Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kansligebiihren för fullmakter ej nämndes, oaktadt denna afgift derefter, likasom dessförinnan, enligt hvad allmänt vore kändt, vid Embetsverken fort - 51 farit att uppbäras, deraf mäste följa, att ifrågavarande afgift ansetts vara af annan art, än den expeditionslösen som genom taxan reglerades; — och att, ehuru sjelfva Expeditionstaxan af år 1855 förklarade upphäfvet »hvad i afseende på expeditionslösen dittills varit stadgadt,» samt fastän i denna taxa någon lösen för fullmakter från Kongl. Majits Kansli icke funnes utsatt, Kansligebiihren, sådant oaktadt, likväl uppbures för dessa fullmakter, i form af särskildt tillagdt1 stämpelpapper ännu i dag, likasom härförinnan. Vid sådant förhållande kunde man af hvad i sistnämnde taxa bestämdes om Tre Rdr såsom lösen för fullmakter från KanslersEmbetet lika väl draga dch slutsats, att nämnde lösen, oberoende af Kansligebiihren, finge uppbäras, som den, att samma lösen allena för framtiden skulle vara tillåten. Någon löneförhöjning eller ersättning för sportler af förevarande art hade icke tillgodokommit KanslersSekreteraren likasom andra, hvilka dylika sportler åtnjutit, utan voro hans löneförmoner, oaktadt göromålen blifvit betydligt ökade, ännu fortfarande så låga, som de vid sednaste reglering 1837 bestämdes, och det änskönt för honom funnes åliggandet att sjelf bestrida alla kostnaderna för expeditionens upprätthållande och deribland arfvoden till Kopist och Vaktmästare. Kansligebiihren hade varit beräknad att till en del betacka dessa kostnader, ty att fullständigt godtgöra dem hade det belopp, hvartill desamma, fördelade på år, uppgått, icke på långt när varit tillräckligt.
Nionde Samlingen, innehållande Riks - Ståndens Protocolls-Uldrag, sora innefatta Beslut oell Remisser. Första II ii f t e t. / Den 11 November 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Hedervärda BondeStåndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 11 November 1828. S. D„ Efter föredragning af de, dels omedelbarligen till Ståndet inkomne och dels genom Herr Hof-Cancelleren, Ståndet meddeldte anbud af åtskillige Boktryckare, att åtaga sig tryckning af Ståndets Protocoll för denna Riksdag, fann Ståndet, åt hvilket Boktryckaren P. Theorell förut förrättat tryckning till Ståndets fullkomliga nöje, för godt, att antaga det af Theorell nu gjorde anbud, att trycka Sifi. eill R, Se, Pr*e. tt»9 •• i\iy< y.de Sami t 4 Prat. Utdr. d. 11 Nov• iSiét. Protocollen emot 11 R:dr Banco arket, papperet inberäknadt, och med utfästelse, att upplagan blifver 250 exemplar; att tryckningen sket med Cicero Fractur stil, efter vid anbudet fogadt prof, och att i hverje vecka aflemnas 3a5 ark, sä vida manuscript i tillräcklig mängd alltid blir att tillgå och Ståndet låter ombesörja läsning af ett correctur. I sammanhang härmed, förklarade Ståndet också, att Ståndets Secreterare skulle anses att hafva fullgjort sitt åliggande, i afseende på befattningen med tryckta upplagan af Ståndets Profocoll, då han, i den mon, som tryckningen fortgått, aflemnat hela upplagan till den Tjensteman i Riksgälds-Contoiret, som hitintills ombesörjt utdelning och försäljning af de, vid Riksdagarnes slut, öfverblifne exemplar af upplagan. In fidem J. J, Bergstrum. FrötXJtdr. d. 12 — 14 Nov. tS3%. 5 Den 12 November 1828* Från Hedervärda Bonde-Ståndet.
Församlingen skulle betungas med en lärare lill, hvaraf minsta olägenheten vore en ytterligare afgift till färarnes aflöning, och deremot nödgas jag åtminstone för min del protestera. I det nu förevar, betänk., pag. 8, synas D’e n 10 Februari c. m. tri Utsk:n"!iafva ancell dessa ambulatorisk» skolor kunna komma att förses med lärare valde bland unsdomen i de fasta skolorna. Utsktn säga nemi. om de flyttande skolorna: ”dessa måste nemi. efter hand kunna förses med skickligare lärare, än de nu vanliga, när den fasta skolan binner efter den antagna planen utbilda ett större antal lärjungar, bland hvilka man har tillfälle att välja.” Utsk:n hafva således förmodligen trott, att desse derföre kunna erhållas för så ringa aflöning att något särskildt stadgande derom ej behöfdes, men, utom att en sådan mindre aflöning skulle stå i strid med föreskriften i \ §:n, sorn bestämmer att hvarje skollärare bör nflönns med minst i(> tunnor spanmål, utan alt säga om lian skall tillhöra den fasta eller den ambulatoriska skollin, så skulle detta vara stridande emot stadgandet i 3 §:n om de insigter en skollärare bör äga, samt skulle de från fasta skolan mera aflägset boende, fastän dragande lika lunga som öfriga församlingsboer, komma alt sakna lika fullkomlig undervisningsförmåga hos läraren. På sådan grund önskar jag att delta stadgande i 4 morn. måtte förändras sålunda, alt de fasta skolorna böra hållas öppna på sätt domcapillet, efter församligens hörande, bestämmer. Hr von Finsen, Georg: Jag anser mig skyldig alt inför R. o. Ad. i någon mån göra reda för de grundsatser, sorn ledt Utsktn att afgifva detta betänk. Jag vill, då Hr Frih. o. Landtm, redan på förmiddagen framställt propos. om att punktvis föredraga detta betänk., inskränka mig endast till de anmärkmr, som på förmiddagen blifvit gjorda emot första §:n, och ber att få vänta med besvarande af anmärkningarna vid öfriga §§, till dess att dessa §§ särskildt framställas.
Utskottets farhåga, att den hos oss rådande likgiltigheten för deltagande i allmänna bestyr skulle lägga hinder i vägen för tillvägabringande af de åsyftade kommunai-nämnderne, kan jag ej heller dela, utan hyser jag fastmer den öfvertygelse, att denna likgiltighet, hvilken för öfrigt, om man öfverser hushållningssällskapens verksamhet under de sistförfluten åren, knappast mera kan åberopas, snart skulle vara öfvervunnen, om genom dylika anstalter tillfälle blefve beredt till en vidsträcktare och mera fruktbärande kommunalverksamhet. De välgörande resultaten af en sådan verksamhet, en gang af erfarenheten vitsordade, skulle locka till deltagande i de ifrågavarande Niimnderne, hvilka, äfven om de icke egde den ovilkorliga beskattningsrätt, hvarförutan Utskottet ansett dem icke kunna något väsendligt uträtta, borde i mångfaldiga hänseenden kunna gagna. Då orsaken till denna vigliga frågas åsidosättande så väl nu'som tillförene, torde vara att söka, icke i något tvifvel om ändamålsenligheten och nyttan af de 24 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JYs HO. ifrågaställa kommunal-nämnderna, utan deremot i de olika meningarne om sättet för deras bildande och vidden af deras verksamhet, hvilka meningsskiljaktigheter åter svårligen torde kunna sammanjemkas med mindre ämnet i hela dess vidd varder »å utredt, att Riks-Stånden derigenom kunna fä en säker ledning för bedömandet af nämnda förhållanden, hade Utskottet, efter min åsigt bort tillstyrka Rikets Ständer, att, med erkännande af nyttan och ända målsenligheten af väl ordnade och till verksamheten behörigen begränsade kommunal-institutioner för länen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t täcktes åt sakkunnige personer i nåder uppdraga att utarbeta ett fullständigt förslag i ämnet, och detsamma, sedan det blifvit föremål såväl för vederbörande embetsmyndigheters, som för länens Hushållnings—sällskaps öfverläggningar och yttranden, för Rikets Ständer framlägga. Häruti instämde:
Se honom vända sig om, bitter, hatfull, döende – denna menniska, som jag krupit för som en hund i stoftet! Denna sista blick. – ”Du har skjutit mig i ryggen!” – Nej, det var för lömskt, det var för vidrigt. Om morgonen satte jag mig att skrifva innan klockan var sju; jag började på skizzen ”Förbrytarblod”.258 Om middagen reste Lundegård och jag ut till Klampenborg och Dyrehaven. Det var vid 2–3 tiden. När jag skulle gå i land – jag gick först – var der en röst som sade: ”ser ni, att ni reste ändå ut i skogen.” – ”Ja,” svarade jag blott och skyndade mig in i folkträngseln, nästan utan att helsa och utan att taga honom i hand. Jag fick sedan veta att han varit der med sin bäste vän i Köpenhamn, en som bär det plebeijska namnet Petersen. Jag tror att han är affärsman. När vi kommo hem efter utfärden, som synts oss båda en evighet, låg det ett affärsbref till Axel på mitt rum. Det var om en vexel, och det satte honom i misshumör. Jag var förtviflad men lugn. Vi sade icke många ord. Axel beslöt sig för att resa med första båt. Han ville att jag skulle tala med Hunderup om Final. Jag ville icke. Kunde jag lefva bara för att tala om det struntet? Jag tror att han började märka hvad mina tankar rörde sig omkring. Han bad mig helsa B. – ”Ja, men det är inte alls säkert att jag träffar honom.” Jag tänkte mig att B. kunde komma upp till mig på qvällen, fastän sent. Han hade sagt att kanske han skulle titta upp. Axel skulle gå. ”Hvad det är dumt att taga sig struntsaker så när,” sade han. ”Hela affären rör sig inte om mer än hundra kronor.” Jag blef så glad, att jag trots min dysterhet bröt ut med ett jubel: ”inte annat! Då är det ju ingenting!” Jag kunde sjelf höra hur glädjen riktigt dallrade genom rösten; det var mig en sådan lättnad att slippa se hans misshumör under dessa timmar, som kanske skulle blifva mina sista. Jag var inte heller skygg och blyg, jag visade mig sådan jag var.
Cecilia, hvars vecka det var att besörja hushållsgöromålen, var hindrad ifrån att åtfölja henne, och så befann hon sig ändteligen ensam. Hon hastade långs stranden till aflägsnaste delen af parken, och satte sig der bakom några granar på en bänk, under det hennes händer redan, darrande af ifver, uppbröto brefvet. Hon läste följande: „Min älskade Margaretha! Ändteligen ser jag mig i tillfälle att, som jag hoppas, kunna några rader till dig, mitt hjertas älskade, få afsända. Måtte de finna dig glad och lycklig, dock icke alltför glad och lycklig, ty det kan du ju ej vara, om du med kärlek minnes mig. Men måtte dig intet annat manquera. Till dig står mitt hjertas hela längtan, och vill min fordna glädje och munterhet ofta svika mig, ithy att jag endast kan tänka på dig. Men har jag dock några öden och äfventyr haft, sedan jag till mitt hjertas sorg och ängslan skiljdes från dig, och som jag väl vet att du dem vill känna, så vill jag allt för dig relatera. Lyckades mig allt väl och bra till Sverige öfverkomma; men som jag nu icke längre var nöjd att svänga mig här och der med inga desseiner, utan ville hafva mig ordentlig tjenst och kunna tjena mig upp, så beslöt jag att genast taga saken fermt och begifva mig till konungen, vår sedermera saligen afsomnade, allernådigste herre, som då befann sig i Lund. Lyckades mig detta så väl, att, sedan jag två förmiddagar åsett, huru kungen mönstrade sina nya grenadörer, Hans Majestät mig bemärkte, och frågade en af sina herrar, hvad jag var för en. Svarade denne, att han trodde mig vara en af de många finnar, som nu utan tjenst och bröd vistades i Sverige, men att jag lär ha varit en af dem, som längst stridt emot fienden. Lät så Hans Majestät kalla mig och frågade hvad jag hette, och sade jag det, hvarpå han sade: „jaså. Vi hafva hört eder nämnas.
Stånd att förena sig om godkännande af Utskottets berörde förslag, men får derjemte, för den händelse, att delta icke bifalles, till voterings anställande i Förstärkta Stats-Utskottet, föreslå följande Proposition: Den, som bifaller, att för Raket-Corpsen må anvisas anslag å Stat med 6,200 R:dr Banco, röstar Ja; Den det ej vill, Nej; \inner Nej, afslås allt anslag för nämnde Corps. Genom Ridd. och Adelns, Presteoch Bonde-Ståndens sammanstämmande beslut är, med ändring af Utskottets förslag, ett anslag af tillsammans 1,200 R.dr beviljadt till löneförhöjning åt 3:ne Lectorer vid Kongl. Ståts-Utskottets Memorial N:o 25o. Krigs-Academien med 4oo R:dr ål hvardera, Theologi® Lectorn och den yngsta Lectorn derifrån undantagne. i5:o
Mit med det första lärer ingifva förslag till Helgeandsholmens ordnande m. m., så vill jag ej yrka någon förändring i det beslut, hvartill StatsUtskit kommit, isynnerhet som Utskit tillstyrkt ait mitt förslag blott tills vidare må förfalla. Den 11 Febrnarl f. m. 427 Efter härmed slutad öfverläggning blef, uppå gjord propos., TJtsk:ts hemställan bifallen. Mom. b., innehållande Utsk:ts tillstyrkan med anledn. af Riksdagsfullmäktige!! Sven Heurling motion om försäljning af Svartsjö Slott med tillhörigheter. Gr. Anckarsvärd: För min del kan jag ej gilla den åsig ten, att Staten bör alhända sig en egendom af den beskaffenhet, som Svartsjö Slott. Jag kan säl. ej instämma i Utsk:ts förslag i detta fall, utan skulle fast heldre önska att frågan, genom ett afslag å StatslTtsk:ts gjorda framställning, helt och hållet finge förfalla. Det är mer än troligt att Staten, i den mån den Kongl. Familjen alltjemt förökas, kan komma i behof af kongl, lustslott och säl. vore det, blott ur den synpunkten sedt, ganska oklokt, att under nuv:de förhållanden, då det aldeles ej är af behofvet påkalladt, gå i författning om att nedrifva en sådan byggnad. Det är bedröfligt, att man ej förr vidtagit någon åtgärd för underhållandet af detta Slott, som i sin tid var ganska prydligt och väl beläget; äfven är vid detsamma fästadt flera historiska minnen; det hart. ex. varit bebodt både af Carl XI:s Drottning och af Drottning Lovisa Ulrika. För min del kan jag sål. ej instämma i den åsigten att till K. M:t göra hemställan om meddelande af de åtgärder, som för byggnadens borttagande vore mest ändamålsenliga, och får fördenskull yrka afslag å Utsk:ts Utlåt. Hr Björnstjerna, Oskar Magn.: I de flesta civiliserade samhällen har man kommit så långt, att man anser det vara en skyldighet att skånska en viss omvårdnad åt sitt lands gamla slott och minnesmärken.
Vid den bland väfnader förekömmande hufvud rubriken Bomullsmed blandning lill större eller mindre del af lin hade Utskottet ansett böra tilläggas eller hampa, hvilket Preste-, Borgareoell Bonde-Stånden biträdt, nien Ridderskapet och Adeln lemnat utan afseende; och sorn den sålunda ifrågaställa utvidgningen kan föranleda, att flere varuslag än hittills varda under de serskildta bär upptagne rubriker förtullade och alltså inverka på tulluppbördens belopp, lärer af Ridderskapet oell Adelns berörda skiljaktighet, såvida icke, med afståeude derifrån, de andre Ståndens beslut biträdas, följa, att omröstning måste företagas enligt en så lydande voterings-proposilion: 146:o Den, som instämmer i Utskottets förslag, att vid Väfnader bör lill bufvudrubriken Bomullsmed blandning till ston e t l er mindre del af lin läggas orden eller hampa, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer rubriken, att, med uteslutande af sagde tillägg, bibehållas vid dess närvarande ofvanauförde lydelse. Väfnader. Y Ue-, Fil ar och Mattor, Fris, Frisad, Doff el och Kalmuck, alla andra slag. Presteoch Bonde-Stånden hafva godkänt Utskottets förslag till förhöjda införsels-alg i fler å de bland Ylleväfnader förekom mande rubrikerna littar och Mattor från 24 till 30 sk., Fris, Frisad, Doffel och Kalmuck från 30 till 3(3 sk„ och alla andra slag från 24 till 32 sk., allt per skålpund; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet för dessa artiklar bibehållit de omlörmälta nu gällande lägre införselsbeloppen. Bevillnings-Ulslioltels Memorial, N:o 30.
Utaf de, i följe af desse föregångne åtgärder, till Kongl, Majit i förevarande ämne inkomne yttranden med dervid fogade Handlingar, äfvensom dess och Rikets Kammar-Collegii afgifne underdåniga utlåtanden, och hvilka till det Riksens Ständers Utskott, som kommer att denna fråga bereda, skola blifva öfveriämnade, inhämtas: atf Drottning Christina, till afbetalning på de underdåniga fordringar, som Holländske Handlanden Daniel Tripp då egde, för gjorde försträckningar till Svenska Kronan, genom (vänne särskilde salubref den 2b April och den 9 Maj 1653 tl'1 bemalde Handlande försålt tillhopa Trehundrade Femtio Sju, fern tolftedels oförmedlade Mantal-, Krono-, Kloster-, Kyrko-och Skatte-Hemman, jemte några Lägenheter utan Mantal, alla i Halland belägne, med en Jordeboks-Ränta af Sju Tusende Två hundrade Sextio Två Daler, Två Öre, aderton Penningar Silfvermynt för en efter Tre procent uträknad köpe-sumrna stor Ett Hundrade Sextio En Tusende Trehundrade Femtio Sju Ridr TjugUtvå Öre, -åtta penningar Silfvermynt, samt tillegnpt desse Hemman Adrian Tripp, hans Hustru och Arfvingar till evärdelig ego, såsom allodialt och oconditioneradt Frälse, lika med andra adeliga Gods i Halland; dock med förbehåll för Sveriges Konungar och Krona att, när så lägligt vore, återlösa berörde 3 57x2 Mantal och Lägen - ao4 Betänk, om Trippiske Köpegodsen i Halland, heter, emot erläggande af sådane 161,357 R:dr 22 öre 8 p:gr S:mt, samt att i öfrigt Skatteegandens rätt efter
St:s beslut, och någon votering i förstärkt Ulsk. kan alltså icke ifrågakomma. Endast ett Stånd, nemi. BondeSt., bar antagit sednare delen af utlåt., eller de 4 punkter, hvilka bestämma grunderne för decimalsystemels införande i mått, mål och vigt samt mynt, och då detta Stånd icke, sä vidt jag vet, förklarat, alt deras beslut afscr första och andra delen af oftanämnde utlät, såsom ett oskiljaktigt helt, samt 2 andra Stånd jemte BondeSt. bifallit första delen af utlåt., så ser jag för min del icke något hinder deremot alt en underd. skrifvelse i Öfverensstämmelse med första delen af utlåt, lill K. M. aflåtes. Den andra delen hafva 3:ne Stånd difinitivt afslagit och kan således aldrig inflyta, i den föreslagna underd. skrifvelsen, eller för sådant ändamål underkastas votering i förstärkt Utsk. Som jag förmodar, att prot:s-uldr. ankommit från PresteSt. öfver detta Stånds Den 20 Augusti. 319 beslut i anletln. af nu förevar, mera., så anhåller jag, att detta prot.-utdr. måtte blifva R. o. Ad. delgifvet. I anletln. häraf uplästes ett från flögv. PresteSt. nyss ankommit prot.-utdr., innehållande följande vid pröfningen af förevar:de mern. fattade beslut: ”Vid det uplysla förhållande alt M. R. o. Ad. ”antagit Vällofl. BorgareSt:s till MedStm i ämnet gjorda inbjudning, ”hvarigenom sålunda, enär Hederv. RomleSt. bifallit utlät. N:o 131 ”i sin helhet, l:sta punkten af det i berörde utlåt, framställda förslag ”blifvit af nämnde 3:ue Riksstånd gillad, hvaremot 2:dra punkten är på grund af R. o. Ad;s, Presteoch BorgareSbns fattade ”beslut afslagcn, fann PresteSt. begge punkterne vara genom 3:ne ”Stånds beslut afgjorde och till följd deraf den föreslagna voter:s”pröposm höra förfalla”.
Denna största af landthöjderna, ^skjuter från Svenska landthöjden nära Tiveden, och, genomlöpande Neriy» sträcker sig Öfver Oppunda härad samt vidare, än på ena, än på ansidan, men allmännast utmed gränsen emellan Öster-Rekarne och Winlinge, samt Åkers och Daga härader fram till Öknebo härad i Stockholms -än, delande således Nyköpings Län, hydrografiskt betraktadt, i två hufuddelar. Den norra delen, som denna landthöjd afskiljer, är åter genom annan derifrån utgående, som börjar i Dunkers Socken och slutar vid löksundet, delad i två större delar, hvaraf den förste kan kallas Thorshälöalen och den andra Mariefredsdalen efter cte hufvudsakligaste vatten i Landth. Fsmårs-Berättelse för Nyköpings Län. 1 2 hvardera dalen, utfalla i Mälaren i närheten af dessa Städer. Söder om landthöjden framställa sig sex större dalar, hvilkas vatten utfalla i Östersjön, nemligen: Jäders, Yngarns, Långhalsens, Båfvenseller Malmköpings» Trosa och slutligen Svärta-dalen. Skogome, egentligast vid Länets gränser, såsom i trakten af Östersjön» Östergöthland, öfver den så kallade Kålmården och öfver Jönåker och Opp" unda härader samt intill skillnaden af Daga härad, och derintill stötande trakt af Stockholms Län, men äfven inne lili Länet, kunna ej anses äga in* flytande på klimatet eller på kultivationen, i synnerhet nu mera, då de äro i verkligt åtagande. Såsom orsaker lill detta åtagande kunna, utom stormar och skogseldar, hufvudsakligen räknas, håglöshet för deras använda nd* med beräkning af framtida bestånd, nästan utan undantag stängsels upprättande af träd, användandet af så kallad trindstör och svedjande, icke blot1 å till åker och äng tjenlig mark, ulan äfven å hög län te, endast för skog*' växt användbare, ställen, hvarföre ock skogarne kunna anses föga leni' na binäring.
Att Kommissions-landtmätare icke undandragas Statens hjelp har Stats-Utskottet visat, då Kommissions-landtmätaren Toll blifvit, å allmänna indragningsstaten uppförd med en årlig pension af 600 R:dr. Utskottet har tillstyrkt 300 R:dr i pension åt Biskop Heurlins enka, oaktadt henne tillkommer ett större pensionsbelopp från annan fond. - Månne det då ej vore skäl att bevilja ett ringa belopp åt en tjenstemans enka, hvars man under hela sin tid icke åtnjutit ett öre i lön af Staten? Jag hemställer derföre vördsamt, att Rikets Ständer täcktes bevilja enkan efter tillförordnade andre Landtmätaren L. Björkgren, Anna Karin Björkgren, född Bodin, en årlig pension af 200 R:dr.» Vid 100:de punkten: Af Doktor Söderberg: »Med hänvisande på de motiver jag i min motion N:o 137 andragit såsom stöd för mitt yrkande, att den pension, stor 375 R:dr, som aflidne Konrektorn J. E. Lyths nu med döden afgångna enka under sitt enkestånd af Statsverket åtnjöt, måtte på hennes 3:ne ännu minderåriga efterlefvunde barn öfverflyttus, år jag såsom min reservation upptaga det af Utgifts-afdelningen i saken, för sin del, attade beslut: »att Rikets Ständer måtte å allmänna indragningsstaten för de fyra nästkommande åren anvisa ett årligt belopp af 375 R:dr att utgå till aflidne Konrektorn Lyths ofvanbemäida tre barn.» 1 denna reservation hafva instämt Herrar von Francken, G. W. och Blomstedt, C. B., Doktor Lindgren samt Kontraktsprosten 7 egnér. Stockholm, tryckt hos Sam. Tab. Litt. A. Ii Hör till SiatsUtskottets Utlåtande, år 1862—1863, N:o 153. Tabell öfver Riks-Statens 1861 års Riks-stat anslår: Penningar. Indelta Räntor enligt markegång på förslag. Spanmål. Indelt på förslag. Oindelt. Mått.
I följd hvaraf den äldste Grefven H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn, öppnade plenum. H.Ex. Hr Gr. o. Ordföranden tillkännagaf, att Frih. Boye, Fredr., begärt ordet för att yttra sig rör:de ett anine, hvilket ej lämpligen kunde till pröfning förekomma, då II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, vore närvarande; hemställandes H. Ex. Hr Gr. o. Ordföranden, om Ståndet behagade tillåta, att Frih. Boye i detta afseende nu erhölle ordet, oaktadt fortsättandet af pröfningen utaf Constit.Utskrs rnemor. N:o 58 vore det mål, hvilket först borde till föredragning förekomma. Då ingen hördes häremot hafva något att erinra, uppropades Frih. Boye, som yttrade: Bland de göromål, som åligga mig i den egenskap, hvarmed jag af R. o. Ad:s smickrande förtroende i 11 års tid varit hedrad såsom ledamot i Ridd,direct;n, har jag lemnat min särskilda omvårdnad, dels af skyldighet, dels af eget konstsinne, åt den samling af taflor, föreställande alla Landtmarskalkar, som funnits. Må det tillåtas mig erinra, att jag, för att bevara dem från förgängelse, på egen bekostnad låtit renovera dem. Då det varit vanligt, och det vore illa passande, 0111 icke den samlingen skulle hållas cornplett, tager jag mig friheten föreslå, om icke, i likhet med hvad vid föregående riksdag och alla riksdagar fr. o. m. 33i Den 18 December e. m. .1627, .Hiet! undantag af en enda, ägt rum, H. o. Ad. skulle vilja besluta, att närvar. Landtm., ti. Ex. Hr Gr, De la Gardies portrait må bland den vackra samlingen införas, ocb kostnaden derför af Ridd.erssan bestridas. Såsom förste ledamoten i Ridd.directJn har jag ansett mig böra väcka fråga härom. R. o. Ad. beslöt, att EF.