Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min mening är icke att bestrida återremiss, men jag skall be att få lemna några upplysningar. Inkomsterna af Postverket hafva under den föreg:de perioden varit beräknade till 150,000 r:dr. Konungen har i Sin nåd. propos. ronde statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att de endast skulle beräknas till 125,000 r:dr, pä det att öfverskotta, Ben 25 October. 345 tet, 25,000 r:dr, skulle kunna användas till förbättringar af postcommunicationerne inora Riket. Detta har StatsUtsk. föreslagit Ständerne att bifalla, i ett betänk., som ännu ej här blifvit föredraget. Jag tror, att om man ser litet nogare på saken, så skall det befinnas, att StatsUtsk:s förevar, betänk, icke är så klandervärd!. Det är väl ej att förutsätta, att de omnämnda entreprenaderne skola så hastigt komma i gång; jag vill minnas att tiden är utsatt till nästa sommar först, och jag tillägger att det icke är troligt att de under hela nästa år komma i gång. Men i alla fall, om man än antager att inom den tidens förlopp den högre legan kommer alt utgå, så kan jag dock ej förmoda alt det skulle tillämpas för de 138,029 mil, sorn äro upptagna i Hr Grundelstjernas motion, ty jag föreställer mig att detta miltal utgör summan af all postföring och icke ensamt den som betalas med gäslgifvare-skjulslega. Om man antager för nästkommande år en besparing i Postverkets inkomster af 25,000 r:dr, att till postcommunicalioners förbättrande användas, och att för påföljande 2:ne år, som denna statsreglering är afsedd, än större besparingar kunna äga rum, så har man anslagit allt hvad som är möjligt. Jag ber att man må fästa sin uppmärksamhet på nödvändigheten att icke minska Statens inkomster, under hvad man verkligen kan förmoda att de skola blifva, på det att tillgång för utgifternes bestridande ej måtte saknas. Hr Grundelstjerna:
Med åberopande af hvad Utskottet sisllidne riksmöte i afseende på denna fråga anförde eller att den icke lämpligen torde kunna utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, samt det är vederbörande öppet att hos Kongl. Majit göra den underdåniga framställning i ämnet, hvartill fog må förefinnas, och enär dertill kommer att för kort tid sedan skolorna i Malmö, Christianstad och Carlskrona blifvit förvandlade från lägre till högre läroverk, hvadan behofvet af flera dylika för Lunds stift icke vidare lärer förefinnas, och då bifall till hvad motionären föreslagit otvifvelaktigt skulle framkalla enahanda anspråk från andra delar af riket, med deraf följande nödvändighet af högre antal lärare och statsanslag för deras aflöning, finner Utskottet sig böra hemställa. att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 Januari 18G0. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Allmänna Besvärsoch Elconomi-lJ(skottets Betänkande N:o 28. 1 N:o 28. Ank. till Kxp.-Utsk. den 2 Febr. 1860, kl. 2 e. a. Betänkande, i anledning af väckte motioner, dels om utfästande af belöningar för de tjenligaste läroböcker vid den första undervisningen i kristendomen, och dels om inskränkning i katekes-utanläsningen. De till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i omförmälda hänseenden remitterade motioner hafva blifvit väckte: l:o inom Högvördiga Preste-Ståndet af Kyrkoherden Wennerström, som hufvudsakligen anfört, att sedan den Lindblomska förklaringen af Luthers lilla katekes mer och mer börjat anses otjenlig, såväl genom oredig uppställning, sorn i många fall alltför vidlyftiga och sväfvande förklaringar, hade i sednare tider åtskilliga förfaltare sökt att lösa det svåra problemet att utarbeta en fullt passande lärobok till begagnande vid den första kristendoms-undervisningen; och då dessa bemödandea icke utfallit så tillfredsställande, som önskvärdt varit, hade slutligen en af Kongl. Maj:t särskildt förordnad
Till förekommande deraf, alt icke detta betänk, må få samma öde, som ett betänk., t3 H. 8 58 Den 2 September e. tu. som förevar på förmiddagen, ali efter ungefär alne timmars discussion blifva ytterligare lagdt på bordet, får jag vördsamt anhålla, att, derest någon af Ståndets ledamöter vill sig derom med mig förena, detta betänk, må fä hvila på bordet till nästa föredragning. Frih. Fleming, Herinan Reinbold, förenade sig med Frih. Cederström. Viii förnyad föredragning af LagUtskis den 92 sistl. Aug. e. m. på bordet lagda betänk. N:o lii, i anledn. af väckt motion om tillägg till 7 §:n i 5g cap. Missg.-bin, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s utlåt. Nio 1 , i anledn. af väckta förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af de om skiftesverket i Raket gällande fö r fat t n inga r. Begärdes ånyo på bordet af Frihine Cederström, Jacob, och Cederström, Thure. Likaledes blefvo ånyo bordlagda, uppå begäran af Frihine Cederström, Thure och Cederström, Anders, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskins belänkini Nio 2, i anledn. af viickta frågor örn ändring och förklaring i vissa delar af K. förorda, den 1 Aug. i8o5, samt andra förfall!n:r, röride skogarna i Raket; Nto 3, i anledn. af K. Mis nåd. skrifvelse i fråga 0111 ändring af K. förorda, den 19 Dec. 1827 angille grunderna och villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskins den 22 sisth Aug., på bordet lagda betänk.
Commissarier nes antal till i-3:del af de förre och 2-3:delar af de senare, så alt endast frälsemän ansetts competente till ledigheter efter adelige Commissarier och deremot ej kommit i åtanka vid tillsättandet af Commissarie-beslällningar i ofrälse-classen; samt att, vid de tid efter annan nödige befunne tillökningar i antalet af Commissarierne, enahanda ordning oafbrutet blifvit följd, sedan den jemväl af Baneo-Deputationen år 1^56, vid då väckt fråga om tillsättande af en ny Commissarieljenst, blifvit ytterligare bekräftad och förnyad. Och ehuru ej allenast vid 1818 års Riksdag Höglofl. Ridderskäpet och Adeln, i anledning af den då väckta frågan örn en förändring i förenämnde ordning, med åberopande af 1 14 §• Regerings-Formen, yrkat denna ordnings bibehållande, såsom en Ridderskapets oell Adelns Stånds-rättighet; hvarvid Högv. Preste-Ståndet, med frånträdande af dess förut i frågan fattade beslut, jemväl låtit bero, utan ock Banco-Utskoltet, elter det enahanda fråga vid i8a3 års Riksdag ytter ligare blifvit framställd, uti dess under N:o ,4 afgifne Betänkande, för klarat, alt, i sakens så beskaffade skick, något dess Yttrande öfver sjelfva hufvudfrågan, med stöd af Regerings-Formens 8r §., icke erfordrades, likväl då Utskottet, för sin del, ej kan inse, huru något Rik-Stånds privilegium kunde kränkas genom afskaffandet af deri på förenämnde sätt tillkomne ordningen, hvartill grunden dessutom, redan vid Riksdagen år 1800, genom Hedervärda Bonde-Ståndets då började deltagande uti Bankens styrelse och garantie blifvit väsendtligen förändrad, finner Utskottet sig ej förhindradt att nu till hufvudsaklig pröfning denna fråga aler upptaga.
Detta låter visserligen ganska bra; men då vi nu en gång kommit derhän, att församlingar få bildas och bygga kyrkor, så böra vi väl också laga att de åtnjuta det skydd, som bör dem tillkomma, och då säkerligen många sådana kyrkor komma att byggas i landsorten, så befarar jag i sanning, att, med den anda som der råder, deras andakts-öfningar skola komma att störas af en mängd mer eller mindre rå ungdom. För att anföra ett exempel, så finnes det en afdelning inom den reformerta kju-kan, der man begår Nattvarden medelst stående omkring ett bord med hattarna på sig och vanligt bröds brytande. Det är vanligt hos dem och väcker ingen uppmärksamhet; men att det här skulle väcka dels åtlöje, dels förargelse, och andakten sålunda blifva störd, är klart, och då böra de också hafva rätt att tillsluta dorrarne. Jag vet väl, att en kyrka kallas Guds hus; men den är också den för samlings hus, som byggt den, och derföre ämnar jag rösta för K. H:ts Propos. Frih. Creutz: Jag hade föreställt mig att både Lag-TTt gk:t och K. M:t i sin Propos. hade kunnat låta detta stadgan - Den 22 Maj. 357 de helt och hållet uteblifva. Jag tror ej att det är af behofvet påkalladt; ty det faller af sig sjelft, att de, som byggt en kyrka, hålla sin gudstjenst för öppna dörrar och inbjuda till att afhöra den. Hvad åter beträffar Frih. Hamiltons yttrande, att det är bruket att stänga dörrarna i våra kyrkor, när predikan hålles, så tror jag att detta bruk i allmänhet är afskaffadt, och att det uppkommit deraf att man ville qvarhålla folket under predikan. I denna fråga mäste jag sluta mig till dem, som anse att dörrarna böra vara öppna, eljest blir det ett slags frimureri, som jag icke kan anse vara rätt och nyttigt Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n och dels afslag derå, samt antagande i stället af § 5 uti K.
Att dröjsmål hos Kantslersembetet ägt rum, var mig redan förut icke obekant, då klagan deröfver från M. af Rosenschöld till mig inkommit under den 24 November 1853, med bifogadt utdrag af diarium, sorn visade, att besvär af Klaganden öfver Consistorii academici utslag vore ingifna till Kantslersembetet den 13 Januari 1853 samt Consistorii deröfver infordrade, förklaring inkommit den 14 April s. å.; hvarföre Klaganden yrkade ansvarstalans anställande emot Kantslersembetets Sekreterare, såsom den der gjort sig genom dröjsmålet med — 54 — ärendets handläggning skyldig till en försummelse, deraf klagandens rätt vore på det högsta förnärmad. Af denna klagan hvilken rörde Akademie-kantslersembetet, och icke blott Sekreteraren, kunde någon min åtgärd desto mindre föranledas, som jag hvarken emot embetets varande innehafvare ägde föra en ansvarstalan, eller mig veterligen, något forum gifves, der en Akademie-kantsler kan för sina embetsåtgärder under tilltal ställas. Sedan Kantslers-sekreteraren erhållit Kongl. Hofrättens ofvannämnde skrifvelse; har målet blifvit till afgörande företaget, och beslut genom skrifvelse till .Consistorium Academicum den 15 November 1854, meddelat af innehåll, att hvad anginge den Studeranden Magister Munck af Rosenschöld ådömda relegation skäl icke funnits förekomma till ändring af Consistorii beslut. Så vida dröjsmålet med afgörandet hos Kantslers-embetet upphörde, i följd af den underrättelsen från Kongl. Hofrätten, att aktionen der ej skulle afgöras förr, än relegationsbeslutet blifvit i besvärsväg pröfvadt; kunde orsaken till dröjsmålet ingen annan hafva varit, än en motsatt föreställning, att aktionsmålet borde först afgöras. Huru denna föreställning kunnat häfvas genom den från Hofrätten erhållna underrättelsen, är svårt att förklara, då Akademiekantslers-embetet icke står under Hofrätt, och då ingen embetsmyndighet äger att af en annan taga råd.
Jag är hufvudsakligen förekommen af hvad Herr Cederschjöld, Grefve Frölich och Herr Crusenstolpe anfört. Jag tror att frågan är af vigt och ej af enskild beskaffenhet, utan tillkommer alla 4 Ståndens bedömmande. Jag är äfven af den tanka, att man skulle kunna återremittera ConstitutionsUtskottets Memorial på den grund, Herr Cederschjöld och Friherre Anckarswärd anmärkt, emedan ConstitutionsUtskottet är i behof af denna återremiss; men jag anser det äfven vara Grundlagsenligt, att lägga ConstitutionsUtskottets Memorial lill handlingarne, och remittera motionen till ExpeditionsUtskottet, emedan den ej har, såsom Utskottet yttrar sig, constitutionel natur, hvarmed i delta fall egentligen måtte menas, att den skulle innefatta en Grundlags-förändring. Beträffande hvad Herr af Uhr anmärkt, att det ej skulle vara rätt att till lagtima Riks - Den 12 Februarii f. m. Tliksdag bestämma dagen för valen till 3 månader före Riksdagens början, enär den till Urtima ej utsattes till mer än 3o dagar förut, får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att den minsta möjliga tid måste bestämmas i afseende på Urtima Riksdag, emedan Konungen möjligen ej kan tidigare bestämma Riksdagen. Att den tiden är den kortaste möjliga, måste medgifvas. Vid, Lagtima Riksdag åter är det tydligen i Rikets Ständers skön, att bestämma, hvilken lid för valen de sjelfve önska. Den invändning, att under tiden en kallelse till Urtima Riksdag skulle kunna inträffa, betyder intet. Jag tror att de samma Representanterna då komma att väljas, men anser det tillika vara nödigt, för formens skull, att ånyo förrätta valen. Hvad angår det i ii §. af Riksdagsordningen förekommande uttrycket: skyndsamhete n af valen, så måste det hafva afseende på de embetsman, som förrätta valen, att nemligen, sedan de fått tiden lill valförrättningarne för sig bestämd, de skyndsamt skola fullända dem. Annars skulle utsättandet af tiden lätteligen paralyseras.
Della förordande har skett på den grund, säger han, att det vore alldeles nödvändigt att uppfylla ett vid nyssnämnda riksdag lill BondeSt. gifvet löfte: men efter alt hafva anfört detta såsom skäl för sitt tillstyrkande, säger Frilen i fortsättningen, att det faller af sig sjelf!, om man närmare betraktar saken, att de medel som nu äro i fråga att anslås, ingalunda komma att användas till annat än länsfängelset^ uppförande, ehuru man låter vilkoret qvarstå, och Fribm slutar med att säga sig anse det t, o. m. vara oriktigt, alt Staten skall beslå kostnaden för häradshäklens uppbyggande. Jag frågar den ädle Fribm, om ett sådant försvar kan anses vara fullt princip-enligt och konseqvent? Erkänner man att anslaget ändock kommer ali användas blott till länshäktenas uppförande, ehuru vilkoren komma alt qvarstå, så synes det mig vida mera öppet och rikligt alt låta vilkoret försvinna och anslå medlen endast och allenast till länshäktena, och detta så mycket mera då man har den åsigt, att Staten ej har någon skyldighet att bidraga till häradsfängelsernas uppförande. I anledn. af Frih. Palmstjernas förslag: att man borde inskränka byggnaderna, så att ej andra påbörjades än hvartill medel funnos för att fullborda dem, så har Frih. Tersmeden ytterligare förklarat, att det skulle leda till misshushållning, om man ej finge påbörja alla de länsfängelser, som kunde vara af behofvet påkallade; och Frihm har såsom bevis derpå anfört, alt man i sådan händelse skulle blifva nödsakad, att vid hvarje byggnadsföretags begynnelse beräkna kostnaderna ända derhän, att man först mäste veta (innan man påbörjade byggnaden) om man med de befintliga tillgångarna äfven kan lägga på taket och uppföra skorstenarne. Jag hade för min del trott det vara en lofvärd försigtighet hos den enskilde och således äfven för Staten en skyldighet. att före påbörjandet af ett företag noga beräkna de kostnader, som erfordras lill företagets slutliga verkställande; och att man således äfven bör beräkna koslnadarna förde fängelser man
N:o r, i anledning af väckta motioner, dels om understöd af Statens medel till utdikning och uppodling af myror och träsk i Jemtland, dels ock angående Landsculturen i allmänhet uti Rikets norra provincer; N:o 2, i anledning af vackt motion, 0111 upphörande eiler inställande* utaf Afvittrings-verket i Herjeådalen; N:o 3, i anledning af väckte motioner, rörande den ersättning Inqvarterings-gifvare bör tillkomma för mat, som åt tågande trupper lemnäs; N:o 4, i anledning af väckt motion, angående ny indelning af båtsmans-rolarne på Gottland m. m. S. IX Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomic Ut Lottet > Betänkande N:o 36, i anledning af väckt motion, angående rättighet lör de närmast landsvägen boende hemmans-egare, att af de derifrån nu - ra aflägse njuta ersättning för oftare* påkommande inqvartering af tågande trupper. Ståndet, som i dag bifallit Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut skottens Utlåtande N;o3, beslöt,-alt det ifrågavarande Betänkandet skulle läggas till handlingar ne ~ S. D. Föredrogs å nyo Bevillningslitsle o itets Memorial N:o 16, i anledning af ett från Const.tutions-Ut&kotlet tilt Bevillnings-Utskottet ankommet Protocolls-Utdrag, med afseende å Rikets Ständers olika beslut i frågan, huruvida Grefve Cronhjelms} O. A, motion, angående städernes tolag, bör af Bevillnings-Utskottet till behandling upptagas,. Ståndet förklarade, att ifrågavarande motion borde af OeconomieUtskottet behandlas, hvilket äfven varit Ståndets mening, då det ansåg densamma icke höra till Bevillnings-Utskottet, till hvilket, jemte Oeco>- nomie-Utskottet, motionen blifvit af Ridderskapet och Adeln remitterad..
ÄR H E N N E S KUNNAT OCH FÖR RESTEN D E T VAR HUFVUDET DÅ, S O M TILLBAKA HERTIGINNAN M E D D U Z É S D E STOLTA ORDEN: VAR VÄNINNA, SIN SOM, KORTA ÄFVEN AF FRANKRIKE AF KAN FRANKRIKE rätt O C H T Ä N K ER: DERSKAP » GÅ, ATT VARA ORDEN ÄN EN I DERAS PÅ PURPURDRAPERIERNA SAMLADT STOLT KONUNGEN DRÄKT GENOMSTRÖFVA VAPEN I HÖGSTA DÄRINNE, DÄR HOFVST BÖJDA » Sire! » RYGGAR DÅ OCH DÅ LIKHET PARTE N U LEON. UTAN M E D VÄRLDEN EN T. E X. D E N NERE HETER VUDET PÄR HERTIGINNAN FÖR AF HENNES CRUSSOL ÄTT FRANKRIKE *. GLÄNSANDE HAR UTAN MEDELPUNKTEN RIVAL I ETT TY HUFVARIT ÄR FÖRSTE H O N D E N GLÄNSANDE KONUNGAHOF. TILL O C H HERTIG SYSTER MORTEMART, BLAND ATHENAIS EJ HÄNDELSE RADES FEODALÄTT, HVARS ACK, OEH AF D E N TILL DAD. NAPOS A M M A EJ ETT TIGINNAN FÖR D E N UTDOGE, FÖRKLAV I I » MÅNGA SÄTT, EN INOM TRON. ÄR SITT ÄNNU D U Z É S BLOTT — HERGARNE SANTASTE RIKE — PARTI INFLYTELSETEN SAMHET.
Öfvertygad det en vis och om sitt lands väl, så i alla hänseenden ömmande Regering som vår, visserligen inser vigten och behofvet för landets bestånd, uti Länens noggranna styrelse och vård, tror jag det på Herrar Landshöfdingar, nu om någonsin hvilar, väsendtligaste bördan af Rikskroppens uppehållande, och då de icke finnas der för Den 24 Februarii, 70S för att blott vaka öfver laglydnad, ordning, verkställa Nådiga ordres och indrifva skatter» ne, utan äfven i den mån lycklige naturanlag af oberoende, dygd, verksamhet och kunskaper medgifva, vara ett stöd för det Län medverkande till dess behofvers uppfyllande, »kall jag anse öfverflödigt i detta ämoe vidare uppehålla Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, hälst jag äfven hort hvad en af dessa Herrar Embetsman Herr Ehrenborg, Landshöfdinge uti Skaraborgs Län i detta vigtiga ärende yttrat. Jag vågar blott anföra till lagstiftningens afgörande 2:ne hufvudsakliga frågor. irsta Frågan: Huru är verkan af exe-* cutionslagarna i högsta grad mildrade för anstånd och tidsutdrägt vid utfordringsmål t Iandet, påkallad af b<hofven hos den skuldsatte i förhållande, till det allmännas väl? Eller vöre deras skärpande och tidens förkortande ett medel till dess hjelp genom enskilt a creditens återställande? Jag tror detta sednare, ehuru maa allmännast skuldsatt önskar det föregående, 2.-dra Frågan. Skulle icke lagen sjelf kun« na uppdraga gränsen emellan den genom moralisk bildning för menskiighetens skuld vårdande omsorgen vid beredandet af brottslingars förvar inom fängelser och correctionshus å ena sidan, samt å den andra hos sjelfva brottslingen just genom uppstående mindre afsk räckande tanka på straffet: Då t. ex. denna efter indra eller 3;dje föröfvade hrottet finge Bil, till Ridd. o. yld. Pr. 1 Band. 45 Dm 24 Februarii. upphöra att beräkna sig lagarnas skydd emot strängare straff till godo.
Då detta kontrakt med dertill hörande bilagor finnes i sin helhet aftryckt uti 1864 års revisionsberättelse, torde Utskottet, med hänvisning till samma aftryck, här kunna förbigå att närmare redogöra för dessa handlingars innehåll. För att supplera de i lånet deltagande Tyska Bankirfirmornas felande namnunderskrifter, hade angående dessa firmors delaktighet i affären samt ansvarighet för kontraktets uppfyllande en särskild förbindelse å egna och öfriges vägnar blifvit af Bankirhuset Raphael Erlanger afgifven. Å det sålunda afslutade lånet beslöto Fullmägtige, enligt samma dags protokoll, att genom underdånig skrifvelse begära Kongl. Maj:ts nådiga garanti, som, sedan amorteringsplanen blifvit uppställd och ömsesidigt godkänd, den 12 derpåföljde Augusti af Kongl. Majit i nåder meddelades. Bih. till R. St. Innan Stats-Utskottet, efter sålunda leornad redogörelse för de hufvudsak ligaste åtgärder, som föregingo lånets definitiva afslutande, öfvergår till de yttranden och omdömen rörande Fullmägtiges åtgöranden, som Revisorerne afgifvit, har Utskottet, med fortsatt ledning af Fullmägtiges protokoll, ansett sig böra påvisa tvänne, med denna låneaffär sammanhängande frågor, af hvilka den ena i det ofvanstående redan blifvit något vidrörd. Det har nemligen förut blifvit anfördt, hurusom, då protokollet för den 13 Februari, eller den dag, då Fullmägtiges öfverläggning med Konungens ombud Herr Statsrådet Friherre Gripenstedt förevar, till justering anmäldes, fråga väcktes derom, huruvida bemälde Herr Statsråd skulle ega att deltaga i justeringen af den del utaf berörda protokoll, som innehöll förloppet af öfverläggningen mellan honom och Fullmägtige, samt att denna fråga af Fullmägtiges pluralitet sålunda afgjordes, att, då Herr Statsrådet icke begärt att få justera sitt till protokollet uppfattade yttrande, Herr Statsrådets närvaro icke ansågs vara erforderlig för justeringen, hvilken derefter företogs.
St. gifva Regeringen stöd, än att utsätta dess ansvariga rådgifvare för kommande klander, hvars obefogenhet i sak kunde förbises i följd af, en åtminstone skenbar, giltighet i formell afseende. Det vore följaktligen särdeles önskvärdt ali vi nyttjade detta tillfälle all godtgöra ett begånget förhastande. Alt hafva uttalat en tanke, förbinder visserligen lill en desto mognare pröfning af ämnet, när fråga upslår om antagande af en annan; ja äfven när, såsom här, blott är fråga om en modifikation deraf. Men om denna pröfning ger det resultat, all modifikationen är tjenlig, må man ju vara nöjd att lägenhet gifves till dess iakttagande. Jag anhåller således, i likhet med Gr. Gyldenstolpe och Frih. Palmstjerna m. II. värde ledamöter, om bifall på Banko-och LagUlskins utlåt. Hr Rosensvärd, Joli. Henr.: Jag har upträdt för alt besvara Hr Rosenblads yttrande deri han trotsade Gr. Lagerbjelke att kunna förete ett enda exempel på att icke, när två Stånd återremitterat en ekonomisk fråga och de 2:oe andra Stånden afslagit densamma, Ekon.Utsk. uptagil densamma lill nytt utlåt. Såsom ledamot af Ekon.Utsk. vid denna riksdag kati jag intyga att Ulsk. ansett dylika frågor förfallne på grund af föregtde riksdagars praxis. Jag kan i sådant fall tjena med åtskilliga exempel, såsom frågan om beväringsmanskapets vapenöfningar, frågan om Mosaiska trosbekännarna och frågan om böter för vanvårdad nummerhäst m. fl. Detta år för Hr Rosenblad bevis uppå att så verkligen tillgått och blifvit af samtliga Stånden gilladt. Hvad åter beträffar en annan anmärkn., alt en ledamot af BankoUtsk. 344 Den 21 Augusti. icke skalle hafva förlorat sin motionsrätt dä sammanträde eger rum med annat Utsk., ber jag att få nämna, alt grundlagen tillägger BankoUtsk:s ledamöter motionsrätt endast i Bankofrågor, d. v. s. frågor som röra R. St:s Bank. Frih.
Alla till arméen och landtförsvaret hörande stater och corpser; 2:o) Krigsvetenskaps-akademien, det högre Militär-läroverket, Krigsakademien samt alla öfriga militära bildningsoch undervisningsanstalter ; a) Se Tab. 33 och 34. 1 H. 5 60 Den 7 December. 3:o) Alla lill landtförsvaret hörande milda stiftelser; 4:o) Komitéen för salpeterärenderna. Expeditions-chefs-befallningarna vid Depart:tets 3:ne Expeditioner inueliafvas endast på förordnande, hvarföre den befattning, som vid förordnandets erhållande innehades, bör stå öppen att återtagas, då förordnandet uphör; dock åtnjutes under tiden af den afträdda befattningen ingen slags inkomst; så länge förordnandet påstår, medför det för innehafvaren Generals värdighet. Expeditions-cheferna tilloch afsättas af K. M. pä Depart:s-chefens förslag. Expeditionernas civile embetsoch tjenstemän indelas, oberäknadt Expeditions-cheferna i G klasser, nemi.: l:a Klassen: Byrå-chefer; 2:a Klassen: Protokolls-sekreterare, Köntors-chefer, Regislratorer och Aktuarier, Krigs-kassörer, samt Advokat-flskalen; 3:e Klassen: Tjenstemän af 1 :a ordningen; 4:e Klassen: Tjenstemän an 2:a ordningen; 5:e Klassen: Expectanter; 0:e Klassen: Extra-ordinarier. I:a, 2:a, 3:e och 4:e klassernas embetsoch tjenstemän äga ständig tjenstgörings-skyldighet, kunna icke innehafva någon annan tjenst samt erhålla å stat bestämda löner. 5:e klassens äga äfvenledes ständig tjenstgörings-skyldighet samt erhålla arfvoden. 6:e klassens äga deremot endast frivillig tjenstgörings-skyldighet, ej heller erhålla de hvarken arfvode eller s. k. ljuspenningar.