Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han bet sig i läppen, och det satiriska löjet på hans mun förbyttes till någonting midt emellan ett bittert vemod och en bister grimas, men med en beslutsam rörelse tog han brefvet och gömde det under en papperspress af marmor med handtag af brons, innan han åter lutade sig ned öfver den medicinska afhandling, han just höll på att utarbeta; ty trots de sextio åren var professor Winter ännu kry och själsstark som en ung man. Pennan raspade på nytt lika flitigt öfver papperet som före brefvets ankomst, man kunde hafva trott, att det lilla afbrottet blott varit en förbiilande dröm, om icke det där sällsamma uttrycket fortfarande kvardröjt i professorns ansikte och hans blick gång på gång förirrat sig till en viss marmorpress, som om den varit en hemlighetsfull grafvård öfver någonting, som borde vara gömdt och glömdt. Orden knöto sig emellertid icke mer så lyckligt samman till formfulländade satser, han fann icke snabbt nog de jämförande ställena i sina medicinska auktoriteter, och med ett buttert » fördömdt » sköt han förargad undan manuskriptet, så att de lösa bladen flögo omkring. Han gick några gånger fram och åter på den mjuka mattan i det komfortabla skrifrummet med sina väl fyllda bokskåp, sina byster och taflor och den gedigna mahognymöbeln; det var just ett sådant arbetsrum, som en bildad man med fint utprägladt konstsinne och en solid förmögenhet skulle inrätta åt sig till daglig vistelseort. Han såg sig om med dröjande tankfulla blickar — hvad grubblade han öfver? — Steg där kanske fram i minnet bilden af en liten pilt i lappad blus och utgångna skor, som sällan fick äta sig mätt, men som likväl envist utstod allt för att girigt hänga öfver gamla, lånta skolböcker. Den gossen skulle nog trotsat en värld, om den velat tvinga honom att » blifva vid lästen » i stället för att genom tistlar och törne bana sig väg till vetandets höjder.
Då således, efter Öfverståthållare-Embetets åsigt, fråga icke borde uppstå om förändring i hufvudgrunderna för hufvudstadens polisbevakning, utan bemödandet hufvudsakligen riktas å institutionens ytterligare utbildning och förbättrande samt undanrödjande af de hinder, som deremot förekommo, har Öfverståthållare-Embetet. genom underdånig skrifvelse den 22 Oktober sistlidne år, hos Eders Kongl. Maj:t gjort framställning om vidtagande af de åtgärder, som, för sådant ändamål, Ofverståthållare-Embetet ansåg vara af behofvet påkallade; i hvilket afseende Öfverståthållare-Embetet i underdånighet hemställt, ej mindre att, till beredande af tillgångar för dels aflönande af en kontrollerande polistjensteman eller polis-adjutant med biträden, dels förbättrande af den ordinarie polispersonalens lönevilkor, dels ock fyllande af beklädnadsfondens behof af ökadt anslag, Eders Kongl. Maj:t af stadens inkomster utaf minuthandel med och utskänkning af bränvin och andre starka drycker, hvilka inkomster, till följd af den sednast derom utfärdade nådiga författningen, betydligt förökats, täcktes, utom då redan utgående 55,333 R:dr 16 sk., efter vederbörandes hörande, ytterligare anvisa en årlig summa af 19,666 R:dr 32 sk. banko, att på samma vilkor, som förstnämnde belopp, utgå från och med början af innevarande år 1856, än ock att Eders Kongl. Maj:t täcktes gilla åtskillige af Öfverståthållare-Embetet föreslagne mindre väsendtliga förändringar i polisens organisation-och af poliskammarens inkomstoch utgiltsstat; i sammanhang hvarmed och då de myndigheter, från hvilka anslag till polisen utgå, kunde äga billiga anspråk på alt, i likhet med hvad för andra offentliga Verk äger rum, redovisning för polisens - 41 li^ns inkomster och utgifter underkastades offentlig granskning, ÖfverstftthfillareEinhetet i underdånighet föreslagit förändring i de genom Kongl.
Att en sådan man, hvilken nyligen för sjuklighet begärt och i Nåder erhållit ett års tjenstledighet, hvarefter han ämnar taga afsked, skulle vid sin höga ålders — efter naturens ordning — få återstående dagar af Statsmakterna lemnäs utan lefnadsmedel, derför hyser jag ingen fruktan; men jag anser det ändå för min pligt, både såsom Riksdagsman och förut som mångårig Styresman i det län han väsendtligast gagnat och välgörande verkat, att vördsammast föreslå, det B. St:r måtte lika gunstbenäget, som rättvist, anslå och tillförsäkra honom vid afskedstagande! en välförtjent, måttlig årlig pension af Tvåtusende R:dr runt. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Remitterades till StatsUtsk. 3:o. Den eller de, som haft tillfälle att se och beundra dessa dagars exposition af våra inhemska konstnärers snillrika och mästerliga produktioner, finna det säkerligen ej oväntadt, mindre' öfverraskande, att jag på desamma härmedelst dristar fästa Rikets nu församlade Ständers upmärksamhet. Ett lands uplysning, ära och anseende betingas och ådagaläggas väsendtligen af den ståndpunkt och utveckling, hvari vetenskaper, konster och industri befinna sig. Och dessa kunna ej frodas, ej utbredas, ej höja sig om deras idkare, ej bemärkas, ej upmuntras och ej belönas. Denna upmuntran, denna belöning, är ett ädelt åliggande, ej endast för den rike enskilde medborgaren, utan ock för Statsmakterna. Jag får derföre vördsamt föreslå, att R. St:r måtte besluta att upköpa några af våra inhemska mästares och konstsnillens utmärktaste produktioner, hvilka af sakkunnige personer må utväljas, för att derefter inrymmas i det Riksmuseum, som med så stora kostnader håller på att upföras, men som skulle förfela sitt egentliga ändamål, om ej ditförskaffades och der förvarades allt det åtkomliga, sköna och mästerliga våra konstsnillen förmått frambringa, helst och 208 Den 15 November f. m. kärast i fosterländska ämnen.
Jag tror, att det är mindre svårt för en yngre person, som börjar sin bana, att vänta i 6 månader, innan lian erhåller sin lön, än om bans sterbhus skulle sakna delta undertstöd just i det svåra ögonblicket, då den aflidnes inkomst försvunnit, och då enkan, afven om man inberaknar de tillskott, som våra pensions-inrnttningar nu kunna lemna, mäste hjelpa sig med en inkomst, som på sin höjd ar eller | af hvad hon förut haft. En rådslön är t, ex. nu 1,600 r:dr, då deremot pensionen för enkan icke ar mer jin 266 r:dr 32 sk. Eegrafningshjelpen är blott ett namn; det kan vara likgilltigt; men denna besparing af 6 månaders lön tror jag verkligen vara nödvändig för sterbhus, för att kunna rangela och berga sig med en så betydligen förminskad inkomst. Likaså tror jag icke, att arméens pensions-cassa kan umbära dessa i5,ooo rtdr och ej heller civilstatens pensions-cassa den motsvarande summa, som blifvit densamma anslagen. För ruin del erkänner jag visserligen den goda afsigten uti förevar, motion; och 0111 man skulle äga förhoppning att erhålla fullkomlig ersättning uti statsmedel, så är det med den största tacksamhet, som Rikets tjenstemän böra emottaga denna välvilja, men i annat fall fruktar jag, att förändringen ej skall vinnna deras bifall. Jag skall således icke hafva något emot återremiss, ifall StatsTJtsk. tilltror sig den generositeten att göra dessa anslag ; men i annan händelse skulle jag önska bifall till Sta(sUtsk:s betänkande. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag vill visst icke bestrida den återremiss, som åtkillige af Ståndets ledamöter begärt, men jag hemställer till deras eget bedömmande, huruvida det är beli ö fl ig t, att R. St. hos K. M. anhålla 0111 en propos. i ämnet, och 0111 det i sjelfva verket erfordras något annat, än att R. St. vid denna riksdag erkänna billigheten af principen, då K.
För reseoch gårdfarihandel!), som med drill sträckes till alla delar a! riket och äfven till Norrige, uppköpa stadens handlande högst betydliga partier af inhemska linneoch i synnerhet ylle-väfnader från Skåne, Halland och Småland samt äfven frän andra orter, af hvilka vlle-väfnaderne till stor del stampas, färgas och beredas inom staden och i dess granskap till tjenlig handelsvara; hvarförutan stadens handlande äro förläggare till elier uppköpare af betydliga andelar i de boraullsväfnads-artiklar, som tillverkas i staden och egentligen uti den landsort deromkring, hvarest väfnadsindustrien har sittsäte. Bodoch minuthandeln med vanliga köpmanna varor är deremot inom staden föga vigtig, i anseende till stapel-orten Götheborgs nära belägenhet; men omsättningen på stadens torg med landt manna-produkter och i synnerhet spanmål är ganska liflig, så att en stor del af Skaraborgs Läns invånare och de jordbrukare uti Elfsborgs Län, som vanligen afföra deras öfversko!ts-spanmål till Borås, finna derstädes säker och merendels förmånlig afsättning dels till stadens inbyggare och handlande samt dels för det mesta till allmoge och uppköpare från de staden omgifvande folkrika trakter, som räknas till gårdlarihandelsdislriktet och i hvilka jorden icke framalstra!' nog spanmål för folkmängdens behof. Af fabriker förtjena färgerierna egentligen att särskildt nämnas, såsom varande af större betydenhet. Goda handtverkerier af alla nödiga slag, deribland garfverier med vidsträckt rörelse, saknas icke inom staden; och föröfrigt 37 bedrifvas både fabriksoch handtverks-näringarne med ordning och omtanka. Stadens jord användes för det mesta till frambringande af foderväxter och potates, men föga för spanmåls producerande; och synes, vid jemförelse af alla dessa förhållanden, slutföljden blifva: alt Borås stad, betraktad såsom afsättnings. stälie, utöfvar i flera afseenden el t nyttigt och betydligt inflytande på kultur och näringar inom så väl Elfsborgs sorn flera angränsande Län.
Delta vore, mine Hrr, endast att i princip återgå till enahanda grundsats, som har ägt rum före 1840 års riksdag, då sådana anslag, för hvilka icke några bestämda föreskrifter kunde af Ständerna gifvas, ställdes under K. M:s disposition, ehuru vid förra riksdagen den förändring gjordes, i anseende till den stora betydenheten af de summor, som dä beviljades, att Ständerna ingingo i en speciel pröfning af hvarje anslagsfråga, hvaribland äfven denna då var, på grund af förut af K. M. pröfvade planer och kostnadsförslag. Frih. Cederström: I det beslut, hvaruti R. St. vid 1840 års riksdag stannade, var anslaget 10,000 r:dr, och de 35,000 r:dr beviljades såsom lån, med ränta efter vissa år från det de voro mottagna. Nu har R. o. Ad. beslutat att skänka dessa 35,000 r:dr, men dermed är man icke nöjd, utan man vill pä köpet slippa ifrån skyldigheten att ansvara för arbetets fullbordande, derföre att man har velat tilldela innevånarne i ett högre upp beläget härad större arbetsskyldighet, än dessa vilja medgifva. Denna fördelning angår icke R. St., den är af Konungen redan fastställd. Hvad återstår då annat än arbetets fullbordan? Hafva de icke fått nog med 45,000 r:dr, så hafva de sannerligen icke förtjenat någonting; det är allt hvad jag har att säga, och jag skulle anse oförsvarligt, om icke Utsk:s förslag i denna punkt bifölles. Jag skulle instämma med Frih. Sprengtporten, om ieke frågan hade frän början till slut varit så obilligt för Staten framställd. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om 11. o. Ad. hade bifallit första punkten af Hr Nordenanckars motion; så hade äfven den andra kunnat obehindradt bifallas; men då R. o. Ad. bifallit en punkt af StatsUtsk:s betänk., hvilken slutas dermed, att ifrågavar. arbete, ”ovillkorligen bör påbörjas under nästkommande år 1845, samt, i öfverensstämmelse med den af K.
Hvilkas skuldror är det som bär bördan, herrarnas eller arbetsfolkets? Hvem är det som arbetar och hvem njuter frukterna af arbetet? Svara mig på det. RISTO. Ja, ja, det må så vara. Men jag menade egentligen så'na här glada laxar som du och jag och många andra. TOPPO. Som dricker, menar du? Men det är just knuten. Ser du, här i landet är det så ytterst visligt inrättadt att vi inte i något tillfälle är onyttiga medlemmar i samhället. Vi må lefva si eller så, alltid hjelper vi likväl landets bästa framåt. Om vi arbetar, så är det bra. Om vi dricker, är det heller inte illa. Om det inte funnes några bränvinsdrickare, så skulle det inte finnas några bränvinsbrännare, och om det inte funnes några bränvinsbrännare, så skulle det inte finnas några bränvinsskatter. Och hvad skulle man då bygga skolor och jernvägar för? RISTO. Ja, det är min själ sant. Att jag inte har kommit att tänka på det där. Du är inte någon dum karl, du Toppo. TOPPO. Men herrarna i dess ställe. De dricker dyra utländska viner. De går i utländska kläder. Mat, husgeråd, ja, ända till de allra obetydligaste småsaker, allt måste hemtas från utlandet. Tynger inte det på landet kanske? Och med hvad skall det ersättas, om inte just med folkets svett och möda? RISTO. Och hunger. TOPPO. Ja visst, ja. Hunger till på köpet. Vi må anstränga oss hur mycket som helst, så förtjenar vi ändå inte så mycket att vi hederligt kan slå oss ut. Den är galen som arbetar mycket. Den vise lefver med mindre. Jag för min del bryr mig inte om att nöta ut mina axlar med för mycket arbete. Då super jag hellre, när jag därigenom ännu mera storartadt kan gagna menskligheten. RISTO. Än genom arbete? TOPPO. Ja visst, för tusan. Hör nu, är det inte klart? Om jag arbetar, så riktar jag blott dem, som förut ä' rika, så att de får lefva i ännu större öfverflöd, men om jag super, så befrämjar jag bildningen i landet, och det är, ta mig fan, något annat, det.
Dervid har Utskottet funnit: att de yttre förhållanden, som föranledt ifrågavarande Påbuds utfärdande, ännu fortfara; att lugnet och den lagliga ordningen inom fäderneslandet icke böra göras beroende af denna, till sin uppkomst väl tillfälliga och öfvergående, men för nyssnämnde högre ändamål likväl vigtiga Författnings upphäfvande; och ändlligen att beslämmelserne uti 1812 års Kongl. Påbud icke äro stridande emot lag eller af sådan grund påkalla förändring» Utskottet tillstyrker af dessa skäl, att Herr Grefve Jnckarsvärds och Herr Friherre Cederströms motioner icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 17 Septembei 1840. 4 Lag-V tskottels Betänkande, JY.-o 124, Reservationer: Af Herr Friherre Cederström, Anders: ”Det största skydd emot godtycket, och det säkraste palladium, Svenska folket har emot en ärelysten Styrelses ingrepp i dess rättigheter, är vissheten att ega del i lagstiftningen, och att inga, vare sig fundamental-, civil-, criminal-, eller kyrkolagar kunna af Konungen utan Rikets Ständers medverkan stiftas. Derföre hafva de starkaste controller blifvit i 81, 87 och 88 §§ af 1809 års Regerings-Form stadgade, för att hindra all egenmägtig lagstiftning eller lagtolkning af Styrelsen. Enligt 81 § Regerings-Formen, kunna Grundlagar ej antagas eller ändras på samma Riksdag, motion derom väckes, utan måste hvila till en påföljande, då de endast genom Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut blifva gällande.
Ehuru det egenteligen torde Vara Rikets Ständers Allmänna Besvärsoch Economie-Utskott, sorn med bästa kännedom kunde till RU kets Ständer afgifva förslag till en Reglementarisk författning, hvarmedelst ordning och säkerhet, i afseende på Odlings-Lånens meddelande och be* hörige användande, blefve att vinna; bör Banko-Utskottet likväl icke undandraga sig, att, med den ledning som af den under tiden vunne erfarenheten stått att hämta, vördsamt anmäla, hvad Utskottet härvid såsom angeläget förekommit, nemligen: 1, Nödvändigheten deraf, att en noga pröfning hommer att äga rum, i afseende ä det tillämnade Odlingsföretagets värde och gagnelighet. De stadgade Ränteoch återbetalnings-vilkoren för Odlings-Lån äro af sådan förmorilig* het, att, om erhållandet deraf måtte uppstå en med hvarje år stigande täflan. Härvid blifva alltså tvänne egenteliga föremål att söka: det ena nemligen, att det mindre gagneliga får stå tillbaka för ett mera väsendtligt, då tillgången icke medgifver alla jLåne-ansökningars förnöjande; och det andra, att, vid enahanda förhållande, den ena Provinsens andel måtte komma uti en skjälig proportion till den andras. 2. Angelägenheten af Reglementarisk a föreskrifter om hufvudgrunderne för Odlingsf öretagets uppskattning eller värdering, i afseende pd de dertill åtgående kostnader. Utan att allmänna grundet i denne del ut» »takas, BankoUtskottets Betänkatideti'. 36? stakas, som bestämma hvilka slags kostnader få tagas i beräkning, skola olikheter uppstå, icke al* lenast Länen emellan, utan ock för hvarje serskilt Odlingsföretag; som sig bäst visar af de hittills skedde värderingar: och bör derjämte ett maximum per Tunneland fastställas, hvarutöfver Lån icke meddelas, om än värderingen en högre Oulingskostnad upptoge. 3. Behörig Controll i afseende, på Odlingsföretagets fullbordan, fullföljd äfven till bevisning gen af den deraf vunne afkomsten på viss utsatt tid. Denne
M. skulle finna lämpligt att förflytta riksdagen till annan ort, det hade varit bättre, att frågan ej blifvit väckt från RiksStms sida; föreställande mig att, om R. St. nu komma att afslå motionen (hvilket jag skulle önska och tro), så lägger sådant ett hinder i vägen för riksdagens framtida förflyttande till en annan ort, ehuru vi omöjligen bär vid denna riksdag kunna bedöma, hnruvida förhållandena vid 1850 års riksdag blifva sådana att de möjligen kunna föranleda riksdagens förflyttning till en landsortstad. Det finnes i alla fall — och litet hvar känner det — så många giltiga anledmr hvarföre riksdagarne i allmänhet böra bållås i hufvudstaden, för upplysningars lättare vinnande, o. s. v.: att det visser - 224 Den 22 Juni e. m. ligen ej ulan högst vigtiga och giltiga skäl bör ifrågasättas ens, förlägga riksdagen till någon annan stad. Jag har visserligen af dagens aftontidningar sett, att såväl * Paris, som i Berlin synnerligast, fråga blifvit väckt om deras riksförsamlingars förflyttande till annan ort än hufvudstaden ; men vi må väl också erkänna, att de orsaker, som föranledt frågan der, äro af mycket svårare beskaffenhet. — Jag önskar alt intet sådant här måtte inträffa; och att vi ej måtte — leka med elden. Hr Lagerheim, Lars Magnus:
Kommers-kollegii underdåniga utlåtande anförda skäl ansett det icke vara ändamålsenligt att ifrågavarande appreteringsverk vidare vidmakthölles, och med afseende å de vilkor, under hvilka den för verket, enligt Rikets Ständers beslut, inköpta fastighet blifvit till nuvarande innehafvarnes moderfader, Direktören Odel, upplåten, äfven funnit det vara billigt att samma fastighet af dem komme att bibehållas och hädanefter under full eganderätt öfvertagas emot skälig löseskilling, har, enär det af dem i sådant hänseende erbjudna belopp, 10,000 R:dr R:mt, syntes, vid betraktande af hvad Kongl. Kommers-kollegium derom särskildt anfört kunna antagas, i nåder föreslagit Rikets Ständer att medgifva det Expeditions-sekreteraren Westberg och Majoren Westberg, med befrielse från skyldigheten att vidare underhålla det så kallade Odelska appreteringsverket, måtte tilläggas egandeoch fri dispositions-rätt till ifrågavarande fasta egendom med dertill hörande inrättningar och inventarier, mot det att de derför erlägga en löseskilling af 10,000 R:dr Runt, hvilken summa Kongl. Kommers-kollegium skulle ega att å Statens vägnar uppbära och qvittera, emot utfärdande till Expeditions-sekreteraren Westberg och Majoren Westberg af så beskaffad handling, som, för erhållande af lagfart och fasta, kan vara erforderlig, samt att nämnde löseskilling, hvars öfverlemnande till sidenfabriks-idkarne i hufvudstaden, på sätt desse begärt, för inrättande och underhållande af ett annat appreteringsverk, Kongl. Majit icke funne lämpligt, måtte få ingå och redovisas bland de under bemälde Kongl. Kollegii förvaltning ställda allmänna medel till manuläkturernes befrämjande. Stats-Utskottet, till hvilket förevarande nådiga Proposition blifvit remitterad, har, efter erhållen kännedom af de ärendet rörande handlingar, tagit detsamma i noggrannt öfvervägande.
Styrelserne,hvarefter dem ålåge att preliminariter för en ti 11- ernad Roterings-Commission anskaffa erfor» derlige upplysningar, I sammanhang med denna Motion har till Utskotten blifvit öfverlemnadt ett deraf föranledt skriftligt anförande af Herr Eri. herre af Nordin, Carl Johan, deri Herr Friherren erinrar, hurusom, i öfverensstämmelse med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut« skottets, den 31 Mars 1810, meddeldte och af Pikets då församlade Ständer, såsom innefattande Sfändernes beslut, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade Betänkande, all i Piket oroterad jord, med undantag af Boställen, som af i tjenst varande Militr.ir-personer innehgdes, skulle beläggas med extra Rotering, hvilken Rotering jemväl, det följande året 1811, blifvit af dertill förordnade Comiterade verkställd, i öfverensstämmelse med en för dem, deri 5 Februarii sistnämnde år, utfärdad Nådig Instruction, samt att, sedan fråga derefter uppstått om jemkning i berörde Rotering, Rikets Ständer, i underdånig Skrifvelse den 17 December 18235 anmält de grunder, dem Rikets Ständer ansett dervid böra följas, med tillämpning hvaraf, och enligt Ständernes fattade beslut, från extra Rotering borde un dantagas ali sådan jord, sorn, i följd af dess natur, vöre ordinarie Rotering underkastad. Statssamt Allm. Besv.o.Oec.-Vtsk.Utl. Nio 18. * 3 Hvad Rikets Ständer i detta afseende sålunda stadgat, hade Kongl. Majit i Nåder gillat och fastställt.
St o u g L Wl a i: t ö $«i till 5ft€fcnö 0t<infrer \>a ^fiB:Salcn, nufr StifsfragenS flut freit 8 ^ecentbct* 1863. åSdUtorite, 'ilMe ocb SSSdlfcorMgc, iUrcniörbtge, iöov&igc, 3®dödrfcc, iCrcfoorne, *yöt’ffått§tgc, Södloftofce, Jpe&emodrfce s»d) ^tcfcltge, föo&e åottvitt sief) ^lnettffe SOI att! &* märf är futlänbabt. 3 förfjåftanbe till nibben odj mångfalben af be ämnen, font utgjort föremål för ©ber beljanbling, Ijar ben långa tib, forn upptagits af ©bra arbeten, icfe marit öfmerflöbigt tillmätt. Så rifömöten Rafina åt få många migtiga frågor gifmit en flutlig lösning; odj få Ijafma förberebt beflut af mera ge Semlift grunblagenS föreffrift ijafmen 3 till näfta riföbag uppffjutit afgöranbet af bet förflag till Utationat^fteprefentationenS ombilbning, forn 3ag ©ber förelagt. 3ag fmppaö, att mib en lugn odj mogen pröfning bet upplyfta tänfefättet inom lanbet ffall bereba framgång åt betta förflag. ©enom en af be grunblagSföränbringar, forn mib benna riföbag blifmit flutligen genoutförba, Ijar SfifSftprelfen, mib be tillfällen bå jfonungen är l)inbrab att beit
x83i „ 522,460: 9. n. och då denna Intrad är Leroende af den Taxa Rikets Ständer vid hvarje Riksdag uppgöra, synes här, under förmodan att berörde Taxa icke varder nedsatt, kunna uppföras 320,000. 34:o Bränvins-Ajgiften, vid sista Stats-reglering upptagen till 460,000 R:dr, har utgjort: för år 1827 R:dr 440,743: 7. - 182 182 183 183 hvilken minskade inkomst väl till någon del härleder sig från Bränvins-bränningens inställande, i anledning af senare årens missväxter, men äfven från den inskränkning i Bränvinspannornas antal som var en följd af senast utfärdade BranvinsbränningsFörfattning. Inkomsten, beroende i öfrigt af de åtgärder Rikets Ständer i afseende härå kunna vidtaga, torde imellertid här böra beräknas efter förhållandet år 1831 och utföres således 430,000.