Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Madeirapudding. socker, 4 hela ägg, 2 äggulor, 3 vispade ägghvitor, 1 0 0 gram mjöl, salt, rifvet citronskal blandas och arbetas väl en dryg halftimme. E n hvälfd form smörjes med smör, beströs med mjöl, fylles med degen, lock pålägges formen insvepes i linne och nedsättes i kokande vatten samt får i detta koka under två timmar ofvanpå spisen. Sedan formen fått afrinna, uppstjälpes puddingen på ett fat samt begjutes med så mycket varm madeira eller marsala, som den kan indraga. Bestrykes med aprikosmarmelad och späckas med mandelstrimlor, torkade i ugn, så att hela ytan ser ut som vore den full af piggar som en igelkott. Efterrätter. Ett kojufver Billig efterrätt. söt mjölk, en knapp kaka choklad, socker efter smak samt 5 il 6 blad gelatin kokas tillsammans, slås i form och röres sedan det är stjälpt i formen. Måste stå i formen till det kallnat. Stjälpes sedan upp och serveras med vispad grädde. ^ Matlagning ". Italiensk rispudding. kas 5 0 0 gr. ris koi 1 liter buljong eller mjölk, tills pepparkakor. grädde (söt eller sur) vispas till skum, däri blandas 6 3 8 gr. socker, som ock vispas en stund. Sedan tillslås 3 dl. kall okokt sirap jämte 2 matskedar ingefåra och cedro efter smak. 2 matskedar dubbel soda blandas torr i 1 2 7 5 gr. hvetemjöl, som allt arbetas in. Före gräddningen öfverstrykas kakorna med vatten, hvaraf de få vacker färg. För den, som är lätt Mördeg. Tages med mått. rekommendera två goda medel. Det första är, att innan man går ombord, Goda kransar. 2 ägg och 2 1 3 gr. intaga någon närande och kraftig föda, socker vispas en stund, hvari blandas såsom biffstek, rostbiff o. d. och där2 1 3 gr. tvättadt och rördt smör. Sist emot undvika allt fludium. O m man iröras 4 2 5 gr. hvetemjöl tillsammans oaktadt dessa försiktighetsmått likväl med en stor rågad tesked jästpulver.
1 Afd. af i83o års Banco-Reglemente, varit till Silfverköp anslagen, för närvarande, i saknad af tillfälle lill sådane köp, finnes i Banken innehållen, utgörande ett Bankens öfverskott utöfver den behållning af 5,000,000 R:dr, som vid innevarande Riksdag är bestämd att vara Bankens grundfond, samt slutligen, att, enligt Rikets nu församlade Ständers beslut, så väl de i punkten 26 af Utskottets Utlåtande N:o 16 uppräknade årliga capitai-afbetalningar, afsedda att företrädesvis till Silfverköp användas, som Bankens årliga räntevinster, få i lånerörelse på kortare tid göras fruktbärande, under iakttagande likväl, att den emellan Metalliska Cassan och Sedelstocken utsatta proportion af 2 till 5 ej öfverskrides, anser Utskottet, det Rikets Ständer, utan någon rubbning i de för Bankens rörelse och förvaltning redan fastställde grunder, eller någon för realisationen vådligare sammanblandning emellan Banken och Riksgälds-Contoret, än sorn redan eger rum, kunna åt Riksgälds-Contoret, såsom reservfond lör dess upplåningar, bevilja från Banken ett Creditiv af 5oo,ooo R;dr Banco, så vida allenast det sker på kortare tid, samt under sådane vilkor för öfrigt, som Bankens rörelse fordrar. Till följd häraf, och då, efter Utskottets öfvertygelse, jemväl Riksgälds-Contoret, för dess del, bör vara belåtet, om nu ifrågavarande Creditiv Riksgälds-Contoret förunnas för den tid, som åtgår innan Coniord kan komma i åtnjutande af de ökade inkomster, hvilka, till följd af Rikets Ständers vid innevarande
Skulle det äter sä förhälla sig, sä uppkomme allenast en ny ransakning, huruwida Justitiä» Ombudsmannen haft rätt i sin anmärkning eller ej. Pä sädant sätt wore säkerheten ä ömse sidor bewarad. Upplästes 11 och 12 §§. Friherre Iverta, ^xel, uppläste följande : Det nllätande som Justitiä - Ombudsmannen emellan Riksdagarne stall igenom trycket läka utgä, och ärligen läka kungöra, tyckes mig bör ej angä brister, na i Lagen och författningar, utan blott wara en berättelse, om hans tzöromäl och om Lagskipningms till - 4692 Den Zo Oktober. ständ k Riket, bristerna i Lagen, torde blott hos Riksens Slä ider »opgifwas, han bör äga lika rätt som Justikiä - Can zlcren, att wid tillsättjandet af de Fiscals - tjcnster, sv!» icke borkgifwaS af Konungen, afgifwa sikt yttrande om sökandes sticklighct; sedermera hwad sou, angärbestäinmandet af tiden till denna Ombuosmans pligkerS fullgörande, och alt dest wärksamhct cj stolle sträcka sig längre, än i sädan t so m förclupit ifrän hans utnämnande, hwilket uti betänkan. Let fö,esias, tyckes mig för min del stolle se sä skickligt ut, och singe dä Iustruction ett utseende af Aflaisk ef för begängna synder, eller räteligcn Pardonspt-ctt. Ocrföre har )ag wägat tycka att hans befattning och iverksamhet bör börjaS frän Constilutionens antagande.
Liksom målaren fyller sin portfölj med skizzer, af hvilka fåtalet sedan bli taflor, så hade Ernst Ahlgren sin »stora bok», i hvilken hon antecknade samtal, naturbilder, karaktärsanalyser omedelbart ur lifvet, allt som förstudier till sina arbeten, åt hvilka hon, utan detta samvetsgranna tillvaratagande af intrycken, icke skulle kunnat ge en så äkta värklighetshalt, på samma gång som hon, genom att med genialisk urskiljning omdana stoffet, aflägsnade tillfällighetens och gaf konstnärlighetens prägel åt sina diktvärk. Följande uttalande af henne själf ger den allra bästa bilden af hennes arbetssätt: Det är merendels en karaktärs hela historia jag får, jag får den blixtlikt, liksom till skänks. Men sedan växer den småningom ut, jag vet knappt på hvad sätt, och bildar af sig sjelf scener och situationer, hvilka bli liksom hvilopunkter – fakta – då jag börjar skrifva. Detta första arbete i hufvudet, utan alla yttre medel, det är något så sundt och stärkande, det tar bort tanken på egna småsorger, det vidgar ens blick på lifvet. Men när sedan pennan sättes till papperet, då vill det hela min viljekraft till, ty jag får icke alltid orden till skänks, jag måste pressa dem fram ur min egen själ. Det är arbete och sjelftortyr, men det arbetet älskar jag ändå. Hur jag kan leta, vända och väga bland mitt ordförråd, när det gäller att få rätta uttrycket för just det egendomliga i en menniskas väsen! Mitt minne af det upplefda är en stämgaffel, men hur svårt är det icke att bland alla ord få tag i just det, som ger rätta tonen! Jag måste lägga örat till, lyssna och lyssna om igen. Men när det så stämmer – hvilken njutning! Det kan ingen mer än en författare tänka sig. För vanligt folk är den ena synonymen lika god som den andra; så är det aldrig för mig, bland alla ord kan det icke finnas mer än ett, som är det riktiga, och ibland fins icke ens det. Hvar ha vi t. ex. ett ord som fyller upp uttrycket af danskans »slentre» eller engelskans »sauntering»? Vårt »drifva» motsvarar inte alls. T. ex.
För jordbrukaren vore delina tidsutdrägt menlig, emedan lian, sedan sammanträdet varit, kan hända iqke på 4 ä 5 år derefter visste hvarest lian med säkerhet skulle utköra sin gödsel, för att skörda nyttan deraf, utan nödgas förrätta utsädet i ogödslad jord; för Staten vore den menlig af orsak, alt jordbrukaren, som icke bestämdt kände de jordstycken honom kunde tilldelas, icke eller kunde åt jorden lemna sådan skötsel, som den ovilkorligen fordrade, hvarigenom Hemman slutligen skulle komma i Skattevrak och Staten derigenom blifva i mistning af påräknade inkomster; på dessa skäl föreslår Riksdagsmannen, att, då en Cornmissionseller EnskiftesLandsmätare emottager någon Enskiftesdelning, lian hör densamma, vid förelagdt strängt vite, fullgöra inom ett halft år efter sedan han remiss derom erhållit och sammankomst hållit, hvarvid ingen protest uppstått, och/då lian andra gången återkommer, vara förpligtad, att, innan han från stället afreser, hafva utstakat husplaner, m. m. samt tilldelt hvar och en hvad på dess skifte tillkommer; allt likväl inom nämnde tid, på JI04 LagVtskottets Betänkande, der Jordbrukaren må erhålla kännedom af hvad honom tillhörer, och kunna sådant bruka till eget gagn och bästa, Vid pröfningen af ofvanupptagne mo, tion, hafva Utskotten ansett de menliga följder, sorn genom fördröjd verkställighet af Enskiftes-förrättningar tillskyndas ej min® dre enskilde jordegare än äfven jordbruket i allmänhet, förtjena den största uppmärk® samhet och då Utskotten nu, med anledning af motionen, fästat ett särskildt afseende på anledningar till det öfverklagade. dröjsmålet, sorn ifrån Förrättuingsmännens. uraktlåtne eller ensidige åtgärder kunnat härflyta, hafva Utskotten, till förekomman® de deraf, funnit lämpligt föreslå:
M. delat Sig emellan dessa tvänne älskade föremål. Det tillhörde fullständigheten af E. K. M:ts visa omsorg, att H. K. H. Kronprinsens manliga dygder skulle belönas af ömheten och den husliga lyckan, och E. K. M., i kretsen af en uppvexande Att, njuta, efter mödorne, mellanstunder, icke endast af ärofulla rninnen, men ock af ljufva förhoppningar. Svea Folk, hvars kärlek följt hvarje E. K. Mas välgerning, och som uti hvarje hydda med jubel återsvarar budskapet från Thronen, lyckönskar okonstladt E. K. M. till en förening, så hugnelig för E. K. M:ts fadershjerta , som tillfredsställande för Nationen, hvilken deruti skådar Underd. Skrifvelser.: 7 ett nytt stöd för sin förhoppning, att äfven dess efterkommande, uti en aflägsen framtid, skola »tyras af Förstår utaf E. K. Med minnet af E. K. M:ts bedrifter och af allt hvad E. K. M. för Fäderneslandets sjelfständighet, ära och välfärd utfört, skola dessa Förstår ärfva den heliga förbindelsen, att med egna dygder och förtjenster upplifva detta minne, och värdigt uppfylla det höga kall, Försynens skickelse Dem åJagt. Följande Sin Store Stamfaders efterdömen, skola De, likasom Han, till syftemål alltid ega Folkets vät, upprätthållandet af dess lagbundna frihet, och till belöning vinna Folkets oskrymtade kärlek och tillgifvenhet. Riksens Ständer, åkallande den Allsmäktige* milda hägn och välsignelser öfver E. K. M., Dess Kongl. Hus och Regering, anhålla i underdånighet, att uti E. K. M:ts ynnest och nådiga bevågenhet städse få vara inneslutne. Riksens Ständer framhärda etc. Riksens Ständers underd. Adress till II. K. H. Kronprinsenf med lyckönskning ofver //. K. lis förestående förmälning med H. K. H. Prinsessan Josephina af Leuchtenberg. Högborne Förste!
Ständers beslut, så vidt det rörer Bolagets lagliga rätt till full ersättnings för dsn Dis”cont-rätt, som Götha CanalBolag i öfrigt ej ne”kat att till Staten öfverlemna, samt upphörandet ”af dess Belåningsrätt å Actierne i både Stockholm och Götheborg, hvilken varit Götha Ca”nal Actie-egare tillförvissad, och hvarförutan ”Staten sjelf, vid nu förestående DiscontUtred”ning äfven utsattes för betydliga förluster.” joen 15 October f. m. 361 ”Med djup undersåtlig vördnad trohet och ”nit framhärdar Stormägtigste Allernådigste Konung, Eders Kongl. Maj:ts underdånigste tropligtigste tjenare och undersåte På Götha Canal Directions vägnar Stockholm d. 8 Julii 1818. Bvon Platen. C, A. IVarbe ig?' När nu, fjäg vill icke trötta Ridderskapets och Adelns tålamod med uppläsningen), Bolaget ineden alldeles likstämmig af mig i handen hafvande Skrift, vände sig till sin Konung, hemställer jag hvaruti det olagliga består, fastän Kongl. Maj:t fann Sig icke kunna göra afseende på Bolagets begäran. Jag åkallar Sveriges Ridderskap3 och Adels behjertande icke för Canalen och dess rättigheter, om hvilkas bevarande mot allt intrång , jag är för mycket förvissad ; men för vigten af våra personliga rättigheter, såsom Svenskar. Kan man väl anses brottslig , för det man yrkar en laglig undersökning? Mina Herrar! Jag har aldrig varit af den tanka, och veridshändelserna gifva ej eller dertill någon anledning, att någon Magt i Staten bör finnas utöfver Lagen. De största despotef hafva icke jäfvat denna satts. Jag behöfver ej påminna mera, än att Carl XI:te, Gustaf II;dre Adolf och Fredric Iltdre i Preussen befallt Domstolarne> 3^2 pen 15 October f. m. att döma mellan dem och deras undersåtare. Hat* man väl glömt, att Bolaget öfverlemnat allt till Hagens och billighetens pröfning. — , Men jag kommer den närvarande tiden närmare.
En konturteckning af Petter Nordenskans. Läsaren gör, som vi hoppas, en intressant bekantskap. Skiljsmessan. Leonna. Andra Delen. Leonna lär sig känna en fru med verldston och en annan af värde. Friherrinnans berättelse, der ordspråket sannas Besök på Vestervik. Friherrinnan Perlkrans besöker Johanneshof. Leonna. Återseende af gamla bekanta. Återseende. — Brudsorgen och Slut. Två adeliga familjer på landet. Den på salsgolfvet utbredda halmen, och grenljusen i de på bordet stående höga silfverstakarne vittnade, att julhögtiden redan hade inträdt, men ljusen voro ännu icke påtända; deremot lågade en brasa uti den rymliga spiseln i hörnet af rummet. Framför den satt ställets åldriga ägarinna fru von Igeldorf, i en massif länstol med läderöfverdrag; fötterna hvilade på en lång omålad trädpall; i hennes knä låg en välfödd svart och hvit katt, som med synbart välbehag mottog sin matmoders karesser, under det hon sjelf vänligt samspråkade med sin bredvid sittande gifta dotter och omtalade de få händelser, som timat, sedan de sist träffades. Dessa nyheter syntes dock föga intressera dottern; ty hennes blick var slö och tanklöst fästad på elden; de korslagda händerna hvilade i hennes sköte, endast tummarne rörde sig mekaniskt i cirkellopp omkring hvarandra. Ett enstafvigt ¯ja¯ eller ¯nej¯, och interjektionen ¯jopa¯! motsade den förmodan att hon insomnat. Hennes mor, som för sina år hade ett lifligt utseende och rörligt väsende, reste sig nu för andra eller tredje gången, med sin spinnande favorit på armen, för att vid ett fönster åt gårdssidan lyssna efter sin måg, kapten von Nordenskans, som väntades från staden. Hon såg redan något orolig på det stora gök-uret, der visaren gick till sju, när bjellerklang omsider förkunnade hans ankomst. Ett vackert sextonårigt flickhufvud tittade i detsamma in genom en sidodörr och ropade gladt: «mormor lilla, pappa kommer!» och straxt derpå inträdde hon med den efterlängtade genom den dörr, som förde till förstugan.
Utdrag af protocollet, hället hos Hederwärda L-ondc-Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 6 Juli» i8»2. SD. 8öredrogs a nvo Banko - Utssottets^ sedan den 3 i denna manad pa Bordet lagde Utlåtande, öfwer åtskilligt fran Häglof^ Ridderskapet och Adeln remitterade Memorialer, angående Rikets Penningewerk, och blek af Bonde-Slandet till hela dest innehåll gilladl och godkändt Ut sugrs. l^x krotocollo, 6. Lrialemsn. Ut - rs^r Den 6 Julik. Utdrag af protocollet, hältet hos Hederwärda Bondc-Ständet wid Urtima Riksdagen L Orebro den 6 Julik 1812. S DÄ^id ytterligare föredragning af Allmänna Beswärsoch Cconomie'Utskottets, sedan den z i denna manad, pä Bordet hwilande försiag till förklaring öfwer er §. i KonglFörordningen den 9 Febr. 1802, angående Stängsel - fkyldnchcten; sann Bonde,Ståndet skäligt, att det lill hela dess innehall assia och förkasta. Ut supra. kx krotocollo, O. Lrinkmsn. Utdrag af prstocollet, hältet hss Heder, wärda Bonde Grändet wid Urtima Riksdagen i Orebro -en 6 Julii 1812. S. D. Otk Häglof!. Ridderssapets och Adelns samt Mällofi. Borgare - Eländets den z i denne manad ock denne dag, enligt ankomne och nu uppläste Protocolls Utdrag fattade besiut, att de af Högwördiee Prest, Ständer gjorde anmärkningar wid Tryckfrihets-Lagen, såsom nu wäckte motioner, till afgörande wid nasta Riksdag, blifwa hwilande, fann Bonde-Ståndet stg böra instämma. Ut sup>r» Lx ?rotocoUo, 6. LrinLmsn.
Emellertid föregingo nu de flesta valen i god tid, och häraf begagnade sig många, somframfor den första kammaren föredrogo den andra, för att söka komma in der. Deras syfte var tydligen att draga till sig ledningen af andra kammarens flertal genom ett förbund mellan allmogens och den-gamla adelns män, mellan de små och de store jordegarne. Men detta syfte förfelades mestadels. Friherre Klinckowström blef i södra Roslags domsaga undanträngd af en obetydlig godsegare. Sjelfve grefve Erik Sparre kunde icke finna nåd inför valmännen i sitt eget Venersborg. Den utan all fråga mest framstående bland reformens motståndare sökte blifva vald i Oppunda och Villåttinge härads valkrets i Södermanland; men då de elektorer, som ej tillhörde allmogen, splittrat sig på två kandidater, läto hans anhängare honom falla för att ej lemna segern i händerna på motsidan; och en brukspatron Indebetou blef vald. Annars skulle kanske ledaren af andra kammarens flertal icke kommit att bära namnet Arvid Posse, utan ett annat namn, som länge räknades bland vårt lands mest lysande, men som man nu mera ej gerna vill nämna. Af reformens mera framstående motståndare lyckades den gången endast två få inträde i andra kammaren, nämligen frih. von Schulzenheim och grefve Arvid Posse; de öfrige funno mestadels en tillflykt i den första^ der det då ej fans botten för någon allmogevänlig politik. Af dessa två män visade sig endast den sist nämde ställningen vuxen och stod snart ensam qvar af den adliga flock, som velat träda i förbund med allmogemännen. Detta blef ingalunda utan inverkan på hans ställning till de senare. Ingen kunde nu med fog täfla med honom om ledarens plats; men han stod också ensam, då de trängde på, som han skulle leda. Hade det varit regeringens af$igt att skaffa plats i andra kammaren fer en del personer, som eljest väl kommit att inrymmas i den första, så vans den till en del för den gången. De första valen till andra kammaren gåfvo der rum åt en god del herremän mera, än som sedan fått tillträde dit. En händelse gjorde, att valen togo sin be
Denna min uppfattning af språkkunskapens och särskildt de klassiska språkstudiernas betydelse är orsaken, hvarföre jag ej kan tillmäta mycken vigt åt de skäl för grekiska språkets bibehållande såsom obligatoriskt läroämne en af reservanterna inom Utsk:t anfört, då han (Belänkit s. 18) yttrat, att grekiska språket i anseende till sitt inflytande på »tankarnas smidighet m. m.» svårligen skulle kunna af något annat ersättas,och att det vore svårt för de från grekiskan dispenserade lärjungarne att i det latinska språkets studium hålla jemna steg med de lärjungar, som tillika läsa grekiskan. Jag erkänner visserligen alt grekiska språket kan i och för sig utöfva stort inflytande på bildningen, äfvensom att insigten i det romerska språket lörökas genom kännedom af det grekiska, och jag vill sedermera upptaga dessa skäl såsom sekundära, men jag fruktar, att den al mig sä högt värderade reservanten låtit af förkärlek för sina egna grundliga klassiska studier hänföra sig väl långt, då lian kunnat påstå, alt studiet af grekiska språket icke kan af något annat studium ersättas, samt att det latinska språket icke kari grundligt inhemtas utan kunskap a( det grekiska. Bevis, som äro öfverdrifna, verka just motsatsen af hvad som åsyftas. Icke i dessa omständigheter, utan i andra af reservanterna anförda skäl finnér jag det hufvudsakligaste hindret för bifall Den 17 Mars f. m. 407 till Utsk:ts nu föreliggande förslag. Det första af dessa skäl är alt det under nuvule förhållanden, då vi endast med knapp nöd kunna anskaffa tillräckliga lärarekrafter åt de tvenne bildningslinier vi redan ega, skulle vara alldeles omöjligt att inrätta och med lärare förse en tredje linie. Det andra är att det enskilda godtycket skulle få ingripa i undervisningens ordning och gång samt inverka förderfligt på densamma, om, såsom af Utsk:t föreslås, målsmannen skulle få bestämma, huruvida dispens borde meddelas. Detta skäl är med så mycken reda och klarhet framställdt al den af mig förut omnämnde reservanten, att jag tillåter mig uppläsa hans ord. Man säger: »Att sysselsätta de dispenserade inom skolan möter ock stora svårigheter och torde med nu varande tillgång på lärarekrafter vara rent omöjligt till verkligt gagn för de dispenserade.
Under denna artikel förekomma, såsom ofvan är nämndt, föreskrifterna rörande den bevillning, hvilken skall utgå efter taxering, och motsvaras af 2:dra artikeln i nu gällande Bevillnings-förordninjg, hvilken sednare likväl dels innefattar en mängd stadganden, som icke stå tillsammans med de ofvan uppgifne hufvudgrunderna för Utskottets förslag och derför blifvit derifrån uteslutne, dels igenfinnas under 3:dje artikeln i samma förslag. Ehuru Utskottet uti 2:dra och 6:te § utsatt en viss procentberäkning för be~ vijlningens utgörande, afses deimed likväl icke. att Rikets Ständer skulle nu defini - Bevillnings-Utskottets Betänkande M 20 21 tift antaga nämnde procent-beräkning, utan torde det fä ankomma pä en blifva ned utredning af den bevillnings-summa, som kan erfordras för fyllande af Statens behof, ora och i hvad män ökning eller minskning af nämnda procent-beräkning må ega rum. Utskottet fär alltså hemställa, att Rikets Ständer behagade förklara, att de procent-beräkningar, som i nämnda hänseende nu varda af Rikets Ständer antagne, endast skola anses angifva det inbördes förhållandet emellan beloppet af den bevillning, som bör erläggas dels för jordbruksegendom, dels för annan fast egendom samt dels för inkomst af kapital eller arbete; roen att, om vid bevillnings-sum mans slutliga fastställande den nu förslagsvis antagne procent-beräkningen behöfver ökas eller minskas, förhållandet emellan dessa procent-beräkningar icke fär rubbas, utan bör bibehållas, så att, om t. ex. bevillningen af inkomst skulle ökas från en till två procent, bevillningen för jordbruks-egendom likaledes bör höjas fr ån 3 till 6 öre för hvarje hundra R:drs uppskattningsvärde, samt för annan fastighet från 3 till 10 öre o s. v. A) Bevillning af fast egendom. § 2-5. Dessa motsvara §§ 3—6 i Kommitterades förslag samt i mer och mindre mån §§' 6, 17, 19, 20, 21, 24, 30 och 32 samt 5 mom af 142 ,§ uti nu gällande Bevillnings-förordning.
Denna erfarenhet vunnes ej heller på en eller annan dag eller vecka, enär ungdomens flit och fatlnings-gåfva vore så olika, att hela terminer, om ej år, erfordrades för att urskilja, huruvida det för en viss klass förlagda arbetet i allmänhet, och således för mängden, är alltför ansträngande, i hvilket fäll åter skada» först efter flera år, om ens någonsin, kunde fullkomligen bolås. Hvad åter dispenserne anginge, hvarigenom ända till 14 s. k. bildnings-linier kunna, uppkomma, skulle i samma mån, som rättigheten all vinna dispens blir bekant och begagnad, en splittring uppstå, läroverket derigenom sönderryckas och lärarne allt mer och mer sällas ur stånd alt bestrida undervisningen; — och blefve dessutom lindringen i de dispenserades arbete blott obetydlig, sä länge, såsom stadgadt är, desse verkligen sysselsättas med andra läroämnen i de efterskänktas ställe. Likaledes äro emot läso-ordningen åtskillig» special-anmärkningar framställda, såsom att språkstudierne i allmänhet upploge allt lör stor andel af läro—t iden; att föreskriften, det undervisningen i fremmande språk skulle börja med det Fransyska, vore stridande mot nästan hela Svenska läroverkets åsigter och praxis, att såväl de histoririska, som de mathematiska och naturvetenskapliga studierna borde lämpligare ordnas, samt alt öfning i skönskrifning alltför tidigt upphörde. Rikets Ständer, sorn tagit i betraktande hvad i delta ärenrje sålunda förekommit, få med anledning deraf bos E K. M:t underdånigst anhålla, alt innan den läse-ordniug, sorn mileliålles i Kongl. Stadgan för Elemenlar-läroverken i riket, lill fulin tillämpas, denna stadga mätte, sedan den undergått behöflig granskning af en Kommitté, sammansatt af érfarné vetenskapsoch skol män, sä förändras, att dels de, så kallade liniernas antal behörigen inskränkes, dels Inro-ämnena immi hvarje klass icke blifva flere eller läro-kurserna större, än sorn af lärjungarne utan skada för deras fysiska och intellektuel» utveckling kunna medhinnas.