Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De Särskilta eller rulfälliga åter , som jemväl blifvit i Riks Staterna upptagne, för att komma till vederbörlig redovisning, hafva, för åren 1812 och 1813, bestått uti följande, nemligen: ' 1:0 *J)en 14 Juli. 1:0 Till Rikets Ständers Rank: tJtj Benta och Capiral-afbetalning på dess fördrar} hos Stats-Verket; För |r 1813 , ; * . 680,721: 20. 4. Dito för år 1813 .720,866: 20, 4, Bente* och CapUal-afbetalningen till Banken år J813 yar väl större, än 1812, i stället för att den, genom de årligen skeende inbetalningar till Banken , synes hafva bordt mindskas. Men detta grundar sig derpå, att Bankens försträckningar till Stats verket år 1812 blifvit ökade med den del af de utaf Rikets Ständer , Qti underdånig skrifvelse af den 24 April 1810, till inlösen af Invisningar för Krigsskulder ,anslagtia medel, sorn borde utgå på fyra Terminer år j. 812, och således med år 1813 mäste Öka håde Bente* och Capital-afbetalningarna Stats Verkets skuld till Banken har genom ofvanherörde försträckningar, till Krigssktilders afbördande, år 1822, blifvit ökad, emot hvad den utgjorde vid 1811 års slut, med 319,170 B;dr 28 sk. 6 rst-, så att beloppet, vid förstnämnde års slut, var 10,080,136 R:dr 8 sk. 9 rst, i stället för 9,760.965
N:o 33, Förslaget till Konkursiag. Biföllos. § 122. Gr. Sparre: I denna g förekommer på första raden å si dan 51 följande ord: »till hvars framläggande dag derefter kungö res». Detta uttryck är mindre riktigt; hvarföre jag får äran föreslå, att i stället måtte införas orden: »om hvars framläggande å viss dag kungörelse ej redan blifvit utlärdad.» Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. bifölls §:n med den förändring, att orden »till hvars framläggande dag derefter kungöres» utbyttes emot orden »om hvars framläggande å viss dag kungörelse ej redan blifvit utfärdad.» § 123. Gr. Sparre: I sammanhang med den af mig vid § 122 föreslagna förändring vågar jag äfven nu anhålla, att i st. f. orden »förut upgjordt och till framläggande kungjordt utdelningsförslag» måtte införas orden »äldre utdelningsförslag än det i § 122 omlörmäldte. » §:n bifölls med den förändring, att i st. f. orden »förut upgjordt och till framläggande kungjordt utdelningsförslag» infördes orden »äldre utdelningsförslag än det i 122:dra §.-n omförmäldte.» §§ 124 och 125. Biföllos. § 126. 120 I) »ii 14 Juli e. m. Hr Nordenfelt, Enar: I likhet med de af Ståndet redan beslutade förändringar, vågar jag anhålla, att ordet »alträdesansökningen», som förekommer på sidan 52, 3:dje raden upifråu, måtte förändras till ordet »konkursansökningen». Hr Printzensköld, Carl: Het är en oväntad nyhet i civillagstiftningen att, i händelse ej tillgång finnes i boet, Staten skall åläggas att gälda kostnaderne för den offentliga stämningen och för kallelsebrefs afsändande.
Utskottet, som af hvad sålunda blifvit yrkadt, icke funnit sig föranlåtet föreslå någon nedsättning i denna Hufvudtitels anslag, tillstyrker, att desamma varda oförändradt till de belopp som å bifogade tabell fin» nas uppförda, af Rikets Ständer fastställda; med hemställan derjemte att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit, till beredande af framtida nedsättning uti berörde anslag till bestridande af kostnaderne för de till Sveriges och Norriges diplomatiska angelägenheter å utrikes orter anställde Sändebud, vidtaga sådana inskränkningar, som, utan förnärmande af rikets värdighet eller åsidosättande af dess verkliga fördel låta sig verkställa. Stockholm den 25 Februari 1851. Reservationer: Vid 3:dje punkten: Af Herr von Troil, S. G., sorn åberopade sin i detta ämne vid sistbållne riksdag afgifna reservation så lydande: ”Emot Stats-Utskottets beslutade hemställan, att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, till beredande af Stats~Utskottets Utlåtande, N:o 84. 5 framtida nedsättning uti anslaget å 3:dje Hufvudtiteln, täcktes, i hänseende till kostnaderne för de till bevakande af Sveriges och Norriges diplomatiska angelägenheter å utrikes ort anställde Sändebud, vidtaga sådana inskränkningar, som, utan förnärmande af rikets värdighet eller åsidosättande af dess verkliga fördel, låta sig verkställas, reserverar jag mig likasom emot de motiver, som blifvit lagde tilf grund för densamma. Har man då redan glömt, att Rikets Ständer, vid 1840—41 arens riksdag, nedsatte 3:dje Hulvudtitelns anslag från 266,666 r:dr 32 sk. till 200,000 r:dr och extra utgiftsmedlen, af hvilka en del utgingo till KabinettS-kassans förstärkande från 100,000 till 50,000 r:dr?
Det kunde invändas, att jernet bär i Stockholm oftare belånas a fBi uksegarens Förlags man och Commissionär än af honom sjelf, och att, i samma nion vinsten på sådan belåning förminskas, Förlags-vilkoren också möjligen blifva mer betungande^ Meri , under Jern handteringens - Ranco-Utskottets Betänkande N.o 4-9- 35 handteringens nuvarande belägenhet, tror Utskottet sig icke böra befara, att den i sig sjelf lika lämpliga som billiga förhöjningen af blott i procent i räntan lill Banken skulle kunna menligt verka i afseende på möjligheten af förlags erhållande, eller öfver Löfvan försvåra vilkoren för desamma. c) Att belåning af Jernoch Våg-EfFecter i Götheborg får ega rum på sätt i Stockholm sker, nemligen mot Attester af Vågbetjeningen och under dess ansvarighet; samt Magistraten i Götheborg alltså fritagas från de befattningar med och det ansvar för vågförda Effecter, å hvilka Banco-Lån sökes, som Kongl. Förordningarne af den 18 Februarii 1735 och den i5 Februarii 1779 utstakat. Utskottet, som inhemtat, att vid Götheborgs Yåg finnas anställde aine Vågmästare, hvilka af Magistraten tillsättas, samt en å Tull-styrelsens vägnar tillförordnad ÖfverInspector jemte Bokhållare, anser säkerheten för Banken nöjaktigt bevarad, om Våg-Atfcesterne af desse fyra ansvarige personer ge Bih. till Riks. St. Prot, 1828. 1829. 6;te Sami. 3 lista Häftet. 34 Baneo-Utskottets Betänkande ]V:o /[g. mensamt undertecknas, och att då kan umbäras allt deltagande af Magistraten medelst snörlindning, försegling och underskrift af Våg-Attesterne, helst Utlåningen på Jern i Götheborg besörjes omedelbart genom den utaf Rikets Ständer derstädes valda och tillsatta Direction, som har Låne-ContoiretS Styrelse sig ombetrodd.
Härtill höra en mängd wahror, hwilka det wore för widlöftigt alt här uppräkna, men hwilka blott af den Handlande Classen uppköpas och ater föryttras, och lag fragar med hwad rätt och billighet man kan begära att Ståndspersonen, Embetsmannen, Handtwerkaren och Dagakarlen böra aläggas att deltaga med Handlanden uti en afgift som den sednare endast sörstjuter, men wid wahrans försälljande ater. sc>94 Den zo Julik. får, vä! jag förstår icke annat än att de af Stavernes Jnnewanare, för hwilka wägen icke är öppen tili sadan ersättning för den förstiutne LandlTullen, lida det betungande alt de betala hwad andra Clafier ensamt borde widkännas. Akterst har man antagit att afgiften stall träffa de för ar eller manad förhyrde arbetare. Detta förmenta stjäl, långt »fran atr motsäga nyttan af Landt-Tulls-afgiftens uppbärande, talar för dest återinförande, och är för de arbetande en wälgerrung. Jag tror »nig här ofwanföre hafwa ädagalagdt, det wara en tanka sorn af werkeliga förhållandet rakt emotsagcs, att arbetaren icke kan återtaga hwad han pa lifsmedlens dyrhet förlorar, sa snart arbete för honom finnes. Hans arbetsförmåga ar underkastad mindre uppställning än något annat, och hwilken bestämmer dagswerkslönen om icke i)an? och se »vi ej Sladernes arbetskarlar winna den arbetsförtjenst, att de ofta kunna borlsiösa hela dagar samt förstöra bade tid och penningar. Det aterstar wifierligen ännu en betänkelig sida af ämnet, uti rätta sattet att kunna kontrollera uppbörden , uti möjeligheten att undanrödja uppehåll och beswarligheter för de Trafiquerande, samt uti förekommandet af egenwilligt behandlande eller hwad »nan kallar Vexationer.
Görer edra själar icke till styggelse, och besmitter eder icke deruppå, så att I blifven orene. Ty jag är Herren edar Gud; derföre skolen I helga eder, att I blifven helige, ty jag är helig; och I skolen icke orena edra själar på något kräkande djur, som på jordene kräker. Ty jag är Herren, som hafver fört eder utur Egypti land, att jag skall vara edar Gud; derföre skolen I vara helige, ty jag är helig. Detta är lagen öfver djur, och foglar, och allahanda kräkande djur i vattnena, och allahanda djur, som kräka på jordene; Att I skolen veta åtskilnad på hvad orent och rent är, och hvad djur man äta, och hvad man icke äta skall. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala med Israels barn, och säg: När en qvinna undfår säd, och föder piltabarn, då skall hon vara oren i sju dagar, så länge hon lider sina krankhet. Och på åttonde dagen skall man omskära hans förhuds kött. Och hon skall hemma blifva tre och trettio dagar uti hennes renselseblod. Intet heligt skall hon komma vid, och till helgedomen skall hon icke komma, till dess hennes renselsedagar äro ute. Föder hon pigobarn, så skall hon vara oren i två veckor, så länge hon lider sina krankhet, och skall sex och sextio dagar hemma blifva i hennes renselseblod. Och när hennes renselsedagar äro ute, efter son eller dotter, skall hon bära fram ett årsgammalt lamb till bränneoffer, och en ung dufvo, eller turturdufvo, till syndoffer Prestenom, för dörrena af vittnesbördsens tabernakel. Der skall han offrat för Herranom, och försona henne, så varder hon ren af sinom blodgång. Detta är lagen för den som föder piltabarn eller pigobarn. Om hennes hand icke förmå ett får, så tage två turturdufvor, eller två unga dufvor, den ena till bränneoffer, den andra till syndoffer; så skall Presten försona henne, att hon skall varda ren.
Då den I § sålunda tydligen och ovilkorligen föreskrifver, att, om domare, ernbetsoch tjenstemän af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta att sina embetspligter behörigen fullgöra, Justitie-Ombudsmannen skall dem tilltala etc., torde väl svårligen deraf kunna dragas annan slutsats an den, att, närhelst Justitie-Ombudsmannen finner, att någon verklig olaglighet blifvit begången, eller underlåtenhet i afseende å embetsgöromfll inträffat, han måste derom förordna åtal, åtminstone då oriktig lagtolkning, skada eller märkligare dröjsmål ägt rum, eller en på billighet grundad klagan af någon till sin rätt förnärmad blifvit förd; och den 2:dra § må väl icke få antagas innefatta upphäfvande af den i 1 :sta § framställda allmänna regeln i vidsträcktare måtto, än att den dels ålägger Justitie-Ombudsmannen att förnämligast och företrädesvis beifra svårare fel, på det att sådana åtminstone icke må kunna ostraffadt begås; samt i öfrigt antyder att, i fråga om andra tillfälliga misstag och ouppsåtliga förseelser, genom hvilka hvarken anmärkningsvärd skada skett eller bestämd lag blifvit åsidosatt, åtal icke ovilkorligen påkallas. 3:dje §:s föreskrift, att »Justitie-Ombudsmannen, i händelse han förmärker, att nå »gon domare, embetseller tjensteman endast af ovarsamhet, utan vrång afsigt felat, »må sådant Konungens Justitie-Kansler vid handen gifva,» skulle jag vilja anse ännu svårare att väl förena med den Irsta §, då orden: utan vrång afsigt kunna i omvänd ordning innebära, att Justitie-Ombudsmannen borde förordna åtal endast i sådana fall, der vrång afsigt finnes ådagalagd; — men så beskaffad brottslighet, som dock vöre af serdeles svår art och lyckligtvis högst sällan förekommer i vårt land, är, enligt mitt omdöme, icke gjord till (uteslutande) vilkor för den embetsåtgärd, om hvilken Irsta § handlar, enär der, såsom redan anmärkt är, förekomma, jemte orden väld och mannamån, äfven uttrycket: »annan orsak)).
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Fanco-Utskottets på bordet hvilande memorial, N'-o 45, i anledning af de inom 3:ne Riks-Slånd framstälde anmärkningar mot Utskottets under N:o 34, afgifne utlåtande, angående afhjelpande af penningeförlägenheten i allmänna rörelsen m. m. S. D. Efter skedd föredragning afslogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, N:o 30, i anledning af väckta frågor om förändring i Stängsel-författningen. S. D. Ånyo föredrogs dels Borgare-Ståndets, den 5 dennes bordlag - 801 Prot.-Utdragj den g, /o, 11 och 12 April 1845~ de protocolls-utdrag, innefattande inbjudning till de öfrige Med-Stånd‘jn, att förena sig i Borgare-Ståndets lieslut, att anhållan i underdånighet må ske hos KonglMaj:t, det Kongl. Majit täckes i Nåder bestämma tiden för Riksdagens afslutande till någon dag, sednast den 17 instundande Maj, dels ock en af vice-talmannen Nils Pehrsson från Södermanlands Län väckt motion af enahanda syfte med Borgare-Ståndets beslut: Ståndet ansåg väl innevarande Riksdags ärender kunna inom nästkommande Maj månads utgång afslutas, men fann deremot olämpligt att nu på förhand, då dessa ärenders gång ej med säkerhet kunde beräknas, fästa sig vid en viss dag af denna månad, hvarföre ock Borgare-Ståndets 0111- lörmälda inbjudning, och vice-Talmannen Nils Pehrssons i sammanhang dermed väckta motion, afslogos. Den 12 April. Från llögv. Preste-Standet. S. D, Föredrogs Stats-Utskottets memorial, N-.o 260, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Slåndcus skilja g liga beslut, i fråga 0111 en del af de i sammanhang med 6;te Hufvud-Titeln för en gång eller vissa år ifrågasatta stals-bidrag:
Tullen på Chocolade är icke höjd, men den på Cacao är förhöjd, i anseende till den förlust af inkomst, som skulle uppkomma genom nedsättningen. Jag medgifver att det kan bereda anledning till tullförsnillning, och hemställer till Ridderskapets och Adelns eget bepröfvande, hvilketdera är det rätta, att tullen nedsättes eller bibehålies vid hvad Den 18 Augusti e. m, 669 fi Utskottet sednast föreslagit Denna artikel tynger icke mycket på handelsvägen. Hurr Grejven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall å Utskottets först afgifne Förslag, eller att inkommande Tull procenten å Cacaobönor måtte bestämmas till 15- Bifölls» « ”Bönor , Caffe ; Inkommande Tullprocent ”efter Utskottets förra förslag : 20; enligt sednare förslaget: 25.” Herr Tham: Jag skulle önska att Ridderskaper och Adeln icke nedsatte tullen å denna artikel. Då det är till Kongl. Maj:t öfverlemnadt, att göra nedsättning i tullen, är rätta tiden till sådan nedsättning när man fått en förbättrad bevakning. Jag är väl öfvertygad, att nu mycket införes utan tull, men då det äfven skulle ske om tullen nedsattes, så tror jag ej, att man bör i anseende till inkomsterne göra någon nedsättning på en artikel , som är så betydlig. Tullen är i alia fall något nedsatt ; den var förut 30 procent nu är den 25. År 1821 infördes 2 millioner skålpund Caffé. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition*, fann Ridderska* pet och Adeln för godt, att, med bifall å Utskottets sist afgifne förslag > bestämma inkommande Tullprccenten å Caffeböaor till 25.
Mag’straterne i sådana sfader, härigenom'blifvit betagne en rättighet, som förut alltid skall varit dem förvarad ; men vid öfvervägande häraf har Utskottet så myrket mindre kunnat inse, det uppehåll och olägenheter möta, derigenom att Pass för Stadens Invånare från LandshöfdingEmbetet emanera, som på den Pass-sökande sjelf ankommer , att undanrödja alla hinder, medelst anskaffande och företeende af Vederbörandes vittnesbörd och bevis om behörigheten att erhålla Pass, efter hvilka upplysningars vinnande, Landshöfdingen icke lärer underlåta att, enligt siu tjenstepligt, genast och utan uppehåll besörja om Passets utfärdande; och emedan ordningens vidmagthållande inom Länen åt Herrar Landshöfdingar är anförtrodd , hvartill äfven hörer uppsigten öfver Resande, med hvad dervid bör iakt-' tagas; synes äfven lämpligast vara, att i de Städer, der Landshöfdingar hafva sitt säte , Landshöfding-Embetet för Stadens Innevånare och Borgare om meddelandet af Pass föranstaltar ; med anledning häraf och enär på Kongl. Maj:ts Eget Kådiga välbehag berott, att verkställigheten i dessa mål anförtro åt dea Embetsman , Kongl. Maj:t täckes utse och förordna, finner Utskottet, för sin del, skäl och anledningar icke hafva förekommit , som böra verka ändring uti ofvannämnda Nådiga Stadgande , hvilket alltså , efter Utskottets tanka, torde böra tjena till efterrättelse; 3telje Del. N.o 19, sto. likväl 14& Den 5 Maj. likväl varder detta vördsammeligen understäldt Riksens Höglofl. Ständers närmare ompröfvande. Stockholm den 3 Maj 1815. Rå Höglofl. Riddersk. Adelns Ledamöters vägnar A. Lantingshausen. Rå Vällofl. Borgare* Ståndets Ledam. vägnar And. Fredin. och Rå Högvörd. Brest» Ståndets Ledarn. Vägnar Bryn. Hesselgren. På Hederv. Bonde* Ståndets Ledam. Vägnar Nils Månsson.
Äfven hans qvickhet, hans ursprungliga skämtgåfva, blef dervid själfullare, uppfinningsrikare, och öfverhufvud fullständigt upplyftad på sannt poetisk grund: såsom vi se i ”Dumboms Lefverne”, i ”Smeden och Bagaren” (till hvilken Wessel har lemnat blotta råämnet), i ”Byxorne”, i ”Ljusets Fiender”; och om än i de båda sistnämnda en didaktisk afsigt är uppenbar, så har dock Poesiens lifsluft genomandat den med en så ren glädtighet, att deras ihågkommelse vid sidan af de förra är välförtjent. Särdeles kan ”Dumbom”, ännu på alla svenska läppar buren såsom en nationaldikt, räknas till de smycken, som sammansätta Kellgrens strålande krona.
Deraf visar sig, att antalet af understödstagande utgjort: År 1841, å landet 3,852 i städerna 2,334 hvaraf åtnjutit hel försörjning å landet 1,062 i städerna 866 j ggg » endast bidrag dertill å landet i städerna År 1846, å landet i städerna hvaraf åtnjutit hel försörjning å landet 1,300 i städerna ^>^^^2 306 » endast bidrag dertill å landet 3,655 ‘ städerna ■ < >3ii 4,999? 3p5 År 2,790 1,468 4,955 2,350 4,258 e j ge 9 År 1850, å liindet 5,192 i städerna 1,926 hvaraf åtnjutit hel försörjning å landet 2,005 i städerna 920 g » endast bidrag dertill å landet 3,187 i städerna 1,006 r. inq !__M937 i ig varande i dessa summor inbegripna minderåriga barn År 1841 till ett antal o a landet af 1,026 i städerna » 5551581 » 1846 » )) a landet af 1,470 i städerna » 651 2,121 » 1850 » )) o a landet af 1,595 i städerna » 7562,351 Denna fattigpersonalens tillväxt utgör dock ingalunda något bevis, att allmänna välmågan inom Länet i samma mån aftagit. Att den materiella förmögenheten tvärtom under sednare åren i allmänhet tillväxt, ja delvis betydligt, är uppenbart. Dertill hafva samverkat dels jordbrukets och fiskeriernas bättre skötsel, hvad det förra angår ostridigt till en del i följd af skiftesförrättningarnes fortgång, dels sjöfartens förmånligare konjunktur, dels ock den större utsträckning, som gifvits åt handelsoch fabriksrörelsen. Ehuru det i allmänhet icke visat sig någon brist på arbetare, hafva dock arbetslönerna under en följd af år fortfarande något stigit. Tillfällen till arbetsförtjenst hafva icke heller saknats, synnerligast i Götheborgs stad, hvarest dagsverkspriserna likväl varit mera obestämda, emedan de flesta arbeten här verkställas efter beting.
Att änteligcn den f. d. Konungen och desi Famille bewiljade underhälls Summa blikwit dem meddelt, äfwen som den blifwit be. gärd ondast under förbehätt och iakttagande af Den 5 October. 277 det närwarandes lugn och framtidens säkerhet. I följe af desia flutsattser och till minnande af desia ändamäl för nu det Särskilta Utskottet, med afseende pä den härom wäckta fräga, den äran ytterligare Riksens Ständer föreflä: 1:0 Att till förtydligande och för att gif. wa mera fullständighet ät deras redan förledit är fattade beflut rörande f. d. Konungens och desi Familles flyttning och wistande utom Riket , ytterligare förklara: Att desia beflut inne. fattade det owillkorliga förbehäll, att hwarken si d. Konungen eller nägon af dest Famille skulle beträda Sweriges gränsor och att Riksens Ständer för nu och i framtiden uppdraga ät Regeringen att till rvidmagthallande af detta beflut och till minnande af det dermed äsyftade ! allmänna lugn och säkerhet, utan hinder af nä. got annat afseende widtaga alla till ändamäler nödigamätt och steg. Lw Att om f. d. Konungen eller nägon - af desi Famille skulle af gällande omständigheter sinna sig föranlätne att »vistelse ort förändra, s bör det ske med Swenska Regeringens wetskap och bifall, sä framt de wilja blifwa i ätnju. tande af dcn underhälls Summa Riksens Stän. der dem bewiljat. z.o Att dä f. d. Konungen aflägsnar sig ifrän sin Famille äger han icke att lyfta mer än interesiet för hans enskilta förmögenhet, ut. görande 23,532 R.d. Swenskt Banco, samt de 10,000 R d. som Riksens Ständer honom en. skilt tillagt». Att det äterstäende af underhälls Sum» man tillkommer alltid i sädant fall f. d.
Hvad slutligen beträffar anmärkningarne i revisionsberättelsens 6 §, att skiljaktigheter befunnits emellan såväl balanser som särskilda konti i Stockholms stations och derunder lydande depöts i Götheborg räkenskaper, samt att för den sednare saknats en »för år» å särskilda titlar afslutad räkenskap m. m., får Förvaltningen underdånigst hänvisa till hvad i berörde afseenden blifvit af Befälhafvaren vid förenämnda station anfördt samt för egen del tillägga, att tiden, efter det Stations-befälhafvarens underdåniga yttrande inkommit, icke medgifvit, att, i anledning af ifrågavarande anmärkningar, ingå i undersökning, huruvida någon förändring af nu gällande föreskrifter, rörande räkenskapsföringen vid Flottans förberörda station och depot, i och för vinnande af de utaf Statsrevisorerne åsyftade rättelser, må, utöfver de åtgärder, som Stations-befälhafvaren anmält sig hafva vidtagit, erfordras; skolande Förvaltningen, efter pröfning af förhållandena uti ifrågavarande hänseende, förordna om de förändringar, som kunna påkallas och af Förvaltningen bero, eller till Eders Kongl. Majit ingå med de underdåniga framställningar, hvartill ämnet kan föranleda. Remissakten åtföljer; och Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersäter, C. S. ANNERSTEDT. C. B. LILLIEHÖÖK. J. GKLEMAN. C. E. HOLM, Referent. Stockholm den 3 Januari 1862. A■ Falkenstedt. :t — 311 — T. f. Befälhafvande Amiralens vid Carlskrona station af Flottan underdåniga yttrande, i fråga om 1861 års Revisorers framställningar vid granskning af denna stations räkenskaper. Underdånigt Utlåtande.
Om Almqvist genom sina åsikter oroat ett och annat svärmiskt sinne, en och annan obefäst karakter, så blef det hans tragiska öde att genom sin historia gifva korrektivet till hvad hans ideer ägde af idealistisk ensidighet, särskildt genom den obetingade tron på instinkten som ofelbar inspiration, på subjektiviteten som enda rättsnorm. Han skulle själf uppenbara, att i det verkliga lifvet kunna vi icke lefva »utan ramar kring våra taflor», för att bruka hans egna ord. Den inre musik, som Almqvist säger sig ha varit behärskad af ända från barndomen, som arbetat sig fram såväl i hans lefnadsomständigheter som i hans skrifter, var med ett ord helhetens melodi. För denna helhets mäktiga ton var det hans väsens sköra glas brast i stycken. Han blef ett offer, icke blott på grund af sin tids försiktiga ifver att taga brödet ur den fritalandes mun. Ty huru ödesdigert detta än i andra hand blef, huru mycket det medverkade till hans slutliga moraliska undergång, så hafva många i detta fall lidit mycket större orätt än han, utan att därför göra orätt. Hans offerbestämmelse är ett med hans väsens rot, är utsprungen ur det naturgrundens hemlighetsfulla djup, som han inom sig själf med fasa blickat ned i, innan han diktade Amorina. Han blef, hvad Ibsen kallar sin Julianus, »Nødvendighedens slagtoffer», »en vildfarende menneskesjæl», som »maatte fare vild». Också Almqvist hörde till dem, som beredt C. J. L. ALMQVIST. Hans sista porträtt. det tredje rikets tillkommelse, det, på hvilket samtiden väntar, det, om hvilket Almqvist siade, och för hvilket han blef »et herligt, sønderbrudt redskab». All lifvets djupaste tragik ligger i begränsningen, i den psykologiska nödvändigheten att icke kunna kasta sig med måttlös andlig energi åt ett håll och hafva kraften kvar för ett annat område. Almqvist var genomträngd af framtidens lifsåskådning, monismen. Enhet och helhet voro hans mål, framför allt mellan lifvet och dikten.