Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
må tro, att jag ock gifvit mig ombordmed att tala engelska med herrarne och derati äro konangen och duc de Pienne isynnerhet väl verserade och hafva de verkligen the very true english prononciation, som jag förlorat. De hafva ock senare och längre än jag varit i England. Ifrån slottet promenerade konangen en fjerdingsväg utåt landsvägen, men vände om i vagn hem igen. Fet och korpulent, går han starkt och lätt, som är underligt. Befald i dag till bordet (söndag) hade jag beredt mig på den sköna kryddan hanger, som passar till all slags mat; vi åto magnifiquement i halfannan timme, drucko i proportion och så farväl till kl. 9, då vi äro der igen. Promenaden skulle i dag ha skett till ett ställe, Stensö, der Gustaf I steg i land, då han kom ifrån Lübeck och vandrade till staden midt igenom de danska trupperna, men kungen kom att taga en annan väg i dag och gick en halfmil, åkande hem som vanligt. Den 4 okt. I förgår var en quasi festdag. KonuBgens namnsdag, som okunnig om vår kalender han icke visste af. Då vi kl. 11 begärde audiens, doutera de han sig icke af hvad vi, nog manstarke, kunde vilja. En grefve Hamilton skulle just då presenteras, men han fick vänta tills general Ankarsvärd komplimente-rat konungen och bedt honom lefva 100 Ludvigsdagar m. m., hvarpå jag immédiatement inföll med en komplimang, som jag här för ro skull bifogar. Den rörde konungen synbarligen Jag skulle recitera den utantill, med papperet likväl i handen, men kom af mig i andra raden på andra versen, dock så att det icke gjorde en sekunds uppehåll. — Minne och allt är numera inte värdt ô skilling, et je m ’ en passerai bientôt.
Böter, stadgade för vållande till skogseld, angående förhöjning af dem: B. XI. 289, 313, A. 313. —, angående, förändradt sätt för fördelning af de för öfverträdelse)- af Kongl. Kungörelsen den 23 Januari 1828, om hvad i händelse af yppad smittosam sjukdom hos djuren iakttagas bör, stadgade - : B. V. 240, 278, A. 278. C. Calmar Stifts Läroverks-byggnad, angående väckt fråga om beviljande af stats-anslag för att dermed inbetala kapital-återstoden af ett, för uppförande af nämnde byggnad, i Rikets Ständers Bauk upptaget lån: B. III. 86, A. 135. Carl Gustafs stads gevärs-faktori, angående upplåtelse af Kronan tillhörig mark vid nämnde faktori för en slussanläggning: B. IX. 232, 367; X. 5, A. 7. Carlberg, angående upphörande af Kongl. Krigs-Akademien derstädes, samt om inrättande af militär-fakulteter vid Universiteten; motion af Friherre Stephan Creutz: se Motioner. Carlskrona, angående upprättande i nämnde stad af en ständig värfvad båtsmanstrupp: B. IV. 472, A. 493- —, den förolyckade korvetten : se Korvetten Carlskrona. 4 50 — C — Carlstad, angående beviljande af anslag för iståndsättande och förändring af läroverksbyggnaden i nämnde stad: lil. 13, R. 12 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel). —, angående begärd t ytterligare statsbidrag till fullbordande af hamnoch kanalbvggnaden derstädes;: I. 233, 327; B. VII. 224, 301,322, A. 322, 327, 329, 335, 336, 338; U. IX. 112, 151, A. 151.
Sverige, der man med yttersta omsorg måste bereda sina byggnader till skydd mot årstidernas verkan, och der knappt mer än tre månader om året förflyta, utan nödvändighet att begagna eldstadernas värma, Sverige bör icke vara det liand, der likgilltigheten för skogarnes vård längst bibehålles; likväl sakna vi här kännedom af den Vetenskap, som i andra Länder t. exTyskland gifvit anledning och grund åt en särskild Lagstiftning, hvars föreskrifter, genom befrämjad regelbundenhet i skogens användande samt omsorg i samma mån för dess återväxt, försäkra beståndet af de skogar, som ännu undgått förstörelsen och bereda danandet af nya, genom anläggning af planteringar. Vi hafva ännu icke, det är sant, hunnit att förmindska våra skogar till den grad som Uti Tyskland och Frankrike, der de återstående nu vårdas af författningar, hvilka vi efter våra Den ig Juni. 73 ä våra åsigfer kanske skulle kalla ytterliga; men om vi uti behofven jemföre oss med dessa Södern iner tillhöriga Länder, finne vF lätt skogsbristeu, efter en sådan beräkning, vara der mindre tryckande, än den redan äx hos oss, sorn se den ti. depunkt nalkas, då genom det öfver höfvan tilltagande behofvet, för att åberopa dea berättelse, som från Landtbruks-Academiens Directeur i år utkommit, ett tunnland jord planteradt med skog skall gifva större afkastning än ett besått med råg eller hvete. Det skulle dock vara oriktigt sedt, att under afbidan på det enskildfa intresset, sora genom ett sådant allmänt inträffadt förhållande skulle sättas i verksamhet, afhålla sig frän kraftig åtgärd mot det öfver hand tagande onda; genom hvilket sätt att förfara man icke allenast skulle blottställa för nöd och elände den generation, som hade olyckan att finnas emellan tiden, då medel lill skogs återväxt togos, och den då frugten deraf kunde skördas, utan äfven beredde ödesmål åt hela Landskap. Band dem skulle denna olycka först, inom Eders Kongl. Majas
4 1839 då 22 år hade jag, fader och moderlös, flyttat till gamla moster Lovisa som helt säkert aldrig varit ung, aldrig älskat någon ej en gång en katt, och som icke kunde förlåta mig att jag låfvat min tro åt den »högmodige galningen» Erik T. Tante var full af gikt och skulle bada bort den, och fastän vägen från Wernamo till Strömstad är lång blef det dock dit vi reste. Vi bodde i presthuset vid »Kalfhagen» så benämndes då en ung plantering på det stora torget, och tante var förtjust åt att där kunna få tillfälle att mönstra societeten med hvilken hon dock ej ämnade umgås, men ännu nöjdare blef tante då hon skulle inskrifva våra namn i badjournalen och där fann antecknade före oss hennes pensionskamrats döttrar »flickorna L.» då Enkegrefvinnorna S hjelm och R. Nämnde damers bostad efterfrågades och vi gingo på visit, och hos dem kära Karin vistades Fredrika Bremer. Huru lycklig kände jag mig ej som sedan rätt ofta fick vara med henne, blef som en like behandlad af denna goda ädla qvinna, uppmanades af henne att uttrycka mitt omdöme öfver hvad detta varma hjerta tänkt och diktat, och genom hennes åtgörande och den välvilja hon visade mig kom sjelfva tante på den tanken att Anna ändå kunde blifva »en menniska». En morgon helt tidigt kom Fredrika och föreslog mig att vi tillsammans skulle vandra till den 5 gamla ättehögen »Grönhögen» kallad, som ligger helt nära Blomsholms egendom, mer än en half mil från Strömstad. Tante var missbelåten, men lät slutligen öfvertala sig eftersom hon den dagen hade ett extra tidsfördrif, det att beskåda badsocieteten som skulle hafva »kärrparti» till Ögården och skulle samlas på torget. Vi vandrade af. Fredrika bar som vanligt på armen sin »valleri» väl fylld med pepparkakor, af hvilka hon utdelade till alla barn hon mötte och språkade med, och jag hade en väska med färska semlor som jemte mjölk köpt vid Blomsholm blef vår middag. Dagen var förtjusande, och just så fri från alla konventionella pligter och ute i naturen och bland gamla historiska minnesmärken borde alla sett och hört Fredrika Bremer.
Utskotten, som, i anseende dertill, att post-verket, hvarutaf en årlig inkomst af 100,000 i:dr banko redan är beräknad för slats-verkets behof intill nästkommande <iksdag, anse detsamma icke böra vidkännas något ytterligare afdrag å dess inkomster, få, i betraktande deraf, alt Kongl. Majit ännu icke fattat beslut, med anledning al Rikets Ständers ofvanberörde vid sistlidne riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse, och frågan om reglering af krono-brefbärings-skyldigheten således är på Kongl. Majus nådiga prölning beroende; alltså vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motioner måtte förfalla. Stockholm den 17 Juli 1848. STOCKHOLM, w.j. daima», 1848. Statsoch B c v illningsUl skottens Utlåtande, N:o 62. 1 J\a 62. Ank. lill Exp. UUk. den 20 Juli, kl. 6 e. m. XIHutande angående vissa ifrågastäl/de förändringar i beskattnings-väsendet samt uppbördsoch redogörelse-verket. Sedan , vid förehafvande hos Slats-ulskottel af dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående beskattnings väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilde i samina ämnen väckta motioner, vissa af de deruti förekommande frågor funnits vara af beskaffenhet aLt påkalla yttrande jemväl från Bevillnings-ulskollets sida, få Utskotten, efter gemensam behandling af samma frågor, deröfver afgifva följande utlåtande: l:ö
Cederström kan härvid riktigt inse följderna af sin begäran. Troligen äro de bättre beräknade, än jag förmår alt göra det, men det strider emot mina åsigter att vid sådana tillfällen beräkna, utan jag måste följa min öfvertygel se. Jag anhåller således om R. o. Ad:s biträde att begära ålerremiss af betänk, med begäran om voter.propos., ingalunda för sjelfva sakens skull, ty den är af ingen betydenhet, men sjelfva formfrågan är af desto större vigt. Här gäller ingenting mindre än alt stadga ett prejudicat för framtiden, af den aldra vådligaste natur, emedan jag anser det gå helt och hållet på sidan om grundlagen och hafva till möjlig följd att stänga vägen för de högst nödiga och oundgängliga grundlagsförändringar, hvilket vi nödvändigt måste motse en gång blifva följden deraf. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag är hufvudsakligen förekommen af de tre sisla talarne, men skall dock bedja att fä i korthet göra en sammanställning af ifrågavarande ämne. 83 § Reg.F. föreskrifver, att grundlagen skall i hvarje särskildt fall efter dess ordalydelse tillämpas. Då således fråga har blifvit väckt om en grundlagsförändring, så bör man tillse hvad grundlagens bokstaf föreskrifver om sättet, huru en sådan grundlagsförändring skall tillvägabringas. Om man då slår upp 56 och 81 §§ Reg.F. och 29 § Riksd.Ordn. och möjligen dermed äfven jemför 75 § Riksd.Ordn., och ser efter den bokstatliga ordalydelsen af dessa §§, så linner man, att 56 och 81 §§ Reg.F., så väl som 29 § Riksd.- Ordn., gifva åt Const.Utsk. rättighet att väcka eller icke väcka förslag om grundlagsförändringar, gifva åt Const.Utsk. initiativ i sådana frågor, så att af detsamma beror att föreslå eller icke föreslå en sådan förändring, och en enskild riksdagsman tillkommer icke att väcka en sådan motion, annorlunda än om den, till Const.Utsk. ingifven, gillas.
Om Ståndets väl i vigtigare fall skulle kunna komma i collision med rättvisan, skulle jag likväl icke underlåta att tillstyrka rättvisan, och låta Ståndets väl blifva det andra i ordningen: men detta fall tror jag dock icke vara af den vigt, alt Ståndets väl deraf beror, och således kan jag ännu mindre frångå rättvisans fordran i detta afseende. Jag kan icke inse, att R. o. Ad. skulle komma att sakna en skicklig person, derföre att platsen endast tillsattes genom förordnande. Sådant är visst an förd t af en annan talare; men jag torde få fästa uppmärksamheten derpå, att vid alla riksdagar och i alla Ut sk. är det öfverfull! af personer, som söka secret.befatlningarne derstädes, ehuru dessa befattningar äro ganska trägna. Om följden deraf skulle vara, att de försummade sine befordringsanspråk i Statens tjenst, derigenom att de under riksdagen hafva sådane befattningar, sä skulle jag icke tro, att ett så stort antal af sökande skulle anmäla sig. Dä det således icke är förhållandet, att tjenstgöringen under riksdagarne kan hindra Ridd.secret:s fortgång på Statens tjenstemannabana, så är det väl ännu mindre tjenstgöringen emellan riksdagarne, dä det torde vara bekant, att Ridd.secret.tjensten icke är särdeles betungande, och alldeles icke hindrar innehafvare!! att bestrida, icke allenast en utan äfven flere tjenster, hvilket erfarenheten tillräckligt visat. Frih. Hamilton, Hugo: Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren. Jag anhåller om ordet, för att få bemöta ett inkast, som gjordes här af en talare, hvilken hyste den farhågan, att R. o. Ad. skulle få svårt att få en skicklig secreterare, om det bestämdes att lönen skulle utgå såsom arfvode, hvilket ingen skulle underkasta sig, emedan man genom ett sådant förordnande skulle blifva stängd ifrån befordran i Statens tjenst. 192 Den 17 October e. m.
Jag kan nemligen vid Rådhusrätt, när som helst, få uppgift på Bankens actieeller lottegare, men icke så vid Härads-Rätt, och ojemförligt lättare har jag att utföra min talan emot Banken vid stads än vid lands Domstol. Början af 4 §• bör således, enligt min åsigt, erhålla denna lydelse: ”Bankrörelse får ej drifvas annnorstädes än i stad, och skall, före Bankens öppnande, Bolaget till Rådstufvu-Rätten aflemna etc. 5 2 Mom. Det måste vara klart, att vid hvarje Bank skall finnas åtminstone en oificierande person utom Directionens Ledamöter, han må i öfrigt Hör till Bancooch Lag-Utshollcns Utlåtande N.-o 4- 33 öfrigt benämnas för Kamererare, Bokhållare, Casseur m. m., och denne person anser jag böra underskrifva Bankens sedlar och invisningar jemte 2:ne dess Directeurer. Det innefattar åtminstone en anledning mer till control, än om underskrifterne verkställas blott af Directionens Ledamöter. y $. Denna som lemnar för mycket rum åt godtycket och dessutan synes mig till det dermed åsyftade ändamål vara teniligen problematisk, bör, efter min åsigt, helt och hållet utgå. 8 §. Ej mera, än den högsta lagliga ränta eller 6 proc , bör kunna åläggas ett Bankbolag, som ej genast uppfyller sina förbindelser. Denna skillnad emellan Bankens och dennes gäldenärers förbindelser anser jag vara rättsenlig, och torde en högre räntebefäkning dessutan, i händelse af concurs, komma att föranleda till densamraas fördröjda utredning. ia §. 2 mom. anser jag böra erhålla denna lydelse: ”Actieeller lollbref må icke belånas i den Bank, der de äro utgifne, och ej heller i någon annan enskild Låneoch Sedelbank.” Jag anser det nemligen vara vådligt att tillåta desse credit-associationer, att intrassla sig med hvarandra. Förtjena Bankerna förtroende, så uteblir detta icke i afseende å deras actie-och lottbref, och i sådant fall bör de senares innehafvare icke hafva svårt, alt hos enskild man eller i publik
Discont-vinster godtgjorde med tillsammans R:dr 68,663: — 8 äro vidare, enligt Discont-Yerkets Revisorers, på grund af sistnämnde reglementariska stadgande, fattade beslut godtgjorde: j83i af i83o års vinst 8,591: 19 4 i832 af r831 års vinst 20,297: 32 7 i§33 af 183a års vinst 16,349: 3 2 Summa 113,901: 7 g hvaraf dock sedermera ingått och för de löpande åren blifvit Verkets vinst-conto tillagde .. 1,879: 10 10 så att återstoden af desse inom linien förde summor, hvilka af Discont-vinsten godtgjorts, utgör , , lia,5st: 44 11 Men då Rikets sist församlade Ständer, till äfven tyrs för att icke i allt för hög nion belasta de första årsvinsteme, i allmänhet endast låtit afiora sådane lån, för hvilka, efter afslutade concurser och verkstälde lagsökningar, nästan hvarje möjlighet till någon betalning försvunnit, och derejwot låtit qvarstå ett stort antal, å hvilka, om än icke af fullkomligen lika Banco-Tltskottéts Bet. Nie 36. 5 osäker beskaffenhet, dock med all sannolikhet ganska betydliga förluster måste uppstå, har Direetionen funnit sig böra anställa ytterligare noggrann undersökning af Verkets före i832 års slut förfallne och under lagsökning varande fordringar, hvilken undersökning ledt till det resultat, att Direetionen nu till afskrifning anmält 41 stlån å tillhopa 18,487: a 4 samt ansett inom linien böra föras 197 st. lån å tillsammans 131 ,Sa5: 16 8.
Vid granskning af infordrade handlingar i berörde mål, som angår det, uppå HofKanslersEmbetets begäran, af JustitieKanslersEmbelet förordnade och hos Stockholms stads KämnersRätt började åtal emot utgifvaren af en tryckt skrift, under litel: Ställningar ochförhållanden, behandlade i bref j af författaren till Skildringar ur det inre af dagens historia. Andra brefvet; deri vissa på g6:Le sidan förekommande yttranden blifvit anmärkta, såsom ansedda brottsliga, enligt TryckfrihetsFörordningens 3 §. l\ morn.; inhemtade jag, att sedan KämnersRätten, der Assessoren Magnus Jacob Crusenstolpe tillkännagifvit sig såsom Skriftens förfaltare, medelst den 3o April i838 afsagdt beslut, i anseende till ålalets beskaffenhet och den anklagades stånd, hänskjutit målet till bemälde Kongl. HofRätts omedelbara JR. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. 83 handläggning, och AdvokatFiskalsEmbetet derstädes, efter erhållen del af handlingarne, i afgifvet Memorial, under åberopande af hvad, dels hos KämnersRätten förekommit och dels JuslitieKanslersEmbetet i serskildt aflåten skrifvelse förordnal, anmält sig att fullfölja det emot Assessoren Crusenstolpe väckta åtal och begärt kallelse å honom, för alt Memorialet till besvarande emottaga, Kongl. HofRälten, efter hvad dess Protokoll för den 21 derpåföljde Maj utvisar, företagit detta mål och till en början funnit skäligt att gilla KämnersRättens beslut; hvarefter, när fråga uppstått, huruvida Kongl. HofRätten, till följd af Kongl. Brefvet den a5 September 1777 ’ b01'de h°s Kongl. Majit göra underdånig anmälan om det sålunda anställda åtalet, tre af HofRättens
Rättegångs-Balken, den, som hos Kongl. Maj:t anklagar Hof-Rätt att hafva vrångvisliga dömt, skall dömas till det straff, som närmast är till dödsstraff, en lika beskyllning emot Konungens Högsta Domstol, eller, af jemförlig beskaffenhet, emot Ledamot af Konungens Stats-Råd endast skulle beläggas med ansvar efter 18 Cap. 8 §. Missgernings-Balken eller böter och afbön; och jag anser mig, vid sådant förhållande, icke böra tillstyrka borttagandet af 2 §. i 5 Cap. Missgernings-Balken.” Uppå Stats-Rådets samtlige Ledamöters underdåniga tillstyrkan beslöt Kongl. Majit, att Proposition om ändring i 5 Cap. i §. Missgernings-Balken skulle till Rikets Ständer afgå i enlighet med hvad föreslaget blifvit, hvarjemte Kongl. Majit förklarade, att frågan om 2 §;»; borttagande och förändring af öfverskriften på Capitlet fick för närvarande förfalla, och blef Propositionen, sådan den vid detta proloeoll finnes bilagd, af Kongl. Majit godkänd. In fidem protocolli A TrtrvsciTl - 16 Kongl. 31aj:ts Nåd. Proposition N:o 65. Utdrag ur Protocollet öfver Justitiae-År enden, hållet i Konungens Högsta Domstol Fredagen den 5 September 1834. Närvarande: Justities Stats-Ministern m. m. Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad. Justitiee-Råden: Themptander , Grefve Hård, Bredberg , 'von Lindecreutz, Nyblceus , Lagerheim , Engelhart. 5:o Tillförordnade Föredraganden Hof-Rätts-Rådet Martin anmälde i underdånighet, att sedan, i följd af det förklarande, Kongl. Maj:t i Conseljen den i4 sistlidne Augusti, af serskild anledning, täckts göra, Kongl.
Lorents lånerätt för tillverkningen af Porter icke får öfverstiga 3o,ooo R:dr så framt icke ManufacturDiscontFondens tillgångar framdeles skulle erhålla den tillökning, att en sådan begränsning af hans lånebelopp finnes, utan våda för öfrige låneberättigadc, kunna uppbära. §. a. Inf or skrifven Fabrik sr eds kap. Dessutom har K. M:t under d. 2j Februarii 1827 af ManufacturDiscontFondens tillgångar, i Nåder beviljadt Stockholms Fabriksoch ManufacturSociete - aiö Stats-Utskottets ters Deputerade ett ytterligare förskott af jo,ooo Francs till betalande af de igenom Deputerades försorg ifrån Frankrike införskri fn e KamullsSpånadsoch VäfnadsMachiner. Rörande nämnde förskott liar Utskottet ansett sig böra anmäla, att sedan , på sätt af Utskottets utlåtande öfveå- R. S. Revisorers Berättelse af år 1827 upplyses, K. M:t i Kader förordna t, att af ManufacturDiscontFondens beliållne Medel, ett Förskott af 20,000 Francs skulle till ofvanbemäldte
Lag-Utskottets Betänkande JVi 33. 2t § 2 Borgenär äge ock söka, att gäldenärs egendom afträdas skall i följande läll, nemligen: 7. då gäldenär är för skuld rymd, eller veterligen ur riket faren och anledning är för handen, att han förblifver utrikes för att undgå borgenärers kraf; 2. då verkställighet af utmätning, hvarigenom all gäldenärs kända egendom medtagas skulle, blifvit för annans fordran sökt; 3. då gäldenär i tre veckor varit och fortfarande är lör gäld bysatt; och 4. då gäldenär svikligen, borgenärer till förfång, afhänder sig eller undanskaffar sina tillgångar. § 3. Har borgenär klar och förfallen fordran; äge jemväl söka, att gäldenärs egendom afträdas skall: då gäldenären håller sig undan, och icke för sig ställt ombud, som rätt för honom gör, eller lemnat känd egendom qvar, som mot hans veterliga gäld synes svara; så ock då verkställighet af utmätning å gäldenärs egendom blifvit af annan borgenär äskad, och skälig anledning är att befara, att, efter försäljning af den egendom, tillgång till de öfrigas förnöjande ej finnes. § Är gäldenär köpman, och visas sådana omständigheter, på grund hvaraf antagas kan, att han öfver en vecka sina betalningar inställt; då äge borgenär, ändå att hans fordran ej förfallen är, söka, alt gäldenärs egendom afträdas må. Har borgenär genom Notarius Publicus eller i vittnens närvaro uppmanat köpman att betala klar och förfallen gäld, och är den gäld icke inom en vecka derefter gulden; då äge ock den borgenär söka, att gäldenärs egendom till konkurs afträdas skall. § Der likväl borgenärs fordran tillkommit sednare än de omständigheter, pä hvilka han sin ansökning om egendoms-afträdet grundar; vare den ansökning utan verkan. Har borgenär för sin fordran säkerket genom pant eller inteckning; äge ej heller den rätt, i 2, 3 och 4 §§ omförmäld är, der han ej gitter visa, att panten eller inteckningen till gäldande al hans fordran otillräcklig är. § 6. 7. mom.
Det är visst sannt, att de importörer, som efter dagens cours införskrifvit mer än dagens behof, kunna blifva lidande af en realisation efter 128 sk.; men skall för deras skuld rättvisan af alla andra penningeförhållanden rubbas, skall för deras speculation på myntförsämring det högtidliga löfte, Sveriges Ständer icke endast sjelfva gifvit, utan öfvertala! sin Konung att gifva, återkallas, på samma gång förmågan att hålla det vuxit genom Bankens ökade behållning? Man har ansett Banken behöfva större silfverfond än nu, dels emedan den stadgade proportionen föreskrifvit det; (Förhållandet är, att om man äfven inberäknar det öfverskott på assigneringsräkningarna, hvilket endast derföre föreslogs att tilläggas sedelstocken, för att trygga mot förändringarna emellan Fullmägtiges anmälan och den — inom ingen tid bestämda — dag, Konungen kunde utsätta silfvervexlingen, så är reella fondens förhållande till under beräkning kommande sedelstock som 59J till 100, i stället för 62%, d. v. s. en brist af 3i procent. Men om man deremot icke gör detta — när vcx - Den 17 Fe b mari i f. m. lingsdagen är länd — ändamålslösa tillägg, och ej på någondera sidan afräknar extra depositionerna af guld och silfver — hvilka det ej lönar utvexla med en half procents förlust, när man d. 1 Juli kan göra det utan någon — blir bristen i den stadgade proportionen endast Jtdels proc. Äfven för den, som i motsats med mig faster vigt vid denna proportion, torde i hvilketdera fallet bristen anses för obetydlig, för att derföre silfvervexlingen kunde anses vådlig), dels emedan naturen af vår Banks lånerörelse fordrar större fond än de utländska. Denna sats ar icke till alla delar riktig.
Uti fanarje reDogörelfe bör Det wib inpenteringen befunna cf;art«:beloppet balanceraö till uptaganDe i näf! afgifwauDe räkning. domar od) en $örfäljningöman, forn erhållit förorDnanDe eller, i Fraft af fitt embete, är jFplDig att hålla allmänheten tillhanDa d)artot, bör tillflällaö ett exemplar af €hartte Den, forn chartan förfäljet, åligga att en fåDan uplpö* ning nteDDela, utan att Derföre äga att någon fer|FilD weDergällning forDra eller emottaga. §. 18. 36rfåljmng0 <2när allmänheten ide bör belaftaö meD någon ferjFtlD betalning utöfwer chartanö belopp, jFall