Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon behöfver strängt taget inga gåfvor, hennes man har rätt goda inkomster, och Olga är en förståndig husmor. Men dels ville jag så gärna, att mina plagg skulle komma till användning, medan de voro nya och moderna, dels tänkte jag, att jag själf varit lycklig att få dem, om jag haft sex flickor i nästan 407 alla åldrar som vännen Olga. I tre dagar gick jag och funderade, o m jag vågade, och i ytterligare tre dagar gick jag och svarfvade mina fraser, så att mina goda afsikter ej skulle missförstås. Ändtligen sändes episteln af, och med omgående kom från Olga ett det vänligaste, raraste bref, hvari hon med tacksamhet och glädje mottog min gåfva, som skulle komma hennes » sex långbenta, ständigt växande töser till stor nytta. » — » Det var så genomsnällt af dig, kära Lisa, » skref Olga bland annat, » att du ej lät afhålla dig af en malplacerad s. k. grannlagenhet; ditt förtroende till mig och din visade kännedom om min karaktär glada mig mer än gåfvan. » Jag kunde ej låta bli att tänka på portvakterskan, för hvilken potatisen borde hafva varit mer välkommen än kläderna för fru Olga. Hvaraf beror denna skillnad? Endast af uppfostran? Det är sorgligt att se, huru lätt somliga människor bli sårade i hvad de kalla sin stolthet, och för en liflig och rättfram själ är det olidligt att lefva tillsammans med dylika. En af mina väninnor på landet har som lärarinna för sina barn en visserligen kunnig, men till uppfostran och enligt min uppfattning äfven till sinnet tarflig ung flicka. Frun i huset vet e j, huru hon skall nog väga sina ord för att ej såra denna klumpiga, framfusiga person. » Behagar fröken » och » törs jag be fröken » hörs det ständigt från min väninnas läppar, då hon tilltalar lärarinnan. Att be henne tända en brasa eller sopa ett golf skulle aldrig falla frun in, fastän denna hjälp ibland kunde vara af nöden. N e j, då gör hon det tusen gånger hellre själf.
N;o 32 framställda förslag till ändring i 14 § 3 momentet Biksdags-ordningen. 496 Prot-Utdrag den 30 Juni 1860. Med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut lade Preste-Ståndet detta Memorial till handlingarne. S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 122, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Jemtlands Rolerings-kassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägare-korps. Frän Välloll. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Slats-Utskoltcts Memorial, N:o 121, med förslag till allmänna vilkor och stadganden, i afseende på de under denna riksdag beviljade statsbidrag till väganläggningar och vägförbällringar samt hamnbyggnader och vallenaftappningar ni. fl. arbets-förelag. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Samnmansalta Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 14, i anledning af väckt motion om rättighet för Vestra härad inora Jönköpings Län, alt, för underhållandet af Sunds bro, uppbära roterings-frihetsafgiften för hemmanet Hallsnäs inom Ramqvilla socken; och N:o 15, i anledning af väckt motion om Rusthållares befriande från underhållande af trossvagnar och från aflönande af trosskuskar. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskottets Betänkande, N:o 29, i anledning af väckt motion om en lagförklaring, af innehåll alt föreskrifna uppbud å fast egendom på landet ovilkorligen skola meddelas å Ting, som å rad följa hvarandra. Bifölls. och Memorial, N:o 30, i anledning af ålerremiss af Betänkandet, N:o 21. Lades till handlingarne.
Vidare har man sagt, att man fruktade att ega en alltför stor metallisk kassa i Bankens hvalf; men Utsk. har härvid gjort sig skyldig till en motsägelse, och jag kan icke finna annat, än att om man verkligen anser det vara en risk, att i Hamburg hafva detta silfver, borde man också icke låta tre milhr stå der. utan i stället ändra detta förhållande. Om nu äfven denna farhåga skulle vara riktig, må man dock icke glömma, att om silfret blir liggande i Hamburg för Bankens eller Riksg:sKont:s räkning, så är det alldeles likgiltigt. Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte, på grund af hvad jag nu anfört, alslå Utsk:s Betänk, och lemna bifall till min motion. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag skall icke länge uppehålla R. o. Ad:ns tid, då frågan, såsom den siste värde talaren anmärkt, redan är genom två Stånds beslut afgjord. Jag skulle också ej hafva begärt ordet, såvida denne talare hade inskränkt sig till att blott uttala sina egna åsigter; men då han tillika yrkat bifall till sin motion, måste jag, såsom Fullmäktig i Banken, anse mig skyldig att besvara honom, enär jag deltagit i frågans behandling hos Fullmäktige, lill hvilkas pröfning den hänsköts. Talaren har sagt, det man skulle anse, att åtgärden borde inskränka sig att öka silfverbehållningen på utländsk botten; detta är en oriktig upfattning åtminstone af BunkoFullmäktiges yttrande, 456 Den 5 Mars f. m. emedan de sagt, att om E. St:r, oaktadt bifall till Hr Åkermans motion blifvit afstyrkt, ansåge sig böra vidtaga någon åtgärd, den borde inskränka sig dertill, att i någon mån utvidga rättigheten att hafva silfver utomland. Hiir har blifvit yttradt, att det ieke gerna kan antagas, att leke allt silfret, hvilket här är fråga om att vidtaga, skall kunna indragas under den tid af året då det kostar minst, och då assuradörernas fordringar äro lägst, nemi. Juni och Juli månader.
Migh tyckte aff mina länder uthkröp Een liten orm och alla nööp, Them han kunde öffwer komma och finna Måndhe han alla till dödhen stingha, Wår Konung och så, och migh gorde wärst, Honom han sargadhe aldra mäst. Ther aff nu bäffwar mijn heela kropp, Och i giorde wäll i wäckten mig vpp. Thenna drömen är fast gruffweligh Som i här förtälje för migh. Ruben. Jagh förnimmer min hustru thz will wara sant Om then dröm i migh giordhe bekant. Ty skulle migh ther om och wppenbaras At oss skulle sådant wederfaras. Cyboræa. Nu skulle iagh swara som i giordhe migh Att i wore besatt wisseligh Och regeradhes aff een spådoms ande. Men hwadh skulle wij nu få tillhanda? Ruben. Estw haffwande eller weestu thz? Cyboræa. Huru skulle iagh thz weta så rätt? Men migh Magila een drick beredher Som thz wäll skall kungöra edher. Ruben. Bort thz, bort thz, som iagh nu hörer Tå willen i edher siälff förgöra. Cyboræa. Bewara migh Gudh, tå woro iagh will Skulle iagh sådant biuda till. Ruben. Låt oss Magilam till oss vthkalla At iagh må höra huru hennes ordh falla. Men sij hon kommer, wij wille gåå heem. Hon kommer wäll effter endoch hon är seen. Judas Redivivus. Act. I Sc. V. MAGILA. Jagh haffwer tillpyntat Cyboreæ drick Aff then wijnkannan hoon migh fick. Sijr huru thz haffwer sudit i hoop Här är ey itt halfft fierdings stoop. Ty skollen i troo then drick är dyr Man kiöper honom ey för daler fyre. Then wijnkannan ähr här i gååt At iagh haffwer ondt i huffwudet fåått.
Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: om BeklädnadsDirectioners inrättande inom Rusthålls-Regementerne. Banko-Utskottets: om tillåtelse för Städernes Allmänna BrandstodsBolag att, emot ränta, insätta sina contante medel i Rikets Ständers Bank; örn ersättning till ÖfversteLieutenanlen G. U. Adlerstam. LagUtskottets: om föreskrifter för utmätningskostnads beräknande; om verkställighet af UnderRätts beslut i skuldfordringsmål; om förändringar i rättegångssättet vid skuldfordringsmål; om rättighet för fordringsägare att uppdraga verkställighet af laga kraftvunna Domar åt hvilken som helst; om ändring i författningen om tiden, inom hvilken utmätning skall verkställas; om inskränkning af den i i5 Cap. 5 § ÄrfdaBalken stadgade praescriptionstid; om utfärdande af en Lag derom, huru afhandlingar om så kallade undantag eller fördel, skola Lagföljas; om ändringar i Kongl. Den 18 Mars f. in. 33g Förklaringen derr 23 Mars 1807; om stiftande af en Lag, som stadgar ersättningsskyldighet för Domare, hvilken gifver part origtig hänvisning till ändrings sökande; om oinskränkt rättighet till flottning i alla flottoch farbara sjöar; om straff för stöld ur täckt jordgraf, enligt 6 § i /\o Cap. MissgerningsBalken; om Konungens Befallningshafvandes förständigande att ställa sig 4 Cap. 2 § UtsökningsBalken till efterrättelse. Lagsamt Allmänna BesvärsOch EkonomiUtskottens t tued förslag till jemkning af RiksStåndens beslut örn Kongl. Majrts nådiga Skiftesstadga; med förslag till ny Prestvalsförordning; om ändring i Kongl. Förordningen af den 26 Februarii 1817; om inrättande af arbetshus i Länen; om åtgärder till förekommande af lösdrifveri. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: om ändring i Kongl.
Han tog vägen öfver Carlplougsgatan, förbi Kristiansborgsskolan, så kallad efter det forna kungliga slottet med samma namn, hvars grundmurar ännu gjorde tjänst i skolpalatset. Öfver Kristianshavnskvarterets mångfaldiga kemiska fabriker och laboratorier samt stora maskinteatrar, hvilka hemtade sina förnämsta sceniska krafter från de bredvid liggande fabrikerna, kom han till Amageroch Dragör-kvarterens ända långt öfver Östersjön utbygda slöjdanstalter och stannade vid fröken Fotorups laboratorium. »Detta är första steget på min lyckas väg,» sade Oxygen, då han satte foten på husets tak. »Först tillfälle att kunna osynligt verka, sedan viljetvingaren i fullständigt skick, och så skall jag på vetenskaplig väg vinna Aromasias odelade kärlek.» Men det tålde länge innan Oxygen fick företräde hos fröken Fotorup. Han fann före sig ett par hundra herrar och damer hvilka alla ville köpa diafot eller göra beställningar på stor mängd af varan. »Det ser ut som ville hela verlden göra sig osynlig,» sade Oxygen, liksom förtretad öfver att icke vara den ende som finge draga nytta af den underbara upptäckten. Slutligen kom dock äfven hans ordning. På aftonen samma dag »strömmade hela Köbenhavn», såsom det fordom hette, ut till Tivoli, där Aromasia skulle gifva sin konsert. Det tjugufjärde århundradets Köbenhavn var betydligt förändradt, att icke säga en helt och hållet ny stad, i jämförelse med det samhälle som där funnits några hundra år förut. Området var mångdubbladt; gatorna oigenkänliga; öfver alt nya, ändlösa boulevarder; husen palatslika och flera våningar högre än i forntiden; lefnadssättet fullkomligt omskapadt; samfärdsmedlen på ett förut otroligt sätt fullkomnade; nationalteatern, den gamle kunglige teatern, det forna danska rikets stolthet, försvunnen; à-Porta-institutionen en saga blott; nya upptäckter och underbara uppfinningar gjordes för hvarje dag. Men det fans en »institution» som fortlefvat i nära fem och ett halft århundrade och icke blott lefde, utan lefde mycket kraftigare och i ständigt framåtskridande. Det var Tivoli.
Emma tyckte redan i vintras, att jag var altför lång; nu skulle Emma bli rädd för mig, vet Emma, ty jag felar blott två tum i tre aln. Men säkert har Emma också vuxit, så att du icke behöfver se dessmera upp till mig än förut. Emma blir väl icke rädd? Vet Emma, att jag den 20 October fyller sexton år? Emma måste den dagen få dricka mera kaffe än eljest. Jag vet att Emma tycker fasligt mycket om kaffe. Jag skulle inte för någon våga berätta, att jag i slutet af denna månad ärnar mig till Mainola. Kanske Emma ändå törs gifva sina goda fosterföräldrar en liten vink derom. Hviska det äfven för Celia, så att ingen må bli skrämd. Ser du, lilla Emma, huru alldeles ingenting jag hade att berätta för dig. En annan gång bättre. Helsa alla så mycket från Axel Segerskjöld«. Det är således i dag Axels födelsedag. Han fyller sexton år. Jag tycker det för Axel är så mycket, som för andra tjugusex. Emma har ställt så till, att vi verkligen i dag fått dricka mera kaffe än vanligt. Emma sade, att hon tyckte kaffe aldrig smakat så bra. Jag tyckte så med, fast jag ingenting sade. Anna var den enda, som ej tycktes tycka så. Men det är sannt, Clinton har icke i dag sin födelsedag. Farbror blef mycket glad öfver nyheten. Det är en skön sak sade han att man åter på en tid får hit någon att prata förnuft med. Det skall bli roligt, att få höra universitetsnyheter. Också jag har varit student, och den som en gång varit det, förblir det ock. d. 5 Nov. Hösten har för en tid lemnat rum för en skarp vinter. Den 29 October var ett förfärligt väder. Jag anade, att Axel var på vägen då, men jag tackade Gud, att det icke var en sjöresa. Han kom den trettionde, icke alls illa medfaren. Han sade, att man måste vara nöjd, när man har slädföre, om också drifvorna göra, att man icke hinner mera än en mil på tre timmar. Så stor och vacker Axel blifvit. Det var en lycka sade Emma att han skref till mig derom, eljest hade jag verkligen blifvit rädd. Underligt att jag aldrig märkt, att Axel är vacker. Och dock är han sig så lik i det stora hela.
Ridderskapet och Adeln innefattas uti följande vid föredragningen deraf afgifne yttranden: Af Herr von Franken, August att då uti Skuldfordrings mål, der Skuldebrefvet är klart och ostridigt, Konungens Befallningshafvande® Utslag enligt 2 §» 4 Cap. Utsök,Balken genast skall gå i verk* ståtlighet; så bör enligt hvad Herr voll Franken genom Motion äskat, när ett ArtendeContract tydligen utstakar Arrendatorns Lagutskottet! Betänkandea.
Dernäst kan man äfven med skäl betänka vad verkan anslaget skall hafva på förhållandena inom landet, inslagen lill arméens öfning hafva det egna, att blifva använda, fidelade i temligen jemna summor, inom alla rikets provinser, ör dessa medel upphandlas hufvudsakligen af landets produkter: säd,ött, fläsk, smör, D c n II Mars T. m. 121 o. s. v. oell liela kapitalets belopp stannar således hos industriidkarne och landtbrukarne. Det är frukterna af deras möda och arbete, som uppköpas för dessa penningar. Då jag antager att Bevilln. Utsk. och R. St. ställa skattefördelningen pä det sätt, att skatt uttages af den, sorn kan utgöra densamma, så är ett så beskaffadt anslag som delta af den natur, att det är en beskattning lagd på den mera förmögna delen af nationen, hvaraf beloppet utgifves till den mindre förmögna eller landtbrukarne. Men då det förut är af andra talare bevisadt, att anslaget för sjelfva det åsyftade ändamålet är nödvändigt och nyttigt, i hvilken åsigt jag fullkomligen och af full öfvertygelse mig förenar, sä torde den andra åsigten, om den behjertas af Ro. Ad. och af Utsk:s ledamöter i händelse återremiss beslutas, öfvertyga dem alt, i jemförelse med anslag af annan natur, man hellre bör bevilja sådant som helt och hållit stannar inom landet, någorlunda jemnt fördeladt inom alla dess delar, än andra, hvilka dels kunna lill någon del användas lill uppköp af utländska alster, med mer eller mindre skäl kallade öfverflödsartiklar, dels stanna på någon viss ort af riket, utan att spridas till de öfriga. — Jag tror att detta skäl bör väga något vid bestämmande af huruvida ifrågavar. anslag, som stannar inom landet, bör beviljas eller icke. Jag anhåller att betänk, mätte till StatsUtsk. återre mitteras. Hr Gripenstedt: Jag uppträder blott för att besvara en fråga som här blifvit framställd.
Leonnas ryska granne hade äfven börjat blifva språksam, och hviskade den ena långa meningen efter den andra i hennes öra, hvaraf hon ej begrep ett enda ord; till slut lade han sin arm om hennes lif; då blef hon förfärad, och klämde sig intill onkel Ludvig, för att söka hans beskydd. Okunnig i ryska språket, adresserade denne sig till den unga ryssen gentemot med de orden: «vill löjtnant Schalinsky vara god och säga kapten Markoff på mina vägnar, att fröken ej är van vid ett så familjert uppförande.» Något brydd öfver uppdraget, uträttade han det likväl. Markoff var godsint nog, att ej upptaga detta illa; sade Leonna några ord liksom till ursäkt, drack hennes och Ludvigs skål och lemnade henne sedan i fred för allt galanteri. Denna lilla mellanakt hade ganska mycket roat Hedda Smitt och hennes rödbrusige granne. Värdinnan proponerade sång; sjelf föregick hon med godt exempel: Hvar fogel sjunger efter sin näbb säger ordspråket, och så gick det äfven här. «Rätt nu kommer vår tur,» sade Ludvig till sina vackra grannar. «Ack för Guds skull laga så, att jag slipper!» bad Leonna. «Jag kan alldeles ingen svensk visa.» «Nå, sjung finska då,» sade han leende. «Det kan jag lika litet. — På tyska kan jag väl några, och isynnerhet en, som jag tycker så mycket om, men det ser kanske illa ut, om» «Huru lyder den?» «Süsse heilige Natur, Lass mich geh'n auf deine Spur.» «Den är mycket bra, jag och Ottilia känna den äfven; vi skola sjunga tillsammans» — sade Ludvig obesväradt. Leonna hade ofta sjungit denna lilla visa med sin tant, men dubbelt skönare förekom den henne nu, när hennes klara, men späda stämma fick ett stöd i Ludvigs vackra, manliga röst; Ottilia sjöng icke tyska, det var ett föregifvande af onkeln, att ingifva Leonna mod. Efter maten föreslog Ottilia alla flickorna att gå upp i hennes kammare. Hedda hade druckit flere glas punsch vid bordet, men det syntes ej bekomma henne något.
Han lider här risken af en förlust, hvarför skall han då icke la påräkna större vinst, än han kunde få, om han placerade sina penningar i en jordegendom, då han ej lede den minsta risk. Sanningen häraf är af alla statsekonomer vitsordad och erfarenheten lägger oss den tydligen för ögonen hvarje dag. Penningen söker göra sig gällande, liksom alla andra varor på verldsmarknaden, och om man söker alt genom felaktig lagstiftning hindra det, så hämnas penningen derigenom att den som jag nyss nämnde, i detta afseende bildat en särskild moral. Penningen har tvenne sätt alt göra sig gällande, det ena genom högre ränta, och det andra genom att bringa de varor den representerar i underpris. Dä nu största delen af rörelsekapitalet är grundadt på förtroende, så är det gifvet att när detta förtroende rubbas och krediten försvinner, så falla genast alla fastighetsvärden och alla varor i pris. Då är det omöjligt för industriidkare!!, han må nu kallas jordbrukare eller fabriksidkare, att erhålla penningar; ty ingen vill köpa utan alla vilja sälja, t. o. m. lill vrakpris. Det är dessa kriser som lagstiftningen skall förekomma, och detta sker icke derigenom att man binder den ena kontrahenten, under det man låter den andra handla fritt och otvunget. Såsom slutsats af hvad jag anfört måste jag framställa vigten af att räntan ldir fullkomligt fri på de s. k. alFärspapper. Hvad de besparade kapitalerna eller de inlecknade summorna beträffar är mera likgiltigt, derföre att jag anser den ränta, som är bestämd, redan \ara högre är det normala värde sorn penningen eger. Och den åsigt, som ligger till grund för mina tankar i detta hänseende, är så sann så enkel, att jag icke hyser minsta tvekan att i denna syftning yrka återremiss af Utskrs nu föredragna utlåt. Hr Sparre, Sigge: Den del af lagstiftningen, som f. n. är under representationens pröfning, nemi. frågan om renteaftalets frihet
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskoltels den 25 och 28 sistlidne November på bordet lagda Utlåtande N:o 52, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 40, öfver dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels ock enskilde motioner i enahanda syftning, länn Ridderskapet och Adeln för godt, att, med uteslutande af det i sista raden af lagförslagets 14 § genom tryckfel intagna ordet "månader”, bifalla förevarande Utlåtande i alla de delar, som erfordrade Ridderskapet och Adelns beslut. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Ulskottets den 28 sistlidne November på bordet lagda Memorial N:o 170, i anledning af erhållen ålerremiss å åtskilliga i Memorialet N:o 149 föreslagna voterings-propositioner. S. D. Föredrogs och bifölls Siats-Utskottets den 2 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 168, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående pension för Öfver-jägmästaren A. H. Kasten.. Frän Hedera. Ronde-Sländet. S. D. Vid föredragning af 41 punkten utaf Stats-Utskottels Utlåtande N:o 158, angående föreslagna stats-bidrag för vägars anläggning och förbättring, hamn-byggnader och kanaler samt sjösänkningar och andra vatten - Prot.-Utdrag den 3 December 1857. aftappnings-företag m. fl. dylika föremål, beslöt Ståndet, för sin del, •— med godkännande af Utskottets tillstyrkande i öfrigt, — att den af Utskottet föreslagna summa, som borde för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlings-företag årligen under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 ställas till Kongl.
Frågan om fri Communication emellan t vänne inrikes Provincer är dessutom så enkel och utredd, att den minsta tvekan icke lärer uppstå om det beslut, som bör fattas — Man säger att Skogarne i Blekingen äro redan ut. huggne, att om utförsel till andra Orter tillätes , Skogs-Producter blifva dyrare och med ti. den kunna saknas för denna Province — Efter den localkänng^lom jag äger om Skogarne i Blekinge, är förhållandet, att på 2 å 3 mils af. stånd ifrån Kusterne, äga Skogarne sä ringa värde, art de just af denna orsak blifvit minskade genom Svedjande, det mäst förstörande af allt sätt, ati hushålla med Skog och denna behandling fortfar ännu — Om en bättre hushållning , som blir en följd af Skogens högre värde infördes, blefve Blekingska Skogarne tillTäcklige både för Örtens behof och att utfört betydligt deraf till Skåne — Man kan väl dess - Den 4 April. utom knappt tänka sig en orimligare Författning än, att ztne angränsande Provincer i samma Rike, som sinsemellan hafva Sjö-Communication icke få obehindrat tillföra hvarannan sina Producter , som de Ömsesidigt behöfva; ty Blekingen har vanligen behof af Spannmål fiån Skåne likasom denna Province af Skogs effecter ifrån Blekingen} äfven om dessa Provincer icke tillhörde samma Rike, vore förbudet ej skadeligt för Blekinge. Blott Landvågen och äfven ifrån en enda Hamn i Blekingen kunna nu Skogs-Producter till Skåne utföras. Det är såsom en värd Ledamot yttrat sig i en af de mäst uppenbara motsägelser, att hindra en naturlig Communication emellan vissa Provincer, under det att man på Nationens bekostnad, tillställer en artificiel emellan andra.
Det är gifvet, att de skola vara långsamma, då de inträffa endast hvart femte år; ty att granska för fem förflutna år och ordna för fem kommande fordrar naturligtvis tid. Att riksdagarna äro kostsamma kan visserligen ej nekas; men då kostnaderna fördelas på fem år, blifva de icke särdeles betydliga, helst då man besinnar, att de utgöra en assurance för vår frihet. Att riksdagarna blott nöta krafterna är ett allmänt omdöme, som tål en betydlig inskränkning. Alla menniskans förmögenheter utbildas genom öfning; och riksdagarna bidraga ovedersägligen mägtigt till Nationens politiska utbildning. Men jag medger, att vid åtskilliga af våra riksdagar har tillfällig nötning ägt rum på krafterna, nemi. derigenom, att representanter användt stora naturgåfvor, icke på de egentliga riksdagsärendernas utredning, utan på bemödanden att tillvägabringa sjelfva representationssättets upplösning. Man säger: ”att genom riksdagarna åstadkom - Den i3 Octo ber f. m. ”ines ingen märklig förbättring i lagar, i allmän ”hushållning, i landets inre skick och välstånd ”etc.” Likväl har Sverige haft bestämda lagar redan flera joo år, och nära ett helt sekel en lag, sorn allmänt varit ansedd för ett mästerstycke, förrän ett annat land, som vanligen anföres såsom mönster i constitutionelt afseende, ens tänkt på att få några sådana. I allm. hushållningen skulle icke heller något vara gjordt. Sverige är dock nu mera satt ur behof att, såsom förr, årligen införskrifva spannmål, och kan i stället vanligen deraf exportera flera moo tunnor. Jag vädjar till dem, som minnas, huru det såg ut i landet för 3o år sedan. Jemnförelsen med det pärvar. skall säkerligen i allt utfalla fördelaktigt för det nuvarande. Vidare säger man: ”att skattebördorna icke haf"va blifvit minskade eller jern na re fördelade.” Jag bär nyss yttrat mig öfver detta klander, så vidt det rörer grundskatterna, och vill nu blott anmärka, att de öfriga directa skatterna icke heller blifvit i det ringaste ökade, utan tvärtom i många delar betydligen minskade. Af sådan halt