således icke an förd t, och då de argumenter som flere gånger förut blifvit an förde synes tala för bifall äfven lill denna punkten, anhåller jag äfven om propos. till godkännande af densamma. Hr von Hartmansdorff: Till denna punkt hörer utan tvifvel frågan huruvida R. St. äga rätt att i förstärkt StalsUtsk. votera bort arrende-kontrakt. Dessutom är det bär icke fråga blott om sådane egendomar som genom serskildta arrende-kontrakt äro bortdisponerade, utan äfven om sådane, som blifvit upplåtne t. ex. till Lunds akademi. Månne sådana afhandlingar kunna genom förevarande förslag brytas? Jag tror det icke. Hr Stuart; Ehuru, på sätt Gr.
Det är utan tvifvel, att denna fråga är till sin omfattning djupare än den från början synes. Den 28 November f. m. 205 Den angår nemi. en strid, som under lång tid förts från Norges sida om en fullkomlig likställighet, och vi Svenskar känna med oss, att vi, genom de försummelser, hvartill man från Svensk sida gjort sig skyldig, oupphörligt förlorat terrain; men att vinna tillbaka hvad man en gång förlorat, är svårt och i detta fall kanske omöjligt. En talare har här yttrat, att då man har den lyckan att främst bland vårdarena af dessa angelägenheter ega en sådan man som nuvarande Just.-Stats Ministern, så bör man också kunna hoppas, att något för frågans lösning varder åtgjordt. Jag vill vända om denna sats och säga, att då man i spetsen för Regeringen har H. Exc. Hr Frih. De Geer, så bör man också för ögonblicket vara nöjd och vänta, till dess frågan hunnit till sin lösning. Det är visserligen icke svårt att säga och upprepa, att man önskar och vill framtvinga en revision, men då vi icke kunna verkställa en sådan alldeles ensamma och fristående för oss, torde vi väl vara tvungna att vänta, till dess Norge räcker oss handen. Det tje nar icke något till att oupphörligen spela upp ånyo dessa små strider utan resultat, utan det är mycket statsklokare och rigtigare att lugnt afvakta tiden, ty vi vinna med hvarje dag alltmera terrain. Jag får derföre förklara, att jag anser denna motion hafva kommit alldeles för tidigt fram, och att den bort dröja, till dess man fått se, huruvida ej de af Regeringen vidtagna mått och steg bära någon frukt. Frih. Bonde: Jag anhåller att här få framlemna, skriftligen affattadt, mitt amendement till Gr. Anckarsvärds motion, samt att detsammn måtte få till Utsk:t åtfölja motionen, för att i sammanhang dermed behandlas. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Oaktadt jag fruktar att
Afven nu församlade Revisorer hafva, efter granskning af 1860 års räkenskap, funnit sig ega full anledning att instämma i föregående Revisorers yttrande rörande uppställningen af berörde räkenskap, hvilken fortfarande föres efter samma method, som förut. Och då Revisorerne icke känna huru lång tid möjligen ännu kan komma att förflyta innan nytt förslag till redogörelse för Kongl. Sundhets-koilegii förvaltning och räkenskaper varder till vederbörandes pröfning och fastställelse fram lagdt, men anse af vigt, att förändring härutinnan ofördröjligen åstadkommes, få Revisorerne hemställa, det vederbörande må foga anstalt derom, att, om möjligt, ifrågavarande räkenskaper varda så uppställda och ordnade, att kommande Revisorers granskningsbestyr icke må alltförmycket onödigt försvåras. § 9. Vid af Revisorerne anställd inventering af säkerhetshandlingarne, befunnos dessa god ordning. - 48 - Veterinärinrättningen i Stockholm. I denna räkenskap, sora blifvit med anmärkningar granskad hos Kongl. Kammar-rätten, upptagas inkomster och utgifter sålunda: a) Ordinarie statsanslag. Debet. Balan» från år 1859: Tillgångar Uppbörd Från Kongl. Stats-kontoret Inkomster af stallet . Dito » apotheket Dito » smedjan Diverse inkomster Credit. Utgifter: För stallet » apotheket » smedjan Diverse utgifter Afskrifning Balans till år 1861: Kontant behållning b) Extra statsanslag. Debet. Balans från år 1859: Balans till år 1861: Summa 901: 21. § I Härvid få Revisorerne erinra, att redogörelsen innehåller endast 2:ne konti, nemligen en journal öfver samtliga inkomster och utgifter, specificerade utan hänsyn till annat än tidsföljden, samt en så kallad hufvudräkning, i hvilken 4 konti visserligen omnämnas, men något konto för hvartdera af de i hufvudräkningen upptagna finnss icke.
Priset, 200 kronor, erhållet genom enskilda bidrag, af hvilka halfva beloppet ingått från Malen i Malmö, skulle utdelas för den bästa skrift rörande hehofvet af undervisning för den qvinliga ungdomen i grunderna för hemmets vård, jemte dertill hörande sysslor, samt en plan för ordnande af en tidsenlig sådan undervisning, afsedd att utbilda antingen endast husmödrar och husliga biträden eller derjemte också tjenarinnor a *. \ 2 I: Hemstudierna. Ärendena rörande hemstudierna hafva skötts af en komite, bestående af fröknarna G. Elfving, E. Fries och IV. Forsgren som ordinarie ledamöter och fröken M. Forsell son] suppleant. Under året hafva 14 elever mot 8 under föregående år - begagnat sig af s. k. fortsatt ledning för sina studier, nämligen 4 i svenska språket och dess litteratur, 4 i blott svenska språket, 1 i franska språket, 3 i allmän historia, 1 i matematik och 1 i teckning; häraf vor0 7 kurser började under 1886, hvarjemte 3 elever genomgått 2: ne kurser i samma ämne. Studieplaner hafva lemnats 4 gånger för svenska språket samt 1 gång för hvartdera af ämnena franska och engelska språ- ken, allmän historia, geografi och pedagogik. Bokråd hafva begärts för studium af franska och ryska språ- ken samt volapük; dessutom hafva lemnats 2 allmänna studieplaner för ordnandet af unga flickors studier, jemte uppgift pÜ 1 äro b 6 ck er. Under årets lopp har grund blifvit lagd till en hemstudiefond, i det komiten fått emottaga, såsom gåfva af fröken G. Hjelmerus, 19 kr. Rörande räkenskaperna för hemstudierna hänvisas till Bil. J: q: k Sjukkassan har under året fått egen styrelse, och finnes dennas berättelse i Bil. : F r: * Ofvan nämnda pris har år 1888, innan denna berättelse tryckts, utdelats åt fru Hedvig Haglund i Norrköping. 7 Stipendiefonden se Bil.
Som utrcdt blifvit, att den till Kemiska Laboratorium vid universitetet i Lund nu utgående summa G00 R:dr befunnits otillräcklig för underhåll af materialier och för bestridande af alla forbrukningskostnader, på samma gång som den måste tagas i anspråk för att hälla Mineralsamlingen åtminstone i det skick, som för' föreläsningarne oundgängligen erfordrades, hafva Rikets Ständer bifallit den tillökning af 500 R:dr, som E. K. M:t till berörde föremål äskat. 7:o. Med hänseende dertill, att ett Museum med herbarier, frö- och fruktsamlingar är för den botaniska undervisningen af synnerligt behof, alldenstund läraren i delta ämne, med den begränsning läseterminerna ega, icke har tillfälle alt för sina föreläsningar begagna lefvande växter under längre tid än högst 4 månader af året och för den öfriga tiden är hänvisad till herbarier och samlingar, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla det af E. K. M., för botaniska institutionen vid sistnämnde universitet begärda förhöjda anslag af 300 R:dr. 8:o. Med bifall till E. K. M:ts derom gjorda nådiga framställning, hafva Rikets Ständer till Stipendier åt utmärkte yngre Akademiske Lärare vid hvardera Universitetet beviljat ett årligt anslag af 2,000 R:dr, eller tillsammans 4,000 R:dr, 'att efter förslag af vederbörande Fakulteter och Consistorii Academici utlåtande, af Kansleren utdelas; äfvensom Rikets Ständer bifallit det anslag af 2,000 R:dr, E. K. M:t i nåder föreslagit, att, till lika fördelning imellan Universiteten, användas till stipendier åt medellöse Theologi® studiosi. 9:o. Då Rikets Ständer funnit rättvisan fordra, att Akademi-Adjunkterne undfå ersättning för förlorad förhöjd tjensteårsberäkning hafva Rikets Ständer i sådant hänseende beviljat för hvardera af de 29 Akademi-Adjunkterne i de verldsliga •fakulteterne årligen 180
Sedan, i anledning af Rikets Ständers beslut om införande af ett nytt myntAngående en system samt om förändring, i följd deraf, utaf Bankens sedlar, Banko-Fullmäktige den del obrukbart 30 Mars 1858 antagit och fastställt prof till papper för de nya sedlarne, blef den 27 se ePapPerMaj samma år hos Fullmäktige anmäldt, att, vid proftryckning å det då tillverkade papper till sedlar å 5 R:dr R:mts valör, vattenmärkena befunnits anbragta på sådant sätt, att såväl undertrycket som sjelfva texten komme att vid tryckningen blifva uppoch nedvända mot bokstäfverna och siffrorna i papperet. I anledning af detta förhållande infordrade Fullmäktige förklaringar af då varande Chefen för Sedel-kontoret, Tryckeriföreståndaren samt Tumba bruks Förvaltare, hvarefter och sedan dessa förklaringar inkommit, handlingarne i ärendet den 30 Juni 1859 öfverlemnades till Bankens Advokatfiskals-embete, med anmodan att utlåtande i målet till Fullmäktige afgifva.
Inskränkas återigen tillverkningstiden till hvad jag föreslagit eller en månad, så skulle detta belopp blott komma att upgå till hälften eller 10,900,000 kannor, som torde vara nog. Deremot torde denna tillverkning ej vara så stor att några farhågor för hungersnöd eller öfverdrifven konsumtion derifrån äro att härleda. Jag anhåller vördsamt om återremiss af det nu föredragna Betänk. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: I en fråga af så ingripande och grannlaga natur som denna, anser jag mig icke böra dölja min öfvertygelse. Förhållandet härmed är emellertid, att, af alla de olika förslag jag här hört framställas, icke något helt och hållet öfverensstämmer med hvad jag i detta afseende skulle önska. Jag är visserligen icke bland dem, som, så att säga, ställa all bränvinsbränning utom lagen, och anse sig saklöst kunna tillfoga dess idkare alla slags lidanden; jag har tvertom vid ett annat tillfälle redan yttrat, att man borde hafva allt möjligt undseende med de ganska stora och vigtiga intressen, som med denna handtering äro förknippade, och att man till följd häraf borde göra öfvergången till den nya sakernas ordning så litet omstörtande som med ändamålets vinnande vore förenligt. Detta liar likväl Utsk., i min tanke, icke iakttagit i så hög grad som önskligl hade varit. Det har temligen tunghändt behandlat en Ren 1 Maj. 37 slör klass medborgare i elt af sina vigtigaste intressen. Kommer nu dertill ytterligare det ifrågavande förbudet, 'så är det tydligt att öfvergången blir än mer tryckande och svår. Detta förbud har derjemte den olägenhet att vara ett nytt undantagsförhållande, en ny undantagslag, hvilket alltid, efter min öfvertygelse, är ett ondt.
Staltoch Lag-Vlskolleit Itelänhande K.-o 43. komlig säkerhet påräkna, att sådana skola uppstå genom den förökning i Statens inkomst af bötesinedlen, sorn måste blifva en följd af såväl nu ifrågavarande som ock öfriga stadganden i Strafflagen, hvarigenom bötesbeloppen blifvit i betydlig grad förhöjda. Dä det emellertid å ena sidan icke af rättvisans och billighetens fordringar är en ovilkorlig följd, hvarken att ofvanberörda ersättningar måste vara vid vissa tjenstebefattningar fästade för längre tid än nuvarande innehafvares tjenstetid, hvilket vore så mycket otjenligare som derigenom skulle kunna uppstå invecklade förhållanden vid blifvande löneregleringar, eller att de för all framtid skulle tilläggas kommunerna, för hvilka annan utväg till deras penningebehofs fyllande blifvit genom kornmunal-författningarne beredd, eller att allmänna inrättningar, hvilka, derest de förtjena och behöfva Statens pekuniära biträde, kunna erhålla detta under en lämpligare och med vederbörlig enkelhet i finans-förvaltningen mera förenlig form, än genom stadigvarande ersättningsanslag af allmänna medel, borde förklaras till sådana berättigade; men å andra sidan tilläfventyrs förekomma af Staten ingångna förbindelser, som medföra fortfarande ersättningsskyldighet äfven i dessa fall, har en utredning, som genom Kongl. Maj:ts försorg lättast kan verkställas, synts Utskottet vara erforderlig derom, huru en reglering för framtiden af nu ifrågavarande förhållanden må kunna på enklaste och tjenligaste sätt åstadkommas.
Ett bref från Hahr, hvilket vi åter-. gifva i öfversättning från franskan, torde derför här vara på sin plats. “ Skiljsmessans ödesdigra stund är inne. Ni måste resa, min käre vän, och jag nödgas säga Eder ett farväl som kommer att för lång tid lägga ett långt afstånd emellan oss. Helt visst fins det ej något känsligt hjerta som ej förmår känna hvad förlusten af en verklig vän innebär, men då det gäller att förlora en vän, en värderad kamrat och den siste landsmannen på en sådan plats som denna, får man till och med ursäkta den tår som tränger sig fram. I det jag respekterar och gillar det beslut som af-lägsnar Er härifrån, min bäste Grusenstolpe, har jag endast att önska Er en lycklig resa och anförtro Er i den högste ledarens händer, hvilken, som jag hoppas, ej skall underlåta att i sinom tid sätta Er i skydd för ödets motigheter, «fter alla de stormar och vexlingar, hvarmed Eder erfarenhet riktats. Då jag nu säger Eder farväl är det mig en glädje att för Eder få uttrycka hela den aktning jag känner för Eder uppriktiga och rättframma karakter, Edert förträffliga hjerta och ädla uppförande, egenskaper som gifvit Eder så mycken rättighet till en utmärkt och allmän högaktning och till mer än en enda väns saknad. Tro mig, att, svensk som jag är i likhet med Er, min bäste vän, då jag såg den välvilja, aktning och vänskap hvarmed alla mina embets-bröder bemötte mig, så har jag känt mig stolt och jag beder Eder att väl förvara dessa dyrbara papper, som äro lika många pålitliga intyg öfver Edra goda egenskaper för Eder vördnadsvärde far, för Eder konung och Edert fädernesland, för hvilka Ni önskar att lefva och dö. Farväl således, min bäste vän! Må Gud beskydda och välsigna Er! Må äran, religionen och nyttig sysselsättning hädanefter såsom hittills vara Eder ledstjernaoch Ni skall snart se skingrade de moln som betäcka framtiden. Glöm aldrig Edra vänner på den landsförvisningsort, som Ni är nog lycklig att få lemna, räkna på dem, åtminstone på Eder tillgifne vän Adolf HahrS
När han senare talade om denna tid, säger han att han ofta hade svårigheter öfver hvilka han i sin ensamhet grubblade så, att hans hela varelse samlas in den Augenknochen tills han slutligen fann att med lugn och rättframhet skulle han reda sig. »Jag har kunnat vänta i ett halfår, tålig som en hund, men sedan med en så absolut våldsamhet trängt mot mitt mål att jag nått det», säger han själf – en konst, hvilken behöfde läras af de ungdomar, hvilka tro att de gå under på grund at sin genialitet, medan de i stället gå under af brist på genialitet och öfverflöd på karakterslöshet! Under plågan af att ej »i frid få utbilda sin egenart», jämför Goethe en gång sitt öde med Dürers, hvilken »tafatt bytte bort sina härligheter mot ett ringa vederlag», ett öde, som djupt rörde Goethe, hvilken ju ej heller ostörd får lefva samman med den Geistern, ehuru han dock anser sig själf i stånd »att reda sig en smula bättre än Dürer förmådde». Och i själfva verket hade Goethe i hög grad den starka personlighetens makt att sig till godo bruka äfven vidriga omständigheter; att just genom det yttre trycket eggas till den inre frigörelsen, medan den svaga personligheten – som blir omständigheternas kastspole – kallar sig deras offer, när tillvaron ej skänker just den apparat, som anses oumbärlig för utförandet af drömda kraftprof! Goethes kärlek till Gartenhaus är endast ett af de många uttrycken för hans visshet att Wir wenden uns, wie auch die Welt entzücke, Der Enge zu, die uns allein beglücke Det är ett alla brefven genomgående drag att han lidelsefullt längtar efter »den rena ensamheten» med sin älskade och frihet från andra människor; efter »stillhet och bestämdhet, sanning och enhet i sitt lefnadssätt.» En gång utbrister han: »Ingen vet, med huru många fiender jag måste kämpa för att åstadkomma det lilla, jag frambringar.» Och han fortsätter: »Jag ber er, ni åskådande gudar, att icke utskratta min sträfvan, min strid, mina bemödanden – men le, det må ni gärna göra och hjälpa mig!»
Transport R:mt R:dr 3,448,775: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 27 Transport Runt R:dr 3,448,775: 7. i anledning af öfverste-indelningens vid Irsta lifgrenadierregementet med bostället Kungsbros återgång till regementet, på sätt vid g ener alitets-staten är meddeladt 520: 31. till anskaffning af materiel och hästar för krigsskolan vid Carlberg 5,573: — » rekrytering af det föreslagna 3:dje kompaniet ingeniör trupper R:dr 5,400: — » ett nytt krigsbrygge-équipage 60,000: — 65 400- » kasernbyggnad i Wisby för Gotlands nationalbevärings artillerikorps’ stamtrupp 44,300: — » stallbyggnad för den föreslagna ridskolan vid Strömsholm 18,000: Summa extra anslag R:mt R:dr 3,582,568: 38. Hufvudsummorna af de till 4:de hufvudtiteln eller landtförsvaret hörande anslag skulle i följd häraf komma att utgöra: För utgifter på ordinarie stat R:dr 9,388,691: 46. deraf förslagsanslag 1,114,930: 98. Summa för år 1867 R:mt R:dr 12,971,259: 84. Femte Hufvudtiteln, innefattande anslagen till Sjöförsvars-departementet. Å nu gällande riksstat finnes under denna hufvudtitel till årliga eller ständiga utgifter anvisadt: i penningar R:mt R:dr 3,392,943: 60. » indelta räntor efter markegång på förslag » » 81,510: — » oindelt spanmål, 59,623 kubikfot 2 kannor, förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten » » 119,246: 40. tillhopa R:mt R:dr 3,593,700:
Jag hade icke föreställt mig, att Utsk. skulle behöfva bevis på sanningen häraf; ty, såsom jag redan nämnt, medför sjelfva brottet vanäran men alldeles icke straffet, hvilket, såsom en talare uti en annan fråga yttrat, har en tvåfaldig betydelse, nemi. varnande och försonande, och såsom sådant bör straffet också qvarstå. Att emellertid framlägga andra bevis derpå, att brottet vanärar, än dem allmänna lifvet snart sagdt dagligen företer, anser jag obehöflig!. I min motion har jag äfven sagt, att författningen gynnar eedeslöshet, men Utsk. säger, att äfven detta är obevist. Jag beder att få nämna en bevisning som jag tror vara temligen exact. Dopboken i S:t Jacobs församling i hufvudstaden utvisar nemi. att år 17 97 anmäldes 28 eller 29 barn, födde af icke gifte föräldrar, hvaremot antalet af sådana barn år 1856 utgjorde 167. Jag undrar om icke detta är ett fullkomligt slående bevis derpå, att sedeslösheten stigit i följd af det Kongl. Brefvet. Visserligen har LagUtsk. sagt, att detta tilltagande af sedeslösheten bör tillskrifvas en förökad folkmängd; men härvid beder jag att få göra en anmärkn. nemi. att skillnaden emellan folkmängden i Stockholm år 1797 och innev.-de år är icke mera än 30,000 personer. Ar det väl tänkbart, att sedeslösheten inom en enda församling skall kunna så hafva tilltagit, derföre att folkmängden så ringa blifvit förökad. Jag tror således, att jag har fullkomligt skäl för den åsigt jag i min motion uttalat. Vidare har jag sagt, »att författningen vore onaturlig och grym, då den liksom upmanade moder att förneka sitt barn samt närde, i st. f. att förekomma, falsk blygsel. Jag hade trott, att äfven i detta fall jag icke behöfde framlägga bevis. Min. öfvertygelse är, att hvar och en, som nogare öfverväger saken, skall inse, att, det är den största onaturlighet, att modren förskjuter sitt barn och under sin lifstid icke efterfrågar barnet.