Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att Utskottet bestämdt föreskrifvit, att bortauktionerandet af bränvinsförsäljnings-rätligheten ej får ske för längre tid i sender än ett år, vill det likväl af föreskrifterna, sådane de äro af Utskottet föreslagna i åtskilliga paragrafer, synas blifva en följd, att tiden ej kunde vid bortauktionerandet blifva utsatt längre. Månne likväl det alltid vore nyttigt att ställa de personer, som befatta sig med ifrågavarande näring, på en så osäker fot? Jag tror det ej, och se här mina skäl: Det torde vara obestridligt, att, ju redbarare och pålitligare de personer äro, som åtaga sig bränvinsförsäljning, desto mindre ondt åstadkomma de, och ju förmögnare de äro, desto säkrare erlägga de afgifterna och desto angelägnare äro de att ej förverka rättigheten. Men svårligen kan man hoppas, att personer med ofvannämnda Bil. N:o 2 tilt Särsk. Utsk. Bet. A’.-o 13. 3 egenskaper vilja egna sin verksamhet eller nedlägga sin förmögenhet på en rörelse, som, osäker i sig sjelf, ej erbjöde dem någon utsigt för framtiden. Om de lyckades för året att på rörelsen göra någon vinst, kunde de alltid befara, att rörelsen ginge ur deras hand det följande. Jag fruktar derför att endast sådane personer, som ingenting ega att förlora, skulle egna sig åt yrket, eller ock att, derest förmögnare personer derpå spekulera, de endast skulle göra det såsom förlagsmän åt de förra, i hvilket fall ansvaringen endast med kroppen kunde böta för de felsteg, hvartill han ofta skulle göra sig skyldig, då han ingenting hade att förlora. I Norrige, der försäljnings-rältigheten meddelas genom burskaps-bref (se 2 §. i Lov af 6:te Sept. 1845), fortfar den tills den uppsäges eller förverkas eller genom en ny lag skulle blifva återkallad. Af dessa skäl och då del för närvarande i flera städer är sedvanligt, att försäljnings-rättigheterna bortlemnas på tre år i sender, tror jag det jemväl hädanefter böra öfverlåtas åt lokal-myndigheterna alt, der de finna det ändamålsenligt, bort-auktionera dessa rättigheter pä ett, två eller högst tre år.
På pensions-stat äro icke förflyttade andra tjenstemän än sådana, som till stöd för ansökning om pension kunnat åberopa föreskrifterna i 112 eller 113 §:n af reglementet, eller, med andra ord, uppnått den för pensions erhållande föreskrifna lefnadsoch tjenste-ålder. Bih. till B. St. De ärenden, som ålegat Bankens, med 1863 års utgång upphörda, Understyrelse äro hänförda hufvudsakligen till antingen Fullmägtiges deputerad eller Fullmägtiges expedition, hvarigenom dessa ärender, hvilka voro af mera underordnad egenskap, kunnat handläggas med större skyndsamhet än som lämpligen låter sig förena med den kollegiala behandlingen. Ganska få af berörde ärenden hafva kunnat tilläggas den vigt, att desamma ansetts böra af Fullmägtige pröfvas och afgöras. Angående Tumba bruk. § 41. Det speciela inseendet öfver brukets förvaltning har under sednast förflutna åren fortfarande utöfvats af undertecknad, Nordlund. § 42. Brukets räkenskaper visa, i sammandrag, för åren 1862—1864, följande: Banko-Utskottets Memorial N:o 1. 35 Ingående Balans-konto. 1802. 1863. 1864. it: dr öro R:dr öre it:dr öre Debet. Debet. Rikets Ständers Banks Räkenskaps-kontor erhållit utöfver lemnade förskott . Äldre reparationskostnader å nedra bruket Ingående balans Debet. R:dr dre R:dr | dre R:dr Kredit. Förskott uuder året till bruksdriften 78,000 80.0001 78,000 Utbetalning för bodar å magasinstomten i Stockholm 360 * — Banken erhållit utöfver dess förskott 35 884 90 9,641 65 17,414 9 [ För vinnande af likhet med Bankens räkenskaper balanseras 120 — Summa 114,244 90 89,641 65 95,534 9 4 Räkning öfver Pappcrstillverkuingen. Debet.
Slutligen får jag förklara, att jag icke vet hvartill hela denna discussionen egentligen skall leda eller tjena; ty i sjelfva saken verkar den till ingenting. Jag har icke haft förmånen att vara tillstädes från discussionens början och äger således icke kännedom 0111 hvad åt sk i 11 ige talare yttrat; men jag har haft tillfälle alt höra Gr. von Platen och instämmer fullkomligen i hans D c 11 11 Maj. hans yttrande; och jig skulle önska, att R. o. Ad. på grund at Utsk:s betänk, ville förena sig lili de två Ståndens åsigt, för att kunna bringa saken till grundlagsenlig! slut och till den behandling, sorn vårt grundlagsniachineri i sådana frågor som denna förutsätter, genom slutlig votering, då två Stånd stannat emot två. Hr af Uhr, Gust.: Jag ber att få hemställa till Hr Frih. o. Landtm., huruvida icke symptomer visa sig till andeskåderi här på Riddarhuset. Åtminstone kan jag icke, utan antagande af en sådan clairvoyance, fatta, huiu man uti ett gammal Svenskt ord skall kunna skåda tendens eller afsigt. En talare har nämnt om öfverdrift hos oppositionen ; men Svenska folket dömrner deröfver i en högre instans; och hela riksdagen, isynnerhet en af de sisla dagarna, har lemnat öfverflödiga tillfällen att bedömma på hvilkendera sidan öfverdriften ligger. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då SlatsUstk:s nu föredragna mern. endast innehöll en framställning till Borgareoch BondeSitn, fick Hr Landtm, hemställa, om icke R. o. Ad funne att det på vanligt sätt icke erfordrade annan åtgärd än alt läggas till handlingarna. Gr. Frölich: Utaf den af Hr Frih. o. Landtm, fram ställda propos. finner jag att Hr Landtm, anser den af mig gjorda framställningen icke kunna komma i fråga, utan höra supprimeras; men jag hemställer, om icke Hr Frih. o. Landtm, må anse åtminstone formen fordra, alt litet närmare utveckla de orsaker, hvarför icke den af mig begärda propostn kan af Hr Landtm, framställas. Frih. Cederström:
Man har nemi. yrkat, att den undantagslag, som gäller för Norrige i afseende på tullen å vissa varuartiklar, skulle upphöra, så att dessa varor i mindre quantitet skulle från Norrige få tullfritt införas till Sverige. Efter hvad jag minnes, hafjva motionärerna haft för afsigt att förekomma tullfri införsel af större brännvinsquantiteter från Norrige. Hittills har brännvin derifrån fått tullfritt införas till i5 k:rs belopp. Det correctiv, sorn Utsk. härutinnan föreslagit, att endast a;ne k:r brännvin skulle på en gång tullfritt fä införas, anser jag ganska riktigt; hvaremot jag i afseende på colonialyaror icke anser den för Norrige gällande undantagslagen olämplig, emedan jag icke vill betrakta Norrige såsom en alldeles främmande magt, och då afsättningen sker på gränsen, anser jag det ganska lämpligt, att någon tull icke erlägges. Dessutom finner jag i Utsk:s föreslagna skrifvelse en oriktig uppgift deruti, att Utsk. säger, att tullen blifvit förhöjd å de flesta colonialvaror; hvilket ieke öfverensstämmer med förhållandet, sedan förstärkta StatsUtsk. numera yoterat öfver tullfrågorna; och anhåller jag derföre om återremiss af utlåt., till erhållande af nödig rättelse i de afseenden, jag nu anmärkt, Hr von Qvanten, Carl Gust.: Då ingen talat för Utskjs utlåt., får åtminstone jag för min del anhålla om propos. till bifall derå. Skulle memor. återremitteras och Den i6 Februiri c. m. ytterligare granskning af frågan företagas, torde frågan få en annan vändning, än den nu har. Jag anser den vara riktigt utvecklad, sådan den nu finnes, och kan derföre icke frångå min anhållan om propos. till bifall å utlåt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ■ansåg de gjorda anmärkn:na böra föranleda till återremiss af utlåt. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. blef Bevilln. och Oecon. Utsk:ns utlåt.
Likväl och sorn Utskottet nu mera anset! viss tid böra utsättas, vid hvilken RiksgäldsContoiret äger begagna sin Uppsägningsrätt; äfvensom det synts Utskottet angeläget, att af Fullmägtige med Långifvarne uppgöras vilkoren för den bestämda Amortissementsfori denis användande till Capital-afbetalning m. m., sorn vid dylika afhandlingar erfordras; så hafva de i 6:te Puncten meddelade Stadganden, nu intagne i 8:de Puhctén af nya Förslaget, erhållit de deraf följande ändringar och tillägg. J:de Puncten. Dervid är inom VälJofl. BorgareStandet åberopad den i anmärkningarne vid förra Förslagets i:sta Punct qrinrade saknad af föreskrift, huru mycket skulle till lånets amorterande årligen användas. — Det svar Utskottet derå redan afgifvit, åberopas. Betänkande n, N:o 4>4- 5i{f En Ledamot inom Ridel, och Adeln liar andragit: att innehållet af denna Punct förutsatte dea händelse, att Obligationerne ej skulle utan uppsägning presenteras till inlösen; hvaraf en ny Gassa skulle uppkomma; men att Betänkandet ej innehölle någon föreskrift huru denne AmortissementsFond borde förvaltas. I frågan derom har det visserligen icke undfallit Utskottet, att den enklaste utvägen onekeligen vore, att R. Sttrs Bank förräntade desse medel till 5 procent och åter i Discontväg utlånte dem, samt alt ett sådant biträde ifrån Banken kunde anses så mycket billigare, som Bankens ställning, genom det influtne Silfret blifvit högst betydligt förbättrad; men då denna utväg står R.
Hustruns svartsjuka väckes på ett ganska våldsamt sätt, då hon öfverraskar sin man under en tête-à-tête med konst-beriderskan, som dock är nog omtänksam att icke bevilja någon ynnest, utan fordrar äktenskap. Efter denna upptäckt omvändes doktorinnan och blir för sin man den mest förtjusande hustru, som ger läkarepraktiken på båten ochuteslutande egnar sig åt sitt hem, der lyckan vid pjesens slut lofvar att hålla sitt intåg. Detta i sig sjelf tacksamma ämne hafva de båda för-fattarne behandlat med mycken spiritualitet Förvecklingarna äro muntrande och spännande och dialogen fyld af roliga och qvicka vändningar. Stycket är utan tvifvel en af de senare tidernas bättre farser. Ett par vågade situationer finnas väl, men riktigt behandlade vid framställningen, äro de icke stötande, emedan man uteslutande skrattar åt dem * Ett särdeles godt utförande har kommit denna pjes till del. Fru TJlff firar en triumf i doktorinnans rolL Som praktiserande läkare har hennes doktorinna all den karlavulenhet i uppträdandet som anstår ett emanciperadt fruntimmer, hvilket icke vill kännas vid namnet qvinna, och efter omvändelsen är samma doktorinna den mest intagande qvinna i verlden. Ofvergången och stridigheterna i hennes inre nyanseras utmärkt Det är en frisk talang som uppenbarar sig i denna skapelse, hvilken afgjordt hör till fin Ulffs bästa. Vid hennes sida frapperar på det angenämaste sätt hr Castegren genom ett icke mindre lyckligt utförande af den äkta mannens parti. I utseende, gång, uppträdande och sätt att tala har hr C. lyckats fullt konseqvent och roligt genomföra en beskedlig snobbtyp, oförarglig och älskvärd i all sin inskränkthet. Figuren gör en utmärkt effekt och visar att hr C. är en mycket god skådespelare, då han kommer på sin rätta plats. Ofriga roller äro äf mindre betydelse, men utföras i allmänhet väl Hr Ringvall är kanske icke en lämplig representant för den kärlekssjuke De Serquigny. Han är lika torr i denna roll som t ex. i Larivaudiéres (i Madame Angot) och gör för mycket väsen af sig.
Stats-Contoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormägligsle Allernådigste Konung! Eders Kongl, Majlis undcrdånigste, tropl igtigsifc tjenare och undcrsåter. P. Westerstrand. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén. Isr. Tauvon. Th. Nyström. L. S. C. Andersson. Joli. Th. östman. Stockholm den 7 April 1835. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet , i835. Kongl, Maj:ts Kådiga Skrifvelse N:o 78. Nio 78, Ankom i afskrift till Exp.-Utsk. den 16 Maji. KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständers Stats-Utskotta angående ån S:t Barthelemy. Kongl. Majit har under den 20 Nov. 1829 i Nåder meddelat Rikets då församlade Ständers Stats-Utskott underrättelse om handels-ställ ningen i Colonien S:t Barthelemy och de deraf beroende inkomster, om de af Kongl. Majit vidtagne åtgärder för deras vidmagthållande och förbättring, om de betydliga utgifter Kongl. Majit haft att för Colonien vidkännas under nästföregående ofördelaktiga tidskifte, samt om de förhoppningar, som kunde grundas på den, genom Engelska West-Indiska Coloniernas stängande för Nord-Americanska Staternas handel, tillvägabragte conjunctur , till förmon för de neutrala handels-platserne i samma Archipelag. Dessa förhoppningar blefvo likväl snart tillintetgjorda, i följd af de emelian England och Nord-Americanska Förenta Staterne träffade handelsöfverenskommelser; och denna förändring i Engelska West-Indiens af ålder antagna handels-system, under hvilket ej allenast Sit Barthelemy, men ännu betydligare Handels-Colonier grundades och lill välstånd uppblomstrade, har alltsedan egt bestånd, och synes numera så mycket tillhöra sakernas nya ordning i denna verldsdel, att någon återgång i detta afseende icke är att förmoda.
Och det var denna sallsynh likhet och gemensamhet i utveckling, deuna aldrig svikande erfareuhet af ett slutligt, helt förstilende - trots en och annan kouflikt eller meningsskilnad af den art, som mellan utpriiglade individer aldrig kunna undgh - hvilka narde den känsla af andlig frandskap, som knöt b&amp;da allt fastare samman, och som fick sitt sköna rninnesmtirke i Nodertl och sin franitid, afven efter döden, i Ernst Ablgrens literara testamente till Axel Lundegird. Detta testamente af det dyrbaraste en miinnislta kan gifva den andra - sina tankar att tolka, sina arbeten att utföra, sitt lifsverk att fullborda - gafs under ett stort förtroende till ernottagarens vilja och förinilga att vardigt lösa uppgiften. MBngen gå.ng, sarskildt mot slutet, uttryckte Ernst Ahlgren sin gladje öfver att detta lifsförballande Atminstone blifvit hvad det borde vara, gifvit hvad det kunnat gifva; att det icke hade inneburit nagon tragisk konflikt, uilgon olöslig motsagelse; utan att det frbn början til! slut bibehsllit det skaplynne, som hon augaf i sitt första bref, genom tilltalsordet kamrat - det tilltalsord, som ocksá börjar hennes sista bref till den van, hvilken i ett fullt och lugnt förstáendes dager delat 45 hennes arbetsglädje pil det skördefält, der hon nu lemnade honom ensam kvar. Ingendera hade nAgonsin velat blifva den första. för den andra och kanske hade de just s i 1yckat.s att varda silymycket för hvarandra som de blefvo. FrBn 1883 till och med 1886 är Ernst Ahlgrens lyckligaste arbetstid. P i vAren 1884, nigot senare an det ofvan anförda brefvet skrefs, utkom Från Sledne, hvilken spaude f6rväntningarne högt med afseeride 6 fiirfattarens nasta bok. Och denna blef pe~igal(1885) -. af milngen # nnu ansedd som Ernst Ahlgrens yppersta diktverk - hvilket med ens grundlade hennes popularitet.
En annan train går öfver ett bergigt land, hundra åttio kilometer utan uppehåll, och hastigheten för hela vägen, sju hundra och tjugufem kilometer från utgångsstationen till liniens ändpunkt — inberäknadt 20 minuten uppehåll för lunch — är sjuttio kilometer i timmen. Ty det är ett anmärkningsvärdt faktum, att under det i andra länder kullar och höjder göra ett slut på hastigheten förhållandet i England är nice versa. Sålunda går ett expresståg mellan Derby och Manchester öfver Westmorland ' s bergsland med den häpnadsväckande hastigheten af ett hundra trettio kilometer i timmen. Tvenne andra trainer gå från Newcastle till Eding-burg, två hundra kilometer utan att stanna. På dessa utmaningar till täflan i hastighet har likväl ett annat bolag svarat att det är sinnadt att taga dess Glasgow-passagerare från London — en sträcka af ungefär sex hundra och åttio kilometer med knappast ett hundra femtio kilometer jemn väg — på nio timmar och tjugo minuter! — Så mycket endast för London. Det skulle blifva tröttsamt för läsaren att söka beskrifva förbättringarna i kommunikationerna mellan provinsstäderna och Glasgow och Ediog-burg. Liverpool må dock tjena som ett exempel. Till slutet af Juni använde den bästa trainen sex timmar och fyrtiofem minuter. Från den l: ste Juli reser man på en timma mindre. Den högsta uppnådda hastigheten är öfver åttioåtta och en half kilometer i timmen; medeltalet är sjuttionio kilometer, och öfver några branta kullar och genom långa tunnelar nedgår hastigheten endast till sjuttiofyra och cn half kilometer. Detta är endast ett exempel på hur man i England måste lefva i någon stad, som verkligen är mycket obetydlig om den icke beträffande snabbheten i jernvägstrafiken har ett mått afkomfort, lika stort som det, hvilket förbehålles Europas hufvud-b tider. Det Nordöstra Jernvägsbolagets statistik är vältalig. Detta bolags linie är af alla engelska jernvägsbolags linier den som mest närmar sig ett franskt bolags ställning, med begränsadt område, inom hvilken ingen konkurrens är tillåten. Följaktligen står den långt under engelska idealer, att den låter sina tredje-klass * passagerare fara endast femton kilometer fortare i timmen än Parisoch Lyonbolaget medgifver si oa passagerare med expresståget till Marseille (endast första klassen).
Skillnaden är blott den att yttrandet, afges i ena fallet till Just.-Kanslern, i andra fallet till en lägre åklagare, och att Domkapitlet, enligt det ena förslaget, eger makt förhindra åtalet, hvilken rätt skulle tillkomma Just.-Kanslern, enligt det andra. Men det är klart, att i båda fallen skulle, så snart Just.-Kanslern anställde åtal, öfver hvilkas rättmätighet Domkapitlet yttrat sig, samma makt i sjelfva verket vara lagd i Domkapitlets hand, och således samma förhatlighet alltid drabba Domkapitlet. Hvad särskildt beträffar denna förhatlighet, så är det tydligt, att om någon ovilja blir följden deraf, att Domkapitlet, med all den hofsamhet, som man förutsätter en sådan myndighet skola använda, tillstyrkte åtal, så vore en sådan ovilja obillig, och jag kan då icke dervid fästa något afside. Det vore endast i det fall, att denna makt missbrukades, som ovilja kunde uppstå, och ett sådant missbruk tror jag icke böra ifrågakomma. Vidare har man mot denna § anmärkt att brist på enhet skulle uppstå om sjelfva frågan skulle -behandlas vid 13 olika Domkapitel och således vara beroende på deras subjektiva uppfattning af saken. Till en början kan naturligtvis ingenting så mycket åstadkomma en ojemnhet i tillämpning, som om den, hvilken skall utöfva en viss makt, i följd af hela sin ställning har svårt och kanske alldeles är ur stånd att riktigt pröfva sjelfva frågan, och Just.-Kanslern kan vara den aldra skickligaste Jurist, den samvetsgrannaste person i alla hänseenden, men dock icke vara så fullkomligt hemma i dogmerna, att icke ett misstag af honom kan göras. Lätteligen kan inträffa att vid 336 Den l!) Maj e. in. ombyten af Just.-Kansler, olika meningar kunna göra sig gällande, hvaremot det är att antaga, det större kontinuitet i åsigter finnes hos Domkapitel, der sakkunnige personer sitta och icke ombytas på en gång, och der man således har utsigt att lika åsigter kunna göra sig gällande.
Skrifvelse, i anledning af väckt motion om ändring i JudeReglementet, till beredande af rättighet för medlemmar af Judiska J\ationen, att besöka och njuta undervisning vid allmänna Läroverk. (Utcoii. Utsk. N:o 41.) S. A. K. Då hvarje utväg, att, genom undervisnings erhållande i vetenskapliga Ämnen, vinna en högre bildning, så mycket helhe synes höra slå medlemmar - Expeditions Utskottets Förda* till tind. Skrifvelse N.o 65. lemmar af Judiska Nationen Öppen, som sådant otvifvelaktigt skall i betydlig mön medverka att införlifva dem med deras nya fädernesland, och bibringa dem interesse för deras sannskyldiga bästa, hafva Rikets Ständer, i anledning af en i sådan syftning vackt motion, ansett sig böra hos E. K. M. underdånigst anhålla, det E I\. M. i Nåder täcktes förklara, att de Judar, som med vederbörligt tillstånd i Riket inflyttat, och sig härstädes bosatt, äfvensom deras barn, må ega frihet att besöka och njuta undervisning vid alla publika Skolor samt Gymnasierne och Academierne i Riket, med vilkor, att de underkasta sig gällande Skolordning och Lagar, så att, i afseende å undervisningens meddelande, något undantag för Judar icke kommer att ega rum. Rikets Ständer framhärda Scc. Stockholm den ii Julii 1834- N:o 65. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Julii 1834- Preste-Ståndet den 11. Borgare-Slå lidet den ii —• — Bonde-Ståndet den :i Rikets Ständers underdåniga Skrif velse om ändring af a $. 1 Art. och 16 ,§\ q Art. uti Kongl. Förordningen den 16 ■ Maji i8s>y, angående Lotsoch Båk-inrättningen i Riket. (Oecon. tJtsk. N:o 77.) S. A. K.
Efter denna votering, som utfallit med 62 Ja och 56 Nej» samt en casserad sedel, och hvarvid således Ja vunnit, har omröstning i hufvudsaken blifvit anställd öfver följande proposition: Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af Presteoch Bonde-Stånden gillade, förslag, att utlänningar (deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska producter), som resa omkring i landet och, efter elier utan medhafvande prof, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skola vid ankomsten erlägga 5o R:dr, som betalas i gränsorten, der rese-passet påtecknas eller nytt resepass erhålles, och för den tid, de utöfver tre månader sig i Riket uppehålla, dessutom 5o R:dr för hvarje månad, hvilken afgift vid ankomsten äfven behörigen nedsättes för den tid, de uppgifva sig vilja i Riket qvarstanna utöfver de trenne månader, för hvilka förstnämnde afgift blifvit bestämd, emot rättighet att af den för senare tiden nedsatte afgiften, vid utresan, återbekomma, hvad efter nu stadgade beräkningsgrund för hel månad kati vara för mycket erlagdt; dock med iagttagande af hvad all - s| Stata-UtskotMs Memorial, N:o 433. manna Lagen i 5 och 7 Capitlet Handels-Balken och serskilde Författningar i afseende på dylik handel stadga, voterar Ja; den, det ej vill, voterar • ej 5 Vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns beslut. (Tnlördt här ofvan.) Vid voterings-sedlarnes uppräknande hafva befunnits 72 Ja och 46 Nej, samt en casserad sedel. Enär följaktligen Ja vunnit, är Bevillningsutskottets ofvanosnförmälde förslag gilladt. Sjuttonde Voteringen.
Om emot förmodan Regenten eller Regeringen underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer genast sammankalla, dä åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Dom-Kapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingarne i Liinen,. att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val äga ruin, genast må kunnä anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. jafiksdags-Ordii ingen. § 4. 1 händelse Konungen, efter företagen I händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Toif månader ur Riket bIiIresa, utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Stals-Radet, genom ver, sammankalla Regenten eller Regc - 14 Kontin olu>r>r-titlkalltH Veino riol A: o i. öppet Påbud; Piksens Ständer till allmän Riksdag, och late Kallelsen, inom Femton dagar efter berörde tids förlopp, uti Hufvudstadens Kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. § Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Siats-Rådet, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. § Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ått, hvilken Arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes StatsRådel, inom den här ofvan stadgade tid efter den sista Konungens död, Piksens Ständer till Allmän Riksdag.