Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kommer ej klander å det köp inom fjorton dagar ifrån tredje uppbudet, vare det då lagståndet, och sedan friskilling gifven är. skall det med Rättens fastebref bekräftas. 1 fästebrefvet skall nämnas huru mänga alnar den gård eller tomt är bred och lang sä ock i hvilket qvarter och fjerding och emellan hvilka gator och gränder den belägen är. Om skifte och gåfva vare lag samina." Om remiss till Lag-Utskottet aiihälles. Burtu. j\? in. Af Herr Hotill; Angående riks lid jin■ klander aj lutsesyner. sorn u kronojord och kronolägenheter af kronobetjent förrättas. Enligt 27 kap. Byggninga-balken af 1794 års lag samt flere sedermera utkomne författningar, åligger det Kronofogde och Länsman samt i vissa fall älven Hä~ Bilt. tilt R. St. JV'-‘ 80. radsskrifvare att, med biträde af Nämndemän, förrätta syner oell ekonomiska besigtningar ä kronojord oell kronolägenheter. Af stadgandet uti 2 § af nämnde kap. och balk att den husesyn skall sedan d Tinget visas och af rätten pröfvas. följer, att den, sorn är missnöjd med en sådan syn, eger att densamma vid Häradsrätt öfverklaga, hvilket naturligtvis bör ske medelst uttagande af stämning ä vederparten; men deremot saknas all bestämmelse i afseende på tiden, inom hvilken ett sådant öfverklagande bör ega ruin. Genom Kongl. Förordningen den 6 Februari 1849 har följande blifvit stadgadt: ”Dä, med anledning af 27 kap. Byggninga-balken, tilieller afträdes-husesyn blifvit emellan enskild jordegare och landtbo af två nämndemän i behörig ordning förrättad, äligge den, som med förrättningen ’_är missnöjd, att inom tre månader, sedan han af syneinstrumentct erhållit del, stämma vederparten till Rätten in. Försummas det: vara synen gällande; dock skall i syneinstrumentet tydlig hänvisning lemnäs om hvad den missnöjde sålunda har att iakttaga för klandertalans anställande.”
Annan rättvisa kan således ej erhållas, än att gode män i hvarje fall utlåta sig, hvad de anse menligt eller ej, och att deraf beror, huruvida den äskade skyldigheten skall publicisten åläggas. Bättre vore säkerligen, om genom lag kunde stadgas en så bestämd skyldighet, att publicisten, som vägrade fullgöra den, ovilkorligen vore straffbar. Den upprättelse, som tillkommer den förnärmade personen eller sanningen, bör dröja så litet som möjligt; och gode männens anlitande vållar dock ett uppehåll, som icke alltid torde kunna blifva rätt kort. Valet af gode män måste naturligtvis ske efter vissa föreskrifter, och kan således vara uuderkastadt klander, som af domstol måste slitas. Utan tvifvel är dylik omgång en olägenhet; men den borttager dock icke det väsendtliga af syftemålet. Äfven i de fall, då tvångsmedlet måste anlitas, bör dess verkan oftast ej förfelas; bättre, att upprättelsen kommer sent än aldrig; den verkar åtminstone alltid ofördelaktigt på den tredskande publicistens kredit, som tvingas att fullgöra den pligt, för hvilken han visat sig obenägen. Men tvångsmedlet skall jemförelsevis blott sällan behöfvas; i allmänhet skola publicisterne inse, att ett fruktlöst motstånd vore oklokt, och således sällan försöka det. Efter ett och annat rön med lagens tillämpning på en tredskande, skall det visa sig, att få lagar blifvit bättre åtlydda än denna. Och när så sker, skall verkan deraf på den periodiska litteraturen icke blifva ringa. När man hunnit besinna, att den båtnad, man kan hämta af oförrätter mot personer och sanningar, hvilkas försvar man skall nödgas sjelf offentliggöra, sällan kan blifva vätt stor, men att försvaret stundom kan blifva fruktansvärdt, och efterlemna alltför djupa vefvor i populariteten; skall man tvifvelsutan snart nog börja besinna sig, och smädeskrifvandet förlora sitt rätta behag. Om en lag af förevarande beskaffenhet komme i utöfning under den grad af blomstring, hvari opinionsväldet t.
R:dr, hvilka på 2,000 R:dr när motsvara de af Herr von Hartmansdorff uppgifne behofven; äfvensom jag bestämdt erinrar mig, att, vid uppgörandet af Utskottens senare Utlåtande N:o47> rörande extra Statsregleringen, en behållning fanns af 154.000 R:dr, ehuru jag icke vet, huruvida StatsUtskottet sedermera disponerat denna summa. Jag vill för öfrigt icke vidare uppehålla Ridderskapet och Adeln, utan förnyar endast min anhållan oni proposition till bifall åt Utskottens första Betänkande. Herr Hjerta: Jag skall blott för ett ögonblick upptaga tiden för att upplysa, att Taxan på Canalafgifterne icke kan förändras utan Konungens tillstånd, och att således tillräcklig garanti finnes, att Bolaget icke vidtager någon obehörig eller öfverdrifven förhöjning i afgifterne, så vida icke Bo - 288 Den 19 Februari i f. m. laget, för Canalens sjelfbestånd, tvingas dertill. I öfrigt är jag öfvertygad, att Herr von Hartmansdorff, som flere gånger varit lycklig nog att räkna så, att lian funnit tillgångarne större än StatsUtskoltets öfriga ledamöter, äfven nu skall finna utväg till medlens anskaffande, örn blott anslaget af Rikets Ständer bifalles; och jag tror, att vi, ulan att nu ingå i pröfning om frågan hvarifrån medlen skola tagas, endast böra afgöra, om anslaget bör beviljas eller icke, i hvilket hänseende jag förnyar mitt tillstyrkande af Utskottens första Betänkande. Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claes: Det är icke de förluster, jag gjort såsom delägare i Södertelge CanalBolag, som förmått mig alt begära ordet för att tillstyrka det ifrågavarande anslaget; ty jag har aldrig påräknat någon inkomst af det Capital, jag på Canalen nedlagt.
Rdr 8 samt uli penningar 1,684 iz 8 1,692 IZ 8 StatS-Werkck kommer säledes för nästa ar, alt tvidkännas en tillökning i sina utgifter i och för Verra Regemente af 8,254 R:dr. bwilken bestar uti den löne förbättring för Under Officerarns, och till» ökning j gager för Manskapet, som blifwit, i likhet »ned de öfrige warfwadc Regcmenter, förcflagne. Den Franske Torps, Ueximent äu koi under Ouc pienne Befäl 1809 ars Star upptager: Z24 Tunnor Spannemäl a i? Denne Corps leder sin uprinnelse derifrån att Kongl. Majit enligt nådigt Bref af Ven 29 April r8c>8 tilläkit I)uc 6e kienne alt as Franska flygringar uppsätta e,t Re-;eme»re, som skulle pä Swensk Srål aflönas och i Swensk tjenst antagas. Genom uädiql Bref af den 24 sistlidne Zlpril har dock denne Cor^ö blifwit upplösr, och hwadan Stars. Den 22 November1373 Stats - Utffottet endast pä allmänna JndragningsSlalen upptagit dem, som nlls widare blifwil wid sine löner lnbehällne. wermelandS Jägare LorpS. i8oy ars Ordinarie Slak upptager » - 3,5^4 32 — Extra Ordinarie dito 50 18 — Z,545 2 — Som wid Staten för denne Corps icke warit något art erindra. sä har enahanda summa uti 18ro ars projectcrade Srar bliswit upsörd. Skänffa Cavallen Regementerneö wargering. 809 ärs Stat upptager Contant 2,600 . Denne Corps inrättades under förra Finst?» kriget pä det salt, att de rustande wid Norra och Södra Skänffa Cavallerie Regemenkerne erbödo sig, att upsätt» en Wargerings eller Reserve Trouppe, som ej mindre till Kongl.
Bref af den 21 Junii 1825, lemnade tillstånd, en provisionel rotejemkning inom Jemtlands Län blifvit verkställd och sålunda utfallit, att Infanterie-Regementets numerstyrka blifvit från xooo till 800 man förminskad, samt de derigenom uppkomna vacanla rotar, jemte förut oroterade hemman, anslagne till de qvarblifne stamrotarnes understöd, med ett bidrag af 8 R:dr för tunlandet, och det upprättade interims-roteringsverket, med den dervid föreslagne afgift, under vilkor af Regementets skyldighet till activ tjenstgöring, blifvit af E. K. M., under den 21 November 1827, fastställd att gälla från och med år 1828, intill dess, efter afvittringens afslutande i orten, en fullständigare och på mera bestämda grunder byggd rotering i provincen kunde för sig gå; så och med anledning af Riksdagsfullmägtiges från Jemtland vid sistförflutne Riksmöte gjorde framställning, det nämnde provisoriska anstalt icke medförde erforderlig lindring, och att fördenskull ea ny allmän rotejemkning måtte, utan afbidan af afvittrings-förrältningarnes slut, utföras, till ytterligare nedsättning af Regementets styrka, som dock sedermera kunde tillökas genom framdeles tillkommande nyhemman, hade R. St., i und. skrifvelse af den 18 Februarii i83o, i afseende på de allmänna grunder, hvarefter ifrågavarande rotejemkning skulle verkställas, innan den grundJagseniigt till R.
(St / édo / s, c? / ozi^ / ant cefu fe " ife peupfe Qiuédo / s, (pfoz / ^iant fjeuz sont épouw a / t poussée c / e ce / ui fa ' dame, ffrf / adatne, å nos oze / ffes au zany d ' c / ze fa p-fus yzande un zéte tm zofe assez y,ui 6 é / enc / öuz fes mezo et ouz fes tezzes, c est f / en coeuzs. avec cfzance. suztout, paz öeufement c estvza /; / (§uédo / ses fe cfe / ^supzéme fzuyan / s, n / ez y,ue fes d / / s sent / ments et m / ffe (Stux femmes étant mo / ns aussipzo^onds cSous nnffe p (vid kompletteringar). des totipöuzs c / avoii pu, äouo f écfat desjfötes feuzs Lösnummerpris: 15 öre. fa (S z / cofoze dans emfeffssant nous son-imes serd / s / Qeto nos convtves Annonspris: 85 öre pr nonpareillerad. För » Platssökandeoch » Lediga platser » 25 öre för hvarje påhörjadt tiotal stafv. Utländska annonser 70 öre pr nonp.-rad. puffpues, / e peupfe mezs jouts, 4:de årg. Cfzance, o / e fa a pénétzé a / a me de fa cfzance, fe fzu / t pue votze / mpoztan /.
Jag anhåller för egen justification, att hvad jag nu yttrat, äfvensom ett exemplar af den Numtnern, af RiksdagsTidningen, hvilket härjemte bifogas, må få åtfölja remissen. Plenum klockan io Förmiddagen. Justerades Hvarjemte Herr Crusenstolpe till Protocollet aflemnade omförmälte Nummer af RiksdagsTidningen. Grefve Jlorn, Claes Fredrik: Jag finner mig föranledd af hvad Herr Crusenstolpe anfört, att yttra, att, om jag misstagit mig i min citation af RiksdagsTiduingen, så måtte det härleda sig derifrån, att jag sett någon annan af Tidningarne innehålla något sådant. Jag borde då riktigare hafva nyttjat ordet RiksdagsTidningarne. Grefve Posse, Hrfvid: På hvad Herr Crusenstolpe anfört kan jag ej svara annat, än att jag måste finna i hans anförande ett ytterligare stöd för mitt yttrande, att jag ej åberopat de omtalte Författningarne. Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Herr Crusenstolpes, samt Grefvarne Horns och Posses yttranden i anledning af Grefve Horns den 6 dennes e. m. till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterade anförande, innefattande svar å de anmärkningar, som blifvit gjorde emot dess Motion angående förändring af nuvarande GästgifvareKronooch lvungsskjutser, äfven måtte få åtfölja remissen af hufvudfrågan till EconomieUtskottet. Bifölls. Den g Februari i f. m. 5 Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 24 sistlidne Januari under N:o 48 afgifne, samt den 29 i samma på bordet lagde, Betänkande, angående aflönitagen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens oell deras Utskotts Secreterare, Cantzlier och Vaktbetjening.
Hvad nu först angår Preste-Ståndets berörde beslut, att vigt bör utgöra grunden för förtullningen, så enär de tre öfriga Stånden godkänt Utskottets förslag, angående varans förtullning efter värde, och den bill, Preste-Ståndet bestämt, motsvarar den af Bonde-Ståndet antagns, lärer, på de skäl, här nyss förut vid artikeln Hängslen blifvit anfäfde, oberoende af skiljaktigheten i detta afseende, det af UtskotUjt föreslagna förtullningssättet efter varans uppskattninasvärde böra blifva gällande; Och beträffande sedermera ir/örselstullen, så och då Preste-Ståndet genom antagande af i R:di tull på ett stadgadt varuvärde af 3 R:dr skålpundet bestämt afgiflen i samma förhållande till värdet, som Bonde-Ståndet, eller 33 t procent, tror Utskottet sig böra hemställa till Ridderskapet och A.deln samt Borgare-Ståndet Bevillnings-Utskotlels Memorial, N.-o 3o. 53 att, med frångående af deras med hvarandra öfverensstämmande beslut af 25 procents införselstull å varuvärdet, antaga den tullprocent, Presteoch Bonde-Stånden, lika med Utskottet, ansett böra för artikeln bestämmas, men, i händelse denna inbjudning icke vinner afseende, torde omröstning böra anställas, enligt en så lydande proposition: 60:0. Den, som godkänner Utskottets förslag, att å den bland gjutet jern förekommande rubriken , ”allt annat gjutet arbete ej specificeradt f bör bestämmas 33 R:dr 16 sk. införselstull å hvarje 100 R:dr varuvärde, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer införselstullen att fortfarande utgöra 25 R:dr för varor till 100 R:dr värde. Jern: smidt eller valsadt, Spik samt allt annat Manufacturoch handtverkssmide. Jemte det Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att biträda Kongl. Maj:ts
Således är häl* eil ökad kostnad* som ej lärer af Bo 6* - Den 26 Mars f. m. laget kunna företagas, utan kommer att drabba Staten och det Allmänna, innan en sadan transitohandel kan äga rum. Sedan sägerl man, för att underlätta begreppet 0111 den förmånliga möjligheten af denna handel, oell inleda till förtröstan uppå den, att 4° lästers fartyg kunna gå genom Trollhättan, och att transitohandel kan med 4° lästers fartyg idkas. Vidare tillägger man, att Köpmannen heldre lastar sina varor på 2:ne 4» lästers fartyg, än på ett 80-lästers, för att vinna fördelen af att komma in i Östersjön och undgå farorne af passagen genom Sundet. Jag är ej Sjöman, mine Herrar, men jag saknar ej all bekantskap med Sjömanskap, och jag hemställer till hvilken Sjöman som helst, och i synnerhet till hvarje CoopvaerdieSkeppare, att besvara den frågan, om, då han är på höjden af Götheborg, han heldre går genom Sundet, eller in i en Canal med 60 Slussar, hvaraf kostnaderne säkerligen blifva lika tunga sorn passagen genom Sundet. Man talar om möjligheten att på sex dagar gå från Götheborg till Söderköping; man har sett händelser, då fartyg på 72 timmaf seglat frän Götheborg till Stockholm. Detta är visserligen osäkert, men Sjömannens hopp är vidsträckt, och det gör, att han heldre går den vanliga vägen och håller öppna sjön. Det är sagt, att transito-fårten för sådane större fartyg skulle lättas genom ångfartyg till deras boxerande på insjöarne. Den 26 Mars f. m. 85 Der hafva vi åter ett biträde till Götha Canal. Detta är åter en omständighet, som mäste ligga tillreds, innan den omtalade hastigheten kan vinnas. Förrän ångfartygen ligga der, kan man ej möjligtvis locka in någon att passera sin lid emellan Götheborg och Westergöthland, mången gång sex veckor. Det blir det allmänna, som skall lemna Bolaget medel till dessa ångfartyg; ty det kan nu ej sättas i fråga, att jä alla bidrag skola af Staten bestridas, sedan Rikets Ständer hafva beslutit företaget.
Den 22 Januarii f. m. 107 Utlåtandet ej längesedan börjat afgöras, af egard för Ridderskapet och Adeln och för Friherre Åkerhjelms närmare kännedom af ämnet, afstå från yrkande på föredragning punktvis; och får i det stället begära, att Friherre Åkerhjelms förslag måtte punktvis företagas till afgörande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om, sedan Hr Munck af Rosenschöld nu mera afstått från dess begäran, att Utlåtandet måtte punktvis föredragas, Ridderskapet och Adeln önskade, att detsamma skulle i sin helhet till afgörande framställas. Ropades Ja. Herr Lefre’n, Johan Pehr: Sedan det nu blifvit afgjordt, att Friherre Åkerhjelms förslag skall föredragas, får jag förklara, att jag gillar Friherre Åkerhjelms tankar i ämnet, och önskar att det nya systemet för handeln, en gång vidtaget, måtte lyckas, hvarföre jag icke heller vill eller bör enskildt motsätta mig de åtgärder, som dess vänner anse lämpliga. Jag tviflar på framgången, men önskar att man måtte försöka alla utvägar att lyckas, emedan man allenast på denna väg kan komma till öfvertygelse om dess felaktighet. Jag önskar äfven en bestämning, hvad som menas med resande(så att det icke blir resande lurendrejare, utan resande hederligt folk, som io8 Den 22 Januarii f. m. undantagas från visitation), äfvensom att försäljning inom landet af till införsel förbudne varor ej måtte äga rum. I anledning af Herr Munck af Rosenschölds framställning, att detta icke är ett önskningsmål, får jag nämna, att, enligt 34 §■ Riksdagsordningen 2 Mom. bestämmes målets beskaf u fenhet helt och hållit af ämnetj men icke af de Utskottj som handlagt detsamma. Den fara Herr Munck af Rosenschöld framställt deraf, att ingrepp kan äga rum i enskilde medborgares rättigheter, är ingen, då Regeringen är pligtig alt iakttaga hvad allmänna lagen för dessa rättigheters helgd föreskrifver.
» Ah, » suckade hon, » hvilken njutning det måtte » Skynda dig tillbaka, Margareta skall j u läsa » Tack, » svarade han slutligen och gaf Emil en vara för en man som du att plåga en kvinna högt för oss! » ropade Otto efter henne. blick, som just ej uttryckte tacksamhet. med sin obehagliga närvaro. Se så, helt o m, » Ja, ja, jag kommer strax, » svarade hon och » Dora, » sade Torsten o c h böjde sig litet fram marsch, gå nu in och dansa, jag vill vara i fred. » försvann, sedan hon som hastigast smekt Torsten — hon satt på verandasoffan och han på andra och Inga. Otto suckade och gick. sidan bordet — » Dora, det sitter en spindel öfver ditt hufvud. » Axel Blixt förde fru Helga stadigt öfver tiljorna, » Det är en förskräcklig hetta i dag, » sade Toroch Gösta gick och önskade förgäfves, att en stesten och strök med näsduken öfver pannan, sedan Med ett vildt skrik rusade Dora upp på soffan, arinfläck skulle lägga försåt för dem. han tagit plats bredvid Margareta. stirrade efter spindeln o c h var redo att hoppa Henriette dansade med Torsten, Gina spelade öfver balustraden ner i marken, alldeles förglöm» Tala om något, som jag ej vet, » pustade Emil Kalkonvalsen, och Otto flög som ett yrväder med mande, att de voro en trappa upp. Fanns det och sände ett nytt rökmoln mot höjden, » man Dora från hörn till hörn. något i världen, som kunde skrämma Dora från förintas af dessa solens lillgifvenhetsbevis. » vettet, så var det spindlar. Margareta samtalade lugnt med den unge förTorsten såg hastigt på honom. valtaren Robert von Hertz, Emil stod en bit ifrån » Då skulle du komma med mig ut på egorna, » Henriette fattade tag i hennes arm o c h höll och förargade sig öfver den värma, han tyckte svarade han. henne tillbaka, men Dora såg j u så lustig ut, att hon lade i sin ton och sina blickar. hon kände sig maktlös af skratt. » Gud bevare mig, » suckade Emil och slöt tillUnder dukningen i salen slog man sig ner på intetgjord ögonen.
Jag får derföre för min del afstyrka bifall till de sisla värde talarnes yrkanden i denna del. Hr Ribbing, Arvid: Den, som med noggrannhet genomläser denna ed och ser deraf, huru en taxeringsman skall förbinda sig att påföra hvarje förekommande skattskyldig person den beskattning han bör vidkännas, och som derjemte har hört de discussioner, hvilka inom detta RiksStånd förekommit om denna författning, samt deraf inhemtat, huru olika man här har tolkat de serskilda stadganderna, den, som derjemte erfarit, hvilka skiljaktigheter, som upstått emellan K. KammarR:ns egne ledamöter, om hvad som är det rätta, han skall naturligtvis finna, att denna ed år ganska vådlig. Hvem kan säga ovilkorligen, att han har taxerat rätt och bekräfta det med ed? det lärer väl ingen kunna göra, om han tänker rätt på saken. Om man äfven anser, att bevillnm tilläfventyrs, på grund af den ed taxeringsmännen undergått, blefve något högre uttaxerad, så skulle likaväl den vinst man derigenom kunde göra, vara högst obetydlig, i jemförelse med den förebråelse man måste känna, ifall man samvetsöm! betraktar den frågan, huruvida man aflagt eden rätt eller icke, och då det bör antagas, att till taxeringsman väljas de personer, som hafva mesta förtroendet i orten, så bör man väl icke heller anse edgången såsom något behöfligt band för dem, att handla efter sin öfvertygelse. Det står äfven i Skriften: ”edert tal skall vara ja! ja! nej! nej! hvad derutöfver, det är syndigt.” Man är icke ännu så alldeles' öfverens om, huru dermed sammanstå de talrika edgångar, som från fordna dagar ännu qvarstå i våra lagar. För mången har det till och med utgjort ett ämne för begrundande, huruvida man vill inträda i ett embete, der det åligger alt taga så många eder af personer, som kanske derigenom mången gång komma i en oskyldig sam - Den 27 Maj e. m. 405 vetsångest, huruvida de hafva upfyllt dessa eder, som man ålagt dem.
Brukar någon, i afsigt som förut sagd är, allmän eller enskild handling, den han vet falsk vara; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort. 7 §. Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, å papper, vara, mått, vigt eller annat, som med Statens eller andra allmänna stämplar eller märken tecknas, falskeligen dylika stämplar eller märken anbringar; eller förfalskar eller missbrukar stämpling eller märkning, som rätteligen gjord är; eller förfalskar det, som i behörig ordning blifvit stämpladt eller märkt; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. Ar ej bruk gjordt af det förfalskade; ma tiden för straffarbetet nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. Har man, i fall som sist sagdt är, af » egen drift förstört det förfalskade eller genom vidtagna åtgärder förebyggt all skadlig verkan deraf; vare från ansvar fri. 8 §. Har någon, med vetskap om sådan förfalskning, som i 7 § sägs, i bedräglig afsigt det förfalskade begagnat; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort. 9 §. Hvad i 2, 3, 6, 7 och 8 §§ är stadgadt äge ock tillämplighet vid förfalskning eller missbruk af Norska allmänna handlingar, stämplar eller märken. 72 10 §. I fråga om förfalskning af handling, som utfärdas af offentlig Myndighet i annan Stat, än nu sagd är, eller bruk af sådan veterlig falsk handling; vare lag, sorni 4, 5 eller 6 § skils. 11 §. Rifver, flyttar eller vrider man, i bedrägligt uppsåt, rå och rör eller annat gränsemärke, eller märke, som till betecknande af bestämd vattenhöjd satt är; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Samma lag vare om den, som sådant märke falskeligen sätter. 12 §. Eftergör någon guldeller silfvermynt, som inom eller utom Riket gångbart är; dömes till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. Varder kopparmynt eftergjordt; då skall till straffarbete från och med sex månader till och med två år dömas.
Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit af E. K. M:t i nåder föreslaget, hafva Rikets Ständer funnit skäligt i sfi måtto instämma deri, att Rikets Ständer för sin del beslutat: l:o att ljuspenningarne för tjenstemän och betjening, som ega lön på stat, må tills vidare och fortfarande såsom hitintills utgå; viljande Rikets Ständer, då fråga om ny lönereglering för något embetsverk förekommer, tillse, huruvida ej ljuspenningarne kunna under lönen inbegripas; 2:o att ljuspenningarne för extraordinarie tjenstemän och betjening upphöra att tilldelas andra än dem, hvilka redan deraf kommit i åtnjutande och hvilka fortfarande genom sin flit och tjenstgöring kunna dertill anses berättigade; 3:o att Rikets Ständer till E. K. M:t öfverlemna att, i den mån, som de till ljuspenningar hittills utgående medel, till följd af stadgandet uti näst föregående punkt, blifva disponible, låta anslå härigenom beredda tillgångar till gratifikationer åt sådane lönlöse tjenstemän, som utmärkt sig för flit och skicklighet, ådagalagd genom tjenstgöring vid något af de uti E. K. M:ts högstberörde nådiga proposition till denna förändring föreslag ne embetsverk, och hvartill icke räknas tullverket, postverket eller styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket; kunnande jemväl extraordinarie vaktbetjening, då behofvet så kräfver, af dessa medel erhålla någon gratification; samt 4:o att Riksens Ständer medgifva, det sammanlagdt 10,000 R:dr, motsvarande ungefärligen det belopp, som för närvarande i ljuspenningar årligen utgår till extraordinarie tjenstemän och betjening vid de till förändring i detta hänseende föreslagne embetsverk, må hädanefter årligen fa användas tili ifrågavarande gratifikationsmedel, ljuspenningarne åt nuvarande extraordinarierne dock under denna summa inbegripne, så länge något i detta afseende utgår.