Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, hvars pröfning omförmälda bevillnings-fråga blifvit i besvärsväg underställd, medelst Utslag af den 19 December 1842, förklarat: att som åberopade moment endast för den 4 Stats-Utskottets Utlåtandej IV.-o 64. del af städernas jord, hvaraf inkomsten utgick till aflöning åt tjenstemän, som sjelfva taxerades till bevillning för löne-inkomst, medgaf befrielse från fastighets-be villning; så och enär inkomsten af nu ifrågavarande jord icke vore åt en eller flera af Upsala stads tjenstemän serskildt upplåten, utan jordens afkastning uppbures af Stadens Drätsel-kammare, hvarifrån ej allenast en samma afkastning vida öfverstigande aflöning, utan ock öfriga för staden nödvändiga utgifter utbetaldes, fann Kongl. Kammar-Rätten, med dessutom hemtadt stöd af Kongl. Majrts förut i lika fråga meddeladt beslut, egande-rättsbevillning för år 1842 böra meranämnde jord, efter dess taxeringsvärde, påföras. Detta Utslag, hvaröfver besvär hos Kongl. Maj:t i underdånighet anfördes, har Kongl. Maj:t, med ogillande af samma besvär, under den a5 Juli nästlidne år, i Nåder fastställt.
Majus Nadina Proposition till Rikets Stander, med förslag kill förändring och jemkning af wista Den 8 Augusti. 2452 wista §§. i Regeringsformen; Gifwen Orebro Slett den 7 Augusti 18^2. vt sup A. vx ?rotocol!o, O. 8i Iverkcolpe. Utdrag af protocsllet, hället hos Häglof!. Ridderskapet och Adeln, wid UciimL Riksdagen i Orebro den 8 Aug. 1812. S> D. 8öredrogos ä nvo och biföllos följande Stars, Utstoltets den Z sistledne pä bordet lagda ^ptänkanden: »:o. Angående någon förändring nied Räntans pch Provisionens beräknande a de Län i GeneralAssistance-Contoiret, hwilka mot underpant af lill införsel lofgifne Utländske Rudimatcrier meddelar. 2:0. I anledning af Herrar Fullmägtiges i Riksgälds, Contoiret hemställan, i afseende pä de uti Revisions'Contojret inom Riksgälds-Werker gjorda anmärkningar wid Secreterare»» uti TrvckfrihetsCommitteen asgifne Redogörelse-räkning för izn ärs Expenser. vt suprs. vx krotocollo, -v 6. Silverstolpe. Utdrag af protokollet, hållet hos Häglof!- Ridderskovet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Hrcbro den 8 Aug. r8rs. S D. ^ anledning af de Riksens Stander kungjorda wal af Riksens StänderS Justitie - Ombudsman, dest Suppleant och Herrar Commtttorade till Tryckfrihetens ward, bestör Höglofiige Ridder - 2462 Den 8 Augusti. derskapet och Adeln anmoda Expeditions-Utskottet att draga försorg om utfärdande af bcmälte Embetsmäns och Committeradcs Constinitvualcr. Ur sugrs. kix protocollo, o. Lii V erstolpe. Utdrag af Hrstscollet, häller hos Högloft.
Jag reserverar mig deremot, att Utskottet i särskildt betänkande besvarar denna motion, hvilken, då den angår en af de flere till Bankens och landets sedelrörelse hörande vigtiga frågor, deröfver det åligger Utskottet, att utlåtande framdeles till Riksens Ständer afgifva, efter min åsigt, hade bordt i ett sammanhang med dessa frågor af Utskottet behandlas och Riksens Ständers pröfning underställas. Uti denna reservation hafva instämt: Herrar Bogeman, C. A. samt ti. A. Almgren och J. F. Ekenman. Ank. till Exp-Utsk. den 25 Febr. 1854, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vaktmästaren vid Tumba, J. F. Forslunds ansökning om löneförhöjning. Den för besörjande af Tumba bruks angelägenheter i Stockholm antagne vaktmästare, ./. F. Forslund, har, uti en till Banko-fullmäktige ingifven skrift, Bcnho-Utehoitets Utlåtande, N:o 31. 13 under åberopande af dervid bifogade tjenstebetyg, anhållit att, med afseende å den betydliga tiflökmhg: i göromål, som uppstått sedan han år 1841 emottog berörde tjenst, hvarmed följde en kontant uppbörd af ända till 70,000 r:dr om året, och då andre bokhållaren vid Tumba, hvilken nu mera jemväl bestrider den derstädes förut anställde vaktmästarens åligganden, åtnjuter, utom andra förmåner, 500 r:dr i årlig lön, ehuru hans göromål hvarken skulle vara mera ansvarsfulla eller mödosamma, än de, som med vaktmästare-tjensten i Stockholm äro förenade, Forslund kunde beviljas skälig förhöjning uti innehafvande lönevfkor, utgörande endast 280 r:dr i kontant lön. jemte 2 lispund talgljus oell 3 famnar ved ärligen.
Drottningen af det Förenade Konungariket Stora Briltannien och Irland, Hans Majit Konungen af Hannover, Hans Kongl. Höghet Stor-Hertigen af Mecklenburg-Schwerin, Hans Kongl. Höghet Stor-Hertigen af Oldenburg, Hans Majit Konungen af Nederländerna, Hans Majit Konungen af Preussen, Hans Majit Kejsaren af Ryssland och Senaterne i de fria Hanse-Städerna Lubeck, Bremen och Hamburg, ä ena sidan, samt Hans Majit Konungen af Danmark, å den andra, lifvade af samma önskan att underlätta och öka de handelsoch sjöfarts-förbindelser, som för närvarande emellan Deras respektive Stater eller genom dem ega rum, medelst såväl ett fullständigt afskaffande nu och för alltid af alla de afgifter, som i Sundet och Balterna uppbäras för främmande fartyg och deras laster, som ock en nedsättning i de afgifter, som erläggas för varor, hvilka i transito föras på de vägar, genom hvilka Nordsjön och Elben sammanbindas med Östersjön, hafva beslutat att för sådant ändamål underhandla om en särskild traktat, och till följd deraf till sine Fullmäktige utnämnt: Hans Majit Konungen af Sverige och Norrige: Herr Friherre Nils Wilhelm af Wetterstedt* Dess Kammarherre, Riddare af Dess Nordstjerne Orden, m. m., Dess Chargé d’Affaires vid Kongl. Danska Hofvet; Hans Majit Kejsaren af Österrike, Konung af Ungern och Böhmen: Herr Carl Jaeger, Dess Chargé d'Affaires vid Hans Majlis Konungens af Danmark Hof; Hans Majit Belgiernes Konung: Riddaren Herr Alcindor Beaulieu, Officerare af Dess Orden, in. in., Dess Envoyé Extraordinaire och Ministre Plénipotenliaire hos Hans Danska Majestät; Hans Majit Konungen al
Utbetaldes under åren 1855 och 1856 141,866: 53. « anläggningen af jernvåg mellan sjöarne Norra Barken och Wessman i Stora Kopparbergs län, å 200,000 R:dr, emot årlig inbetalning af 5 procent utaf denna summa, hvarvid ränta beräknas efter 3 procent å det återstående kapitalbeloppet. Utbetaldes under åren 1856 och 1857 187,622: 94. » samma jernvägs fullbordande, ytterligare lån å 200.000 R:dr, emot 6 procents dito dito och med räntans beräkning efter 4 procent å dito. Utbetaldes under år 1858 187,526: 49. » anläggningen af jernväg mellan städerna Gefle och Fahlun, å 2,400,000 R:dr, emot årlig återbetalningsskyldighet af 3 procent å hela lånesumman; börande deraf utgå ränta efter 2 för hundra af det obetalda kapitalet. Utbetaldes under åren 1855—1859 2,351,520: — » fullbordande af sistnämnde jernväg, å 600,000 R:dr, emot erläggande årligen af 5 \ procents ränta jemte T'n:del af ursprungliga lånesumman. Utbetaldes under åren 1858 och 1859 541,168: 75. » anläggningen af jernvåg mellan Hudiksvall och sjöarne Dellens vattendrag i Norra Helsingland, å 370.000 R:dr, emot återbetalning af 5 procent årligen, hvarvid 4 procents ränta beräknas för det obetalda kapitalbeloppet. Utbetaldes under åren 1858 —1860 494,944: 44. 489,797: 21. för anläggningen af jernvägen mellan staden Borås och Herrljunga station å statens vestra stambana, emot dito dito; utaf detta lån, hvars belopp finge uppgå till högst 1,700,000 R:dr, hade under år 1862 utbetalts — 718,000: R:dr 32 öre; börande, enligt Kongl.
Då nu, efter hvad kändt är, uti flere serskilde delar af Riket utgå skatter ar olika slag och beskaffenhet, hvilka å andra orter sakna motsvarighet, samt då beviljandet af dea för Calmare Län af motionären föreslagne be - 20 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 53. frielse från Springskattens erläggande utan tvifvel skulle från Bikets öfrige Län framkalla, på enahanda skäl grundade, anspråk att åtnjuta eftergift af vissa der fastställda skattebördor, så och enär för öfrigt dylika partiella förändringar i afseende på beskattningens grunder, efter Utskottets tanka, endast i följd af serdeles bevekande omständigheter, synas böra medgifvas, har Utskottet funnit sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti Måns Månssons förevarande motion blifvit yrkadt. istockholm den 22 October 1844. STOCKHOLM, trxckt hos W. F. Dalman, 1844. Ank. till Exp.-Utik. d. 4 Nov., kl. 10 f. na. Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers åren i841 och 1848 församlade Revisorers Berättelser, angående samma år verkställd granskning af Stats-Verkets samt andra af Allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1888,185», 18/(1 och 1841. a a.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Stats-Utskottet remitterat ofvannämnda Revisions-Berättelser, tillika med vederbörande förvaltande Verks och Ernbetsmäns, i anledning deraf, till Kongl. Maj:t algifne underdånige utlåtanden; och får Utskottet, efter tagen kännedom af dessa handlingar samt inhemtande af de upplysningar, sorn i öfrigt för ärendenas utredning funnits erforderlige, härmedelst underställa Rikets Ständers vidare pröfning sådane uti Revisions-Berättelserne förekommande ämnen, hvilka Utskottet ansett från dess sida påkalla yttrande eller förslag. Kongl. Stats-Contoret. §• I (4841 års Revisions-Berättelse pag. 13.
Den 26 November e. m. för nämnde summa, mot ofvan stipulerade villkor; men ett sådant lån har, oaktadt många försök dertill gjorts, i anseende till den under sista åren tryckta penningeställningen, icke kunnat erhållas. Brunnens fasta egendom är taxerad till 77,013 rdr 37 öre rmt, och i Städernas Allm. Brandstodsbolag brandförsäkrad för 75,825 rdr s. m. Brutto inkomsten för de sista tre åren har utgjort omkring 22,000 rdr rmt årligen, och underhålls-saint förvaltningskostnaden, jemte reparationer, upgått till omkring 17,000 rdr rmt årligen, så att, efter denna beräkning, alltid omkr. 5,000 rdr rmt hvarje år skulle återstå till skuldens amorterande och räntans betalande. Då allt ifrån kur anstaltens början årligen ett stort antal fattiga, från nästan alla delar af Sveriges rike, vid denna inrättning gratis erhållit vård och blifvit till helsan återställde, samt 90 personer årligen, under 3:ne månaders tid, å Brunns-lazarettet erhålla icke blott vård, utan äfven föda och husrum, samt då, såsom ofvanstående numeriska upgifter nogsamt visa, någon risk för Staten genom det förslag, som nu kommer att framställas, icke gerna kan upstå, så vågar jag föreslå: att S:t Ragnhilds Vattenkurs-anstalt vid Söderköping erhåller af Riksgälds-kontoret ett lån å 37,500 rdr rmt, emot inteckning i Brunnens fasta egendom, som förut als icke är intecknad, 5 proc. årlig ränta och 4 proc. årlig amortering
Samma dag, efter 14 dagars förut skedd pålysning om ärendet inträdde socknemännen i sockenstufvan, för att öfwerenskomma om föda, vård och uppfostran för drängen Olof Erssons moderlösa barn som under förlidna året warit inaccorderade hos torparen Ingebreckt Ersson på Rödögården och pigan Margett Jonsdotter från Trusta, och sedan desse sistnämnde tillkännagifvit, sig icke vilja, emot lika arfvode som förra året, försörja barnen, anmälte sig bonden Olof Hemminsson i Trusta vara benägen att dem för temtio /50/ r.d:r. r.gs. året till underhåll och uppfostran mottaga, hvilket socknemännen enhälligt bejakade; och skulle till barnens uppföda af fattig cassan \bestå/ 10 r.d:r r.g:s. och de öfrige 40 r.d:r r.g:s af socknen, hvilka af sockneskrifvaren skulle på rök efter tunnlands tal fördelas, och af sexmännen upptagas och redovisas. Hvarjemte Olof Ersson förbandt sig, att, under kommande slottand, hos Olof Hemmingsson arbeta 21 dagar, utan dagspenning. År och dag som ofvan. P Staaff Jonas Jonsson, Johan Pehrsson i Vejmon, Pehr Andersson i Dvärsätt. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 44, ÖLA. Protocoll hållet å allmänn sockenstämma i Rödön, d. 14 september 1834. S.D. Efter förut skedt tillkännagifvande, och til följe af Kong. befallningshafvande kungörelse af d. 26 sistled. augusti, inträdde församlingens ledamöter i sockenstugvan, hvarefter 1:o Uplästes de hufvudsakligaste puncterna af Kong. Maij:ts nådiga förordning af d. 12:te nov.
Focks pension bör utgå endast efter den å 1818 års stat uppförde Stats-Secreterare-lönen. Hvilket allt Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Proposition, få härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 October a834* N:o 147. "Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Oct. j834- Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet Ben 2 Bonde-Ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående viss tid, som Landshöfding skall innehaft sitt Embete, innan han kan erhåla Landshöfdinge-pension. (Stats-Ulsk. N:o 2 35.) S. A. K. Då Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derpå, huruledes det möjligen kunde inträffa, att, för befordringarnes lättande vid en Stat eller Corps, personer vid högre ålder blefve utnämnde till Landshöfdinge-Embeten, för att efter en kortare tjenstetid ölverflyttas på allmänna Indragnings-Staten; och en sådan tillämpning af gällandé författningar för Stats-Verket kunde blifva högst betungande, hafva Rikets Ständer funnit godt att, utom öfrige gällande allmänna föreskrifter för pensioneringen af civila Embetsoch Tjenstemän, stadga det serskilda vilkor Expedilions-TJiskottels Förslag till tind. Skrifvelse N.o 1^8. 233 vilkor för pensions beviljande åt Landshöfdingar, att Landshöfding bör, för pensions tillgodonjutande, hafva i nämnde egenskap tjenstgjort minst fem år före afskedstagandet. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 October i834* N:o 148. Uppläst oell godkäadt hos Ridd. och Adeln den 2 Oct. 1834.
Ur denna synpunkt anser jag Hr Stjernsvärds yrkande med billigheten öfverensstämmande. Sedan Den i Juli f. m. 33 Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på Utsk:s ifrågav:de tillstyrkande blifvit yrkadt dels obetingadt bifall, och dels af Hr Stjernsvärd bifall med ett så lydande tillägg: »dock att Intendenterne erhålla de föreslagna arfvodena med det vilkor, som för tillökningen i Gen.Intendentens aflöning är af 11. o. Ad. stadgadt», blefvo propos:r till bifall å dessa yrkanden framställda och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om It. o. Ad. behagade utan något tillägg bifalla Utsk:s ifrågav:de tillstyrkande, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Stjernsvärd begärde votering. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voteringspropos. : Den som bifaller StatsUtsk:s uti Utlåt. N:o 71, 3:dje punkten, mom. litt. g, gjorda tillstyrkande i afseende på de föreslagna tillökningarne i aflöningen för personalen vid Utredningsförråden i Stockholm och Götheborg, med undantag af Förvaltaren vid förstnämnde Förråd, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bifaller R. o. Ad. berörde tillstyrkande, med följande tillägg: »dock att Intendenterne erhålla de föreslagna arfvodena med det vilkor, som för tillökningen i Gen.Intendentens aflöning är af R. o. Ad. stadgadt.» Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 61. Nej — 17. Hr Stjernsvärd: Jemte det jag får anmäla min reservation mot R. o. Ad:s beslut, vill jag förklara, att jag anser detsamma härleda sig från att StatsUtsk. icke behörigen utredt frågan.
Så väl jag som de öfriga hörde huru någon pumpade vatten ur brunnen, och likaledes förnummo vi tydligt att hästarne, såsom efter vattning, ryggades tillbaka och återvände nedåt ladugården. Vi antogo således att portarne till gården för tillfället råkat bli ostängda och att någon främmande anländt, som ej velat störa vår husandakt, men emellertid företagit sig att vattna sina ök. Endast gårdsdrängen hade en annan mening, ty han visste bestämdt, att han före ingåendet till aftonbönen stängt och riglat både portar och stalldörrar. “Detta hänger aldrig rätt ihop“, sade han och skyndade, åtföljd af ett par andra, med lyktan i hand, ned i portgången, derifrån in i stallet, i fähuset, i foderladan, men öfverallt voro dörrarne stängda, kreaturen bundna, hvart och ett på sin plats, och intet spår till att någon varit i gården – denna var alldeles kringbygd, utom åt trädgårdssidan, der en smal gång fanns mellan husen, för fotfolk, men ej för ryttare eller hästar – alltsedan drängarne gått in i vårt dagliga rum, omkring klockan 9, för att som vanligt deltaga i familjens gemensamma uppbyggelsestund. Somliga af mina enfaldiga åhörare ansågo alltsamman såsom förebud till min snara bortgång ur tiden, andra, att det var någon af mina respektive företrädare på stället som ej ännu kommit till ro i sin graf o. s. v. Traditionen ville veta, att prosten Krutzén, som dog i Bosarp år 1794, blifvit afdagatagen af sin adjunkt i embetet och medhjelpare i äktenskapet, en liderlig sälle och omsider ertappad som mordbrännare af en annan utaf Skånes prestgårdar. Mins jag rätt, hette denne prestman Lundholm, gick i frivillig landsflykt och dog som skarprättaregesäll i Danmark under första årtiondet af detta sekel. Nu trodde en del af Bosarpsfolket att det var den arme Krutzén som gick igen och spökade i sin forna prestgård, för att få den gerning i dagen, som i förtid lagt honom i grafven.
Herr V o n 8 c k n n t L, ^restric, utbad sig fä anmäla, att, hindrad af Tjensteman»» befattningar och en tämmeligcn »vidlyftig L-^ndtmannarbrclsc för Pupillers räkning, hade han, ehuru Ledamot af Allmänna Bclwärsoch Economie-Uistottet, ej biwlstadt dest hfwcrläggningar, rörande Magazinerna och Bränwins; bränningen , sä att han i Utskottet ej deröfwcr kunnat yttra sig, hwarföre han nu anhöll att här fä aflämna sina tankar.' Herr von Lcnsmr upläste härefter följande: 956 Ven2Z September., . Af egen ärfarenhet och dels af andres under-, stibb, wägar jag med full säkerhet inför Högwälborne Herr Grefwcn oäfi Landt - Marskalken samt Högloft, Niddcrstapct och Adeln i ödmjukhet upgifwa,. att med. det foder af Hö och Halm samt fallande agnar m. m. i6 ä 20 Kokreatur wäl och utan sbrknappnjng fram» födas, kan, med tillökning endastaf Halm, 2,6 ä zo kreatur rundeligen underhällas , dä Bränwinsbrän», ving med en Panneröd af 73 kannor eller zme kan; vors rymnd för hwarje kreatur, öfwer winter-mänaderye oafbrutit wcrkställes ; ochjag wägar derjemte pästä att Mjölkmfkastningcn af dc§c 26 ä zo Kokreatur stall upgä wida öfwer dubbelt emot hwad af förberörde 16. 20, som irkc njutit drank eller säd kan frambringas dä bestaffryhctrn af godheten af den jemförde. Posta» xen är j nägorlluida lika förhållande, Hwar och en Landtbrukare, som lagdt nägov Vigt pä BostapSstötfeln lärer nogsamt erfarit, at Ko; kreatur icke kunna bibehällas nid ymnig
Då hon ännu qvarstod invid fru Metta sade han: ”Jag är Enevald Fincke. Dröj icke jungfru, följ mig”. ”Jag kan ej”, svarade Siri lika sakta, ”min mor”. ”Har för ögonblicket ingen fara, jag skall hemta henne, så snart ni är i säkerhet”. Han tog henne i handen och förde henne genom en liten dörr ut i ett rum invid, dit ännu ingen inträdt. Der kastade han öfver henne bondrocken och den ludna mössan, hvars öronlappar han bad henne tillknyta under haken, och tillika neddraga sitt hår i pannan. ”Tag det der täcket i famnen, håll det högre för ansigtet, så gömmer det bättre. Siså. Vi måste gå genom farstun, der är mörkare. Denna dörr går väl dit?” Genom farstun trängde sig nu Enevald fram, den darrande Sigrid följde. ”Si på den, som fått ett sånt prägtigt täcke. Hvar fick du tag i det?” frågade en bonde. ”Dit åt, der finns mycket goda saker”, svarade Enevald, och pekade åt det håll, hvarifrån han kom. ”Dit har ännu ingen hittat”. Åt denna sida vände sig nu karlarne, och medan alla ur farstun strömmade åt andra sidan af huset, frågade Enevald: ”hvar finns vindsstegen?” ”Här”. ”Opp fort. Göm er der. Tända de eld, skall jag hemta er”. Som en fogel var Sigrid uppför stegen. Ögonblicket derefter låg den sönderkrossad af Enevalds händer mot golfvet. Spillrorna slängde han i en knut. Spillror och söndrade don, hörde till ordningen för dagen, så att de väckte ingen uppmärksamhet, ehuru flere karlar i detsamma återkommo och omringade Enevald. Man hade saknat honom, och ställde nu ett par karlar för att vakta honom. Sedan Sigrid lemnat stegen och hunnit några steg in på den mörka vinden, och sålunda kände sig jemförelsevis i säkerhet, började hon vakna såsom ur en dröm. Förskräckelsen hade beröfvat henne all redig tanke, hon hade endast haft en instinktlik känsla af att vela fly. Men nu sansade hon sig med ångest. Hennes mor, hvar var hon, i hvad fara sväfvade hon?
Clas Fleming, sorgspel på vers i fem akter." "Ah, förträffligt, ma chère. Clas Fleming, riksmarsken, med draget svärd i handen. Habit habillé, broderad rock, frisure ailes de pigeon. Ebba Stenbock i pocher och engageanter, håret friseradt à la merveille. Johan Fleming: chapeau bas, spetskrås och manchetter. Hans älskarinna, (en sådan har du naturligtvis gett honom) en bergère, med en chapeau mignon högt opp på en hög frisure. Alldeles som i salig kungens tid brukades. Ah laissez moi faire! Jag förstår mig på sådant der. Det blir en surprise tout à fait af god ton. Mais, ma chère, skona då din pièce! Om det vore skäl att offra den åt lågorna, skulle jag i sanning vara den första att det äska! Betänk hvilken effekt detta skall göra! Du låter, till exempel, fru Ebba deklamera: "Barbar, må fritt din glaf bland usla offer rasa, Skall dock mitt stolta mod ej för din grymhet fasa! Ha! Dygd och hjeltemod, förenta i min själ De bott sen späda år, barbar, det vet du väl." Då fäderneslandets historia just aldrig varit tante Aurores starka sida, så undrade jag nästan öfver, att hon kunde gissa sig till personerna i min förolyckade tragedi, om än hon just ej syntes särdeles hemmastadd i tidens kostym. Jag frågade henne derföre huru allt detta herrskap vore för henne så väl bekant. Hon log ett litet satiriskt leende och sade: "I mina föräldrars hus bodde en man, som var huru bör jag uttrycka det un peu hors du monde. Ser du, jag var ung då och gjorde i honom en lysande eröfring. N'est-ce-pas? Nåväl, han intresserade sig för alla gamla enfaldiga sägner, käringsagor enfin. När han dog, hade han testamenterat mig hela sin förmögenhet, och så kom jag äfven i besittning af hans luntor. Papillotter för hela min lifstid, tänkte jag då.
Det hade blåst liksom friska vindar in i det gamla dystra h e m m e t, det var ljust o c h lugnt nu i de fattiga, mörka vrårna. Och ute hade det blåst upp till en stormande natt. V å r e n brusade in öfver staden, o c h det ljumma regnet, s o m öste ner, smälte den smutsiga snön i parker o c h bortgömda gator, o c h stundom sopades m o l n e n undan af vinden, s o m ljöt, o c h fullmånen lyste klar öfver den våta och sofvande staden. har rocken, han går o c h längtar efter i skuggan, och jag trodde det var så m e d mig. M e n d e n gången », — o c h han tittade skälmaktigt ner på Ella, — » vi mötte apotekarens flickor, hade inte de k o m m i t, hade kanske allt varit annorlunda. Och sedan, när jag inte träffade Er i höstas, jag vågade inte söka Er mer. Ni är så ung, och jag så m y c k e t äldre. Jag var så samvetsö m o m er lycka o c h er u n g d o m, och Ni hade kanske låtit b i n d a Er. Ni är bara ett barn o c h har ej pröfvat Er själf. Så blef jag s o m sagdt sjuk, o c h o m det n u var de nedsatta krafterna eller e j, s o m gjorde det, m e n jag fick alldeles klart för mig, att jag hade ingen rätt att söka Er. Ja, sedan vet Ni, hur det gick, fröken. » Ella gick o c h såg ner, blyg, hemlighetsfull o c h varm, o c h de få promenerande, som gingo förbi och sågo hennes rodnande ansikte o c h hans ifriga tal, logo förstående. M e n, när han efter én stunds tystnad långsamt frågade henne, o m hon ville blifva hans hustru, svarade h o n ett mjukt, vackert » ja » — o c h såg upp m e d stora, tindrande ö g o n. » O c h du — », han dröjde smekande på ordet, » är inte rädd för att binda din u n g d o m? » » Jag har pröfvat mig själf, » ' sade h o n lågt.