Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan numera kameralexamen blifvit afskaffad och kansliexamen betydligen försvårad, hafva Fullmägtige yttrat sig förmoda, att hinder icke borde möta för upphäfvande af föreskriften om akademiska examinas afläggande såsom vilkor för inträde i Bankens tjenst; anförande Fullmägtige härvid hurusom det väl kunde ifrågasättas att Banken icke skulle lemna inträde i sin tjenst med mindre än att den sökande undergått den nu föreskrifna studentpröfningen; men att, då göromålen inom Banken till stor del äro sådana, att de kunna fullgöras af dem, som erhållit den nu allmänna skolbildningen, om än denna icke blifvit sträckt till högsta klassen, all anledning saknades att betaga Fullmägtige rättigheten att på försök mottaga dem, som anmäla sig, för att, då de befinnas ega det mått af skicklighet, sorn erfordras, och derjemte visa ordentlighet och redbarhet, använda dem intilldess de genom öfning och vana vid göromålen göra sig förtjente af befordran till ordinarie anställning. Bill. till R. St. Ehuru, såsom Fullmägtige yttrat, tjenstegöromålen inom Banken, i allmänhet och endast med några undantag, må vara af den beskaffenhet, att erforderlig skicklighet till deras skötande kan förvärfvas äfven af den, som icke ens inhemtat hela det mått af kunskaper, hvilket i elementarläroverken kan erhållas, torde dock ett nedsättande ända derhän, som Fullmägtige ifrågasatt, af anspråken på dem, hvilka skola antagas till tjenstemän i Banken, icke låta sig väl försvara. Förnekas kan nemligen icke att, om ock en person är i stånd att utan något allmänt bildningsunderlag och utan den mera utvecklade förmåga af sjelfverksamhet, som ett sådant bereder, förvärfva sig äfven den största säkerhet i förrättandet af vissa göromål, hans skicklighet likväl alltid måste förblifva inskränkt, emedan han är i saknad af vilkoren för en vidsträcktare uppfattning af betydelsen utaf deri sak, med hvilken han sysselsätter sig.
Gud vare tack och lof! Hon lefver, hon lefver! Anna (uppvaknande) Erik Britta Nej, jag hörde inte rätt Aj, mitt hufvud värker så (stirrar på de kringstående) Hörde ni något? – Hvad vill ni? Hvar är jag? Jan. Anna, vakna opp, kära barn! Känner du inte igen oss? Far och mor och Anders och alle di andre dine vänner? Se, du är ju ve körkan. Anna. Kyrkan? – Der är presten Men han läste inte rätt – det var oriktigt namn på henne Åh – hvarför sticker ni mej så i hjertat? – Och mitt fattiga hufvud Anders (afsides till Bengt) Gud hjelpe oss! Jag tror, hon är tokig. Anna (står en stund liksom i djupt eftersinnande; derefter gifver hon till ett anskri) Jo, jag mins ... jag mins tydligt nu det var han och hon hon, men inte jag! – Gud! kunde han svika mig, och han talte nyss om tro och kärlek! (Hon dignar ned på knä och sänker hufvudet mot bröstet) Jan. Stackars den fattiga flickan! Hon är så vek te sinnes. Detta blir visst hennes död, om det inte blir nånting ändå värre. Anna (sjunger) Godnatt nu, min väna lilja, Blommande i Nordanskog! Somna sött och dö, du lilla, Se’n kärvännen dig bedrog. Ej allt dig dock förlåter: I mossan graf du får, Och när som natten gråter, Skänks ditt minne ock en tår. Annika. Det är slut, slut med all vår glädje! Hör, Jan, hon är från vettet! Hon är från vettet! Anders. Nej, tro inte det, kära mor. Det har allti varet hennes sed te sjunge så i sorg som i glädje. Anna (reser sig upp och sjunger) Lull lull! hur den blomman lyste Allt om morgon stolt och glad; Kom så ungersven och kysste Hennes skära silfverblad. Om afton stod hon glömder Och lutande i mull, Till sorg och qvida dömder Allt för sin kärleks skull. Anders. All denne jämmern har jag på mitt samvete, jag som dröjde så länge att gå och tale ve Prosten. Annars hade lysningen inte blitt åf. TREDJE SCENEN. De Förre.
Ordfiden ville hafva godheten att lill R. o. Ad. göra framställning om remiss till det Serskildta Utsk. utaf det af mig i dag framställda anförande. Uppå härefter framställd propos. bifölls att det af Hr Dalman afgifna anförande, hvaruti han närmare utvecklat sin motion, finge till det Serskildta Utsk. remitteras. Föredrogs och begärdes på bordet K. M:s nedannämnde denna dag f. m. ankomna Nådiga Propos:r och Skrifvelse!- till R. St:r: l:o Ang:de försäljning af åtskilliga Kronan tillhörige byggnader och tomter i Götheborg samt försäljningsmedlens användande till nya artilleri-förråds-byggnaders upförande derstädes; 384 Den 4 Februari e. m. 2:o om uphörande af den till Statsverket nu ingående arrende-afgift för Carl Gustafs stads krono-tull-mjölqvarn; 3:o ang:de pensionsfyilnad vid afskedstagandet för Andra Bataljons-Läkaren A. B.
Uppå Eders Kongl. Maj:ts vid sista riksdagen gjorda nådiga framställning nedsatte Rikets då församlade Ständer detla anslag från 9,000 till 6,000 R:dr Banko, men läto, på det att bristande tillgång för de med anslaget afsedda utgifter icke skulle äfventyras, de derå vid då gällande stats-reglerings tilländagående befintliga reservationer qvarstå till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition. Enligt de underdåniga berättelser om Fjerde Hufvud-titelns ställning, hvilka Krigs-kollegium sedermera årligen till Eders Kongl. Majit afgifvit, hafva reservationerna å berörda anslag utgjort: vid slutet af år 1830 Banko R:dr 49,298: 16. — » » u 1831 ii » 49,302; 3. 10. » » » 1832 » » 49,499: 18. 4. ehuru anslaget sistnämnde år var nedsatt till nuvarande belopp 6,000 R:dr; hvaremot utgifterna under frenne åren uppgingo: år 1830 till Banko R:dr 4,328: 16. — » 1831 » » » 8,796: 10. 8. Summa Banko R:dr 19,327: 13. 2. eller i medeltal för året 6,442 R:dr 21 sk. med runstycksbråkets uteslutande. Häraf vill väl synas, som skulle detta anslag hädanefter icke blifva för ändamålet fullt tillräckligt och alltså de derå nu samlade reservationer, Transport R:dr 67,123: 47. 2, 38 Kongl, Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 1835. 2. äfven, åtminstone i någon mån, behöfva anlitas till fyllande af ett eller annat års brist; men berörda reservationer äro dock alltför betydliga, för att lämpligen kunna till hela sitt belopp lemnäs qvarstående ensamt för de utgifter, som med anslaget afses. Vid sådant förhållande och då å Fjerde
Det syntes motionären icke omöjligt, att, i stället för ett Svenskt och protestantiskt Ecklesiastik-Kollegium, sådant som Gustaf II Adolf ville hafva det, eller kanske rättare vid sidan af våra nuvarande Konsistorier, vi ju litir, likasom förhållandet, enligt tidningarnes berättelser, skulle vara i Norrige, kunde snart fä se uppstå ett Jesuiter-Kollegium, hvilket Kyrkorådet väl föga bättre, än nu sades ske, skulle kunna förhindra att upptaga fattiga lutherska barn för att uppfostra dem i den kalholska läran. Sådant vore i och för sig behjertansvärdt, men blefve det ännu mera i afseende på förevarande ämne, enär de hierarkiska grundsatserna härigenom erhölle ett ytterligare stöd i den katholska lärans trosartikel, det ingen annan än hennes s. k helige fäder må förlåta synderna, således äfven deras egna, eller just dem, som den store Konungen ville framhafva för verldslig rätt. På grund af hvad sålunda blifvit anfordt funne motionären sig ega ökade anledningar att, för trosoch tankefrihetens helgd, hvarpå den borgerliga friheten ytterst hvilade, nu för tredje gången föreslå: inrättandet af en central-myndighet för 4 Allm Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 82. kyrkliga oell undervisningsärendens handhafvande, med hälften verld.-hga och hälften andliga ledamöter.
För min del har jag ingalunda delat den misströstan, som för någon tid sedan rådde i afseende på möjligheten för Banken alt uppfylla sina förbindelser enligt myntbestämningslagen, lika litet som jag delar de öfverdrifna förhoppningar man i detta fall nu synes göra sig. Här är fråga om ett beslut, som innefattar ändring och tillägg i den enda lag, som för Banken finnes, nemi. den af K. M. och R. St. antagna den 1 Mars 1830, och det kan icke vara rätt att endast till nästa riksdag stadga, det Bankens grundfond skall utgöra 10 millioner, i st. f. det i nämnde lag utsatta belopp af 4,400,000 r:dr, eller att icke fastställa samma fond till en viss summa. Med Sveriges R. St:s Bank är för öfrigt det besynnerliga förhållande mot alla andra banker, att den icke haft något ursprungligt capital, utan att dess öfverskott uppkommit, dels genom myntförsämringar, dels genom mångårig accumulation af ränlevinster, och således är det likgilltigt huru man uttrycker det öfverskott, som finnes; men jag anser deremot icke likgilltigt, alt genom ett beslut, som innefattas i en af Ständer antagen och af Konungen gillad lag, uttrycka, att Bankens capital skall utgöra en bestämd summa af 10 millioner r:dr. Om sedermera Bankens vinst blifver tillfälligtvis större, så är det icke något hinder för Ständerne såsom ägare af Banken, att om denna opåräknade vinst förordna, men i det ofvanberörda beslutet ligger en laglig garanti, att R. St. icke kunna egenmäktigt disponera öfver dessa 10 millioner ndr. Hr Stråle, Nils: Wilh.: Jag anhåller alt få instämma med de ledamöter, som yrkat bifall ä betänk. För min del anser jag, att om, såsom upplyst är, det är fråga att i lagen för R. St:s Bank införa en ny siffra såsom dess varande grundfond, så skulle det vara någonting nog mycket obestämdt att dervid sätta ordet minst.
Äfven uti åtskilliga af Helsinglands Socknar, såsom Enångers Socken i Norra Helsingland, samt Skog, Norrala och Trönö m. fl. Socknar af Södra Helsingland, hafva träd varuförsäljningar dels på Gefle och dels på Söderhamn blifvit verkställde lill större belopp än förut, hvartill de i Söderhamn tilltagande Skeppsbyggerierna bidragit. En stor del af skogarne i Norra Helsingland äro dock för afsättning af trädvaror ännu obegagnade; och som de under sådana förhållanden icke hafva för allmogen något hufvudsakligt värde, så blifva de ock å sådana trakter icke vårdade, utan ofta förstörde, dels genom utsläppta skogseldar, dels ock genom allt för mycket svedjande. Det är derföre högeligen att önska, att det i Hudiksvalls Stad, som äger en förmånlig hamn, kunde öppnas någon trädvaruhandel, hvarigenom innevånarne uti de icke så långt från kusten belägne Socknarne Bergsjö, Hassela, Bjuråker och Delsbo, hvilka alla hafva betydliga skogar, kunde få utväg för afsäiifiing af andra skogsproducter än kol, hvaraf i nämnde ort behofvet icke är stort, emedan många Bruk derinom icke finnas; men af nämnde Stads Handlande har under sednare år försök icke blifvit gjorde för uppfyllande af ett sådant ortens behof, icke ens under nu förflutne hårda missväxtår, då allmogen varit försatt i verklig förlägenhet för att kunna anskaffa förnödenheter lill sitt uppehälle, och då dessutom en stor del af densamma är hos nämnde Handlande så skuldsatt, att betalningen deraf svårligen med allmogens bestånd synes möjlig, utan att nya näringar varda öppnade. Ifrån skogarne uti de längre från kusten belägne Socknarne i Nordvestra Helsingland kunna trädvaror svårligen exporteras, hvadan de ock sannolikt ännu lång tid varda för sådant ändamål obegagnade. För att likväl af dessa skogar kunna bereda någon fördel, har Hushålls-Sällskapet i Länet, inseende viglen af att utvägar till någon bi förtjenst beredas de på de vidsträckta skogarne boende personer, särdeles Nybyggarne å den Kronan tillfallne Ofvanåkers Allmänning, sökt sprida kännedom i tillverkning af Pottaska.
Då första kanonslupsbataljonen, d. v. s. den sökande bataljonen, efter sin förspillda dag ankom till norra sidan af Kyrkön, den nordligaste och största af Hvalöarna, kämpade redan dagsljuset med mörkret. Himlen bådade oväder, der den genomkorsades af tunga moln, mellan hvilka då och då en blixt framblänkte. Emellertid var scenen på ön rätt liflig. Der lågo redan de däckade kanonsluparne, och landstigningstrupperna, som gått genaste vägen öfver ön, hade upptändt stora eldar, der de, hopvis liggande, muntrade sig vid glammet af sin egen språksamhet och ljudet af musikkåren, som ännu icke blifvit tystad af åskan. Slutligen kom dock detta ögonblick, och knappt nog hade man hunnit få skydd i hvar vrå på båtarne, innan en riktig orkan af åskslag utbröt, föregången af hvita blixtar och efterföljd af hela skyfall af regn. Då detta en stund vidvarat, dundrade det till som om det bäfvande ljudet från domsbasunen blifvit utsläppt. När man kunde se och urskilja föremålen, befanns stormasten på en af däckssluparne splittrad, och just på den, der öfverste Wirsén, som öfvergifvit sin chefsjakt, tagit nattqvarter. Räddningen af såväl den antända slupen som en stor del af de andra kanonsluparne med deras besättning tillkom uteslutande en enda mans, en gammal volontärs, kallblodighet och rådighet. Besättningen hade skyndat att hals öfver hufvud komma från fartyget, men han stannade qvar, hastigt betäckande krutdurken med fuktiga hudar och segel. Exemplet var icke förspildt, så fort den första förskräckelsen lagt sig hos folket. De unga männen återvände, och räddningen fullbordades, ehuru sjelfva slupen för tillfället icke vidare kunde användas. Namnet på den gamle hjelten har, likt många andras i hans stånd, blifvit oupptecknadt; men något slags reel belöning erhöll han jemte hederstecken. Efter att hafva skådat all denna eld på förhand, var det naturligt att såväl officerare som manskap längtade att sjelfva få gifva någon, men ännu syntes ingen utsigt härtill.
Använd då ert lilla öfverskott af ömhet på era mandes! För öfrigt, jag lemnar icke mitt barn, derför att jag upphör att bo under samma tak som dess far. LAGMANSKAN. stormigt, hvarför skola icke vänner kunna hålla tillsammans? MARGIT. Men kära fru Margit! Lifvet är så kort och så mig, nu hata vi hvarandra. Hvem rår för det? HUSHÅLLERSKAN in. Fråga ödet! Jag älskade honom, han älskade Scen II. DE FÖRRE. HUSHÅLLERSKAN. MARGIT. Hyad vill Malin? HUSHÅLLERSKAN. Förlåt, jag såg inte att det var främmande... MARGIT. Om det inte skulle falla frun alltför olägligt... Du skall få den, när vi träffas efter middagen. tro och otålighet. MARGIT. Bry dig inte om det! Du vill ha din månadslön? HUSHÅLLERSKAN dröjer med en min af miss qvinna var mig tillgifven, hon var tålig, ärlig, villig, så länge jag var rik; nu när jag är fattig... O, Gud! (öppnar ett skrin på bordet.) Du också, Malin! Se nu, fru lagmanska; denna Man kan köpa tillgifvenhet också! Lycklig den rike! Nu är du fri! Jag sköter din tjenst tillsvidare. Kära, goda... MARGIT. Här har du din lön, Malin! HUSHÅLLERSKAN skamsen. Ljug inte! Men gå! HUSHÅLLERSKAN går. Ljug? Hm! Scen III. MARGIT. LAGMANSKAN. LAGMANSKAN. Deras lott är icke den gladaste, fru Margit! Jag gör lika mycket i huset som hon, utom det att att hon har lön och jag har ingen. Nej, visserligen icke, men dock bättre än vår! jag har omtanken och ansvaret, men skilnaden är den LAGMANSKAN. Men ni får ju allt hvad ni vill. MARGIT. tagen med tacksamhet, kanske med blygd; hon, min hushållerska, hon tar sin lön och behöfver hvarken tacka eller skända sig. Hon har frihet öfver sin själ, hagar, men jag skall vara glad, vänlig. Jag måste öm, när han är varm!
Fast mera tror man sig finna, att det öfverdrifna Canalbitradet, som blifvit Götha Canal byggnads Direction beviljadt emot högst osäkra, ja! som det påstås, förut engagerade Hypothequer, vållat oredan; detta är hvad jag yttrat, men pä gammalmodig Svenska, och 'arnar ej återtaga; men hvad Herr Grefve von Platen sjelf angårj har jag icke ens nämnt honom i mitt anförande och således dessa omtaha uttryck så mycket orimligare att på honom kunna tillämpas, som han alltid ådragit sig både Allmänhetens och min enskilta högagtning. 4’.de §. i Götha Canals Bolags Reglor menar jag tydligt utvisar, att Götha Canals Discont är ett Verk för sig sjelf, ägande sin egen Styresman; deremot är Herr Grefve von Platen Styresman och Directeur för Canal - Byggnaden. Nu efteråt bar sedermera upplystare män velat påstå, det Herr Grefve von Platan ändå varit Ordförande i Götha Canals Discont-Direction, hvilket skulle vara sa mycket mera otroligt, sorn igenom det å ena sidan begärda och å den andra sidan beviljade , stora Länbiträde^ dessa bada stora AiUhorittUr, pik Den t April. 77 visst sätt, råkade 1 stridiga Intressen, hvarigenom möjligen Coilission kunnat uppstå och Controllen dem emellan skall försvunnit, jag har således ansett för omöjligt det den befattning, att i begge Directionerna vara Ordiörande , det skulle förenas i en och samma Person, och hvaraf klarligen synes, att mins för CanalDisconten hysta tänkesätt elier gjorda tillmålen icke varit rigtade emot Herr Grefve von Platen personligen. Det är med anledning häraf jag ej trodde mina ordalag skulle kunna af Höglofl. Ridderskapet och Adeln ogillas, hellst det påstås, att sådana i hela Riket, af svårare innehåll yttras, och oka de den fruk. tan, Rikets fattigare Innevånare hysa, att nu och på framtidens Debetsedlar igenfinna denna så kostsamma och redan bedröfliga Götha Canal.
Antingen äro de för bekväma att göra sig besvär med att tänka ut eller söka fä reda på bästa sättet med barnen, eller ock upptaga några andra intressen så tid och tankar, att barnens uppfostran får gå på en slump. Ibland är det stora världens nöjen och sällskapslif, som uppta tid och intressen, ibland är det hushållet och sådana omsorger, som draga tiden och tankarne ifrån barnen. Det är svårt att dela sig, men det går i många fall. Men skulle du känna, att något af detta jag nämnt eller något annat, som jag ej kommit att påpeka, tager nästan hela din uppmärksamhet och tid och krafter i anspråk, så att du försummar att lefva ett verkligt gemenskapslif med dina barn, o, då vill jag bedja dig ' stanna! Tänk efter! Ej flyktigt, för ett ögonblick, utan ge dig-tid! Barnet är framtiden. Barnet skall genom din ledning, eller brist på ledning, blifva det de blir. Barnet kan utvecklas till alla möjligheter; till en god, ädel människa eller den störste brottsling. Barnet kan blifva lyckligt för tid och evighet, genom att ingifvas kärlek till det sanna, goda och sköna, eller det kan bli till sorg och plåga både för andra och sig själft, genom att det får växa upp i egoism och njutningslystnad, som slutligen ej vilja veta af några gränser. Hvilket är nu det mest maktpåliggande, det som mest är värdt att egna tid, krafter och intressen åt? Du pryder din kropp till flyktiga nöjen, och du glömmer att pryda ditt 291 barns inre människa med smycken, som icke tiden fräter; du sköter ditt hus och söker ställa allt på bästa sätt, skurar och fejar, men den rost, som så lätt samlar sig på den lilla barnasjälen, den får ligga orörd, den ser du ej efter! Och så komma vi till det ordet: » bli som alla andra ». Ja, är det nu någon fördel att bli som alla andra? Vår tid är visserligen sammanslutningens tid i viss mening, massornas sammanslutning, och det är nog en sanning, att enighet ger styrka, men lika visst är också, att tron på sin saks sanning ger också styrka, stode man än ensam. Sök därför att ge ditt barn något att tro på, att bygga på, att bilda en karaktär utaf, det är bättre och säkrare än att bli och vara som alla andra, att kringföras af alla vindar!
Maju, genom Nådigt Bref den 21 Maji samma år, till efterrättelse gilladt och faststält för arrendets utgörande af sådane Kongsoch K.ongsLadu-g5rdar, utaf hvilka Stats-Verket finnes icke hemta en i förhållande till värdet billig afkastning. Med tillämpning af dessa grunder , må ifrågavarande beständiga arrende , såsom en utan Riksens Ständers tillstyrkan eller åtgärd tillkommen nådebevisning , väl 3f Grefiiga Barkiska [Familjen fortfarande begagnas, men afgiften till t Stats-Verket bör, i stället för de nu ingående 33 R:d 16 sk., uträknas och bestämmas sålunda, att den år 1707 fastställde arrende-summan af 300 .Daler Kopparmynt reduceras till Tunnor Spannemål efter samma års markegång , och att denna Spannemål efter årligt Markegångs-pris i Dånet erlägges ; och anhålla Riksens Ständer i underdånighet, att Eders Kongl. Majit i Nader må täckas sätta detta deras beslut i verkställighet Vid granskning af den föieslagne Röningsoch Utgifts-Staten, som upptager till aflöning för Betjeningen 3378 R:d 3? sk, samt in natura Underdåniga Skrif v elser. 185 1200 Lisp. Hö, och till Slotts-Byggnadernes underhållande, Arbets - Löner , ved •inköp, med flera utgifter 3022 R:d 40 sk., eller tillsamman 6401 Rid 24 sk. jemte 1200 Lisp.
Uti Skrifvelse den 22 sistlidne Februarii har Kongl. Majtt i Nåder lillkännagifvit, att Kongl Majtt, med bifall till denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, behagat låta på allmän bekostnad till trycket befordra dessa handlingar, samt till hvarje Län afsända go exemplar deraf, för att till kunniga Landtmän och Stadsboer inom Länen utdelas, hvarjemte, till beredande af ytterligare upplysningar rörande Förslaget 1 alla dess delar, HushållningsSällskapen i Länen och, der sådane ej finnas, Konungens Befallningshafvande, på Nådig Befallning, efter noggrann granskning af samma Förslag, med underdåniga Utlåtanden till Kongl. Majtt inkommit. Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande N:o 20. Vid företagen granskning af de i berörde yttranden emot Förslaget gjorde anmärkningar, har Kongl. Maj:t ansett Sig till närmare undersökning och öfvervägande böra upptaga sådane bland dem, i afseende hvarpå fråga syntes kunna uppstå, huruvida jemkningar i Förslaget borde ega rum, samt i följd deraf till Rikets Ständers pröfning framställt åtskilliga mer eller mindre väsendtliga förändringar och modificationer deruti.
Jag tror visserligen icke, att han gjort det för sin egen vinning, men vi hafva på sednare tider hört så mycket talas om känsla för skråbröder, att jag befarar, att det måtte vara något sådant, som föranledt honom dertill. Som jag ej hör till brännvinsskrået, utan här yttrar mig endast i egenskap af Svensk medborgare, så torde det tillåtas mig att visserligen blifvit uppgifvet, att den högre beskattningen på brännvin, som i sednare tider tillkommit, skulle hafva ökat brännvinstillverkningen; men detta strider alltför mycket emot hvad som i allmänhet äger rum inom alla näringsgrenar. Man får ej alltid antaga, alt, för det att (vänne händelser iiro samtidiga, deri ena är orsak till den andra ; tvertom kan den ena hafva motverkat den andia, ehuru en annan verkande kraft i motsatt riktning haft öfverhanden. Så tror jag äfven, att händelsen varit med brännvinsbränningen , och att det varit de många förbättrade metoderna, hvarigenom en hastigare tillverkning kunnat åstadkommas, som, oaktadt den högre beskattningen, verkat en större tillgång på denna vara. Jag får derföre äran förklara, att jag, för min del, ingalunda kan medgifva någon nedsättning af den skatt, som nu skall bestämmas, under de 2 sk., hvilka af Frih. Hamilton blifvit yrkade. Frih. Hamilton: Jag anhåller till en början att få beriktiga ett anförande, som jag nyss hade, och i enlighet hvarmed den siste värde talaren yttrade sig. Jag sade nemi., att vid prof bränningen har 2 sk. b:eo varit tillämpad såsom skatt. Derigenom har likväl ingalunda en så stor beskattning uppkommit, som här skulle uppstå enligt den högre tariffen; ty aldrig liar någon profbränning åstadkommit något sådant resultat, som det, hvilket här i afverkningsberäkningen är upptaget, nemi. 32 gånger pannans rymd i månaden. Detta har gjort, att oaktadt profbränningen ej har uppgått för en 90-kannors panna, då bränningen skett med ånga, till mer än 6 ä 700 kannor i veckan; så har K. M. alltid bestämt skatten efter y:de classen eller 810 r:dr b:co.