Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min erfarenhet sträcker sig icke så långt, att jag minnes den tid, då redbart mynt fanns i rörelsen, och jag kan således icke döma om ställningen då; men jag inser likväl, att dess försvinnande ur rörelsen endast medelbarligen verkat till nöden, i så måtto, att derigenom berfidts möjligheten för de våldsamma brytningar i värt penningeverk, som närmast verkat nöden. Om BancoSedelns vanvärde derigenom vore bevisadt, att den icke efter sitt innehåll inlöses med silfver, kunde detta vanvärde icke motsägas, men i allt annat fall anser jag uppgiften derom för ett misstag. Då Bankens utelöpaode Sedelstock säges utgöra 30 millioner och dess fond" i Silfver 5 milhoner Specie, och Den 17 .4pri t /.■ nu 5i5 denna senare aldrig blifvit genom olagliga tillgrepp minskad, måste man antaga, livad också Comitéen antagit, att åtminstone 25 millioner i sedlar blifvit utgifne, utan att motsvarande valuta i silfver blifvit i Banken insatt. De hafva således aldrig ägt och aldrig bordt äga högre värde än efter den courä, som var gällande, då de utgäfvos, och om jemnfö. reisen derefter sker, tror jag, att de någorlun. da bibehållit sitt värde, eller att jnnehafvaren i detta afseende icke förlorat. Om man betragtar BancoSedeln i dess förhållande till blott inhemske värden, har den snarare stigit än fallit3 men om äfven BancoSedeln, i dessa förhållanden betragtad, skulle förlorat något af sitt värde, är denna förlust rikligen ersattt genoin qvantiteten af Bancosedlar eller enskildas derpå lydande skuldförbindelser, hvilken ännu mera skall ökas, då den gäldbundne jordbrukaren icke betalar räntan utaf afkastning, utan med minskning af sin capitalförmögenhet. Den tid är icke aflägsen, då Fastighetsmassan i Sverige troligen icke var intecknad för knappt sjettedelen af det belopp, som nu, men dess värde i otvungen handel åtminstone uppgick till hälften emot nu.
Ehuru Utskotten anse detta, af flera ledamöter inom Preste-ståndet biträdda, förslag förtjena serdeles uppmärksamhet, hafva dock Utskotten, enär den af Doktor Sandberg vid Riksdagens början väckta, i Utskottens Betänkande N:o 1 kortliden omförmälda, motion i samma syftning icke. hos något Riksstånd vunnit bifall, ansett sig ej böra nu tillstyrka antagandet af ifrågavarande förslag. Slockholm den 8 Juli 1851. Bih. till B. Besv. och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:n 3. Reservationer: af Grefve Gyldenstolpe, A. G. ”Emot de sammansatta Utskottens beslut, att i en enda klass sammanföra och beskatta all bränvinsbränning, sorn med anga bedrifves, får jag mig reservera. Genom denna åtgärd har den skatt, som hittills drabbat sådan sammansatt redskap, som lill 5:te klassen i nu gällande förordning skall hänföras, och hvilken skatt genom sitt höga belopp lyckats att förhindra dylik redskaps användande samt dymedelst afvända en ökad (lod af bränvin, blifvit nedsatt till hälften, så alt en 10 kannors panna, som hiltills varit påförd i skatt 480 R:dr, skulle framdeles erlägga blott 240 Hulr, en 30 kannors panna, nu påförd 1,440 Hulr blott 720 Hulr, cn 00 kannors panna, nu åsatt 2,880 R:dr, blott 1,440 Rulr och en 90 kannors panna, nu beskattad med 4,320 Hulr, en dast 2,160 Rulr. Denna så högst betydliga uppmuntran ät den redan visserligen icke vanlottade fabriksbränvinsbränningen, anser jag skulle hafva lill följd en ökad bränvinstillverkning och en minskad statsinkomst.
Jag röstar obetingadt ja. Frih. Gripenstedt, Johan August: Då jag icke tilltror mig kunna hvarken anföra någonting egentligen nytt. eller med mera kraft och klarhet utveckla hvad som redan i tal och skrift blifvit yttradt i denna vigtiga angelägenhet, och då mina åsigter i detta afseende redan förut äro väl bekanta, så kunde det måhända synas öfverflödigt, att jag nu uppträder. Men det finnes för mig, förutom den känsla af pligt och ansvar, som säkerligen delas af hvar och en här närvarande, jemväl några personliga anledningar, som ingifva mig den önskan, att i denna allvarliga stund äfven få yttra några ord. Jag erinrar mig ännu lifligt då jag för mer än 25 år sedan, d. v. s. ett fjerdedels århundrade tillbaka, för första gången inträdde på detta rum, der jag sedermera så ofta vågat höja min röst och der jag nu talar inför R. o. Ad. Ett bland de ämnen, sorn då först mötte mig, var denna samma fråga om representationssättets ombildning, hvilken nu är under behandling; och, fastän ung, rönte jag då förtroendet att mot slutet af Riksdagen blifva medlem af Konst.-Utsk:t. Grunderna lör det representationsförslag, som då framlades, kunde jag för min del ej gilla; men jag ansåg mig likväl böra bidraga dertill, att förslaget måtte blifva hvilande till den nästföljande riksdagen, emedan jag trodde, att representationsfrågan var ett ämne, på hvilket nationens uppmärksamhet borde rigtas och som behöfde komma till mognad i den allmänna öfvertygelsen. Då sedermera, för snart 18 år sedan, jag oförmodadt kallades att intaga en plats i Konungens Råd, var den första vigtiga åtgärd, hvari jag hade alt deltaga, framläggandet af det då utaf Konungen beslutna förslaget till representationens ombildning. Och nu, då jag troligen står nära gränsen för min offentliga verksamhet, åtminstone i visst afseende, är det åter samma fråga, som sysselsätter mig och som ännu en gång — jag hoppas den sista — står på dagordningen. Under hela denna tid hafva alltid tvenne tankar stått klart för mig och hos mig bildat en fast öfvertygelse.
– Här har du att tiga och lyda, – svarade korporalen och ställde honom genast i ledet som flygelman för att mönstras. När korporalen då grep honom i armen, kände han att senorna voro mjuka och att den storväxta rekryten utan kraft vacklade för hans tag. – Den hade vi hellre varit förutan! – betygade korporalen. – Det är mört och mjukt alltihop på den karlen! En novemberdag gjorde några troppafdelningar halt i ett bergspass, och fast klockan endast visade på tre, rådde skymning. Brunsvedd af steppens sol och ännu med en turkisk tobakspung vid bröstet betraktade undrande mången åldrad officer det vinterrike, i hvars skogiga obygder hären nu tågade in mot nya äfventyr. Fångade buskskyttar förtäljde vilda sägner om troll och huldreskrik, och manligt högväxta kvinnor med lingult hår kommo om nätterna till lägerbålet och nedhöggo uttröttade och sofvande svenskar med sin yxa. Det snöade, och lågt nere från klyftan kastade solen ett gult sken öfver fjällväggens marskog och hängande klippstycken. Det var en här af bleka femtonåringar, af halfvuxna barn, som vid sina vapen stod i drifvan. De små västgötarna med hvassa näsor och snurrande ögon hviskade till hvarann: – Konungen lärer säga, att vilja vi inte svälta, så få vi grafva födan ur de norska bergen ... – Så få vi väl grafva då, – svarade småländingarna långdraget och klagande. Dalkarlar och bohusläningar stödde sig mulna öfver muskötpiporna, men Södermanlands bataljoner begynte knota. Då höll öfverste Rutger Fuchs in sin häst och stannade framför fronten. Hans ena fot satt snedt i stigbygeln, ty vid Gadebusch, där han bars från slagfältet, hade han fått benet krossadt af en kula. – Hut, sörmländingar! – ropade han på sitt skånska mål. – Få ni inte sofvel till kronans kaka, ni smörpiltar, genast börja ni knorra.
Majit i högstberörda proposition behagat i nåder föreslå. Stockholm den 17 Juli 1857. Auk. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1857, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående godtgörelse lill indelningshafvare för sådana grundräntor, sorn till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas. (I. A.) Uti högstberörda, den 30 Oktober nästhdet år till Rikets Ständer aflåtna, proposition, har Kongl. Majit i nåder erinrat, hurusom, i sammanhang med en af Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 19 Juli 1854, framställd anhållan, att, sedan den om förändradt beskattningssätt för mjöloch sågqvarnar väckta fråga blifvit genom vederbörande embetsverk fullständigt utredd, Kongl. Majit täcktes vid en kommande riksdag i nåder aflåta proposition dels om skattlagde eller skattläggning underkastade sågoch tullmjölqvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbytande emot bevillning, dels om vederlag af Stats-verket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, Rikets Ständer uti berörde underdåniga skrifvelse jemväl yttrat den önskan, att, då billigheten fordrade, men författningarne uttryckligen medgåfve befrielse från grundränta för sådana qvarnoch sågverk, som mäste nedläggas, genom allmän författning måtte, intilldess qvarnräntornas uppnörande kunde tillvägabringas, varda i nåder stadgadt, att nedlagda sågoch mjölqvarnar, derest grundräntan derå icke är uti hemmansränta inbegripen eller till visst ändamål 4 Stals-U[skottets Utlåtande JYs 89. anvisad och så framt, vid undersökning på stället af vederbörlig
Att de till depötens kassajournaler hörande verifikationer, hvilka förenas med verifikationerna till stationens kassaräkning i den ordning nämnde journaler deri ingå, i följd häraf få andra folienummer än dem, hvarunder de äro upptagne i depötens kassajournaler, är naturligt; och förklaras härigenom den af Revisorerne anmärkta omständighet, att de i sistnämnda journaler upptagna folier icke hänvisa till motsvarande folier i verifikationsböckerna. Stockholm af Kongl. Flottans Stations-befälhafvares kansli den 16 December 1861. JOII. LILLIEHÖÖK. C, A. Sundin, — 315 — Kongl. Fångvårds-styrelsens underdåniga utlåtande, angående en af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid fångv&rds-räkenskapen för år 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Genom nådig remiss den 14 nästlidne November har Eders Kongl. Majit behagat infordra Fångvårds-styrelsens underdåniga utlåtande öfver mcddeladt transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 14 nästförutgångne Oktober afgifna berättelse angående granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, af hvilket transsumt inhemtas, att, sedan vid en föregående statsrevision heinstäldt blifvit, att vid fångvårds-räkenskapen måtte fogas afskriften af sådane protokoll, deruti redogörelse meddelades öfver förloppet af de entreprenad-auktioner, vid hvilka för fångvården erforderliga effekter och förnödenheter blifvit upphandlade.
Erhålla vi en sådan af Ståndet fastställd ordbok till rättesnöre, så blefve saken ganska lätt, och då kunde Exped.Utskts samtlige ledamöter taga afsked och skrifvelsernas sammansättning öfverlemnas åt renskrifvare, under iakttagande af gifna föreskrifter; men utan alt vidare skämta med en så allvarsam sak, må jag dock på fullt allvar hemställa, om ej de herrar, som vilja att Exped.Utsk. skall uppsätta en annan skrifvelse, skulle finna det nödigt att sätta upp ett formligt concept i form af R. o. Ad:s gemensamma tanke, såsom uttryckande den rättelse Ståndet anser nödig; ty annars blir det omöjligt alt efter den enes eller andres nu yttrade hugskott, hvilka naturligtvis huller om buller tagas till prot., men sedermera vid justeringen kunna blifva något helt annat, sammansätta en skrifvelse i concept, sådan att herrarne dermed kunna vara belåtne, ty derhän sträcker sig icke Utsk:s stilistiska förmåga, åtminstone finnes den icke hos undertecknad. Gr. Anckarsvärd: Jag anser att ett försök til! en genomgripande vederläggning af de värde ledamöters åsigter, hvilka yttrat sig mot Exped.Utsk:s förevar, förslag till rind. skrifvelse till K. M. skulle, i stället för att utgöra cn discussion öfver sak, öfvergå till en disputationsact öfver rethoriken ; hvarföre jag inställer mitt bemödande att k unna åstadkomma någon slags ändring uti öfvertygelsen bos dem, hvilka med mig hysa stridiga åsigter; men då man satt i fråga, att individuella bildningsgraden inom detta
Bih. till B. St. 9 Haft. i 2 Hemlin-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 7. § 12- Utskottets afgifna yttrande, i anledning af dels Herr Prosten Emanuelsson? samt Riksdagsfullmäktige J. Anderssons och J. Smedbergs motioner derom, att den uti § 12 al nu gällande förordning gästgifverierna å landet tillerkända rättighet att utskänka bränvin och andra spritdrycker skulle upphöra och gästgifvare underkastas samma vilkor i afseende på bränvmsförsäljning, som funnes i nästpåföljde 13§föreskrifne, dels ock Riksdagsfulhnäktigen Liss Lars Olssons förslag om ett tillägg till förstnämnde §, har blifvit återremitteradt af Preste-slåndelför att Utskottet måtte ånyo taga omförmälde motioner i öfvervägande. Då emellertid Utskottets berörda yttrande blifvit af de öfriga Riks-stånden gilladt, och tre Stånds mening i förevarande fråga utgör Rikets Ständers beslut, så lärer Preste-ståndets återremiss icke föranleda till någon åtgärd. §§ 13 och 15. Utskottets förslag till § 13 och § 15, andra momentet, hafva jemväl blifvit återremitterade af Preste-slåndel, emedan dessa paragrafers lydelse vore beroende på utgången af frågan om gästgifveriernas rättighet att utskänka spritdrycker; men då, såsom här ofvan är nämndt, genom Ridder skåpet och. Adelns samt Borgareoch Bonde-ståndens beslut gästgifverierna bibehållits vid sin berörda rättighet, kunna och böra ifrågavarande, af sistnämnde tre Riks-stånd godkände, §§ oförändrade qvarstå sådane de finnas i författnings-förslaget intagne; hvilket Utskottet skolat för Preste-ståndet anmäla § 24.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den 2; Juli,. Prest-Stän-det den 2Z - - Borgare-Ständet den 2; Bonde-Ständet den LZ WLrdsamt Memorial! de Respective Stanven, hafwa genom Utdrag af deras Prolscoll under den zr dennes, behagat in, fordra Banco, Utskottets skyndsamma yttrande, öfwer Stats-Utskottets framställning, omnödwändigheten af tillökt temporairt Discont, biträde i Banken, för Riksens Ständers Riksgälds , Contoir, hwarjemle cn uti Wälloflige Borgare, Ståndet, i sammanhang med berörde framställning, gjord Motion, angående Bankens nödiga biträde, till Realisation af alla ännu utelöpande Riksgälds «Sedlar, ifrån wälbemälte Stand, till Banco, Utskottets Utlåtande blifwit remitterad. Utskottet har ej underlåtit, att öfwer förrbekörde, till Banco-Förwaltningens nogaste uppmärksam - »996 Den 2z Julik. samhet hörande ämnen, inhämta Herrar Banco, Fullmägtiges mening; som de genom Memorial under denna dag, öfweriemnat.
I anledn. häraf upplyste Hr Gr. o. Landtm., att propos. å bifall till Utsk:s hemställan utan annan förändring än utbyte af årtalet 1849 emot 1850, ännu icke blifvit framställd, men att, 136 Den 24 Maj. på sätt Hr Landtm, hade nämnt, Frih Raab yrkat alt ett sådant beslut måtte blifva fattadt, och Hr Landtm, således nu finge hemställa om R. o. Ad. bifölle Utsk:s hemställan med endast den förändring, att i st. f. 1849 infördes 1850. Afven denna propos. besvarades med blandade ja och nej. Sedan härefter propos. till afslag å Utsk:s ifrågavar. hemställan blifvit framställd, men besvarad med starka nej, blandade med ja, yttrade Hr Landtm, att han väl icke kunnat bestämdt uppfatta R. o. Ad:s mening, men likväl trodde att flere röster höjt sig för bifall till den i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag framställda propos., att för bifall till någon af de öfrige och Hr Landtm, derföre nu finge ånyo hemställa, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s hemställan med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring. Härvid ropades starka ja, blandade med många nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja nu öfverröstat nej. Hr Ribbing begärde votering. Hr Wästfelt, Nils: Jag anhåller att sekreteraren ville upplysa om han har någon kännedom om utgången af denna fråga inom de öfriga Stånden. Efter de underrättelser jag fått, skall detsamma vara bifallet af alla de öfriga Stånden. Jag vill dock icke uppgifva detta såsom säkert, emedan jag endast^ryktesvis hört det berättas. I anledn. häraf upplyste undert. Ridd. sek reterare, att prot.utdr. ankommit, som visade att BorgareSt. godkänt StatsUtskrs ifrågavar. utlåt., men att någon underrättelse om de öfriga RiksStms i ämnet fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad.
Prop. om Statsverket, 1853. i öfverensstämmelse med hvad Landshöfdinge-embetet i förenämnde län föreslagit, anser att Stranda härad bör fördelas i tvänne länsmans-distrikt, af hvilka det ena, eller södra distriktet, skulle omfatta Ålems och Mönsterås socknar med rl33 hemman, köpingarne Pataholm och Mönsterås, samt en folkmängd af 8,10S personer, och det andra, eller norra distriktet, 43f£ hemman, köpingarne"Döderhultsvik och Påskallevik, med 5,229 personers folkmängd, och att fördenskull på stat borde anslås lön för en ny länsman, hvilken tillika skulle vara polisuppsyningsman i Döderhultsvik; samt i Loo kapellförsamling, tillhörande Stora Kopparbergs och Gefleborgs län, enär behofvet af särskild Länsman är vederbörligen ådagalagdt. I öfrigt torde, beträffande det uppgjorda förslaget till lönefyllnad för Länsmännen, i underdånighet få anmärkas: att bostället Ulsvik, som, i följd af beslutade sammanslagningen af Sollentuna och Färentuna fögderier i Stockholms län, skall tillfalla Länsmannen i Sollentuna härad, är för sistnämnda tjenst beräknadt, jemte åtföljande räntan, för hvilken, nu indelad Häradsskrifvaren på lön, i stället föreslagits kontant ersättning; att det för Länsmansg ensten i Säfvedahls vestra distrikt af Götheborgs län anslagna bostället Fläskebo fallit i ödesmål, hvadan och då ingen velat, afven endast emot räntans och andra oneras utgörande, öfvertaga detta boställe, samt inbehafvaren sökt att få detsamma afstå emot kontant lönefyllnad, bostället icke tagits i beräkning och följaktligen kan indragas; äfvensom att, sedan Sundals härad af Elfsborgs län, hvari länsmansbostället
Redaktör o c h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Allm. Telef. TJtgifning-stid: hvarje helgfri fredag. Sista numret i hvarje månad innehåller en fullständig modeo. mönstertidning. Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt &amp; tidningskontoren. FÖRMÄLNTNGSHÖGTIDLIGHETEN I S-T STEPHENSKYRKAN I BOURNEMOUTH. Originalträsnitt för Idun. månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, så erTidningen utkommer i hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt. Ebba] VEunc^ i Bournemouth. förmälningsdagen den 15 mars 1888. Teckning 91Xen P Ivuat ui e n ai SeP» et j-ocgp å för Idun. ournemouth! Hur främmande låter icke delta ' namn för svenska öron. Och likAont emot AeP^-fetA j£t3om fifc-uta väl har det namnet i dagarne legat o på de flesta landsmaninnors läppar. Orsai&gt;agat, ken känna vi alla. När det öfverraskande enät n a n » AjäE j ?öfc rätt Och ryktet, att en medlem af det svenska konungahuset beslutit knyta Hymens band sanning Sågat, med en af hofvets fagra tärnor, s o m en löp3cfc sjunget. J g m i / t t Eoj; » å eld spred sig öfver landet, koncentrerades allas intresse kring det unga paret. goSt J g &amp; an, Honom kände man, men henne? n a n m å nu t&gt;ata fi-uaS » o m I pressen väntade man svar på frågan. Och pressen skyndade att svara.
Ju mera och ju längre utländska lån begagnas, ju större ränta drages ur landet. Den i5 December f. ra. i3g Upptoges lån inom landet, skulle det verka ofördelaktigt, dels derigenom, att räntan stegrades i första rummet å de lån, som Staten för sine behof genom RiksgäldsContoiret upptoge, och sedan för de enskildte lånbehöfvande, från hvilka dessutom skulle dragas de Capitaler, hvarmed de nu bispringas af enskildte långifvare, men hvilka säkerligen heldre lånade Staten, såsom varande en så säker gäldenär, att dess blotta skuldförbindelser gå såsom mynt i handel och vandel. Desse verkningar skulle ofelbart inställa sig, så vida inrikes lån till något betydligare belopp upptogos, såsom väl ock blefve händelsen, då de skulle användas för ett så vidt utseende ändamål. Men antagom alt upplåningen ginge för sig, så skulle naturligtvis LåneContoiret derföre först utgifva sine obligationer med förskrifven ränta och dernäst utlåna det upplånta; att Rörelse-Capitalet derigenom fördubblades är klart, enär vi hafva erfarenhetens, af StatsochBancoUtskottens vid denna Riksdag vitsordade, intyg, ora hvad ock lätt begripes, att desse Obligationer gå lika väl som andre penningar i allmänna rörelsen, och det vore väl underligt, om inan icke skulle heldre begagna ett fruktbart än ofruktbart rörelsemedel. Uttränga LåneObligntionerne det allmänna sedelmyntet, så skall detta, såsom öfverflödigt i rörelsen, ingå i Banken och Den 15 December f. m. utlöma silfret, hvilket göres troligt ej allenast deraf, att adelar af den beräknade sedelstocken sakna fond, utan äfven deraf, att varubelåningen, efter de grunder, sorn redan äro stadgade och än vidare synas blifva gällande, kan till obegränsadt belopp öka sedelstocken. Dessa LåneObligationer kunna på detta sätt tillintetgöra beståndet af den realisation, som Rikets Ständer under denna Riksdag, efter mödosamt arbete, sökt tillvägabringa.
Credit. Afskrifning af de till Svenske och Norske Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning icke kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegh beslut, 705 19 6 Balans till år 1856: Efter förordnande E. G. Leyonmarck. — 22 — Kongl Kommersc-kollegii underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af de under bemälte Kollegium ställda fonders förvaltning och räkenskaper för år 1855. i Stormäktigste, Allernådigste Konung! i ° I Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti aflåten remiss, får Kommerse-kollegium afgifva underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående den innevarande år förrättade granskning af de under Kollegium ställda fonders och medels förvaltning och räkenskaper för år 1855; hvarvid Kollegium funnit följande af Revisorerne gjorda framställningar utgöra föremål för det anbefalda utlåtandet.
Det bestämda yttrande, som Frih. Boye afgaf, att det vore en olaglighet, om R. o. Ad. nu vilie gå till verkställande af det beslut som R. o. Ad. fattat innan R. o. Ad. tagit ett annat beslut, som möjligtvis upphäfver det förra, Den 29 Maj e. ni. finnér jag något betänkligt, Om nemi. R. o. Ail, skulle ingå i pröfning af inbjudningen, så kunde i en eller annan punkt inbjudningen antagas, under det att votering rör:de samma punkter verkställdes enligt R. o. Ad:s fattade beslut. Jag ber R. o. Ad. erinra sig hvilken oformlighet deruti skulle ligga, och att denna oformlighet kunde hafva -tuera utseende af olaglighet, än det undertryckande, hvarom Frih. Roye ordat, Detta undertryckande, det vill säga minoritetens vikande för majoriteten, måste alltid äga rum. Fiili. Roye liar tillhört minoriteten, och måste således undei kasta sig majoritetens vilja, sorn är att votering skall verkställas. Frih Cederström, Jacob: Det beslut R, o. Ad. fattade på f. ra„ läier icke kunna andras, icke heller lärer fråga derom kunna uppstå; men ett factum är, att på R. o. Adis bord hvjlar en inbjudning från RorgareSt., och alt det beror af R. o, Ad , att nar sorn helst bestämma på hvad lid och i hvad ordning detta mål skall företagas. Man har föreslagit, att föredragning deraf skall ske nästa Tisdag. J ig vet intet hinder för en propos, i detta afseende, ty derom måste R. o. Ad. kunna besluta. Val har en talare framställt möjligheten deraf, att R. o. Ad. kunde komma att besluta öfver inbjudningen, på samma gång sorn förstärkta StatsUtsk. voterade öfver deruti förekommande frågor; men något sådant kan icke lagligen inträffa, emedan Rjksd.Ordn. bestämdt föreskrifver, akt Utskrs sammanträden och ståndsplena icke kunna hållas på samma tid.