Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntan får icke öfverstiga 4 procent om året, och erlägges till hälften hvarje halfår, ägandes Fullmägtige att, med afseende på den högre årliga ränteoch Capital-afbetalning, som genom återutlåningentillRiksgäldsContoret inflyter, bestämma den fond, som ovillkorligen skall till lånets amorterande årligen användas. 6:o Obligationerne utställas antingen i svenskt silfver-specie, eller något utländskt mynt, kommandes rän - Långifvarens säkerhet, att lånet efterhand blifver infriad t, ligger i en bestämd amortissementsfond. Den tillökning, denna kan vinna genom ökade inbetalningar å de af RiksgäldsContoret utgifna lån, kan ytterligare öka årliga amorteringsbeloppet, (när den ej användes till nya lån). Genom rättigheten till omskrifning af obligationerne från utländskt mynt i svenskt, befrämjas den af mån - Den 17 Februarii e. ra. tebetalningen att verkställas, antingen i Stockholm eller på någon utländsk ort, allt efter som derigenom de lindrigaste låne-villkor kunna för RiksgäldsContoret betingas; fullmäglige dock obetaget att medgifva rättighet, alt framdeles, efter bestämd kurs lill svenskt silfvermynt omskrifva obligationer, ursprungligen ställda i utländskt mynt. ga önskade successiva öfverflyttning af dessa fordringar på svensk hand, i den mån nemligen , som vara besparingar erbjuda tillgång för ett sådant användande: under det att ett ovillkorligt stadgande, att obligationerne skulle utställas i svenskt mynt och endast blifva här till räntan betalbara, säkerligen skulle bortskrämma all fördelaktigare speculation. Äfven i den händelse obligationerne ställas i utländskt mynt, finnes intet hinder, att räntan kan betalas till svenske innehafvare i Stockholm (t, ex, en månad före den tid, då räntan på den ort skall erläggas, hvarest lånet upptagits). Sättet för amorteringen (nemligen valet af ställe der den får ske) är en så reglementarisk sak, att det bör öfverlemnas åt Den 17 Februarii e. ra. »99 7:0
KrigsCollegii förvaltning ställde anslag för Armeens materiel, har Utskottet likväl, med biträdande af anmärkningen i öfrigt, att det hör leda till en redigare och fullständigare öfversigt af behof vet i delta afseende, om Staten mera åskådligt upptager de serskilda titlar, hvartill anslaget utgår, och då Kongl. Maj:t i alla fall blir i tillfälle att hädanefter sorn hittills, utan hinder af en sådan fördelning, förordna angående det ifrågavarande anslagets användande till försvarsverkets materiella behof i allmänhet, ansett sig höra tillstyrka Rikets Ständer alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer vid nästinstundande Riksdag aflåta Nådig Proposition om fördelning under behörige utgifts-titlar af det under benämning försvar s-verket i allmänhet, eller för Krigs-Collegii Departementer A 3:dje Huj'- vud-Titeln erforderlige anslag. Utlåtandets sty:de punkt j, angående spanmåls - upphandling och b ager ikostnadj samt den o.8:de j om vedoch ljuspenningar för fästningsoch garnisons-orter hafva af Bonde-Ståndet blifvit återremitterade, under yrkande af nedsättning i de förut uppförda anslagen, men som utlåtandet i dessa punkter blifvit af Borgare-Ståndet bifallet, samt inom Ridderskapet och Adeln och Prests-Ståndet lemnadt utan anmärkning, och sålunda kan antagas öfverensstämma med 3:ne Riks-Stånds åsigt, har Utskottet icke funnit sig höra frånträda det i dessa håda punkter afgifna yttrande.
Utaf Kgl. Directionens öfver Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori och Eskilstuna Fristad till Kongl. Maj:t underdånigst inlemnade ansökning om förbättrad Scholae-Inrättning derstädes, med bifogadt förslag till denna Scholas beskaffenhet både i anseende till Lärare-personal och Läro-ämaen, samt af Strengnäs Consistorii deröfver i Nå Bih. i’U RSt. Prot. 1828 och 1823. 8 Sami., 1 Afd. iy:de Häftet. i a Allm. Besv.roch Oee.-Vtsk. Uti. N.o SS. der infordrade utlåtande, äfvensom af ett utaf Pastor i Eskilstuna afgifvet EmbetsBetyg: har Utskottet inhemtat, att Eskilstuna är en högst fördelaktig local för jernförädlingar, håde i anseende till det ansenliga och jemna vattenfallet samt rika tillgångar på Skogs-producter ifrån de närmast belägna socknar; att folkmängden der, under de senare åren, betydligen ökats, sedan Gevärs-Factoriet blifvit dit förlagd t; att jern-förädlingen, som redan gjort så utmärkta framsteg, att de finaste äggjerri och damascerade arbeten utgöra en betydlig export-artikel till de aflägsnasle verldsdelar, synes lofva ökade förmoner åt Staten, i den moa arbetarne beredas tillfälle att i ungdomen vinna nödig undervisning uti de stycken, som närmast afse denna handterings fullkomnande, och som tillika göra dem skickligare att vårda egna angelägenheter; att arbetarne vid Facloriet, som är Statens, och uti Fristaden, anlagd af en Konung på Kronans jord, äro för fattige att underhålla sina barn vid Scholan på aflägsnare orter; och att barnens antal, emellan 6 och i3 år, just vid den ålder, då de skola undervisas för näringarna, uppgå vid Factoriet, Tunaforss Manufacturi och Fristaden till 234, och före fyllda 6 år till 236, utom vid pass roo barn af sistnämnde ålder inom Eskilstuna gam - Allm. Be sv.- och Oec.-Utsh. Uti.
Af sjukdom hindrad, deltog jag ieke i öfverläggningen om Utskis förra betänk., men »en 20 Maj. 57 af del sednare nu ifrågavar. beliink. ser jag, all R. o. Ad. redan afslagil Utsk:s framställning om bevillning å karaktersfnllmakter. Utsk. bar nu gjort en jemkning i sill förra förslag. Men då detta Ständ förra gången afslagil punkten i sin helhet, lärer icke något annat beslut nu vara af nöden, än att vidblifva hvad Ståndet redan i detta fall yttrat. Hr Aminoff, Joban Fredr.: Det är verkligen beklagligt, att R. o. Ad. anser någon ändring i dess redan fattade beslut obehöflig. Och jag är ledsen att, genom inträffad sjukdom, icke hafva kunnat deltaga uti Ståndets öfverläggning då detta ärende förevar till afgörande. Om den sista värde talarens afsigt är, att icke låta de personer, hvilka under krig erhålla fullmakter å högre tjenster, än de innehafva lön på stat, få tillgodonjuta befrielse från bevillning, smn Utsk. nu föreslagil, sä får jag motsätta mig detta yrkande. Ett dylikt stadgande om befrielse, hade uti Utsk:s första förslag säkerligen blifvit inlaget, om man vid den tiden tänkt sig möjligheten af ett inträffande krig. Men sedan detta första förslag afgafs, hafva omständiglieterne förändrat sig; och då ansåg Utsk. nödigt göra det tillägg, som betänk, närmare utvisar. Då personer, under uppfyllandet af sina pligter i Statens tjenst, icke genom någon lön pä stat kunna belönas för sine lill riket gjorda tjenster, har vanligen en högre fullmakt blifvit dem tilldelad; oell det är enligt min öfvertygelse obilligt, alt dessa personer, för en erhållen nådebevisning, skola för liela _ sin återstående lefnad erlägga en särskild afgift till Staten. Än mer, om belöningen är gifven för under krig förlorad arm eller ben, hvarpå ovilkorligen måste följa oduglighet uti den militära tjensten, således ett afsked med måhända en ganska ringa pension.
Att sådan saknas i största delen af våra folkskolor, derom kan hvar och en öfvertyga sig, genom alt träda inom en skolas tröskel. Men då dels lämplig skolmateriel saknas i vårt land, dels, om den finnes, är så dyr att den i de flesta fall af den enskilde icke kan anskaffas, anser jag det vara nödvändigt, att Staten går i författning om anskaffande af lämplig skolmateriel, hvilken den ettdera kostnadsfritt håller folkskolorna tillhanda eller ock, ifall detta icke skulle anses lämpligt, försäljer åt dem för ett lågt pris. Skall läraren kunna fullgöra sitt kall med fröjd, och icke med suckan, skall han kunna lefva i detsamma, så måste han hafva tillräckligt att anspråkslöst lefva på, alt han ettdera icke måtte lida brist eller också, hvilket oftast ålfallet, kasta sig på biförtjenster lill stor mehn för hans kall. Hans lön bör derföre, utom fria husrum och vedbrand, samt uthus, äfvensom sommarbete och vinterfoder åt en ko, eller deremot svarande 8 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, tillika med jordland, beslå af minst 4 tunnor spanmål, hälften*’råg och hälften i de 476 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 308. eller de sädesslag, hvaruti kronotionden i orten utgår, för hvarje månad läraren håller skola. Spanmålen beräknas för minst 8 månaders läsning och levereras ettdera in natura, om församlingen så har beslutit, eller ock löses den efter årets markegång. För alt kontrollera huru de skänkta medlen användas och den anskaffade materielen begagnas, samt lör alt gå tillhanda vid folkskolors inrättande och omändring, utser Kongl. Maj.t folkskole-inspeklörer, kända för nit, sakkännedom och lärareförmåga. Dessa måste uteslutande egna sin tid och sina krafter åt sitt i högsta måtto vigtiga kall, så att de under samma lid de bekläda embetet icke innehafva någon annan syssla eller befattning, som lägger hinder i vägen för utöfvande af deras kall. Hvarje är skall inspektören till Kongl. Maj:t afgifva berättelse om folkskolornas verksamhet uti .
AU i Artikelns 13 §. följande tillägg borde inflyta: ”Tjenstehjon, som, utan Husbondes be~ *’■visligt dertill gifna lof och tillåtelse, be”gifvet' sig hemifrån', och blifver borta en ”längre eller kortare stund på dygnet, elller ock en eller flera dagar, straffes färesta gången med förlust af en hel månads flon-, andra gången med förlust af tvänne ”månaders lorn tredje gången med förlust ’*af irenne månaders lön; och fjerde gdn”gen, lika som första gången, hvarjemte det 'felaktiga tjenstehjonet sitte en helgedag i ?’ stocken.” ”Då afdrag på lön och ansvar af stocky ”straff äro, efter Utskottens tanka, för stränga straffbestämmelser för tjenstehjons från”varelse utan Husbondens lof och minne, ”hvaremot de i Artikelns i5 §. tillåtna me’, del, att rätta den felaktige, synas Utskotten ”vara fullt ändamålsenliga, utan att han träf”fas af kännbar förlust eller offentlig skymf, ”kunna Utskotten desto mindre inse behof”vet af det föreslagna tillägget, som vederbörande äro pligtige, att, på Husbondes Lag-samt Allm.Besv.o.Oec. Utsk. Bet. N:o 54. 3» "anlitan , lemna honom skyndsam handräckning, till återhemtande af tjenstehjon, ”sorn tjensten förlupit; hvadan alltså Ut*’skotten vördsamt tillstyrka, att den väckta 9>fr agan matte förfalla.", 4 Art. Om Orlofssedel och Städslo-Bevis, samt huru de skola inrättas och utgifvas. 1:0.
Erfarenheten synes ock gifva vid handen att åtminstone åtskilliga sädane egendomar, hvilka blifvit npplåtne ät kunnige landtbrukare, hvarpå tillgäng alltmera synes uppkomma, blifvit skötte på ett sätt, sorn kan tjena till efterdöme för mången enskild jordegare; och om. i samma män landtbruksskolorna dana insigtsfulla landtbrukare, arrendeväsendet af Statens fasta egendomar skulle bidraga till uppkomsten i fäderneslandet af den aktningsvärda klass medborgare, som man i England kallar "farmers”, hvilkas inflytande, pä utvecklingen af det engelska landtbruket nogsamt är bekant, torde äfven derutinnan en icke ringa vinst tillskyndas Staten, hvars egendom genom förbättrad skötsel och företagna odlingar skulle fä ökadt värde och lemna än högre arrendebelopp. Slutligen synes icke heller det af Herr Hierta anförd: skäl, att den föreslagna åtgärden skulle åstadkomma förenkling i statsförvaltningen, vara af särdeles vigt, åtminstone ur ekonomisk synpunkt, enär de bestyr, som enligt gällande reglementarisk» föreskrifter åligga vederbörande myndigheter . och tjenstemän, med afseende ä arrendena af Kro - c Stati-Ut.skottets Utlåtande N:o 96. nans lägenheter äro jemförelsevis nf så ringa omfattning att upphörandet af dessa bestyr näppeligen kan göra någon förminskning af tjenstemanna-personalen möjlig. Med dessa äsigter, som, enligt hvad de Utskottet från liiks-Stånden tillhandakomna diskussions-protokoller utvisa, blifvit hufvudsakligt hyllade af nästan alla de talare, som vid motionernas remitterande sig yttrat, kan Utskottet ieke annat än vördsamt afstyrka bifall till förevarande framställningar.” Stockholm den 23 Febr. 1860. Ank. till Kxp.-Utsk. den f> Maj 1860, kl. 2 e. m.
Angående bestraffuingarne för i:sta3 mära och 3:dje resan fylleri är yrkadt: a) af Herr Munck af Rosenschöld: att den, som första gången betrades med fylleri, ej bör derföre straffas, enär förbrytelsen mången gäng kan härflyta af okunnighet; b) Herr Ribbing, Herr Contracts-Prosten Nordin , med hvilken Herr Biskop Tegnér instämt, samt Nils Månsson från Malmöhus Län och Anders Håkansson från Elfsborgs Län: att, i stället för penningeböter, eller åtminstone samfäldt dermed, måtte föreskrifvas varningar af Presterskapet i enlighet med hvad Herr Confracts^Prosten LagUtskottets Utlåtande N‘.o 155. i sin motion föreslagit; och borde, efter Herr Contracts - Prostens serskildt yttrade tanka , emot omförmälde last , hvilken mäste anses såsom öfverträdelse på en gång af sedeoch rättslagen , användas sammansatta botemedel , och deribland varningar utaf själasörjare, hvilken bestraffning, efter hvad Kyrkolagen vi6ar, icke är för lagstiftningen främmande , ehuru dylika varningar för närvarande, om de ock vöre verkställbara, i saknad af Lagens stöd, icke yttra den verkan till förbättring , som deraf stöde att vänta ; c) Herrar Cederschjöld, Professoren Bexell och Biskopen af Wingård, med hvilken flera instämt, samt Anders Håkansson fran Elfsborgs Län och Ola Jeppsson från Blex kinge : att omförmälde bötesstraff vore orättvist och ändamålsvidrigt, enär detsamma svåS rare träffar brottslingens hustru och barn, än brottslingen sjelf, som icke torde mera genom böterne, än genom kostnaden i och för ruset, afskräckas från dryckenskapslastens ut; öfning, 6:0
Förhållandet emellan vacance-afgiften och Beväringsmanskapets kostnad, torde äfven Den 25 Martii. vara ett bevis huru litet indelta Arméen kostar jemförelsevis mot andra Arméer. Resultatet af Herr Lagerhjelms motion vore således; Vinll. mera exercis för det redan exercerade Beväringsmanskapet; JFörlu/I: 1:0. Minskad försvarsstyrka af 6000 man gamla Soldater, som nedsatte stammen till |:delar af dess nu varande belopp. 2:0. Femdubblad Beväringspligt för Rikets ungdom i fred (som i stället för 10 dagars nu bruklig exercis, skulle på 3 år få 50 dagar); 3:0. Åstadkommen ny utgift af 213,400 R:dr Banco om året; hvilka sammanlagda betydande olägenheter svårligen torde uppvägas af ofvannämnde ringa fördel, i händelse SjöBeväringeo äfven skulle exerceras, hvilket till dato icke skedt, skulle den sammanräknade kostnaden för Landoch SjöBeväringen beräknad till 14,400 man med 12 dagars öfning uppgå till en summa af 156,189 R dr,‘ ( hvilka samtnanslagne med de för 6,000 vacancc-r inflytande medel 229,500 gif - va Debet 385,709: — Credit som ofvan • . • 549!454: — Deficit 163,665; 60m skttlle utgöra den ökade utgiften. Den 25 Martn. Enahanda resultater, så i militairiskt som ekonomiskt afseende uppslå i mer och mindre mån af alla de projecter, som åsyfta Beväringsmanskap :ts större öfning på bekostnad af stammen, hvilka jag derföre för min del ej '/vågar tillstyrka.
Då Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden sammanstämmande förordnat, att nu brukliga anmaningsräkningar skola upphöra, samt bemälde trenne Riks-stånds här ofvan upptagna beslut följaktligen serskilja sig endast i afseende på det äfventyr, som skulle härflyta deraf, ali föreskrifven inbetalning icke behörigen fullgöres; så tillkommer det Utskottet blött att afgifva yttrande öfver sistberörde 4 Banko-Utskottets Memorial, iV.-o 57. del af frågan 5 oell som, med antagande deraf, att Presteoch Bonde-stånden slädnät i lika beslut, samt enär de ledamöter inom Borgareståndet, hvilka yttrat sig för återremiss, yrkat, att föreskriften om äfventyret för underläten betalning må uppställas i den syftning, herr Ekenman, på sätt ofvan är berördt, uti sin reservation föreslagit, inom trenne Riks-stånd den åsigt synes hafva gjort sig gällande, att ett lindrigare ansvar, än det af Utskottet föreslagna och af Ridderskapet och Adeln biträdda, bör drabba den, hvilken första gången försummar den honom åliggande inbetalningsskyldighet; så har Utskottet tagit under öfvervägande, huruvida i verkställigheten något hinder anses kunna möta för antagande af antingen doktor Sandbergs eller herr Ekennians förslag; i hvilket ändamål Utskottet får anföra, beträffande det förra, att då, med borttagandet af anmanings-räkningar är vordet afsedt, att vinna förenkling i göromåjen inom Banken och besparad utgift för låntagaren, men motsatsen skulle inträffa genom godkännande af ifrågavarande förslag, enär lagsökningarne komme att högst betydligt stiga i antal; så synes detsamma ej eller böra utan förändring antagas; samt hvad åter angår det sednare, att, då handläggningen af låne-ärendena icke tillhör Fullmäktige, det skulle inträffa, antingen att Fullmäktige nödsakades på förhand för längre eller korlape tid meddela det förklarande, att alla fastighets-lån skola, i händelse af uteblifven års-inbetalning, till återstående kapitalet infrias eller ock alt göromålen inom verket erhölle den utsträckning, att, med beräkning, det ungefärligen hälften af låntagare mot pant af fastighet försumma att inom föreskrifven tid inbetalningen verkställa, 4,000 st. framställningar skulle årligen af vederbörande inom Banken göras hos Fullmäktige och af dem pröfvas; hvilket för hvar och en torde befinnas vara overkställbar^
Förslaget till denna §., bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet, är deremot återremitleradt af de två öfriga Riksstånden, efter anmärkningar : att all bränvinsbränningsredskap, sorn drifves med ånga, bör sammanföras och beskattas uti en enda oell gemensam klass, såsom i reservationer utaf Grefve af Ugglas och Herr Hesselgren blifvit föreslaget; att pannervmdsafgiften bör förhöjas; alt tariffen å samma afgift, enär den finnes behäftad med åtskilliga felaktigheter, såsom missförhållanden uti beskattning de olika klasserna emellan, oriktig progression af beskattningen inom samma klass och missräkningar, bör omarbetas; att, enär i larifen ej finnes utsatt beskattning å pannor af större rymd än 90 kannors, ehuru, enligt 2:a momentet uti 20 §., fall kunna inträffa, då pannerymdsafgift för ännu större kannelal skall påforas, afgiften för pannor utöfver 90 kannors rymd bör uträknas och i tarifen utsättas; samt att det af Utskotten föreslagna tillägg, alt, när med serskildt tillstånd bränvinsbränning idkas i förening med pressjästberedmng, pannerymdsafgiften skall för bränvinsbränningen under den tid af året, då sådan eljest icke är tillåten, höjas med 50 procent, bör utgå. Bih. till B. St. Vid pröfningen af dessa anmärkningar torde, i forsla rummet, uppmärksamheten böra fästas pä det numera allmänt bekanta förhållande, all afverkningsfnrmågan bos den redskap, som drifves med ånga, är mest beroende af ångtrycket och i ganska ringa man af sjelfva bränvinsbränningsredskapens konstruktion. Vid ångbränning mäste följaktligen all i sådant hänseende af bränvinsbränningsredskapen, till grund för beräkning af dess afverkning och beskattning, uppgjord klassifikation förfela sitt ändamål. En sådan, nu befintlig, klassifikation bär ledt på samma gång till minskning i den påräknade bränvinsbevillningen och till statsekonomisk förlust.
Ers t id i Hvad beträffar den del af förstberörde motion, som angår förhöjdt ansvar för åverkan af trädplanteringar, har Utskottet redan denna dag, genom särskildt betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts i detta ämne til Riksens Höglofl. Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse, deröfver sig utlåtit, hvarföre ock Utskottet tror sig endast böra åberopa hvad omförmäldte Betänkande, denna fråga rörande, innehåller, äfvensom de af Utskottets Ledamöter, hvilke varit af skiljaktig tanka, förblifva vid sina derom afgifna yttranden. Vid öfvervägande åter af den föreslagna ändring uti bestraffningen för annan skogs åverkan, hafva väl Utskottets Ledamöter deruti ge5. te Bandet, Itu. xnensamt instämt, att hvarken, på de skäl uti förenämnde Betänkande äro andragne , en sådasi förbrytelse bör hänföras till art eller likhet med stöld, och att ej eller en sådan följd för åverkan kan vara lämplig, sorn den Herr Friherre Stael von Hollstein yrkat; men som, i afseende å frågan, huruvida för närvarande något strängare ansvar å berörde tillgrepp borde föreslås , Utskottets Ledamöter funnits sig imellan så skiljaktige , att votering ansetts nödig, har, vid anställande deraf, två Stånd stadnat emot två; hvarföre Utskottet nu får såsom alternativer framställa de yttrade olika meningar: Det första Alternativet Det mindre värde skogen i förra tider kunde anses äga, då tillgång derå till alla behof för Rikets invånare nästan allmänt icke saknades, torde böra betraktas såsom egentliga skälet, hvarföre, uti vår nu gällande Dag, lindrigare påföljder blifvit stadgade för,olofligt tillgrepp deraf, och den samfällighet, hvaruti de flesta skogstrakter då befunnos, lärer ock i märklig inan föranledt åsigterna vid denna Lagstiftning.
Jemf. §. 90. Mom. 3. Diskont-verken Olifver det hädanefter, såsom hittills, obetaget, att, när sådant för deras säkerhet nödigt pröfvas, genast efter förfallodagen göra sin rätt genom lagsökning gällande. tillfälle att i nyssnämnde ordning lån derå meddela. 64:o. Mom. 1. Derest vexel, som blifvit af någotdera Diskont-verket lill diskontering anlagen, ej å förfallodagen infrias, vidtage Direktionen genast alla nödiga åtgärder till beloppets utbekommande. I händelse aktier och publika papper, som Diskont-verket antagit såsom hypothek, icke godvilligt infrias, förfares dermed på sätt i Banko-ordningen är föreskrifvet, i afseende på förfallna lösa panter hos Låne-afdelningen. Uteblifver utöfver förfallodagen betalning af lån från fonden till diskontering och utlåning för handel och näringar, eller uteblifver, efter förfallodagen, utöfver den i §. (se nedan punkten 69:o) medgifna anslåndslid, betalning eller omsättning af lån med ornsatlningsrätt, eller underlåter någon att, inom föreskrifven tid, inbetala hvad å beviljadt kassa-kreditiv blifvit lyftadt, låte Direktionen, utan uppehåll, beloppet utsöka; och vare Direktionen obetaget alt, när sådant för Verkets säkerhet nödigt pröfvas, genast efter förfallodagen göra Verkets rätt genom lagsökning gällande, jemväl i afseende på lån, hvarför omsättning eljest är medgifven. 62 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3i. Jemf. §. 189. Punkten 2 oförändrad. Jemf. §. 489. Morn. 1. sista eller 5:e punkten, hvarifrån uteslutits följande mening: men återstoden af hans förut egande lån afriiknas alltid å det maximi-be lopp, han såsom lån från Diskont-verken får innehafva. Jemf. §. 90. Mom. 4. Diskont-verkens
Den tankan är barnslig *lt tr° 0sS kunna hos Utlänningen få föryttra våra öfverflödiga effecter emot endast guld eller silfver. Emottaga vi ike andra varor, så upphör snart möjligheten för oss, att föryttra våra Den 28 Junu e, m. 711 annorlunda, än för ett alldeles nedsatt värde.' Det är endast då, när Guld eller Silfver på en ort äro, relatift till andra varor, mindre värda än på en annan, som dessa Metaller med fördel kunna åtkommas; och lika förhåller det sig med varor i allmänhet. Om Rikets Ständer, sorn jag förmodar, dela frågan, och icke beslut* öfver, hvilka varor sorn böra fåinföras, helst detta bestämmande såsom Oeconomiskt, egenteligen tillhör Konungen , utan endast i önskninggväg frambära den hemställan, att man måtte närma sig ett friare handelssysteme, i den mon genom utvidgad närings-frihet ökade varuqvantiteter, tarfva afsättnings-tillfälle; och deremot besluta öfver Tullafgifterna, på de varor, hvilka äro eller blifva tili införsel tillåtna ; så tviflar jag icke, att Styrelsen med glädje omfattar ett sådant tillfälle, att gå Ständernas önskningar till mötes, och att på aljt sätt befordra det nya systemet. Endast pä ett sådant sätt kunna, i min tanka, lyckliga resultater af Rikets Ständers Beslut i dessa ämnen påräknas. I det förhållande, hvari vi befinn* oss, är det omöfligt, att i förväg bestämma, hvilka varor med fördel till införsel böra tillåtas, beläggas med hög oföränderlig tull, eller alldeles förbjudas. Sådant måste bestämmas, i förhållande till hvad som innom Landet produceras, jemfördt med consumtions-behofvet, och len\- nade friheter eller förändrade tull-afgifter i ett relatift förhållande endast successive meddelas, och sådant kunna ej Rikets Ständer, utan endast Styrelsen, hvilken under tidens lopp af Ten i3 Juni i e, m. erfarenheten kommer i tillfälle att bedöma behofven. Med BeviUnings Utskottet instämmer jag deri, att frihet till införsel af alla slags varor