Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Rikets Ständers åren 1857 och \ 1858 församlade Revisorers, angående granskning af Statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd 1854, 1855 och 185G . — 2 1 j Stats-Utskottets utlåtande i anledning deraf . — 4 1 13 — 23, 28 Dec. 21 Dec. 21 Dec. 21 Dec. 8 25 » Rikets Ständers år 1859 församlade Revisorers, angående granskning af Statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd under 1857 — 2 1 Stats-Utskottets utlåtande i anledning deraf — 4 1 157 — 1 Sept. 29 Aug. 5 Sept. 22 Aug. 1 anledning af återremiss . — 4 1 199 — a. a. 16 Okt. a. a. 12 Okt. a. a. 13 Okt. a. a. 12 Okt. 136 25 7 — s, w g fr ° 2. b Oq g CO <3 t*r b 03 P-> CO “ PT CO ca > cd B 2- i1 £ Riks-Ståndens Beslut. Kå 2 P 2. g 3 2. §. 771 p" 2L tö CD C B. o -CD sr o o >-i ct5‘ qq B. 5’ qq El 3 p_, Pj o> O g 2. • crq Ridd. o. PrestfeBorgareBondeN:o N:0 | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet.
I nuvar. bankbolag hviiar största anspråket på förtroende i directionernes sammansättning, men dessa directioner iiro icke grundade på de privata fördelar, sorn kunna tillflyta de personer, hvilka i deni inkallas, utan de, som åtaga sig sådana befattningar, göra det al nit för saken. Vill man nedsätta och enl. i5 §:n på dem kasta all den verkliga ansvarigheten, linder det att den solidariska ansvarigheten blott linnes lill namnet, så bekänner jag min öfvertygelse vara den, att man icke vinner ändamålet att stärka den credit, som bolagen önska sig oell kunde förvärfva. När nu den högre pröfningsrätten är borttagen och det således tinnes en moralisk garanti mindre för bolagens bestånd oell allmänhetens betryggande, då under sådant förhållande, säger jag, just directionernes sammansättning är af så ofantligt stor betydenhet och vigt, finner jag stora skäl vara för handen att instämma i hvad Hr Arninoff föreslagit. Gr. Frölich: Jag tillstår att jag icke förstått livad den siste talaren yttrat, och vill derföre jcke heller försöka att vederlägga honom, utan blott erinra att jag icke tror det göra något till saken hvad som blifvit beslutadt i i § n, nied hänseende till det ämne, som nu är föremål för öfverläggning. Här är blott frågan om att tilloch afsätta en ansvarig direetion: i i5 §.‘n åter omtalas ansvarigheten, oell som vi icke kommit dit ännu, tror jag del vara onödigt alt inrycka i den rj §:n hvad som står i den r5:de. Hr Aminoff: Jag lärer icke behöfva för herrarne å beropa, att nu befintlige bankbolags-direetioner icke hafva en sådan ansvarighet sig ålagd, utan att det är öfverlemnadt åt directionernes skön atl i afseende å bankerne göra och låta efter bästa förstånd, och att, om en bankdirection utgifvit ett lån åt en person, sorn vid lånets undfående ansågs fullt vederhäftig derföre, men motsatsen derefter visade sig, och hvilket man ej vid lånets beviljande kunnat förutse, drabbar ej ersättningsskyldigheten directionen.
Maji under N:o 181 afgifne samt den 8 sisth Junii e. m. på bordet lagde Betänkande, öfver åtsk 111ige af Riksens Ständers Revisorer, åren 1820 och I822, framstälde, och af Utskottet upptagne anmärkningspuncter, rörande Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning, än och den 4:de dennes under No 471 meddeldte, samt den 16 derpåföljde e. m. på bordet lagde utlåtande, öfver de vid förstnämde Betänkande gjorde amäskningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde 2;ne utlåtanden till alla delar gilla. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottet® den 3-'dje dennes under No 177-afgifne, samt den 9 derpåföljande e. m. på bordet lagde förslag, till jemkning uti RiksStåndcns särskildte Beslut, öfver föreslagne ändringar uti Författningarne rörande Husbehofs-bränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen. ‘ S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af Con - Trot. XJtär. 3. 19 Septemb. 18.25. 997 ConstitutionsUtskottets den 6 dennes under N o 47 aflåtne samt den 11 derpåföljanrle e. m. på bordet iagde Memorial, innefattar,- de förslag till ett tillägg i 37 §. Riksdagsordningen ; fann Ridderskapet och Adeln för go It att samma Memorial, i anledning af Hans Exellence Herr Grefve Mörner?, Adolph Göran, dervid gjorde anmärkning, hvilken Ridderskapet och Adeln förklarade utgöra dess gemensamma tanke till ConstitutionsIJtskottet återförvisa. Från Högv. FresteStåndet. S. D. f. m. Då å nyo föredrogs: BevillningsUtskottets Betänkande: N:o 39. Med förslag till en förändrad Tariff för Husbehofs-bränvinsbrännings-afgiftenj blef detsamma af PresteStåndet bifallet. S. D. f. m.
Cronhjelms ofvan upptagna redactionsförslag, som Hr af Ekenstams, så lydande: att Bancostyrelsen åligger att genast gå i författning om metalliska c a s s a n s förstärkning, så snart den nedfallit till proportion en af 1 till 4 emot sedelstocken, men vare icke berättigad till nya sedelemissioner, så länge metalliska c assan håller sig fortfarande under proportionen af 2 till 5 emot sedelstocken. Hr von Troil: Det är i anseende till ordalagen i den första af de nu upplästa propos:na, som jag begärt ordet. Der står, att Bankens metalliska cassa ej får understiga 3 millioner. Jag får fästa uppmärksamheten uppå, att det ej är möjligt att hindra, det den ej kan gå under detta belopp. Att den ej får bibehållas under ett sådant belopp tror jag vara det enda, man derom kan stadga; ty att den skall gå derunder måste förblifva åtminstone inom möjlighetens område. Jag skulle således tro, att de, som begärt denna propos. borde redigera om den. Hr Lefre'n: Jag har tagit mig friheten att lemna till bordet den mening, jag föreslagit i stället för sednare delen af Hr af Ekenstams förslag till contrapropos.; och, som Hr af Ekenstam medgifvit denna förändring, ber jag, att hans propos. måtte ånyo uppläsas, sedan den af mig begärda ändringen deri influtit. Den af Hr Lefre'n yrkade förändring i Hr af Ekenstams förslag upplästes, innehållande, att efter ordet sedel-emissioner skulle, i stället för orden: så länge metalliska &c., införas orden: då cassan är under förhållandet som 2 till 5. Gr. Frölich: Jag får endast förklara, att, i öfverensstämmelse med hvad Hr v Troi! yttrat, jag omöjligen kan votera ja till den propos., Gr. Cronhjelm begärt; och derest lian ej vill förändra den i likhet med hvad Frih. Ehrenborgh föreslagit, mäste jag afhålla mig från voteringen, ty då kan jag hvarken votera med honom, Hr af Ekenstam eller Utskottet. % Gr. Cronhjelm:
N:0 187, med öfverlemnande af ny Bevilln.Stadga; N:0 198, i fråga om beviljande af ytterligare anslag till fort sättning af Nationalmuseibyggnaden; N:o 199, ang:de de i 63:dje §:n Beg.Eormen föreskrifna kreditifsummor; N:o 200, ang:de förändrad organisation af hvpotheksinrättningarne i riket; N:o 201, i fråga ora uphäfvande af K. Eörordnm den 20 November 1845, i afs:de på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarstå; N:o 202, om förändring af telegramportot; N:o 203, om förändring i gällande föreskrifter ronde använ dande af skogsalster inom WesterNorrlands län; N:o 204, aug:de undersökning af nu befintliga segellinieskepps användbarhet för krigsbruk; samt N:o 205, ang:de regleringen af utgifterna nnder Biksstatens Nionde Hufvudtitel. Vidare uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts nedännämnde förslag till §§ i Biksd.beslutet, nemi.; N:o 46, ang:de inskränkning af rättigheten att börda jord å landet; Den 27 Oktober o. m. N:o 47, ang:de ny lag om tioårig preskription ock om årsstämning; N:o 48, ang:de tillsyn å förvaltningen af omyndigs egendom; N:o 49, ang:de en författning rör:de vård af död mans bo; N:o 50, ang:de en förändring i K.
Om den, som till minuthandel med bränvin berättigad år, andra gången betrådes med oloflig utskänkning, vare han tillika denna sin handelsrättighet förlustig. § 43. Ofvertrådes förbud, som i § 27 gifvet år, vare lag som i § 41 sågs. § 44. Underlåter den, som erhållit rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, att afgift derför i föreskrifven tid erlägga, varde afgiften genast utmätt. Vid sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandelseller utskånkningsråttigheten förverkad, oell varde försäljningen genast inställd, i stad af magistraten och å landet af kronofogden; men näringsidkaren vare ändock pligtig att, under försåljningsåret, afgiften fortfarande utgöra. Den, som idkar minuthandel med eller utskänkning af bränvin under tid, hvarför afgift icke blifvit i föreskrifven ordning erlagd, bote första gången från och med 15 till och med 30, och andra gången från 30 till och med 60 R:dr. § 45. Idkar någon minuthandel med eller utskänkning af bränvin å annat ställe, ån dertill uppgifvet år, eller tillåter den, som icke år till utskänkning berättigad, att, då han i parti eller genom minuthandel säljer bränvin, något af det sålda på försäljningsstället förtåres, eller afhemtas i mindre belopp ån han år berättigad att föryttra, eller förbryter sig den, som till minuthandel med eller utskänkning af bränvin berättigad år, mot § 25 mom. 1 eller 2, § 28 mom. 2 eller 4 eller § 31; bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, samt andra gången från 60 till och med 120 R:dr, och vare dessutom andra gången sin minuthandelseller utskånkningsrått förlustig. Lag samma vare, om den, som till utskänkning af bränvin^ år berättigad, öfvertråder förbud, meddeladt i enlighet med § 28 mom. 3.
Skrifvelse, N:o 86. nella tullbestämmelserna och den för råsocker här stadgade införsel-afgift, ansett det vara mera än sannolikt, att nyssomförmälda exportpremie kan menligt inverka både på svenska statsverkets inkomst al råsockertullen och på härvarande sockerraffinaderiers bestånd vid täflan med det i Fredrikshall, samt behof således vara för handen att genom förändrade bestämmelser i vår tull-lagstiftning afvärja denna menliga inverkan; och som i Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825, med deri sedermera heslutade förändringar och tillägg, raffineradt socker och socker-sirap äro medgifna till ömsesidig införsel emellan Sverige och Norrige, i allmänhet emot half tull, torde ofvan antydda ändamål, lämpligast vinnas derigenom, att raffineradt socker och socker-sirap, som sjövägen införas till Sverige från Norrige, och tvärtom, tillsvidare undantagas från de artiklar, som, enligt högstberörda Kongl. Förordningar, vid införsel draga endast half tull. Pukets Ständer få alltså, med anledning af den utförsels-premie vid sjöväga export äfven till Sverige, hvarmed socker-raffinaderiet i Fredrikshall blifvit, såsom godtgörelse för indragning af dess privilegium, gynnadt, hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att E. K. M;t täcktes i nåder förordna, det raffineradt socker samt sockersirap , som sjöledes införas från det ena till det andra af de förenade rikena Sverige och Norrige, må från och med den 1 nästkommande Juli och tillsvidare undantagas från den lindring till hälften af i allmänhet stadgad tull, Kongl. Förordningen .den 24 Maj 1825 med deri sedermera beslutade förändringar och tillägg medgifva. För den händelse åter, att denna, underdåniga framställning icke vinner E. K. M:ts nådiga bifall, hafva Rikets Ständer velat berättiga E. K. M:t att från och med den 1 Juli innevarande år förhöja den nominella tullen å merberörda artiklar, som från Norrige sjöledes till Sverige införas, till det belopp, som E. K.
Visst var det många som kallade honom ”den beskedlige sjåten”, ”den stackars hedersmannen”, ”den fromma själen”, men de oförargliga och milda, menniskor, som tilldelas dessa titlar, äro icke sällan begåfvade med så djupa och starka känslor, att dessa blifva deras kraft, en kraft, mot hvilken ingen förmår något. Vid middagsbordet sutto de tre förtroliga bordskamraterna ännu tysta. Det märktes väl, mellan hvar sked, att löjtnanten hade god vilja att säga något, fastän det icke kom fram. Slutligen hjelpte honom hans värdinna på väg: ”Nå, min kära herr brudgum, ska vi snart gå och köpa krukmakaregodset?” ”Det var det ... Två beslag gjorda.” ”Således har löjtnanten bra pengar att russla med?” ”Jag har pengar ... Kanske också någon sorts prydnad?” ”Det blefve öfverdådigt – på dragkistan och kakelugnen. Mamsell Helena skall tycka mycket om sådan uppmärksamhet. Och jag vet någon, som vill sälja två blå glasurnor att ha syrener i, och två porslinsmenniskor med blomsterkorgar på hufvudet.” ”Ta bägge delarne!” ”Men mer ska vi icke öfverflöda på, ty löjtnanten begriper väl så mycket som så, att icke kommer hon barfotad från fosterföräldrarna, hur många egna barn och fosterbarn de än ha. Och derföre är min talan denna, att vi blott köpa ett hvitt Englands-täcke, som jag också vet någon som vill göra sig af med till halfva priset. Det skall jag breda ut på brudsängen.” ”Tack ... Och om tre veckor är allt klart till ...” ”... bröllopet – jag förstår. Och se’n ska vi lefva i så treflig och glad sämja att aldrig två hushåll gjort maken.” Den hederlige löjtnanten, som icke af naturen blifvit synnerligen begåfvad på utseendets vägnar, syntes dock i denna stund, med sin höga rundade panna, sitt gulbruna, krusiga hår och sina hjertliga grå ögon, så öfvergjuten af inre frid att han nästan blef vacker.
• var och en, som under de senaste veckorna besökt Saltsjöbaden och inträdt i det palatslika hotellets storartade, genom smakfull arkitektur utmärkta förstuga, har där öfverraskats af en rad dekorativa bilder, som helt hastigt växt upp omkring denna präktiga försals väggar. Det är ljusa och glada färger, som le emot den inträdande och genast väcka behagliga känslor. Första intrycket är af oblandadt angenäm art och således i full öfverensstämmelse med Saltsjöbadens intagande natur. Till den naturen passa dessa målningar alldeles förträffligt, och om man nu öfver - raskas af att se dem, tycker man kanske också det vara förvånande, att de icke förr funnits där. Så nära höra de ihop med själfva stället. Taflorna äro utförda på duk i olja, de ha sedan uppsatts på väggfälten och där spants, så att de verka som målade på muren. Hvem har målat d e m? Någon professor med stadgadt namn inom konsten? Nej, en ung fru, som aldrig förr vågat sig ut på sådana äfventyr. Det är sannerligen icke många här i landet, som drista sig att framställa dekorativa figurmålningar. Ej heller detta unga fruntimmer har förr frestat på vågstycket! Men så tog hon mod till sig en dag, sökte och fann, hvad hon sökte: det rätta konstnärliga uttrycket för en lika konstnärlig uppfattning. Hennes namn är Anna Boberg, oeh hon är gift med den grundlige arkitekten och talangfulle etsaren Ferdinand Boberg samt dotter till en af Sveriges snillrikaste män, F. " W. Scholander, byggkonstnären, målaren och skalden. Om några af faderns stora egenskaper gått i arf till dottern, har hon dock icke egentligen varit hans lärjunge i konsten. Då F. W. Scholander afled, var denna dotter endast sjutton år och hade då ännu aldrig gjort några konststudier. Det var först år 1887, således vid tjugutre års ålder, som hon började måla något akvarell, men omedelbart efter naturen. Ett och annat af detta vardt sedan synligt på utställ __fe______ff^_____aa_|g_^ Lidelser äro som ystra fålar, Framför din lefnads hjuldon spända, Få de i sken din tygel slita, Snart de i vägens stoft dig vända.
Och alla dessa tusentals småsaker, då tvänne för kanske några månader sedan komplett obekanta människor skola lefva och bo tillsamman tjugufyra timmar på dygnet; då de skola äta vid samma bord, ligga i samma rum, jämka ihop tvänne olika viljor till en — man är väl dock individer! A f hundra gräl inom äkten1894 skapet bero nittionio på rena småsaker, ty om principer och åsikter kan man resonnera, men inte om bagateller. — Nej, tro mig, hvarken våren eller sommaren går upp mot vintern, den lugna, stillsamma vintern, då bägges hår grånat och pulsen saktat sin fart. » Doktorn hämtade andan, drog ett par duktiga bloss på sin cigarr och fortsatte: • » Jag har sett ett riktigt lyckligt äktenskap. För några år sedan infann sig under min mottagning en äldre man, mycket korpulent och med ett nästan barnsligt uttryck i det feta, godmodiga ansiktet. Han uppträdde anspråkslöst och bockade sig upprepade gånger. Då jag frågade honom, hur det var fatt, sparade han med en förlägen, stammande röst: » Nej, nej, nej, det är inte jag, det är för min hustru! » Med en mängd harklingar förklarade han, att hans hustru var sjuk — det ville säga, hon var egentligen inte sjuk, och själf påstod hon, att hon var pigg och kry som en aborre — - Mallas eget uttryck, herr doktor — men han var säker på, att hon var sjuk, och att det var något på tok med hennes mage — och nu ville han be mig vara god och komma hem och se till henne — för Malla var så envis — hon visste inte alls af, att han gått till doktorn — tycker någon det — hm! hm! Jag fick hans adress och lofvade komma följande dag. Då jag dagen efter vid middagstiden ringde på i ett stort bostadshus på Norrmalm, hördes inifrån ett slammer med kökssaker, som plötsligt upphörde, och fram mot dörren kom nå- got tungt med kraftiga, bestämda steg; låset vreds upp med en viss schwung, och jag befann mig midt emot ett äldre fruntimmer, stort och bredt som ett fastage, med en karlavulen min, som ytterligare förhöjdes af några grå skäggstrån på hakan, och med ett par runda ögon, som hon spände i mig. Det var tydligen Malla. Jag framförde anledningen till mitt besök.
Kurt läste upp några af hennes bref för dem, och Konrad påstod, att de formligen gnistrade af esprit. Fru Eleonore kunde inte se något märkvärdigt i dem. Det är väl ingen konst att skrifva bref, om man bara talar om sig själf och gör sig till hufvudperson! I allmänhet var fru Eleonore mycket missbelåten med sin sommar. Konrad, som varit ovanligt nervös den sista tiden, skulle på deras husläkares inrådan fara till Schweiz på några veckor, men han ville på inga villkor ha henne med. Dessutom gaf syster Clara anledning till prat. Hon vistades som vanligt i Marstrand och lät mycket tala om sina extravaganta toaletter och sitt ej mindre extravaganta uppförande. Henrika med familj hade hyrt en liten »stuga» i det Säfveska landtställets omedelbara närhet och hon sörjde ovanligt samvetsgrant för, att Eleonore skulle finna ett eller annat törne mellan rosorna. Bland annat hade Henrika i förtroende fått veta af bror Otto, att han var hemligt förlofvad med Agda Claeson och att förlofningen skulle eklateras till hösten. Henrika hade aldrig i sitt lif hört talas om en sådan galenskap. Otto, som ingenting hade utom sin lön, gifta sig med en fattig flicka, som satt på kontor! Han, som behöfde så mycket för sin egen del! Det gick inte mer än nätt och jämt ihop för honom som ogift. Hvad skulle man taga sig till? Eleonore svarade: — Ingenting, bara inte säga emot och gnata. Det är långt till hösten. Eleonore gnatade inte, tvärtom, hon var älskvärdheten själf och bjöd nästan omedelbart efter Henrikas meddelande brodren att bo ute hos dem. Det var så tryckande hett i staden. Otto påstod i början, att han omöjligt kunde komma ifrån, men gaf med sig, då Eleonore utverkade tillåtelse för honom att få disponera öfver en af Konrads bästa ridhästar. Just det året bodde många rika familjer med sina vackra döttrar i Eleonorehills omedelbara närhet, och Eleonore var ovanligt tillmötesgående i att upplåta den nya lawntennisplanen till ungdomens begagnande.
Och hvad först beträffar motionärernes framställning, om den indeldte soldatens befriande från arbets-commenderingar för enskilde eller allmänna bolag eller corporationer, så få Utskotten tillkännagifva , det Utskotten hysa den öfvertygelse, att, vid större eller allmännare arbetsföretag, såsom anläggning eller förbättring af vattenoch landt-coinmunicationer, odlingar och byggnadsarbeten m. m., med ett ord, vid sådane arbeten, hvilkas utförande erfordrar en betydligare arbetsstyrka, och utan afseende derå, om dessa äro för kronans eller enskilde bolags räkning, användandet af den indeldte soldaten är så väl för honom sjelf, som. i andra rummet, för den ort, hvartill han hörer, i allmänhet nyttigt och fördelaktigt. Det kan nemligen icke bestridas, att manskapet under dylika arbeten förvärfvar sig insigt och färdighet i öerehauda 12 Stalttamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltens Utlåtande, N;o IT. slags handtverk samt derigenom bereder sig utväg att, efter återkomsten .till hemorten, der ofta tillgång på dugliga handtverkare saknas , gagna sine rotT hållare och andra ortens invånare samt förskaffa sig sjelfve arbetsförtjenst. Härtill kommer den omständigheten, att, unner arbets-commenderingar, manskapet står under en nära och oafbruten uppsigt af befälet, samt dymedelst vänjes till arbete och ordning, hvarförutan det bör kunna få tillfälle att på fristunder erhålla undervisning i åtskillige ämnen samt öfvas i vapen och militärtjenstgöring.
Kontanta medel, i Rikets Ständers Bank, enligt attest, 7,049:29.11-. „ kassan för Gråda Kanal , , , , 135: 45. 10. „ dito för Wäddö Dito 29: 7. 3. 7,214* 35. — Inventarier och materialier, så väl vid Hydrotekeiska Kontoret, som vid åtskilliga arbetsforråder, 16,483: 25. 9. Transport 23,698: 12. 9. 31 — 242 — Transport 23,698: 12. g. Oredovisade anslag, Bolaget för slussanläggningen vid Deijefors och Forsshaga S.ooo: Konungens Befallningshafvande i Hernösand . 4 675: Förskolter till undersökningar cpo: Förskott till ett Karteverk öfver Norra stamleden af Medlersta Kanal-Distriktet 1,600: 12,220: Oliqviderade äldre lån, hos Öfversle-Löjtnanten Rappes konkursmassa . 2,691: 6. — balanseras på grund af Kongl. Kammar-Rättens Utslag den 3i Januari 1839; samt hos Handlanden Nilssons konkursmassa ... 3,674* »5. 9* för ett från f. d.Strömrensnings-Kommitteen, till byggande af Fartyg för vedtransporter, meddeladt lån, jemte derå upplupen ränta. 6,365: >6. 3. — Stockholms Stora Barnhus. Af räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten blifvit granskade för år 1840 med och för år 1841 utan anmärkningar, inhemtas följande förhållande: Debet. ar 1840. ar 1841. Balans från föregående året: Fordringar af diverse Verk och Personer 565,247: 1* 10. 556.228: 22. 7. — 243 — In komst: Fyrtionde Spanmåls-medel 21,042: Kontant Statsanslag 1,166: Bötesmedel . , 4,455: K01 tstämplings-bevillning
Jag ber att få fästa uppmärksamheten derå, att åverkans-böter stundom uppgå ända til j å 800 r:dr; och att följaktligen, derest sådana bötesbelopp skulle med arbete aftjenas, den som förbrutit sig med åverkan, kunde blifva lifstidsslaf hos en D e 11 i c) Augusti f. m. 161 en annan, då deremot, när böterna, i blist af tillgång, förvandlas i fängelse elter lag, fängelsetiden jemförelsevis är ganska kort. Det har funnits en författning, som stadgade att böter för åverkan inom Elfsborgs eller Skaraborgs län iinge på sådant sätt med arbete aftjenas; men dervid förutsattes att böterna icke skulle öfverstiga 12 å i4 r:dr; och under sådan förutsättning är tillämpningen möjlig, ehuru rättsvidrig i formen, hvarföre äfven sådana författningar efter Kammar-collegii tillstyrkande blifvit upphäfna. Jag kan således icke, i följd af den värde talarens anmärkn., finna skäl att frångå mitt tillstyrkande att afslå betänkandet. Jag tror att i allmänhet, i fråga om lagstiftning, som ingriper sä väl i juridiska som ekonomiska förhållanden, der Byggn.-b:n blifvit genom i8o5 års skogsordning i mångfalldiga delar upphäfd och ändrad, och då en fullkomlig omarbetning af gällande skogsförfattningar är för handen, det följer af sig sjelft, alt de grunder, som blifvit fastställda i Reg.Ftn, mäste iakttagas; att således Byggn.-b:n bör ställas i conformitet med skogsordningenj oell alt skogsordningen, utöfver hvad i allmänna lagen stadgas, helt enkelt komme att innehålla reglementariska föreskrifter för skogshushållningen. Uti det lagförslag, som Ulsk. framlagt, har Utsk. efter min öfvertygelse uti premisserna vederlagt sig sjelft. Efter redogörelse för motionen säger Utsk. nemi.: