Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan nemligen vid 1840 och 1841 årens Riksdag Rikets Ständer, uppå E. K. M:ts derom aflåtna Nådiga Proposition, funnit skäligt bevilja ett årligt anslag till Kathedral-skolan i Lund, hvarigenom skolans behof af den helgonskyld, 1,047 tunnor korn, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, borde af Klockarnes i Lunds Stift heigonskvlds-säd indragas och lill berörda skola användas, komme att upphöra, äfvensom Rikets Ständer beslutat, att de församlingar, af hvilkas helgonskylds-korn påräknats bidrag till nämnda skola, borde, så vidt de förbundo sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne använda samma bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf; så hade, i anledning af hos Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer gjord anmärkning, alt den rättvisa, som sålunda kommit de församlingar till godo, från hvilka ifrågavarande spanmåls-belopp skulle hafva utgått, icke sträckt sig till de församlingar inom Stiftet, som voro belägna inom två mil från städerna och ännu måste betala sin helgonskyld till städernas skolor, Rikets Ständer, som ansågo billigt, att jemväl dessa landtförsamiingar finge åtnjuta enahanda förmån, som de förra blifvit med - 120 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.' Skrifvelse, N:o 74. gifven, i underdånighet anhållit, det E. K. M:t täcktes, efter anställd undersökning dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds Stift varande städers skolor ännu ätnjöto helgonskylds-korn, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utginge, låta vid nästpåföljde Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Proposition i ämnet, som E. K. M:t kunde finna af omständigheterne påkallad. Häraf föranleddes E. K. M:ts Nådiga åtgärd att låta i sådant ändamål höra ej mindre Konsistorium i Lunds Stift, jemte E. K.
I afseende på föreläggandet för gode män eiler socknenämnd att föra förteckning och deraf lemna del åt domaren elier Rättens ordförande, så lära de gode män, 1 som vilja med nit fullgöra sill ifrågavarande vigtiga uppdrag, icke underlåta alt, för egen lättnad och reda, uppställa en sä beskaffad förteckning, hvadan det endast för de försumlige elier mindre ordentlige blefve en, under sådana förhållanden, högst nödig tillökning i deras göromål. Resväret för gode män eller socknenämnd att insända ett exemplar af denna förteckning öfver granskade förmyndareräkningar är jemförelsevis så obetydligt, emot det derigenom öfverflödigt hiifna besväret för en mängd aflägse boende förmyndare att lemna hvar sitt summariska utdrag, alt någon tvekan alt antaga det föreslagna i stället för det nu gällande, ej borde förutsättas, äfven om man icke tager i beräkning den ofantliga lättnad, som beredes domaren, om han, i stället för att jemföra sin förteckning med mångfaldiga och efter olika metoder uppsatta summariska utdrag, 54 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 40. finge endast från hvarje god man eller socknenämnd förteckningar, hvilka alla ganska väl kunde upprättas efter ett formulär. En annan omständighet, som ensam borde vara tillräcklig för antagande af mitt förslag, är den, att man hört domare yttra starkt benägenhet att, emot lösen, gifva förmyndare bevis öfver emottagande! af summariska utdraget och att det. til! och med redan inträffat, att sådana bevis blifvit utfärdade och lösta. Ehuru jag ingalunda anser domaren vara i sin goda rätt till denna lösen, utom då beviset begäres, så, med den kännedom jag har om förhållandena på landet, drager jag icke mycket i tvifvelsmål, att det snart blir en allmän praxis alt utfärda sådana. Som förmyndaren ej kan hafva skyldighet hvarken alt aflemna summariska sammandrag eller lösa bevis utan ersättning af den omyndiges medel, så kan den händelsen inträffa, ifall dessa äro små, hvilket oftast är förhållandet, alt deras förvaltning helt och hållet medtager dem, om den icke verkställes med alirastörsta sparsamhet.
Räntan för omförmälda förskrifning, äfvensom dé, genom utlåning af denna röntas årliga belopp, ytterligare uppkommande 1 änlemedel, förblifva under direktionens vård och förvaltning, intilldess en viss betydligare summa såmedelst blifvit bildad, och hvilken summa tills vidare bestämmes till ett belopp af högst 6,000 r:dr; hvarefter direktionen skall för densamma till Riksgälds-kontoret aflemna sådana laneoch säkei hets-handlingar, sorn öfverensstämma med det reglemente för dessa medels utlåning, hvilket Kongl. Maj:t, eller dertill af Direktionen afgifvet underdånigt förslags lärer täckas i nåder fastställa och utfärda. 8- Slalts-VUkollets Memorial, Pho 259. 2:0 De för dessa lånehandlingar inflytande ränte-medel må äfvenledes af direktionen uppbäras och förvaltas, intilldess, genom desamma och de i förestående moment omförraälda räntor, den deruti bestämda summa uppkommit. 3:o Dessutom må de smärre kontanta tillskotter, som direktionenenligt den till Riksgälds-kontoret ingifna plan för reparationsfondens bildande, å bolagets vägnar, erbjudit, genom direktionen förvaltas och göras fruktbärande, likasom de öfverskotter, hvilka komma att återstå, efter det lånehandiingar till de i planen beräknade belopp blifvit, vid deruti bestämda tider, till Riksgälds-kontoret aflemnade. 4:r Direktionen skall deremot vara Riksgälds-kontoret ansvarig, att den för hvarje år upplupna räntan å ej mindre ofvannämnde förskrifning, än då samlade ränteoch tillskottsmedel, varder vid årets slut, för reparations-fondens räkning, fruktbärande, efter en tillsvidare till 5 procent bestämd räntefot; så att fonden, under loppet af hvarje år, tillvexer med en summa, motsvarande fem procent å fondens ursprungliga belopp och den vid samma års början befintliga räntebehållning 5:o
Banko-diskont-direklionen, hvars utlåtande öfver denna ansökning blifvit infordrad!, har upplyst, alt sökanden häftar i betalnings-skyldigbet lill Banko-diskontverket dels lör ett af Bokhållaren C, Morén, under JVs 14,867 mot borgen af sökanden och Löjtnanten G. E Morén upptaget och den 15 Mars 1851 tiil betalning förfallet lån å 400 R:dr och dels för ett af bemälde Löjtnant, under JVs 15,621 upptaget och dea 19 i nämnde månad och år förfallet lån, stort 420 R.dr, för hvilket sökanden och Bokhållaren Morén ingått borgen; att, sedan, kort efter förfallotiden, 100 R:dr blifvit å det förstnämnda lånet inbetaide, Bokhållaren Morén gjort konkurs, hvartill äfven Löjtnanten Morén och sökanden, efter mot dem framställda lagsökningsoch bysätlnings-påståenden, blifvit nödsakade; att Löjtnant Moréns konkursmassa, hvari slutredovisning erhållits, lemna! såsom utdelning å det förra lånet 6 R:dr 52 sk. 6 r:st och å det sednare 20 R:dr 18 sk., derefter han allidit och urarfva-förmån hans sterbhus-delegare beviljats, hvarvid de eflerlemnade tiilgångarne icke ens varit tillräckliga att betacka begrafnings-kostnaderne; att enär Bokhållaren Moréns konkursmassa icke gifvit någon utdelning åt oprioriterade borgenärer, lian, på grund af konkurs-domen, blifvit sökt, men att säker upplysning om hans nuvarande vistelseort ej kunnat erhållas; alt sökanden af sin pension, 800 R:dr Banko, afstå 11 hälften till sina borgenärer, hvilken tillgång, jemte öfrige från hans Banko-Ulslcollels Ullålande M SO. 3 konkursmassa influtna medel, lemnat
I anledning af väckt motion, angående förbättrade anstalter uti Landsorterne för invexling af förslitne Bancooch Riksgäldssedlar. I anledning af väckt fråga om allmänt understöd till reparation å Calmare Domkyrka. I anledning af väckt fråga om ökade årliga arfvode» så väl för Herrar Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoret, som ock för Directeurerne vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö, samt För BancoOmbuden och Öfrige Tjenstemän vid dessa LåneContoir. 4 5o Den 21 September f. rn. Af den ia dennes: N:o i/p I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens den 2 och 10 sistlidne Junii under N:ris 1, 2, 3, 4 oc^ 5 allåtnc Betänkanden, angående: N:o 1 Bestämmande af BancoSedelns silfvervärde; N:o 2 Nödige ansedde provisoriska åtgärder, innan Silfverutvexlingen kan företagas; NT:o 3 Bankens förhållande till Staten, jemte hufvudgrunden för dess Lånerörelse; Nro 4 Nödvändigheten af en förbättrad Lagstiftning för Banken; och N:o 5 Några lämpliga ansedda stadganden för framtiden, i afseende på så väl första Enheten som underafdelningar af det metalliska myntet i silfver; af hvilka Betänkanden N:o 1 allenast från Borgare och BondeStånden, men alla de öfrige från samtelige RiksSlånden, återremitterats. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den 11 September e. m. 5t Måndagen den 2 i Sept. 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Grefve Posse> Arvid: Då det af StatsUtskottet afgifne så kallade princip-hetänkandet eller företalet till de följande Betänkanderne angående
I sednare fallet är det mer än sannolikt, alt Rikets Ständer hänskjutit frågan till domstols afgörande, då frågan gällde tolkning af upprättade kontrakter, hvarmed Rikets Ständer ej gerna kunnat taga omedelbar befattning. I begge fallen bade således en tidsutdrägt af 3 å 4 år kommit att ega rum, innan frågan hunnit genomgå alla domstols-instanserna, och under den tiden hade den år 1846 beslutade nya beklädnads-staten ej kunnat träda i verket, och i följd deraf den derigenom uppkomna besparingen af 10,000 r:dr årligen ej kommit statsverket till godo. Således skulle statsverket slutligen gått miste om 30 å 40,000 r:dr för att i lyckligaste fall afvinna sqvadrons-cheferne den s. k. förskotts-summan 32,227 xvdr 29 sk. 8 rrst. Detta hade, efter mitt begrepp, ej varit att bevaka ”rikets sannskyldiga nytta.” Emot den af Utskottet i Örte punkten af detta betänkande beslutade anmärkning får jag mig reservera. — Ehuru föredraganden och chefen för finans-departementet tillstyrkt ett högre ersättningsbelopp för norrska korvetten Örns deltagande i 1837 års sjö-expedition till handelns skyddande, än hvad konvoy-kommisariatet tillstyrkt i afseende på kostnaden för både Svenska och Norrska flottan, som i expeditionen deltagit, har jag ej kun - Konsiitutions-Ulskollets Memorial, N:o 4. 33 nal biträda denna anmärkning, emedan något beslut, i enlighet med berörda tillstyrkande, af Kungl. Maj:t icke blifvit faltadt, ej heller några medel i följd deraf till norrska stats-verket utgått; och då föredraganden Herr Stats-rådet Fåhreeus redan lemnat statsråds-embelet, har jag ansett anmärkning efter 107 § R. F. i denna fråga icke bordt eg-a ruin. 1 afseende å båda dessa reservationer instämde J. J. Butberg från Norrbottens län, och i sednare punkten f. d. talmannen Anders Eriksson från Örebro län, med tillägg, att lian, såsom frånvarande i grund af permission, icke deltagit i beslutet rörande de öfriga anmärkningspunkterna”.
UlskoLtet anser visserligen, lika med Revisorerne, så beskaffade anticipationer strida emot en god ordning i förvaltningen; men då likväl härvid förekommer, att den vid 1837 års slut å ifrågavarande anslag befintliga brist blifvit vid nästpåföljande års statsreglering fylld, utan öfverskridande af den för år i838 i Riks-Staten fastställde anslagssumma, tror Utskottet sig ega skäl tillstyrka, att anmärkningen må förfalla. Anslaget för Exercitie-Squadronerne. § l9u (Rev. Så väl 1837 som 1839 årens Revisorer hafva fäslat uppmärksamhet dervid, att ifrågavarande anslag åren 1834—1837 funnits till beloppet öfverskridet. Utskottet kan visserligen icke godkänna det förfarande, hvarigenom denna fond, hvars enda tillgång utgjorts af århgt utaf Rikets Ständer till bestämdt belopp uppfördt anslag, i följd af dess öfverskridande, blifvit försatt i skuld medelst upplåningar, utan anvisning på godtgörelse af andre Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 76. 75 inom 3:dje Hufvud-Tileln disponible medel; som emedlertid Utskottet, i dess afgifne utlåtande angående reglering af 3:dje Hufvudlitelns utgifter, i fråga om anslag för Arméens vapenöfningar, meddelat sådant förslag, hvarigenom det anmärkte förhållandet för framtiden förekommes, hemställer Utskottet, alt förenämnde anmärkning må lemnäs utan vidare åtgärd. Kongl. Krigs-Academien. § *92' (Pag. io5. Beträffande de anmärkningar, som af Revisorerne blifvit framställde vid Kongl. Krigs-Academiens räkenskaper, har Utskottet funnit nöjaktig förklaring meddelad af Academiens Guvernörs-Embete, och får Utskottet följaktligen hemställa, alt berörde anmärkningar må förfalla. Extra Anslagen till Försvars-Verkets ist undsättande. § >93.
I följd häraf och då det för öfrigt mäste vara med klok beräkning öfverensstämmande, att den kraft, som toges i anspråk för åstadkommande 4 Stats-Utskottels Utlåtande M 86. af ifrågavarande, särdeles för vårt vidsträckta och i allmänhet mera glest befolkade land storartade och dyrbara kommunikationsmedel, icke, utöfver hvad arbetets lämpliga fördelning gör nödigt, splittras på samtidig anläggning af flera skiljda jernvägar, hvilket måste leda till fördröjande af hvarje särskild banas slutliga fullbordan, ansåge Kongl. Maj:t arbetenas oafbrulna fortsättande å omförmälde tvänne stambanor vara ur alla synpunkter företrädesvis angeläget. Således, fastän Kongl. Majit lifligt erkände det påtagliga behofvel och den stora vigten af en jernvägsförbindelses snara tillvägabringande från hufvudstaden till de norr om Mälaren belägna orterna, och från Arvika, dit segelled finnes, till Norska gränsen, äfvensom det särdeles gagn de af Undersöknings-kommittéen förordade bibanorna från Borås till vestra stambanan och från Kristianstad till den södra skulle medföra för dessa starkt befolkade trakter ej mindre än för trafiken å stambanorna; dock som den summa af 25,000.000 R:dr, som Kongl. Majit, med fästadt afseende, ä ena sidan, på Statsverkets tillstånd, och, å den andra, på de stora fördelarna för riket att, så snart omständigheterna medgifva, komma i åtnjutande af ifrågavarande mägtiga medel till utveckling och förkofran, enligt nådig Proposition af samma dag, den 17 November sistlidet år, pröfvat böra till jernvägar afses, vore för ett ändamålsenligt, fortskvndande af de redan påbörjade stamhane-anläggningarne emellan Stockholm och Göteborg — med hvilken, enligt Kongl Maj:ts åsigt, en sammanbin inings-bana från Hallsberg till Orebro borde ställas i oskiljaktigt samband, — samt emellan Malmö och Falköping erforderlig, funne Kongl. Maj:t
Departements-chefen anmält att, enligt af honom infordrad och sedermera ingången upplysning, antalet af de får, som vid Statens schäferier för närvarande finnas underbållne, utgjorde omkring 700, deraf 44 baggar, till ett för alla djuren sammanräknadt värde af omkring 10,000 R:dr, hade Stats-Rådet, som, lika med Landtbruks-akademien, ansett bibehållandet såsom en Statens tillhörighet af de nuvarande hos enskilde personer utsatta schäferierna icke vara ändamålsenligt, men likväl funnit det böra tagas under öfvervägande, huruvida icke vid hvartdera af rikets bägge Landtbruks-institut borde finnas en uppsättning får af god race, hvilken på Statens bekostnad lämpligen kunde anskaffas, tillstyrkt en framställning till Rikets Ständer, att de, jemte medgifvande af försäljning utaf de nu bildade schäferierna, antingen på föreslaget sätt eller vid offentliga auktioner, och köpeskillingens användande till införskaffande af nya djur utaf racer, som tillvunnit sig större förtroende, måtte till bidrag vid inköpen, hvilka till en början ansågos böra ske i mindre omfattning, anvisa årligen 2,000 Riksdaler för instundande statsregleringsperiod. Enligt hvad sedermera blifvit Utskottet genom promemoria från Departementschefen meddeladt, hade Departements-chefens i ämnet uttalade åsigt, hvilken icke kommit att fullständigt i Statsråds-protokollet inflyta, varit att genom försäljning, af de införskrifna djuren antingen på auktion eller i annan ordning, emot köpeskillingar att på en gäng betalas, en hastigare omsättning skulle blifva möjlig. Ett större antal kreatur borde derigenom årligen kunna intagas, äfven med ett mindre årstillskott. Uti en hos Ridderskapet oell Adelö väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion (JV2 185), har Grefve Mörner, C. G. D, enär det af Kongl. Majit såsom bidrag till införskaffande af utländska får af utmärktare racer äskade anslag of 2,000
Medaljer och jettoner hade blifvit präglade: af guld, till ett värde af 600 Dukater. « silfver, « « 5,125 R:dr 56 öre. « koppar och myntmetall, till ett värde af 35 « 43 « Hela beloppet af från Mynt-verket utlemnade, myntade samt till medaljer och jettoner präglade, metaller hade uppgått till värde i Penningeutgifterna vid Mynt-verket för utmyntningen, inköp af materialier, underhåll och reparationer af Mynt-verkets hus, maskiner, onera m. m. hade under revisionsåret utgjort 62,265 R:dr 97 öre Rrnt. Under år 1861 hade å Mynt-verkets tomt några nybyggnadsarbeten icke varit af nöden; och för husens vederbörliga underhåll behöfliga reparationer hade af verkets egna arbetare blifvit verkställda. Under förmälan, hurusom den år 1858 efter Otver-direktörens konstruktion uppförda nya smältugn, i hvilken smältdeglar af jern med ved till brännmaterial skulle, i silfver koppar och myntmetall guld, 38,208 Dukater, å 8: 35, Riksmynt. 319,036: 80. 1,020,759: 16. 47,929: 63. Summa R:mt R:dr 1,387,725: 59. — 31 — stället för den gamla smältningsmethoden nied grafitdeglar och träkol, användas, först under revisionsåret varit i gång, redogör terättelsen för den nya methodens företräden framför den äldre, bestående dels i minskad degelkostnad och brännmateriel, dels ock i minskad silfverförlust vid smältningarne. Dess räkenskaper, hvilka innefatta redovisning dels för kontrollstämpel-afgiften, såväl i hufvudstaden som landsorterna, dels för det å riksstatens 7:de hufvudtitel uppförda förslagsanslag till omkostnader för nämnde verk, öro i Kongl. Kammar-rätten graqskade utan anmärkning, och hafva ej heller från Revisorernes sida föranledt till nå gon erinran. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: a) Kontrollstänipel-iiiedei.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 25 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande anmälan, att GeneralMajoren, Landshöfdingen öfver Södermanlands Län, m. m., Gustaf Abraham Peyron, fullgjort alla de för Introductions erhållande föreskrifne praestanda, hvilka efter behörig granskning äro vordne af Riddarhus-Directionen godkände; fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att Introduction å Riddarhuset under N:o 23o3 bland Riddersoch Adelsmän Landshöfdingen Peyron meddela. Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos RiddarhusUtskottets den 25 sistlidne November aflåtne, samt den 28 derpåföljde November e. m. på bordet lagde, aine Memorial: ilo Om tillstånd för Tidnings-utgifvare eller andra personer utom Ståndet, att af Ridderskapet och Adelns justerade Protocoller erhålla del; Den 4 December f. tu. i65 T.o Angående förslag huru tryckningen af Ridderskapets och Adelns protocoller må lämpligast och med största skyndsamhet under innevarande Riksdag kunna verkställas. Ut Supra. S. D. Remitterades till StatsUt skottet: 1:0 Kongl. Maj:ts den ip sistlidue November aflåtne, samt den 28 i samma månad f. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående fördelningen af de, genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad Liqvidations-Convention, influtne medel. 2:0 Kongl. Majrts den rp sistlidne November afgifne, samt den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om upplåtande af tvenne tunnland jord på lotten N:o 8 af Eskilstuna KungsLadugårds ägor, till inrättande afen ny begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Landsförsamlingar. 3:o Kongl.
Tvärtom tror jag att, ehuru tungan af den närvarande spannmålspraestationen nu år i friskare minne, ån de mångfalldiga olägenheter, Rusthållarne fingo vidkännas i och för retnonteringar den tid Regementet var Cavallerie, pluraliteten af dem likväl, om de vid allmänt sammanträde blefvo i ämnet hörde, skulle förklara sig för beståndet af det sätt, på hvilket detta onus nu utgöres. Deremot har jag hört den önskan yttras, att vacanceafgiften måtte, annor - Den 5 Martii, lunda ån nu sker, varda indeld, så att till exempel, de orter, som icke producera både Råg och Korn, måtte få utgöra sin afgift i ettdera af dessa sädesslag. För Öfrigt och hvad beklädnaden angår, förenar jag mig i allo med hvad Herr Tham anfört. Herr Grefven och Landt Mars kalken förklarade, att den nu uppkomna discussionen innefattade ett annat ämne ån det, som för når_ varande vore föremål för Ridderskapets och Adelns pröfning, samt hemställde, om icke så vål Herr Anckorsvårds ofvannåmnde Memorial, som de af åtskilige Ledamöter rörande samma ämne afgifne yttranden, kunde till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten remitteras. Bifölls. Föredrogs å nyo Kongl. Maj.ts den 24 sistlidne Febr, f. m. på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående Kronoskogarne i Riket. Herr von Hartmansdorff, Augujt: Vid detta tillfälle, och innan den förevarande Kongl, propositionen till vederbörligt Utskott remitteras, anhåller jag att få fästa Höglo!]. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på sättet huru det tillgått med andra dylika Kronans tillhörigheter, hvarom Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag beslöto, att de till skatte borde försäljas. 25 §, i 1818 års Riksdagsbeslut lyder i i56 Den 5 Martii, afseende derå:
Jag medger, att det yttre lifvets håfvor finnas rikligare för vår tids människor, än någonsin förr — ehuru det fortfarande är rätt illa bestäldt med deras fördelning. Jag " medger ock, att den s. k. bildningen är både högre och allmännare i vår tid, än förut. Och jag vill ej alldeles förneka Per Tryggs påståenden om den sanna kristendomens välde i våra dagar. Men ändå är det få tidehvarf, hvilkas fysiognomi i det hela för mitt öga ter sig så tröstlös, som nutidens. Det är ett drag som fattas i denna tids anlete, ett drag, som annars kan försköna den klumpigaste ansiktsbildning. För att åskådliggöra hvad jag menar, skall jag gripa till ett enskildt exempel. Per Trygg nämnde på ett ställe i sin uppsats Pontus Wikners namn. Den mannen hade just det draget starkt utprägladt i sitt anlete. Han var alis icke någon vacker karl; hans hållning var svag, hans ansiktsdrag voro oregelbundna och med något skrumpet i det hela, hans ögon små och med ett egendomligt slocknadt uttryck. Men ändå — det var något visst outsägligt, som gjorde hans fysiognomi idealisk på sitt sätt — ett drag af idealtro och ideallängtan, som vemodigt krökte hans läpp och som skämtsamt plirade i vecken vid hans öga. Det är det ideal-draget, som jag saknar i vår tids allmänna uppsyn * Det förefaller som om mänskligheten åldrats, så att den förlorat den grad af ungdomlig sangvinism, hvarförutan lynnet får en senil prägel. Man hoppas och tror, man längtar och svärmar långt mindre i våra dagar, än kanske någonsin förr. Däraf en trötthet, en slapphet, som sannerligen äro af ondo. Till och med den unge är i våra dagar gammal, lillgammal. Det sorts förnuft, som med rätta betecknats med det nedsättande namnet » snusförnuft », spelar i våra dagar en allt för stor roll. Det kallas ofta » praktisk klokhet », men det är — brist på ideal lyftning. Denna prosa i lynnet märkes hos vår akademiska ungdom, hos dem, som dock ännu så stolt älska att kalla sig » ljusets riddarvakt ». Hvar finnes bland