Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det likväl måste rnedgifvas, att Prästerskapet, vid hastigt påkommande sjukdomstillfällen, ofta kan behöfva anlitas, och genom inhemtade insigter i LäkareVetenskapen blifva i tillfälle, att Jemna ett välgörande liträde, hafva Riksens Ständer ansett den Underdåniga Skrifvdser. för Medico-Theologiske Stipendier anslagne summa nu icke böra hel och hållen indragas, utan endast förminskas, ifrån nästa års början, till 2000 R:dr, med dervid fästadt vilkor, att de af förra anslaget bestämde arfvoden för Lärare och andra biträden vid Upsalaoch Lunds Academier må upphöra, och hela den nu beviljade summan ensamt till Stipendier varda använd. Riksens Ständer få fördenskull i undeidånighet öfverlemna till E. K. M., att, efter vederbörandes hörande, i Nåder bestämma vilkoren för åtnjutandet af dessa Stipendier, samt att emellan nämnde Academier fördela anslaget, i den ungefärliga proportion, som hittills varit följd; och lärer E. K. M. täckas för öfrigt i Nåder anbefalla vederbörande, att, i mån af afgång, inskränka dispositionen af Stipendierne inom det anslag, som framdeles kommer att bibehållas. Riksens Ständer framhärda etc. Under danida Skrifreiser. N:o 283 , Uppl, O, godk. hns Ridd, o. Ad. cl, 3 Nov, 1823» Pieste-Ståndet <!• 6 >—• — JBorgaie-Siåndet d. 7 — —- Boude Ståndet d. 10 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i ari’- ledning af Kongl Majds Kådiga Proposition» om ytterligare anslag för all här dandet af Götha-Canal S. A, K.
Dösebacka hed derifrån uppsagd, måst för ändamålet inlösas, är belägen vid Wårgårda jernvägsstation på ett afstånd af 6,2 mil från regementets hufvudstation; och hemställer vid sådant förhållande Utskottet, att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. e) I likhet med hvad för öfriga värfvade regementen egt rum, har Kongl. Maj:t jemväl för de tre artilleri-regementena samt fyrverkarekorpsen begärt förhöjning i anslagen till kokinrättning skostnader, så att dessa skulle komma att utgöra för Svea Artilleri-regemente 3,000 Riksdaler i stället för 1,950 Riksdaler, för Göta Artilleri-regemente 2,300 Riksdaler i stället för 1,500 Riksdaler, för Wendes Artilleri-regemente 1,750 Riksdaler i stället för 1,400 Riksdaler samt för Fyrverkarekorpsen 450 Riksdaler i stället för 375 Riksdaler, eller en sammanlagd tillökning af 2,275 Riksdaler. Under åberopande af hvad under punkten 8:o härofvan finnes i ämnet anfördt, tillstyrker Utskottet, att de ifrågavarande anslagsbeloppen, tillhopa 2,275 Riksdaler, må såsom extra anslag för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisas. I händelse af Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet nu för Svea, Göta och Wendes Artilleri-regementen tillstyrkt, kommer det kontanta Riksstats-anslaget för dessa regementen, nu upptaget till 751,785 Riksdaler 5 öre, att höjas till 765,285 Riksdaler 5 öre.
Tisdagen den 21 sepfember. Ill. I 1 f. m-1 e. ~ I Z. Kantat: Hiilsningstd af Ordfornuden. Reclogorelse for Svenska K.viauornas Natioanlforb~uid. T ?ilgiisw171,ctelzs rrldl och, ~ / retleel. Fru Agda JMontelius (Forenipgen for VBlgol~enhetens Ordnande). ill. XI. e. m.. Kcirldescqen i N o r p. Frolcen Gina Krog (Norge). ' Onsdagen den, 22 septem ber. R .. tria erf ' i~mheter. o ~ r sa~nuppfoslra~z. Frohen Lucina Hagman (Finland). Hnnclwbetets V2imm-s ve; kksn~lshet. Froken Sofia Gi sberg (Fhreniagen ' Handarbetets VBnner). ICvimoklubb~zs id&amp;. Frolcen I-Ianna Al-derssou (Kvinnoklubhen). Erz insnts i 7cultul.~tvec7clinge~t2 Fru Elna Tenow (Svenska sbllmiinna kvinnoforeningen till djnrens slcydd). Kl. 6-8 e. U~tder ltuilkic for.utslittwingur kaqt kui~lrrororelsera b l i f ~ a gf ' uerklz ' g betyclelse for kultur och fi-a.wtdtskrida~zde Friiken Aniin Sanclstriim. Betydailqerb qf lcvi ?~cZm arbejde for totnlafliolcl og s~deliylzetl. Prn Elisabeth Selmer (Danmark). (Eventuelt dislrussion.) Torsdagen den 28 september. Kl. 10 f. 911.-12 ntiddngen. Sygepleje sot~t wbejdsfelt for kvirldelz. Fru Charlotte Norrie, f. Harbou (Daamark).
Det är mycket möjligt, att omständigheter af StatsrådsproCn kunna finnas, som ursägta Styrelsen i detta afseende; men hvarföre har då icke Constit.Utsk. framlagt dessa, så att missnöjet, sorn eljest qvarstår, kunnat skingra sig; ty nu kunde man tro, att Styrelsen ej är vän af publiciteten. Jag hade förmodat, att Utsk. skolat yttra sig öfver, hvad Styrelsen åtgjort i den stora frågan om vårt uppfostringsväsende; jag hade trott, att Utsk. ur StatsrådsproCn skolat kunna upplysa, hvarföre det stora anslag, som vid sista riksdag med så mycken skyndsamhet och såsom så oundgängligt äskades och af Ständerna genast bifölls, likväl legat under flera år odisponerad t eller till innevar. års början. Hade ursägtande omständigheter förefunnits, så hade Utsk. bort framställa dem. (Jag talar om ursägter, mina Hrr! emedan jag anser det vara vår pligt att önska hos Styrelsen finna så få fel som möjligt, och att kunna se henne i den möjligen vackraste dager; emedan jag anser hvarje handling, som kan lyfta på de skuggor, som omgifva Styrelsens åtgärder, vara välkommen för hvar och ens kännedom, som är vän af fosterlandet och dynastien.) Man har sett besparade anslag för elementarlärares aflöning disponerade för helt andra andamål, såsom till inköp af materiel för universiteten; man har sett anvisningar till dvlika främmande ändamål göras på besparingar, som flera år efteråt skulle inträffa och hvilkas tillgång sålunda var problematisk. Jag förmodar, att något skäl härtill finnes i Statsrådsprot., ecb det hade då bort af Utsk. uppgifvas. Ständerna hafva hos Konungen begärt, att, till någon slags uppmuntran, lärare vid större vexelundervisningsskolor måtte få räkna enkla tjensteår. Regeringen har likväl afslagit detta; och jag frågar, om intrycket deraf är fördelaktigt, då ändamålet med R. St:s framställning varit att visa någon benägenhet för dem, hvilka skola bilda vår uppväxande ungdom till nyttiga medborgare.
Aaj:ls Nordstjerna Orden Högwälborne Friherre oustaf af Wetterstedt meddelt Ståndens LeBihgng, N;o is. da? r 46 Den 25 April. damöter, att Kongs. Majtt uti Nådig skrifwelse a dcn z:dje September sistledit ar i8n anbefall Kongl. Kammar, Rätten^ akt medelst till inrättand^ Den 25 April. »4? owäntad långsamhet, inkommit, hwilka Räkenskaper ansetts erfordra den Rcv.sionstid, som här nezvmim. ...-can utsattes för Krigs-Departements särskilta As af ett Krigs-Revisions-Departement och si. mängHdelningar, att efter den ordning de kunnat Organise afdelningar deraf, bestående af i Commisiarie, <Wras och komma i werksamhet. Revisorer och 2me Kammarskrifare hwardera, son? ^ ^ Näkenssapernes mängd och angelägenheten af cn skyndsam handläggning fordrade, lata börja ReviM nen a de redan afgifne Krigs »Redogörelser, ftin ock att i afseende pä anstalterne dertill, bland anna' blifwit i nader förordnadt, att i sammanträde mek Riksens Ständers till deltagande i Revisionen ut sedde Deputerade, en Ledamot fran Kongl. Krigs Collegium, en af Förwaltningen af Slöärendew och en fran Kongl. Committeen til! utredande a Krigs» Förwaltningsärenderne uppskattning borde an ställas till utrönande af den tid, som till hwarj Räkenskaps Revision erfordrades, med hwilken upp skattning den i sistledne Oktober borde göras början e de redan inkomne Redogörelser och sedan pa ena handa sätt förfaras, i den man Krigs, Redogörelserne blefwo afgifne; Hwarom berättelse till Kongl Maj-t genoin Kongl. Kammar-Rätten borde med delas. Med anledning häraf, och sedan wid det den i:sta sistledne October halln? sammanträde mcd Kongli Kammar, Rätten, Riksens Ständers
11 nii a5 § handels-ordningen stadgas måtte, det Konungens befallningshafvande icke må ega att meddela tillstånd tili handelsbods anläggande å landet, innan den församling, inom hvilken handelsboden är ämnad att anläggas, öfver ansökningen derom hörd, derlil! på sockenstämma leinnat sitt bifall. Fabriksoch handtverk s-o rdninzen. 3 morn. b. Af herr Sjöqvist: att bland de handtverk, för hvilkas ulöfvande mästerskap erfordras och hvilka finnas i delta mom. uppräknade, blifvit uteslutne åtskillige handteringar, hvilka i Borgare-stådets vid 1840 och i84t årens riksdag nfgifne serskildta förslag till handtverks-ordning upptagas, såsom garfvare, karduansmakare,'sämskmakare, sockerbagare, sejlare och repslagare, perukmakare, körsnärer, borstbindare, plåtslagare, och tenngjutare, ehuru Hera af dessa förbigångna handteringar äro sådana, att det allmännas intresse klafver, att deras utöfning icke anförtros åt hvem som helst, såsom t. ex. sockerbagare och tenngjutare, hvilkas tillverkningar genom tillsatser af skadliga ämnen blifva för helsan vådliga, och sejlare, repslagare och garfvare, på hvilkas arbeten vid sjö- och landtresor menniskolif kunna bero; hvarföre motionären, som ansett den kontroll på idkarens skicklighet, som ligger uti skyldigheten att vinna mästerskap, vara behöflig, yrkat, att jemväl dessa nu uppräknade handtverksyrken måtte upptagas i detta mom. bland dem, deri mästerskap ovilkorligen fordras, helst, hvad tenngjutare beträffar, kontroll-författningarna påbjuda tennarbetens kontrollering, och i5 § handtverks-ordningen bibehåller de härom påbudne stadganden.
Offentlig Bolags-Bank må icke utgifva creditsedlar, invisningar eller förbindelser af hvad beskaffenhet som helst till högre sammantaget belopp_, än som svarar emot den af delegare insatta grundfond i contanta medel och hypotheker m. m. Vid redactionen af denna punkt hafva de Högloft. Utskotten funnit för godt alt, medelst anställd votering, besluta den förändring, alt i stället för orden: ”insätta grundfond/’ skulle utrycket blifva ”insätta och innestående grundfond.” Då denna förändring af ordalydelsen innehåller en fullkomlig rubbning af sjelfva grunderna för denna Lag, och sålunda gör en mängd af dess öfriga stadganden helt och hållet öfverflödiga och meningslösa, äfven troligen hela Lagen oanvändbar, måste jag emot densamma, likasom emot sättet hvarpå den tillkommit, anjnäla min reservation. Jag vill icke bestrida Utskottens rättighet, att förändra sitt en gång fattade beslut, ehuru väl en så total rubbning icke varit förväntad, Men sedan den egt rum, borde ock hela den öfriga Lagen, med sina controler och garantier, i öfverensstämmelse dermed hafva blifvit omarbetad. Sådant har icke skett. Hela den öfriga Lagen är lämpad efter den lydelse, som denna 6:te punkt först erhållit: hvilket nogsamt synes af dess stränga och noggranna controler och garantier, som blifvit ställda lill motvigt för den åt crediten derigenom lemnade latilude. Jag har vid alla tillfällen stridt för dessa motvigters bibehållande, såsom nödvändiga för 6:te punkten efter dess första lydelse. Sedan nu denna punkt blifvit så märkligen förändrad, hade jag väntat af den pluralitet, som samma förändring åstadkommit, att hela den öfriga Lagen skulle derefter blifvit modifierad. Jag vill endast reservera mig för de motsägelser och det osammanhang, som i följd häraf uppstått. Mig har så mycket mindre tillhört att häremot göra någon anmärkning, som jag yrkat, och yrkar, och på Rikets Ständers ännu återstående upplysta pröfning vågar hoppas, att merberörde 6:te punkt återgår till dess första lydelse, då äfven hela Lagförslaget återfår sitt sammanhang och inre öfverensstämmelse.
En värd talare har yttrat, att det i afseende på brännvinssupande skulle t. o. m. vara nyttigt, att priset på brännvin blefve så lågt som möjligt, dels derföre, att supandet då skulle aftaga, emedan det är en ambitionssak alt supa då brännvinet är dyrt, och dels derföre, att om också några då skulle supa mer, blefve följden endast den, att några fyllhundar skulle supa ihjel sig. Jag får dervid blott erinra, att erfarenheten visat en viss gräns i priset på brännvin, öfver hvilken supandet aftagit, och denna gräns tyckes vara i r:dr b:co kannan. I samma mån priset stiger eller faller under detta belopp, minskas eller ökas också brottmålens antal. Dessutom må det vara, att den olycka ej är ;lor, att några fyllhundar supa ihjel sig; men innan de kommit dertill, hafva de kanske gjort af med många andra menniskor, sorn oskyldigt blifva offer för det lätt tillfredsställda brännvinsbegäret. Dessutom skulle många nybörjare emedlertid blifvit införda på fyllerilastens bana. Jag anser således denna princip högst vådlig. För öfrigt anser jag, lika med den siste varde talaren, alldeles olämpligt, att ägaren af hvarje aldrig så liten jordlapp skulle få bränna brännvin; och jag tycker, att å en jord, som icke renderar mer än i5 r:dr om året, brännvinsbränning ej kan vara behöflig, emedan den icke producerar, hvad som erfordras till föda för ägaren Man säger, att det vore obilligt, att han ej skulle få bränna lika sä väl som den större jordägaren; men jag får erinra, alt äfven häruti en reciprocitet äger rum, Då den stora jordägaren ej får bränna för mer än ett jordvärde af i5,ooor:dr, oak - 'O6 Den ao O < t o b t r f. m. tadl hans egendom kan hafva mångdubbelt högre värde, är det icke obilligt, alt den, hvars egendom ej är väld ioo r:dr, ej får bränna, och jag tillstyrker således bifall till nu förevar, punkt. Gr. horn:
Jag tror att man, i stället för att, såsom komiterade och Utsk:t framställa ett så i detalj gående förslag, bort inskränka sig till de allra enklaste bestämmelser och isynnerhet till de allra enklaste former. Detta skulle, enligt min öfvertygelse, hafva varit uti bättre öfverenstämmelse med R. St:rs skrifvelse, deruti anhålles, icke om en total omarbetning af hvad som nu finnes, utan egentligen om öfverseende af nu gällande stadganden, isynnerhet för städerna. I sistberörde hänseende har dock, efter min upfattning, komiterade gått aldeles för långt. Lämpligast hade varit att endast i allmänna drag angifva de grunder, i enlighet med hvilka dessa kommunalstyrelser sedermera skulle fullbordas; att, vidare, allenast föreskrifva en myndighet och låta denna myndighet, om den så funne för godt, fördela sig i flera myndigheter; och slutligen att lemna något mer frihet åt kommunerna att organisera sig sjelfva. Då så väsendtliga anmärkningar kunna göras mot förslaget, fruktar jag att man, med afseende å denna riksdags stundande snara slut, icke kan motse någon möjlighet att dessförinnan medhinna någon fullständig omarbetning af förslaget. Bland öfriga omständigheter, hvilka lägga hinder i vägen för detta förslags antagande, vill jag endast omnämna följande: Detta förslags rösträtt och beskattning äro grundade på den bevillningsförordning, som var af komiterade känd vid detta förslags upgörande, eller den nu gällande. Man har vid detta riksmöte gått i författning om en ny bevillningsförordning. Man finnér dock att stadgar och föreskrifter i denna nya bevillningsförordning icke, så att säga, passa väl ihop med kommunalförslaget. De beskattningsgrunder, som finnas angifne i detta förslag, äro nemi. ingalunda desamma, som blifvit intagna i den nya bevillningsförordningen.
Det förekommer mig dock något svårt att inse, huru det skall blifva möjligt för Banken, när den för sitt sjelfbestånd blir nödsakad att sälja sina obligationer, att på samma gång uppträda och inköpa dem för att upprätthålla deras värde. — Härtill kommer ännu en Banko-Ulskottets Utlåtande JY2 il. 19 omständighet. Om den utländske långifvaren betingar sig det vilkor, att de Statsobligationer, som han erhåller, först skola försäljas innan Banken får utbjuda någon enda of dem hon innehar, so kunna dessa sednare kanske icke pä 3 å 4 år blifva realisabla til! något pris, och hvad nytta har då Banken of dem, om under liden det aldra största behof af metalliska fondens förstärkning skulle uppstå? Jag skulle likväl afven för min del velat bifalla, att 4 millioner af Bankovinsten öfverlemnas till Statsverket i utbyte mot dylika obligationer (ty de måtte väl ändå kunna tillskynda Banken någon större fördel, än om Banko-vinsten, såsom förr har skett, helt och hållet bortskänktes til! Statsverket), om endast dervid kunnat fästas det vilkor, att den öfriga delen af det utländska lån, som nu skall upptagas, icke måtte öfverstiga 9 millioner R:dr B.mt. Dessa äro nödvändiga, ty 4 2-millioner—lånets återstod kan icke utan alltför stor svårighet på annat sätt under innevarande år liqvideras. Hvad som deraf är utlånad t inom landet kan derefter användas lill jernvägsbyggnadernas fortsättning, och när 4 3 millioner således blefvo tillgängliga för detta ändamål, borde detta vara nog intill nasta riksdag. När lån skalf upptagas, bör väl en klok man tänka på den möjliga utväg han har att kunna betala, och derefter rätta både lånets storlek och det arbetsföretag, som med lånet skall verkställas.
Frih. Fleetwood, Georg Wilhelm, » 40 )) » 372. » Nieroth, fullm. Frih. Åkerhjelm, Knut, » 40 » » 145. » Stjernstedt, Johan Wilhelm, » 32 » » 478. Hr Printzensköld, Axel, » 24 » » 1787, » von Yhlen, Gerhard Adolf, » 24 » » 272. Frih. Hermelin, Carl Samuel, » 24 » » 313. Hr Drakenberg, Sten Johan, » 24 » » 393. Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, » 24 » » 817. Hr Tigerhjelm, fullm. Gr. Lagerberg, Carl Sven Axel, » 17 » sedan särskilda lottningar tilifvit verkställda, dels emellan dem, sorn erhållit 40 röster, för att bestämma, hvilkendera skulle ingå såsom ordinarie ledamot och i hvilken ordning de öfriga skulle inträda såsom suppleanter, dels emellan dem, som bekommit 24 röster, för bestämmande af deras ordning såsom suppleanter, och dels emellan 6 ledamöter, som erhållit 17 röster, för att utröna, hvilken af dem skulle ingå såsom den 9:de suppleanten. Föredrogs ånyo och företogs punktvis tili afgörande StatsUtsk:ts den 26 och 29 dennes på bordet lagde Mein. N:o 154, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Utlåtit N:o 150, i fråga om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader. Utskits å sid. 1 afgifna inbjudning. Gr. Cronstedt, Fredrik: Jag anhåller, att R. o. Ad., med alslag å den gjorda inbjudningen, ville vidblifva sitt redan i ämnet lättade beslut. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på antagande af Utskits ifrågavide inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propus, på afslag derå, som med ja besvarades. Den af Utskit å sid. 2 föreslagna voteris-proposin. Godkändes. Utskits å sid. 3 afgifna förslag. Bilölls.
Utskottet med blott en rösts pluralitet underkäudt. af Doktor Ternström: “Mot Utskottets beslut att i § 1 bibehålla nuva rande försäljuingsbelopp af 15 kannor, får jag reservera mig, yrkande, att minimibeloppet bestämmes till 30 kannor. Likaledes, och med samma reservationsrätt, anser jag, att enligt § 2 ej må i minuthandel med bränvin säljas mindre än en hel kanna.“ Bill. till R. St. Beseo. Ekon.- Utskott. Betänkande N:o 5. af Doktor Säve: '“Ehuru godkännande Utskottets synbara afsigt att i för säljningslagen för spritdrycker ej föreslå andra förändringar än sådana, som kunde anses af särskildt behof påkallade, får jag likväl såsom väsendtliga brister i tillämpningen af denna grundsats anmärka följande: l:o att enligt 1 § 15 kannor blifvit bibehållna såsom minsta försäljningsbeloppet vid partihandel med bränvin och dermed alla olägenheterna af den så kallade ”salningen", hvilka redan vid så mångå riksdagar varit öfverklagade och äfven nu uti inkomna motioner blifvit särskildt framhållna. Genom en ringa majoritet af röster inom Utskottet bestämdes, att minsta beloppet skulle fortfarande utgöra 15 kannor, under det att minoriteten yrkade minst fördubbling af detta belopp, utan hvilket försäljningen väl ej kan gälla såsom egentlig partihandel Som det likväl ingalunda kan ligga j ordningens eller nykterhetens intresse att bibehålla en lagbestämmelse, som föranleder till oupphörliga öfverträdelser och missbruk, så föreslår jag vördsamt att minimibeloppet vid partihandel med bränvin må höjas till 30 kannor. 2:o att utskänkning af bränvin under sönoch helgedagar ej blifvit förbjuden i städerna såsom på landet. Nykterhet och ordning såväl som sabbatens okränkta helgd böra ju för stad och land vara lika dyrbara. Skulle i en eller annan större fabriksstad möta alltför stor svårighet för förbudets genomförande, så må här, såsom på landet, inträda Konungens Befallningshafvandes rätt att, på grund af särskilda omständigheter, meddela undantag.
Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IY 1. s 4go—510, Lif. af Adeln, IX s 144» PresteStån det, IX s 149, af BondeStåndet, IX s i53. —. om inlösen af deras ännu utelöpande Skuldförbindelser; Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 5. s3i4 — 317, bif. af PresteStåndet, IX s 1190, med afvikelser af BondeStåndet, IX s 1198, och af Adeln, IX s 1229, samt af BorgareStåndet, IX s 1233. Memorial om Ståndens skiljagtiga beslut, IY 5. s 796, 797, bif. af Adeln, IX 3. s 37, afsl. af PresteStåndet, IX 3. s 5i , bif. af BorgareStåndet, ix 3. s 5g. Constit. Utskottets Utlåtande öfver frågan, III s3io — 3i2, lemnadttill Statsoch BancoUtsk otten af Adeln, IX 3. s 179, af PresteStåndet, IX 3. s 186, af BorgareStåndet, IX 3. s 189, af BondeStåndet, IX 3. s 194- De båda Utskottens ytterligare Memorial, IY 6. s 225 —227, bif. af Adeln, 74 IX 3. s 229, af BondeStåndet, IX 3. s 3. s 2.40, lagdt lill Handlingarne af PresteStåndet, ix s 174.
Döden synes, gräselig! Ja! när jag månd’ vaken vara, Ser jag mig i samma fara. Sauls qval min själ uppväcker, Jag har Davids hjerte-slag – Cains fasa mig förskräcker, Judæ ångest känner jag; Ängslan, hjertstyng, själeqvaf, Gifva längtan till min graf; Den jag åter skyr och fruktar, När jag svafvel-strömmen luktar. Jorden vill mig ej mer bära Som en neslig tyngd och last, Utan lefvandes förtära, Rätt som Kore i en hast! Hvarje fotsteg, som jag går, Tycks mig att hon öppen står; Helvetet uppgapar vida, Att jag evigt der skall lida. Fast jag tröst ur Skriften hämtar, Häftar hon dock ej hos mig; Men mitt rädda samvet klämtar, Och till vanhopp böjer sig. Lagen ropar straff och ve; Verlden gör mig spott och spe; Gode englar från mig vika, Onde andar kring mig fika. Stygga laster, synder lede Hafva fört i denna nöd; Fört mig i Guds straff och vrede, – I en rätt odödlig död. Ack! jag blinde synda-träl, Som har så försatt min själ, Och för stackot lust och löje Mist ett evigt himla-nöje! Märk du det, som detta hörer; Ty det är mitt testament! Och om det ditt hjerta rörer, Hvad med mig är skedt och händt; O, fly synden! Bed om tro! Och sök själens rätta ro, Ej i flärd och verldsligt sinne; Men i dygd och himmels-minne! Fler än en läsare torde tycka, att jag uppehållit mig vid Lucidor för länge. Jag erkänner ock, att jag egentligen ämnade affärda honom helt kort. Men den bleka och blodiga ynglings-vålnaden kan ej på nära håll betraktas, utan att gripa hjertat med sällsam dragning. Lucidors sista olycka var, att hans ”Helicons-Blomster” föllo i händerna på en Utgifvare, hvars redaction är ett mönster af allt tänkbart slurf, så i ordnande, som i manuscriptoch correctur-läsning.
Under den 11 Januari innevarande år utkom Kongl. iMajrts nådiga Cirkulär till samtlige Generalbefälhafvarne i Militär-distrikten med flere, hvaruti af förekommen anledning förklarades, att Chefen för Landtförsvars-departementet vore, närmast Kongl Maj:t, Befälhafvare för Arméen och att honom i sådan egenskap tillkomme att med Chefs makt och myndighet afgöra frågor, som röra disciplinen. Efter hvad jag inhämtat, har Chefen för Landtförsvarsdepartementet sedermera bestämt den Generalmajoren m. m. Friherre Wrede ådömda extra judiciella bestraffning till tjugufyra timmars arrest i eget rum, med rättighet att under tiden mottaga besök och sin tjenst förrätta. Den 3 November 1857 inkom Torparen Johan Olofsson Sollén ifrån Ope Böhle i Brunflo socken af Jemtlands Län till Justitie-Ombudsmans-Embetet med anklagelse emot Landshöfdinge-embetet uti berörda Län för det att, — sedan Sollén den 9 Sept. 1857 vid marknad i Östersund genom stöld förlorat ett fickur af nysilfver och samma ur, efter skedd anmälan om tillgreppet, blifvit anträffadt iios en förut för stöld straffad dräng vid namn Hans Ersson Fnusk, hvilken i följd deraf i häkte inmanats; men Fnusk vid hållet Kansliförhör uppgifvit sig hafva i vittnens närvaro för 10 Rdr 8 sk. Rgs köpt uret af annan namngifven person och denne, deröfver hörd, vitsordat ett slikt förhållande, under förmälan alt han åter tillbytt sig uret utaf annan för honom helt och hållet okänd person; — Landshöfdinge-embetet, genom beslut den 25 uti nyssnämnde September månad, på den grund att Fnusk, efter hvad upplyst blifvit, i god tro bekommit det från Johan Olofsson Sollén stulna uret, förklarat, att Landshöfdinge-embetet ansåg sig ej kunna förvägra Fnusk att återbekomma uret, hvilket alltså till honom återlemnades.