Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att der lagen talar, mäste allt annat vika och får man ej afse Ståndets förut fattade meningar och individuella åsigter. Den eftergifvenhet, Hrr Talmän i 3:ne Stånd haft att göra den propos., som yrkades, har medfört, att dessa Stånd vidblifvit sina anmärkntr och sökt genomdrifva sin vilja; men i samma ögonblick, som en talman vägrar denna propos. och Constit.Utsk., med den rätt grundlagen detsamma tillerkänner, förklarat denna vägran öfverensstämmande med grundlagen, kan icke vidare någon fråga uppstå derom, att icke de öfriga talmännens opinion skall anses stridande emot lagen och de i följd af denna opinion fattade besluten således äfven måste vara olagliga, och då ingen anmärkn. emot sjelfva termerna i förslaget blifvit gjord, mäste äfven förslaget, såsom det i Utsk. blifvit uppfattadt, i riksd.beslutet intagas. Jag begär således af Hr Gr. o. Ordföranden den propos. , att, med ogillande af Exped.Utskts utlåt., Utsk. måtte åläggas att i riksd.beslutet intaga förslaget om tryck fr:slagens återbringande i dess primitiva skick, med åberopande af Constit.Utskrs i ämnet afgifna betänkrn. Hr Hjärne, Harald: Då Frih. Cederströms föreläsningar i detta ämne icke hittills i något med det nu ifrågavar. likartadt fall rönt någon sympathi hos It. o. Ad., så skulle jag tro, att de ännu mindre i dag kunna göra åsyftad verkan, då jag tror 11. o. Ad. vara vederbörligen utledsnade vid de discussioner, som röra denna fråga, och således roed mindre uppmärksamhet afhöra de talare, som derom yttra sig. Jag skulle hålla före, att det vore olämpligt och framförallt öfverflödigt att nu vidlyftigt utbreda sig öfver detta ämne. Discussionen derom hade redan i går fortgått öfver 2:ne timmar, då frågan begärdes pä bordet, i detsamma den var nära att blifva afgjord.
Till alferna höra vidare växtlighetsdiserna Groas och Sifs fader Sigtrygg och dennes broder Ivalde, som med en ljus-dis föder Idun, Auda och andra växtlighetsdiser, samt med en jättinna de ryktbare bröderna Valand, Egil och Slagfinn-Gjuke. Valand har med nattdisen Baduhild sonen Vidga; Egil har med Groa sonen Svipdag och med Sif sonen Ull. Slagfinns söner äro de i hjältesagan besjungna gjukungarne. Ivaldes afkomlingar hafva i hjältesagan det gemensamma namnet niflungar (nibelungar, af hvilka gjukungarne utgöra en gren. Benämningen alfer nytjas icke alltid i strängt begränsad betydelse, åtminstone icke i senare källor, der benämningen utsträckes till Surts söner, »svart-alferna», och der alfer och dvärgar stundom förblandas med hvarandra. Alf brukas äfven som personnamn. Bland dem, som i Völuspas »dvärg»-lista uppräknas såsom deltagare i tåget från Svarins hög till Aurvangalandet, äro Alf och Yngve. Dessa namn stå här endast symboliskt och beteckna, att det var alfer och ynglingar (svea-höfdingar), som voro tågets ledare. Ur gudasagan hafva »Alf och Yngve» blifvit inflyttade i den i kristen tid af mycket olika elementer hopsatta, till stor del på fri hand diktade Ynglingasaga. 23, 26, 29, 35, 92, 98, 139–143, 144–151, 152. Alfheim, alfernas odal-land, beläget på underjordens östra randbälte. Fröj, skördeguden, fick Alfheim i tandgåfva och vardt därmed herrskare öfver alferna.
Hos Cantzli-Styrelsen har Öfver-Post-Directioneu anmält, hurusom genast efter Postmästarens i Stockhom, Post-Directeuren och Riddaren af Eders Kongl. Majits Wasa-Orden, Andere Eidins dödliga frånfälle, behörig inventering, genom tvänne Öfver-Post-Directionens och ett Sterbhusets ombud, blifvit företagen af de uti Post-Cassans förvaringsrum befintliga penningar, samt Eders Kongl. Majits och Kronans tillhöriga handlingar, hvarvid befunnits, uti Contanter 12,357 R:d 43 sk. 3 rist, uti säkra fordringar 2,516 Rid 31 sk. 8 rist och uti osäkra, 2004 Rid 2 sk. 4 r. Banco. Efter denna, till följe af författningarnes föreskrift, vidtagna åtgärd och sedan behörige redogörelser ej mindre för hela nästförflutna äret, än för hälften af det innevarande, blifvit uppgjorde och afslutade samt ofvanberörde contanta behållning å behörigt ställe inlevererad, och de säkre fordringar, af nu varande Postmästaren, Post-Directeuren Lidin, till indrifvande emottagne, har en brist eller Balance sig yppat af 1000 Rid Banco. Orsaken till denna Balance anser Ofver-Posf-Directionen tydligen kunna igenfinnas i en större årlig uppbörd, förenad med de svåra förluster, som uppkommit, dels genom oundvikliga missräkningar af Brefporto för den vid sista stunden af Posttimman inlemnade större Brefrnängd, samt tid ef - ^00 Den 24. April. efter annan förändrade myntsorter och hastigt plökade Post-taxor, dels ock genom inlemnade falska Sedlar, för hvilket allt någon afskrifning icke varit medgifven.
Sedan Landtbruks-akademiens förvaltnings-komité, uti afgifvet underdånigt utlåtande, tillstyrkt bifall till styrelsens ofvanberörda ansökning, har Eders Kongl. Maj:t nu hos Rikets Ständer äskat anvisandet äfven för år 1867, af det utaf Svenska Trädgårdsföreningen förut åtnjutna årliga extra anslag, 4,500 R:dr, äfvensom att, för beredande af undervisningslokal och bostäder åt ett ökadt antal elever vid nämnda förenings skola, mätte för en gång anvisas 10,000 R:dr. Rikets ’ Ständer hafva ansett trädgårdsföreningen jemväl för år 1867, böra komma i åtnjutande af det hitintills erhållna extra anslaget till dess elevskola, 4,500 R:dr, emot samma vilkor som förut, eller att föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare och, jemte behörig redovisning för det erhållna statsbidraget, till Landtbruks-akademien årligen afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfriga föremål för föreningens verksamhet; Hvarjemte Rikets Ständer, för beredande af undervisningslokal och bostäder åt ett ökadt antal elever vid nämnda skola, för en gång anvisat ett belopp af 10,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. 33:o. Eders Kongl. Maj:t har äskat, att till bildande af lämpliga holländerier för de Norrländska länen samt till andra för stamholländeri-styrelsens verksamhet nödiga utgifter måtte för år 1867, å extra stat anvisas enahanda belopp, som till införskaffande af goda afvelsdjur af utmärktare boskapsracér förut varit å samma stat beviljadt eller 10,000 R:dr; Till hvilken nådiga framställning Rikets Ständer lemnat bifall. 34:o. Uti särskilda inom de olika Riks-Stånden gjorda framställningar är vordet anfördt, hurusom ett af Jemtlands vigtigare behof vore det af en förbättrad hästoch fårafvel.
Att författningen icke bestämmer, hvilken det egentligen åligger att undersökning om besulenheten förrätta, kan åter knappt undgå att hafva till följd, det ingen anser sig pligtig dertill, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skjuter saken ifrån sig till Häradshöfding, likasom denne tillbaka, båda under förmenande alt ärendet dem icke tillkommer. Äfven måste medges, att i orter, der hemmansklyfningar ofta och i talrik mängd förekomma, hvarken Häradshöfding eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle kunna, järnte siria öfriga åligganden, medhinna dessa förrättningar; genom hvilket allt författningen gifvit likasom en undskyllan för den uraktlåtenhet, sorn blifvit ådagalagd i dess efterlefnad. Dessa brister i författningen funno Utskotten afhjelpta genom det af Commitlerade föreslagna antagandet af en norm för tillåtlig klyfning utan föregången undersökning om besulenheten, samt förslaget alt åt Socken-nämnd uppdraga sådan undersöknings förrättande, der klyfning under den fastställda normen förekomme. Utskotten kunde således icke annat än i Committerades berörde förslag obetingadt instämma. Men då ett minimum antages för klyfning af hemman, utan föregången undersökning och serskild tillåtelse, foijer af 6 'Lagsamt Allm. Besv.- och 'Ekon.-Ulskotlens’Utaltaride, N;o 28. sigsjelft, ;>! t detta minimum också måste blien viss del af hemman, ett visst hemmantal. Dssulom då de (hsta utskylder oell allmänna besvär utgöras efter hemmantalet, och en motsvarande andel i dessa utskjlder och besvär mäste åtfölja deli utklufna delen, innebär delta jemväl en nödvändighet, att besutenhet mäste motsvara något hemmantal.
Herr vakna, H-uZpff, utlät stg i enlighet med Friherre Ltael, Efter nägon widare uppkommen oro, förklarade Herr Grcfwen o c h L a n d t - M a r« sk al k cn akt han säge dek more Herrarne sjclswe, ej hail, som här deciderade; men att om Herr källmans anförande blott more en tilläggning i följd af justeringen wille han ej wara emot att detsamma upplästes. Derefter upläste Herr kahlman till Protokollet följande: Dä Hans Excellence Herr Grefwe sk VZAlas bär upträdt med det nog aktningslösa pästäcndet akt Herr Grefwe» och Landt-Marskalken samt Ridderikapek och Adeln handlat mot Constitutions, föreskrift, sä karr jag för min del icke undgä att bestrida sanningen af Lenna lika ofönväntabe som ogrundade och följakteligcn endast dest uphossman träffande bcffyllning. För att icke uppehälla Högloft. Ridderskapet och Adeln med ett widlöstigt swar pä alla Hans Excellenccs tröttande an, förand n, sär jag blott i korrthet framställa, huruwida -> Hans Ercellence är under den egenskap att kunna bedbmma om Riddarhuset behandlat honom olikt Consti» tutions föreskrift, dä densamnla ej bör förblandas med hwad hederns Lagar bjuda, enligt hwilka man satt dest behörighet i fräga att uti wära sammankomster deltaga» Herr Grefwe» och Landt - Mar« sk al ken, erinrade, att detta gingc frän ämnet, och att det ej wore lofligt att derifrån afwika. Herr Den 2 Oktober. 1127 Herr käklmsn yttrade sig att ingen Riddarhus-Ordning kunde berättiga Landt-Marskalken att föreskrifwa Ledamöter hwad de ffullc tala eller länka. Herr Landt-Marskalken: Icke att tänka, men att hälla sig i sina yttranden inom en an» ständig ordning. Herr käklman:
Denna Societet liar ej blott den största sakkännedom i denna fråga, utan den har äfven det största intresse, att drifva jernhandleringen ej blott lill den största qvantitet i tillverkning, utan äfven till den bästa qvalitet i jernets förädling. Mig synes, aLt Rikets Ständer böra endast med den största betänksamhet tillstyrka Kongl. Maj:t dessa vigtiga förändringar, enär ett bestämdt och positivt tillstyrkande gifver en ofantlig öfvervigt åt den ena sidan af den omtvistade frågan, och endast bör användas, när rneningarne äro i det närmaste odelade, och misstag nästan omöjligt’’ Af Herr Biskop Butsch, som förenat sig med Herr Biskop Agardh. Af Riksdagsmannen Lars Boethius: ’’Ehuru Högloft. Utskottet, uti dess förevarande Betänkande, uttalat grundsatser, hvilka ej allenast stödja sig på billighet och rättvisa, utan ock, i den mon de i lagstifningen göras gällande, skola bidraga till bergshand teringens upphjelpande ur dess närvarande tryckta belägenhet, har Utskottet likväl, vid tillämpningen af dessa grundsatser, hvad Bergslagen och synnerligast deras tack jerns—tillverka nd e invånare beträffar, vid den föreslagna friheten i bergsnäringen, fästat sådane vilkor, eller rättare sagdt, deremot uppkastat sådane hinder, som för framtiden skola qvarhålla de band, hvilka för närvarande hvila å ifrågavarande näring, men deremot för Lands-lagen tillstyrkt högst obilliga företräden framför Bergslagen.
Adelsköld nyligen upprättadt kostnads-förslag, sig visade, att, ehuru, enligt berörde räkenskaper, redan vid slutet af år 1853 blifvit för jernvägs-anläggnin gen utbetalde R:dr 132,212: 14. 5. de återstående erforderliga utgifterna för jernvägens fallbördande och trafikens öppnande uppginge till » 111,803: 21. 4. så att hela kostnads-summan blefve R:dr 244,015: 55. 9. till hvars fyllande skulle, oberäknadt det från Ilandelsoch Sjöfarts-fonden erhållna länet » 100,000: samt de af aktieegarne tillskjutne » 34,850: — —• och en uppkommen räntevinst af » 1,834: 7. — R.dr 136,684: 7. erfordras ett ytterligare tillskott från aktieegarne af . » 107,331: 28. 9. 9. att emellertid det till 500 st. bestämda aktie-antalet, hvaraf dock endast tecknats 427, numera, i följd af försummade inbetalningar för 177 st., vore inskränkt till 250 aktier, hvilkas innehafvare icke funnit någon utväg att bära tyngden af nyssberörde för denna jernväg erforderliga, högst betydliga ytterligare tillskott; — samt att, då det nuvarande till halfva aktie-antalet reducerade bolaget sålunda sett sig urståndsatt att kunna fullborda ifrågavarande jernvägsbyggnad, häraf blifvit en följd, att bolaget, för att förekomma att de personer, hvilka försummat inbetalningar på sina aktier, skulle kunna undandraga sig att lika med de öfrige aktieegarne deltaga uti ansvarigheten för bolagets skulder, nödgats offentligen förklara bolagets obestånd och till Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt ingifva bolagets cessions-ansökning.
Närvarande: H. Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, H. Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Eadets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs Kloster i Hallands län. Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo C. F. Smerling. Kongl. Ma.j:ts Nåd. Proposition J\s 32. IX i\:o 32. Ank. till Exp.-Utsk. ilen 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om införsel för skatterättsfordran i krono-säteriet Ölstorp i Skaraborgs län; Gifven Stockholms Slott den 7 November 1865. Sedan Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium, — uppå ansökning af Justitierådet m. m. Adolf Alexanderson, att för den honom af Kollegium den 27 November 1863 tillerkända skatterättsfordran 76 Specie från det den 23 November 1826 i nåder stadfästade byte emellan Kronan samt framlidne Kongl.
Tabellcommissionen, Hofmarskalken Leyonmark; Wto 41 ang:de amanuenserna vid K. Bibliotheket beviljad ersättning; N:o 417» angtde ett Ian af allmänna medel till Carlskrona stads pastorat. Justerades pleni-prot. för den 8 sistl. Maj f. m. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts nedannämnda förslag till R. St:s underd. skrifvelser till K. M., nemi.: Wto 418, angtde utbetalande af begrafningshjelp efter aflidne Räntmästare Alm; Wto 419» angtde den nya ordinarie soldatroteringen i Riket; Wto 420j angtde den tillökade ordinarie båtsmansroteringen inom en del Jan. Likaledes upplästes till justering och godkändes Exped.- Utskts förslag Wto 5g till § i riksdagsbeslutet, angtde ordinarie slatsreglei ingen. Justerades pleni-prot. för den 8 sisth Maj e. m. Anmältes och emottogos 2tne Konungens Öfverstekammarjunkare Frih. Fr. von Friesendorff och Frih. J. C. Adelsvärd, hvilka, å K. Mts höga vägnar, bjödo R. o. Ad. alt i morgon förmiddag kl. 11 infinna sig i Storkyrkan, för att afhöra riksdagspredikan, samt att, efter slutad gudstjenst, begifva sig till K. Slottet, för att vara K. M. följa k lige till rikssalen; hvarjemte Hrr Öfverstekammarjunkare likaledes, på K. Mts höga vägnar, bjödo 5o af R. o. Adis ledamöter att spisa middag på K. Slottet, efter på rikssalen slutad ceremoni. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 7. Den |5 Juni f. m. Då nu ånyo föredrogs Const.Utskrs den i4 dennes på bordet lagda mern.
Sedan vLxutLrionenz beledsagad efter manligheten, afträdt, begärde Grefwe körner, Darl Gabriel, uplpsning,' i anledning af det nytz upgrfna antalet af Presta Ständets Ledamöter i Bewillnings-Utflottet, huruwida meningen were, at Ridderflapet och Adeln för sig flulle wälja et sä stort antal forn 24. Herr Karon och Landtmarskalken förmodade at detta antal more detsamma, fomRidderffapet och Adeln wid sistledne Riksdag fastställt. Grefwe De la 6ar<Zie, jacob, förmälte, det han i dag utur sistledne Riksdags hrorocotler inhemtat, det et större antal än efter förra manligheten dä blifwit äfladt, och efter någon öfwerlägqning utfatt til 24; hwilket antal han vck hoS de andra Ständen upgifwit, sevan Ridderflapet och Adeln i dag beflutat, at i denna del följa sista Riksdagens praxis. Anmältes och emottogs en Deputation frän det Wällofl. Borgare Ständer, anförd af Riksdagsmannen för Stockholms stad, Rädmannen Ignaberg, som tilkännagaf, at Ständer förenat sig med Ridderflapet och Adeln angäende kemisstil Kanco-Utflottet, at ofördröjligen hoiK
Slutligen rekommenderas till Moster B. följande rader af mrs Becber Stowe: » Det skulle vara en oberäknelig vinst för den husliga lyckan, om människor började lifskonserten med mycket lågstämda instrument. De som erhålla den största lyckan äro vanligen de, som begära och vänta minst. » Attila. Orlofssedlar i otid. En fråga till Iduns läsekrets. Skulle » Juristfru« eller någon annan välvillig, sakkunnig person vilja upplysa » flera matmödrar », huruvida de hafva rätt att vänta att emottaga uppsägelse af tjänariima och åt henne aflamna I DU N 1895 orlofssedel till den 26 juli, då den lagliga uppsä- gelsetiden börjar? I vår del af landet börjar jagandet efter nya tjänare eller nya tjänster 14 dagar före midsommar, d. v. s. öfver 4 månader före flyttetiden. Sedan en tjänarinna fått sin orlofssedel, anser hon alla band lösta och hvarjé slags disciplin upphör — och ändå återstår mera än tredjedelen al tjänsteåret, under h vilken tid husbonden får till punkt och pricka uppfylla sina åligganden mot tjänaren, han får föda honom och löna honom. Det heter visserligen i tjänstehjonsstadgan att husbonden skall vid tjänstetidens slut gifva tjänaren afskedsbetyg, och att denne skall vid 5 kronors böter vara pliktig att till den nye husbonden öfverlämna detsamma vid ankomsten, men de flesta både husbönder och tjänare äro okunniga om denna ömsesidiga skyldighet, eller hafva låtit den falla i glömska. Kunde icke en del husbönder och matmödrar ingå en öfverenskommelse att iclee. utlämna orlofssedel förrän på den i lag fastställda tiden (d. v. s. om detta är rätt och lagligt) och förbinda sig att dels själfva afgifva afskedsbetyg och att dels med bestämdhet fordra ett sådant af den nye tjänaren, och att, där han ej medförde ett sådant, själfva begära det af den förre husbonden. Man skulle göra tjänarne en tjänst med att hålla dem till laglydnad, och man skulle själf njuta trefnaden af den stadga och det välförhållande de skulle anse sig nödsakade att iakttaga för att förtjäna ett godt afgångsbetyg.
Detta medel har en förunderlig verkan att få sådana sjelfsvåldiga, otyglade små på fötterna, och det är en god handräckning åt dem, då de skola lära sig att styra sina sinnen och böja viljan. Det förstås, att får barnet förnuftig aga, så snart det visar bmjan till ilska och sjelfrå- dighet, så är vattenkuren, för så pass stora barn som Gustaf, vanligen öfverflödig. Ni kan ju, i fall medlet måste förnyas, sjelf upprepa det, så att gossen ser, att ni anbefallt kuren; äfven måste de små lära sig förstå, att Astrid o c h ni äro ense i allt. Barn få naturligtvis ej ha lof att spela hustyranner och störa hemmets dagliga ordning och trefnad. Astrid mättar säkert de små på bestämda tider, så att de i vanliga fall sofva under edra måltidstimmar. Ä r ett barn sjukt, då måste naturligtvis Astrid och ni tura om att vårda det, ty blefve vårdarinnan öfveransträngd och klen, vore det ju dubbelt svårt för husmodern. » » Ni menar alltså, att Astrid måste ha samma rättighet som jag att befalla barnen och hälla dem till att lyda? » » Kära fru Vilberg, man tager j u ej en bildad och andligt utvecklad medhjelperska blott för att vårda barnens krop23sliga del, fastän en dylik förståndig barnvård är af mycket stor vigt, utan man vill naturligtvis äfven, att hon skall bistå modern med de smås upp För hvarje 6-tal abonnenter. En af barnflickssystemets många förderfliga sidor är, att en mor ej vågar anförtro åt den outvecklade, okunniga och ouppfostrade sköterskan att tukta och näpsa barnens sjelfsvåld, egensinne eller andra olater. Hundrade gånger ora dagen säger eller skriker barnflickan sitt: » Gör inte så! Låt bli det der! » — men barnen lyda henne sällan eller aldrig, emedan de nogsamt veta, att hon ej eger makt och myndighet till att göra sig åtlydd.
72 23crättetfe om ptoab t 9tifet ocp b ef 8 Snbragntng af SDa genom ålottgl. görorbniitgen ben 18 Suni 1864 angåenbe SuMamrarna i »oms oä) utioibgab itäringöfrtpet förut ntebbelabe beftämmetfer röranbe färfftlb Ulriceljamn. panbetörätt för utnebpggarne t imf;a betar af yitfet förlorat fm gtlttgpet od; i följb beraf ben Xutifainrarna i 33 orås ocp lltricepamn åliggattbe befattning meb ftämpling od; journatifering af f. !. ©årbfaripanbetö* gobS fontmit att författa, pafioa näntnba tioämte tudfamiitare btifioit fran ocp meb början af inneioaranbe år inbragita. 9?eberiagsrcitt gör ftabeit .jpaparanba fjär btifioit beioitjab nebertagörätt, berloib för §abcts‘ ranta. bet bocf febermera funnits nöbigt att, titt förefommanbe af tnifjbruf, mebbeta fårffitba föreffrifter i affeenbe å allt fåbaitt gob§, forn tilt åter* utförfel från nebertaget uttageb. 5£utttnfom» Sullinfomfterna pafioa i runba tal utgjort: Perna. lg62 14,311,000 Sf:br, 1863 15,363,000 » od> 1864 13,861,000 ».
I följd af inrättandet af förutnämnde nya diligensoch paketposter samt postens försändande på jernväg, hade paketpostanstalter blifvit öppnade i Alingsås, Arvika, Askersund, Björnlunda, Eksjö, Elmhult, Eskilstuna, Falköping, Filipstad, Finnerödja, Grisslehamn, Halsberg, Karlstad, Katrineholm, Kisa, Kristinehamn, Lilla Edet, Malmköping, Mariefred, Markaryd, Motala, Mullsjö, Målilla, Mönsterås, Norrtelje, Oskarshamn, Råda, Skenninge, Sparreholm, Staby, Strengnäs, Sunne, Torshälla, Wenersborg, Wimmerby, Wingåker, Wretstorp, Atorp och Ökne. — 43 - Genom postdiligens-förbindelsernas utsträckning samt befordringen af post på jernväg hade under år 1862 kunnat från postskjutsskyldigheten frikallas 222 dertill inde lade hemman i olika delar af riket. Lokalbrefvexling hade blifvit anordnad och brefbärare anställde uti städerna Arboga, Falköping, Gefle, Göteborg. Halmstad, Helsingborg, Jönköping, Kalmar. Karlshamn, Karlskrona, Karlstad, Kristianstad, Kristinehamn, Köping, Lidköping, Linköping, Malmö, Mariestad, Norrköping, Nyköping, Skenninge, Sköfde, Sundsvall, Södertelje, Uddevalla, Upsala, Wadstena, Warberg, Wenersborg, Westerås, Wexiö, Wisby, Ystad och Orebro. Under år 1862 hade till Post-verket blifvit aflevereradt ett nytt ångfartyg af jern, »Drottning Lovisa», hvaremot postångfartyget »Nordstjernan» och postjakten »Postiljon» genom köp öfvergått i enskilda personers ego. § 2. Såsom af förestående tabell inhämtas, hafva Post-verkets inkomster för år 1862 öfverstigit utgifterna med 2,337 R:dr 33 öre. Vid jemförelse mellan portouppbörden åren 1860, 1861 och 1862, visar sig att, då densamma utgjorde: Jemföres Post-verkets sammanlagda bruttouppbörd för berörda tre år,utgörande: år 1860 1,628,206: 58.