Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter öfvervägande af hvad sålunda är vordet anfördt, tillika med de anmärkningar, som hos Ridderskapet och Adeln blifvit af Friherre Rhebinder, F. W., framställda emot Friherre Cederströms förslag och dennes derå algitna^ svar, går Utskottet att sitt utlåtande i omförmälde ämnen Dervid finner visserligen Utskottet, att uppenbar skrift och kyrkoplikt, som, likmätigt 1 § 9 Cap. i 1686 års Kyrko-Ordning, är ”den syndabekännelse, som en syndare, lagvunnen och sakfälter, gör inför församlingen, då han tillstår sig vara uti den sak brottslig, för hvilken han uppenbart skriftas och betygar sin ånger öfver bemälte synd, beder Gud och församlingen om förlåtelse samt utlofvar bot och bättring”, således icke till sin bestämmelse kan anses såsom ett egentligt verldsligt straff; men då denna offentliga syndabekännelse ovillkorligen ålades vissa brottslingar, i förening med andra verldsliga straff, blef följden, att allmänheten dermed förenade föreställningen om något vanärande; och begreppen härutinnan hafva småningom så rotfästat sig, att denna försonings-akt numera aldrig betraktas annorlunda, än såsom ett verkligt skamstraff Att återföra densamma till dess ursprungliga betydelse, lärer alltså icke kunna ske, enär sådant förutsätter en förändring i tänkesätten, som ej är trolig; och att bibehålla den annorledes än såsom skamstraff, kan följaktligen ej komma i fråga. För afskaffande af denna inrättning talar således hufvudsakhgast den omständighet, att densamma antagit en från dess ursprungliga bestämmelse afvikande caracter, jemte det allmänt erkända förhållande, att skamstraffen såsom straff äro olämpliga; men ehuru Utskottet, af sådan anledning, hälst skulle se, att denna inrättning, likasom alla andra hos oss ännu qvarstå ende skamstraff, kunde emot mera ändamålsenliga utbytas, fruktar likväl Utskottet, alt det nu ifrågasatta ovillkorliga borttagandet af uppenbar kyrkoplikt skulle i vissa fall åstadkomma en vådlig rubbning i gällande straflsvstem, deri densamma nu ingår såsom en väsendtlig beståndsdel.
M. med underd. anhållan, att K. M. täcktes till näst sammanträdande Ständer aflåta nåd. Prop. om organisation och stat för en för Landtoch Sjöförsvaret gemensam »Vapenkomité» enligt förut anförde grunder. 2:o På det ej någon tidsutdrägt, i fråga om organisation af vårt försvar, måtte ega rum, att R. St. måtte, vid beviljande af de begärda anslagen till refflade gevär och kanoner, in summa 525,000 rdr rint, fästa det villkor, att af dessa anslag skall en summa af 100,000 rdr rint användas till försök af en sådan provisorisk Komité, som genast skulle företaga nödiga experimenter till utrönande af den lämpligaste konstruktionen af ett fullkomligt lika reffelgevär för Arméen och Flottan, en större Fartygsoch Fästnings-reffel-kanon och en passande reffiud fältpjes, begge med dertill hörande lavetter och ammunition. 3:0 Att R. St. måtte hos K. M. anhålla om, att allt anskaffande af nya vapen och ny materiel för Arméen och Flottan inställes, till dess tjenliga modeller blifvit af en sådan Komité antagne. Flere Ledamöter begärde denna motion på bordet, hvarjemte anmälde sig och yttrade Frih. von Paykull, Johan Gustaf: Jag vill icke inlåta mig i någon undersökning öfver den i denna motion föreslagna åtgärd. Men jag hemställer, huruvida det är rätt att, såsom Hr Brakel gjort, taga emot motioner af hvem som helst. I ett land, der tryckfriheten är så vidsträckt som här, har man ju dessutom denna att tillgå för publicerande af sina tankar, utan att behöfva sticka sina förslager i handen på någon representant.
Ständer för ofvannämnde, af behofvet i hög grad påkallade, väganläggningar, måtto anvisa understöd af allmänna medel till saminanlagdt belopp af 354,147 R:dr Runt, eller åtminstone f:delar af denna summa, under vilkor att, sedan vägarna blifvit anlagda, desamma derefter framgent af ortens väghållningsskyldige innevånare utan statsbidrag underhållas. Dessa väganläggningar, hvilka samtlige finnas i Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader före innevarande riksdag afgifna generalförslag anmälda, dels till erhållande af särskilda statsbidrag, dels att understödjas af de model, sinn komme att för vägbyggnader inom landet i allmänhet till Kongl. Maj:ts disposition - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 9 tion anvisas, anser Utskottet visserligen, lika med ofvanbemälde motionärer, vara af vigt för afhjelpande af bristen på kommunikationer emellan Westerbottens Lappmarker och de angränsande kustsocknarna; men då Statens tillgångar, hvilka vid innevarande riksdag tagas i anspråk för en mängd olikartade föremål af mer och mindre framstående vigt och inflytelse på landets förkofran och utveckling, icke medgifva att andra för kommunikationernas underlättande föreslagna arbeten, än de, hvilkas ofördröjliga verkställighet synes vara af jemförelsevis större vigt, nu varda med betydligare statsbidrag understödda, så och enär Utskottet till vägförbättringar inom Rikets nordligare provinser redan föreslagit anvisande af model till större belopp, än under någon af föregående riksdagar, finner Utskottet sig för närvarande 8:0 icke kunna tillstyrka beviljande af de särskilda anslagssummor, som blifvit för utförande af ofvan uppgifne väganlägguingar föreslagne.
Contoiret 53o,ooo, tillsammans 780,000, meli återstoden48,417’4 '• 1 1. blifvit af Actie-egarnes egna medel bestridd; alt, enligt Canal-Directionens anmälan, kostnaden för det vid 1828 års slut åleiståeude arbetet, efter de nogrartnaste undeisökningar blifvit beräknad till 88,948 Rdr, hvilken summa, af anförda orsaker och då Bolagets tillgångar hufvudsakligen voro af den beskaffenhet, att de endast småningom kunde realiseras, skulle utgå på de fem åren från och med 1829 till och med 1833; att de tillgångar eller behållningar, som uppkommit genom Actie-egarnes firén i8i(> och 1818 subscriberade medel, influtne sl ussa fg i fler m. m., sfi vidt desamma icke till Canalarbelels utförande åtgått, väl voro i 1828 års afslutade och granskade räkenskaper bokförde till 112,882; 47* 7» men att, af anförde skäl och efter aldrag af sådana malerialiers och redskaps värde, sora för Canal verkets fortfarande erfordras, endast en summa af 48,309: 1. 3. ansetts kunna påräknas att af Bolagets närvarande behållningar utgå, såsom bidrag till det återstående Canalarbetet, för hvars utförande alltså ytterligare skulle erfordras 4°iG38; j\6t 9; att, till betackande af en sådan brist, hvilken lör olörutsedde händelser och forluéter blifvit upptagen lill en rutid summa af 45,000 Rdr, Bolaget till Directionens disposition i och för byggnadsarbetet upplåtit, dels den ränta fi tecknade Actie-capitalet, som, enligt 9 §. af Bolagets Privilegier, den 3i Julii 1S1C, skulle årligen af StatsmecHen hållas Directionen tillhanda, till och med slutet af det år, under hvilket Canaloch Exp. TJtsh. Förslag till and.
Hvad du mot dessa mina minsta gjort, det har i himlars himmel jag försport: den sista dag, då jag mitt domslut fäller, din gärning såsom mig bevisad gäller. » Den häpne Martin lade boken hån och sjönk i ödmjukhet på sina knän: sin Herres godhet ville han beprisa, hans hjärta var en enda högstämd visa. Ej han förmådde uti ordens skrud sin andes underbara stämning kläda, men som ett barn förstod han fram alt tråda till nådens fotapall, Ull lifvets Gud. Utaf de känslor, i hans själ sig rörde, en enda blott i ord tog sig gestalt, de milda änglar honom hviska hörde med brutna ljud: » Pris dig, min Gud, för allt! När helst din tjänare du täckes gästa, vill Martin bjuda dig det allra bästa. » ver. Tror du, att farbror ger dig något extra — det kunde han gärna göra! Kan du inte bedja honom, månne? Min ljusa sidenklädning kunde ändras åt dig, o c h jag skickar den med första. När skulle jag begagna en sådan klädning? Jo på ditt bröllop, förstås, men det kan vara långt till dess, o c h Jag skickar den i alla fall. Tro inte, det är någon uppoffring. Det kan j u hända, att jag förr tyckte om att vara fm o c h se hygglig ut, men det är öfver nu — jag har så mycket annat att tänka på. Bruna o c h Stjärnros ha kalfvat. Den efter Bruna lägga vi på, den andra sälja vi, när den blir riktigt fet — det betalar sig. Pappa säger, att s o m jag sköter mjölkkammaren ger den dubbelt — jämförelsevis, förstås — mot hvad den gaf på Holma. Ja, hvad jag förebrår mig, att jag inte då låg i allt, som jag borde. Skrif nu o m, hur du har det med kläderna, får jag se, hvad s o m kan göras. Jag har en hatt och en sommarkappa också, som jag tänker på. — Så lyckligt, att du har ordentligt med skodon! Farväl n u! Tvätten skall läggas in, o c h Leopold har rifvit sönder sina byxor igen — jag vet inte ens, o m de kunna lagas.
Posses förslag endast den förändring i den redaction, som BondeSt. föreslagit, alt riksg.- sedlarna ej skola omnämnas, och att, i fråga om Bankens skuldsättning samt sedelstockens förhållande till metalliska inlösningsfonden, R. Sirs mening skall afgöras enligt 69 § Reg.F. Hr Gr:s förslag öfverensstämmer således i den nu föredragna punkten helt och hållet med BondeSt:s, hvilket är så lydande: ”R. Sits Bank förblifve under R. Stts egen vård och garanti, så att den må ostördt förvaltas af de fullmägtige, hvarje RiksSt. dertill förordnar, efter R. St:s, i öfverensstämmelse med särskild bancolag och Rikets öfriga gällande lagar, gifna föreskrifter; och åligger R. St. att fylla den brist, som möjligen kan uppstå i Bankens tillgångar, för fullgörandet af dess, genom lag, stadgade förbindelser. ” Hr Rosenblad: Jag ber om förlåtelse för det jag något sent fäster uppmärksamhet derpå, att om man vill hafva redactionsförändringen punktvis föredragen, kan mitt förslag lika väl som något annat delas i 3:ne punkter. Skillnaden|i uppställningen är ingen annan än den, att jag i i:sta punkten intagit, hvad Utsk. i 3:dje punkten nämnt om sättet att besluta rör:de reglementariska föreskrifter, hvilket jag velat sammanföra med stadgandet, att de skola vara i öfverensstämmelse med bancolag och Rikets öfriga gällande lagar. Hr Lefre'n: I händelse Gr. Posses förslag nu kommer under öfverläggning och till beslut, önskade jag, att R. o. Ad. ville lemna öppet äfven för min armärkn. att göra sig gällande. Jag har nemi. yrkat, att de i Conslit.TJtsk:s förslag intagna orden: inga andra sedlar må få qvarstå. Det beror af R. o. Ad. att ogilla denna anmärkn.; men på det den må komma under pröfning anhåller jag, att Gr. Posses förslag måtte uppläsas med detta af mig äskade tillägg. Hr von Hartmansdorff:
I sådan händelse ^tel“ inträder han alltid i sina förra rättigheter; men en dylik händelse skall 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 26. dock städse komma att höra till en af de ovanligaste; hvaremot, på sätt anmärkt blifvit, det fall att en person försvinner och dör, utan att man kan få utrönt om, när eller hvar han dött, ej varit sällsynt. Och då arfvingars rättigheter hero på bevisning om dödsfallet eller på en bevisning, den de aldrig kunna åstadkomma, böra Sveriges lagstiftare, likasom andra civiliserade länders, utfinna ett sätt, hvarpå arfvingarne kunna förhjelpas till sin rätt. För detta ändamål fordras dock ej någon revision af 15 kap. Ärfda-Balken; ej heller kan det vinnas genom en förklaring deraf, i enlighet med hvad Herr Gustafsson yrkat; men, med anledning af nu gjorda framställningar, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte antaga följande Förslag till förordning, huru förhållas bör med egendom, som tillhört den, hvilken längre tid varit borta, utan alt låta höra af sig. § i. Ar någon borta, utan att man vet om han lefver, och har man ej heller underrättelse, att den bortkonme inom de sist förflutna tjugo åren varit vid lif • då må dej som, der han afliden vore, egde rätt till hans qvarlåtenskap, hos Rätten i den ort, der han sist hemvist hade, söka förklarande, att han skall för död anses.
StatsRådet har visserligen föreslagit det alternatif, alt afgiften skulle utgå genom allmän Bevillning; men då Kongl. Maj:t ej framställt detta, utan helt enkelt föreslagit Passevolance-afgiflens utgörande af Rotehållarne, anser jag Ständerne icke kunna yttra sig öfver alternativet, utan blott med afslag eller bifall till sjelfva Propositionen, hvilken ej kan bifallas, då den grundar sig på den origtiga princip, att Rotehållare skola vara skyldige bestå sine Soldaters underhåll vid möten och läger. Skulle någon Passevolance öfverenskommas, så vore det med manskapet; men äfven detta skulle leda till stora olägenheter, och bördan skulle återfalla på Rotehållarne genom stegrade anspråk af dem, som blifva Soldater. Rättvisare vore kanske en allmän bevillning till möteskostnadernes bestridande, om icke äfven härvid inträffade, att andre individer härigenom ålades en för dem alldeles främmande utgift, utan motsvarande nedsättning i deras onera. Då således ingen af desse åtgärder, i min tanka, kan vidtagas, får jag nu, till ändamålets vinnande, göra den nya motion, att så många nummer af Armeen må hållas vacante, som kan vara behöfligt, för att med vacance-afgiften derföre besörja den öfriga Armeens exercerande ni. m. vid mö - Den 13 Mars f. m. »9« ten. Om man t. ex. antager att för hvarje vacant Rote betalades 60 R:dr B:co, hvilket, såsom jag tror, åtminstone vid Westmanlands Regemente är det mest vanliga; om man vidare täger möteskostnaden för hvarje Nummer till högst 6, jag skulle snarare tro 5 R:dr B:co, och om man sedan delar 60 med 6, sä får man till quot io, hvilken vore den del af Ammen, som berhöfde bållås vacant för de öfrige T9o.'delarnes öfning. Detta om Rotehållare. — Med Rusthållet deremot tror jag förhållandet vara olika.
Till förklarande a£ ”denna skenbara motsägelse, och till upplysning om förhållandet, får Direktionen allra’ först vördsamligen erinra om Rikets Ständers ’’vid sista Riksdag fattade beslut, till införan. s’de efter hand af en mera väsendtlig ordning ?’i Diskont;rörelsen, att nemligen från och Banco-ZJtskottets Betiinkanden. '13 ''med den 1 Jan. 1820 afbetalning af minst ”en femtedel, beräknad efter hvad af hvart ”och ett äldre lån då återstod, samt på pri”mitiva beloppet af derefter utgående Dån, ”vid hvarje omsättning på 6 månader, ovillkorligen borde erläggas, saint följaktligen siesta femtedelen på så väl större som mindre ”Dån alltid till fullo infordras. Det ligger i ”sakens natur, att ju närmare ett Diskont”Verk återföres1 till primitiva egenskapen af ”dylika inrättningar, att endast bevilja tern”porära lån emot full återbetalning vid för 3, fallotiden, ju mindre fond behöfves tili un derhållandet af en lika stor utlåning; hvarföre ock skilnaden, som är mindre betydlig ”imellan de andra åren, hufvudsakligen visar ’’sig för år 1820, då förändringen i afbetal ’’nings-vi!koren först tog sin början. Att det ”anmärkte förhållandet således ej härrört a£ ’’af en minskad utlåning, utan af tillökningen ”i inbetalningarne, blir ännu påtagligare, då ’’man särskildt jemför sammanräknade summan ”af hvad i nya eller primitivt beviljade lån ”under hvardera året utgått, och hvilken sum’’ma, just ifrån epoken af nyssnämnde förändring, i märklig mån ökat sig.
Cederström ej ina tro, alt jag vill på minsta sätt förnärma hans öfvertygelse, utan lemna densamma all rätt att gälla hvad den kan, föreslår jag, alt Hr Frill, och Landtm, läcktes gifva oss propos. på bifall till detta betänk., då jag tager för afgjordt, att votering kommer att begäras, ty Frill. Cederström plägar sällan släppa oss med mindre, och då kan Frih. Cederström få in sin mening i conlra-pruposrn. Frih. Ridderstolpe: Jag anmälte mig endast för att besvara ett yttrande af Hr von Hartmansdorff. Han bar sagt, att vi här kunde besluta bränningstidens bestämmande lill 3, 4, 5 eller 6 månader af året. Detta är likväl i min tanke icke möjligt, emedan ifrågavar. betänk, är elt jemkningsförslag, som är inkommet, sedan vi (vänne gånger förut behandlat frågan, och således kunna vi i mili lanke ej stanna i något beslut, som icke förut blifvit af något ibland Riks.St;n fatladt. Jag anhåller således, att Hr von Hartmansdorff ville upplysa mig, luiru detta skulle tillgå. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att första frågan, som innehölles i Utsk:ns nu föredragna yttrande, vore, huruvida R. o. Ad:s samt BorgareStjs beslut förfallit. Då, enl. Hr Landtnäs öfvertygelse, detta, jemlikt y5 §: 11 Riksd.- Ordn., vore förhållandet, lick Hr Landtm, nu hemställa, om R. o. Ad. behagade anse sitt förut i detta afseende fattade beslut vara förfallet. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröslat nej, begärde Frih. Cederström votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Frih. Cederström hvilken mening han begärde till contra-proposition. Frih. Cederström: Den conlra-propos., som jag velat föreslå, skulle lyda sålunda:
Blommor, konstgjorda, från 22 rdr 50 öre till 5 rdr pr *5 från och med 1867, eller 78 proc. nedsättning. I afseende på blommor, konstgjorda, som tillverkas här i landet allmänneligen af fattiga fruntimmer, hade det varit önskligt att den känslopolitik gjort sig gällande, hvilken vid förra riksdagen till fördel lör de mest fattiga föranledde borttagandet af utlörseltullarne på ben och lumpor. Dessa fattiga fruntimmer, som sysselsätta sig med tillverkning af blommor, hafva thy värr fått en ringa ersättning genom den tillåtelsen, vi här - 350 Den 7 Februari f. m. om aftonen tillstyrkte för qvinnan att studera till doktorsgraden, då sannolikt högst få af dem komma alt begagna sig af detta tillstånd; och för min del anser jag, att deras medsystrar i samhället med lika mycken heder och tillfredsställelse kunna pryda sig med den inhemska tillverkningen af blommor, som med utlandets fabrikater i denna väg. Håroch tagel-arbeten från 4 rdr 25 öre till 35 öre pr 'S eller 92 proc. Hattar, af ull, hår, fdt eller felb, från 2 rdr till 40 öre för de fina eller 33 proc., och för de grofva till 6f proc. af varuvärdet. Jag har i min reservation sagt att, utom de båda hufvudskälen för afslag, näringarnes skydd och Statens inkomster, anser jag det äfven orätt och oförsigtigt att ingå denna traktat. Jag anser det orätt, derföre att det är ett ingrepp i efterkommande nationalrepresentations rättigheter, (och så ansågs det vid 1853 och 1854 arens riksdag, då det var fråga om att antaga en 10-årig tulltaxa); och oförsigtigt derföre, att den lägger Sverige under Frankrikes ok för en obestämd tid. Alven om vi finna att vi gjort ett misstag, kan detta misstag icke rättas på 11 år, och vi veta icke i hvad förhållande Sverige efter denna tids förlopp står till Frankrike. Kanske äro vi då icke i den oberoende ställning, att vi kunna uppsäga traktatens bestämmelser, äfven om vi finna dem för oss skadliga.
St. vid sisth riksdag, som delade de vid föregtde riksmöte yttrade åsigter om nyttan och angelägeheten af ifrågavar. domstolars indragning, och ansågo den jemväl böra utsträckas till Slottsrätten för Stockholms slott och stad, anhöllo derföre i und. skrifvelse af den 25 Aug. 1834 om nåd. bifall till hvad föregående Ständer begärt, med det här nyssnämnda lillägg rörtde Slottsrätten. Delta ärende har ock sedermera blifvit i und. hos K. M. anmäldt; men ehuru år nu förflutit, sedan den und. skrifvelsen afgafs, har ärendet ännu icke hunnit komma till i4S Den i5 Februari e. m. något beslut hos Regeringen. Det är icke nödigt att här ingå i något omdöme, i hvad mån ett så långt dröjsmål med nfgörandet af en fråga, som utgjort föremål för framställningar af R. St. vid 2:ne på hvarandra följande riksdagar, må vittna om nit, skicklighet och drift inom den högre administrationen, eller om några verkligt gällande skäl till uppskofvet företett sig. Const.Utsk. ensamt äger tillgång till de handlingar, på hvilka ett sådant omdöme rättsenligt kan stödjas. Emedlertid synes dock för närvar, förslaget så ändamålsenligt och ledande till förenkling i rättegångsformerna, att Rikets nu församlade Ständer hafva fullt skäl att derom fatta förnyadt beslut och hos K. M. begära dess snara afgörande. Oin H. R. o. Ad. täckes bifalla, att denna motion remitteras till Lag-Utsk., med anmodan att skyndsamt afgifva sitt utlåtande till Riks-Sttn; så får jag till det äldre förslaget särskildt hemställa om det tillägg, att jemväl de academiska consistoriernas domsrätt må upphöra och öfverllyttas på de allmänna domstolarna i de städer, der universitelerna äro belägna. 5. Vid sisth riksdag beslöto R.
Inkommande. '3 c/q £U0 O 3 CL, fD Lin, häckladt och ohäcklad!, ) finare och gröfre « ) 3° i ■/ - -jr ” 30 En stigande linodling, Söm min • skar behofvet af fremmande lin och en ytterligare uppmuntran till dess utsträckning, utan hoppas Utskottet, att Vällofl, Borgare - Ståndet derifrån afstår. I V 30 1 ) i Ljus, Va-s, hvit eller af Sper) maceti * • "5 3» i 5 0 1 Då ljus af spermaceti alldeles icke, och dylike af vax ej till erforderlig mängd här förfärdigas, föreslår Utskottet, att Högloft Ridder,skåpet och Adeln tillträder de öfrige Stånden. i ) 1 Kronor af alla slag - 3° i 50 Under åberopande af hvad nyss, rörande lampor, finnes anfördt , föreslås bifall till Vallöfl. BorgareStåndets beslut. 1 50 1 Läder, sämskade hudar skinn • « och ^ 25 1 30 Den af Vällofl. BorgareStåndets föreslagne förhöjning öf. verlemnas till bifall af de öfrige Stånden, enär denna vara kan i Sverige ^beredas | 3» 1 Mandel och Mandelskal 30 25 Då mandel och mandelskal ej äro någon nödvändighetsvara, utan blott en njutningsartikel för de upphöjdare classerne, saknar Utskottet skäl att föreslå den yrkade nedsättningen. ) }30 j Mattor,' Bast ; K 10 i 2 5 1 Enär Bastmattor, som äro alldeles nödvändige för Skepps, garneringar och emballeringar, ej inom Sverige beredas, pröfvar Ulskottet sig ej kunna föreslå förhöjning i afgiften, utan torde beslutet derom fråhträdas ) h J 1 Metall, arbetad sink s > 5 - io Någon förhöjning å Tullen för arbetad zink, anser Utskottet sig ej kunna föreslå , under förhoppning, att Ridder. skåpet och Adeln, biträder de öfrige Riksstånden t r ttöfsr 'till Bevillning!- Utskottets Beränkånden* Pag. Enligt Utskottets Förslag.
Vid granskning af den Berättelse Revisorerne afgifvit öfver Malmö Låne-Contors förvaltning under sisth år i833, har Utskottet inhemtat, att, sedan Directionen vid nämnde Cantor i början af sisth år hos Kongl. Maj:ts General-Adjutant för Armeen sökt utverka, att till Låne Cöntorets större säkerhet en militairpost måtte bestås lill vakthållning vid Contorets lius;: men ersättnings-kostnaden för en sådan militairpost blifvit äskad lill ett belopp af 821 R*dr 12 sk., för året, oberäknadt ersättning för beklädnadens slitning, hvilket belopp Banco-Fullmägtige ansett vara nog högt, samt Directionen af sådan anledning låtit frågan härom förfalla, hafva Revisorerne uttryckt den önskan, att utväg kunde beredas till erhållande af en sådan bevakning utan någon utgift för Låne-Contoret, till befordrande af hvars trygghet en dylik försigtighet syntes höra iakttagas, änskönt Contorets säkerhet för öfrigt, i afseende på hvalf och cassakista, vöre med sorgfällighet iakttagen.. Utskottet har tagit denna fråga under öfvervägande, och då under <Te senare åren sig visat, att utbrott och rymning ålskil lige gånger skett från den i Malmö varande Corrections-Inrättning, samt genom dylike företags förnyande Låne-Gontorets säkerhet, synnerligen under den Uanco-Utslcoitets Memorial N.o 32. 3 mörka årstiden, lätteligen kunde äfventyras, i händelse militair-bevakning vid Contorets hus ej funnes, anser Utskottet, lika med Revisorerne, att till Låne-Contorets betryggande, för det derstädes förvarade och i dess hvalf nedlagde belopp af penningar, reverser och hypothek, en miiitairpost vid Contorets hus, åtminstone nattetiden, vore erforderlig. Hvad åter beträffar kostnaden för en sådan bevakning, så, enär härvid förekommer, att vid de