Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon fördom hindrade, såsom ofvan nämndes, tschuktscherna att afyttra sälhufvuden, oaktadt vi, för att få reda på de härvarande arterna, bjödo höga pris för dem. »Irgatti» (i morgon) eller »Isgatti», i fall löftet gafs af en qvinna, var det vanliga svaret. Men löftet hölls aldrig. Slutligen kom en pojke och lemnade en hufvudskål, som han sade härröra af en säl. Vid närmare påseende befans den dock hafva tillhört ej en säl, utan en gammal hund, hvars hufvud man tydligen ansåg sig utan fara för jagten kunna lemna åt de hvita trollkarlarne. Denna gång gick det sämre för utprånglaren än vid riphandeln. Ett par af kamraterna företogo sig nämligen att i de andra tschuktschernas närvaro skämma ut pojken och skratta åt, »att han, en tschuktsch, kunde vara nog dum att begå ett dylikt misstag», och det tycktes verkligen, som om hånet här fallit i god jord. En annan gång, medan jag hade min vakt i ishuset, kom en inföding till mig och berättade, att han skjutsat en man från Irgunnuk till fartyget, men att mannen ej betalt honom, utan bedt mig derför lemna en låda tändstickor. Då jag derpå svarade, att han redan på fartyget måste hafva fått rikligt betaldt för sin skjuts, sade han med ynklig ton: »blott en mycket liten bit bröd». Han blef ej det ringaste förlägen, då jag endast skrattade åt den, som jag väl visste, osanna uppgiften och ej gaf honom hvad han begärde. Vanligen lefva tschuktscherna i engifte, endast undantagsvis förekommer tvegifte, såsom fallet var med den förut omnämnde Tschepurin. Det föreföll, som om hustrurna skulle vara sina män trogna. Endast sällan inträffade fall, då qvinnorna, ovisst om på skämt eller allvar, tillkännagåfvo, att de önskade sig en hvit man till älskare. En icke just genom skönhet och renlighet framstående qvinna sade t. ex. en gång, att hon haft två barn med tschuktscher, och att hon nu ville skaffa sig ett tredje med en af skeppsfolket.
Mandelgren: I. 303, 306, 455, A. 456. från Borgare-Ståndet: — en utaf Herr Trägårdh, R„ väckt motion (N:o 83 i Bihanget) om nedsättande af ett särskildt Utskott för behandling af alla frågor rörande Elementar-Läroverken: I. 219, 285, A. 303. — en utaf Herr Lindström väckt motion (N:o 8 i Bihanget) om förändrad lydelse af 101:sta §:n, 2:dra momentet i BankoReglementet: I. 109, lil, A. lil. — en utaf Herr Witt väckt motion (N:o 54 i Bihanget) om åtgärder för en förbättrad skogs-lagstiftning: I. 304, 306, A. 306. — en utaf Herr vice Talmannen Murén väckt motion (N:o 55 i Bihanget), i fråga om medgifvande af en i möjligaste måtto oinskränkt närings-frihet: I. 304, 306, A. 306. från Bonde-Ståndet: — en utaf Riksdags-fullmäktigen C. J. Svensén från Kalmar län väckt motion att Utskottens Betänkanden m. m. måtte tryckas med i marginalen gjorda korta underrättelser om deras innehåll: se Expeditions-Utskottets Utlåtande N:o 6. , — en utaf Riksdags-fullmäktigeri Jonas Andersson från Öster götlands Län väckt motion, angående skjutsnings-skyldigheten: I. 304, 306, A. 306. — en utaf Riksdags-fullmäktigen Carl Anders Larsson från Ostergötlands Län väckt motion om ändring i sättet för skjutsnings-hesvärets utgörande.- lil. 636, A. 636. — en utaf Riksdags-fullmäktigen Jöns Rundbäck från Gefleborgs Län väckt motion, angående tryckning af protokoll i Förstärkt Stats-Utskott: VI. 89, A. 89. Kongl. Kongl.
Står den satsen fast, att försvaret alltid utplånar anklagelsen, så är det obegripligt, att Hr Hj. gjort sig den onödiga mödan att ställa mannen inför rätta och låta fälla honom till plikt. Vi finna att Hr S. skryter öfver, att böterna blifvit fullt ersatta genom en ökad afsättning på de scandalösa bladen, – och detta borde väl Hr Hj. hafva förutsett, ty han har troligen sjelf mången gång gjort samma erfarenhet. Dock torde vi misstaga oss härutinnan: vi veta väl att A.B. under Hartmansdorffs tyranniska hofcancellariat en och annan gång blef indraget, men måhända aldrig sakfäldt. Autoriteterna hafva knappast haft mod att åtala landets största tidning, och hade sådant skett, hvar skulle den tiden en Jury funnits, som dristat uttala ordet: skyldig? Genom dess bedrifvande förblef den öfriga svenska pressen i det närmaste oantastbar. Men, – o fasa! – nu blef Protectorn sjelf angripen – och afritad i hvarjehanda, föga smickrande träsnitts-symboler. Det förändrade saken helt och hållet. Nu sitter Hr Hjerta och uttrycker sin fägnad offentligen att Hr Sjöberg, den ledingen, sju resor blifvit pliktfäld – och det ett par gånger genom honom sjelf. Nu kan man se, huru åsigterna hos en äkta frihetsvän kasta om, då man är angripare och då man sjelf är angripen. Likväl lärer detta böra så förstås, att smädare nu som hittills skola vara fredlyste, såvida de ej förgripa sig mot A.B:s-Utgifvarens heliga person; sålunda bör Franz Sjöberg straffas, som drifvit gäck med Hr Hjerta, men icke „artisten„ Petterson, som i Demokraten drifvit gäck med Christus och fånigt men ilskt förlöjligat hans Himmelsfärd (se A.B:s försvar för „artisten„ i № 151).
De elever, som utgå härifrån, skaffa sig vanligen ett jordområde i närheheten af någon större stad eller invid London, på hvars marknadstorg, Covent Garden, de hafva outtömlig af sättning för sina trädgårdsprodukter. I Tyskland finnas många dylika skolor. En af de utmärktaste och mest besökta är den vid Charlottenburg, nära Berlin. Ofvannämnda skolor åtnjuta alla offentligt understöd. V i ha trott oss böra förutskicka dessa upplysningar för att visa, hvilka svårigheter den enskilde och förtjänte man haft att bekämpa, som i Sverige tagit initiativet till och med sällsynt energi, utan något som helst understöd, söker genomföra idén o m en kvinnlig trädgårdsskola. Norr-viken är beläget en knapp fjärdingsväg från A b y järnvägsstation, på en sluttning af Kolmården, med den mörka skogen bakom och Bråviken vid sin fot. Med sina vackra villabyggnader, inbäddade bland blommor och äppelträd, med sina terrasser och växthus, bland hvilka en liflig skara arbetande rör sig, företer stället en högst tilltalande anblick. Utsikten öfver Bråviken och den bördiga östgötabygden är ståtlig. Det är direktör R. Abelin, en son till general-löjtnant Abelin, som är skolans föreståndare och som skapat hela detta lilla paradis. Ar 1888 var trakten mest kärr och mossar. Han arrenderade då 17 tunnland jord från den närbelägna Björnsnäs egendom, dikade, bröt sten, sådde och planterade med en framgång, som hade han ägt Aladdins lampa i sin hand. 30,000 kubikfot sten, brutna ur marken, ligga nu formade till terrasser och hvitkalkade murar, hvilkas afsatser uppbära präktiga blomsterurnor, under det att en fransk päronspalier, med sina mörka glänsande blad, kläder deras fot. En muntert sorlande bäck genomlöper på sin väg till Bråviken trädgården. I densamma är ock en laxodling anlagd. Vi besökte skolan en dag i höstas och genomgingo den stora fruktträdgården, som innehåller mer än 3,000 träd. Äppelträ- den stodo belastade med frukt, med grenarne understöttade och uppbundna för att ej brista under tyngden.
Det är ej att förmoda, hwarken, akt Personer som tiil en sadan befattning utstddeS, skulle undandraga sig en algard, ättöljd af fä obetydelig möda, eller att de medelst pennmaarues fvtffmgrmg skulle mchbruka förtroendet, enär man förutsätter, att Socknemännen, helft rve answarige för utlagorne, ej walde andre än dem, som more allmänt kände för redlighet, och fäledes ej genom ett mitzbrukadt förtroende, blottställa sig helfwe sin Famil!? och sin Egendom. Om detta uppbördssätt aules lämpeligt och antageligk, borde Häradöskrifwarue sedan Debitering pä grund af föregångne taxeringar och Markcgängs-T> xpr, stelt, vswerfända Uppbördslängd - jemte alla Deders-Bvcker tiil Socknens Up-dvrosmän, hwilka genast utdelade DebetS - Böckerne l Socknestämma, samt utfärdade Kungörelse om Uppdördsdagen, om hwtlken Kosiutigens Befallningshafwande äftven borde underrättas. Allt hwad derwid inflöt komnre akt antecknas i Uppbördk^Längden och r Dedeks - B'ckerne qwikteraö , samt genast fran Uppbörbsstämmon, jemte Uppbo', dslangden iniöras kbl csiefwerering hos Kouungens Bestllningshafwande, pä dertill af bonom utsatte dagar. Sedan Sockne Uppbördsmannen afUmnok aät hwad efter Uppdöros Längden Socknen är sty d a betala, pätecknas q.vitrencet of Landshöfdingen, Länds-Ksmmeccrarcn och Ränkemästaren, Dcu 5 Januaris. ZZ5 och ware Uppbördsmännen, sedan detta qwittence i Allmän Socknestämma uppläst dlifwit, strän allt answar ftin.
Genom de fleste Herrar Ledamöternes instämmande Uki Herr Stats-Secreleraren ^osandlacls mening, war således Herrar Banco-Fullmägkiges omförmälte förhållande af Canceilie-Ulsiolkeks Pluralilet godkändt. ^err Dircctenren von Livckenllröm, instämde uti der varande, som Herr Theologie P oscfloren Doctor VViflomsn öfwer denna fräga till Cancellie» Utskottets Prokocoll för den ,4 hujus afgifwit, och Herr Doctorn sig har vfwanföre Åberopade. herrar ^ädmannen ^litanster och kkolm^r, samt Ledamöterne as Hebcrwärda Bonde-Ständet, förenade sig med Herr Stats-Secre erarcn köotenblaäs i Cancellie-Ukstottel yttrade mening. Uppä gjord proposition af Herr G/efwen och Ordföranden, och under enahanda förbehåll för wiste Herrar Ledamöters yttrade särskildta kanka, som förut finnes anmärkt, blef, i jcmlv het med Resulta» set u,i Herrar RevisorerneS CanceMe-Ulskotr, Herrar Banco-Fulimägliqes i fräga warande ätgjärd, enligt Plural klerens afwen in Pleno sammanstämman» Protocvll för sistnämnde vag, hade Herr Borgmästaren Zturnegli anfört följande, som Herr Borgmästaren förbehöll siS mätte Den r4 November85 fkMwäl härstädes inraga: som afgörandet af de wid denna Revision förewarande wigriga ämnen lyckeligen nalkas sikt sint, torde inig trilätas fästa Herrar Revisorers uppmärksamhet pä nägra omständigheter, hwilka jag förmodar icke lärer undfallit Herrar Revisorers egna granstads förstning. Riksens Ständers underdänga anhållan uti underdånig strifwelse as den 15 Junii räoo, att Kgl. Maj-.t wille i Näder wara betänkt pä widtagande af sätrane mätt 0^ steg, ti !
Och, som du vet, har jag af naturen en så lång näsa, att den icke tål vid någon tillökning. Jag längtade att höra något om mitt slutkapitel. Fy hvad du affärdat det knapphändigt! Och så längtade jag att höra om Upsalafärden. Du får berätta mig mycket mer om den. Det der om S–e’s utseende misstänkte jag, men jag trodde honom inte vara fullt så mörk. Det är sällan folk likna sina bref. Somliga bli aldrig sig sjelf i bref, och somliga äro aldrig sig sjelf utan i bref – han hör väl till det förra slaget. Men – på tal om det – ett får du aldrig vänta af mina bref: att jag skall vara fullt konseqvent; så konseqvent som vanliga menniskor bruka vara. Om jag skall skrifva omedelbart, så kan jag det icke. Ty då är det ju endast stämningen jag gifver. Icke så, som man kan det sedan man höjt sig deröfver samt aflägsnat det oväsentliga, så att den framstår harmonisk, utan så, som den kan vara, när den serveras omogen och i otuktad form. Somliga äro födda med formen i sig, men det är icke jag, och jag måste arbeta hårdt för att få bugt med mitt stoff, det må nu synas hur lätthandterligt som helst. Deraf min förkärlek för »lappar» (pappers-). Och så är jag häftig, hugger i vädret och tar munnen full af starka ord. I dagliga umgänget märks det icke, ty jag har ju min gamla sjelfbeherskning från barnåren. Det behöfs bara att jag ser en annans ansigte framför mig, och jag är på min vakt. Man är stolt öfver att vara lugn! Men i bref är det annat. När man sitter der ensam i tystnaden och låter pennan fara åstad, då skjuta lösa hugskott och rotfasta tankar i vädret huller om buller, så brokigt, att jag icke ens sjelf känner dem åtskils. Det blir stora bundtar af baraste ogräs och ettriga nässlor. Utan koncept är det mig omöjligt att hålla tukt på det hela. Och jag kan säga i dag, hvad jag förkastar i morgon, ty jag brukar ljuga på mig sjelf. Ah, jag skulle så gerna vilja vara en sådan der menniska, alltid lika, så – ja, hvad skall jag säga?
Hvad dessa angår, kunde ingen fråga vara att de ej, uti en bank, hvaruti Riksbanken inginge såsom interessent, kunde göras fruktbara; bland dessa äro indelta arméens beklädnadsmedel, och alla sådana, som uppbäras af menigheten, lör att dit återgå, men jag inser icke heller, hvarföre icke kronoskatter m. fl. uppbördsposter skulle kunna tid efter annan insättas; då uppbörden vanligen börjar uti Januari och kronofogdarnes redovisning inträffar uti Maj, ville det synas, som om en ej ringa lättnad bereddes allmänheten, i förening med fördel för staten, om under en tid, då all afsättning af landtmannaprodukter saknas, likväl olägenheten af skattemedlens frånvaro ur rörelsen kunde undvikas, och man hade derigenom, efter min mening, tagit första steget för en skatteförmildring, samt i betydlig mån underlättat möjligheten för skatteuppbörden på olika tider af året. Kronouppbörden förefaller nu på den för landtmannen olägligaste tid, så snart den skall med penningar utgöras. Hela affären vore, som det förefaller mig, en öppnad uppoch afskrifningsräkning emellan ränteriet och banken. Pag. 17, betänk. M 43, förordar Utskottet lån framför kreditiv, under förebärande, att det förra vore för Riksbanken fördelaktigare, och det sednare kunde föranleda till de missbruk, som egt rum vid Götha Kanal-Rolags och Malmö f. d. Diskont. Det är redan illa, att så kan ske, efter lagstiftningen för förslaget 32 I, och så mycket vådligare, som sådant af Banko-fullmäktigen först kan upptäckas vid årets slut, så vida icke under tiden öfverassigneringen blifvit uppdagad uti Riksbanken. Uti lianko-Utskotlets Utlåtande, Jt/i 63. 17 Uti förslaget M 2 har man antagit, att aktie-egares försträckning till det belopp, hvarföre af dem säkerhet blifvit satt, från Riksbanken skulle utgå till %:delar såsom lån, och Va-del såsom kreditiv sålanda, att Riksbanken skulle utlemna blanketter till dessa assignationer till hela det belopp, som på kreditiv vore be-? viljadt, men aktieägare endast vidkännas räntan i den mån, som dessa assignationer till Ranken åter inginge.
Den princip, som för välståndet på landet hos oss måste realiseras, är icke folkökningens hämmande; det är att kunna få utbyta våra torpare och obesuttna hemmansägare mot besuttna åkerbrukare och fria oberoende arbetskarlar. Med ringa hopp om framgång, anhåller jag dock att denna min motion mätte blifva remitterad till sammansatta Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:n. Blir den remitterad till glömskan, står den dock i protocollet till minnes. Begärdes på bordet af Frih. Ridderstolpe, Fredr. Fortsattes pröfningen af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 23 sisth Januari och den 6 dennes på bordet lagda utlåt. Wto 128, i anledn. af återremiss å Ulsktns betänk. N:o 5, rörtde allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, alt 1 §:n af förslaget på förmiddagen blifvit föredragen, och att det vore discussionen derom, som nu lomme alt fortsättas. Or Tersmeden, Gust. Reinh.: Jag har begärt ordet blott för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad jag finner vara ett fel i redactionen af denna §, och som jag funnit förbisedl af de talare, som härlörinnan yttrat sig. 2:a mom. innehåller, "att minst en fast skola bör finnas i hvarje pastorat och ställas under inseende af kyrkoherden 168 Den io F e b r u » r i e. ro. och skoldireclionen.'’ I en § längre fram i belänk. är skolstyrelsens sammansättning bestämd, och der har kyrkoherden ansetts böra vara sjelfskrifven ledamot och ordförande, i anseende hvartill jag anser alldeles öfverflödigt alt kyrkoherdens inseende öfver skolan här särskildt näuines, och velat fasta uppmärksamhet derpå, innan propos. till §:ns godkännande framställes. Hr Ribbing, Arvid:
Att de, som egna sig åt Civila Embetsmanna-banan, hafva kännedom om våra Grundlagar, anser jag för en oeftergiflig pligt, och önskar derföre, att Lärare vid så väl Gymnasier, som Universiteter, tillhållas skyldigheten läsa Den 26 Junii f. m. 47 och examinera i Grundlagarne. Men att hålla föreläsningar öfver Grundlagen, eller utlägga och förklara dess grunder, anser jag för alldeles olämpligt, ty man skulle då snart få lika många Grundlagsprinciper härledda från rättsläran, som vi nu hafva olika Moralphilosophier. Ungdomen, som beliöfver fylla minnet och öfva förståndet, skulle ej kunna bedömma, hvilken af principerne vore rigtig, och då troligen icke 2 Lärare skulle deri hysa samma mening, uppstod häraf blott förvillelse, istället för nytta. En skulle tolka Grundlagen ur en Democratisk, en ur en Aristocratisk, och en ur en Despotisk synpunkt o. s. v. Om derföre i den afgående underdåniga Skrifvelsen föreslås, att ungdomen måtte undervisas och examineras i Grundlagen, men inga föreläsningar öfver dess grunder hållas, så vore det rätta troligen funnit. Den, sorn läser öfver Jus publicum, kunde derjemte förklara de allmänna grunderne för Borgerliga Samhällens inrättning, men att uppblanda ungdomens hjärna med Grundlagstheorier, anser jag olämpligt. Jag anhåller om återremiss, på det Utskottet må så förändra den underdåniga Skrifvelsen, att Ständerne endast anhålla om ungdomens undervisande och examinerande i Grundlagen, utan några föreläsningar öfver dess grunder. Herr CederschjöldPehr Gustaf: I anledning af den siste värde Talarens yttrande, 48 Den 26 Juni! f. ra. får jag hemställa om det vöre riktigt att examinera i något, som aldrig fprelästes. Dessutom vore det väl ingen skada, utan tvärtom högst nyttigt, att Grnndlagarne förelästes, så att den studerande ungdomen finge begrepp derom.
Crusell tillagda pension ; beslöt Ståndet att vid sistberörde Utlåtande låta bero - 124 Proi. Utdrag deri 26 Mars i8ag, S. D. Då ytterligare föredrogs StatsUfskottets Memorial, N;o 77, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, angående sökt befrielse från Tiondes ut’ görande för Aluntillverkningen vid Lovers Bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vid Degerhamns lastageplats, fann Ståndet för godt att vid Utskottets i ämnet först afgifne Utlåtande, under N:o 5, låta bero. 0 S. D. Äter föredrogs och bifölls LagUtskottets Betänkande, N:o 34, 1 anledning af Herr P. G. Cederschjolds Motion om granskning af alla de Lagförändringar, sorn, utan Rikets Ständers samtycke, blifvit gjorda, i synnerhet emellan åren 1786 och 1809. S. D. Vid förnyad föredragning, fann Bonde-Ståndet för godt att bifalla StatsUlskottets följande Utlåtanden ; N:o 83, i anledning af vackt fråga ofi ersättning till Staden Philipstad och andra Städer för Tullbetjentes samt deras Enkors och Barns underhåll j N:o 84; angående vackt fråga om loneersättning till RådhusRätternes Notarier för handläggning af göromål, suni tillhört de inj dragne AccisRätterne; Prof. Utdrag den a6 och 30 Mars 18291 Tåg N:o S5, angående anslag af jord till ö«» kadt utrymme för Eskilstuna Stad ; N:o 86, i anledning af Kongl. Maj:ts' Nådiga Proposition, angående upplåtande af 2:ne tunnland jord på lotten N:o 8 af Eskilstuna Kuugs-Ladugårds egor, till inrät~ tande af en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stads* och Landsförsamlingar ; och N;o 87, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Remiss uppå Landskamereraren Herr KammarJRättsRådet Sellings ansökning oja dess pensionsrätt vid afskedstagande^ Den 30 Mars Från Högloft.
»Mer och mer allmänt börjar man inse, att en grundligt och med hänsigt till fram»tidens kraf organiserad folkskola utgör ett gifvet tidens behof, på hvars klara upp»fattning, varma behjertande och fullständiga uppfyllande samhällets både andliga och »lekamliga väl ända m i den aflägsnaste framtid i hög grad beror.» De äsigter som sålunda vid sista riksdagen uttalade sig, rörande folkskolans tillstånd och behof, synas mig vara fullt lika tillämplige på dess närvarande ställning; 64 Stats-Utsholtcts Utlåtande M 123 (Fortsättning). och om de tillgångar, som då bereddes för folkskolans upphjelpande. icke under tiden till sin helhet blifvit använda, så är likväl orsaken härtill långt ifrån att söka från ett mindre behof, men deremot torde orsaken återfinnas dels i de föreskrifna vilkoren för delaktighet af dessa medel och dela i bristen på fullt skicklige och nitiske organisatörer. Under sådana svåra financiela förhållanden, som i allmänhet under en förfluten period varit rådande, är det ganska naturligt om kommunerna ännu mindre varit benägna att underkasta sig de dryga uppoffringar af egna medel, som utgjorde vilkoret för erhållande af anslag; och så länge dessutom folkskolan saknar någon person med erforderliga kunskaper och praktisk erfarenhet i ämnet, som påpekar befintliga brister på samma gång han har sig ålagdt att föreslå nödiga och ändamålsenliga förbättringar, så blir äfven härutaf förklarligt hvarföre de anvisade medlen icke i större mån, än som skett, blifvit anlitade Enligt Utskottets förslag skulle emellertid de för folkskolans befrämjande vid sista riksdagen anslagne, men hittills icke använde medel komma att till Statsverket indragas, ehuru ännu så många brister förefinnas på denna skolas område och ehuru ännu en så ringa del vunnits af det ändamål, för hvilket dessa medel voro anslagne; och det är emot ett sådant förfarande jag isynnerhet måste på det hogsta protestera, helst sorn det snarare varit nödigt att anslå ännu mera medel för samma ändamål, på samma gång som kraftigare åtgärder bort vidtagas för undanrödjandet af de hinderliga orsaker, dem erfarenheten nu visat oss ligga i vägen för verkliggörandet af de för hela landet vigtiga fördelar, hvilka med reformens införande voro afsedda.
Såvidt i min förmåga står skall jag åtminstone söka att under min återstående lefnad göra denna anda ännu mera lefvande. Man har sagt, att inrättandet af liegerings-rätten medför betydlig kostnad. Jag delar denna öfvertygelse, och då en annan utväg finnes, på hvilken man ined mindre kostnad kan hinna målet, bör man äfven välja den. Äfvenledes har man sagt. att bland de mål, som nu tillkomma Högsta Domstolens pröfning, höra äfven skiftesmålen. Att deras antal är betydligt, kan ingen bättre än jag, sorn mer än 40 dr dermed sysselsatt mig, känna. Jag har börjat såsom god man vid skiftesförrättningar och slutat såsom ledamot i Egodelningsrätt. I dessa ärender har jag alltid deltagit och bar mig ganska väl bekant de mångå svårigheter för ärendenas skyndsamma afgörande, som med Högsta Domstolens nuvande organisation äro förenade. En förstärkning af denna domstol synes mig behöflig, för att få skiftesärender såväl som besvärsmålen fortare afgjorde. Jag har icke mer att tillägga. Jag yrkar afslag på Betänk. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Äfven jag erkänner behofvet att från K. M. aflyfta en hel mängd af de mål som möjligen kunde af annan myndighet behandlas, men jag tror icke alt detta behof är så trängande, att man derföre utan besinning bor antaga Utsk:s fösevartde förslag. Jag har nyss hört en talare med sakkännedom säga, att besviirsmålens antal icke är så betydligt. Jag har äfven å den andra sidan hört detsamma, men att målen skola vara af så invecklad natur, att de af denna orsak fordra serdeles omsorg och tid i och för deras pröfning. Till stöd derför har man anfört, att ett mål hos K. M. hvilat oafgjordt sedan 1600-talet. Detta bevis iir af föga vigt, ty har måiet icke kunnat afgöras af den auktoritet, som hitintills dermed haft att sig befatta, så är fara värdt, att en Regerings-rätt icke kommer längre dermed, utan säkerligen komma de omständigheter, som intill denna dag förhindrat målets afgörande att fortfarande blifva ett hinder jemväl för Regerings-rätten.