Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mera sammanhang röjes i en annan ballet, dansad på Stockholms slott d. 1 Januari 1645, med titel: ”Balet om Heela Wärdenes Frögd, förorsakad aff Hennes Rongl. M:tz Lykelige Regeringz begynnelse. Äfven af den finnes en fransk text, med titel, ”Le Monde Rejovi.” När teatren uppläts, såg man en triumfbåge med latinsk inskrift till Christinas ära, och öfverst satt hennes porträtt samt derunder ett latinskt distichon. Balletten är skrifven på alexandriner, har tre delar och 24 inträden utom stora balletten. Framför hvarje del läses ett på prosa affattadt angifvande af dess innehåll. Den första delen innehåller den fröjd, som sker i himlen. Fama förkunnar, att, liksom Mars under Gustaf Adolfs namn förut regerat Sverige, så har nu Virtus under Christinas namn bestigit thronen. Mercurius flyger ut att förkunna detta. Jupiter befaller Prudentia och Justitia att lära Christina regeringskonsten och stå vid hennes thron. Virtus Heroica, som alltid följt Gustaf Adolf, beslutar att äfven följa hans dotter, och samma beslut fatta hvar för sig Honor, Mars, Bellona och Victoria. — Andra delen innehåller den fröjd, som sker i hafvet. Teatren föreställer ett haf med klippor och berg. Amfion i en Concha, dragen af två sirener, förkunnar Christinas thronbestigning. (Denna sång är ej skrifven på alexandriner, utan har lyrisk versform). Æolus befaller alla vindar, att, om de få se svenska drottningens flotta, ej uppväcka någon storm, utan i stället hjelpa den. De fyra väder svära att förhjelpa Christina så väl att uppbygga ett regemente till sjös, som att upptäcka nya länder. Neptun på en hvalfisk bjuder Tritonerna utsprida Christinas beröm, och Tritonerna gå ut ur hvalfisken och lofva lyda befallningen. — Tredje delen framställer den fröjd, som sker på jorden. Teatren föreställer jorden.
Uti tvänne särskilta Skrifvelser af den ii Maj och den 18 November 1829, håfven J, Gode Herrar oell Svenske Män, i underdånighet föreslagit följande förändringar och tillägg i Instructionen för Rikets Ständers JustitiasOmbudsman af den 27 Februarii 1810, nemligen: r:o Uti 2 §. komma orden: väld och Srof försumlighet; att förändras till: väld eller grof försumlighet. 2:0 Uti 4 §• förändras orden: vrångvisa och försumlighet till vrångvisa eller försumlighet. 3:o Vid slutet af 14 §• kommer ett så lydande tillägg att införas: ”JustitiaeOmbudsmannens ofvannämnde redogörelse samt årliga Berättelser böra genast vid Riksdagens början ingifvas, för alt i tid kunna förvisas till granskning af Lagutskottet, dit jemväl, i enahanda ändamål, hans EmbelsDiarier och Registratur inlemnas; Skolandes dessutom JustitiasOmbudsmannen, då han för Rikets Ständer anmäler, hvilka af deras beslut och framställningar af Konungen bifallits och utfärdats, tillika särskilt upplaga dem, som icke blifvit i underdånighet föredragne eller i nåder afgjorde,” 4:o Vid slutet af 24 §. tillägges följande mening: ”JustitiaeOrnbudsmannen äger tillse, att hans EmbetsExpedition alltid må finnas tillgänglig för handlingars emottagande och utlemnande, samt att, under Den i M a r s f. m. 25 hans frånvaro, den Tjensteman, som Expeditionen i bufvudstaden förestår, må öppna till Embetet ankommande bref och besörja sådane uppskof ej tålande anteckningar och meddelanden, hvilka ej innefatta beslut eller annan JustitiasOmbudsmannen tillhörande verklig embets-åtgärd.” 5:o 26 §. kommer att alldeles uteslutas.
Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 56, i anledning af äterremiss å vissa delar af Utlåtandet, N:o 37, öfver väckta förslag, med afseende på föreskrifterne, angående Bankens metalliska kassa. Härvid förekommo: Yttrandet, pag. 1, i Utlåtandet N:o 56, angående 1, 2 och 3 punkterna af Utlåtandet, N:o 37, gillades: punkten, N:o 1, i Utlåtandet, N:o 56, pag. 2, godkändes; och punkten, N:o 2, i sistnämnde Utlåtande, pag. 3 och 4. De 4 föreslagna Momenten antogos, med bibehållande af ingressen uti 121 §, enligt nu gällande Banko-reglemente. S. D. Föredrogos ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden: N:o 15, i anledning af anmärkningar emot förslag till ändringar och tillägg uti samt förklaringar öfver Kongl Maj:ts nådiga Stadga om Skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 och Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832: 1, 2 och 3 punkterna, pag. 40, biföllos, hvaremot 4:de punkten, pag. 40 och 41, afslogs, och i öfriga delar godkändes Betänkandet N:o 16 i anledning af väckta frågor om ändringar uti Kongl.
Endast aflöning och arbetskostnad, i och för sjelfva rörelsen eller handteringen, får derå afräknas och bevislige förluster jemväl betraktas. På Taxeringsmänrten allena beror pröfningen af de skattskyldiges uppgifter. De skola derföre ovilkorligen, med strängaste rättvisa, efter Ed och Samvete, pröfva dem samt bestämma hvarje skattskyldigs afgift. Alla nödige upplysningar skola för detta ändamål nog» grannt sökas; Utskeppningen, Importen, Skeppsfarten, Afstämplingen och Handelsrörelsen, in. m. tagas i betraktande; Äfvensom jemte allt detta en synbait yppigare lefnadskostnad, vid bedömmandet af inkomsternes belopp, skall tjena Taxeringsmännen till vägledning. De äga dessutom, att, så vidt de skattskyl* diges uppgifter hafva något sammanhang med Publique Verks befattning, ovagerligen af dem undfå de upplysningar som kunna erfordras. Skulle, efter inhemtande deraf, någon anledning vara till tvifvelsmål om riktigheten, antingen af sjelfva uppgiften, eller af de gjorde afdra« gen, äjje Taxeringsmännen , att Specifique 178 BevillaingsUtsk. Betänkanden. uppgifter i begge delarne , den skattskyldige affordra. 2 Mom. Handlande, SkeppsRedare, Fabrikörer och flere, hvilkas rörelse i hufvudsaklig måtto beror af Utrikes Handel , indelas icke i Classer till Bevillnings utgörande, utan varder den minsta afgiften för dem fastställd, hvarunder Bevillning efter denna Artikel ej må någon påföras, nemligen: 1 Stockholm och Götheborg • Grosshandlare .
Då berörde myndighet hittills ombesörjt dylika förrättningar, och då behofvet deraf fortfar, så måtte hennes efterträdare lika litet som andra embetsverk kunnat anses provisionella,— hvarföre den i detta hänseende gjorda anmärkntn torde förfalla. Betalningen blir för hvarje tillfälle oundgänglig, och då är någon regel för beloppet äfven behöflig. Jag har anfört detta, för att visa befogenheten af min framställning, och är öfvertygad att sakens eget kraf skall leda till det mål jag åsyftar, då vederbör, hunnit tillräckligen erfara olägenheterna af att sakna en sådan taxa. Uppå derefter framställd propos. blef Utskrs yttrande af R. o. Ad. godkändt. U t sk : s yttrande ang: de anslag till reseoch undersökn ingskost n ader sa rn t expenser vid den nya styrelsen för allmänna arbeten. Gr Frölich: Icke för det jag tror, att min framställning kan verka i detta Stånd, eller i denna fråga kan hafva någon påföljd, men emedan jag, vid behandlingen af detta ämne, utgått från hvad jag ansett vara principenligt, tillstyrker jag R. o. Ad. att öka förevar, summa aldraminst till 10,000 r:dr. Efter min förmodan vore det vigtigaste föremålet, hvarmed den nya styrelsen, under första året, borde sysselsätta sig, alt icke blott verkställa ny undersökning rör:de de gamla, utan äfven undersöka sådana nya föi etag, hvartill stiftelsen af den nya styrelsen kunde föranleda; och då anser jag hvad Utsk. i denna punkt föresla git vara något för knappt. Om någon annan ledamot omfattar och understödjer denna idee, skall jag söka utveckla motiverna för den; men intill dess får jag blott i korthet tillkännagifva, att allmänheten utan tvifvel skulle vara mycket belåten med en sådan förnyad undersökning, såvida jag får förutsätta, att de försiggångne undersökningarne äro lika osäkra, som de, om hvilka jag haft tillfälle att personligen inhemta kännedom. Hr Lagerhjelm:
C eder sl rom, Jacob: Jag hemställer till Hr Frill. o. Landtm., 0111 någon uppläsning af detta betänk, erfordras; ty då betänk. N:ö 64 är återreinitteradt, föijer af sig sjelf, alt äfven detta måste återremitteras. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Det är visserligen riktigt att betänk, återlemnas till Utsk. på deskäl, som blifvit anförda. Jag befarar, att del dessutom innehåller någon missräkning, som icke torde kunna genast utredas. Emedlertid anhåller jag att få göra denna anmärkn., på det att StatsUtsk. måtte fästa uppmärksamhet dervid. Utgifterna äro upptagna lill io,44L848: 7. 11.; men nu hafva inkomst-titlarna blifvit förhöjda enligt StatsUlskls utlåt. N:o 64, särdeles genom spanmålsräntornas högre beräkning än tillförene. Derigenom har, enl. betänk. N:o 64, sid. 10, uppkommit en tillökning af 555,23g r:dr. — Nu är klart, att som dessa räntor, till en stor del, äro anvisade till lön åt indeln.hafvare, så måste räntorna äfven förhöjas till motsvarand • belopp bland utgifterna. Antager man denna förhöjning lika, och lägger hela förhöjningssumman 555,2*9 r:dr till förnämnda utgiftssumma 10,443,848: 7- 1 ’• l,PP“ kommcr ett belopp af 10.999,087: 7. 1 r. Drager jag derifrån inkomstsumrnan 9,464,600 rldr, så blir stalsbristsumman 1,5*4,487 r:dr, som genom bevilln. skall fyllas. R. o. Ad. återremitterade StatsUtsk:s mern N:o 65. Till remiss föredrogs Hr von Hartmansdorff^, Äng., den 16 dennes på bordet lagda motion om bestämmande af tiden, efter hvilken kungörelser, upplästa från predikstolarna, skola anses gällande. Frih.
hvilken de största lakan kunna läggas in, utan att Hos potatisen äro de stora, af obestämd form, vikas, och hvars upphettade valsar fullborda torkmed tydliga lager och kärnan vid ena kanten, apparatens värf, på samma gång de utföra sitt oftast enkla, hos de flesta balj växter aflånga, eget. Strykkläderna upphängas först på ribblagrade, med central spricka, hos hafren stora, ställningar, som inskjutas i smala, upphettade runda, sammansatta af smärre, hos hvetet enkla, torkrum, och appliceras sedan på strykbrädet. något plattade, omväxlande små och stora, hos Där bearbetas de på vanligt sätt med förnicklade riset små, skarpkantade o. s. v. Potatisstärkelstrykjärn af ny konstruktion, upphettade på en sen är gröfre än risstärkelsen, liksom potatiselektrisk värmeapparat, hvars långa, spetsiga lå- mjölet är gröfre än det af risstärkelse beredda gor tränga in i de ihåliga järnen. poudre de rise. Äkta sago fås ur palmstammarUnder resan utför — likaledes i hiss — göra na i Ostindien. Växtdelar, rika på stärkelse äro: I. Frön (hos vi här och där små afstickare, den första till personalens fyra trappor upp belägna frukostlokal, sädesslagen hvete, råg, korn, hafre, ris, majs, hirs, som är synnerligen hemtreflig och inbjudande. durrha och mannagryn samt hos bohvete, ärter, Köket och dess tjänsteandar riktigt lysa af renbönor och äkta kastanjer). Frukter (bananer lighet, och det, som tillagas på den rymliga spioch dadlar). Stammar (palmstammar). sen, är af aptitligaste slag. Från den på väggen Rötter och rotstockar (potatis, sötpotatis eller baanslagna prislistan notera vi följande: kaffe 5 tat och arrowroten öre, dito med dopp 10 öre, chokolad 10 öre, dito Pen stärkelse ter sig som ett fint hvitt pulmed dopp 15 öre, mjölk 4 öre, lageröl 7 öre, laver, som blir mörkblått, om jod hälles därpå.
Skrifvelse, iV.-o 3o6. 671 Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande; och ehuru Rikels Ständer, lika med de serskilde Committerade och Commerce-Collegium, äro öfvertygade, att en pensions-anstalt för orkeslöse sjömän samt deras enkor och oförsörjda barn skulle, i händelse densamma blefve på ändamålsenligt sätt organiserad, för de sjöfarande medföra vida större fördelar och uppmuntran, än den nu utgående Föringen, hvilken tillfaller sjömännen i smärre summor, just då de minst dera! äro i behof, samt ofta af dem mindre hushållsagtigt användas; likväl och som förmonerna af en sådan pensionsanstalt hufvudsakligen bero af den dertill anslagne fonds ändamålsenliga förvaltning och användande, samt då något förslag härom icke åtföljt E. K. M:s Nådiga Proposition, hafva Rikets Ständer, helst de af Sjömanshus-Directionerne afgifne och uti E. K. M:s Nådiga Proposition omförmälde yttranden, i fråga om pensions-anstaltens organiserande, äro högst skiljagtige, i saknad af ett sådant förslag, icke funnit skäl, vid frågans närvarande skick, bifalla det föreslagna utbytet af den så kallade Fölingen, emot ett årligt anslag af Tullmedlen. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s Nådiga Proposition, få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 April 1841. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse , N.o 3 of. N:o 307. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 April iSfi. Preste-Slåndet den 19 — ~ Borgare-Ståndet den 21 ■ Bonde-Ståndet den ar Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändring i Södra Skånska Infanteri-regementets rotering, i följd af f. d. Adelsfane-boställenas befrielse från ordinarie roterings utgörande. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk.
Blodet sipprade fram på hennes hvita sommarklädning strax under det vänstra bröstet, där en af kaminens skarpa kanter trängt in och bildat ett trekantigt sår. Hon hade läst rätt i sin faders ansikte. Hennes make var död. Depechen från Ljungbyhed innehöll ett meddelande om, att ryttmästaren baron Otto Lindenow eftermiddagen förut ljutit döden vid en fältmanöver, då hans häst störtat och kastat sin ryttare af. Två månader senare nedkom hon med en dotter, som i dopet fick namnet Maria. Gamla grefvinnan satt i sitt kabinett å Norrbyholm en eftermiddag i mars 1867. Hon satt där just som hon setat så många år af sitt lif, vid fönstret mot söder, framåtlutad öfver det lilla arbetsbordet; ja, det var som om också det stycke stramalj, hon höll i sina händer, varit detsamma på hvilket hon sedan många år tillbaka broderade samma hundhufvud af brunt sefirgarn, syende långsamt och gratiöst, med nålen mellan sina hvita fingerspetsar. Själf var hon icke heller mycket förändrad. Något äldre hade hon väl blifvit, men det syntes icke stort. Man glömde att lägga märke till de spår, som tiden lämnat efter sig i detta ansikte; man kom sig icke för att räkna skrynklorna och vecken. Man såg blott att uttrycket var detsamma som förr — att mildheten och godheten icke åldrats. Också detta rum var sig likt; men länstolen borta i hörnet var tom och i stället hängde på väggen därofvanför ett porträtt i olja. Ditupp lyftes hennes blickar gång på gång, och alltid kom det samma glans i ögonen därvid. Gamle grefve Johan hade aflidit stilla midt under krigsbullret från den danska halfön, den 21 april 1864, tre dagar efter stormningen af Dybböl, där Nils Wiede och Eric Lindenow varit med. Sedan dess hade nu snart tre år förflutit, år som glidit hän i töcknig enformighet utan att lämna efter sig ett enda yttre spår i gamla grefvinnans lif. Han var borta; det var det negativa innehållet af dessa år. Eljes var allt sig likt. Därnere i den ena flygelbyggnaden bodde ännu Alfhild Lindenow med sin dotter; och i den andra bodde Nils, som öfvertagit förvaltningen af godset.
R:dr sk. r. i 32 * Wikar, lampoch ljus1 skålp. 20 Werklijg för slöjderne och handlverkerierne, ej specificerade 100 R:dr v. 5 — Win, alla slag: i 24 — på fastager 1 kanna — 24 4 på buteljer 1 kanna 1 — 1 32 — Windruf, torr 1 lisp. — 6 — 24 * Windi'ufvor 1 skålp. — 6 — 12 * Winsten, rå eller renad 1 skålp. 8 — 36 — Winstenssalt 1 skålp. — 3 6 — 32 — Wismut 1 skålp. _ 4 WäJhader : Helsiden: 12 * Alngods: Felb och Peluche 1 skålp. 1 24 25 — * Flor, Gaze, Tyll, alla slag 1 skålp. Då hela ytan utgöres at silke, bör väfnaden, ehuru frånsidan utvisar bomull, lullbehandlas såsom helsiden. 25 — * andra slag 1 skålp. 5 30 — * Shawlar, Shawletter och andra Dukar, äfvensom genom fasonering till förkläden utmärkta tyger 1 skålp. 6 Halfsiden-, eller af silke till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull eller andra ämnen: Alngods: 10 Felb och Peluche 1 skålp. 1 24 — 10 andra slag 1 skålp. 2 — 12 24 * Shawlar, Shawletter och andra Dukar, äfvensom genom fasonering till förkläden utmärkta tyger 1 skålp. 2 24 — Bomulls-: Alngods: 2 * Corderoy, Jean, Manchester, Parkum, Sammet och Satin .. 1 skålp. — 24 1 8 — Felb och Peluche 1 skålp. — 8 1 16 — Filtar 1 skålp. — 16 Wicker; se Spanmål. 32 Förslag till Tull-Taxa. Tullvärde. Qvantitet Teir Tultberäkn. Inf. Tull. Banko. R:dr 3 sk. r. * [Väfnader.- Bomulls-:
»Jag hade gått deruppe i min ensamma landsända och lärt mig älska tidens stora frågor, de förtrycktes, de lidandes — kvinnornas, arbetarnes sak. Ni vet inte, hur djupa rötter en sådan kärlek till en sak slår i en menniskas sinne, som intet annat har att älska i lifvet. Jag hade intet annat, har aldrig haft det. Det är ingen tom fras, när jag säger, att jag gerna skulle ha dött för de nya tankarne — om jag kunnat gagna dem dermed. — Jag satt deruppe och läste alla de stora och djerfva orden; och jag kände mig så tacksam för dem — och så liten. Det var som gryningen till en ny dag — jag kunde inte längre uthärda deruppe, jag måste vara med, tyckte jag, om inte annat så för att knäböjande helsa solens uppgång — som lapparne göra efter den långa vintern Så kom jag hit.» Hon tystnade och drog djupt efter andan; blodet, som stigit henne uppåt kinderna medan hon talat, sjönk nu åter tillbaka och hennes blekhet blef dervid ännu mer påfallande. Hon dämpade också rösten, tydligen med afsigt att icke förifra sig. »Det var en smärtsam öfverraskning. Det var som skulle den kväfva mig och på samma gång knöto mina händer i vanmäktigt raseri. Det var ju tomt munväder alltsammans! Kvinnofrågan — arbetarnes sak det var teorier utan lif; vet ni hvad, som mötte mig först från deras sida, hvilka jag ställt högt som förkämparinnor för kvinnornas sak? En inbjudning till ett möte för öfverläggning om införande af en nordisk drägt! Ett nytt offer på fåfängans altare! Det var soluppgången, som jag rest ner för att helsa. Han satt och lyssnade till detta utbrott, rädd för att med en anmärkning eller ett inkast skrämma hennes förtroende tillbaka. Hon såg förbi honom, som om hon icke visste, att han fans i rummet. »Nu längtar jag ditupp igen», sade hon sakta. »Till min ensamhet och mitt arbete Eller kanske hellre ut — till någon stor stad, der jag som en kastad sten kunde få gömma mig på bottnen, känna lifvet stryka omkring mig på alla sidor, men icke rubbas deraf, endast formas, långsamt formas till något helgjutet och harmoniskt, som jag skulle ge igen i mitt arbete.»
– Naturligtvis kan ni räkna på min diskretion – he men väggarna ha på sista tiden fått öron – och – Och arrestanterna äro legio! Jag vet det. Damer och kavaljerer om hvarandra – lilla fru Gæhler anses så farlig för statens säkerhet, att hon måste arresteras i bara chemisetten! Det hade just varit ett uppdrag för er, min käre grefve! Och lilla fru Bülow kan icke ens få invänta en viss, nära förestående, familjetilldragelse – en liten Schilden om jag minns rätt – innan hon jagas bort från hufvudstaden. Dessförinnan hade ni ju redan arresterat Berger, stadsaccoucheuren, så Gud vet hur det skulle ha gått. Och Sturz, som skulle ha gift sig och som i stället får tillbringa smekmånaden i fängelse. Det är mer än hårdt! Och Esther Gabel, Struensees älskade kammarjungfru och hennes far. Och Zoëga och Martini och Panning och negerungen Moranti och hoffrisören Burkas! Hvad i all världen kan ni och rättvisan ha otaldt med dessa människor? – Jag – he? – Jag förstår icke rätt, hvarför ni just hänvänder den frågan till mig? – Uppriktigt sagdt därför, att ni, min käre grefve, allmänt anses vara upphofsman till proskriptionslistan! Men Rantzau skakar sitt hufvud, energiskt afvärjande: – Det är icke sant – min käre vän! Tro det icke! Saken är den att – he! – en viss nervositet gör sig gällande – i den nya regeringen – där många viljor sträfva att göra sig gällande. Oss emellan sagdt – de olika medlemmarnes ställning är icke den allra behagligaste – vi känna alla, att våra hufvuden sitta en smula löst – he! Ni vet, att kungen ofta har halsbrytande infall, he! Nyss lär H. M:t ha roat sig med att stilisera en resolution så här: »Vi Christian VII af Guds nåde, Konung af Danmark – etcetera – och i kompani med Juliane Marie och andra af djäfvulens nåde » he!
Utdrag' af Protocollet öfver JustiticCÄrender, hållet på Stockholms Slott d. 9 Maj 1823 > inför Hans Maj-t Konungen uti Stats-Rädet, I N ä r v a ro af: Hans Excellence , Justidae-Stats-Ministern m. m. Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence, Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne m. m. Hr Grefve von Engeström. Hans Excellence, Stats - Rådet m. m. Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence, Stats-Rådet m. m. Herr Grefve Fleming. Hans Excellence, Stats - Rådet m. m. Herr Grefve Skjöldebrand. Hans Excellence, Stats-Rådet m, m. Heri Grefve Mörner. Hans Äng. förkl. öfv. 5 §. uti 25 Cap. Rätteg. B.m. m. 177 Hans Excellence, Hof-Cancelleren m. m. Herr Grefve af Wetterstedt. Stats-Rådet m. m. Hr Grefve Löwenhjelm. Justitias Råderne: Torén. Mannerstam. Tillförordnade Justitiae-Cancelleren, RevisionSSecreteraren Bergenschöld. Tillförordnade Föredraganden, Expeditions.Secreteraren Nordenstolpe anmälte i underdånighet:
Jag var den äldsta utaf dem, och, som jag tror, den som Gud hade gifvit det fagraste anletet; så sade mig atminstone kaplanens son, den unge prestkandidaten Andrenius. Jan Olof Andrenius och jag Toro jamnariga, och vi hade hallit af hvarandra allt ifrån barndomen; men inte m2 du tro, att vi bakom ryggen på mor och far hade gått och förlofvat oss. Sddant oskick brukades ej den tiden bland hyggligt folk. Emellertid trodde jag nog and %, att Jan Olof tänkte begära mig af min far, innan han om nagra dagar skulle atervanda till Upsala för att taga sin sista examen, och jag uppsände mer an en brin~ande bön till Gud, att han måtte göra mig lycklig; och det gjorde han också, barn, fast inte på det satt som jag i min fåvitskhet ville föreskrifva honom. En fredagsqväll, jag mins den som i går, suto vi alla med våra arbeten församlade i den stora kökskammaren, som var upplyst af två talgljus - man slapp lyckligtvis fotogen-os, den tiden. Omkring ett bord suto söta mor och alla hennes tjenstepigor och spunno lin; omkring ett annat vi fem systrar. Jag trädde p % tyll ett, stycke&gt; till söta mors bindniössa, och de andra flickorna stickade långstrumpor åt söta far., # Jag hör bjällror., ropade plötsligt min yngre syster, den 16-åriga Maja Lena. Tank, Anna Stina, om det vore Jan Olof~, hviskade hon skälmaktigt till mig. » Ja, det ar Jsn Olof, tänkte jag, ty jag kände igen kaplanens donibjallror; men jag svarade ingenting, utan böjde mig blott med klappande hjerta ned öfver min söm och bad s % oförmärkt an en gang, att herren matte lägga ett lyckliggörande ja p % min faders lappar. Min mor och far skyndade ut p % trappan för att, enligt den tidens vanliga bruk, redan der välkomna sin gast. Strax tystnade spinnrockarnas surrande, och vi suto alla lyssnande, för att på rösten kunna höra hvem den främmande var.