Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häraf ingick, enligt nämndens uppdrag, dess ordförande till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet med en framställning om beredande af understöd till anskaffande af berörda qvantitet spanmål, i värde motsvarande ungefär 40,000 Riksdaler; uti hvilken framställning yttrades, bland annat, att socknens befolkning icke kunde sjelf anskaffa erforderlig säd, enär den saknade både penningar och lönande binäringar samt redan vore skuldsatt; varande äfven af församlingens kyrkoherde intygadt, att församlingen befunne sig i utblottadt tillstånd och behöfde understöd af allmänna medel. Sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande häruppå låtit utgå uppmaning till kommunalnämnderne i såväl Pajala som andra af missvext hemsökta socknar att söka bereda de behöfvande arbetsförtjenst i enlighet med föreskriften i 6 § 5 mom. af Kongl. Förordningen om fattigvården i riket af den 13 Juli 1853, hafva Pajala socknemän vid allmän kommunalstämma den 26 sistlidne November förklarat: att visserligen en del af socknens invånare hade tillfälle att få arbete vid de på socknens bekostnad pågående skoloch tingshussamt kyrkobyggnader, men att dessa arbeten dock voro otillräckliga och endast kommo de närmast kyrkan boende till del; hvar - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 72. 13 emot en väganläggning mellan Pajala by och Junosuando samt Pajala och Kengis bruk, hvarom undersökning på kommunens bekostnad redan egt rum, skulle blifva af allmänt gagn samt framför andra arbetsföretag lemna tillfälle till arbetsförtjenst åt de fleste deraf i behof varande, enär denna vägsträckning genomginge just de byar, som mest lidit till följd af felslagna skördar under icke allenast det sista, utan jemväl de föregående åren; att socknen, hvars tillgångar blifvit medtagna af fyra på hvarandra följande missvextår, sjelf saknade medel till utförande af ifrågavarande arbetsföretag, hvilket ansågs vara enda medlet att afhjelpa den för handen varande nöden, och att det af kommunalnämnden uppgifna beloppet af 40,000
Gr. Spens har sagt, att man icke borde inskränka Utsk:s rätt att recitera de särskilda motioner, som inkommit; men Utsk. blottställer sig genom ett sådant förfarande för nödvändigheten att recitera alla de förslag, som af enskilda riksdagsmän kunna afgifvas till Ulsk., såvida icke Utsk. skall synas partiskt derigenom att det åt några vissa ledamöter utdelar sina gracer och låter dem få sina motioner framställda till Stånden samt på sätt och vis underställda deras pröfning. Det skulle blifva ganska genant för ett Const.Utsk. vid en kommande riksdag att urskilja hvilka motioner som borde sålunda framställas till Stånden och hvilka som borde undertryckas. Jag anser derföre att det varit ett formfel af Utsk. att upptaga Johannes Anderssons motion i betänkandet. Hvad sjelfva saken vidkommer, så instämmer jag i allo med Hr Rosenblad och tror icke, i likhet med Gr. Spens, att den af Hr Rosenblad åsyftade förändring kan anses såsom ett nytt inom RiksStånd väckt förslag. Icke heller kan jag inse någon den ringaste fara uppstå genom ett sådant tillägg, som Hr Rosenblad föreslagit; del innefattar blott ett förtydligande af ett ord i §:n, sorn är något obestämdt; och det lär icke kunna nekas, ali ordet allmoge är mindre tydligt 1111, än det var då grundlagen skrefs. Jag tillstyrker att R. o. Ad. ville antaga Hr Rosenblads förslag såsom sin gemensamma tanke. Hr Rosenblad: I frågan om hvad som egentligen mindre hör till saken, eller om Utsk:s rätt alt recitera, så får jag tillkännagifva, att jag anser, 0111 icke på sätt oell vis obehörigt, likväl mycket oskyldigt, att Utsk. har omtalat den anledning med ulla dess biomständigheter, som bragt Ben 24 April e. m. TJtsk. på den tanken alt föreslå den nu ifrågavar. förändringen, och jag tror att Ulsk. gjort det fullkomligen oöfverlagdt. I afseende på livad Gr.
Men jag skall söka med siffror bevisa, att detta ärende hade förtjenat att behandlas med större omsorg och efter noggrannare studier, än Ekon.-Utsk:t behagat deråt lemna, och sådant hade varit af så mycket större vigt, som här verkligen är periculum in mora, hvilket lätt torde kunna af enhvar inses, då man betänker hvilka ofantliga skogsvidder, som på de sista åren blifvit afverkade. — Utslct säger, att det skulle blifva ett alltför vidlyftigt arbete, då man besinnar att endast den kronan tillhöriga jord inom Norrbottens lappmark, hvilken behöfde uppmätas, är beräknad till vid pass 750 qvadrat-mil. Hvad göra nu 750 qvadrat-mil? Jo mera än 18 millioner tunnland. I femårs-berättelserna står visserligen icke mera än 14 millioner, men det är i alla fall långt mera än de 500,000, som uppgifvas i skogs-styrelsens berättelse. Enligt Forsells statistik Den 7 Mars. 53 upptager Gefleborgs län 4,004,243 tunnland skog, hvarifrån afgår 468,300 tunnland för sjöar och kärr; Hernösands län 4,984,555 tunni., hvarifrån afgår 314,050 tunnland sjöar och kärr; Östersunds 10,054,158 tunnland med afdrag af 960,000 tunnland sjöar och kärr; Umeå län Af dessa siffror synes hvilka ofantliga skogssträckor vi ega. I)å emellertid Utsk:t säger, att den ifrågasatta åtgärden skulle taga så lång tid, tror jag detta icke vara så farligt, då det nemi. icke kari vara meningen att göra en uppmätning i detalj, utan’ blott att få ett öfverslag; och sådant kan erhållas på många olika sätt, antingen, som vid topografiska mätningar ofta sker, genom stigande, eller derigenom att en nedsatt komité från landtstats-tjenstemännen (och presterskapet infordrade uppgifter om längden och bredden af häraderna och socknarna. Häremot kan visserligen invändas: hvarföre kan då icke skogs-styrelsen göra detta? Men derpå är svaret lätt funnet.
I kupolernas emalj och gallerverkens förgyllningar blänkte de sneda strålarne som rubiner och granater. Medan hela staden mörknade, glödde ännu minareten – muslimanska arkitekturens glädjerop. Midt i den lysande taflan syntes ett dervischkloster med svarta kupoler som svept i bårtäcken. Rundt staden slöto sig de af floden Baradas otaliga biflöden genomskurna trädgårdarne till en frisk krans af grönt. På ena sidan höjde sig det rödgula, dystert kala Antilibanon. På andra sidan drunknade de yttersta källornas trädgrupper i den tomma öknen, som utbredde sig ända till Palmyra och Bagdad. Då den odödlige koloristen uppe i Antilibanons bergpass hade förslösat alla sina färger, då han tömt sin sista kapsel cinober och förbrukat allt sitt guld, ref han i osläcklig färgtörst sönder himmelen bakom sig. Och just i den stund då han drog sig tillbaka inom den rifna förlåten, träffades den redan mörknade staden af några få obeskrifliga strålar, hvilka, snarare silfverbleka än glödande, liknade de strimmor som falla genom ett mörkt rum från ett ljust nyckelhål. Det var en glimt från muslimanernes paradis, der vid Alláhs knän profeten väntade sitt folk, ropande en helsning till den stad, som han i sitt lifs dagar kallade Österlandets skönaste. Han besvor dem att i sin undergång ännu en gång resa sig, att predika det heliga kriget, att gå man ur huse med kvinnor och barn och anlägga en brand, hvars gnistor slogo så vida, att de antände den med palats öfverbyggda afskrädeshög, som frankerne kalla Konstantinopel. – Kom! – hviskade Emin hastigt och lade lätt sin hand på Nellys, som hon stödde på balustraden. Hon såg upp förvånad och frågande. I det samma hörde hon dock släpande, tunga gubbsteg i trappan. Det var böneroparen som kom. Hon följde mekaniskt Emin, som förde henne rundt minaretet långs balkongen. Då den gråskäggige böneroparen steg fram på ena sidan gingo de ned i trappan från andra sidan bakom hans rygg.
Bese, cch Oecon.-Uish. Betänkande N:o drade förhållanden, som med Kronoparker och Allmänningar jemte dispositions-rätten öfver ekeskogen tid efter annan inträffat, påkalla en reorganisation af skogsoch jägeri-staterne. Län finnas icke Kronoparker eller Allmänningar, och skogs-beljeningens åtgärder äro der, sedan ekeskogen å Krono-skalte-jord nu mera blifvit från Kronan inlöst, hufvudsakligen inskränkte tili uppsiglen öfver boställsoch kronohemtnansskogar, jemte det nämnde tjenstemän, i egenskap af jägeri-betjening, ega tillse jagtlagarnes efterlefnad. Det vill synas, som skulle i sådane orter förrbemälde tjenstemän antingen kunna nfskaffas och deras få qvarvarande åliggandan öfverflyttas på Kronohetjeningen, eller åtminstone en högst betydlig minskning i deras antal ega rum; så mycket angelägnare, som tillfällen till åtal och deraf följande inkomster af bötes-andelar nästan försvunnit, hvarigenom denne å k 1 aga re-pers o nal, sällan så lönad, som för dess bergning varit nödigt, än mera blottslälles för armod, hvilket utan tvifvel hitintills ofta föranledt de missbruk, som från flera landsorter öfverklagas, och som beröfvat desse tjenstemän alltför mycket af det förtroende och anseende, hvarförutan ett kraftigt handhafvande af förbudslagar icke lärer kunna förväntas.
Bolaget yttrade sig sålunda; ”CanalBqlaget åberopar således vördsamt hvad på nyssnämnde sätt, redan blifvit föreslaget, rörande sättet att fullgöra, Bolagets förbindelser, emot fortsatt åtnjutande af, de, vid dessa förbindelser* ingående, af Riksens, Ständer ui fästade motsvarande förxpåner, och underlättade åfelt tempoiairt Rånebiträcle, lika angeläget för allmänna rörelo.ens, gagn, sorn för Cana! B o] a gets.1' Den 15 October f. »»♦ 345 Directionens i ämnet infordrade Utlåtande, gom dl bilades Bolagets Memorial, innehöll en Strof, som jag anhåller få uppläsa. Directione» säger; ”Lika omöjligt som det måtte synas. Directiojien och, som den förmodar, äfven Bolaget, att på nyssnämnde sätt. genast uppfylla Verkets förbindelser igenom skyndsamt utkräfvande af Verket» fordringar j lika förvissad vågar I>irectionen ock vara, att Riksens Höglofl. Ständer ej skola betvifla Bolagets förklarande, att vara sinnadt, beredt och i tillfälle, att med endast erhållande nödvändigt rådrum, utredningstid och något temporairt X,ånebittäde, med användande för öfrigt af Canal* och DiscOntVerkens egne tillgångar, noggrant upp^ fylla alla sina förbindelser.” Bolaget förklarade således, att det blott behöfde rådrum och biträde med mera, men und-i yek att yttra, huru det skulle förhålla sig, om det icke feck dessa förmåner. Allt detta innefattade blott ett bemödande, att få tillfälle befria sig från sina Borgenärers kraf, men utgjorde icke protest mot den utredning, som sedan kom i fråga. Någon sådan protest afhördes ej eller under hela Riksdagen. Hvad särskilde ActieAgare, som i egenskap af Riksdagsmän ägt att Uti RiksStåndens Plena, yttra sig, Riksens Ständer m| hafva sagt, kan ej anses utgöra Bolagets Samfällda, förklaring, och icke läggas till grund för ett Riksens Ständers beslut.
Sedermera har till och med den 30 Juni innevarande år detta belopp ökats genom ränta från Göteborgs Lånekontor » 85: — till R:dr 90,410: 65. men minskats genom anordning af omkostnader vid sistnämnde Lånekontor R:dr 1,542: 67. och leverering tili Riksgälds-kontoret af » 35,000: — „ 36,542: 67. hvadan den 30 nästlidne Juni återstodo R:dr 53,867: 98. nemligen: a) på indrifning beroende lån: vid Diskont-kontoret 32,013: — » Göteborgs Lånekontor 13,801: 15. » Malmö > dito 1,210: — » Wisby dito 1,500: — R;dr 48,524: 15. b) i Banken på statslånets vinstoch forlusträkning innestående medel » 5,343: 83. För fortgången af de utaf Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag föranledda åtgärder i fråga om anordningen af tjenster och göromål inom Banken, hafva Fullmäktige i deras till Revisorerne afgifna berättelse redogjort. Sålunda har, genom jemkning i vissa delar af sättet för ärendenas behandling i Depositions-kontoret och genom omplacering af der anställde tjenstemän, större skyndsamhet vid handläggningen, än som förut var händelsen, kunnat vinnas, utan att kontroll och säkerhet deraf förringats; och Räkenskaps-kontoret är organiseradt i närmaste öfverensstämmelse med Depositions-kontoret, hvadan numera ej i något fall hvarken invisningar från dessa kontor utfärdas till inlösen af Kassa-kontoret, eller från sistnämnde kontor attester utgifvas öfver verkställd insättning för de förra kontoren.
N:o 13, i ani. af väckt motion om uphäfvande af vissa förbud rörande Böda kronopark; N:o 14, i ani. af väckt motion om dag-arfvode lill magistratperson, som skall närvara då penningar, stämpladt papper m. m. inlägges eller uttages ur LandtRänteri; N:o 15, dels i ani. af K. M:s Nåd. Propos. i fråga om en fyr-anläggning å Gottska Sandön, dels ock, i följd af väckte motioner, ang:de åtgärders vidtagande för förbättringar i Fyr-, Båkoch Lotsväsendet; N:o 16, i ani. af väckt motion om nedsättande af en Komité för utarbetande af förslag till ordnande af allmänna helsovården; Bevillningsutskottet: N:o 17, i ani. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om uphörande såsom särskild beska t tn i n gs-1 i tel af den vissa stapelstäder tillkommande tolag, emot ersättning af tullmedlen, samt denna afgifts inberäknande uti den tullsats, som för varors ineller utförsel genom Taxan bestämmes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem protocolli Albert Munck. Onsdagen den 19 Augusti 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot:s-utdr. för den 15 dennes samt pleni-prot. för d. 6 sistl. Juli f. m. Hr von Troil, Sam. Gustaf: Då inom StatsUtsk. 2me ordinarie ledamöter af R. o. Ad. redan under en längre tid varit från Riksdagen bortovar.-de; då, enl. hvad jag har mig bekant, några af de öfriga ledamöterne komma, dels att från staden afresa, och dels att afsäga sig deras platser; och då af de nuv:de supleanterne den ena är frånvrde och den andra såsom StatsRevisor hindrad från att deltaga i Utsk:s öfverläggningar; får jag hos R. o.
I vissa ögonblick uppgav han striden och var färdig att gå till Eusebia, icke för att bedja med henne, utan för att omfamna hennes knän, bekänna sin olyckliga böjelse och fordra hennes genkärlek; i andra ögonblick greps han av förtvivlan över sin svaghet. Denna hopplösa strid tärde med glupskhet hans krafter; han magrade, hans ögon sjönko in i sina gropar, och hans kinder vordo askgrå. Hans fader och syster sågo med förskräckelse hans tillstånd; men när de närmade sig honom, bad han med häftighet, att de skulle lämna honom i fred, och han undvek dem varhelst han kunde. Ofta lämnade han staden och strövade hela dagen i omgivningarna. Pelarfältet var hans älsklingsställe; han kunde tillbringa hela timmar där, vandrande omkring pelaren eller vilande i en nära därintill befintlig håla, varifrån han betraktade helgonet, som ännu med samma outtröttlighet knäböjde däruppe. Simon förekom honom som den lycksaligaste bland dödlige. Han avundades honom och skulle önskat hans plats. Det måste vara något utomordentligt ljuvligt att knäböja så där, med hjässan bränd av solens strålar, tills tankar, känslor och medvetande domna. Det var ett sådant tillstånd Klemens efterlängtade, ty det skulle bjuda de makter, som stredo i hans inre, vapenvila och skänka honom åtminstone några timmars ro. När Klemens fann varje annat medel fruktlöst, tillgrep han de yttre, som fromheten uppfunnit för att späka ett upproriskt kött. Han hungrade, tills hans krafter voro nästan uttömda, och från de måltider, varmed han då nödtvunget avbröt sin frivilliga, ständigt förnyade fasta, var varje annan föda än bröd, varje annan dryck än vatten bannlyst. Han gisslade sig dagligen, tills blodet flöt ifrån hans axlar. Men även dessa ohyggliga medel uppfyllde icke sitt ändamål. Klemens kände sin tankeförmåga slöad, sin hjärna förvirrad, men ehuru han dömde detta som ett gott tecken, så var därmed huvudsaken icke vunnen. Tvärtom, han gjorde den erfarenhet, att inbillningen, långt ifrån att kuvas, fick friare vingar, medan de övriga själsförmögenheterna domnade och lemmarne ville neka sin tjänst.
Maj:t, att dermed verkställa den förändrade Iöne-reglering vid ifrågavarande skolor, som Kongl. Maj.t kunde finna vara af behofvet påkallad; hvarjemte Kongl. Maj:t hemställt, att, såsom tillökning i Götheborgs skolas års-anslag till instrumenters, kartors, böckers och möblers underhåll och förökande, samt till reparationer, ved, ljus, städning m. m., likaledes å nämnde titel måtte beviljas en förhöjning af 450 R:dr samma mynt, hvarigenom berörda anslag blefve lika med det, som i enahanda ändamål utginge till navigations-skolan i Stockholm eller 900 R:dr; och skulle, i händelse af bifall till hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit, titeln komma att ökas med 4,950 R:dr. Enligt special-staterna utgå aflöningarne till lärarne i navigations-skolorné med följande belopp: i Stockholms skola: Riksmynt. Ordinarie lärarens lön . i . • 2,250: — 2:ne underlärares, hvardera arfvode å 600 1,200: — Astronom ie professorns dito 300: — Lärarens i skeppsbyggeri dito 300: — d:o i ång-machinslära dito 450: — 4,500: — i Götheborgs skola: Ordinarie lärarens lön 1,800: — Underlärarens arfvode 600: — Lärarens i ång-machinslära arfvode 300: — 2,700: — % Gefle skola: Ordinarie lärarens lön 1,800: — Underlärarens arfvode 500: — Lärarens i ång-maschinslära arfvode 250: — 2,550: — t Kalmar, Malmö och Hernösands skolor Ordinarie lärarens lön . 1,500: — Underlärarens arfvode 500: - 2,000 Stats-Utskottets Utlåtande JM 122. 77 i Wisby skola: Ordinarie lärarens arfvode 795 Underlärarens dito . 500 1,295 i Carlshamns skola:
Alla äro de ense om nödvändigheten af en reform; alla instämma de deruti, att ståndsoch klassvals-principen numera är utdömd och att de samfäldta valens grund är den enda, hvarpå 362 Den 7 December. en representalionsbyggnad hos oss kan uppföras, — ett förhållande, hvilket till och med de fleste af förslagets motståndare vitsorda. Beträffande sjelfva förslaget, så lefver jag icke i några illusioner, utan finnér, att det innehåller brister; men jag hyser den fasta öfvertygelse, att om landets innevånare i enighet och samdrägt söka medverka till det gemensamma målet, fäderneslandets lycka och välgång, så skola dessa brister icke medföra någon olägenhet och inom kort blifva afhulpne. Man har sagt, att de opinionsyttringar, som i dessa dagar i så talrikt mått blifvit afgifne, icke egentligen leda sitt ursprung frän folket. För min del är jag af en annan åsigt. Jag ser i dem ett tillkännagivande af den politiskt myndiga och tänkande delen af nationen, att den gillar förslaget och önskar dess framgång; och jag betraktar dem äfven såsom ett uttryck af den i landet allmänt rådande mening, att vi böra taga exempel af utlandet och tillgodogöra oss det förträffliga der finnes, och dertill räknar jag borttagande af alla ståndsoch klass-skrankor och folkets sammanslutande till ett helt. Mycket har ordats angående det missförhållande, som med afseende å medlemmarnes antal skulle förefinnas mellan första och andra kammaren, och hvilket skulle hafva till följd den sednares öfvervigt i afseende å vissa frågor. Jag vill icke ingå i undersökning om rättvisan eller orättvisan deraf, att den, som är i en fråga mest intresserad, eger ett öfvervägande inflytande på dess afgörande; jag vill blott nämna, att enligt vissa utländska representationssystemer den öfre kammaren alls icke eger taga befattning med dylika frågor. Beträffande första kammaren, tror jag, i motsats till hvad här vid flera tillfällen blifvit anfördt, att den icke helt och hållet är i saknad af garantier.
JU 1 intagna skrift förekommer, hvarföre bro-kar och landfästen m. m. å Statens jernvägar byggas öfverallt för dubbel bredd, då terasseringen öfverallt är anlagd för enkel bana, äfvensom den anmärkningen är förbigången, att man i Amerika, med lika eller äfven större trafik än på våra Svenska jernbanor, åtminstone på en del deraf, kan förväntas, anser en 5 fots smalare jordbank och 1 fot smalare grusbädd än här begagnas, äfvensom något kortare sleepers, kunna motsvara behofvet. Dessa anmärkningar torde dock förtjena så mycket mera afseende, som Stats-UlskoUels Ullålande JYi 86. 79 man äfven af officiela statistiska uppgifter öfver jernbanor i Europa, och deribland uti den nyligen utkomna sista upplagan af Michaelis’ arbete: Deutschlands Eisenböhnen, finnér förhållandet med banvallens bredd och längden af sleepers vara detsamma vid större delen af de Tyska, som vid de Amerikanska jernbanorna. Exempelvis kan åberopas två banor, som äro bland de mest kända härstädes, och å hvilka Svenska resande ofta färdas, nemligen Altona-Kieler-banan och Berlin-Stettiner-banan; å den förra är banvallen i toppen 15 och A den sednare blott 14 fot bred, enligt uppgiften i nämnde arbete. Det är lätt insedt, att skilnaden emellan denna bredd, som man under många års bruk ej fått någon anledning att anse otillräcklig, och den uppgifna bredden af 20 fot i de Svenska, äfven måste innebära en stor, äfvensom skilnaden i längden af sleepers någon skilnad i kostnaden, och att allt som öfverskrider det nödvändiga i detta afseende, må kunna betraktas såsom ett öfverflöd. Dessa omständigheter, kunna alla hafva stort inflytande på kostnaden, men vidröras här egentligen såsom stöd för min öfvertygelse att en närmare granskning af Utskottet hade varit behöflig. Sådana skäl finnas för öfrigt ännu flera, hvaribland exempelvis nu blott må nämnas det efter utseendet nog egna förhållande, att kostnadsberäkningen för vissa bandelar, sorn gå genom slättland, finnes vara betydligt dyrare än för andra i mera oländiga trakter.
Således är det icke för den vackra fras vi här hört citeras eller för att skaffa den fattige näring och förekomma hungersnöd som Hr von Hartmansdorff strider, utan det är för principen, men detta är en princip som jag icke visste att Hr von Hartmansdorff ifrade för eller för fri handel och spekulation. Skulle man kunna tro att han strider för köpmansintresset? Det är nemligen köpmans-intresset, att de Finska orterne kunna tillhandla sig spanmål, som skulle kunna vinna härpå. Dä jag känner Hr von Hartmansdorffs åsigter så är det likväl långt ifrån mig att vilja påstå något sådant. Jag tror således att Hr von Hartmansdorff i denna fråga råkat på en afväg. Gr. Posse har yttrat sig för frihandel, men allt hvad Hr von Hartmansdorff tillförene här yttrat i detta ämne är motsatsen deraf. Det är kuriöst att sålunda alldeles motsatta elementer ibland stå tillsammans såsom här en frihandlare och en prohibilist. Det skall bli kuriöst att se när dessa Hrr träda tillsammans angide Tulltaxan, om de icke då stöta tillsammans så att det blir en explosion. 314 Den 18 Mars e. m. Gr. Lewenhaupt har omtalat de höga priserna i Halland. Det förundrar mig högeligen att priserne i Halland kunna* vara så höga. Jag förmodar att det matte vara partielt i vissa socknar, der transporterne äro svåra. Jag hade förliden postdag bref ifrån en spanmålssäljare i Halmstad, som yttrade att han icke var bjuden mer än 23 R:dr i Halmstad för råg, och detta är det pris, som köpmannen der betalar. Nu är det från Skåne som skriket kommer, men Skåne är Gudi tack och lof icke af naturen så mycket vanlottadt, så att det är mer än beskedligt att så många personer här hafva upträdt och nitälskat för att vi icke skola svälta i Skåne. Det är med nöje jag här hört en Landshöfd. i Skåne förklara att priserne der icke äro öfverdrifvet höga, ehuru de varit högre än vanligt i följd af stark export och på mångå orter har man sålt så nära att man måste köpa från utlandet.