Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke finna någon rimlig grund, hvarföre en sådan skatt skulle påläggas gårdfarihandlande, som fara utrikes mer än hvarje annan Svensk medborgare. Det måste vara af nytta för landet, om de utom Riket vinna afsättning för sina Svenska tillverkningar. Utsk. har funnit skäl att borttaga den afgift, som här stadgas, då de resa till Norrige, och af samma skäl vill jag föreslå, alt densamma helt och hållet borttages. Jag föreställer mig, att det icke ofta inträffar, att en gårdfarihandlande reser utomlands, om ej till Norrige; och gör han en sådan resa, så tror jag att det länder Riket till mera nytta än skada, och alt han således icke derföre bör vara föremål för någon särskild beskattning. Hr von Hartmansdorff: I afseende på redactionen får jag nu göra samma anmärkn., som sist. Här står nemi. Den 3 Octo ber e. in. (sid. u5): 'sorn idka gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara." Jag yrkar att den sista meningen må uteslutas. I afseende på innehållet, bestridde jag förra gången undantaget från skatt för deras resor till Norrige. Jag gör det ej numera; ty jag har inhemta! att gårdfarihandlande) nes vinst på resor till Norrige har blifvit betydligt minskad. I alla fall är förhållandet sådant, som redan blifvit anmärkt, att de utföra våra varor till Norrige, och att sådant bör uppmuntras i stället för alt betungas. — Hvad åter beträffar resor till andra länder, så anser jag ganska riktigt att desamma beläggas med afgifter, ty dessa resor ske ej för att utföra våra väfnader, utan för att upphandla främmande gods och införa det till Sverige. Då bör det äfven förhålla sig med dem på samma sätt som med andra, hvilka ej inskränka sin näringsrörelse blott till inhemsk handel, utan äfven utsträcka den till utrikes handel. Då böra de för den äfven erlägga särskilda afgifter. Frih. von Kraemer:
Deremot hafva bland de af Ståndet utsedde Suppleanter till Fullmäktige i samma verk flere ledigheter uppstått, dels derigenom att såväl tredje Suppleanten till Fullmäktige i Banken, Expeditionschefen Edvard Henrik Carleson, som ock andra Fullmäktiges Suppleanten i Riksgäldskontoret, Revisions-sekreteraren Axel Gustaf Adlercreutz blifvit af Kongl. Majit till Justitieråd utnämnde, hvadan deras Suppleantbefattningar, jemlikt grundlagens stadgande, upphört, dels ock till följd af Grefve Wirséns omförmälda inträde 8 Riddarhus-Utskottets Utlåtande Jtä 5. såsom fullmäktig i Riksgäldskontoret; och sedan vederbörande anmält, att ledigheternas återbesättande vore af behofvet påkalladt, har Direktionen ej mindre valt Ofverste-Löjtnanten numera Öfverste Carl Gustaf Lagercratz till Fullmäktigs Suppleant i Banken, än äfven utsett Expeditions-Chefen Malcolm Gustaf von Schantz och Riddarhus-kamerereren, Kammarherren Johan Ludvig Bogeman att vara Suppleanten till Fullmäktige i Riksgäldskontoret. Jemte förmälan, att de medlemmar af Ståndet, som vid förra riksdagen utsagos till Direktörer och Suppleanter vid Lånekontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, bibehållit sina platser, har Direktionen tillkännagifva, att Löjtnanten Friherre Carl Gustaf Wrangel under sistlidne Juni månad till Direktionen ingifvit en afsägelse att vara Direktörs Suppleant vid Lånekontoret i Malmö, men att Direktionen, enär afsägelsen icke inkommit i den ordning Bankoreglementet föreskrifver, funnit sig ej kunna med ärendet taga befattning: hvarom Direktionen låtit Friherre Wrangel underrätta; och har sedermera någon anmälan från vederbörande om hans frånträdande al befattningen ej skett.
Desse Committerade, af hwilka Twå, utom Justitiä-Ombudsmannen, skola wara Lagfarne, äge sådan befattning at, i händelse någon Författare eller Boktryckare innan tryckningen, sjelf öfwerlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruwida åtal derå, efter Tryckfrihets-Lagen, kan äga rum, skola Justitiä-Ombudsmannen och minst Trenne Committerade, hwaraf en Lagfaren, et sådant yttrande skriftligen afgifwa. Förklara de deruti, at skriften må tryckas, ware då både Författare och Boktryckare från alt answar frie, och ligge det å Committerade. Desse Committerade skola wäljas af Riksens Ständer genom Sex af hwarje Stånd utsedde Electorer, som röste samfält och icke Ståndswis. Afgår emellan Riksdagarne någon af de Committerade, wälje de öfrige en behörig Man, at det lediga rummet intaga. 1828-30: Till Tryckfrihetens wård skola Riksens Ständer wid hwarje Riksdag förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män jemte Justitiä-Ombudsmannen, som bland dem före ordet. Desse Committerade, af hwilka Twå, utom Justitiä-Ombudsmannen, skola wara Lagfarne, ege sådan befattning att, i händelse någon Författare eller Boktryckare innan tryckningen, sjelf öfwerlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruwida åtal derå, efter Tryckfrihets-Lagen, kan ega rum, skola Justitiä-Ombudsmannen och minst Trenne Committerade, hwaraf en Lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifwa. Förklara de deruti att skriften må tryckas, ware då både Författare och Boktryckare från allt answar frie, och ligge det å Committerade.
Öfmerträbelfe af benna f örfattning pröfmad och afbömed t ben Slätt eller bet fémbetbmerf, ber förfnillntngen eller förfeelfen gjorb eller upptäckt är; men eger Jöerfet eller Crmbetdmannen ingen bomdrätt, formifed målet till .Jpärabd* eller 49 ettet* 9låbftufwu 58åre ©efadning^afrttanbc od) (Sonjtjiotierne äro äfwett behörige att bonta öfwer be förbrtttetfer, font emot bettna författning l)od bent förebomma. 2:0 fetar bett, font fjelf 2)ontare är, i tyroab jottom uti fåbatt egenffap åltg 3:o 28td mågott tilltala ©f>art£e Jtetfotter ega rätt att titt fémbetéwerf, domare etter fémbetémän ittfättba förfegtabe ^attbltttgar, font meb ftänrptabt papper böra wara förfebba, åligger bet infänbaren att, på fätt il § 3 mont. fiaögar, fåbattt fullgöra wtb anfwar af böter, motfmaranbe tjugufem procent af bet felanbe etter uttbanhådna chart?e S:o ttnberlåter utgifmare af tibningar eller af fåbana periobiffa ffrifter ocp brocpprer, forn på ofioannänmöe fätt få åtnjuta portofripet, eller boftrpcEare, pmab om ftämplingen ftabgabt är, erfätte
De kommer lierned om Sommeren, arbejder om Dagen, danser om " Natten og vender hjem i det sene Efterarrr med flere Penge, end deres fattige Hjemstavn kunde bringe dem i hele Aar, og mere pyntede end Komtesser. Forvalteron beklager en hel Del mere de svsre Heste, der lige saa rastlsst maa traekke de tunge Hestehaltke og Raderenser geiinem Marken foran Pigerne, men Forvalterne er nu ogsaa gjaerne lige store Dyrevenner og Menneskehadere - en underlig Fglge for Resten af paa andres Vegne at have med Folk og Heste at ggre. " Skildringen atföljes af en stor ' helsidesplansch, som framstaller de srniilandska flickorna p&amp; hvitbetsilkern. PredrikaBremer-Ir&amp;&amp;.mdets vårsamkvdm egde rum den 19 Mars i Hôtel Continentals. stora v h i n g och var, att dönia af de J) QPY talrika besukande (180) personer) och den lifligs stiimning som Rerskade under aftonen, synnerligen lyckade. Sedan thé serverats, hölls af doktor G. Göthe ett intressant föredrag om " Gretvinnan d ' EgmontB, bvilket fbredrag illustrerades af talrika portrltt frAn förrra srhundradet. Derefter vidtog en omvexlande inusikafdelning: sang af fröken Sparrman (Susannas aria air " Figaros brbllop ", vals af Arditi) samt ett violinnummer (romans af Svensen) af malaren hr J. Tiren, med ackompagnemmg af fru D. Kindstrand. Efter supén, som intogs i stora salen, finigo glsterna &amp; nya nöjet att höra s h g af fröknarna Sparrrnan och Sjöcpist, samt ett deklamationsnnmmer sf fru Anna Norstedt. Det animerade srsmkvlmet slutade omkring 11. Hvarjehanda i kvinnofrågan. Sverige.
' L ' - jiiusteflickornn och de nnga flickorna p i gorlset hade retlan fiiregitiende nfton sa~nlats utanfiir Sonjns dijrr och sjungit medan henries hdr keininades for natten, ocl hela morgonen iinda till dess vi satte oss i vagnwna ljodo deras siinger, hvilkas ord txoligen iiro mer harmo-. niska all melodien. I ' igseln var 88 enkel som tiinkbnrt iir. DG Lrudparet iinskat att den skulle vnra sS kort scm mGjligt, hade man icke e r ~ s skickat efter s&amp;ngare fr&amp;n Revel och hela akten fiirr$.$tacles tii~nligen knapphiindigt a£ presten och diakonen. A h e n iisk&amp;dme w r o ej synnerligen talrika och bestodo till stiirstu deleu af liinder. Hela ceremonien rarade ej mer 8n 20 minnter, hvnrefter ~ n a n Bter satte sig i vagnarna, de nygiftn med Lisa och Anjuta, de iifriga sii so111 de kommit. Vid hemkomsten bjods champagne; sedan delade man sig s~nlipratande i gupper, till dess middagen serverades kl. ' 12 3. K I. Hiigtiden till t r t dinerndes clet i ijfre d e n. Tvi. llilnga bold 170ro dukade och rikt prydda med blommor och silfveruppsatser rued frokter, sylter och konfektyrer. Siiillskapet bestod af ungefk40 personer. Anjots, ~ o i n $Itid ser bi.8 ut i toilett, var denna dag phfallande vacker i sin skira lilas-fgrgade kladning och. hvits nnrcissor i h b t. Niir midclngen vnr serverad bjod W: W. Sonja armen, Lisa Kovalevsky. Det h g n pwet hade sin plats vid bordets midt mellan for-. Under mKltiden fiirekornino en mangd slrfiltal.
Med förslag angående grunderne för Liqvid då ett emot återbetalningsskyldighet i silfver erhållit BancoLån kommer före utsatt termin att till sitt återstående belopp på en gång gäldas. Med förslag till reglementariske föreskrifter i sammanhang med Rikets Ständers beslut om Låns meddelande från Banken emot Punt af Tackjern. Föredrogos å nyo och gillades nedanMmhde Statsoch BancoUtskottenS den 3 sisth December afgifne och den a5 derpå - ✓ 8o Den i Februarii f. m. följde Januarii e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 34. I anledning af väckt motion öm understöd sf allmänna medel till fullbordande af Ystads Hamnbyggnad. Angående understöd af allmänna medel till Hamnanläggning vid Staden Cimbritshamn. N:o 36. öm understöd af allmänna medel till iståndsättande af Landscrona hamn. Angående understöd af allmänna medel till befordrande af en Hamnbyggnad vid Lastageplatsen Hästholmen i Tollstads Socken, Lysings Härad af Östergöthlands Län. / Företogs till pröfning Statsoch BancoUtskottens den 3 sisth December under N:o 3y afgifne, och den a5 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående understöd af allmänna medel till så väl Hamnbyggnad vid staden Halmstad, som upprensning ef Nissa A. Herr Munck af Rosenschöld, Eher~ hardj anhöll om upplysning huru de öfrige 3:ne RiksStånden afgjort ifrågavarande Betänkande. jjn_ Den i Februarii f. m. 81 Undertecknad. Riddarhus-Secr eter are tillkännagaf, att, enligt erhål Ine officielle underrättelser, Presteoch BondeStånden hade bifallet Betänkandet, hvaremot BorgareStåndet återremitterat detsamma. Herr Munck af Rosenschöld. Jag är visserligen ej förundrad öfver, att Utskotten afstyrkt anslag, som skulle göra en Å mera segelbar, då fråga ej var Om någon canal. Som jag uti Utlåtandet ej kunnat (inna något giltigt skäl för Utskottets afstyrkande, yrkar jag afslag derå.
Cederschiöld. Till Kongl. Maj:t underdånigst angående den 14:de puncten af Rikets Ständers Revisorers Berättelse rörande Stats-Yerket, m. m. , — 118 Commeicr-Collegii und. utlåt, angående f. d. Qnarantains-Commissionens förvaltning. Stormägtigste, Allernåcligste Konung! Vid granskning af f. d. Qnarantains-Commissionens i Stockholm Hufvudbok för år 1836 och liden intill Commissionens upplösning, äfvensom af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegii för år 1837 upprättade räkenskaper i och för de under Collegii förvaltning ställde quarawtains-medel, hafva Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer fästat uppmärksamhet dervid, att 1837 års redogörelse icke upplager i debet den balance i fordringar, som 1836 års räkningar utföra med 7,546 R:dr 44 sk. 8 r:st. Till följd af Eders Kongl. Maj:ts, genom Nådig Remiss, Gollegium gifne befallning, att häröfver inkomma med underdånigt utlåtande, får Collegium i underdånighet anmäla, att sedan Eders Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref af den 3 Februari 1837, behagat förordna, att QuarantainsCommissionen i Stockholm skulle från och med den 1 derpåföljande Mars upphöra och inseendet öfver
Med h u fvudsa k lig t gillande af Rikets sist församlade Ständers i afgiften. underdånighet framställda förslag, till beredande af ökade kontroller å den för spelkort stadgade stämpelafgift, bar Kongl. Maj: t, genom Förordning af den 23 Februari i842, till allmänt iakttagande från den i:sta derpåföljde Oktober, i nåder meddelat de för verkställigheten af dessa förändrade kontroller erforderliga föreskrifter; hvarjemte Kongl. Majit, till utgörande från och med sistnämnde dag, påbjudit den af — 15 Rikets Ständer från 6 till 8 sk. förhöjda stämpelafgift för hvarje till försäljning eller förbrukning inom Riket ämnad kortlek.—Till följd af de, genast efter denna Förordnings utfärdande , vidtagna åtgärder för anskaffandet från Bankens Pappersbruk och Stereotjperings-Inrättning af de derigenom föreskrifna kortkonvolut och hallstämpelpapper, har det nya stämplingssätlet så väl i Riksgälds-Kontoret som i orterna kunnat inom behörig tid börjes, samt färdiga kortkonvolut och stämpelpapper, i den mån de erfordrats, vederbörande tillhandahållas. Enligt hvad erfarenheten hittills visat, har också det med de föreskrifna nya kontrollerna åsyftade ändamål, att förekomma underslef vid förrberörde afgifts utgörande, på ett tillfredsställande sätt vunnits. Såsom bevis härpå, hafva Herrar Fullmäktige i sin Berättelse till Revoisorerne upplyst, att den till Riksgälds-Konloret influtna kortstämpelafgift, hvilken, under åren 183g , 1840 och 184 r , i medeltal utgjort endast 5,3e8i R:dr 40 sk, 1 rist., från den usla September 1842 till samma dag innevarande år, uppgått till icke mindre än 23,718 Rldr 46 sk. 3 rist., af hvilken sumrtia likväl en betydlig andel influtit såsom afgift för omslämpling af förut stämplade kort.
musik, flicka som 31 Klarabergsgatan 31, 1 tr. u. sällskap och hjälp, emotses svar samt Hvardagar 12 — 2, Helgdagar 10 — 11. lönevilkor till » Bertha », Kalmar, p. r. [2044] Invärtes och Ögonsjukdomar. Bästa sättet att tvätta » J; cgerplagg » skall vara att i 4 timmar lägga dem i l !8 gr. varmt vatten med en matsked ammoniak för hvarje kanna vatten. Vid upptagandet gnuggar man plaggen pä halslinningar o. s. v. samt sköljer dem sedan i 4 välten, alla af 38 gr. värme. Tina.~^ N:r 50 I. Custavia erhåller en vacker hörndekoration sålunda. Låt en snickare göra 4 ö hörnhyllor, den ena litet större än den andra, hvilka fästas pä väggen med lika mellanrum den största nederst ej allt för högt från golfvet. Hyllorna beklädas med flit, som linnes i alla färger, är tre alnar bred och kostar 2.50 å 3 kr. alnen. För kanterna broderas på samma hit en rak remsa eller tre laggar till hvarje hylla som pikeras i kanten. Broderiet utföras med silke och hamburgergarn och sys med korssöm och stickstygn samt nubhas pa. hyllorna med gula eller hvita möbelnubb. Är rummet stort, kan man ha siidana hyllor i två hörn, om det finnes tillräckligt att fylla dem med, och med en solfjäder e ' ler makartbukett öfverst taga de sig mycket bra ut. Jag har köpt filtar i Holländska utstyrselmagasmet och fått mönster till broderiet i Emil Hagmans Tapisseriaffär, allt i Göteborg. Vill Ni ha endast en hylla, gör den da bra stor och sätt den ej f ° högt som allmänna bruket är, utan så att man ser, hvad som linnes pä den. Den gör sålunda mera effekt. Bissan. Doroihéa N. Då ryska konsulatet härstädes redan trädt i spetsen för insamlingen till Kollas fränder, anse vi ej lämpligt anordna nå- gon extra dylik, utan ha ditsammastädes öfversandt de ingångna kr. TI. — si — - m. fl.
Skulle det emellertid visa sig, att R. o. Ad. biträder den åsigt, som den siste värde talaren yttrat, att man för konseqvensens skull bör bibehålla en lagbestämmelse, hvars felaktighet äfven en annan talare vitsordat, så får jag dermed nöja mig och endast låta mitt förslag framstå som en reservation. Emellertid yrkar jag på den propos., jag begärt. Gr. Mörner, Garl Göran Detlof: Jag tillåter mig i R. o. Ad:s minne återkalla, att denna § icke är tillkommen genom Ståndets beslut vid sednaste riksdagen. R. o. Ad. beslöt nemligen då, att sista mom:t i samma § skulle utgå, och till följd af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut hade frågan om §:ns lydelse bort blifva föremål för votering i förstärkt Ekon.-Utsk.; men då Borgare-St. sedermera öfvergick till Preste-St:s mening, förföll frågan om sådan votering äfvensom all påföljd al R. o. Ad:s beslut. Ett afslag å Utsk:ts hemställan skulle således utgöra ett konseqvent vidblifvande af hvad R. o. Ad. vid förra riksdagen beslöt. Gr. af Ugglas: Jag täger för gifvet, att det är såsom Gr. Mörner upplyst; men det förändrar icke frågans ställning. Beslutet har en gång blifvit R. St:rs, och nu är det ifrågaställdt, huruvida R. St:r skola vid denna riksdag ingå til! K. M. och begära cn föreskrift, som alldeles står i strid med hvad Ständerna vid förra riksdagen beslöto. Jag hoppas för min del, att R. o. Ad. icke skall bidraga till någonting sådant, lika så litet som jag skulle vid andra tillfällen, der jag tillhörde minoriteten, önska upprifvandet af hvad majoriteten beslutat. Sådant anser jag motbjudande. Frih. Sprengtporten har alltför mycket hållit sig till de svårigheter, olägenheter, ja till och med orättvisor, som af stadgandet skulle kunna uppkomma.
Alla vänner af en saftig, men p å samma gång fin och innerligt hjärtevinnande humor böra alltså taga tillfället i akt. Det gamla äktdanska lustspel, » Gröns födelsedag », som valts som inlednings pjäs för h r Neumanns uppträdande — ty vi vilja väl hoppas, att det blott ä r en inledning? — verkar visserligen ganska förlegadt och främmande i uppsvenska ögon, m e n den ärade gästens godmodiga, i hvarje detalj mästerliga spel skulle komma oss a t t tacksamt öfverse med ä n värre longörer än dem som h ä r möta oss. Äfven hans medspelande h a heder af representationen, och särskildt m å h r Lavens lättsinniga, men varmhjärtade naturbarn till fotograf erkännas som en duktig skapelse m e d nå- got af den sanna enkelhetens äkthet uti sig. På Arenateatern rustar man sig till en repris, så gammal och god, a t t den n u nästan blir en nyhet, den m a n motser m e d en viss spänning. ' ' Andersson, Pettersson och Lundström » — och inga mindre — skola åter öfver stockholmsscenen. Premiére i början af nästa vecka med nya visor för dag, som är, och många gamla kära erinringar från dem, s o m varit. * Iduns byrå och expedition hållas under månaderna juni — augusti öppna hvarje söckendag kl. 10 — 5. Oförrättadt ärende. Skiss för I d u n af Wilma Lindhé. (Forts. o. slut.) Magda hade ej velat tillstå det för sig själf; men nu rodnade hon öfver att nödgas erkänna att det var kärleken hon farit bort att söka och att hon trott sig älska, blott därför att hon så gärna velat finna hvad hon sökt. Hon kände sig liksom befriad från tunga fjättr a r; men på samma gång var det så smärtsamt bittert, ty säkerligen var det sista gången i hennes lif en m a n bjöd h e n n e sitt hjärta. H o n öppnade skrifportföljen och valde tveksamt bland papperen, som för att vinna tid, men när hon skref, var det med samma säkra, raska h a n d som alltid. När hon slutat, stodo ögonen fulla af tårar, ty det var dock ett lifshopp hon begrafde.
Om man nu, för att finna rätta betydelsen af detta stadgande uti 16 § Reg:sF:n, återgår til! förhandlingarna vid 1809 års Riksdag, så inhemtas dels af öfverläggningarna inom Konst.Utsk., att meningen med lagstadgandet vore, att, i motsats till hvad förut varit stadgadt, medgifva religions-friliet, att frågan härom inom Utsk. lifligt afhandlats af PresteSt:s ledamöter, som utgjordes af Biskoparne af Nordin och Rosenstein samt dåv:de Theologie Doktorn, sedermera Biskopen i Westerås, Wikman Casparsson; att religions-tvången på det ifrigaste inom Utsk. förfäktades af Biskop Nordin, hvaremot religions-fribeten och ordalydelsen af 16 § Reg:sF:n på det varmaste förfäktades af Biskop Rosenstein och Doktor Wikman, dels att, sedan, efter Reg:sF:ns antagande d. 6 Juni, RiksSbn till Konst.Utsk. inkommit med anmärkn:r mot särskildta §§ i densamma, så har Konst.Utsk. uti dess d. 29 Nov. samma år till Ständerna öfver de gjorda anmärkmna afgifna Mern., sig utlåtit, hvilket Konst.Utsk:s Utlåt., i hvad det rörer den sak, hvarom fråga nu är, eller huruvida Grundlagen medgifver hvarje Svensk medborgare rättighet till fri religions-utöfning, lyder som följer: »Hos Högv. PresteSt. hafva följande anmärkmr förekommit: »Uti § 2 har man yrkat del stadgande, all äfven Konungahuset borde vara af den rena Evangeliska läran,» Detta stadgande är, så vidt det beträffar de Kongl. Prinsarne, i SuccessionsOrdmn intaget, och man lärer ej kunna föreställa sig, det en Regent skulle underlåta att Upföda sina söner i den lära, som är ett hufvudsakligt vilkor för thronföljden. Det vore kanhända på en gång opolitiskt och onyttigt, att än vidare utsträcka denna föreskrift.
Af Grefve Wll t* Bil Ilie iste r J Hans, angående ändring i gällande Läroverks-stadga i fråga om lärjunges befrielse från läsning af de klassiska språken. Uti Kongl. Maj:ts nådiga Stadga för rikets elementar-läroverk af den 14 Augusti 1836 medgafs att lärjunge, som begagnade sig af undervisning i latin, måtte, på målsmans anhållan, vara frikallad från läsningen af grekiska språket. Denna 24 Motioner hos ftidderskapet och Adeln 1862. N:o 19. frihet är nu, genom Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Stadga af den 29 Januari 1859, upphäfd, till följd hvarutaf den lärjunge, som önskar blifva i latinska språket undervisad, ovilkorligen iir nödsakad att derjemte läsa grekiska. Under en tid, då de klassiska språkens absoluta företräde såsom bildningsmedel alltmera upphör att vara en trosartikel, synes mig detta vara att taga ett steg tillbaka på den bana, sorn tidsandan utstakat för den allmänna undervisningens utveckling. Den omständigheten att latinska språket ännu qvarstår såsom en fordran uti embets-examina, gör att mångå ynglingar, uti hvilkas uppfostran de klassiska språken icke äro afsedda att ingå såsom ett egentligt bildningsmedel, måste underkasta sig att läsa ofvannämnde språk, men det synes mig obilligt att för denna omständighets skull, belasta dem med skyldigheten att lära ytterligare ett ämne, hvarutaf de i framtiden icke hafva något gagn; också har mig veterligen detta stadgande, under den korta tid det varit gällande, gjort många målsmän bekymmer och till och med i flere fall varit ett hinder för gossars insättande uti allmänna läroverk. Det har blifvit anmärkt mot dispenser i allmänhet, att de medföra oreda och svårigheter uti undervisningens ordnande, men mig synes som de vilkor 12:te § af 1856 års Författning fäster vid nu ifrågavarande dispens, borde vara tillräckliga att undanrödja dessa olägenheter, och att dessa åtminstone ingalunda äro nog stora och allvarsamma för att berättiga det tvång, som den sednare Författningen ålägger.