Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Bon-jour, mon cher philosophe,» sade han litet lallande, »hur står det? Jag är ute för att en smula lufta baronessans måltidsvin. Ah hvilken Canarie-sec, det var också salig Claës Gyllenbågas enda penchant – Pauvre Claës, ännu skärtorsdag för två år sedan drucko vi på Kejsarkronan tio buteljer rhenskt ihop, fem chacun, och åtskilliga små glas rossolis emellan, och nu sitter jag och tömmer din egen Canariesec samman med din otröstliga och vackra änka, mais mon Dieu, ainsi va le monde.» Han tystnade ett ögonblick, såg på mig och brast ut: »Mais, mon cher, quelle pàleur! Och hvilka ravager i den unga fysionomien.» – »Ensamheten har gjort mig pensiv, herr baron.» – »Ja, solituden gör humöret smutsigt, nej, vive la compagnie – de fyllda glasen och les jolies femmes! När man är ung, som ni och jag, skall man hålla sig till könet. Det ger eld och vivacité ... Philosophen skulle skaffa sig en Chloris, en liten gudinna i små skor. Spelar icke assessorn det roliga spelet Trou-madame, det gör sinnet ungt och hjärtat couleur de rose?» »Tror herr baron att man hittar slika gudinnor på vår ärbara svenska landsbygd?» sade jag mer för att ej vara ohyfsad än för att besvara den gamle vivörens lättfårdiga råd. »Mais, mon cher, en fait d’amour är landet incomparabelt och provinsens damer ytterligt reconnaisanta. Blott man ses i chaisen, pickar lilla hjärtat hos prästgårdsmademoisellen. – Välkommen, Cousin, söta Cousine, vackrast af alla i Västmanland, Cousin behagar skämta.
— Hr af Pontin, I). F. 0, om beviljande af ett anslag å 61,000 — Gr. — Gr. Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: af Frill. — Frih. — Frih. von Schulzenheim, D., om upphäfvande af lagens stad gande rörande proprie-borgen (N:o 49 i Bihanget): I. 100, B. 100; B. V. 460, 508, 528, A. 528. — Gr. von Schwerin, C. G. Ph., angående ändringar i Kongl. — Hr Silfverstolpe, I). L., om lön för en ny lärare vid veteri närinrättningen i Stockholm (N:o 37 i Bihanget); I. Motioner, väckta hos Bidderskapet och Adeln: af Ilr Silfverstolpe, I). W., om beviljande af ett anslag å 200,000 — Frih. — Gr. Sparre, E., om medgifvande af tre års räntefrihet för det åt bolaget, för Borås’ jernväg beviljade låneunderstöd (N:o 108 i Bihanget): I. 119, B. 120; B. V. 463, 535, 539, A. 539. — d:o om ändring i bestämmelserna rörande statsbidrag till segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m. m. Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln; af Hr von Strokirch, J. I*. — Hr Treffenberg, N. C. E., angående åtgärders vidtagande för inskränkning al lösdrilveriet och tiggeriet i landet (N:o 9 i Bihanget): I. 33, R. 33. — Kommunicerad Med-Stånden. — d:o om utfärdande af ny skiftes-stadga (N:o 85 i Bihan get): I.
Majit äskade anslag; och har derjemte af ledamöter inom Borgare-Ståndet blifvit ifrågasatt, alt Utskottet måtte från Sjöförsvars-Departementet förskaffa sig en närmare utredning, i afseende på detta arbets-företag, och derom meddela Rikets Ständer kännedom. Då Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition, som af Utskottet i dess förut afgifna Utlåtande blifvit åberopad, och hvilken, enligt hvad äfven deruti uppgifvits, igenfinnes under N:o 19 i Första Samlingen af Bihang till Riks-Ståndens Protocoll, fullständigt upptager så väl den för dockbyggnadens fullbordande erforderliga kostnad, som ock de omständigheter, hvilka dermed hafva gemenskap, och de fördelar, som ansetts vara att derigenom vinna, i af - Siats-Utskottets Utlåtande, N.o 4.35. Litt. TI. seende a örlogsskepps conservation för framtiden, får Utskottet, i anledning af det inom Borgare-Ståndet framställde yrkandet om en närmare utredning angående detta arbels-företag, jemte hänvisning till innehållet af Högstberörde Proposition, endast upplysa, alt kostnaden blifvit beräknad för fullbordande af tvänne conservations-dockor tili 313,091:21. och för anläggning af tvänne bassiner till skepps förvarande 399,090: 2. 2. tillsammans 712,181:23.2. men att Kongl. Maj:t, för den händelse, arbetet kornme att utföras af allmänna arbetskarlarne i Carlskrona, ansett denna kostnad kunna minskas, så att arbetet med ett årligt anslag af 33,333 R:dr 16 sk. förmodades kunna fullbordas på 16 år.
Flerfaldiga gånger sa’ ja’ väl åt en Pelle, att dom sku’ se sej för å int’ vräk’ i sej så myttje, nål ån rörde på sej men de’ gussrise’ gaf sej te’ å skratte’ å sa’ att bara ideligen dom va’ redigt full’, så tog’ dom nog sej öfver hort hä bar eller brast för se, vår Herre ä’ de dårars förmyndar’ sa’n. Värst blef hä me’ supninga’ de’ gångan, dom for te’ sta’n me’ sågebrädran. Se, på den tin’ var e int’ så olycklitt tjockt me’ sågverka’ dänna, utan de’ virke böndran kransågde hemm’ ve’ gåla’, fick dom bra betalt för nere hos storhandelsmännan’. Vi blef rakt åf rålös bå’ Erik Mikaels-mor å ja’, å vi såg nog att hä’ int’ kunne’ gå i längda, för dom såga’ å svettas’, å så for dom te’ sta’n å sålde brädran’, men likväl hade dom bara ideligen fyllan me’ sej hem. Å skojen den blef tunnare och tunnare. Men hur vi räkna’ ut å språktes ve’ i föjse om kvällan’ Erik Mikaels mor å ja’ så sa’ vi åt gubban’ nästgången hä’ sku’ bär åf för dom, att vi hade så olycklitt myttje me’ beställning hos handelsman för färgninga å väfninga å ett som anne’, att vi mått’ ta’ te’ sta’n å så kunne vi väl gå ut me’ å ta’ brädlassa’ me’ de’ samm’, så fick dom då var’ i fre’ å såg’. Dom släppte sågdona, de armade spektaklan’, å tog’ te’ å klå’ sej i hufve’ å se stinnögd’ ut. Men en Pelle, som då va’ den bätter åf dom, å som ja’ veit grämde sej åt brädaffäran’ sa’ då te’ sist, att hä väl fick bli så, å då mått’ den andren me’ säja likt för skams skull.
Dä nu vmtaste förklaring torde kunna anses enlig med den nu Kallande Lagens mening, är ock all fräga derifrån stistd om samma Lags godhet eiler behof of förbättring, emedan när Lag förkiaras blott bör undersökas hwad Lagstiftaren tänkt, men ej hwad han bordt tänka. Men annot är att förklara befintelig Lag, annot äter att qifwa sörskog tili ny eller förändrad Lag: i hwilket senare f^lt det äiwer, är tillätit att undersöka huru Lagstiftaren bordt stadga, och enligt d t begrepp man sig härom gör bestämma ven nya Lagen. Efter mitt begrepp ar Utskottets tillstyrkande om Jmeckmngs owerksamhet att medföra förmonsrätt inom zv dagar, ett förslag ti'l ny Loa, och denna Lagförandiing anser iaq nyttig, emedan ben stulle medföra den werkan alt en ochrmögen Gäl . de - Den 9 Januarii. 40Z denär ej med kika lätthet som hittills, skulle kunna, dels betacka gamma! skuld med NV, dels med en eller annan Borgenär colludera pä de öfrigeS bekostnad. Men fastän en sädan Lag wore goo, och det äfwen är att ömka, att den förut warit stadgad, synes mig Lagstiftaren ej pä sadan grund wara turchoriserad, att da han stillar en sadan Lag grfwa den namn af förk-armg, när den förra Lagen nägot ftdant stadgande icke innehållit eiler ens äsyftat. z Momentet i tz. Eoncurs stadgan, som ä Gäldenärs sida anser Let för ett oredeligt förhällcmde och undansnillande, när han innom go dagar före Eessionen uppsätellgen gynnar en eller annan Borgenär med pant eller betalning, kan icke anses myrhälla den mening, akt en Borgenär, som ulan kännedom af den andres smek och nära förestäende Cession fädt betalning eller pant, borde äterbära betalningen ellet förlora sin panträtt.
har med beundransvard trohet formgtt skildw det norrlandska folklynnets kiirfhet: eurisheten, ordkargheten ovir butterheten l ena sidan och H den mdra mojligheternn till en stark och trofast tillgifvenhet. Hon har uppfattat hhur litet och ringa uzotivet kan vara till lifsllng osii.mja, som exempelvis i den ypperliga teckningen af ~honspojken~~, som ej forr iin pt! dodsbiidden kunde ftirEta sin svigerslca, att hon en g&amp;ng j hans ungdom icke gaf honox ~Bexells plister D. Likaledes ' fortrafflig iir framstiillningen af Xarits ltingsamt skeende forvandling och hennes underhandlingar med saluvetet, iinda till dess brottets fullbordan blir liksonl en fis id8 bos heme. HOE fHr ingen ro forr iin det ar gjordt, och (let Ar ett djnpt uppfattarlt psykOlogiskt drag, att nar en enda tauke komuer at.t bebiirska dessa osammansatta naturer, s&amp; tar den fdlkomligt herraviildet ijfver helr deras inre. Sannt det ock, att det ar hon sonl blir ifrigast och rnodigast nar det g U e r utforandet, att det blir hon snm eggar honom, d % han tvekar. Vnckert har forf. tecknat pastorns sista besok hos Erik i fingelset, .fore dennee omviindelse, niir han redan var diimd till doden. Gripmde iiro hans ord: DDn har lidit skeppsbrott, Erik, och det finus for dig ingen jordisk riiddning mer. Det iir barn en endn sak d~ numera duger till: ait 011: salig !~ Boken vimlar af fina jakttagelser af gsykologiskt slHende salining. Presten, soln g k frimodig och scark i Guds vikt. Den morske, hurtige och muntre 18nsmiu Rapp, som njuter a£ jakten efter lonnkrogarne och. som kommer som en upplifvande foreteelse midt ibland allt elandet.
Enligt det ena af dessa förslag, skulle platsen fyllas till en jemn 5 procents sluttning från stora huset till Riddarholmskanalen , vid hvilken en mur af huggen gråsten skulle uppföras och förses med parapet af gjutet jern samt en nedgångstrappa midt på muren; och skulle vid gårdsplatsens södra sida på underlag af granit uppsättas ett 4 1/2 alnars högt jerngaller med portar; för hvilka alla arbeten kostnaden beräknades komma att uppgå till 15,533 r:dr 16 sk. Det andra förslaget innehöll åter, att gården, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Ofverståthållare-embetets framställning, skulle inskränkas till en 27 alnar bred terass, med ett större galler åt gatan samt enahanda mur och stängsel åt kanalsidan, som i det förra alternativet föreslagits, hvaremot den nedanför belägna platsen borde få begagnas till utsträckning af båthamnen vid Riddarholmsbron samt anläggandet af ett mindre utaf planteringar omgifvet kaffehus; och upptog detta sednare, af Ofver-intendents-embetet förordade, förslag en kostnad af 14,070 r:dr. Vid ölverlemnandet af nyssnämnde tvänne kostnadsförslag med tillhörande ritningar samt deröfver afgifna utlåtanden, hafva fullmäktige yttrat, att sedan Riksgälds-kontoret numera kommit i besittning af den åt Riks-arkivet förut upplåtna flygeln af Kontorets hus, voro ofvanberörda uthusbyggnader för Riksgälds-kontoret öfverflödiga, samt att förändrandet eller ombyggan - 8 StatsUtskottets Memorial, N:o 230. det af dessa byggnader, hvilka eljest icke skulle kunna bibehållas, koinme. att medföra kostnader, vida öfvertigande den nytta, af desamma kunde förväntas. Fullmäktige föreslogo derföre, att meranämnde byggnader måtte få undanrödjas och för sådant ändamål utbjudas till försäljning å auktion, med skyldighet för köparne att dem inom utsatt tid nedrifva och borttaga.
En kommun, till exempel en Socken, inom hvilken under ett qvinqvennium elt dubbelt antal af sockenbor blifvit tillra lael t för brott och förseelser emot ett föregående qvinqvennium, kan derföre icke ovilkorligen anses hafva i någon deremot svarande proportion Lill ba ka sk ridi t i sedlighet; ty ofta härrör en sådan tillväxt af brottmål icke ifrån en tillväxt al sjelfva brotten, utan merendels derifrån, att t. ex. Pastor elier Länsmannen i orten antingen med större ifver vakat öfver sedligheten, eller varit i bättre tillfälle att upptäcka och få bevis om den brottslige. Men utom det, att antalet af brott och förseelser icke är detsamma, som antalet af brottmål, synes, i fråga om bedöm ma tide t af en kommuns eller sockens större eller mindre sedlighet, äfven den allmänna regeln, att elt samhälle icke bör lida för de enskilde, böra tillämpas i så måtto, att det allmänna omdömet om kommunens sedlighet icke ovilkorligen bestämmes af brottmålens autal. Brollmåls-statistiken har det gemensamt med all annan statistik, att dess ziffror lätteligen kunna vilseföra, om man endast på dem vill grunda ett omdöme, i frågan om grunder och orsaker, eller i sådana frågor, som hafva afseende på q vad i tetsoch moraliska förhållanden. Moralitet är i allmänhet icke underkastad någon ziffei beräkning. Med dessa reflexioner, föranledda af hvad i ämnet förekommer uti ofvan åberopade arbete, ”Topografiska och Statistiska uppgifter” om Länet, åsyftas dock icke, att förringa vigteu och värdet af Brotlmåis-statislikens beräkningar, hvilka äro af så mycken nytta, i frågan om åtgärder vid den kriminella lagstiftningen och i polisväg. Skuggdrag på taflan öfver folkets sedlighet äro: den förökade lättfärdigheten, som har lill följd elt ökadt antal af oäkta barn, hvilkas uppfostran vårdas mindre, och den böjelse för lyx, som hos de mindre bemedlade klasserne icke kunnat dämpas af de missgynnande årsväxlerne. 1 båda dessa afseenden synas mig lagstiftande maktens omtanka och sorgfällighet vara påkallade af omständigheter, som äro gemensamma för flera än detta Län.
St. för deras del bifalla StatsUtskts förra eller sednare utlåt., så återstår likväl rti ganska väsendtlig omständighet, nemi. att de erhålla K. M:s bifall innan saken är afgjord, och R. St. kunna således icke vid slatsreglertn på något vis taga i betraktande den möjligen förökade inkomsten af Nyqvarns qvarn och bro. Gr. Horn: Ett missförstånd synes mig hafva uppkommit rörtde ändamålet med förstärkta StatsUlsL; ty StatsUtsk. kan förstärkas, icke blott för att afgöra stalsreglerrsfrågor, utan äfven för afgörande af andia ämnen, på sätt som alla andra Utsk. kunna det, då fråga är om sådana mål, som icke kunna förfalla. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han riktigt uppfattat discussionen, så hade derunder fyra förslag till beslut blifvit framställda; ett vore att R. o. Ad. skulle vidblifva sitt i afseende på utlåt. N:o 98 fattade beslut; ett annat, alt R. o. Ad. nu skulle bifalla betänk. N:o 225; ett tredje, att Ståndet skulle afslå båda betänkandena; och ett fjerde, att R. o. Ad. för sin del skulle besluta att framställa den önskan, det R. St. måtte öfverlemna denna fråga till K. M:s afgörande, men att, om de öfriga Stånden sådant ej bi föl I e, R. o. Ad. förbehölle sig sin beslutande-rätt i frågan. Om Hr Landtm, hade fattat Frih. Boyes yttrande rätt, så hade det varit hans mening att instämma i Hr Ribbing? förslag. Då Hr Landtm, icke funne i grundlagen någon föreskrift, som bestämdt förbjöde eller förhindrade honom att framställa propos. till bifall å Utskts sednare betänk., ansåg Hr Landtm, sig icke kunna vägra framställandet af någon af de begärda proposlna; men då R. o. Ad. samfett annat Stånd redan bifallit betänk. N:o 98, ansåg
Riket och lämpad efter serskilda orters enskilda beskaffenhet och behof, samt Riksens Ständer tillika i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit i Nåder täcktes imellertid 494 Besv. ock Ekon. Utsk. Eetänkcmdcn. vidtaga de provisoriska a ~sta’ler, I;1 ilka kunde finnas nödiga och nyttiga; i dda Kongl. Majit, sä väl i afseende hä.n, som övad Riksens Ständer i sednare tind i danira skrifvelser i enahanda afsigt andragit, . arnt hvad vid. serskildta frågor om fattig vä i tl n förekommit, i Nåder ansett nödigt, att till befrämjande af de nyttiga och välgörande ändamål, Riksens Ständer åsyftat, genom Proposition, gifven vid Urtima Riksdagen i Örebro den 51 Augusti 1810, i Nåder inhemta Riksens Ständers underdåniga utlåtande, huruvida icke skyldigheten att försörja de fattiga, vare sig äldre eller barn, må anses åligga hvar och en, som icke sjelf är i behof af andras hjelp, samt huruvida i fö 1 |d häraf de beslut, som af Städer och Församlingar pä Landet genom pluralitet vidtagas, om afgifter till de fattigas försörjande, sedan desamma blifvit af Kongl. Majit pröfvade och gillade, må anses förbinda dem, hvilka, oaktadt föregången offentlig kallelse, varit frånvarande, eller ock till beslutet nekat, äfvensom dem, hvilka sedermera inflyttat till Staden eller Församlingen. Och .-om Riksens Ständer uti skrifvelse af den lydi October 1810 i underdånighet andragit, att de så mycket heldre gilia och aftaga dessa grunder' till de fattigas försöija de, som de voro enliga, ej mindre med ännu gällande allmänna Författningar i detta ämne, än med Samhällsordningens ostridiga fordringar 5 så har Kongl. Majit för godt funnit, att allmänneligen kungöra, hvad af Kongl. Maj;t Besv. ock Ekon. TJtsk. Betänkanden.
Åhlander. et är ett för teatervännen välbekant ansikte, som blic• kar emot oss i dagens Idun: fröken Åhlander, för närvarande Dramatiska teaterns obestridt främsta karaktärsskådespelerska och en af vårt lands mest gedigna sceniska konstnärer bland nu verksamma. Många af Iduns läsare, som från teatern ha i minnet en eller annan humoristisk gummtyp, framställd af fröken Å h - lander, skola kanske tro, att det porträtt, vi meddela, förskrifver sig från åtskilliga år tillbaka. En skådespelerska plägar ej gärna nöja sig med att spela gammal fru eller gammal fröken, så länge unga damers roller stå henne till buds, och det är en längesedan konstaterad egenskap hos Evas döttrar, att de — såväl på scenen som på lifvets stora skådeplats — gärna hålla ungdomen kvar i det längsta — och litet längre ändå. ken Åhlanders båda närmaste föregångare på den scen, där hon nu är den första inom sitt område, och där hon utan att försöka täfla med de unga damerna allt från början vågade täfla med de gamla. Allt ifrån sin första teatertid gled hon in på äldre roller, och innan hon visste ordet af, hade hon fått till specialitet att spela gamla löjliga fröknar, gamla tanter och mammor. Vid tjugufem års ålder hade hon blifvit van att maskera sig till 40-, SOeller 60-årig och att dölja sitt mörka hår under den gamla matronans slätstrukna gråa » gardiner » eller under den gamla kokettens små » kärlekslockar » fram i pannan. De gånger äro lätt räknade, då hon på scenen fått visa sin verkliga ålder, och mer än en har säkert blifvit öfverraskad af att höra, att den dramatiska scenens bästa » mamma » och » tant » utom scenen är en dam på trettitalet. Vägen till gummrollerna på teatern plägar i regeln gå öfver småflicksrollerna, öfver hjältinnornas roller och de unga fruarnas. Den vägen gick Helfrid Einmansson och likaså Betty Almlöf, frö- Fröken Åhlander hör till de skådespelerskor, som alltid förstå att underordna sitt eget jag under rollen. Det finns intet spår af koketteri i
Öfverläggningen atisågs härmed fulländad, hvarefter först propos, till bifall å Utsk:ns ang:de ifrågavar:de § afgifna yttranden framställdes och besvarades med blandade Ja och Nej, samt sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs yrkande, hehagade bifalla att sista punkten af ifrågavar:de § ändrades lill följande i Lector Sondéns reservation föreslagna lydelse: ”arbetsför och frisk person vare skyldig att, utan fattigvårdens betungande, försörja sig sjelf. Föräldrar och barn skola, i mån af behof å ena samt förmåga å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning”; hvilken propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voler:s-propos.: Den som bifaller Lagsamt Allm. Besvärs och Ekon-Utsk:'ns yttranden, rör:de lista §:n i nu gällande Förordn., ang:de fattigvården i Riket, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. sista punkten af nämnde § böra erhålla följande lydelse: ”Arbetsför och frisk person vare skyldig att, utan fattigvårdens betungande, försörja sig sjelf. Föräldrar och barn skola, i mån af behof å ena samt förmåga å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning”. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 15. Nej — 40. §:n %• mom:tel 1. Frih. Alströmers, Cari Jonas Oscar, vid Ulskms Betänk, fogade reservation uplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter anförde: Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. mätte, på de skäl Frih.
Blifver skifte, genom laga kraftägande Utslag, antingen helt och hållet, eller i en eller annan omständighet ändradt; då bör Skiftesmannen, inom 14 dagar efter af Utslaget erhållen del, på sätt i 3 Kap. 6 § sägs, utsätta ny förrättningsdag, och skiftet, efter hvad i Utslaget stadgadt blifvit, ändra och rätta; och förfare Skiftesmannen vid förrättningens slut, nästföregående § föreskrifves. som i Har etc. etc. enligt motionärens förslag: Blifver skifte, genom laga kraftägande Utslag, antingen helt och hållet, eller i en eller annan omständighet ändradt; då bör Skiftesmannen inom 14 dagar efter af Utslaget erhållen del och sist fyra månader derefter, eller så fort sorn årstiden tillåter, utsätta ny förrättningsdag att skiftet ändra och rätta, antingen på egen eller skifteslagets bekostnad, eftersom Domaren, hvilken i hvarje fall derom bör ingå i pröfning, finner Landtmätare eller annan till ändringen vållande; och lemne Skiftesmannen vid förrättningens slut utan lösen protokoll jemte ny delningsbeskrifning, med hänvisning i protokollet på sätt i nästföregående § föreskrifves. Har etc. etc. Hvad nu först vidkommer tiden, inom hvilken de af domstol föreskrifna ändringar i ett laga skifte skola af Skiftesmannen verkställas, så torde nuvarande stadganden befinnas i sjelfva verket innefatta strängare föreskrifter till befordrande af skyndsamhet, än dem motionären föreslår. Då det nemligen i 5 § af 14 Kap. heter, att Skiftesmannen skall inom 14 dagar efter af Rättens utslag erhållen del utsätta ny förrättningsdag för verkställande af berörde ändringar och i öfrigt förfara, på sätt 3 Kap. 6 § i afseende på fortskyndande med förrättningen bjuder, samt, enligt sistnämnda §, något dröjsmål icke får äga rum, såvida icke något verkligt niaga hinder» möler, efter hvars upphörande förrättningen åter skall, »så snart möjligen ske kan, företagas;» och härmed jemföres motionärens förslag, att ärendet skulle »sist inom fyra månader» efter det Skiftesmannen fått del af utslaget, »eller så fort årstiden det tillåter», å nyo företagas; så synes det påfallande, att sistnämnda förslag innefattar ett med - Sammans.
Jag förmodar, att Utskottet skall finna skäl att sitt förslag frångå, vid eftersinnande af tillämpningen af ifrågavarande Bevillningsprincip, hvarvid må.' ste inträffa, att Landshöfdingen, sorn det åligger tillse, att ProvinceBevillningens fulla be-' lopp blifver på Egendoms-värden beräknad, finner sig föranlåten yrka högre beräkningar vid de mindre Taxerings-instantieme, för att vara trygg, att total-summan på Länet häldre öfverskjuter minimi-beloppet, då intet äfventyras, än att vid PröfningsComitéen det skulle inträffa, att några tusende Riksdaler fattades i detta föreskrifne belopp, vid hvilket förhållande det blef brydsamt, att dela denna brist på hela Länet, men hvarigenom åter tillintetgjordes Taxeringsmännens i föregående instan; tier edeliga pröfningsrätt, och de skattskyldig ges i BevillningsFörordningen förvarade rätt, att icke annorlunda och efter godtycko be - 556 Den 29 Maji, handlas. Jag har både denne och tvenne sistförflutne Riksdagar förgäfves sagt och omsagt, att Jordbrukare, särdeles sedan år ) 8 12, blifvit, jemförelsevis till andre skattskyldige, för hardt betungade i flere vägar; att fattigdomen och vanmagten sedan den tiden och d rigenOm årligen tilltagit, att den verkliga penningeförlägenheten i orterne deri har sin upprinnel» se, och, utan nedsättning i Statsbördorne, icke kommer att upphöra , utan okas, och jag har, i afseende derpå, och det obilliga i beskattningsgrunderne för Jordbruket, trott mig äga anledning, att föreslå i särskilt motion till Bevillningsutskottet en nedsättning till en fjerdedel mindre Bevillning af uppskattade Hemmansvärdet, än af annan synbar förmögenhet och inkomst, i följd af den erfarenhet att Jordbruket, särdeles skattejorden, stundom icke letnnar a å 3 procents behållen inkomst efter uppskattnings-värdet , stundom äfven mindre; men Utskottet har icke visat mig den benägenheten, att besvara motionen, med ve-< derläggniog af de skäl jag anfört.