Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är dock menniskan lika som intet. Hennes tid går bort såsom en skugge. Herre, böj din himmel, och stig härned; tag uppå bergen, att de ryka. Låt ljunga, och förströ dem; skjut dina skott, och förskräck dem. Sänd dina hand af höjdene, och förlossa mig, och fräls mig ifrå stor vatten, ifrå de främmande barnas händer; Hvilkas lära är onyttig, och deras gerningar falska. Gud, jag vill sjunga dig en ny viso; jag vill spela dig på psaltare af tio stränger; Du, som gifver Konungomen seger, och förlöser din tjenare David ifrå dens ondas mordsvärd. Förlös mig ock, och hjelp mig ifrå de främmande barnas hand; hvilkas lära är onyttig, och deras gerningar falska; Att våre söner måga uppväxa i deras ungdom, såsom plantor; och våra döttrar, såsom beprydde svalar, såsom palats; Och våra visthus fulle vara, de der spisning utgifva kunna, den ena efter den andra; att våra får måga bära tusend och hundrade tusend, i våra afvelsgårdar; Att våre oxar måga mycket arbete göra; att ingen skade, ingen olycka eller klagan på våra gator är. Saligt är det folk, hvilko alltså går; men saligt är det folk, hvilkets Gud Herren är. Ett lof Davids. Jag vill upphöja dig, min Gud, du Konung, och ditt Namn lofva alltid och förutan ända. Jag vill dagliga lofva dig, och ditt Namn prisa alltid och förutan ända. Herren är stor, och mycket loflig, och hans storhet är osägelig. Barnabarn skola prisa dina verk, och tala om ditt välde. Jag vill tala om dina härliga stora äro, och om dina under; Att man skall tala om dina härliga gerningar, och att man förtäljer dina härlighet; Att man skall prisa dina stora godhet, och lofva dina rättfärdighet. Nådelig och barmhertig är Herren, tålig och af stor godhet. Herren är allom god, och förbarmar sig öfver all sin verk. All din verk, Herre, skola tacka dig, och dine helige lofva dig;
Detta är till en stor del icke Komiténs fel, ty innan Komitén blef organiserad, bade ett Konungens beslut föreskrifvit, huru undersökningarne skulle verkställas, och då jag blef ledamot af Komitén, var den första anmärkn-.n jag gjorde, att i de undersökningar, som anstäldts, var halfva arbetet onödigt, det nemi. som bade afseende på planmätningar; ty dessa hade icke med undersökningarne att göra; det bordo icke hafva kommit i fråga annat än nivellering, då afsigten endast var att se, hvarest man lämpligast kunde komma fram. Då bade medlen för undersökningarne varit tillräckliga, och vi hade kunnat få hela landet undersökt och framkommit med ett helgjutnare arbete. Jag säger detta med afseende derå, att min enskildta öfvertygelse och önskan var, att den östra stamlinien dragits mera östligt, så att den skurit längre in i Småland. Men detta är utan inflytande på det, som nu utgör föremål för vår öfverläggning, ty innan en enda skilling kommer att nedläggas på den del af banan, som ligger söder om Östergöthland eller åt Småland till, skall en ny statsreglering föregå, och jag gissar, att tilldess kommer ett och annat att blifva mycket nogare utredt. Jag torde nu få skärskåda den verkligen mycket snillrika och i högsta grad märkvärdiga plan, Hr Ericsson föreslagit för förening af stationerna i Stockholm. Jag vill likväl förutskicka den anmärkn., att planen om banan längs Skinnarviken är en af de första, jag utkastade; det var den aldra första idéen om banan söderut. Jag såg alldeles icke någon svårighet att komma fram den vägen, lika litet som Ilr Ericsson gjort det. Min plan var då att hafva stationen der, som sockerbruket ligger och ända mot Södermalmstorg. Då var det möjligt att expropriera platsen, utan stora kostnader, emedan hela terrängen var till salu och byggnaderna förfallne. Skulle man nu försöka det, blefve det vida dyrare; men vore det alldeles nödvändigt, är ingen upoffring för stor för att få en tjenlig station. Men denne lokal är för inskränkt; der kan icke med beqvämlighet en station läggas.
Af bränvinsbrännings-redskapen i l:sta klassen har jag trott den af till och med 30 kannors rymd, hvars begagnande, enligt den mera allmänt rådande föreställningen om hvad med så kallad husbehofsbränning i egentlig mening förstås, torde kunna till sådan hänföras, tilläfventyrs böra vid nu stadgade afgift bibehållas, men den i tariffen bestämda afgift deremot ökas tio procent för den öfriga redskapen i samma klass, tjugo procent för 2:dra klassens redskap, tio procent för 3:dje och 4:de klassernas, för 5:te klassen blifva dubbel emot den, som varder bestämd för den 4:de, samt för 6:te klassen utgå lika med den för 4:de klassen, drifven med ånga, nu stadgade afgift, ökad med tjugo procent; till följd hvaraf afgiften alltså blcfve för 10 kannors panna i l:sta klassen 3 R:dr 6 sk., i 2:dra klassen 5 R:dr 30 sk., i 3:dje klassen 20 R:dr 30 sk., i 4:de klassen 54 R:dr 7 sk., i 5:te klassen 108 R:dr 14 sk. och i 6:te klassen 288 R:dr o. s. v. Jag bade icke ernat att vidare, än som nu skett, vidröra tariffen å pannerynulsafgiften; men en tillfällig jemförelse af några i densamma förekommande tal bar blottat de stora och oförklarliga missproportioner, hvarmed den är behäftad. Då man genomgår olika klassers beskattning, befinnas t. ex. proportionerna variera på efterföljande sätt: R:dr 24 sk. 675 R:dr. 1,012 R:dr 24 sk. 2,160 R:dr. 2,023 Rädr. d. v. s. efter denna proportion 1. n3. H9f. 9. 32 Bevillti.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Hon var sjuk, detta var obestridligt, men hvad kunde det vara för en sjukdom? Han lutade sitt hufvud mot handen; han återhöll sin heta andedräkt, o c h han hängaf sig helt åt sina dystra tankar. På den molnfria himmelen hade månen stigit upp. Genom de halföppna fönstren började tillsammans med månstrålarne en ljuf doft inströmma i rummet. Den kom i riktning från paviljongen, eller var kanske alltsammens en lek af grubblarens fantasi. Därpå hördes en ihållande, passionerad hviskning, o c h i samma ögonblick märkte han, att Valeria började sakta röra sig i sin bädd. Han for tillsammans, ty hvad ser han! Valeria reser sig upp, flyttar långsamt ur sängen först den ena foten, så den andra, och, lik en sömngångerska, med stirrande, liflösa ögon och framsträckta armar riktar hon sina steg mot dörren till trädgården! Blixtsnabbt störtar Fabio ut genom sängkammarens andra dörr, springer omkring husels hörn och stänger utifrån dörren till trädgården. Knappt var detta gjordt, förrän han kännde, att någon försökte öppna dörren inifrån, tryckande på densamma allt starkare och starkare, men därpå aflägsnade sig med osäkra steg. Mig lyster se, om Muzio återkommit från staden, for det som en blixt genom Fabios hjärna, och han ilade till paviljongen. Hvad ser h a n? I det klara månskenet kommer Muzio honom till mötes, äfven han lik en sömngångare med framsträckta händer och liflös blick. Fabio springer fram till honom, men Muzio går, utan att märka Fabio, lugnt vidare, steg för sleg, och hans orörliga ansikte har samma leende som malajens. Fabio vill ropa honom vid namn, men i samma ögonblick hör han ett buller. Bakom honom, i huset, höres ett fönster öppnas — han ser sig om — Och verkligen. Sofrummets fönster står öppet, och i detta fönster slår Valeria. Hennes händer liksom söka Mnzios. H o n sträcker sig fram mot honom. Vid denna syn kom Fabio i ett obetvingligt raseri.
Vid kliniken för barnsjukdomarne är visserligen tillfälle att derom meddela undervisning med hänsyn till sjukdomens uppträdande hos späda barn; men vid öfriga klinikerna saknas allt tillfälle till praktisk handledning för unga läkare i denna vigtiga del, emedan med venerisk sjukdom behäftade personer vid de för klinikerne bestämda sjukinrättningar icke emottagas. De enda sjukvårds-anstaller, som i hufvudstaden lemna ett sådant tillfälle äro allmänna garnisons-sjukhuset och Stockholms stads och läns förenade kurhus, garnisons-sjukhuset dock i mera inskränkt mått, enär endast sjuka af mankön, företrädesvis lidande af sjukdomens primära symptomer, der förekomma. Deremot förete de å Stockholms kurhus intagne patienter sjukdomens alla former hos båda könen äfvensom hos alla åldrar, och tillåtelse att besöka kurhuset vissa dagar i veckan har derföre blifvit utverkad för de unge läkare, hvilka begagna undervisningen på klinikerne härstädes, äfvensom en föreskrift derom blifvit intagen i det för kurhuset gällande nådiga reglemente, hvarjemte de sednast anställde Öfverläkarne vid kurhuset beredvilligt gatt de studerande tillhanda med upplysningar om der förekommande sjukdomsfall. Någon ordnad klinisk undervisning har dock härigenom icke kommit till stånd, och kan ej eller skäligen begäras af kurhusets Öfverläkare utan all ersättning. Alt en sådan beredes och följaktligen den ifrågavarande undervisningen icke längre, såsom hittills, blifver endast tillfälligare, af läkarens större eller mindre beredvillighet beroende, anser Kollegium af yttersta vigt för unga läkares praktiska öfning 44 Bil. M 7 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 4, om Statsverket i bedömandet och behandlingen af ifrågavarande sjukdom, sorn för hela landets båsta påkallar anlitandet af alla utvägar till dess hämmande, och Kollegium anhåller derföre i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t malte täckas hos Rikets Ständer föreslå beviljande af ett årligt anslag af 1,000 R;dr R:mt att utgå såsom arfvode för hällande af kliniska föreläsningar i veneriska sjukdomars kännedom och behandling vid Stockholms stads och läns kurhus.
Utskotten fa tillika erinra, att kostnader, som i och för laga skifte från boställen utgå, visserligen, enligt Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827, på det af motionären föreslagna sätt till godtgörande fördelas, men att emellan dessa kostnader och dem för allmänna byggnader den väsendtliga skiljaktighet förefinnes, att då de förre blott en gång ifrågakomma, så icke är förhållandet med de sednare. Dessutom bör icke förglömmas, dels att kostnaderna för ett skifte i allmänhet vida öfverstiga dem, som jordegare i och för berörde allmänna byggnader få vidkännas, samt dels, att boställshafvarne genom laga skifte tillskyndas flere fördelar, som åtminstone i någon mån lemna ersättning för de derför hafde kostnader och hvilka, då bostället kort efter skiftet afträdes, således komma tillträdaren tillgodo, då de deremot genom uppförande af t. ex. en prestgårdsbyggnad eller ett tingshus merendels icke komma i åtnjutande af någon direkt förmån. I öfverensstämmelse med hvad Utskotten sålunda anfört, få Utskotten vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, attj uti skrifvelse, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder förordna, att om innehafvare af Civilt eller Ecklesiastikt boställe under sin besinningstid få vidkännas betydligare kostnad till nybyggnad^ af kyrka, prestgård eller andra allmänna byggnader, må, i likhet med hvad redan finnes stadgadt i fråga om Militia: - boställen, särskild godtgörelse derför med ärtals-beräkning ega rum, i mån af samma kostnads belopp, efter synerätts pröfning, dock icke med mera än ett dr. Stockholm den 3 Juli 1854.
För att kunna fullgöra detta vigtiga uppdrag har jag, lill en början, dels tagit kännedom om, dels återfört i minnet de förhandlingar, hvilka i afseende på sjöförsvarets ordnande, efter Finlands förlust, ägt rum; och det är om hufvudåsigterna vid dessa förhandlingar jag i underdånighet utbeder mig att få redogöra, innan jag skrider till uppgörandet af det nådigst anbefallda förslaget. Redan 1811 nedsattes en kommitté’ för sjöförsvars-verkets ordnande och i denna deltogo Amiralerne Puke och Virsén, begge män med erkänd erfarenhet. Att Sveriges sjelfbestånd fordrade underhållandet af så väl seglande, som roddflotta, att båda vapnen voro lika oumbärliga och borde lika vårdas, var deras gemensamma tanka och förslaget uppgjordes i öfverensstämmelse dermed. — Men de Skandinaviska rikenas förening fordrade förändring i den uppgjorda planen, och en ny kommitté nedsattes 1816, hvilken, med gillande af den förras hufvudåsigter, föreslog en annan plan, olik den förra, i afseende på fartygens antal och certer. — Eders Kongl. Maj:ts örlogsoch arméens flottas sammanslagning till en corps 1823 blef dock snart orsaken till behofvet af en ny plan, och denna utarbetades af en år 1826 nedsatt kommitté, uti hvilken frågan om ångfartyg, ehuru icke såsom egentligt försvar, utan mera såsom fortskaffningsmedel, först kom å bane. Den plan, som denna kommitté föreslagit, gillades af Kongl. Maj:t och följdes för hufvudsaklig del vid de årliga arbetsplanerna, men, under tidernas lopp, blefvo snart väsendtliga förändringar af nöden och på Rikets Ständers underdåniga begäran, uti skrifvelse af den 19 December 1840, nedsattes en ny kommitté 1842,enligt hvars underdåniga betänkande sjöförsvaret är ansedt böra bestå af såväl seglande, som roddfartyg, begge understödda af ångfartyg.
Jag som redan så länge uptagit R. o. Ad:s lid, ber dock att få svara något på hvad som nu sednast blifvit anfördt. Jag bär visserligen mycken aktning för Hr Bergenstråles anförande i denna fråga, men kan omöjligen förlika mig med åsigter, sådane som t. ex. den att våra binäringar icke tåla några drygare , transportkostnaderpå jernvägar, likasom de icke skulle blifva lättare genom dem, ej heller med den föreställningen, att blott för Bruksintresset i Småland, denna väg borde motarbetas eller icke anläggas. Detta intryck är icke den värde talarens och jag kan så mycket tryggare för all personlighet yttra mig derom. Rörande någonting så omfattande, som fortsättningen af en komraunikationslinea, längs inre delarne af hela landet, får icke blicken vara för inskränkt hvarken till ett intresse i en del af ett län eller till mossarne, som synas till vägen, eller träden, som växa derbredvid. Desse må då vara så tunnsådda och aléelika som liebst, så ligger dock i Smålands skogar och förruttnar så mycken ved, som hela Skåne skulle behöfva lill bränsle, åtminstone en större del af året. Detta förhållande lärer icke komma att förbättras förr än tillfälle till afsättning beredes, ty för skogshushållningeu är ingenting så upmuntrande som att skogen blifver någorlunda väl betald. Detta sker om en jernväg öppnas, hvarigenom skogen skulle komma att gälla 10 eller 20 gånger så mycket som der den nu ligger och multnar. Visserligen konserveras skogen då den icke kan åtkommas, men deruti ligger icke någon Den 28 December f. m. 1'4'J hvarken Statsvinst eller hushållning. Icke heller kan jag förlika mig med det skälet emot jernvägen, att de mossar, som ligga i trakten, der jernvägen skulle framgå, icke kunna odlas i anseende lill att innevånarne äro för fattiga. Tvertom är det alldeles klart att just genom jernvägen skola odlingstillfällena framläggas fördem som hafva bättre råd, och utrymme beredas dem. som lida af trängsel och jordens delning i för små lotter såsom i Skåne.
Så vordo ock de städer Israel igengifne, som de Philisteer dem ifråtagit hade, ifrån Ekron intill Gath, med deras gränsor; dem friade Israel utu de Philisteers hand; ty Israel hade frid med de Amoreer. Och Samuel dömde Israel, så länge han lefde; Och for hvart år omkring till BethEl, och Gilgal, och Mizpa. Och när han hade på all denna rummen dömt Israel, Kom han igen till Ramath, ty der var hans hus; och dömde der Israel, och byggde der Herranom ett altare. Då nu Samuel vardt gammal, satte han sina söner till domare öfver Israel. Hans förstfödde son het Joel, och den andre Abia; och de voro domare i BerSaba. Men hans söner vandrade icke uti hans vägar; utan böjde sig efter girighet, och togo gåfvor, och förvände rätten. Så församlade sig alle äldste i Israel, och kommo till Ramath till Samuel; Och sade till honom: Si, du äst vorden gammal, och dine söner gå icke uti dina vägar: så sätt nu en Konung öfver oss, den oss döma må, såsom alle Hedningar hafva. Det behagade Samuel illa, när de sade: Få oss en Konung, den oss döma må. Och Samuel bad inför Herranom. Och Herren sade till Samuel: Hör folkens röst i allt det de hafva talat dig till; förty de hafva icke förkastat dig, utan mig, att jag icke skall vara Konung öfver dem. De göra dig såsom de alltid gjort hafva, ifrå den dag, då jag förde dem utur Egypten, allt intill denna dag; och hafva öfvergifvit mig, och tjent andra gudar. Så hör nu deras röst; dock betyga dem, och undervisa dem Konungens rätt, den öfver dem råda skall. Och Samuel sade all Herrans ord folkena, som af honom Konung begärat hade. Detta skall vara Konungs rätt, den öfver eder råda skall; edra söner skall han taga till sin vagn, och resenärar som rida för hans vagn;
Lokomotivet är försedt med en tender, innehållande 60 accumulatorer af Faures system, ehuru något modificeradt Hvaije accumu-lator väger 8 kilogram och kan magasinera 24000 samt åter-gifva 14400 kilogrammeter * nyttigt arbete. Men det uppgif-ves, att denna mängd skulle kunna mer än fördubblas, 0111 man reducerade vigten till den minsta möjliga. Accumula-torernas laddning verkställes under 6 à 8 timmar, hvarigenom magasineras den elektricitetsmängd, som erfordras för två timmars gång. De grupperas sex och sex uti vidjekorgar, som utgöra ett så väl varaktigt som lätt och mjukt omhölje. Vigten af tendern jämte accumulatorerna uppgår till 700 kilogram. Lokomotivets vigt är 935 kilogram. Det är an-ordnadt så att det på samma gång framför vagnarna oeh uppsamlar väfven. Den elektriska motorn * * är en dynamo-elektrisk maskin af v. Hefner-Altenecks system; den väger 104 kilogram och kan utveckla ända till 2,7 hästkrafter. Ehuru vigten hos lokomotivet med dess tender och sex vagnar utgör 6510 kilogram, kan man uppnå en hastighet af ända till 12 kilometer per timme, men naturligtvis blifver hastigheten mindre, när väfven uppsamlas. De särskilda väfstyckena äro hopsydda ände vid ände, och de lastas suc-cesivt på de sex vagnarna. Man kan på 35 minuter uppsamla 5000 meter deraf, hvilket förr erfordrade 7 mans arbete under 4 à 5 timmar. Man beräknar, att det af accumulatorerna verkligen förrättade arbetet vid maximihastigheten belöper sig till 140 kilogrammeter per sekund. Kostnaden * En kilogrammeter * * D. v. s. den maskin, hvarigenom den ur accumulatorn erhållna elektriska strömmen omsattes i rörelse.for det elektriska lokomotivet jämte accumulatorerua uppgår till icke fullt 6000 francs (vid pass 4300 kronor), livilket är mindre än om en annan drifkraft än elektricitet skulle användas.
Jag vågar fördenskull, på grund af dessa skäl, tillstyrka bifall till IJtskrns förevarrde hemställan. Hr Adelborg, Andérs Otto: Man har här med mera välmenande nit än praktiskt förstånd sökt finna det rätta; roen jag tror att man här, såsom vid mänga andra tillfällen, skall derigenom åstadkomma mera ondt än godt. Jag instämmer fullkomligt i hvad den siste värde talaren y:träl och tror, att hans åsigt mera låter förena sig med de praktiska förhållanderne inom landet än Lektor Sondéns förslag. Såsom falligvårds-lagen f. n. haudhafves, anses del nemi. vara en oeftergiflig pligt så väl för föräldrar och barn, som för målsmän att underhålla sina närmaste anhöriga i mån af förmåga och behof; och det är först, då tillgångar å ena eller andra 11 H. 11 152 Den 30 Augusti. sidan fattas, som Fattigvårds-Styrelsen, så framt den rätt tillämpar författnm, tager värd om den fattige. Skulle deremot de föreskrifter, som Lektor Sondén föreslagit, antagas, blefve följden den, att man skulle tolka författnm efter ordalydelsen och möjligheten att å ena sidan bestämma behofvet, hvar det har sin gräns, och å andra sidan förmågan, hvar den har sin, skulle ofta blifva ganska svår för Fattigvårds-Styrelsen. Bättre är då att man låter den gamla känslan af hjelpsamhet, som ännu icke är helt och hållet utdöd pä landel, fritt göra sig gällande i förening med den lag vi f. n. ega, än att söka åstadkomma en slags välmenande öfverdrift till betryggande af fattigvården, som visst icke leder till det åsyftade målet. Jag tror fördenskull för min del, att Ulsk:n haft fullkomligt rätt i sitt tillstyrkande och anhåller derföre, att dess Betänk, i denna punkt mätte antagas. Hr von Hartmansdorff: Om det ej finnes något stadgande, (och Gr.
Reservation: af Herr Henschen. 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 138. Auk. till Exp.-Utsk. den 5 Okt. 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående Landshöfdingarne Friherre R. F. von Kr almers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt till framlida pension från Arméens Pensions-hassa. (I. A.) Sedan Kongl. Majit, vid underdånig anmälan af Rikets Ständers skrifvelse den 25 sistlidne April, angående de af Rikets Ständer beviljade bidrag till upprätthållande af pensioneringen från Arméens Pensions-kassa, i öfverensstämmelse med det vilkor Rikets Ständer härvid tillika fästat och hvilket äfven af Arméens sednast församlade Fullmäktige blifvit antaget, under den \2 derpåföljde Maj i nåder förordnat, att delegare i Arméens Pensions-kassa, som hädanefter erhåller civil eller annan tjenst med aflöning på Rikets Stat eller uppföres på Allmänna Indragnings-staten eller på annat sätt af Staten pensioneras, icke är berättigad att, så länge han innehar sådane aflöningsoch pensions-förmåner, som årligen uppgå till 3,000 R:dr Riksmynt, åtnjuta den honom i Arméens Pensions-kassa tillkommande pension, deras rätt likväl oförkränkt, hvilka redan innehafva pension i nämnde kassa och, såsom nu anställde i civil tjenst, framdeles kunna tillträda pension å Allmänna Indragnings-staten; så hade Landshöfdingen i Upsala län Friherre R.
Vidare och under förbehåll, att aflöningen vid Riksgälds-kontoret icke får öfverstiga det sammanräknade belopp, hvartill löner och arfvoden, enligt gällande stater och reglemente, uppgå, ega Fullmäktige atl, i den man de pröfva nyttigt och lämpligt samt omständigheter och förhållanden för öfrigt medgifva, under tiden intill nästa riksdag, befordra den föreslagna nya eller förändrade organisationen till verkställighet samt för sådant ändamål vidtaga erforderliga beslut och åtgärder, utan hinder af de i reglementet eller tjenstgörings-ordningen meddelade föreskrifter, angående sättet och ordningen för göromålens besörjande. Till underlättande af ifrågavarande organisations fullständiga utförande, sedan förslaget dertill blifvit af Rikets Ständer gilladt och godkändt, böra, intilldess Rikets Ständers beslut härom varder meddeladt, de' Ijenster vid Riksgälds-kontoret, som dessförinnan blifva lediga, allenast genom förordnanden tills vidare återbesättas; och må hvad utaf de för dessa tjenster anslagna löner och arfvoden icke anses fortfarande behöfva användas för desammas bestridande, under tiden, af Fullmäktige disponeras ej mindre till de löneförbättringar, hvilka af rättvisa eller billighet anses påkallade, än till vedergällning för de nya eller förändrade göromål, som, för organisationens verkställighet, komma att åläggas förut varande eller blifvande tjenstemän vid detta verk. § 203i Gemensamt med Fullmäktige i Rikets Ständers Bank, skola Riksgälds-kontorefs Fullmäktige: o) afgifva sitt underdåniga yttrande och råd till Kongl. Maj:t, i fråga om den ort, der Rikets Ständer böra samlas i de fall, då fiendens framträngande eller pest, eller andra lika vigtiga hinder göra riksdags hållande i hufvudstaden omöjligt eller för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt (50 § Regeringsformen); lith. till 11. St.