Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom är den nu föreslagna eftergiften, som vissa posthemman skola erhålla, temligen svår att rättvist verkställa, emedan det lätt kan hända, att, vid den skeende utgallringen, ett och annat posthemman, som verkligen behöfver någon lättnad i beskattningen, kan gå miste derom, då ett annat, i motsatt förhållande, kan blifva ihågkommet". Af L. J. Gezelius från Stora Kopparbergs län, Carl Tholsson från Skaraborgs län och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län: „Uti nu gällande Be„villnings-förordnings 81:sta § heter det — „uppstå emellan Taxeringsman olika me„ningar, så att omröstning blifver nödig: &c. &c.“ Skolande, när rösterna äro lika, „den mening gälla som länder till den skattskyldiges förmån"! Inom Utskottet har, genom votering, en annan åsigt gjort sig gällande, nemligen: ^Uppstå vid omröstning hos Taxeringsmännen paria vota, skall den mening gälla, som länder till kronans fördel"! detta beslut kunna vi, för vår del, ingalunda gilla, ty då man besin - Bevillnings-Ultkcrttels Betänkande, A: o -i. 35 nar, formen för Taxcrings-lednmöternes sammansättning, skall, vid omröstningar, allt för ofta inträffa, att kronan eller det allmänna riktas på den enskilde idoge arbetarens bekostnad, hvilket vi anse vara högst orättvist; och, som det är nogsamt bekant, att begär efter en ökad beskattning växer på många håll lika fort som ogräset, torde man vara bäst betryggad med bibehållandet af denna § alldeles oförändrade - STOCKHOLM, l. d. Schultzes Boktryckeri, 1851. Bilaga till Komminister J. W. Beckmans Beservation. Tabell, utvisande sä väl värdet af Svenska , , med afseende på den så kallade Miniini-Tariffen uti BevillningsFörordningarne åren 1823—1848*, sorn ock dess I ppskattnings-värde enligt sednaste Femårs-Berättelser; och ådagaläggande otjenliglieten af samma Tariff, jemte nödvändigheten af annan uppskattnings-grund till beredande af nedsatt Mil le-Afgift. Län:
15 hvarigenom äfven postdiligensfartens vidare utveckling, såsom synnerligen önskligt är, torde kunna befrämjas, tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande förslag ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Beträffande det af Per Eriksson väckta förslag, att å de ställen, der postskjutsskyldige blifvit befriade från postens fortskaffande, postskjutsen måtte ställas på entreprenad, och de hållskjutsskyldige icke dermed betungas vid andra tillfällen, än då postskjutsentreprenörerne, genom någon oförmodad händelse, blefvo urståndsätta att fullgöra den åtagna skyldigheten, så får, med afseende å den lättnad och de fördelar, som blifvit under sednare tider de skjutsningsskyldige beredda, samt då skjutsbesväret otvifvelaktigt kommer att än mera lättas genom postdiligensfartens ytterligare utsträckning, Utskottet afstyrka samma förslag. Slutligen och enär Utskottet icke funnit någon giltig anledning att, i afseende å postskjutsen på Oland, bereda de postskjutsskyldige en fördel, som ej komme postförare i öfriga delar af riket till godo, afstyrker Utskottet jemväl E. J. Rudberga förslag. Stockholm den 19 Mars 1866. Reservationer anmäldes af: Herr Beronius, Jonas Andersson, Nils Andersson, Johan Magnus Lundahl och Anders Söderholtz. 16 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Ar:o G. X;o G, Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Mars 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande. Uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion (N:o 61), har Riksdagsfullmägtigen A.
Jemte anmälan, att icke heller vid den hos Revisorerne verkställda granskning af nämnda räkenskaper någon anmärkning förekommit, få Revisorerne meddela att, med anledning af den i sednaste revisions-berättelse lemnade redogörelse för det skick, hvaruti den af Rikets Ständer för längre tid tillbaka väckta fråga rörande nytt reglemente och ny stadga för Kontroll-verket då sig befunne, Rikets nu församlade Ständer beslutit förnya sin uti underdånig skrifvelse den 8 September 1848 hos Kongl. Maj:t gjorda hemställan, att nytt reglemente för Kontroll-verket äfvensom ny kontroll-stadga måtte varda till efterrättelse fastställda. Sedan, i sammanhang med nådigt beslut om inrättande af en särskild afdelning för kameral-ärenden inom Kongl. Utrikes-departementet för förvaltningen och redovisningen af såväl de för den gemensamma Konsuls-fonden från de förenade rikena anvisade medel, som det till kabinetts-kassan frän Norska stats-verket utgående bidrag, Kongl. Maj:t, som ansett det böra leda till förenkling i göromålen om den Kongl. Stats-kontoret. under den 6 Februari 1830 uppdragna förvaltningen af anslaget till Minister-staten åter öfvertoges af Kongl. Utrikes-departementet, uti nådigt bref den 27 April 1858, dels förordnat, att redogörelsen och förvaltningen af samtliga å riks-stateus 3:dje hufvudtitel beviljade anslag borde från och med den 1 Juli sistberörda år öfvert agas af beinälda Departement och af dervarande Kameral-afdelning ombesörjas, dels anbefallt Kongl. Statskontoret att, uppå skeende reqvisition af Stats-ministorn för utrikes-ärendena, till hans Kongl.
Om tonen och munterheten i kretsen får man en föreställning genom en mängd skämtskrifter af Schröderheim samt en följd lustiga epistlar från Olle Malmgren till Rosenstein, hvilka ännu, som den tokrolige beskrifvaren uttrycker sig, »lemna mer recreation än flere pulfver china och Cremor Tartari». Schröderheims parodierande fyndighet lämnade vanligen texten till de divertissement som uppfördes, vare sig man firade grefvinnan Ridderstolpes tillfrisknande efter en barnsäng med ett skämt, i hvilket Olle Malmgren agerade barnmorska eller han gycklade med Gustaf Vasa i en travesti Campios seger öfver Lotto, i hvilken inrycktes många galanta antydningar på Olle Malmgrens dyrkan af Elisabeth Olin. Efter dessa af infall och humoristiska och skrattretande galenskaper fyllda skämt blef vanligen stämningen hög och afslutades med balett – Haldin och Olle Malmgren »dansade conjunctim en pas des deux kallad Zemir et Azor ou le Baiser malheureux». Men kotteriets älsklingsnöje var dock campiospelet, eller hvad vi kalla kille. Schröderheim har en formlig vurm för detta spel och utvecklar en virtuositet utan gräns i att vitsa och skämta med dess terminologi. Han föregifver, att Olle Malmgren är dess uppfinnare och kallar honom därför alltid vid hedersnamnet »inventor», i riktig hög stil »högtryckande och sollysande herr inventor», och ingen Olofsdag går förbi, utan att han i en eller annan skämtskrift utvecklar Malmgrens betydelse för campio och spelets egna mystiska, sociala och civilisatoriska förtjänster. Än trycker han en hel liten skämtsam afhandling: Theser under Inventors Beklagansvärda Frånvaro, pröfvade uti Campio Collegii, Olofsmässedagen den 29 juli 1787. Man får där först och främst veta, att »Campio är ett spel med kort eller rättare sagt ett Förståndets och Viljans, Smakens och Omdömets med fingrarnes gemensamma tilloch medarbetande till tidens angenäma fördrifvande, hvarunder de förra urskilja, välja och dömma om korten och de sednare dels verkställa deras beslut, dels blanda, taga af och gifva».
Hon tyckte sig identisk med alltsammans, blickade sorglöst in i butikfönstren med begär och spekulation, gick till och med in och besåg ett och annat och besvarade högdraget de artigt bugande butikherrarnes frågor. Invärtes lekte väl ett skratt öfver tomheten och meningslösheten i detta, men charmen var lika verklig Hon ströfvade uppåt femte avenyn och fick plötsligt en idé. Tore och hon brukade om kvällarna försöka kika in i de många plyschoch spetsprydda fönstren, där röda golflampor lyste och föreställa sig, hur det såg ut därinne. Nu ville hon gå och ringa på i de högtonade pensionaten och utgifva sig för spekulant! Hon hänfördes af tanken, kände ett hastigt starkt behof att vara sig själf bland bildadt folk, att komma i intim beröring med det färgstarka lifvet omkring, att icke evigt försaka, stå utom, vara betydelselös ... Hon köpte en tidning inne på ett dyrt lunchcafé och studerade ifrigt hyresannonserna. – Från dörr till dörr ... nya ansikten, leenden, i början reserverade men allt mer tinande för den äkthet, som utstrålade från hennes person. Till slut glömde hon nästan verkligheten. Hon började själf tro på den inlärda läxa, hon upprepade, tro att hon och hennes man, den europeiske målaren, hade kommit till Amerika för sitt nöje och nu sökte efter en komfortabel bostad i ett passande kvarter bland likställdt folk. Det var ju halft sanning ... hon vore ju en främling stadd på resa och skulle när som hälst nå det område, där hon var hemma. Hemma! Här var hon hemma. Allt naturligare föreföll det att diskutera dessa kungligt inredda sängkamrar med badrum, glänsande af marmor, dessa höghvälfda bibliotek med läderfåtöljer och gamla holländska dukar. – Allt stod långt öfver hvad hon varit van vid i hemlandet, men det liknade idealet, hon burit inom sig, och hennes själ fann sig hemmastadd. Hur togo henne icke dessa förtroendefulla värdinnor precis för den hon var! Om hon skulle säga dem sanningen ... hon kände ett sådant oemotståndligt begär ...
Ännu oriktigare anser jag af samma skäl det vara, att vilja bestämma presterskapets aflöning i penningar. Yi hafva f. n. exempel på den starka förändringen i penningetillgången, som, om den fortfar, inverkar å värdet; 373 Den 26 November f. m. och om en sådan konvention vore sluten för den i motionen föreslagna tiden af 100 år, och penningen, efter hvad mera vanligt är, folie, så kunde hända, att presternes inkomster blefve ännu mindre, ehuru de efter konventionerne icke äro för stora, som de nu äro, utan tämligen mångenstädes knappt tilltagna. I det rika Skåne är visserligen förhållandet kanske annorlunda, om icke öfverallt, dock på vissa orter. Men om äfven så är, instämmer jag dock i den siste talarens mening, att en jemnare fördelning i allmänhet är vida hufvudsakligare än något annat. Jag har visserligen icke mycket vistats i Skåne, men jag har dock såsom resande der kommit att öfvervara en Gudstjenst på landet. Den förrättades på ett för mig ganska besynnerligt sätt, den försiggick på knappt 3/t timma, ty presten predikade rnycket fort, psalmerna afsjöngos af församlingen som om den varit jagad. Jag frågade huru det kom sig, och fick till svar, att presten skulle predika på 3 ställen den dagen. Om förhållandet är så på flera ställen i Skåne, så kan man väl snart finna utväg för de rika tillgångarne, som Skåne eger för presterskapets aflöning, genom att fördela dem på flera händer, så att Gudstjensten må ordentligen förrättas och ett större antal prester tillsättas. Vi hafva, under Riksdagens korta lopp, erfarit, hvart bristen på själavård kan leda, och huru illa det är, när religionens och själarnes vård måste öfvertagas af församlingarne sjelfva och deras egna mindre underbyggde ledamöter, och det är med hänsigt dertill, som jag tror, att någon minskning bör ske med afseende på presterskapets aflöning, utan i stället förekomma prestbrist och söka åstadkomma en jemnare fördelning af de tillgångar, som finnas.
Dagsverksskyldigheten till boställen och Kungsgårdar, reglering af .. Svar på återremiss Dagtraktamente, se Traktamente. Dahls Härads-boer, rättighet till utsyning från Ombergs Kronopark för Dalarö skans, ersättning till Kommendanten för upphörda sportler , Damlucka, om ändring i tiden för densammas öppnande Dana-arf elter Kollega Schola; Ekelund, eftergift af Kronans rätt till „ efter Ghristina Bengtsson dito „ efter Mårten Wippel dito Danska fyringsmedel: se Stats-Verkets inkomster pag. 13. Decimal systemets införande, se Myntsystem. Degebergs Landtbruks-institnt, anslaget för Svar på återremiss Depositioner, penningei stället för kautioner vid tjenstår och arrenden, införande af Depositions-medel, ang:de användandet af under Slats-Konlorets förvaltning stående Decharge: se Protokoll hållne i Statsrådet. „ för Banko-Fullmägtige „ för Fullmägtige i Riksgälds-Kontoret Diarii-bevis, om befrielse för den med Under-rätts utslag missnöjde att lösa flera än ett sådant bevis Svar på återremiss Diskonter, Götha Kanal-bolags och Malmö f. d., afslutande af rakenskaperne öfver utredningen af Diskonternes reservfonder: se Reservfonder. Diskont-Verket, revision af dess räkenskaper för år 1847 „ om arfvode åt Rcgistratorn derstädes A. von Ehrenclou •, v kontroll å Ombudsmannen derstädes Svar på återremiss . • • • • Docent-stipendier vid Universiteten, anslag till , Svur på återremiss Voteriugs-proposition Voterings-resultat . • • ■ • Dockbyggnaden i Carlscrona, anslag lill fullbordande af, se Carlscrona. 3J3 •g-'! o.f' o Riks-Ståndens Beslut. ca en -} — Q 2- ri: • ra ra u t o’” ut C Ridd. o. Adeln. PresteStåudet. Borgare Ståudet. BondeStåndet. N:o Sid. G Maj å. 10 Maj b. 10 Maj b. 10
Ja, i fru Östbergs eget och härvarande musikvärlds intresse hoppas vi, att konstnärinnans löf e om snar återkomst måtte uppfyllas, på samma gäng vi naturligtvis önska henne all den framgång, hon själf hoppas af sin resa. På torsdagen i denna vecka skulle fru JungstedtLinden börja ett gästspel som Carmen, i hvilken roll hon skördat stora triumfer i Göteborg. K. Dramatiska teatern. Bland våra icke allt för talrika dramatiska författare intager numera Knut Michaelsnn obestridt en bland de främsta platserna. Han har under de senaste åren arbetat flitigt, och hvarje nytt slycke af hans penna har betecknat betydande framsteg. Hans senaste verk, komedien » Ett ungkarlshem », gick pä torsdagen i förra veckan för första gången öfver Dramatiska inbindningen torde observeras, att detta blad tillhör hufvudnumret. teaterns scen o c h gjorde,en verklig o c h förtjänt lycka. I förmåga att tekniskt väl bygga sina stycken har med denna sista nyhet hr Michaelson nått längre än någonsin förut, handlingen fyller ypperligt ut de tre akterna, dialogen är ledig och ofta blixtrande kvick, karaktärsteckningen god och satiren besitter ej så liten träffsäkerhet. » Ett ungkarlshem » blir ett repertoarstycke, därom kan ej råda något tvifvel. Vi vilja ej här ingå på någon redogörelse för styckets intrig, som egentligen är två intriger, skickligt och verkningsfullt inspunna med hvar.- andra. Äfven en kort redogörelse skulle inkräkta för mycket på vårt utrymme o c h i alla, händelser förtaga nöjet för de många, hvilka helt visst komma att själfva taga del af den framställning, » Ett ungkarlshem » får å Dramatiska teatern. Denna är å samtliga händer helt enkelt utmärkt. Herr Hillbergs tolkning af den gamle ungkarlen konsuln är fin, afmätt o c h fall af karaktäristiska detaljer. H r Freclrikson är briljant rolig som den fjoskige, stackars kujonerade kammarherrn, öfver hvilken fröken Ahlander med vederbörlig kraft för den äktenskapliga spiran. En djup o c h skär innerlighet hvilar öfver Elsas parti och får äfven sin fulla betoning genom fru Sandells nobla konst.
Det förefaller mig betänkeligt för Constitutions Utskottet, att så snart efter Regerings formens antagande föreslå en så hufvudsakelig förändring som den nu ifrågavarande och kan således ej tillstyrka någon annan än den Beredningen föreslagit. Herr Borgmästaren Tillberg anförde: Svenska Historien både uti äldre och nyare tider framvisar män af Ridderskapet och Adeln som räddat Riket då det varit på branten af sitt fall, som gifvit lysande exempel ej allenast af grundelig lärdom, utan ock af sådan uphöjd Patriotisme, som med egna försakelser endast främjat allmänt gagn. Ett sådant vördnadsvärd! Riks Stånd, om lika esprit i framtiden deruti skall bibehållas, och om dess bestämmelse till värn emot Despotismen skall upfyllas, anser jag icke böra försvagas 1 Stycket fr. o. m. orden Protocollet för den 1 Aug. t. o. m. orden Utdrag af detta Protocoll (se nedan sid. 352) återfinnes i C. U. M. 1810— 1815, sid. 689 ff. Den 4 Augusti 1812 335 genom ett öfver höfvan ökadt antal Ledamöter. Dessutom och då det velat, bevisas att Adelskapets värde förnämligast beror af Opinionen, önskar jag att någon anledning nu eller framdeles icke måtte gifvas till samma klagan som en Romersk författare framfört : »Honores quondam fuerunt rari et tennes ob eamqne caussam gloriosi; mine autem effusi atque obsoleti». Af dessa skäl vågar jag icke tillstyrka den ändring uti Regeringsformens 37 §, som den väckta motionen åsyftar. Riksdagsmannen Andeis Anersson Aberg upläste följande anförande: Väl anser jag frågan rörande adelskapets förminskning eller utvidgning af mindre vigt, och just icke synnerligen röra Bonde Ståndet; likväl torde tillåtas mig korteligen yttra: Då Riksens Högloft. Ständer vid 1809 års Riksdag faststälde en Grundlag och genom samma
Man säger, att en 1000 R:drs Götha Canal TreproCentsSedel ej circulerar lika lätt, som en BancoSedel, och jag medger detta, om frågan är om 2 och 3 R:drs BancoSedlar; men ej då fråga är om 1000 R:drs BancoSedlar. Hade vi blott stora BancoSedlar, så är fråga, om DisconlSedeln vore detsamma; men då vi hafva flere sorter af alla valeurer, och kunna mot Götha CanalSedlar få dessa BancoSedlar, för Den 6 Junii e. m. 259 ött sortera oss efter behofvet, så bör uti nu ifrågavarande beräkning man ej, efter min tanka, bry sig om DiscontSedlarnes valeur, så snart den ej öfverstiger BancoSedlarnes, hvilka vi stundom se till 10,000 R:dr och deröfver, Man bar sagt, att räntan på 3 proCentSSedlar gjort, att de blifvii skriulagde. Jag medger detta, men om vi taga bort detta pappersmynt, så uppstår ändå samma förhållande, då en del af RörelseCapitalet alltid måste blifva liggande, dels för att det ej alltid kan fullt sattas i omlopp, dels för att ingen klok speculant vågar utsträcka sina operationer tili sill Cassas fulla belopp, utan måste Spara något för oväntade händelser, Det ar under sådane förhållanden tydligt, att då Creditivet Varit uttagit till stor del, har sådalit skett, för att infria 3 proCentsSedlar, eller Assignationer, och alltså har jemvigten i det hela varit bibehållen. Deremot bör, i min tanka, afskrifnings-räkningen ej komma i någon beräkning. Man bar sagt att, om Götha CanalDisConts Reverser togos i beräkning, så borde afven andra enskilta Sedlar och Assignationer beräknas. Det är likväl stor skillnad emellan en enskilds Assignation, som circulerar inom en liten krets, till och med en Province, eller ett papper, som under flere år gått i hvar mans hand öfver hela Riket från Ystad till Gefle. När vi betrakta sakerne utur den - 2 60
Men vill man, å ena sidan, ernå delta resultat, så måste man, å den andra, tillåta husbehofsbränningen lill ett visst inskränkt belopp, för att sätta den mindre jordbrukaren i tillfälle att, om han så åstundar, på detta sätt tillgodogöra egna spanmålstillgångar. dag skiljer mig likväl i detta alseende - Bov-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 25 seende så till vida ifrån Friherre Hamilton, vitt. jag tror det husbehofsbränningen ej borde få bedrifvas i större scala, än med en enkel panna af 16 kannors rymd.” Af Herr Munck, B.: ”Instämmande i Friherre Raabs reservation, i hvad den angår tiden för busbehofsbränningens bedrifvande och bran vinsredskapens försegling, anhåller jag få tillägga: l:o att jag anser benämningen: salubränning vara origtig och förvillande, emedan det ej är förbjudet att sälja bränvin, som är tillverkad!; genom husbehofsbränning; och föreslår derföre ordets utbytande emot: fabriksbranning, hvilken benämning också inom sammansatta Utskotten först antogs, men sedermera, utan giltig anledning, förändrades; 2:o att jag, ogillande den för salubränningen, eller, som jag vill kalla den, fabriksbränningen, antagna beskattningsgrunden: efter pannerymd, likasom den af åtskilliga reservanter föreslagna: efter mäskekaren, anser jag att beskattningen bör ske efter tillverkarens uppgift på sin tillverkning, och enligt bok, hvilken bok ovillkorligen bör vid mantalsoch skattskrifning företes och dessutom alltid vara tillgänglig för vederbörande controlierande myndigheter; samt att, i händelse denna controll ej skulle anses tillfyllestgörande, nämnde uppgifter till beskattning må, på landet i socknestugorna, och för stadsjord å dertill tjenlig ställe, anslås, samt derjemte stadgas, alt plikt, som ådömes den, hvilken bevisligen inlemnat falsk uppgift på sin tillverkning, tillfaller anklagaren. Sammansatta Utskotten hafva i sitt
Ett med den af mig i tålånga år innehafd^ Tull-Distrikt-Chefs befattning förenadt åliggande, alt med upmärksamhet följa rättegångarne i Xutlmäl, liar leni nä t mig erfarenheten af en långsamhet i första Instansen för deras behandling, som till hufvudsaklig del bör Kunna afhjelpas och undanrödjas. Då brott emot Tullförfattningarne åtalas vid Rådhusrätt, till hvars handläggning de höra, och undersökningen, i sig sjelf långsam genom de laga formaliteter, som måste iakttagas, blifvit afslutad, antydas vanligen parterne att Utslag kommer alt afkunnas efter anslag, utan att någon tid bestämmas härtill. Följden häraf blir icke allenast att parterna förgäfves, understundom i flera månaders lid, få inställa sig i rättens förstuga för att å anslagstaflan efterleta det lofvade Utslaget, utan äfven alt, genom ett sådant dröjsmål, lagens kraft förlamas, i thy att den Den 28 December f. ni. 157 brottslige dels under tiden kan få tillfälle undkomma straffets tillämpning, dels kan ohejdadt begå nya lagbrott innan han blifvit sakfälld för förut begångna. Detta förhållande föranleder mig att begära ett lagstadgande, hvarigenom Rudhusrätterne förpliglas att i Tullmai, efter slutad undersökning, bestämma viss dag, inom begränsad lid, för Utslags af kunnande. Om remiss lill LagUtsk. anhålles. 2:0. I K.
Dessa äro, enligt milt förmenande, helt och hållet eller åtminstone till största delen af den beskaffenhet, att de kunna inhemtas redan af de äldre eleverna i folkskolorna, och de skulle också troligen med större nöje och lifligare ifver inöfvas i den tidigaste ynglingaåldern, än sedan tanken på utkomst och bergning redan vaknat. Jag är öfvertygad att om möteskostnaderna för första årets beväring, antagligen uppgående till 286,500 Ridr eller hälften af hvad Kongl. Majit äskat till möteskostnaderna för begge beväringsklassernas öfningar, fördelades till arfvoden ät instruktörer i folkskolorna, hvilka år 1859, det sista år för hvilket officiela uppgifter öfver de fasta folkskolornas antal i riket finnes att tillgå, utgjorde 2,422, och hvilka nu förmodligen något ökat sig, men icke mera än att de kunna antagas utgöra högst ett antal af 2,800, samt. således ett arfvode af 100 Ridr blefve tillgängligt för hvarje fast folkskola i riket till en instruktör uti de ämnen, som äro föremål för första beväringsklassens öf ningar, så skulle derutaf för folkets militära bildning i allmänhet vinnas ett vida större resultat, än af första beväringsklassens möte, hvarjemte kroppsöfningarne just under gossarnes uppvext skulle stärka och gifva helsa åt den unga generationen, likasom den militära ordningen skulle inplanta hos densamma medan ännu sinnet är böjligt och uppfattningen liflig en vana och kärlek till punktlighet och raskhet, hvars värde ej får förbises. När jag dervid äfven tager i betraktande att detta allt skulle vinnas på mellanstunderna mellan den bokliga undervisningen, så godt som på lek och i hemmets sköte samt utan besväret af en march till aflägsna mötesplatser med dess frestelser bland främmande personer, så framstår för mig fördelen af en sådan plans utförande så tilltalande, alt jag icke tvekar föreslå Rikets Ständer: att till Kongl. Majit ingå med en underdånig framställning att de möteskostnader, som nu användas på första beväringsklassens öfningar, i stället må användas till arfvoden åt instruktörer för motsvarande öfningar i de fasta folkskolorna.