Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har nämnt huruledes det är tillåtet att söka efter tjufgods i annor mans hus; och då en jemförelse med detta lagstadgande upplyser för hållandet med denna fråga', eller visar huru man i detta fall må kunna förfara, så anhåller jag få uppläsa 52 cap. Missg.b:n 2 §. Der slår nemi. ”Nu häfver man våhn ä, eller någon kunskap, hvart ljuf, eller tjufnad, är kommen; hegare dä lof af häradsfogde, eller länsman å landet, eller af borgmästare och råd i staden, att der ransaka, och säge hvad han häfver mist, och hurudant, så ock sine skäl dertill etc. ”Finnes ej det man ransakar efter; bevise dä den, som ransakan begärde, eller gånge ed, alt han sitt mist häfver, och ej af illvilja ransakning sökt. Ej må man annorlunda ransaka af sjelftagen makt. Gör det någon, och finnér ej tjufnaden; bote tio daler och fylle skadan” Således kan eflersökningen icke gerna misslyckas, med mindre man gör henne af illvilja, och dä är hela boten endast 10 daler. Likväl skulle man icke hafva rättighet att i fråga om tullförsnillning eller lurendrejeri göra någon sådan? — I afseende pä rättigheten alt öfver gränsen af ett område fullfölja efterspaningen af lurendrejadt gods, anser jag mig icke behöfva något tillägga, emedan den saken redan är utredd. Mot en återremiss får jag yttra detsamma, som en annan ledamot redan sagt, nemi. alt jag, då detta mål blifvit tillräck - Den 22 Januari f. m. 3C1 räckligen utredt, anhåller det R. o. Ad. måtte vägra återförvisningen, helst Ståndet har en sådan mängd ärenden oafgjorda, att man, så vidt möjligt är, hör undvika att skicka några tillhaka. Enär flere ledamöter instämt med Frih. Raab uti hans förslag med det tillägg, som af Frih. Gyllenhaal blifvit gjordt, så skall äfven jag afstå från min första mening och förena mig nied de båda Friherrarne. Frih. Cederström, Anders:
Exc. Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:s Hrr Elektorer att före nästa plenum sammanträda för att välja en Ledamot i Bevilln.Utsk:t efter Hr Arnell, Gustaf Fredrik, en Suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. efter Frih. Hjerta, Fredrik Philip, en Suppleant i Exped.Utsk:t efter Hr Gyllenberg, Erik Israel, samt 2:ne Ledamöter i Riddarh.Utsk:t efter Frih. von Schulzenheim, David Theodor, och Hr von Francken, Georg Wolfgang; hvarefter R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem, 0. Den 5 November. Lörd<*igen den 5 November 1859. Plenum kl. 10 f. m. Just. B prof. utdr. för den 2 dennes. Just. pleni.-prot:n för den 22 och 24 sisth Okt. Hr Troil, Samuel Gustaf: I anledn. deraf, att jag inom kort kommer att aflägsna mig från hufvudstaden, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig den befattning sorn Bänkman för 19:de Bänkmans.-Afd:n, hvilken blifvit mig auförtrodd. Propos. å bifall till denna anhållan framställdes och besvarades med ja. Öpnades Hrr Elektorers listor vid i går förrättadt val; af en ledamot i Bevilln.Utsk:t efter N:o 1,885. Hr Arnell, Gustaf Predrik; en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efterNro 381. Frih. Hjerta. Fredrik Philip; en suppleant i Exp.Utsk. efter N:o 1,030. Hr Gyllenberg, Erik Israel; samt 2:ne ledamöter i Riddarh.Utskit efter N:o 380. Frih. v. Schulzenheim, David Theodor, och N:o 400. Frih. Bergenstråle, fullm.
Palmstjernas förslag blef motion och icke, hvad det bort blifva, R. o. Ad:s beslut vid 5:te punkten af Utskis betänk. Derigenom har StatsUtsk. fått giltig anledn. att svara, såsom Utsk. gjort, med att blott gifva R. o. Ad. en hänvisning att fatta sitt beslut i frågan jemte tillkännagifvande, att någon vidare åtgärd svårligen af StatsUtsk. kunde vidtagas, innan BondeSt. i ämnet meddelat beslut, hvilket beslut berodde af R. o. Ad:s. När frågan nu är sä invecklad, som den är, skulle jag tro, att lämpligast och rättast vore, att R. o. Ad., med erkännande deraf, att dess skiljaktiga beslut röride aidra och 5:te punkterna icke varit, såsom en ledamot yttrat, välgrundade, utan verkligen ogrundade, ansåg sig vara i nödvändighet att antingen frångå sitt beslut i a:dra punkten eller också fatta ett annat röride 5:te punkten, hvilket förändrade beslut borde bestå i instämmande uti BondeStis beslut. Det sednare vore enligt min önskan; men jag delar äfven Gr. Posses farhåga, att man ej vid della tillfälle skulle kunna lyckas att vinna ett sådant resultat, och då har man en annan utväg, nemi. att åter uppskjuta inbjudnisfrågau, tills StatsUtsk. besvarat den nya fråga, som nu af Gr. af Wetterstedt blifvit väckt. Jag vill visserligen icke vara så sträng i form, alt jag skulle motsätta mig återremiss af SlalsUtskis nu föredragna betänk.; men jag fruktår verkligen, att en sådan återremiss af StatsUtskis majoritet kunde anses oformlig, och alt man således skulle återigen söka, örn jag så får uttrycka mig, ett svepskäl att ytterligare inveckla frågan, Derföre vore det kanske häst om Gr. af Wetterstedts förslag behandlades såsom en motion och på det sättet kom till StatsUtskis behandling.
Mikels förswar» fnnnir nödigt att förändra ätskillige Cavallerie Regementen lill Jnfanterie under en tid af 50 ar, emot der act Rusthällar. ne, för befrielsen, alt underhålla de wanliga Rustnings-Hästar med alk hwad till Häste-monderingen hörde, till Kongl. Majit och Kronan erlade en wist öfwerenskommen och faststäld Häsie-Bacance-asgift i Spannemäl, samt beklädde, bswärade och utredde deras Ryttare till Kongl. Maj:ls och Konungens tjenst såsom Jnfanterisier. Grunden kill en sädan Författning har StatsUtskottet, trott sig böra hamra af den erfarenhet som de af Swerige, under det sednast sörflurne århundradet förde krig lämnat att detta Rike funnits äga ett för talrikt Cavallerie, i proportion af dest öfrige Wapen, och hwilket äfwen under nuwarande krig öliswit än ytterligare bekrästadr. "" Da nu härtill kommer att narwarande krigsfall fordrar ekk större Artilleris äfwen som Jnfante. ris, än Sweriges krafter och tillgängar för det närwarande synas kunna käla, med mindre icke medel och ukwägar härtill skulle kunna utfinnas genom be, fparing och förändringar af det mindre nödiga wapen H24 Den 22 November. till förökande af det mera oumbärliga; sä har S-aksU^stotkek trott det tillhöra desi pligt, att i delta afseende upgifwa etc Förstag, som i sa wäl Mil^rairiskt som ceconomistt afseende stulle kunna biifwa jöc Staten gagnelig!, och tillika medföra en lindring i de Rustandes hittills hafde drygare utgifter.
Skulle det s9 mycket skada den ogifta, arbelande qvinnans sak, att man pivisar a n iifven hon kan vara olycklig; skulle det s9 mycket sira hennes stolthet att höra, att en q~inna, i de fall, d9 hennes verksamhet icke fullt tillfredstaller henne, kan kasta vemodiga, men - hvilket skarpt betonades i skizzeu - resignerade blickar p9 den lycka, som icke blivit henne beskärd. Det vore \ .al rent af onaturligt, om hon aldrig gjorde det. z) De arade recensenterna tyckas icke hafva n5gon förestiillning om huru en dylik skin tillkommer och hvad den har för betydelse. En författare blir gripen af en företeelse i lifvet, han känner sig upprörd, han rill meddela sitt intryck till andra - och skizzen koiiiiner till. Om han skildrar en malare, s5 vill han ej med sin skildring saga, att alla niSlare iiro s9dana soin hann hjelte, om han skildrar en Iiirarinna, vill han ej siiga: s9 hiir Yro alla Israrinnor. Han rill endast säga: under vissa omstiindigheter knn lifvet för en milare eller för en Israrinna gestalta sig 113 detta sYtt, och s9 ungefar har jag sett det gestalta sig. Huruvida den bild, som författaren har sett, ar ett enstaka undantag, deroin far sedan pnbliken (Iöina. Hvad nu min stackars hjeltinna aiigi, tycks hon icke vara ett s5clant alldeles enstaka undantag, eftersom icke blott jag, utan Yhen recensenterna ha sett hennes likar. Jag är mycket tacksam för omdömet, att hon * som individ iir lcf~~ande franisttilds, t? dermed ar i sjelfva verket skizzens beriittigaude nttaladt. Att skildringen 3r sann tyckes vidare bevisas af den nedslieude verkan, som deii, inig till stor le (lsnac1, IYr lin utöfvat p8 btskilliga Iirarinnor; ty vore den i strid niecl verkligheten, skulle den viil icke hafva gjort ett s9dant intryck.
Majrts disposition och reglering, oberäknade de ofvan ifrågaställde 42,ooo R:dr, anslå en ytterligare Summa af 18,000 R:dr, utgörande tillsammans ett årligt anslag af 60,000 R:dr. I förmodan af bifall härtill, har E. K. M. Exp. Vt ib. Förslag till lind. Sbrif t>. JN:o 216- 515 slutligen förmält Sig hoppas, att, med användande af besparingar, som å detta anslag, innan den första regleringen hinner verkställas, kunna vara användbara, jemte dem, som på RiksStatens \:de HufvudTitel kunna blifva att tillgå, de efter ett, den Nådiga Propositionen bilagdt* förslag till 6800 R:dr beräknade årliga kostnader för den af Comiten tillstyrkta och af E. K. M. i Nåder bifallna Scholas-Inrättning efter Ämnesläsnings-method, hvilken redan bär i Ilufvudstaden blifvit inrättad, äfven kunna bestridas, och E. K. M. således undgå, att, enligt hvad Dess afsigt varit, detta ytterligare anslag af R. St. begära. Detta vigtiga ärende hafva R. St. till öfvervägande och pröfning förehaft, och dervid, lika med E. K. M., funnit, att, innan de af Comiterade till granskning af Uppfostringsoch Undervisningsanstalterne i Riket föreslagna större och mera vidt omfattande reformer varda gillade och vidtagna, allmänna tänkesättet derom bör lemnäs tillfälle att sig närmare stadga; hvadan ock de för detta ändamål af Comiterade uppgifna betydligare Summor för närvarande icke bordt under pröfning komma; men då R.
» Och hvad säger du, Algot? » frågade doktorn, » du skall väl vara Marias giftoman, förstår jag. » » Jag säger ja och amen, » svarade Algot, » och för att visa, att jag också kan citera Shakespeare, vill jag uttrycka den förhoppning, att ehuru förpjesen visserligen icke gjorde skäl för rubriken: Mycket väsen för ingen ting, den dock måtte ställa så till, att efterpjesen gör skäl för mottot: Så tuktas en argbigga! » » Akta dig, att inte argbiggan tuktar dig! » ropade Maria skrattande och rusade emot brodern, som vek undan och ropade: » Nu börjas den vilda jagten! » Men i det samma tvärstannade båda, ty Stina slog upp dörren till matsalen och sade det enda ordet: » Matbud.h Till Sveriges prestfruar. W ycT? Högberg, Fotografiställ. b r e d d. U r detta skares, 2 c e n t. lång o c h knappa 6 cent. b r e d, f ö r porträttet. s. v. bredt i ena ändan. Lilly. Lilly. Smörgåsbordet. Fransysk potatis. Frida N. N. Fyld sill. Frida N. Ett u p p k o k af lagen skadar ej. Lilly. Matlagning. Fiskbullar. K o k a s i buljong. Frida N. N. Stufvad gädda. Frida N. N. Kolja anrättad som lake. Frida N. N. Höns med ris. Frida N. N. N. Inlagd sill. Frida N. N. Inkokt strömming till smörgås. Kokas i jernspiselugn. Serveras orörd. » Lilly ». - » Lilly ». Inläggningar, Att insalta kräftstjertar. Frida N. N. Pröfvad inläggning af starkgurkor. Ostkaka. E j för varm ugn. Frida N. N. Minutpudding. Frida N. N. Drycker. Smultronpunsch. Öses väl tills d e n är kall. Frida N. N. Konservering. Sockerlingon till sallad. Frida N. N. B ak ning. Holländska kakor. Kakorna öfverstrykas med ägghvita. doppas i socker. Frida N.
Ot Lurpa. S. D. Bifölls Stais, UtstottetS den i Decem» ber pä bord» laqde Memorial as den 29 Nowember, innefattande Ucstotlets yttrande öfwer Kongl. Majus nädtga proposition af den ro i sistnämnde mänad, an - Den 28 December. 1555 angående medel lill särskilda tillfälliga utgifter: om hwilkel beflur de öfrige Respektive Ständen skulle wänligen underrättas, l->t Luxra. S. D. Uti Protocolls Utdrag af den 12 den» neS hade det Högwördige Preste »Ständet wänligen inbjudit sins Med»Ständ att instämma sa wäl uti det förbehäll, hwarmed Preste/Ständet bifallit. Allmän» na Besrvärs och Oeconomic, Utskottets betänkande af Den 9 September, angående indragning as de sä kallade Kyrko »Inspektors tjensterne i Skane och Blekin» ge, neml. att de medel, hwilka derigenom besparas, såsom Kyrkorne tillhörige, endast skola anwändas till deras fördel, samt ladane ast pios u«u8 hörande in» rättningar till hwilka wederbörande Församlingar fia» na tjenlig! att dem ansia; som ock i den inskränkning uti det as L>g Utskottet i Desi ytterligare utlåtande af den r6 Nowember, angående wärdering och offenteligt utrop ä fast egendom pä landet, som för gäld ukmäleS, sörcflagne stadgandet, att alla auctioner hädanefter endast skola werkställas genom upsiag, hwilken Preste Ständet ansett nödig, neml. att ben» na föreskrit icke borde sträcka sig till de auctioner hwilka Banco Werkst anställa lätcr, och hwilka enligt Preste-SrändetS tanka, hädanefter såsom hicintils borde, jämlikt Banco, Werkets författningar, genom Up-vch-Aftag förrättas; Och som Högloft.
Det lärer väl ock kunna antagas, att den tjd en gång skall nalkas, då norra delen af Sverige och Norge kommit derhän i odling Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 239 och välstånd, att en stambana från Sundsvall öfver Jemtland ej längre kan umbäras. Denna stambana skulle, när tiden för dess anläggande är kommen, blifva en fortsättning af den jernväg, hvarom här är fråga. På grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte till en 2,41 mil jernväg af 4 fots spårvidd för lokomotiv från Hemgrafven till Sundsvall bevilja såsom anslag utan återbetalningsskyldighet 1,540,000 R:dr. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. A. Leuhusen. N:o 117. Af Herr Dardel, Fritz Ludvig, om stiftande a/ en lag angående efterbildningar af fotografier, m. rn. Då Kongl. Maj:t af så väl Öfverintendents-embetet som Akademien för de fria konsterna begärt utlåtande öfver ett förslag om skydd för den artistiska eganderätten och en nådig Proposition i detta ämne således torde vara att emotse, har jag på anmodan af åtskilliga i hufvudstaden bosatta fotografer trott mig böra till Rikets Ständers samtidiga pröfning jemväl hemställa ett förslag till lag om efterbildningar i fotografi; och får jag för sådant ändamål och med åberopande af de motiver, som finnas anförda uti en motionen bilagd skrift från bemälde fotografer, härmed vördsammast föreslå: att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en så lydande lag: Lag angående efterbildningar af fotografi, m. m. § L Den, som för egen räkning har förfärdigat en original-fotografi efter naturen eller ett fotografiskt aftryck af ett konstverk, till hvars mångfaldigande ingen har uteslutande 240 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
»Det var den dagen ett härligt väder. Först i mars; man kände, att vintern bröt upp, der var som en aning om vår i den milda blå luften, det späda solskenet och den svarta fuktiga jorden. Jag hade först gått rakt hem, men då jag stod vid mitt fönster och såg den fina, brunaktiga färgtonen öfver kastanierna längs vägen, den lätta ånga, som steg upp ur jorden inne i täpporna, der drifhustaken blänkte i solen och trädgårdsmästarne hade begynt taga i, och hörde murarenas sång rundt omkring från ställningarne, som sträckte sina kalkade hvita armar ut i den blå luften, fick jag lust att gå en lång tur ut på landsbygden, jag ville gå våren till mötes. Men utanför staden blåste det barskt, skarp och pipande for vinden hän öfver de nakna markerna genom de aflöfvade häckarne och dikenas vissna gräs. Det hade plötsligt blifvit mörkt, en isblå kallt glimtande sky undanskymde solen. Jag frös och vände skyndsamt om. Det var för tidigt ännu.» Eller denna höststämning: »Sommaren är nu snart förbi, det blir höst igen. Jag märkte det här om dagen, jag hade åkt utom staden för att promenera i en af de allmänna anläggningarna. Det låg i tystnaden och tomheten i de långa alléerna, jag kunde se det på det tunna solljuset, som liksom var blåst ut öfver markerna, men i synnerhet var der en stämning i luften långt borta, som berättade mig det, något fint sorgmodigt, ömt bristande, som der kan vara i en kvinnas blick, när hon tillgifver den hon älskar, och hvari jag liksom kände hela den döende sommarens kärliga, bedröfvade farväl.» Esmanns psykologi går icke egentligen på djupet; hans karaktärsskildring är i sjelfva verket endast konturteckning. Han låter sina personer tala och röra sig, och vi känna igen dem, vi ha både sett och hört dem förut i lifvet omkring oss. Men förf. förklarar dem icke. Han har icke trängt synnerligen djupare in i deras själslif än hvilken iakttagare som helst. Hans sympatier och intressen tyckas icke sträcka sig till många individer af menniskoslägtet eller omfatta många sidor af lifvet. Egentligen är det endast två kvinnotyper och en manlig, som han skildrar.
Emellertid ansågo dock föreningens medlemmar fördelaktigt att ändra taktik, och i stället för att agitera i landet koncentrerade de sin verksamhet på parlamentet. Det var i parlamentet, som de voro i stånd att rikta ett angrepp på monopolcitadellet från en ny sida. “ Ni talar med en hög röst, “ sade Cobden, “ när ni talar på kammarens golf, och om ni har någonting att säga träffar det hårdt, det är en mycket lång piska, som når kring hela riket. “ Och de gjorde intryck, deras motståndare bildade icke längre en kompakt förening, den ena afdelningen aftroppade efter den andra, och frihandlarnes triumf öfver ett söndradt och modstulet parti var endast en tidsfråga. En mikroskopisk svamp på potatisplantan påskyndade krisen och framkallade slutkampen tidigare än eljest skulle skett. “ Hungersnöden, mot hvilken vi stridt, kom till vår hjelp, “ sade Bright i ett gripande och vältaligt föredrag. Nästan all den föda, som i väsentlig mån skulle underhålla tre fjerdedelar af Irlands befolkning, blef plötsligt, oförmodadt och oersättligt tillintetgjord. En pestartad brand, aldrig känd eller omtalad förr än detta olycksdigra år, hade smittat potatisväxten och gjort dess knölar alldeles odugliga till mennisko-föda. Gent emot denna öfverväldigande olycka tycktes allt vidare motstånd af regeringen rörande frihandlarnes fordringar vara hopplöst. Den dåliga engelska skörden skulle ensam hafva varit tillräcklig att påskynda det för dörren stående upphäfvandet af spanmålslagarne, men att detta upphäfvande nu måste vara för handen, blef tydligt. Klassintressen, personliga konsiderationer, partipolitik, allt måste gifva vika för ett förskräckligt faktum, utsigten till irländska folkets ihjälhungrande. Sir Robert Peel talade i sådana ordalag, att det var tydligt att han gått kompassen rundt och hunnit till Gobdens ofta upprepade argument, och föreningen stod färdig att nästa parlamentsession skänka honom kraftigt understöd. Sista veckan af 1845 beslöts på ett möte i Manchester att insamla den ofantliga summan af en qvarts million pund för agitationens syften.
Utskottet hemställde uti 65:te punkten af nämnda Utlåtande, att Kongl. Maj:ts nyssberörda nådiga framställning måtte på det sätt bifallas, att Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål till Kongl. Maj:ts disposition för en gång anvisade ett belopp af 120,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. Denna hemställan blef af Ridderskapet och Adeln bifallen. Presteoch Bonde-Stånden, som för öfrigt godkände Utskottets hemställan, beslöto att beloppet skulle till 100,000 R:dr nedsättas. Borgare-Ståndet biföll hvad Kongl. Maj:t i detta ämne föreslagit. Trenne Riks-Stånd äro således ense derom, att berörda kostnader icke böra å förskottstitel anordnas, utan bestämdt anslag dertill anvisas. Vid sådant förhållande lärer frågan om medlens anordnande å förskottstitel anses hafva förfallit.
Derjemte upplästes ett förslaget bifogadt, från Exped.- Utsk. inkommet prot.utdr. af den 2 dennes. Hr von Hartmansdorff, A u g. : Jag anhåller att få instämma uti den reservation Frih. Rehbinder afgifvit. Det är väl icke i sin ordning, att R. St. förklara sig gifva Konungen tillåtelse att göra något som är Konungens rättighet. Det lämpligaste och skickligaste är väl, att R. St. anhålla det Konungen täcktes vidtaga den åtgärd som önskas. Jag utbeder mig derför, att Hr Frih. o. Landtm, behagade göra framställning till antagande af den reservation, som är 1 uppläst. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade gilla Utskts förslag. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. blef förslaget antaget med, den förändring i slutet deraf, sorn af Frih. Rehbinder och Prosten Svedelius uti det åtföljande prot.utdraget blifvit yrkad. Till justering upplästes och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag lill R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 224, i anledn. af K. M:S nåd. propos. om ökade tillgångar för Manufacturdiscontens utlåningar ; N:o 225, angide bildande af undervisningsanstalter för skeppsbyggeri; N:o 226, ang:de ändring i vissa delar af stadgandena rörtde skiftesverket i Riket; N:o 227, angtde förändring uti de till reseoch tractamentskostnader uppförda anslag. Upp - Den 3 Februari e. m. 4' Upplästes Exped.Utsk:s mern. N;o 3o, i anledn. af RiksSl:ns skiljaktiga beslut rör:de Exped.Utsk:s förslag till lind. skrifvelse N:0 tgi. Hr Nordensköld, Otto
Jag har för min del icke någon egentlig erinran att göra emot StatsUlsk:s förslag, men jag önskade, att R. o. Ad. måtte i en fråga, der ett annat Stånd möjligen ansett sina rättigheter hafva blifvit trädda för nära, undvika att godkänna betänk. förr än man haft tillfälle inhemta hvad som föranledt BorgareShs vägran att detsamma bifalla. Fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då förevar, utlåt, innefattade 2:ne punkter, och numera hinder icke mötte för ullät:ns behandling punktvis, finge H. Ex. först hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla den del af utlät. N:o 33 litt. E, hvarigenom Utsk. afstyrkt bifall till Doctor Björkmans motion. Ropades ja. Frih. von krscmer, Rob. Fredr.: Då emot SlalsUtsk:s nn föredragna betänk., ingen anmärkn. blifvit gjord, sä hemställer jag, om detsamma ej borde bifallas. Att besluta återremiss af detsamma, endast derföre att ett annat Stånd deremot gjort anmärkn. anser jag icke för R. o. Ad. vara något skäl. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Då det nu föredragna betänk, blifvit af Vällofl. BorgareSt. återremitteradt, emedan Ståndet ansett det röra dess privilegier, sä anser jag grannlagenheten fordra, att R. o. Ad. äfven detsamma återremitterar, särdeles då man icke är förbunden att i första hand derom afgöra, utan har tillfälle alt genom en återremiss erhålla närmare upplysningar i delta afseende. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Om Eders Kongl. Majit härtill täckes lemna Nådigt bifall; tå torde i Staten böra bestämmas - Den 14 Juli, mas precisa beloppet af det Rente-Kö och Halm, som Hof-Stallet ifrån ofvannämnde Jhan i sådant fall åger att disponera, samt Eders Kongl Maj:t& Befallningshafvande i samma Eän genom StatsContoiret härom underrättas. Huruvida någon framställning af detta ämne till Rikets Ständer må^ anses nödig, det beror allena på Eders Kongl. Maj:ts Egen Nådiga pröfning. Vid Andra Hufvud-titeln i I:o Vid 1809 och 1810 årens Riksdag anroältes hos Rikets Ständer otillräckligheten af Betjeningens i Chanse Sigillatae Contoiret innehafvande Lönings vilkor för deras nödtorftiga bergning, sedan de, genom den då vidtagna förändringen med Chartae-Sigillataä-stämplingen och försäljningen, kommit i saknad af den dittills åtnjutna provision för all i Chartse Sigidlatse-Con» toiret verkställd försäljning och extra stämpling; och hvarföre föreslogs, att de matte få åtnjuta lika Eöne-vilkor, som rnindst och uti lägsta graden bestås Embetsoch Tjenstemän i RiksgäldsContoiret af enahanda värdighet och benämning. Hetta blef val af Rikets Ständer bifallet; men då hvarken någon underdånig anmälan derom till Eders Kongl. Maj:t afgått, ej eller då varande Stats utskott deraf erhöll del; så blef sådant vid Stats-regleringen ej iakttaget.