Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det nu härledde sig af falsk blygsel eller af fruktan att bli misstänkt ... känslor, som båda sammanhängde med mitt brott och som djefvulen ingaf ... alltnog jag gick i kyrkan. Guds allmakt kan styra äfven onda känslor så att deras följder leda syndaren till honom. Jag hörde pastorns predikan ... orden voro milda, men ändå såsom jern ... och jag tyckte hvart enda ord syfta på mig, eller passa in på mig. Jag fick liksom en helig kraft till ånger och bekännelse. På återvägen vek jag in i samma skogsdunge, hvilken, om de döda tingen kunna vittna, varit ett vittne till mitt brott. Här satt jag mig på en fuktig och kall torfva och der satt jag tills nu. Förfärlig är striden emellan det onda och goda i menniskans bröst. O hvad satan framställer för bilder och lockelser för en syndares själ, och huru nära han var att segra öfver mig ... och det hade säkert blifvit för evigt. Slutligen minndes jag, så klart som om jag hört den i samma ögonblick, dagens predikan. Framför min själ stod den eviga fördömelsen ... det skrämde mig. Om straffets grader äro olika, huru svårt straff skall icke den då lida, som af blott lumpen vinning vill mörda en värnlös, oskyldig varelse, hvilken gjort honom alldeles intet emot! Så gjorde Ischarioth med vår herre Christus, och jag ... jag var en Judas som förrådde min herre och mästare, ty, han säger ju: hvad j hafven gjort enom af mina minsta, det hafven j ock gjort mig Ja tanken på den eviga fördömelsen ... den eviga ... bragte min själ i bäfvan och jag var nära förtviflan. Men åter minndes jag, att det är Guds godhet, som lockar oss till bättring. Min själ fick straxt en skymt af tröst. Den förtviflan, hvilken jag var nära och som skulle fört mig att med egna händer göra slut på ett uselt lif, den vek bort ifrån mig, och Guds klarhets ljus segrade öfver afgrundens mörker. Jag fick styrka att fatta ett beslut ... detta beslut kullkastades icke mera och ... jag är här. – Och detta beslut skall du icke ångra.
Likaledes har E. K. M:t funnit något anslag icke erfordras för de vid Skånska Inlänteri-Regemenlena under en tid af 50 år, frän och med 1816, emot en afgift af sex tunnor spanmål för hvarje nummer, vakanla 385 rotar, af det skäl, att vid upphörandet af mötes-passevolans-afgiften, någon nedsättning i deras vakans-afgill icke blifvit dem medgifven; dock öfverlemnade E. K. M:t lill Rikets Ständers vidare pröfning, huruvida den för öfrige rotehållare föreslagna förmånen af beklädnads-bidragets upphörande eller ersättning derför äfven må ifrågavarande 385 vakanta rotar tillkomma. Antalet al rotar, som, i enlighet med E. K. M:ls Nådiga förslag, skulle komma i åtnjutande af ifrågavarande lindring, blefve alltså följande: vid Esta Lif-Grenadier-Regementet . 1,244 rotar. » Uplands Regemente 1,200 » » Skaraborgs dito 1,200 » » Södermanlands dito 1,200 » » Kronobergs dito 1,100 » » Jönköpings dito 1,100 » » Dal-Regementet 1,197 » » Elfsborgs Regemente 1,200 » » Westgölha-Dals dito 1,200 » » Bohus läns dito 904 » » Westmanlands dito 1,200 » » Norrbottens Fältjägare-korps . 483 » Transport 13,228 rotar. Bill. till B. St. Skrifvelse N:o 35. Transport 13,228 rotar. o Westerbottens Fältjägare-korps 460 » » Kalmar Regemente 1,100 » » Nerikes dito 766 » » Wermlands dito 908 » » Norra Skånska dito 799 » » Södra Skånska dito 797 » Tillhopa 18,058 rotar. Beträffande Helsinge Regemente, hvilket, vid det förhållande, att de roteringsskyldige, på grund al'
I öfrigt, om vi erkån na, att Police-maktens åliggande måste -gå Ut derpå, att förekomma brott, måste vi vål medgifva Landshöfdingarne tillåtelsen , att beifra fylleriet, som oitast år första orsaken till brotten. Jag förenar mig derföre med Herr Rib» 89 Den 2 Juli i e. m. Ling, i flen begäran, att Författningarne mot fylleri och oloflig kroghållning må oförändrade bibehållas, samt tillstyrker i följd häraf, att LagUtskottets Betänkande må afslås. Grefve Hård, Carl Gustaf, hade inlemnat ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N;o 5.) Herr Ehrenborg, Casper: Den fleråriga handläggning af mål, rörande förbrytelser mot den Police-författning, hvarom nu år fråga, som mig tillkommit, skulle å ena sidan måhända bidragit dertill, att jag i detta ämne samlat någon erfarenhet, men å andra sidan torde den ock ålågga mig att noga undvika, att icke grunda mitt yttrande på de ensidiga åsigter, som min hittills utöfvade befattning kunnat föranleda. Jag börjar dock med förklarande, det jag i likhet med Lag-Utskottets Ledamot, Prosten Doctor Leffler, håller före, att innan någon strafflag emot fylleri-brott utfärdades, lårnpeligast varit, att bestraffningen blifvit öfverlåmnad åt den disciplin, sorn inom Församlingen utöfvas af Pastor och KyrkoRåd, Husbönder eller Husfäder, hvarigenom man icke varit nödsakad, såsom nu sker, att med dryga böter utarma hela familjer för en endas förseelse.
Herr Uggla, Göran Gustaf.- Under åberopande af hvad Herr Gr fve af Ugglas anfört, anser jag för min del en påminnelse till Bevillnings Utskottet i afseende på h ndlaggningen af det mål, hvarom en väfd Ledamot nu väckt fråga, vara så mycket mer öfverflödig, sorn, enligt hvad jag såsom Ledamot i nämnde Utskott har mig bekant, Utskottet Ridd, och Ad, Fröt. VB. 1 Af i, 3* 4; IS Den J April. redan till slutelig pröfning förehaft samma mål, derutinnan Utskottets beslut ej allenast blifvit fattadt utan och justeradt, hvadan således säker anledning icke saknas till den slutsats, att Expeditionen i ämnet skall innom få dagar till Rikets Ständers Plena inkomma. Friherre Staél von Holstein: I anledning af de upplysningar tvänne värde Ledamöter lemnat, afstär jag för denna gången från vidare fullföljd af yrkande om påminnelse till Bevill* nings-Utskottet. Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den io sistledne Martii afgilne , samt den 17, 19 och 24 i samma månad på bordet lagde förnyade Betänkande, i anledning af Återremiss om förlängning i praescriptions-tiden för läns omsättning i Banco Discont - Verket, tillkännagaf Herr Grefven och Landt-Marskalken, atr, enligt nu mera från Presteoch Bonde-Stånden ankomne Protocolls-Utdrag, bemäl. te Stånd bifallit Utskottets Betänkande; i anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade afven för sin del uti enahanda beslut instämma; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärs^ och Oeconomi* Ut - Den 1 April. skottet inkomne, samt den 24 sistledne Marti» eftermiddagen på bordet lagde Betänkandeni I.’0
Bland de sålunda vidtagna förändringar i Vnförsel-tarifcn, i afseende å hvilka Utskottet i öfrigt får hänvisa till ett vid detta Betänkande Tullfrihet ti 11 stvrkt fÖT fogadt fullständigt taxeförslag, må först i ett sammanhang få omförmäla» de aråtskilliga nu tiklar, för hvilka Utskottet ansett fullkomlig afgiftsfrihet vid införsel böra medtulipiigtiga gifvas. Derom hafva i motioner yrkanden blifvit gjorda: för Gräs, färgadt, trensadt eller upprispadt, inom Borgare-Ståndet, af Herr C. G. Rydin (N:o 193), som ansett nämnda artikel, hvilken utgör ett råämne för tillverkningen af mattor af strå eller rötter, böra vara från införsel-afgift befriad, samt för Späck, inom Borgare-Ståndet af Herr Rydin (N:o 193), som hemställt att, om den å Tran och Späck, alla slag, nu med 1 öre per f/. utgående tull - Tvllfrihet afstyrkt för åtskilliga artiklar. (i Bevillnings-UlskotUls Betänkande N:0 8. sats icke kunde helt och hållet borttagas, åtminstone Späck, såsom utgörande ett råämne vid tranberedning, måtte förklaras tullfritt vid införsel; Och får Utskottet tillstyrka, att tullfrihet vid införsel må medgifvas såväl för ej speciliceradt Gräs. färgadt, trensadt eller upprispadt, samt Späck; som ock för följande nu i taxan med tull belagda artiklar, nemligen:
Ständers StatsXJtsk. Bétdnbanden. till granskning af StatsBancooch RiksgäldsWerkens Räkenskaper oell förvaltning detta år förordnade Revisorers Berättelser, har Högvördige Prästeståndet, i betraktande deraf att en fullständig kännedom af desse vigtiga Berättelser icke allenast vore oumbärlig för RiksStåndens ^Ledamöter, hvilka deröfver böra döma och besluta, utan ock skulle blifva uplysande och tillfredsställande för hela Svenska Allmänheten, funnit skäligt föreslå, att alla dessa Berättelser måtte på StatsWerkets bekostnad tryckas och visse Exemplar deraf till RiksStånden utdelas, samt i öfrigt hållas Allmänheten tillhanda; och anmodades StatsUtskottet, att skyndsammast öfver detta förslag sig utlåta samt upgifva tjenligaste sättet till tryckningens verkställande; Hvarjemte de öfrige RiksStånden inbödos, att om nämnde Berättelsers tryckning Sig med PrästeStåndet förena; i anledning hvaraf Hedervärda BondeStåndet under den 5 Decem. ber till alla delar bifallit hvad Högvördige PrästeStåndet sålunda föreslagit, ined önskan derjemte, att Riksens Ständers JustitiasOmbudsmans Berättelse för innevarande år jemväl måtte skyndsamligen till trycket befordras; Äfvensom Wällofl. BorgareStåndet den 6 samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 10 i denna Månad instämt i förstnämnde förslag; hvarefter det utaf Hedervärda BondeStåndet gjorde tillägg om tryckning af JustitiasOmbudsmannens Berättelse blifvit antaget af Högvördige PrästeStåndet den 10 samt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 13 i Jenn» Månad. 16 StatsUtsk. Betänkaruien.
Majit, som velat afvakta regleringsfrågans behandling så väl hos Landtförsvars kotnmittéen, som af arméens Krigsbefäl, föreslagit, att Rikets Ständer, för fortsatt tillämpning under åren 1864, 1868 och 1866 af nu gällande pensionsstater för arméen och Gotlands Landtbeväriog, dels måtte anvisa ett årligt kreditiv å 130,000 R:dr att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för arméens pensionskassa kan under dessa år uppstå i följd af den nya pensioneringens tillämpning, eller för tre år tillsammans 430,000 R;dr, dels ock att, til! betäckande af den brist, som ansetts uppkomma uti det kreditiv å 100,000 R:dr, som vid förra riksdagen anvisades för år 1863 till berörda ändamål, bevilja ett fyllnadskreditiv af 30,000 R:dr, samt slutligen att, för upprätthållande af arméens pensionskassas egen pensionering under hvartderu af åren 1864, 1863 och 1866, måtte å Riksgälds-kontoret tillhandahållas ett kreditiv till enahanda belopp, som för innevarande statsreglering dertill finnes anvisadt, eller 83,500 R:dr årligen, således för nyssnämnda 3 år tillhopa 256,300 R:dr, med skyldighet likväl för pensionskassan att till Riksgälds-kontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa 3 år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthållsafgifterna. Häraf visar sig att åtgärder från Regeringens sida visserligen blifvit vidtagna för att bereda lösning åt den väckta frågan angående ordnandet af pensionsväsendet för arméen, men att åtskilliga hinder dervid uppstått, hvilka det icke berott på Kongl. Majit ensamt att undanrödja; och till följd häraf har detta vigtiga ärendes handläggning hos Rikets Ständer sålunda ånyo måst, åtminstone för någon tid, undanskjutas.
Ack! ensam, och i nöd, blir Hjelten dubbelt stor! Hvad hör jag? Folkets röst sig nu med Din förenar, Hvad ser jag? Ättling! Dig på Moras helga stenar! O minne! – Konung! här du redligheten ser. Och om hos Dalkarln ej: finns dygd hos Svear mer? Med detta tappra folk, med dem, som dig omgifva, Gack, Prins! mig värdig, gack, Europas stöd att blifva! Du går – Jag skådar nu, hur Segern vingad står, Och samlar styrka re’n, att hinna dina spår. Hvar är Du? Från dess blick Du ljungeldslik dig döljer; I Moskovitens blod hon sina vingar sköljer. Det Svenska Lejonet, hur stolt! nu reser sig; Det ryter: Viborg bräcks, och Newa hyllar Dig. Ja, morgonrodnan re’n kring härens rymd sig sprider: Hvad framtid för min syn! – O, Gustaf Adolfs tider! När i samma poem, dessutom, äfven dessa verser lästes: Soldaten känner jag; med den din thron jag vann: Har blott Befälet mod, han aldrig svika kan – så inser enhvar, att han kunde än vidare behöfva Sjöofficerarnes försvar. Denna monolog, tillika med några likaledes i Finnland diktade stancer öfver Glömskan, trycktes dock först efter hans återkomst till Stockholm. Dit anländ i September 1789, sjuk, och genast efter sitt inträffande der hemsökt af utmätning, samlade han dock sina yttersta krafter, för att fortfarande tolka och lifva samma fosterländska anda. Han uppkallade ur grafven Stockholms anläggare, Birger Jarl, för att tala ”till Borgerskapet i Stockholm på Högtidsdagen den 3 Juni 1790”; i verser, lika vackra, som för detta borgerskap hedrande. Svagare är visserligen den ode, hvari han snart derefter besjöng ”Freden”; kanske ett at Lidners mattaste qväden. Så är ock den sång, som han egnade åt ”Gustaf Adolfs Ärestod”, då den aftäcktes, långt från att uppfylla, hvad ett sådant ämne berättigar att fordra. Strängt taget, kan intetdera af alla dessa stycken sägas tillhöra hans högsta styrkas tid.
} Trot. T!t dr. d. 4 Julii i83|, Trän Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet-1 S. D. Föredrogos a nyo följande Stats-TJtskotteis Utlåtanden': N:o i58, i anledning af motion, om inställelse al vidare utgifning al Pdksgäldr-Sedlar samt upphörande afDepositions-räkningarne vid RiksgäldsConlorets Sedel-Verk: Bifölls* IST:o 159, öfver motion, om ett låneunderstöd till staden Marstrand; Bifölls. ]N:o iG3, i fråga om låne-understöd lill staden Falkenberg; Bifölls. N:o 164, i anledning af väokt fråga, om ett räntefritt lån lör i Bohusländska Skärgården; Bifölls; och TST:o 1 g5, i fråga om ersättning lill slädernes Borgerskap, du ole till besigtningar m. m. för Kronans räkning blifvit kallade; Återremitterades. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens Betänkande Ivo 3, angående grunderne för förändrade föreskrifter om bran vinsbränningen och hvad dermed har gemenskap. S. D. Upplästes meddelad t Utdrag nf Ilögvördige Preste-Slåndcls Protocoll för den 1 dennes, hvaruti nämnde Bils-Stånd inbjudit Med-Stånden .att förena sig uti det af PrestoSlåndet fattade beslut, att, i stöd nf 44 §■ Biksdags-Ordningeii, anmoda sammansatta Bevillnings• samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, att, senast om en månad efter delfåendet af samtlige Riks-Ständens återremisser af nämnde Utskotts Betänkande N:o 3, angående grunderne för förändrade föreskrifter om bran vinsbränningen och hvad dermed har gemenskap, till Stånden inkomma med •det nya Utlåtandet i ämnet; men Borgare-Ståndet-fann icke skäl alt denna inbjudning antaga.
Om man upmärksamt genomläser 2:dra punkten, så finner man, att meningen icke är, att 1 sk. skall erläggas för hvarje frimärke, som äsätles ett bref, ulan meningen är, att denna afgift skall erläggas endast för de bref, som dermed icke äro försedde. Hvad angår obeqvämlighetpn för dem, som bo på landet, så innehåller 3:clje punkten ”att bref, som inläggas i de breflådor, hvilka efter General-Poststyrelsens försorg anbringas vid postanstalter, äfvensom å andra ställen, delposten färdas förbi, samt i diligenser och ångbåtar, böra vara försedde med frimärken, motsvarande portot efter brefvets vigt; skolande adressaten i annat fall erlägga portot, såvida han vill brefvet emottaga.” De, sorn på landet icke hafva tillgång på Den 16 Augus li e. m. •115 frimärken, äga således rättighet, att inlägga brefven i dertill inrättade lådor, och adressaten får vid brefvets emottagande erlägga portot. Någon olägenhet kan således icke upstå. Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Dock vill jag tillägga, att om brefven väga det ringaste öfver 1 lod, skola de betalas såsom vägande 2 lod. Någon olägenhet af förändringen i det afseende Flr Printzensköld anmärkt, förefinnes således icke. Dessutom betalar man redan för ett bref dubbelt postporto, såvida det öfvcrstiger 1 lod. Frih. Alströmer: Såsom förtydligande af mitt förra yttrande får jag förklara, att min mening var, att punkten skulle bifallas till och med ordet åsalte. Jag anser delta så mycket nödvändigare som, i händelse man bifaller punkten, med uteslutande af sista meningen, punkten icke kommer att innehålla föreskriften, all bref, som konlant. belalas, skola förses med frimärken. Antages mitt nu framstälda förslag, så följer af sig sjelft, alt alla bref, för hvilka portot kontant betalas, skola förses med frimärken, och alt dessa skola vara att tillgå å postkontoren.
Af dessa sifferförhållanden vill Styrelsen finna ådagalagdt, att såväl den Svenska taxan som isynnerhet den Norska måste för kortare distanser undergå högst betydande modifikationer, innan fraktpriserna kunna föranleda någon export af de ifrågavarande produkterna öfver Christiania från orter, som ligga längre från Christiania än Arvikatrakten, och möjligtvis, hvad särskildt beträffar trävaror, jemväl Fryksdalen; förklarande slutligen Styrelsen den skilnad i väglängd, som de begge alternativen företedde, vara allt för obetydlig för att på så långa distanser, som till Göteborg eller Christiania, hafva någon inverkan på de frakter, som nu äro eller framdeles kunna varda bestämda. Utskottet, som efter denna redogörelse för innehållet af de handlingar hvilka förelegat£till Utskottets granskning, nu går att uttala sin egen åsigt i ämnet, har icke kunnat underlåta att fästa särskild uppmärksamhet å den politiska vigt, som denna stambana eger. Egenskapen att i främsta rummet tillgodose de politiska och unionela intressena har nemligen från första början varit bestämmande för beslutet om denna jernvägs anläggande, och det påstående torde få lemnäs utan motsägelse, att, derest dessa intressen icke förefunnits, någon jernväg, i egenskap af stambana och på Statens bekostnad, icke kunnat kommaftill utförande inom en provins, som, i förhållande till detj_öfriga Sverige,^innehar en så föga central belägenhet. Om derföre den åsigten i afseende å jernvägsstambanors anläggande i allmänhet är rigtig, att| Statens intresse och fördelar böra i främsta rummet tillgodoses och först dernäst de provinsers, som med banan äro ställda i närmaste beröring, blifver denna åsigt dess mera gällande här, der ett politiskt mål, utan närmare hänsigt till provinciela intressen, grundat beslutet om denna stambanas utförande. I fortsättning af denna åsigt gäller det alltså att få 'utredt, hvilketdera af de begge alternativen, som är nyttigare för Staten. Män af facket hafva för Utskottet framlagt skäl, som synas berättiga till det antagande att i militäriskt hänseende den södra ^linien eger företräden, som icke^kunna af den norra tillgodogöras.
Förordn. om Socknestämmor och Kyrkoråd, af den 26 Febr. 1817, finnes j allmänhet stadgadt, huru som till föremål för Socknestämmas handläggning bland annat hörer Kyrkovärdars utnämnande samt granskning af Råkensk3perne för Kyrkans medel och deras användande, hvarjemte i 7:de §. föreskrifves att, derest vid votering rösterne lika utfalla, den mening bör blifva gällande, som af Ordföran/ den bifalles, så att Ordföranden eller Pastor i Församlingen icke eger mer ån en röst och i sistnämnde händelse votum decisivum; roen enär samma §:s sista ino - 86 LngUt sket tets Betdnkanden. anent tillika innehåller, att, i afseende å Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Hal. lands, samt Götheborgs och Bohus Län, den, under den 12 April 1815 för dessa Låns Kyrkoförvaltning utfärdade Kongl. Instruction bör tjena till efterrättelse, och denna Instruction i if:de puncten 1 och 2 Mom. föreskrifver, det Pastor i För. samlingen eger att uppgöra förslag till Kyrkovårdar samt vid val till dessa beställningar beräkna sin röst allena till en tredjedel emot Församlingen, hvartill kommer att i i8:de puncten stadgas, det årliga Redogörelsen för Kyrkans medel och tillhörigheter bör till LandsContoiret insändas, för att åtfölja Landsboken till Kongl. KaramarCollegium, utan att Församlingens rätt, att samma Räkenskap, genom utsedde Ombud, derförinnan granska, på något ställe finnes omnåmnd eller medgifven, synes, i Herr Cronii tanka, billigheten fordra, att denna olikhet i rättigheter, särskilde Rikets Provinser emellan, undanrödjes, samt att Församlingarne inom Malmohus, Christianstads, Blekinge, Hallands samt Götheborgs oc BohusLän förhjelpas till enahanda inflytande uppå ifrågavarande ärender, som genom 1817 års Kongl. Förordning redan blifvit
På grund af hvad sålunda begärts utbeder jag mig få denna fråga underdånigst anmäla till det afsseende och den åtgärd, hvaraf Eders Kongl. Majit i Nåder pröfvar den förtjent.» Sedan Kongl. Majit behagat i Nåder infordra Direktionens utlåtande häröfver, har Direktionen i underdånig skrifvelse den 13 Jannuari 1864 anfört, att då Kongl. Brefvet den 4 Juli 1770 utfärdadts med anledning af Ridderskapet och Adelns be - ll gäran om presterskapets förpligtande att årligen upprätta och till Direktionen insända sådana förteckningar, som deri omförmäldes, Direktionen funne sig sakna befogenhet att afgifva något yttrande i sjelfva hufvudsaken, innan Direktionen fått tillfälle att underställa densamma Ridd. o. Adelns eget bepröfvande, hvarföre Direktionen, som komme att anmäla ärendet hos Ridd. o. Adeln, i den berättelse rörande Riddarhusets angelägenheter, som vid början af nästblifvande Riksdag skulle afgifvas, med anledning af den nådiga remissen ansåge sig endast böra hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, att med frågans afgörande måtte få anstå, intill dess Direktionen erhållit tillfälle att Ridd. o. Adelns egen åsigt deri inför Kongl. Majit i underdånighet tillkännagifva. Då Direktionen härmedelst öfverlemnar denna fråga till Ridd. o. Adelns pröfning, föreställer sig Direktionen, att Ridd. o. Adeln önskar inhemta Direktionens tanke i ämnet, hvarföre Direktionen nu får sitt yttrande deri afgifva. De förteckningar på födde, vigde och dode bland Ridd. o. Adeln, som på grund af Kongl. Brefvet den 4 Juli 1770 årligen upprättas af Kvrkoherdarne i Rikets alla församlingar samt genom Konsistorierna insändas till Direktionen, utgöra otvifvelaktig! den hufvndsakligaste källan för Stamtaflornas fortgående komplettering. Men vid detta vidsords afgifvande måste
Den gode grefven finner sin ställning osäker, misstänker att Warnstedt motarbetar honom hos konungen – önskar att sticka ut Warnstedt med unge Hauch – och anhåller om Struensees medverkan! Det skymmer öfver staden – luckorna stängas framför fönstren på nedre botten, och det lyser bakom gluggarna. En skugga glider genom de folktomma gatorna och tänder tranlyktorna från hörn till hörn. En kavaljer med kappkragen uppslagen öfver hakan och filthatten neddragen öfver pannan kommer vandrande genom Nörregade, viker in i S:t Pederstræde och försvinner i ett litet hus på andra sidan kyrkan. Där, innanför dörren till höger i förstugan, sitter monsieur Gabel och hans madam å ömse sidor om klaffbordet. Midt emellan deras ansikten står en tennstake med ett brinnande talgljus, som delar sitt sken rättfärdigt mellan bådas svartmuskiga fysionomier. Han talar lifligt, men med någon tvekan i sin röst, som om han hade dåligt samvete eller fruktade att icke kunna öfvertyga: – Det är ju en Guds lycka bara! Att inlåta sig med en gentil kavaljer har mera respekt med sig än att få barn med en simpel karl – som kanske till på köpet nekar! Nej, lyckan har riktigt legat på lur både efter henne och oss! Jesses! Han har ju sagt mig i dag, att han vill hjälpa oss på fötterna – låta mig få pengar, så att jag kan öppna en ölstuga i April – — Och Herre Gud – jag tror att han är riktigt fäst vid flickan! Han har möblerat åt henne däruppe som om hon vore en drottning – så fint – det har kostat honom vackra slantar! Och alltsammans är Esthers, har han sagt – och han har lofvat sörja för henne på ett honnett sätt — Och du ska veta – det är icke godt att säga hvar den mannen slutar! Han lär stå så väl till boks både hos kung och drottning, att han får allt hvad han pekar på – Jesses! Där stampar han nu i förstugan! Och hör hur han flyger uppför trapporna! Jo – han är, min själ, ordentligt fast! Innan Struensee hunnit halfvägs i den mörka och branta trappan, känner han mjuka armar omkring sin hals, och en skälfvande liten varelse smyger sig smeksamt intill hans bröst.