Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag beundrade pysen en hel vecka och gladde mig åt att få höra honom ge något ljud ifrån sig. Tänk er min förtjusning, då jag redan andra dagen hörde honom säga: m-ä-ä — m-ä-ä-äh! alldeles som en liten späd lamunge. » Frun » uppmanade mig, » att känna hur tung han var », men jag vågade ej ta ' i honom af fruktan, att jag skulle krama ihjäl honom eller släppa honom i golfvet, så att han gick sönder. Jag njöt alldeles tillräckligt af att se honom och höra honom säga: m-ä-h, m-ä-ä-äh! Vi funderade mycket på hvad han skulle heta. Jag röstade för Napoleon, Alexander, Viktor, eller något tocke der, jag anade att han skulle bli något » stort » med tiden ty han åt kopiöst, hvilket är betecknande för » store män ». Hans mor ville, att han skulle kallas efter far och morfar och jag gaf slutligen med mig, ty jag är en beskedlig karl. Så skulle pysen döpas. Kungen hade nyss utnämt en gammal regementspastor, hälften knekt och hälften prest, till kyrkoherde i vår församling. Jag funderade mycket, om han var lämplig att döpa min son, ty först och främst hade han så stark röst att han lätt kunde skrämma slag på ett litet barn och så hade han visst aldrig döpt någon förr, och det oroade mig. Jag skref emellertid namnsedeln och lemnade den åt presten då, han kom. Han stoppade den emellan bladen på sin handbok utan att se på den och efter en stund började akten. — Uppgif adress samt erlägg prenum.-afgiften. jag läste » Petroleum », men jag begrep strax att det bar f-n i våld och att du råkat ge mig något slags etikett af misstag. » Låt mig se! » bad jag litet häftigt. » Ja bevars, står det inte ' Petroleum ' kanske? » » Nej, förlåt bästa bror, här står rätta namnet, det kan då en blind höna se, » utbrast jag förargad. » Jaså, jaha, men då är det f-n så illa skrifvet! Emellertid heter inte pojken ' Petroleum ', tack vare mig, se ' n får det stå hvad som hälst, kära bror.
Skrifvelse, N:o 160. 333 teckning beviljas må, och är slmldebrefvet eller handlingen af vittnen styrkt; då ege Rätten bevilja inteckning, utan att gäldenären börd varder. 4 §. Sökes inteckning, utan att gäldenär dertill samtyckt, såsom i 3 § sägs; då skall rätten honom öfver ansökningen höra: är han tillstädes, här den göres,- svare genast derå: är han frånvarande; sätte rätten ut viss dag, då han svara skall, och kungöre honom borgenären det rättens beslut inom lid och på sätt som uti 11 kapitlet denna balk örn stämning sägs; gifve ock bevis derom till rätten in sist ä den dag, som föresatt är. 5 §. Finnes gäldenär i riket, men kan ej i sitt hemvist träffas: ege borgenär att, i tvä vittnens närvaro, fästa rättens beslut å hans husdörr: är gäldenärs vistande okändt eller å utrikes ort, dä inteckning sökes; anmäle borgenär det hos rätten, och läte dess beslut införas uti allmänna tidningarne tre gånger, första gången 6 månader, innan gäldenärs vara skall 6 §. Har borgenär försummat att kungöra gäldenär sin ansökning, såsom i 4 eller 5 §§ sägs, och visar ej laga förfall sist å den dag, som blifvit gäl denär förelagd; vare den ansökning, som gjord är, förfallen, utan så händer, att gäldenär ej dess mindre å den utsatta dagen svarar. 7 §. Kammer ej gäldenär å föresatt tid med svar; varde inteckning ändå beviljad, der borgenär styrker, att rättens beslut gäldenär rätteligen kungjordt är. 8 §. Viser gäldenär genast med klara skäl, att borgenärs fordran är gulden eller af annan orsak försvunnen eller ogiltig; då må ej inteckning beviljas. 9 §. Nekar gäldenär skuldebref eller annan handling, derå inteckning sökes, eller gör hail emot sökandens fordran annat jäf, och finnér rätten förthy den fordran så tvistig vara, att sökanden bör, genom rättegång, sin talan utföra; gifve dä rätten honom anvisning att stämma.
Om domare-embetet sköttes förträffligt i alla underordnade grader, men illa i den högsta; så skulle ju det allmänna resultatet af alltsammans oundvikligen blifva dåligt. Hvad gagnar det nemligen att vinna rättvisa hos lägre domstolar, i fall den slutligen skall gå förlorad hos den högsta? Således: när lagstiftarne ville, att allmänheten genom ett af folkrepresentationen tillsatt ombuds berättelser skulle få veta, huru lag i landet skipas, kunde ju lagstiftaren icke mena, att lagskipningens tillstånd i högsta instants borde lemnäs outredd. Uppdraget är i orden icke inskränkt; skulle då dess mening vara det, endast för att göra hela uppdraget meningslöst? Att allmän granskning ägde mindre rätt öfver högsta domaremaktens åtgärder, än öfver ali annan embetsförvaltning, sjelfva Regeringens icke undantagen, vore väl äfven i öfrigt något besynnerligt. Ar det sannt, att allt embetsmannaförtroende skulle lida, i fall den allmänna friheten till offentliggörande och bedömande af embetsförvaltningen afskalTades; så måste ju denna sanning gälla äfven om högsta utöfningen af domaremakten. Genom en sådan fredlysning mot kritiken skulle icke förtroendet till Högsta Domstolen växa, utan i stället ett allmänt och oberäkneligt misstroende inrota sig. Och förderfligare skulle misstroendet blifva i denna väg, än kanhända i någon annan. Ty lagskipningen gäller hvar mans allmänna och enskilda rätt, och det till lif, ära, frihet, säkerhet, egendom — af allas hela timliga välfärd hvad är det väl, som icke ligger i domarens händer? Och hvilket missnöje skulle väl blifva fruktansvärdare än det, som uppväxte öfver nedtystandet af allt fritt yttrande om högsta förvaltningen af denna hvar mans högsta angelägenhet? Ett anseende, som på denna väg undantagsvis tilltvunges domaremaktens högsta instants, blefve vådligt, ingalunda dyrbart ellersådant, som kunde af förtjenta män värderas eller njutas. Om nu så förhåller sig; skulle det väl då till någonting gagna, att den allmänna granskningsrätten särskildt frånkändes ett till allmän kontroll enkom inrättadt embete?
Han anmärker dervid, att stegrade priser likväl bevittna den tilltagande skogsbrislen, och att en resande, som fäster uppmärksamhet på skogarnes tillstånd, skall finna, huru med hvarje år den ena vackra skogen efter den andra försvunnit, och på huru få ställen nya och täta skogar i de afhuggnas ställe uppdragas. Han berättar om en tysk forstman, som för några år sedan genomreste Sverige, för att bese de outtömliga svenska skogarna, hvarom han hört talas, men hvars yttrande efter fulländad resa blef, att ingenstädes i Sverige funnits någon sammanhängande skog, utom i nordligaste delen af Wermeland och Dalarna, samt att på alla öfriga orter skogarne voro utglesnade och afbrulna af hemman, byar och intagor, så att man ej kunde färdas £ mil genom en sammanhängande skog. Hr Ström anförer, såsom smärtande bevis på skogsförödelsen i Sverige, Svältorna *) och Edsmären i Elfsborgs län, sandfälten i Skåne och Halland samt kusterna i sistnämnde provins och Bohus län; alt på en i Elfsborgs län belägen skog Kronomastspireskogen nu mera ej kan upptäckas en enda duglig sågblock, än mindre mastspiror; att under loppet af de sista 30 åren också i Upsala, Stockholms och Nyköpings län många vackra skogsparker försvunnit, samt att nu i senare åren förödelsen sträckt sig äfven in uti de vackra östgötaskogarna. Ett försök skall vid sista riksdag hafva skett (genom Hr af Ströms egen motion) att genom lagstiftningens mellankomst få en gräns satt för ödeläggelsen, men blifvit afslaget. Från denna betraktelse öfvergår Hr Ström till uppmärksamhet på den stora förmögenhetskälla, som skulle kunna vårt land beredas, derest, på sätt några större skogsägare redan börjat, alle beflitade sig att få nya skogar att uppväxa i de uthuggnas ställe. Med en omloppstid (återväxttiel) af 100 år skulle ett tunneland väl skött skog kunna gifva 60 till 70 famnar samt med en omloppstid af 140 till 150 år ännu mera i proportion och ett dyrbarare virke.
Det är derföre, att fångvaktmästare:] nu bör afgifva fånglistorna efter ett annat formulär, än fordom, att de äro dubbelt drygare än förr, och att de skola utskrifvas i mångå exemplar, hvartill komma diarier, rapporter o. m. s., som behofvet af skrifmaterialier blifvit större än hittills. Man bör väl icke anbefalla en åtgärd, utan att gifva medel till hennes uppfyllande. Man gör eljest en löneföiminskning. Frih. Rålamb har ej begärt annat lin anslag till skrifmaterialier, motsvarande den större åtgång deraf, sorn blifvit en följd af förändrade föreskrifter. Gr. Posse, Fredr.: Då det länshäkte, vid hvilket jag är skyldig att efterse huru vederbör, uppfylla sina skyldigheter, är beläget vid ett fästningsfängeise, hvilket är större än de liesta i Riket, kan jag äfven vitsorda den större åtgång af skrifmaterialier der, än annorstädes, som är en följd af det ökade antalet fånglistor, sorn nu måste afgifvas, och det ökade skrifveri-besväret för fångvaktmästarne. Jag är visserligen förkommen af flera föregående talare, men då tystnad å min sida skulle kunna tydas så, sorn skulle anslag i detta afseende icke behöfvas för Malmö fängelse, får jag förena mig i de yttranden, som af flera landshöfdingar här blifvit afgifna. Hr af Schmidt, Georg Lars: Som II. StalsUtsk. icke fästat afseende å de framställningar, som äro gjorda för fångvaktmästares skrifmaterialer, hvilka numera, sedan fånglistor, rapporter m. m. äro till arbetet så utvidgade och förökade, att de icke utan egen betydlig uppoffring, jemfördt med deras små löningsvillkor, kunna uppgöras; så förenar jag mig med de herrar landshöfdingar, sorn redan i detta ämne utlåtit sig. Äfvenså förenar jag mig med de herrar, som redan bevisat nödvändigheten af förhöjda löner för djurläkare. Hr von Hartmansdorff:
Nödlidandes och behöfvandes Indelning samt huru de lira vårdas och understödjas; Den tredje; om grunderne hvarejter det\ skall bestämmas till hvilken menighet hvarje särskild fattigs m. m. vårdande och understödjande hörer; Den fjerde: Om Fattigvårdens inkomster och de tillskott hvarigenom För sam Ungar nes invånare böra bidraga till sådan Fattigvård, som någon menighet åligger\ Den femte: Ont hämmande af 7 i g gener och sysslolöst kringstrykande j samt om ansvar för andre förseelser af denij som njuta fattigvård; och den sjette: Om den närmare styrelsen öfver Fattigvården inom hvarje meninghet och behandlingen af de dertill hörande år ender samt om Rättegången i Fattigvården och 7 iggerimål. Vid hvarje Artikel har Committéen uti sitt särskildta Betänkande redovist de åsig - LagUtskottcts Bet Mandén. 64 3 ter, hvarefter Artikeln blifvit uppfattad och bearbetad, samt de skäl och motiver, hvilka dervid egt rum. Sedan Utskotten af alla Committéens framställningar och åtföljande handlingar samt derjemte ett fullständigt utarbetadt förslag, af en bland Utskottens egne Ledamöter, tagit en noga kännedom, anse de sig säkrast fullgöra sitt åliggande, och till beredande af Riksens Höglofl. Ständers pröfning enklast förfara, då de följa den föreslagne, Stadgans lydelse och dervid uppgifva de anmärkningar, tillägg eller förändringar, hvilka Utskotten tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att till Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande i underdånighet hemställa. Utskotten få härvid vördsamt hänvisa till det uti Bihanget till Riksens Höglofl. Ständers Protocoller vid innevarande Riksdag usta Delen pag, 126 aftryckte exemplar, under tillkännagifvande, att alla citationer i enlighet dermed äro åberopade, då deras förändring äfvensom förslagets oms skrifning varit utan allt ändamål innan Riksens Höglofl, Ständer tagit de föreslagne ändringar i skärskådande och deröfver stadgat sitt omdöme. Art, /. §. 2 synes således böra förändras:
Hr Nordenfelt, Olof. i Expeditions-Utskottet: efter N:o 2268. Hr af Wannqvist, Fredrik; N:o 77. Frih. Rehbinder, Fredrik Wilheim. Justerades 3:ne prot.-utdr., innefattande B. o. Ad:s d. 12 dennes e. m. fattade beslut. Föredrogs å nyo Frih. Hamiltons, Hugo, den 8 dennes på bordet lagda motion, att det från förra riksdag hvilande grundlagsförändrings-lörslaget, rör:de en ändamalsenligare organisation af administrationen, måtte med första från Const.- LJtak. infordras, för att R. St. föredragas. 4 Den i5 Februari f. m. Frih. Hamilton, Hugo: Const.Utsk. har genom sitt mern. N:o i, som i dag blifvit utdelaclt, till fullo och på förhand besvarat den anmodan, hvarom jag anhållit, alt R. o. Ad. skulle förena sig. Således förfaller första delen af min motion. Den andra delen skulle jag tro äfven kunde förfalla, om R. o. Ad., till följe af propos., som jag nu anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, måtte meddela, täcktes besluta, att detta mål skall i nästa plenum först och företrädesvis företagas, samt att Hr Landtm, af Ståndet anmodas, att gifva detta tillkänna för MedStånden, så att der på samma sätt må förfaras. Jag anhåller således nu endast om sagde propos. Frih. Boye, Ludv.: Jag har ingenting att invända emot en begäran, att det ifrågavar. ärendet må förekomma i nästa plenum; men jag utber mig hos Hr Landtm:äfvensom det Högh Ståndet något afseende på den omständighet, att om detta blir det första målet, som föredrages, är det mer än sannolikt, att många af våra bröder icke kunna för embetsgöromål bevista sammanträdet i ämnet.
Icke så under motsatta förhållanden, då dessutom, i följd af de lör Sverige egna institutioner, den redan i sig sjelf af minskade inkomster af jordbruk och arbetskraft uppkomne svårigheten att utgöra Statsbidragen ytterligare ökas genom höjning i markegängen samt den indelade räntegifvarens skyldighet, att utgöra sina räntepersedlar in natura eller emot lösen efter de vanligen än högre gängse alimanna prisea å dessa persedlar. Då hela Länet är roteradt till Båtsmäns underhåll, allmännast sålunda alt 3:ne mantal uppsätta 1 båtsman, och dennes utredning är mindre kostsam än den indelade soldatens, kan roteringen, åtminstone jemförelsevis med förhållandet i andra orter, icke sägas vara för orten särdeles betungande. Största tyngderne får jordbrukaren vidkännas af skjuts och vägunderhåll, i anseende lill de flestas aflägsenhet från allmänna vägarne samt dessas prim i lift felaktiga anläggning öfver höjder, i stället för bredvid desamma, hvarigenom både kommunikation och underhållet försväras, samt af fattigförsörjning, för hvilken sednare, då både underslödsgifvare och tagare tillhöra samma nä ringsklasser, utgiflerne till de sednare ökas i samma mån, sorn svårigheterna för de förre att dem utgöra. Skyldigheten att forsla den indelade tiondesäden 8 mil från kyrkoherberget, dit tiondegifvaren ofta kail hafva lång och besvärlig väg, medför ock för allmogen en svår tunga. En stor lättnad i en del dessa tyngder skulle otvifvelaktig! beredas dels genom tillvägabringande af den redan föreslagna förändringen i sältet för markegångens bestämmande efter flera års medelpris, och dels genom så väl de med indelad lön försedde civile embetsmäns som clereciets aflöning direkte ur statskassan, genom hvilken sednare åtgärd dessutom mänga, det goda förhållandet emellan dessa ertibetsmannaklasser och de skattdragande, störande kollisioner skulle undvikas. Hvad skjutsbesväret angår, så torde en lindring deri icke kunna tillvägabringas på annan väg än genom öfverenskommelsers träffande emellan Femärs-berättelse frän Ff'ester-Norrlands Län. 8 58 de skjuts-skyldige om dess öfverflytlande i viss män på entreprenörer.
M:s nådiga disposition ställa en lulli tilli äcklig summa För berörde ändamål, är visserligen mera, än man med vära inskränkta och lill sä mänga andra vigliga behof erforderliga statsmedel skäligen bör kunna påräkna. Deremot synes det mig biide lämpligt oell tillbörligt, äfvensom tyvärr af bogsta behofvet p!ikalladt, att Staten medverkar och underlättar den enskilda välgörenheten oell omlankan, sorn etablerat dessa nyttiga räddningsauslalter för olyckliga, fattiga oell vanvårdade barn, af hvilka (lere redan beträdl första stegen pä brollels bana; oell åt hvilka räddningsanstallcrs utvidgande nu blifvit äskadt bidrag frän Statens sida. Slaten, som nödgas uppoffra så belydliga summor ät fångvården och ät, För alt så säga, uli brott och laster fullmogtiadc medlemmar af samhället, skulle den icke böra i främsta rummet söka minska dessa brottslingars ständigt ökade antal, oell bemöda sig att frän roten förekomma brolt, hvilket lättast synes mig kunna vinnas genom förbättrade undervisningsanstalter, i förening med frambringandet af religiösare anda i allmänhet, genom utvidgade arbetsinrättningar, samt slutligen äfven genom dessa etablerade rudduiiigsanstaller för Den 6 November e. m. 99 del uppväxande vnf>rc slägt et. deribland ni linga sakna föräldraviird, ett stort antal understundom, just genom den förskämda moraliteten hos deras torsta ledare, liksom uppfödas och näras tili cn brottets plantskola, samt sedermera fortlefva uti elände oell uselhet, säväl kroppsligt, som moraliskt. Man äflas med bildandet af förmyndarekamrar och alt skydda gods oell ägodelar för deni, hvilka icke sjelfva kunna desamma bevara. Ar det val Statens åliggande alt härutinnan sörja, huru långt mera dä dess pligt all uppträda såsom förmyndare för barnets välfärd i moraliskt hänseende? Detta är ju dessutom Staten medgifvel i afseende ä äldre förluster, d. v. s. uti brott redan sjunkne, oftast olijelpligeti fallne ; hvarom de dryga anslagen till fångvården nogsamt erinra.
Först tar de studentexamen, och den berättigar dem till att njuta af alkoholhaltiga drycker, hvilket de inte fingo förut. Och då äro de färdiga. När de se’n kommit hit, laga de så, att de bli bröder med de tongifvande. Lagerberg där var bror med kurator och alla seniorerna, innan han varit här en termin. Se’n gå de in i föreningar, hälst den historiska eller juridiska, där man blir känd som en djäfla hygglig karl med sansade åsigter. Och se’n kommer äregirigheten, ser du. Häm! Och då intrigera de för att bli kuratorer i nation eller åtminstone andre kuratorer eller bibliotekarier. Det smakar altid ämbetsman. Häm! Och så utveckla de sina parlamentariska talanger och sin afvoghet mot oppositionen – ty all opposition blir en opposition mot dem själfva – känna sig solidariska med de styrande. Häm! Tycka om goda middagar vid 21 år, ha magkatarr vid 23 och beundra vasen i smyg vid 24. Häm! Det är unga Sverige, ska jag säga dig, det faktiska unga Sverige, det som skulle reformeras. Men det går inte. Häm! För jag känner generationen, jag, blomman af Sveriges ungdom, fosterlandets hopp o. s. v. Grane hade ofrivilligt ryckts med af den andres stämning. Det låg en njutning i detta sätt att se på sakerna, något pikant i att så brutalt rycka masken af förhållandena och liksom njuta af, att alt var dåligt, och att det var en dumhet att tro på något bättre. Han hade kommit upp på sammankomsten med en känsla af motvilja. Ty de falska resonemang, som vanligen serverades, de påtagliga sofismerna, de dåliga kvickheterna, den påtagna minen af gamla män, som prydde alla dessa unga, deras blaserade väsen, deras cynismer, hela den ton af värdighet, med hvilken dessa just ej särdeles vigtiga frågor behandlades – alt detta brukade eljest plåga honom.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, och då Rikets Ständer ansett de medel, som för sagde ändamål nu beviljas, böra å ordinarie stat upplagas, har, i stället för del å extra stat hittills beviljade årliga anslag 3,000 R:dr, nu å ordinarie Riksstaten blifvit uppfördt ett belopp af 6,000 R:dr R:mt årligen alt, stäldt till Eders Kongl. Majrts disposition, användas till inköp af Svenske konstnärers arbeten. 42:o I afseende å den uti anslaget för nämnda Akademi ingående förslagsvis beräknade summa af 2,000 R:dr Hamburger banko, efter 128 sk. kurs, anvisad till stipendier åt konstnärer, för företagande af utrikes resor, hafva Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer yttrat, att då, vid den stadga, myntvärdet vunnit, kursdifferensen icke kunde blifva af någon betydenhet, det syntes Revisorerne lämpligare, om i blifvande Riksstat nämnde summas lörslagsegenskap borlloges och hela anslaget för Akademien i Svenskt mynt utfördes. Och då förslags-anslag, när sådant utan olägenhet kan ske, böra undvikas, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Revisorernes framställning, beslutat, alt ifrågavarande förslagssumma må med ett bestämdt belopp af 8,000 R:dr R:mt i staten såsom reservations-anslug uppföras. Musikaliska Akademien. 43:o Ilos Rikets Ständer har blifvit anfördt, alt sedan Rikets sednast församlade Ständer med 3,000 R:dr ökat anslaget för Musikaliska Akademien, så att detsamma nu ulgjorde 6,000 R:dr b:ko, förslag till nya statuter jemte instruktion för Akademiens styrelse, embetsmål) och lärare, äfvensom nytt reglemente för detta undervisningsverk blifvit uppgjorde. Enligt berörde förslag skulle Akademiens angelägenheter handhalvas af en Direktion, beslående af 12 inrikes Ledamöter jemte en Inspektor, och indelas i 2:ne afdelningar.
Sådan granskning, hvars föremål är att undersöka. huruvida fullmakterna blifvit utfärdade i den form, som nästföljande § föreskri fver, skall sist inom fyra dagar derefter vara fulländad: hvarje Ständ dess pröfningsrätt förbehållen, sä väl i afseende på sådana medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, som dem, emot hvilka, till följe af 13. 14, 15 och 18 S?., någon anmärkning förekommer: ägande Ståndet, så vida frågan är klar och Konstitution s-TJtskottets Memorial N:o 14. 7 lig, hos Ståndet afgöres, men, då nödiga upplysningar s knas, till laglig åtgärd förvissa; och bibehålle emellertid den under ytterligare pröfning ställde Ledamoten sin Riksdagsmannarätt. Vid anteckningen och dä inträdespolett erhålles, tilldeles äfven hvarje Ledamot ett exemplar af rikets Grundlagar, på det ingen mä, till sin undskyllan, okunnighet derom förebära. Stockholm den 12 April 1860. tydlig samt icke förut blifvit, i den ordning 19 § bestämmer, afgjord eller år beroende på pröfning af någon utaf de i samma § omförmälda myndigheter, att densamma afgöra; men, om nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvisa; och bibehålle emellertid den under ytterligare pröfning ställde ledamoten sin Riksdagsmannarätt. Vid anteckningen och dä inträdespolett erhålles, tilldeles äfven hvarje Ledamot ett exemplar af rikets Grundlagar, på det ingen mä, till sin undskyllan, okunnighet derom förebära. Reservationer : gf Herr Friherre R. Cederström: “Uti den af Utskottet, i memorialets första del, afgifna hemställan, om 13 och 15 §§:nes omnämnande i 21 § Riksdags-Ordningen har jag instämt, med tillstyrkan å denna förändrings antagande till att hvila, för grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Deremot har jag icke kunnat biträda framläggandet af det uti memorialets sednare del förekommande förslag till ändring af samma 21 g Riksdags-Ordningen.
Med - ständen samt wälbemäldte Utskott tilkännagifwaö genom Utdrag af Protokollet, bie supra. kx krotocollo ^s. bl. båtelson. Utdrag af Protokollet, hältet 1 Borga, rc-Ständcts klenum wid Riksdagen j Slockholm den ; Sept. 1309. S. D. Riksens Högloft. Ständers Lag-Ut, skotts betänkande af den 12 nästlidne Augusti, hwaruti triste förändringar uti allmänna Lagens ätskillige stadganden förcflagne blifwit, i anledning af Herr Justitie - Rädet och Riddaren von Ltroiurcbs till Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifne och till wälbemäldte Utskott remitterade Memorial, angäende fbrbudne leder i afseende ä ägtenskap, har Borgare - Gtändet till alla delar bifallit; hwarom Utskottet, sä wäl sym de rcspcctive Mcd-ständcn skulle genom detta Protocolls-Ut, krag wördsamt och wänligen underrättas, bit supra, Lx krotocollo is. Ist. keterlon. Utdrag Den 6 September. 217 Utdrag af Protokollet, hältet i Borgare-Ständets plenum wid Riksdagen j Stockholm dm 5 Sept. 1809. S. D. Efter upläsande af Lag-Utskottets den 11 nästlidne Augusti afgifne Betänkande, angäende ändring i Lagens stadgande om ärlig nybyggnad ä Krono-Skatteoch Frälsc-hemman, förenade sig Ständct med Högloft.