Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till svaromål härå anföra Förklaranderne, att deras underdåniga tillstyrkande af den 1 September i83y, emot hvilket anmärkning i denna punkt är riktad, innebär blott en tillämpning af de den 22 April och 3o September t83o samt den ä3 Juli i83i af Kongl. Maj:t i ämnet fattade nådiga beslut, emot rådgifvande åtgärderne hvarvid anmärkning af Konstitutionsutskottet vid sista Riksdag ej skett; samt att för öfrigt Statens Embetsverk, äfvensom flere serskilde Embetsmän, utan afseende på de för dem anvista lönanslag eller expensmedel njuta portofrihet för deras brefvexling i embetsärenden, hvilken frihet för dem, som hafva sådan brefvexling på utrikes orter, sträcker sig till alla så väl dit afgående, som derifrån ankommande bref, så att de deraf härrörande kostnader, likasom andra utgifter vid Postverket, blifva af uppbörden direkte godtgjorde eller derå afskrifne, innan något för Postinrättningens förbättrande disponibelt öfverskott kan uppkomma. Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: Ak erlij elm. von S cliulzenheim. Gjr llerihaal. Skogman. 13:de punkten, angående försäljning af åtskilliga lius och lägenheter tillhörande Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori samt anslag af medel till utvidgning af samma faktori.
Eders Kongb Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, M. ROSENBLAD. P. WESTERSTRAND. C. A. Westerstrand. Stockholm den 26 Fgljruari 1846. - 418 — Öfver-Ståthållare-Embetets vinden). Utlåtande, i anledning af 184S års Revisorers anmärkning vid Stockholms Stads Erono-råkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Med anledning af Eders Kongl. Mäj:ts nådiga Remiss, den 19 December sistlidet år, å ett utdrag af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1842 och 1843, deri förekommer, att Revisorerne, vid granskningen af Stockholms stads Krono-räkenskaper, funnit afskrifning för fattigdom af hevillnings-afgifterna för krogrörelse uppgå, för år 1842, till 1,093 Riksdaler 16 sk. och för år 1843, tili 1,206 R:dr 32 sk., har Öfver-Ståthällare-Embetet, som, i afseende på afkortningar, enär de ske i laga form, blott tillkommer att beordra deras afförande i räkenskaperna, och för att sålunda kunna afgifva det affordrade underdåniga Utlåtandet måst från denna stadens Handels-Koilegium, — som meddelar tillståndsbref för ej mindre krögeri-, än spisqvartersoch traktörsmed flera dylika rättigheters idkande, samt, enligt så väl 1841 års Bevillnings-stadga som Kongl. Förordningen den 6 Augusti samma år, har sig ålagdt att, genom antagande borgen eller skatternas erläggande i förskott, försäkra Kronan om afgifternas utgörande, — infordra behörig förklaring och erforderliga upplysningar i omförmälda anmärkningsfråga; hvilket Utlåtande, här i underdånighet bilagdt, föranledt Krono-Uppbörds-Kommissariernes skriftliga hörande, som äfvenledes i underdånighet bifogas.
Palmstjernas förslag, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att Frilen hade gifvit ett sålydande förslag till gemensam tanke: ”att Utsk:s förslag till redaction af Reg.F, § 49 mom. 1, bör förtydligas till ren syftning samt upptaga den nuvande föreskriften om en motions skriftliga uppfattande, och derjemte så rättas, att ett RiksStånds rätt att vägra remiss på en der väckt motion icke blir afskuren”. Frih. Palmstjerna: Jag fattade icke riktigt huruvida Hr von Hartmansdorff ansåg hela förslaget onödigt eller endast den föreslagna förändringen af 49 § 1 mom. Riksd.Ordn. Utskrns åliggande äro enligt min åsigt oberoende utaf den föreslagna förändringen af 49 § 1 mom. och synes mig af mera vigt än förändringen af sistnämnde § enär, om förändringen i afseende pä Utskrns åligganden antages, det blir en gifven följd att Utskrns arbeten blifva lättare. Jag hemställer derföre huruvida Hr von Hartmansdorffs yttrade mening afsett det hela, eller blott någon del af förslaget. Slutligen får jag vördsamt erinra, att det af mig afgifna redaktionsförslag, såsom något otydligt skrifvet då det af mig till Hr Gr. o. Landtm, aflemnades, måhända föranleder till det missförstånd att det synes som ordet ”uppfattadt” der influtit; men det bör vara ”affattadt”. Hr von Hartmansdorff: För närvar:de inskränker jag mina anmärkmr endast till 49 § 1 mom. och anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först göra propos. ang:de densamma. Sedan jag nu hört Frih. Palmstjernas förslag, tror jag, att detsamma, i händelse Utsk. derpå gör afseende, skall afhjelpa de brister i §:n på grund hvaraf jag ansett förslaget onödigt och onyttigt. Blifva dessa brister rättade, afstår jag frän mitt yrkande, så vidt det afser denna §, men anhåller att serskilt fä yttra mig öfver 51 § 1 mom. Riksd.Ordn.
År 1539 utgaf Georgius Macropedius (Langeveldt), en flitig skolkomediförfattare och rektor först i Herzogenbusch, sedan i Lüttich och slutligen i Utrect, (✝ 1558 i hög ålder), en komedi, benämnd ”Hecastus”483 Den var skrifven på latin och uppfördes 1550 i Nürnberg. På tyska blef den öfversatt af Laurentius Rapholt 1552 och af Josias Schreckenberg 1589. Hans Sachs skref en Hecastus 1549, och då denna i det allra närmaste öfverensstämmer med Sveno Dalii Hecastus, och denna åter uppgifver sig vara en öfversättning af Macropedii och Rapholts komedi, så måste äfven Hans Sachs’ arbete vara en efterbildning af Macropedii. Vidare omnämnes en tysk Hecastus af obekant auktor, tryckt i Nürnberg 1552 och der af några skolgossar uppförd, hvilken komedi förmodligen är Rapholts ofvannämnda öfversättning. Slutligen har man en Hecastus, skrifven af Heinrich Petrus Rebenstock och tryckt i Frankfurt 1566. Beslägtade med dessa och af ungefär samma innehåll äro: ”Homulus” af Jasper v. Gennep (Cöln 1540), ”Homulus” af Peter van Diest, en ”Homulus” 1569, ånyo upplagd 1665 och 1669. Äfven danska litteraturen har en öfversättning af Hecastus, gjord i början af 1600-talet. Macropedius är sålunda fadren till den rika Hecastilitteraturen i Tyskland. Men då hans Hecastus med hänseende till det hufvudsakliga innehållet, om än icke i detaljer, sammanstämmer med Every Man, och då orden Hecastus och Every man betyda båda: hvar och en; så kan man med skäl förmoda något samband dem emellan.
Sedermera kommer vidare i samma morn.: ”Vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos de öfrige Stånden anmäla, stånde det honom fritt, genom särskildt mern. eller diclamen till prot., hvilket må Medständen tillställas, enär han de för communicalionen och prot. nödiga exemplaren deraf lill secreteraren aflemnar.” Nu hafva Frilnne Cederström endast aflemnat muntliga yttranden, hvilka troligen icke af någon deputation kunna frambäras, emedan det icke är så kallt här att orden frusit; således lärer icke denna åtgärd kunna uppehålla ärendets fortgång. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Jag vill icke yttra mig rör:de åtskilliga ledamöters rätt eller icke rätt att fä låta sina särskilda tankar åtfölja en deputation till PresteSt., för den händelse, att R. o. Ad. besluter en sådan deputations afgång, öfvertygad att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, leder beslutet i denna fråga till öfverensstämmelse med grundlagens föreskrift; men huru detta beslut än må utfalla, anhåller jag, att prot.utdr. måtte upptaga, om votering i frågan blifver anställd och huru densamma utfallit, på det att Högv. Ståndet icke då måtte tro, alt frågan blifvit genom acclamation afgjord. Frih. Cederström, Jacob: Jag har begärt ordet, i anledn. af Gr. Mörners framställning, som har trott, att man skulle behöfva aflemna mern. till det antal, som i grundlagen föreskrifves, för att få sin särskilda tanka att åtfölja ett prot.utdr. Den värde ledamoten bar likväl sjelf i 1 mom. uppläst, att ”vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos de öfriga Stånden anmäla, stånde det honom fritt, genom särskildt mern. eller dictamen till prot., hvilket må Medständen tillställas, enär lian dc för communicationen och prot. nödiga exemplaren Den 14 December f. m. deraf, till secret. aflemna!-.”
Staten i en stund dä alla resoutsser bebofdes till det som angelägnare var, svarades att det skulle kosta Staten intet, det vore ett enskildt Bolag , som bekostade alltsammans; så synes häraf att Planen förut var uppgjord, Bolaget till det mästa redan sammansatt, och hade säkerligen upphofsmannen härtill, i fall lyckan krönt företaget, trädt fram lör att skörda hedren derföre, i det ställe att Riksens Ständer nu, sedan det misslyckats, skola tjena till en skärm, bakom hvilken den, som gjordt projectet kan dölja sig. Man kan haraf alltså med tämlig säkerhet finna med hvad saI det kan påstås, att Riksens Ständer halva, såsom första upphofvet härtill, förbindelser att uppfylla emot Actie-ägare, som endast af Patriotisme, So Den i April. på Ständernas uppfordran, hafva insatt sins Capitåler i detta Verk. Efter denna lilia digression , som dock är i sammanhang med egentliga ämnet, får jag visa anledningarne tili Riksens Ständers beslut vid sista Riksdag. Sedan Grefve von Platen förklarat Bolagets oförmögenhet att fullborda Verket utan understöd af Staten S3mt såsom skäl dertill anfört, dels det lidande, Bolaget måst vidkännas, derigenom att Arbets-Commenderingen måst gå i Fält, hvarföre påstods ersättning af Staten, dels emedan den första Planen varit felagtig, hvilket skylldes på Majoren Bagge, som redan var död, samt ändteligen att sådana hinder mött vid verkställigheten, som icke kunnat förut ses, emedan de voro dålde i jorden. Det Var just af dessa anförde omständigheter, man sökre bevisa det oförsigtiga i fullföljandet af detta Verk, emedan man lika så litet framdeles som tillförene kunde se hvilka impedimenta i jorden skulle kunna hindra framgången, samt osäkerheten i Directionens intyg om capaciteten hos de personer , som skulle uppgöra Planen till arbetet, då Directionen nu förklarade Major Bagge för ignorant, ehuru han förut varit af densamma erkänd såsom ägande fullkomlig insigt i detta ämne.
Schausp. s. 21, 22. Mone, Schausp. d. Mittelalters. I. II. s. 120, 160 o. f. Mone, Altt. Schausp. s. 23, not. Ebert, s. o. s. 47. Ulrici, s. o. I. s. 28—29. Schack, s. o. I. s. 57. Ebert, s. o. s. 24—25. Ulrici, s. o. s. 30—31. Ulrici, s. o. s. 35—36. Alt, s. o. s. 395. Ebert anför s. 35 efter Viollet le Duc tvenne titlar, hvilka karakterisera hela arten: 1) Moralité nouvelle des Enfans de Maintenant. Qui sont des escoliers de Jabien, qui leur monstre à jouer aux cartes et aux dez et entretenir luxures, dont l’ung vient à Honte, et de Honte à Desespoir, et de Desespoir au gîbet de Prodition, et l’aultre se convertist à bien faire. 2) Moralité nouvelle très bonne et très excellente de Charité où est demonstré les maulx qui vienent aujourd’huy au monde par faulte de Charité. P. L. Jacob Bibliophile, s. o. s. 270. I denna samling finnes nämnde moralitet aftryckt. Ulrici, s. o. I. s. 32. Ulrici, s. o. I. s. 39. Ebert, s. o. s. 36. Flögel, Gesch. d. Groteskkomischen, s. 159 o. följ. Jfr Alt, Theater und Kirche, s. 415 o. följ. Alt, s. o. s. 410.
Majit i nåder meddelat de för verkställande af dermed afsedda arbeten och anskaffningar erforderliga föreskrifter, liar i följd deraf, enligt hvad Förvaltningen af Sjöärendena under den 26 sist lid ne Augusti i underdånighet anmält, det omförmälda fyrfarlyget för Finngrundet redan blifvit färdigbygdt och utlagdt, äfvensom med undantag af fvrinrältningarne å flernöklubb och Agön, hvilka ännu icke kunnat till utförande företagas, å alla öfriga ofvannämnda ställen fyrbyggnadsarbetena numera äro fullbordade, så att de nya fvrarne innevarande höst kunna! tändas.» »I sammanhang med denna anmälan har Förvaltningen i underdånighet inBih. lill R. St. Prop. JM 1, om Statsverket 1859. sandt Lo!s-direktörens gjorda framställning om bebofvet af medel till åtskilliga föremål, hvarigenom lotsoch fyringsväsendets förbättrande skulle i väsendtlig mån befrämjas. Såsom en särdeles vigtig åtgärd för att bilda dugliga lotsar och sätta dem i tillfälle att vederbörligen betjena de sjöfarande, anser Lots-direktören att, på sätt nu endast för de på Rikets vestra kust anställda lotsar är medgifvet, loispersonalen i allmänhet blefve, på Statens bekostnad, försedd med mer och mindre däckade segelbåtar af den storlek och sådan beskaffenhet i öfrigt, att lotsarne kunde med dem under hårdt väder våga sig ut till sjös för alt möta fartyg, som af deras biträde hade behof, hvilket ej läte sig göra med de små och bräckliga farkoster, lotsarne förmådde att sjelfva sig förskaffa; och hemställer derföre Lots-direktören, alt till en början 20 af de ifrågaställa större båtarne mätte få anskaffas, för att tilldelas sådane lots-st a tioner vid öppna hafvet, der lotsen är nödsakad att möta fartvg på längre afstånd från kusten, hvartill förslagsvis, efter antagen kostnad af 2,000 R:dr riksmynt för hvarje båt, skulle erfordras ett anslag af 40.000
Jag tvet att de gifwas, som af sitt eget ädla sinne förledas till den tro om mängdens, att sinadelfer föga »verkan äga pä allmänna opinionen. Att »vederlägga denna mening fordras »väl ej annat än wär dageliga ärfarenhet. Jag tvet att rykten gifwas genom förtjenster och nationens högtidligt yttrade röst upsatle pä den höjd der smädelse», ej när dem, men denna afivundswärda lort är ej och kan ej »vara, mängdens. Dek anfall som ej när det fulländade ryktet, krossar det yäbegynta, och sa w sst utmärkt förtjenst allena karr fordra förente ländsmans förswar, sä wisst äger hwarje ostcasflig medborgare anspråk pä lagens. Alt hivad den smädade kan i högsta anfpräk hoppas är, art de som ej äga tid, tillfälle och hug till bcffyllningars undersökning (item utgöra dessa Mängden) suspendera sitt omdöme. Men hwatz wär - Den i Iunii - wärde har wä! ryktet, dä dest beskaffenhet af hwarje libellist kan göcas till eik probleme, hwars uplösning man skall utleta i ögonen pä deni man möker. Ar det sa man wacker sch underhäller der begär esker rykte jon, skapar Hjelmr, Embetsmän och Förfaltare? skulle jag ock till den grad läka mina önskningar och mitt hopp företräda werkligheten, att jag trodde ost ha hnnnik till den dag, som ingen af ost uplefwer, akk mängden med owil» ja möker smädclsen, att allmänheten, opartij? emellan anklagaren och den anklagade, äkminstone upskinker silk dom lills den äger grund för den samma, och emedlertid helre friar an fäller, är den smädade ända åtminstone af författaren förolämpad och delta är redan nog akk berättiga honom till lagens skyddande mellankomst. Hitkils har jag lätik leda mig af den känsla om rätt och orätt som är ost alla medfödd, och har derföre tryggt kunnat följa den, sa länge jag blott haft akt anmärka det jag anser som orätt i den nu gällande lag.
Sådan ersättning af allmänna medel tillägges vittnen endast i de händelser då den tilltalade antingen icke kan lill ansvar dömmas etc. (Se betänk.). Jag tror, att man på detta sätt skulle komma närmare rättvisan, sä att vittnena komma att åtminstone åtnjuta samma rätt och domaren icke komma att misstänkas för väld, derigenom att af två vittnen, som ho på en fjerdedels mils afstånd från hvarandra, det ena genom domaren tillerkännes full ersättning för hela dess resekostnad och vistande vid tinget, men den andra icke den ringaste godtgörelse för dess möjligen lika stora tidsspillan och besvär. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag anhåller om upplysning, huru delta mål är afgjordt af öfriga Stånden, och att jag derefter får yttra mig. 1 anledn. häraf tillkännagaf undert. Ridd. secret., att Borgareoch BondeStm bifallit Utsk:ns betänk., men någon underrättelse om PresleSt:s beslut ännu icke erhållits. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jemte det jag i allmänhet instämmer uti den redactionsförändring, som Gr. Sparre föreslagit, och beklagar om saken redan kommit så långt, att två Stånd bifallit betänk., så att icke den utsträckning, som Hr Grefven velat gifva åt förslaget, lärer kunna fullt åstadkommas; får jag fästa Ståndets uppmärksamhet på ett annat, såsom jag tror, mindre lämpligt stadgande i detta förslag, nemi. att ersättning för kostnaden under vistandet vid domstolen, utan all åtskillnad, föreslås till 16 sk. b:co för dag. Jag tror, att äfven den tarfligaste person af arbetsclassen knappast kan uppehålla sig för 16 sk. b:co om dagen på en gästgifvaregård, och skulle derjemte tro, att tjenstemän, hvilka långt ifrån alla äro bemedlade och långt ifrån alla i tillfälle att göra tillfälliga uppoffringar, då de såsom vittnen åberopas och nödgas att vistas vid domstol flera dagar, böra såväl för resekostnaderna, som för vistandet på stället, erhålla ersättning efter resereglemente!. Jag tror, att detta skulle ganska lätt kunna förenas med Gr. Sparres förslag, utan att i någon väsendtlig mån förändra lydelsen eller syftningen af den föreslagna redaclionen. Gr.
Stats-Utssottet har inhemtat, att berörde Sjukhus med detta ars början blifwit öppnadt, ehuru blott provisionelt och för ett mindre antal sjuke, än behofwet fordrar, samt alt de gamle och förfallne Byggnaderne oundwikligen tarfwa Repa, ration under instundande Sommar, om Inrättningen stall kunna fortsättas och nu warande Byggnader biiswa någorlunda brukbare till dest tjenlig nybyggnad uppföres; Och Stats-Utssottet får derföre tillstyrka, att till denna Reparation bewiljas 8,->co Riksd-; Beträffande ater Nybyggnaden, har StatsUtssottet jemwäl funnit densamma blifwa oundwikelig, sedan pa grund af de Bestut Riksens Stäa, der wid Lagtima Riksdagen fattat. Inrättningen, såsom högst nödig, är satt i werkställighet uti vmförmäldte Kronan tillhörige Castcrn, hwars gamla och förfallna Byggnader, oagtadt den dera tillgörande Reparation, icke fför manga ar kunna blifwa gagnelige och destutomaro vtillräckelige för dek antal af zoo sjuke, svin Smkhuset, enligt föressriften om Inrättningen, bör kunna inrymma; men denna Nybyggnad, hwartill atgar en betydligare Summa, särdeles i närwarande tid, da Byggnadsmaterialier, Handtwerksoch Daglöner uppstigit till omanlig höjd, lärer icke annorlunda, an genom Materialiers samlande efter hand kunna företagas och fordrar således nagra ar för dest fullbordan, hwarföre ock Fonden dertill icke pa en gang blifwer behöflig. Pa sadan grund och ehuru Utssottet funnit sig. böra hemställa, det Riksens Högloft.
Memorial, angående ett ytterligare Kanslist-urfcodc. (Rgs. Afd.) Med afseende ä ej mindre mängden än vidlvftigheten af de ärenden, som under nu pågående Riksmöle blifvit till Stats Utskottets behandling remitterade, och dä den hos Utskottets Afdelning för Riksgälds-verket anställde Kansli-personal, beslående af en Sekreterare och en Kanslist, icke kan medhinna alt med erforderlig noggrannhet och skyndsamhet biträda vid handläggningen och expedierandet af denna Afdelning tillhörande mål, hvilka under nuvarande Riksdag ökats med alla vackla frågor och gjorda framställningar om statsbidrag för nya eller förbättrade kommunikations-anstallers jemte andra allmänna arbetens åstadkommande, finner sig Utskottet föranlåtet hemställa, ali, utöfver den aflöning, som tillkommer de Kansli-biträden, Utskottet, enligt Rikets Ständers medgifvande, förut antagit, ett Kanslisl-arfvode må, så länge del lör görotnålens oafbruten gång erfordras, fä i stadgad ordning utgå. Slockholm den 8 Januari 1857. Rättelse. Stats-Ulskottels Utlåtande N:o 21, sid. 5 rad. 4 nedifr. står: Kronolänsmans-bostäderna läs: Kronolänsmans-boslällena STOCKHOLM, tryckt hos isaac Marcus, 1857. Sta sUtskottets Utlåtande M 28. 1 JU 28. Ank. till Esp.-Utsk. d. 7 Febr. 1887, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om eftergift af kronans ratt till dana-arf efter enkan Ulrika Sofia Ekedal, fodd Nordenberg. (I. A.)
Protestantismen äler säger, alt menniskan i fråga om andliga ting icke kan erkänna hvarken Påfvars eller conciliers beslut, och icke heller Statskyrkans beslut, såvida de icke öfverensstämma med den Hel. Skrift, alt den Hel. Skrift skall vara enda rättesnöret för menniskans tro, och att således ingen mesklig makt har rätt att säga: så och så får du endast tro. Nej, den Evangeliska friheten fordrar, att man efler egna begrundanden må äga rätt, att tro hvad man vill. Jag har velat anmärka delta, ty del måste förefalla litet hvar besynnerligt, att personer, som synas ifra för den rena Evangeliska läran, just genom påyrkande af dessa stränga åtgärder, kullkasta sjelfva idéen af Evangeliska läran. Pä grund af hvad jag anfört, och då, såsom jag tror, detta Stånd, som ofta visat sig vara det första i sann uplysning och humanitet, icke vill visa sig mera afvogt mot sina medkrislna, än mot Turkar och Hedningar, hoppas jag, att det Höglofl. Ståndet icke antager Hr von HartmansdorlTs förslag, utan förenar sig ora den af Gr. Liljencrantz och Hr Tersmeden förordade ålcrremiss. Hr af Sillén, Abraham Wilh.: Jag skall fatta mig kortare, än jag från början ämnat. Först vill jag hafva anmärkt, hu rusom man ansett Hr Brings förslag så illiberal!. Det vore likväl kuriöst alt veta, hvari det illiberala ligger. I första §:n tillätes husandakt i dess största utsträckning.
Ständer äfven vid denna Riksdag täcktes åt detta ämne lemna uppmärksamhet, hvarvid jag vågar föreslå; 1) Att all uppläsning på Predikstolen af författningar och' kungörelser af hvad slag de vara må, hädanefter ina upphora och å Predikstolen endast tillkännagifvas, hvilka så beskaffade handlingar till församlingen ankommit. 528 Den 5 Mardi. 2) Att efter Gudstjenstens slut klockaren eller en fjerdingsman må på gången i Kyrkan upplåsa de ankomne lörfattningarne och kungörelserne, och o) Att dessa, hvaraf ett exemplar skall till hvarje Kyrka eller Capell afsåndas, sedermera böra på något lämpligt ställe inom Församlingen städse vara att tillgå för dem som önska att dem genomläsa, och skulle till de mindre detaillerne af detta stadgande bland annat höra, att en förteckning på de sålunda kungjorde påbuden skulle hos nämnde personer alltid finnas; och att det skulle vara hans skyldighet, att för bibehållande af ordning inhäfta dessa handlingar så fort de ankomma. Jag hyser visst icke den tanken, att det af mig nu föreslagne sått för allmänna påbuds kungörande år det båsta eller det enda råtta, men då mig vetterligen denna fråga ej. ännu under denna Riksdag blifvit väckt, har jag ansettmig böra framställa den till öfverläggning; och det år i sådant afseende jag anhåller om remiss af detta Memorial till vederbörligt Utskott. Herr Hammarschöld, Lorenzo'. Med anledning af den erfarenhet vi, genom händelsen med SkoiOrdningen, vunnit, huru föga ett enskildt Stånds pröfning, i dess enskilta Den 5 Martii. Utskott uttalad, betyder och förmår, vågar jag föreslå, att samtlige Stånderne måtte uppdraga sitt Oeconomieoch BesvårsUtskott granskningen af det nyss utkomna Projectet till den nya EvangeliiBoken. Denna Bok, som enligt sin natur, på den allmänna folkstämningen måste hafva ett så betydligt inflytande, bör vål af Folks-Representanterne gemensamt skärskådas, innan den till allmän sanction åt Regeringen öfverlemnas.