Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
257 va kunnat föranleda tili detaljerad granskning af de felaktiga råkningarne, eller lill någon pålöljd för de felande landtmälarne. Verkan deraf torde kunna bedömas af det sätt, hvarpå den nådiga taxan ofta nog tillämpas. Af officiela handlingar är bekräftadt, att granskningen af arfvodesräkningar, som inlemnas till Landtmäteri-fiskalen, numera icke sällan efterföljas af åtal mot desamma och att i sådant fall räkningar en och annan gång befunnits upptaga ända till tre å fem gånger större arfvodesbelopp än Kongl, taxan medgifver. Med kännedom af detta beklagliga förhållande, som vore klandervärdt söka fördölja, lärer det villigt med g ifvås, att man hittills icke sörjt för nödig kontroll å dylika invecklade räkningar. Af protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majestät Konungen i StatsRådet den 14 sisllidne Oktober, hvilket åtföljer Kongl. Majlis nådiga Proposition lill Rikets Ständers Stats—Utskott, vid innevarande riksdag, angående Statsverkets tillstånd och behof, inhemlas: att Landtmäteri-fiskalen, såsom, i följd af särskilda föreskrifter, varande öfverhopad af mångartade, till en del för hans tjenst, främmande göromål, icke ensam kan å den stora mängden af inkommande räkningar åstadkomma någon vidsträcktare granskning och rättelse, om det än af särskildt förekommande anledningar påkallas; att Juslitie-kanslers-embelet derför i underdånigt memorial hemställt, det Kongl.
Jag hemställer dock till en hvar, som känner landsbygden, om icke det skulle förefalla en landtbo, en bonde, mera svårt och förnärmande att nödgas underkasta sig sjelf eller sin boning visitation af en främmande, för honom obekant tulltjensteman, än om sådant sker genom ortens egna kronofogdar eller länsmän, mot hvilka personer han kan, i händelse af skälig anledning, vända sig till landshöfdingen med anhållan om upprättelse. Jag understöddes i denna åsigt af alla BondeStrs ledamöter inom sammansatta Utsk:n och yrkar således att ifrågavar. tjenstemän måtte bibehållas vid denna rättighet, nemi. om den skall fortfara. För öfrigt instämmer jag äfven i begäran om återremiss af detta betänkande. Hr Prytz! Det är några anmärknrr af Frih. Cederström, som uppkallat mig alt åter begära ordet. Frih. Cederström har ansett Utsk:ns förslag grundlagsvidrigt i afseende å den meddelade tillåtelsen att anställa visitation i hus, såsom varande ett störande af husfriden, och Frih:n har till stöd för denna åsigt åberopat den 16 §:n Reg.Ftn. Jag deremot finner, lika med Hr Lagerheim, denna § icke i detta afseende vara tillämplig, ty 16 §:n Reg F:n föreskrift ver blott att Konungen må ”ingens fred i di ss hus störa eller störa låta,” oell della stadgande kan icke innebära något Dun i April e. m. 9‘ ounal, iin ett skydd för Svenska folket mot despotismen, men icke innefatta någon inskränkning i K. M:s och R. St:s samfällda rätt att stifta lagar. Frih. Cederström har vidare sagt, att förbrytelser genom lurendrejeri och tullförsnillning må ställas i samma calhegoii som tjufnadsbrolt, och medger således rättighet till efterspaning af olofligen införd t gods, så vidt allmänna lagen tillåter undersökning efter tjufgods. Jag får då fästa uppmärksamheten derpå att i 52 cap.
Det vanliga utsädet på geometriskt tunnland är af hvete 24 kappar, råg och korn 1 tunna, hafre li tunna och potates 5 å 6 tunnor. Uppgifterna om antalet af underhållna kreatur skilja sig ock betydligt från dem, som med förra femårsberättelsen afgåfvos, så att detta antal för särskilda slag af kreatur är än högre än lägre upptaget; men jemförelsen med uppgifterne till Finans-Komitéen utfaller dock med en gifven öfvervigt i antal efter de nu gjorda uppgifterna. Beträffande jordbruket, så är det ovedersägligt, att åkerjorden icke allenast blifvit mycket ökad genom verkställda odlingar, utan ock att häfden och brukningen äro vida bättre än tillförene. Mycken jord har blifvit förbättrad, och stora fält för odling och skörd vunna genom sjösänkningar och vattenaftappningar. De naturliga ängarnes areal har visserligen just genom derå verkställd åkerodling minskats, och på många ställen har dess afkastning i följd af vanvård aftagit, men detta sannolikt mera än uppväges genom det allmännare bruket att igenså vissa delar af åkern med gräsfrö, eller begagnandet af så kallade artificiela ängar, äfvensom genom det allt mer och mer tilltagande användandet af andra foderväxter. Bättre och ändamålsenligare redskaper användas till brukningen, och jordens afdikning sker med mera omsorg, ofta genom så kallad underdikning eller eljest efter fullständigt uppgjorda och genomförda planer, lämpade efter markens beskaffenhet och behofvet af öfverloppsvattnets afförande. I stället för det förut allmännast begagnade treskiftesbruket, är vexelbruk infördt vid nästan alla större egendomar och mångenstädes äfven vid mindre jordbruk. Användandet af artificiela gödningsämnen är ock ganska allmänt. Dessa förbättringar äro naturligtvis ännu icke allestädes införda, men väckelsen dertill, utgången från länets landtbruksskola och nitiska enskilda jordägare, sprides och verkar så småningom äfven bland den större allmänheten inom länets särskilda delar, hvarpå såsom bevis må anföras den ifver, hvarmed tillfället att erhålla biträde af statens Landtbruks-Ingeniörer omfattas. Jemväl
Jag tror ej, att propos. kan göras hvarken på godkännande eller alsing å sådana paragrapher, hvarvid ingen anmärkning blifvit gjord, emedan intet beslut för närvarande kan fattas, utan Utsk:s förslag ovilkorligen skall hvila till nästa riksdag. Underteckn. Ridd.Secret.: Jag anser mig skyldig till - D c 11 j O c t o b e r. kännagifva, att praxis alltsedan 180g varit, att i frågor om förändring i grundlagarna Landtm, hemställt, om Ståndet till grundlagsenlig behandlig eni. 56 § Pieg.F. godkände det gjorda förslaget. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss framställda proposm. Bifölls. 8 § Reg.F. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anhåller vördsamt att vid denna § få göra 2:ne anmärkningar: den ena, att jag tror, det antalet af ledamöter, som skola vara tillstädes i Konungens Conseil, då beslut derstädes fattas, bör bestämmas till minst fyra utom föredraganden; och den andra, att det här begagnade ordet Statsråden bör utbytas mot Statsrådets ledamöter, emedan det ej ännu är afgjordt, hvilken benämning Konungens rådgifvare komma att erhålla. I enlighet härmed hemställer jag, om ej Ståndet såsom sin gemensamma tanka ville förklara, att denna §:s i:sta punkt bör lyda sålunda: ”Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Statsrådet höras bör, derest icke minst fyra af Statsrådets ledamöter, utom vederbörande föredragande, tillstädes äro." Hr Cederschjöld: Jag har redan anmält min reservation mot R. o. Ad:s i går fattade beslut om inskränkning i de consultativa Statsrådens antal till endast tvenne. Jag tror det hade varit väl, om Utskrs förslag i denna del blifvit bibehållet; man hade då mindre behöft frukta för ensidiga tillstyrkanden. Det är ju ej otroligt, att dessa föredragande skulle kunna träffa en öfverenskommelse att tiga vid hvarandras föredragning, för att slippa ömsesidiga motsägelser.
BancoUtskottet jämte tillkännLgifwande af UlskottetS genom votering uttryckta tanke t afseende pä innehället af Majoren Friherre ^acob Lesterströmg till Utskottet remitterade Oinamcn äfwenwäl anmält huruledes, i anledning af Ridderskapet och AdelnS föreskrift att en berättelse om Realisationen inom 14 dagar borde afgifwas, samt Wällofl. Borgare» Stäfldets önskan att ju förr desi häldre ben afgifwan» de Relationen mä warda till Riksens Ständers klen» hfwerlemnad, men hwaröfwer
11) Antalet af Konduktörer, hvilka till två tredjedelar skulle samtidigt tjenstgöra, är lämpadt, dels efter deras behof af nödig hvila och dels efter angelägenheten att, vid inträffande förfall för dylik tjensteman, annan i hans ställe må finnas att tillgå. 12) Hufvudpostvagnarne, hvilka måste med särdeles omsorg förfärdigas, om de skola ega bestånd, har Komitén, efter öfverläggning med en af hufvudstadens förnämsta vagnfabrikanter, hvilken fått del af de Komitén tillhandakomna fullständiga ritningar och beskrifningar 68 » å sådane vagnar, som i Preussen begagnas, antagit komma att kosta, de för 5 hästar, med 6 täckta och 2 öppna platser, 2,500 R:dr och de för 3 hästar, med 4 täckta och 2 öppna platser, 2,100 R:dr R:mt. Den upptagna årskostnaden för det, jemte nödiga reservvagnar, å hvarje linie behöfliga antal Hufvudpostvagnar är, med ledning af i andra länder inhemtad erfarenhet, grundad på den förutsättning, att en dylik vagn, som begagnats 9,000 mil, icke vidare är för ändamålet brukbar, och att värdet då endast betäcker under tiden skedda reparationer och räntan å inköpssumman. 13) Den hästlega, Postverket skulle för Hufvudpostvagnarnes befordran i kontrakt tillförsäkra posthållare, har förslagsvis antagits till I R:dr R:mt milen. Om denna betingas högre eller lägre, har sådant icke något inflytande på kostnadsberäkningen i sin helhet, utan endast på totalförlustens fördelning emellan posthållningen å ena samt postoch personbefordringen å andra sidan. 14) Af de i hufvudpostvagnarne befintliga platser är 1 täckt afsedd för konduktören och 1 öppen för postiljonen, dock sålunda att, om alla täckta platser äro upptagna och resande ej åtnöjes med den öppna, konduktören skall vara förbunden att afstå sin täckta plats och sjelf intaga den öppna. Alla de för resande afsedda platserna, kunna icke antagas ständigt blifva begagnade oell har derföre någon inkomst af 1 täckt och 1 öppen plats icke tagits i beräkning.
Dock om vi godkänna en sådan tolkning, så hemställer jag, om icke på det sättet 8:de hufvudtitein kunde blifva en outtömlig inkomstkälla för Regeringen att före - 320 Den a4 A p r il. inga hvad slags byggnadsarbeten som helst, under förevändning att dermed sysselsätta fångarna. Om nemi. Ständerna vägrade anslag till casern-, kyrko-, residenshuseller andra byggnader, så skulle det ju ändå alltid bero af Regeringen att med förslagsanslagen på 8:de hufvudtiteln verkställa dessa arbeten. Jag betviflar, att sådant kan vara grundlagens mening, då grundlagen stadgar, att R. St. skola bestämma de ändamål, för hvilka anslagen skola utgå. I öfrigt är jag förekommen af Hr Stuart och anhåller derföre lika med honom, öfvertygad, att 3:dje och 4;de hufvudtitlarna, om de lätt regleras, kunna lemna besparingar, tillräckliga för ifråga var. behof, att R. o. Ad., med afslag å förevar, utlåt., matte bifalla utlåt. N:o 429- Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag tillstår uppriktigt, att jag icke kan dela de värda talarnes fruktan för det prejudicat, som skulle uppkomma genom bifall till förevar, utlåt. Jag har nemi. sökt göra mig reda för, huru långt de K. prerogativerna i denna del grundlagsenlig! kunna utsträckas, och jag har stadnat i den öfvertygelse, alt, ehvad R. St. må yttra j detta afseende, det likväl beror af K. M:s eget godtfinnande att vidtaga sådan hushållning med arbetscompagnierna och fångarnas användande, som K. M. lämpligast finner, och att, enligt grunderna för budgettens bestämmande, det tillkommer R. St. att fylla -de behof, som derigenom uppkomma. Huruvida denna form är den ändamålsenligaste, derom tror jag icke, att fråga nu bör uppkomma. Nog af, att förhållandet är sådant; och med ett sådant förhållande är det åtminstone för mig icke faltligt, hvarföre man vill motsätta sig bifall till detta utlåt.
Julii, rörande Herr Prosten genom et lil Högwör dige Preste-Ständet ingifwit och til Utstottet derifrän remitteradt Memorial , wäckla fraga, huruwida de hemman som undergätt förmedling böra efter deras oförmedlade hemmantal deltaga uti allmänna wägars rödjande, i följe hwaraf Kongl. Brefwet af den 28 Sept. 1790 borde til sin werkan upböra; hwarwid Utskottet wäl ej funnit skäl at tillstyrka Herr Prosten Laspar?;- 8ons anmälan, men förestagit, at skäl til rubbning uti skedda och fastställda wägdelninaar icke mä hemtas af förmedlade hemmans begäran, at uti wäqrödjning erhälla lindring. Och bestöt Högloft Ridderskapet och Adeln at til alla delar bifalla Utskottets häröfwer afgifna tilstyrkande; hwarom de öfrige Respective Med Ständerne genom Utdrag af Protocollet wänligen ssulle underrättas. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hällit r Högloft. Ridderskapet och Adelns Plenum den is Augusti 1309. S. D. Föredrogs Riksens Högloft Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie-UtskottS Betänkande, rörande det genom et af Hans Exellence Herr Friherre UiljLnci-Lnt^ til Ridderskapet och Adeln ingifwit och til Utskottet remitte radt - 1020 Den 18 August?. rädt Memorial gjorda Förslag, at et sammanhang af alla Oeconomiffa Författningar mätte upprättas. Utjlotteto hade i allmänhet tilstyrkt at til allmänna bushätlningens upkomst och nytta ur allmänna Lagen mätte skiljas och utgå alla de Förordningar och stadgande» som af locala omständigheter bero, och hwilka pä denna grund endast Kongl. Mastt, efter sig företeende omständigheter, lärer kunna föreskrifva och päbjuda, samt at Riksens Högloft.
hon magasinet, ligen hvilka icke natten, bifallsvrålande » Publiken », hangslös hade sista den lilla enkefrun drömmar, de som annars just ej kunde nervösa, sina, men i natten. ning. samman. bra! » porten rök stämuppgjordt, m e d ens den ljumma hår, händer hans af den var förtjusande sjelfmedveten hade Men slut, som sträckte sig der inne, till dess ett blygrå fyldes nyborstade när till hon väno c h hans .stora r o c k s k ö r t en o c h brändt svarade firad hjerta vingar för blåsten, när han stolt bänder slut, det förtjusning o c h det h e m till sade detta enda o r d: ögon att på torget o c h upp vid hennes sida. skymningen Så så som a f den gehörnet Ty färdig, som sväfvade Utan Mälarfjärdens kupén. de skulle följas gjorde eller verkligen allt t o g en ände tade Och rundt o m syntes salongen, satt » triumfen » .-var sällhetsklappande gröna öfver af fasoner hvilket en af dunster extas När stora senhöstdag, som nedom Skinnarviksbergen bredde ånga hela med hans till Hon skådespelarekonst. den hans honom annan! passagerna, sin Sälla afton! verkligen den betydelsein, endast rysningar g e n o m tronehufvud (Forts.) i orubbad ryckte s honom njöt att Och aktsluten, o c h infamierna hon ligt! af Johan J^or-dling. dån det o c h när hans stackars forcerade stämsveko gen I henne sjöng. vid gång hennes hjelte kalla att Idun deras lös det gälla någon gick och Jienne han brusto fnittret hvarje försvann, till hon kunde för gen Berättelse och räknade ära: entré. Ett storstadsbarn. ögon försvann för henne hela den öfriga var b l o t t han stämning; tiden KONSERTSALEN. r v VJ | I är år i hvarje i Maria Rebolledo, lagerdrufvan beseglade o c h dag vederbörlifall säkert kyrkoböcker. — inre knopp o c b den gamla syrenhäcken ut med grannmuren stod ångande a f narkotiska dofter i gredelin sommardrägt. in.
Grefwe Dolma, ^u^ust, förenade fia med Friherre Stael, förmenandes att der ej more underligt om upstofwet med denna redowisning wackke allman . sensation. Aerr Grefwen och Landtmarstalken förklarade, att han derom icke nu kunde göra proposition, uran wille upstjma frägan till nasta Plenum, dä alla dertill hörande Handlingar kunde wara till hands. Friherre Stael von Ikolllein yttrade det han endast önstat rigtig uplysning om sakens stick, och att han för sin del wore nöjd om det blott i nasta Plenum kunde winnås. Herr käklman uprepade de beslut Riks-Ständen öfwer venna fräga fal tak, i följe hwaraf sjelfwa saken wore enhällit afgjord, men meningarne stiljaktige i afseende pä sattet akt »verkställa revisionen. Wid ett sädant förhällande förestrefwe Riksdags Ord - Den r4 Februarii. 687 Ordningen huru förfaras borde, och derefter trodde han alt man borde ratta sig. Zerr Grefwen och Landtmarfkalkm förklarade ä nyo, au hela frägan torde fa hwila till nasta Plenum, dä alta dermed gemenskap ägande handlingar kunde wara tillreds. För sin del hade han för öfrigt ingen king emot att saken efter RiksdagsOrdningen behandlas. Ropades Ja - .Föredrogs ä nyo Stats - Utstottets den 12 sistledne pä bordel lagda Betänkande rörande de Kongögärdar, hwilka till Konungens disposition warit öfwerlemnade. Herr hloröenstolpe, Austers.
Härvid förekommo följande öfverläggningsämnen: l:o Ang:de de nu gällande 8 första §§:ne af Utsk. föreslå gne G §§■ Då uppläsningen af Utsk:s i denna del afgifne yttranden och förslag börjades; anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag tror att läsningen borde börja sidan 65, der förslaget lill tulltaxan slutar och hvarest föreskrifterne i afseende å kontrollerne vidtaga. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att äfven han ansåg den af Hr von Hartmansdorff nu omnämnde del af Utsk:s betänk, böra blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, emedan de deri ifrågasatte föreskrifter stodo i sammanhang med de af R. o. Ad. i afseende på vissa införselförbuds upphörande fattade beslut, men att detta ämne skulle framdeles blifva serskildt föredraget, derest icke R. o. Ad. ansågo nödigt att det afgjordes före taxe-underrättelserne. Hr von Hartmansdorff: Ordningen, i hvilken §§:ne uppläsas, är mig likgiltigt, blott de samtlige blifva föredragna, så är jag tillfredsställd. Sedan härefter den började uppläsningen af Utsk:s förslag rör:de de 6 första §§:ne af tulltaxeunderrättelserne blifvit fulländad, blefvo dessa §§ af R. o. Ad. godkände. 2:0 ang\de den nu gällande 9:de eller den deremot i Utsk:s förslag svarande lule §. Hr von Hartmansdorff: 7 § lärer böra undergå förändring, i enlighet med det beslut, R. o. Ad. fattat, emedan den förutsätter införselrätt för alla städer, då R. o. Ad. deremot likväl inskränkt denna rätt lill några vissa. Jag anser icke lämpligt, att här på stället uppgöra ett redaktionsförslag, utan anhåller, att Ståndet ville återremittera denna punkt, på det att densamma må blifva uppställd i enlighet med de beslut, som MedStänden äfven fattat eller kommer att fatta. R. o.
Det är väl troligt att till en del politiska antipathier dolt sig under de kyrkliga striderna i Posen och Rheinprovinsen; men det nit, hvarmed en stor del prester följt sina biskopar, då dessa satte sig upp emot regeringen, vittnar om katolska presterskapets ringa upplysning och intolerans. Folkskolornas antal uppgick i Preussen år 1837 till 22,910, med öfver 27 tusen lärare och 2 millioner skolungdom. Lärareseminarier funnos 45, men detta antal har visat sig alltför otillräckligt, och man är derföre nödsakad antaga en mängd lärare, hvilka icke genomgått seminarierna, och sålunda ifrån början sakna nödig bildning. Dessutom måste bland ett folk, som icke har någon yttre eggelse till andlig verksamhet, hos hvilket behofvet af ett bildadt förstånd ej i högre grad gör sig kännbart, undervisningen stadna vid en åter glömd lexa. Man säger kanske, att kommunalinrättningen ger folkets andliga verksamhet utrymme nog. Men hvar och en som gör sig mödan att taga underrättelse om det interesse, hvarmed kommunens angelägenheter af allmogen betraktas och behandlas, skall finna att deras handhafvande vanligen anses som en besvärlig börda. Dertill kunna endast de mekaniska färdigheterna, räkna och skrifva, vid dem komma till pass. Att intresse för dem saknas, är ej underligt, då kommunens ledamot hvarken har begrepp om deras nödvändighet för det hela eller vet befattningen med dem såsom en sin rättighet. Han tycker, att den, som sköter det öfriga af statsmachinens gång, äfven kunde ombesörja hvad som angår kommunen, samt att de i hans tycke väl lönade kungliga embetsmännen hafva god tid att derom draga försorg. Likaså litet inge dessa bestyr honom någon känsla af sjelfständighet; ty han gör, hvad han på befallning måste, på samma sätt som han måste betala sina utskylder. Med ett ord: intresse för kommunen kan endast finnas i samband med intresset för staten, likasom det förra då främjar det sednare. Halfva mesyrer äro och förblifva halfva.
Men i alla fall, är elen förlust Bcnquén härigenom fick vidkännas, af dea vigt, att alla andra åsigter af 1’enningeväsendet böra; försvinna och att en Lagstiftnings-principe derföre mäste rubbas? Jag tror det ej, och lika litet, som jag förmodar, att man från denna stund, med något sken af billighet, kan framställa Disconternas försättande i Concours tillstånd såsom ett alternativ emot Bartquens öfvertagande af deras massor, på de villkor Högloft Utskottet föreslår. Om de kunnat bringas under Concours få dagar efter sedan de upphörde att be. tala, då hade Lagprincipen för Gäldskyldig® i allmänhet och stränga rättsprinciper kunnat yr. kas. Nu tyckes det vara nog sent, sedan Massorna, genom tillfälligheter och under skydd af allmänna Lageq, fått en annan form. Jag vågar ej längre uppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln med framställningar i ett ämne, sora af flera andra blifvit utförligare och med mera detalj-kunskap behandladt. Jag förbigår äfven de af Utskotten föreslagna sätt att utreda Discont-affairerna och d.n blandning af åtgärder, som deryid skulle äga ruin från olika Verk. Det är, om jag så tår säga, mera på andan, än på bokstalven af Högloflige Utskottets Betänkande, sorn jag sökt vända upps märks<imheten. Den har förefallit mig lifvad för Banquens interesse, nästan med uteslutande af allt annat. Kanske skall jag deremot beskyllas för nog liberala tänkesätt och att hafva Den 17 Martii, e. m. 237 niot densamma plaiderat för saker, som torde af mångå anses kunna motverka Myntvärdets upprätthållande.
Plenum kl. 0 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för <1. 3 dennes samt pleni-prot:t för d. 29 sistl. April. Upplästes ett af Hr Silfverstolpe, David Åug. Leonh., inlemnadt så lydande Memorial: Hindrad af enskildta angelägenheter får jag härmed äran afsäga mig min plats uti BevillmsUtsk., och anhåller att vid mia Riksdagsmannarätt blifva bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i BevillmsUtsk. efter Hr Silfverstolpe. Uplästes ett af Hr Ribbing Arvid, inlemnadt så lydande Mern. Af sjukdomsförfall hindrad att återvända till Riksmötet så tidigt som jag eljest ämnat, anhåller jag vördsammast härmed att med afsägande af min bänkmannabefattning få varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt. Företogs till afgörande StatsUtsfcs d. 20 och 23 sistl. Maj på bordet lagda Utlåt. N:o 62, ang:de föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande. Sedan Hr Gr. o. Landtm, först hemstält om R. o. Ad. ansåge detta Utlåt, böra punktvis föredragas, samt denna propoa. 24 Den 8 J n i. blifvit besvarad med Ja, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han ansåg sig böra tillkännagifva, att, vid öfverläggning om lämpligaste formen för föredragningen af detta Utlåt., Talmännen öfverenskommit, att hos EiksSt:n hemställa, att 2:dra punkten, hvari Utsk. tillstyrkt »att B.
Herr Prosten Berlin åter har till stöd för den uttalade äsigten anfört hufvudsakligen, att, till följd af kassa-kreditiv-rörelsens natur, och det satt, hvarpå den är ordnad, hela fonden icke kan vara på en gång uttagen; att vid Låne-kontoret i Malmö, en femårig erfarenhet ådagalagt, att, af en fond på 350,000 ll:dr, 70,000 R:dr å 90,000 R:dr vanligen äro oanvända; att denna behållning aldrig nedgått under 60,000 R:dr, samt att sålunda, utan allt äfventyr, kunnat, på en fond af 350,000 R:dr, beviljas kreditiv till sammanräknadt belopp af 420,000 R:dr. Efter hvad af de från Låne-kontoren i Malmö och Wisby till Banko-fullmäktige inlemnade rapporter kunnat inhemtas, har förhållandet varit följande: vid Låne-kontoret i Malmö, med en kreditiv-fond af 350,000, har medeltalet af utestående kassa-kreditiv utgjort: År 1850 „ 1851 „ 1852 „ 1853 högsta utestående kreditiv-summan har uppgått: År 1850 till „ 1851 ,1852 „ 1853 hvadan minimum af oanvänöt kreditiv-belopp varit: Vid Låne-kontoret i IFisbij, med en kreditiv-fond af 50,000 R:dr, har medeltalet af utestående kassa-kreditiv utgjort år 1852 R:dr 32,300 och år 1853 R:dr 31,950, högsta utestående beloppet uppgått det förra året till 44,650 R:dr med en oanvänd minimi-summa af 5,350 R.dr, samt det sednare äret till 42,820 R:dr med ett minimum af 7,180 R:dr. Hos Handelsoch Närings -1) is leon len i Stockholm med en krediliv-fond af 1,000,000 R:dr liar denna rörelse lemnat följande resultat: