Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mina senare teaterstycken hafva blifvit författade efter min egen plan och på eget beråd, och har jag ej ogärna sett, att de tillika med mitt nöje några stunder kunnat bidraga till konungens. För det närvarande ledsen vid eviga repetitioner, hade jag fattat osmak för mitt eget arbete och reste efter erhållen ledighet från Stockholm att undvika ljudet. Jag vistades denna sommar på Elfsjö sätesgård,143 en half mil från Stockholm belägen, där karaktärsbyggnaden under egarens frånvaro blifvit till mitt nytja(n)de upplåten. Jag hade där hela mitt hushåll utflyttadt, förökadt med en fransyska för båda mina barns undervisning och en särskildt lärare för min sju års gamla son. Så väl han som hans syster, halfannat år äldre, hade åtnjutit den första, den angelägnaste uppfostran af en öm och förståndig mor, som nu mera i synnerhet fortsatte sin omsorg för sin dotter. Jag förtröt att ej kunna efterfölja hennes exempel i anseende till min son och att bevisa mindre trägen omsorg för hans uppfostran än den, jag hade användt för min systerson, den unga Oxenstjerna. Jag uppmuntrades ej därtill af en lika läraktighet, ett lika lifligt snille, som hos den senare förekommit min möda. Min son har först i äldre år fattat lust för läsning, har uppfostrat sig själf och är nu i tillstånd att uttyda för mig de klassiska författare, dem jag till större delen glömt och vårdslösat. Om han ej förmådde i sina uppväxande år att med ett tidigt snille uppfylla min önskan, så hade jag ej dess mindre skäl att vara nöjd med honom i anseende till andre ännu ädlare egenskaper, ett godt förstånd, ett lika godt hjärta och en styrka i karaktären, den jag var tvungen att högakta, ehuruväl att dess oböjlighet stundom profvade mitt tålamod. Med lika skäl att älska båda mina barn har jag aldrig utan orättvisa kunnat hvarken i mitt hjärta eller uppförande göra någon skilnad dem emellan. De hafva båda från deras spädaste år visat mig en lika ömhet och omvårdnad, som jag än i dag af dem åtnjuter och är orsaken, att jag uthärdar att lefva. Under mitt vistande på Elfsjö förunnade mig
Kominer ej klan der å det köp inom tolf veckor från tredje uppbudet, vare det då lagståndet, och sedan friskilling gifven är, skall det med Rättens fastebref bekräftas. I fastebrefvet skall nämnas huru många alnar den gård eller tomt är bred och läng, så ock i hvilket qvarter och fjerding och emellan hvilka galor och gränder den belägen är. Örn skifte och gåfva vare lag samma.” Stadgandet, att, om klander ej kommer å köpet inom tolf veckor från tredje uppbudet, det då skall vara lagståndet, är uppenbarligen löranledt af bestämmelsen i 5 Kap. 1 § samma Balk, att bördeman eger rätt alt lösa såld stadsfastighet inom tolf veckor ifrån tredje uppbudet. Genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857 är emellertid all rätt (ill börd af sådan fastighet upphäfd och föreskriften om uppbud vid köp deraf har följaktligen numera betydelse endast i och för den rätt, som, jemlikt 7 Bih. till 11. St. Skrifvelse, iV.-o 140. Kap. 1 § Jorda-balken och nyssnämnda förordning, tillkommer viderboende eller nabo att inom fjorton dagar ifrån den, då tredje uppbudet meddelas, i laga ordning instämma sin talan om inlösen af egendomen; och torde i öfverensstämmelse härmed ock laga ståndstiden för köp om fast egendom i stad böra inskränkas till sistberörda tid af fjorton dagar från tredje uppbudet. Yrkande härom har äfven, såsom ofvan är antydt, blifvit hos Rikets Ständer framstäldl, hvarvid, med åberopande hufvudsakligen af här förut anförda förhållande, tillika lästats uppmärksamhet å den olika praxis, som i ifrågavarande hänseende lärer ega rum vid olika Rådstufvu-rätter, i det somliga, med tillämpning af 1857 års förordning, anse köpet, så vida klander derå icke anhängiggöres, vara lagståndet inom fjorton dagar från tredje uppbudets meddelande, men andra af den oförändrade lydelsen i 4 Kap. 2 § Jorda-balken och Kongl. Förordningen den 10 September 1823 finna anledning alt fortfarande utsträcka laga ståndstiden till tolf veckor från tredje uppbudet.
Om någon mindre olikhet förefinnes i konstruktionen, är detta af underordnad vigt, ehuru man naturligtvis måste önska att konstruktionen i alla delar är af möjligen bästa beskaffenhet. Tändnålsgevären af Preussisk uppfinning hafva länge varit kända öfver hela Europa, men halva ännu icke blifvit införda i någon annan armé, än den Preussiska, och äfven der i början småningom och tveksamt. Det är först efter sista Danska kriget tändnålsgevärets användbarhet till krigsbruk vackt allmännare uppmärksamhet och förtroende. Emellertid förefinnas åtskilliga tvifvel om den Preussiska modellens tjenlighet och i flere länder pågå nu försök att utfinna en fullt lämplig konstruktion af tändnålsgevär. Att inhibera all tillverkning af gevär, intilldess man fått utredt hvilken gevärsmodell är den bästa möjliga, synes mig hvarken rådligt eller klokt, ty skall man vänta tills det högsta goda kommer, — ja, då får man allt vänta länge. Jag kan sål. icke inse att man bör i afvaktan derå uppskjuta med anskaffandet af tidsenliga gevär; och om arméen blott har refflade gevär af god konstruktion, blifva dessa icke oanvändbara derföre att täridnålsgeväret anses ännu tjenligare. Med afseende å 1864 års gevär, ber jag att få nämna att jag i somras enligt uppdrag anställt lörsök-skjutning med 64 st. sådane och att de dervid visat sig vara af ganska utmärkt beskaffenhet. Då jag varmt nitälskar för arméens lörseende med duglig materiel, kan jag icke finna det vara rätt, att fatta ett beslut, hvarigenom ernåendet af detta mål försenades och den lifliga verksamhet, som nu eger rum vid våra gevärsfaktorier, skulle stäljas; och då det torde vara af särdeles vigt, att den inhemska gevärsfabrikationen uppmuntras, på det den må blifva i tillfälle att bidraga till arméens hastiga försättande i stridsfärdigt skick, i händelse af behof, finnér jag häri ett ytterligare skäl att tillstyrka bifall till Utskits hemställan. Frih. Wrede, Fabian:
Jag har bifogat min reservation vid Betänkandet, och får endast fästa uppmärksamheten derpå, att Utskotten i min öfvertygelse icke vederlagt de motif för inrättandet af en frihamn på Gottland, som framlades af framlidne Hans Excellence Grefve Liljecranz, ledan på 1770-talel. Jag öfverlemnar för öfrigt åt Ridderskapel och Adeln, att efter pröfning af Utskottens yttrande besluta öfver ämnet. Herr von Hartmansdorff, August: Jag får nu likasom vid förra Riksdageu yttra, att jag icke anser någon våda för Riket af den ifrågavarande frihamnen kunna uppstå, men tvertom en verklig fördel för Ön Gottland, hvarföre jag vördsamt yrkar återj emiss. Herr Tham, Wolrath: Jag skall helt korrt svara på Friherre Cederströms anmärkning. I fordna dagar, då man lefde fullkomligt initierad i prohibitif-systemet, och landet var underkastadt förbudslagar, kunde det vara nyttigt, ali hafva ett ställe, der dessa förbud voro borttagna. Men i samma mån man närmar sig eli klokare Den ra Augusti f. ni. Handelssystem, tror jag det vara skadligt, att lemna större frihet åt ett ställe i Riket, än åt de öfriga. Öfvertygad, väl om vådan, men icke om nyttan af ifrågavarande förslag, anhåller jag om bifall till Betänkandet, Friherre Cederström: Då det blifvit yttradt, att det friare Handelssystem, hvarmed sistlidne Riksdag började, och som man än ytterligare ämnar införa, icke skall kunna stå tillsammans med Porto-Francoinrättning för någon serskild ort inom Riket, synes mig , alt ettsådant yttrande bevisar, att man icke gjort sig reda för afsigten med och följderna af en Porto-Francoinrätlning, och en sådan inaättnings fullkomliga oafhängighet af det Handelssystem, vare sig fritt eller prohibitift, som för öfrigt i landet kan vora gällande. Ett fritt Handels-system verkar nyttigt för allmänna välståndet, i det afsättningstillfälle derigenom beredes för produeter af alla slag, som möjligen kunna frambringas.
Vidare, 'och med anledning deraf att Utskottet förbigår allt yttrande, om den osynliga förmögenhetens Beskattning, torde upplysas om meningen är den, att genom antagande af Betänkandet skulle all fråga derom förfalla, hvilket likväl icke synes vara en ovillkorlig följd af Bevillnings-grundernes godkännande; tvärtom synes det vara billigt, att då Statens bördor äro tunga, böra alla dari deltaga, och att Capitalisten, hvars fördel man så nitfullt söker Den 24 Fehruarii. befordra, bör erlägga Bevillning för sin förmögenhet , och icke som hittills skedt, stadna vid blotta personelle Bevillningen lika med dagakarlen. Ändteligen får jag vid Utskottets Betänkande göra den sista anmärkning, att Utskottet ingått i jemnförelse och bedömmande af de tvänne Bevillnings-Systömer, som blifvit begagnade under nu varande Regeringssätt, med förbigående likväl af allt yttrande om lämpligheten af de under förledne Århundrade till och med 180c, utan försporde missnöjen nyttjade Bevillnings-grunder. Jag hade trodt att dessa Bevillnings-grunder, för Jordbruket mindre betungande än de sedermera följde, skulle nu åtminstone, i afseende på Jordbruket, förtjena något afseende, och dä man i anseende till all annan synbar förmögenhet kan göra säkrare beräkning sf inkomst, och således af förmögenhet än af Landtegendomar, man kunnat, utan att fela emot rättvisans fordringar, bestämma andra grunder för Bevillning af jord, än ett presumtivt Egendomsvärde, utan all beräkningsgrund , vid den allmännare saknaden af geometriska Chartor.
Lån vara i behörig ordning infordrade, dock äga de Gäldenårer, hvilka anskaffa fullgiltig och godkänd säkerhet, att få sine Dist contLån till stående Lån förvandlade. 5:o Alla af Directionerne öfver Götha CanalBolagssamt Malmö Disconter på Banken dragne, ordentligen bokförde, och bland Allmänheten utelöpande, Assignationer skola vid uppvisandet till fulla beloppet med Banco eller deremot svarande RiksgåldsSedlar inlösas, så snart kungörelse härom blifver utfärdad. &o6 Den 5 Junii. 4:o Götha CanalBolagssamt Malmö Dis-» conters öfrige Capitalskulder, jemte derå till den i October 1817 upplupne Räntor, liqvideras till iulia beloppet, på det såi\ att hälften inlöses genast ined RiksgåldsSedlar, och för den andra hälften utgifvas RiksgåldsContoirets Obligationer, ej på högre ån 100 R:drs valeur, liviike sedermera inlösas på fem terminer under loppet af t\å och ett halft år, meden femtedel hvar sjette Månad, utan ränta. 5:0 De för Götha CanalBolagssamt Malmö Disconters skulder utgifne Obligationer, når de begagnas till liqviderande af Lån, hvilka från endera af desse Disconter blifvit meddeldte, må beräknas till fulla beloppet hvarå de lyda. 6;o Alla hittills vid Götha CanalBolagssamt Malmö Disconter uii Lånliqvider, endast såsom hypothek, emottagne Discontpapper, så vål Assignationer som 5 proCents Reverser och på Götha CnnalDisconts afskrifningsråkning stålde invisningar, hvilka af Directionen i Stockholm åro attesterade, må vid slutlig liqvid beräknas till fulla beloppet, hvarå de lyda, med tillägg af den å 5 proCentsreverserne och afskrifningsbevisen till dtposiiionsdagen upplupne ränta; och förhålles på enahanda sått med dylike
Vädret var det härligaste, solen sken klart, sjön blänkte, träden voro fullöfvade, och den molnfria himmeln hvälfde sig hög och mörkblå öfver oss. Festklädda människor skyndade förbi mig; de hade försenat sig likasom jag. Då jag anlände, afsjöngs som bäst med hornackompanjemang »Vår Gud är oss en väldig borg.» En rymlig musikestrad på andra sidan om festplanen var till sista platsen upptagen af de olika sångoch musikföreningarnas medlemmar, hvilka alla stämt in i den allmänna stora kören. En mäktig ström af toner böljade ut öfver den oöfverskådliga människomassan. Jag stannade för att höra. Mitt hjärta flödade öfver af andäktiga festkänslor, och liksom alla andra kände jag mig fattad af en varm, patriotisk hänförelse. Efter psalmen följde en paus. Sångarena och musikanterna stego ner från estraden, och bland allmänheten uppstod någon rörelse. Jag såg mig omkring, men upptäkte icke en enda bekant. Idel främmande anleten öfveralt. Mina ögon gledo från en läktare till en annan, men fästades slutligen vid en dam, som stod på ena sidan något längre borta, omgifven af ett par tre herrar, synbarligen hennes beundrare. Hon skilde sig obetingadt från alla andra, såväl till utseende och sätt som till sin dräkt. En snöhvit beduinkappa hängde från axlarna ända ned till fållarna och föll i lediga, vackra veck kring lifvet, icke döljande, utan fastmer höjande linjernas skönhet. Den lätta, eleganta hatten med sina långa, bakåthängande plymer satt ledigt på hufvudet, och därunder smögo sig liksom af en händelse några mörka lockar fram. Hon var stilfull från hufvud till fot, där hon stod, rak och värdig. Men på samma gång röjde sig i hela hennes väsen, i det sätt på hvilket hon lutade hufvudet bakåt och höjde på axlarna, en hög grad af stolthet och själfmedvetet öfvermod. Jag kunde icke låta bli att med förvåning betrakta och beundra henne. Äfven andra fruntimmer hade ju denna dag klädt sig i sina bästa kläder, men på dem såg man blott altför tydligt att de icke buro dem ofta och att de kände sig litet främmande uti dem.
Om detta innebär en hotelse åt delta Stånd, så får jag först förklara, det jag icke tror, att rädslan är hemmastadd hos oss; och för det andra får jag säga att, med undantag af vår sjelfskrifna representationsrätt, jag icke vet hvad det är som man skulle kunna önska att beröfva oss. Vill man taga ifrån oss vår egendom, så är det åtskillige af de andra Stånden, som äfven hafva något att förlora och som äfventyra att i deras ordning blifva plundrade lika så väl sorn vi. Talaren har funnit en likgilltighetsministere hafva fortfarit under trettio års tid. Förut har han likväl yttrat, det han ansåge min ringa person vara en ibland dem, som haft nit för något visst systeme. Ifall så är, och emedan jag verkligen varit en af Konungens rådgifvare under dessa trettio år, så har jag samtidigt både varit lill och icke varit till. Talaren har förklarat, att nuvar. ministere icke utgjorde en kärna, kring hvilken han trott att nationen kunde samla sig. Det vore önskligt att han sjelf uppgåfve prof på en sådan kärna, så alt man, nar personalen vore ulko - Den ii September f. in. 335 råd, finge se om kärnan vore tom, eller om det lönade mödan alt sammansluta sig omkring den. Han önskar att man måtte begära aflägsnandet af alla sådana personer, som till deras förmåga ansågos vara okände. Denna önskan tyckes vara för vidsträckt, ty så länge en person ännu icke intrudt i Konungens råd, så lärer väl bans förmåga för detta kall vara okänd. Om han än visat en tillräcklig förmåga på lägre platser, så bör man dock komma ihåg: tel brille au second rang qui s’eclipse au premier. Jag ser icke huru en sådan anhållan till K. M. lämpligen skulle kunna göras, ulan att R. St. med detsamma uppgåfve en fullständig förteckning på de nya (efter man icke vill lemna anslag åt personer, som man icke känner) och alt R. St. derjemte i den und. skrifvelsen oroförmälte huru mycket de ville i anslagsväg betala för stycket af de nya Slatsråds-ledamöterne.
Man kan invända, att Bankens skada blifver lika, antingen förlusten på den gamla MagazinsStyrelsens förvaltning drabbar de dertill utur Banken tagne äldre fonder, eller det likaledes utur Banken tagna nya SpannemålsCreditivet, men utom det att tillfälle härigenom yppas, att öka dessa förluster, då nya tillgångar beredas till fortsättning af Löner, Arfvoden med flere omkostnader på de fonders bekostnad, som Banken fått förskjuta till gamla MagazinsInrättuingen, så tyckes det vara stridande emot Rikets Ständers rättighet, att besluta om användandet af deras medel, att dessa tvärt emot deras föreskrift begagnas till ändamål "om för det år 18a3 beviljade undsättnings-Creditivet bordt vara främmande.. Att Höglofl. StalsUtskottet med ali omsorg lärer granska, huru detta Creditiv af Stats-Contoiret och Herrar Landshöfdingar Blifvit användt, och huruvida det, enligt Ständernas föreskrift, ordenteligen redovisas, derom har jag aldrig tillåtit mig tvifvelsmål, men ansett mig skyldig, att fästa Utskottets uppmärksamhet på de af mig omförmälta åtgärder, dem |jag anser ligga Den 22 November f. m. i uppenbar strid med Ständernas Beslut, som härvid bordt efterföljas. Om Remiss till Högloft. StalsUtskottet anhålles ödmjukast. Begärdes pä bordet. Föredrogs ånyo Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne, samt den 20 derpåföljde på bordet lagde, Nådiga Proposition ti 1L Rikets Ständer, att Kongl. Majrts Nådiga Förordning, angående grunderne och vilkoren för Hemmans-klyfning, samt afsöndring af Jord, eller andre lägenheter från Hemman, af den 1 q December 1827, må gälla, äfven i afseende på Säteri, Rå och Rörs, och FrälseHemman; samt att fÖreskrifterne om SäteriByggnads underhållande å Säterier må upphöra. Herr Törnebladh , Carl:
150,000: med laideliällande derjemte för utdilininA af m^ror ^ia (Gottland af den ännu ielie di8^oneiade äter8todsn 37,300 ll:dr, a den för 8ädant ändainäl vid 8edna8te Hili8da»en aimlagna län8UMNUI 50,000 fi:dr; l)) ^d> oz/rZa^nZ/r» oo/r ^/'ö^ZZ/^Z/r» a/ öne/rZ^n e/Ze/' e//6^Z /o/' eoMmrznZeaZZonen mZncZ^s Z^snZZAa cZeZne «ZZ//zZZ///?u Zzzzz/Z;- Z /ZZ/^eZ, (dertill, elter töreman »na i>nde>8öl<uiu»ar, föislacr redan lilllvit u^^rättads oell »ran8liade, Iivillia, enligt 8t^rel86N8 för Allmänna Vä^- oell Vattenl»^A»nader ofvan älierojlade underdäni»a 8lirifvel86, sliulle erfordra ludraAafaltmänna medel af till8amman8 264,127 k:dr 40 8lr.) 8amt^o/' nncZe^ZöZZ/anaZe a/ /o>e/Z/ZZanc/s nrZncZee vZ/ö/?zoe/r d^6zzv»Z//^vK/'Z>eZen ^a/zrZ ^,/rn,'^e Zzz/nrzroe/r 133,353 11:dr 16 8>L. ärligen i tre är, eller till8amman8 400,000: al' livillren 8umma doeli laö»8t 30,000 ll:dr l>orde till 8trömeller ären8ninA8ar3eten eller liamnb^Anader använda8; e) ZZZZ /-eveoo/r nnzZe^d^nZnA^^o^ZnucZe/' ^anrZ 6M/>e?/vez> /i-/- aZZmänna tt/7eZen 10,000 l>:
Åtkomsthandlingarne »kola ingifvas i Hufvudskriit, men skulle Låntagaren åstunda att återtaga Hufvudskrifterne bör en behörigen vidimerad afskrift hos Directionen förvaras, sorn sedan dea blifvit till likheten med Originalet bestyrkt, af vederbörande Cassans Ombudsman uppvisas i Directionen. Protocollsutdrag och bevis som af HäradsRätt eller annan Rätt utgifvas , skola med Rättens och Domarens vanliga Sigill bekräftas och under Privat persons namn å dess betyg, bör finnas caracteren utsatt och dess Sigill derunder. 6 §. När Lån utur någon af Cassorne åstundas skall sknftdig ansök - 5 §. Åtkomsthandlingarne skola ingifvas i Huivudskrift, men skulle Låntagaren åstunda att återtaga Hufvudskrifterne, bör en behörigen vidimerad afskrift hos Directionen förvaras, som, sedan den blifvit till likheten med originalet bestyrkt, af vederbörande Cassans Ombudsman uppvisas inför Directionen, ' V ■«. Protocollsutdrag och bevis, som af HäradsRätt eller annan Rätt, utgifvas, skola med Rättens och Domarens vanliga Sigill bekräftas, och under enskildt persons namn å dess betyg, bör dees tjenst eller yrke, vara utsatt och Sigill derunder. 6 §. När Lån utur någon af Cassorne åstundas, skall skriftlig ansök - Sol Den ig Julii e, mi ning derom göras hos Direction, hvarvid bifogas de säkerhetshandlingar, Sökanden har att förete, hvilka äfven i ansökningen börafinttas uppräknade. Från Diarium antecknas genast af Rid* darhusSecreteraren å ansökningen ingifningsdagen, som der blifvit annoterad. Bevis öfver ingifvandet meddelas och anmärknin" gen jemte Handlingar* ne aflemnas till behörigt föredragande i Di. rection. 7 §•
I afseende på återbetalningen af det Lån, stort Rdr 200,000, emot 5 procents ränta, som vid 1823 års Riksdag beviljades io Banvo-TJtsA:s Memorial, N:o 143. Götheborgs Stad, skall, till följd af Rikets Ständers beslut, vara Staden öppet lemnadt att antingen, såsom hittills, till Banken erlägga, utom räntan, 20,000 Rdr årligen, eller ock, med oförändradt antagande af det Formulaire till skuldförbindelse, som Rikets Ständer år 1825 godkänt, (se Bih. till R.- St. Prot. 6 Sami. 1 B. pag. 258), kunna återgälda skulden långsammare genom inbetalning i ett för allt af Fjorton Tusende (14,000) Rdr hvarje år uti ränta och capitalprocent. Beträffande en af Götheborgs Stads Riksdags-Fullmägtige serskildt väckt fråga om Intecknings dödande uti en elier flera af de Fastigheter, som till Bankens ytterligare säkerhet för detta Lån blifvit pantförskrifne, har slittlig pröfning ej kunnat ega rum, utan skall det ankomma på Banco-Styrelsen att, med iakttagande af enahanda grunder, som för intecknade Lån i allmänhet gälla, uppå skeende behörig anmälan, i denna delen besluta. (Jemf. Betänk. Landscrona Stads, enligt beslut vid 1825 års Riksdag, erhållne Lån, stort Rdr 10,000, licjvideras utan all förändring, enligt skuldförbindelsen, genom erläggande Banco-Utslr.s Memorial, N:o i43. 11 af 6 för ioo:de årligen utaf ursprungliga Capitalet. (Lika med §. i3, pag. 87, uti B:co-Regl. af år 1823.) §• 24.
Fri lili nästa riksdag; den andra, att embetsoch tjenstemän inom detta verk, hvilka af samma anslag fått Jönetillökning under namn af arfvode, skola, i händelse de, under tiden mellan detta och nästinträffande riksmöte, ansåges berättigade att öfverflytta* på indragn.stat, äfven der få tillgodonjuta fördelen af detta anslag. Begge dessa frågor har StatsUtsk:s sammanfört i det första alternativet, hvilket är orätt. Det kunde nemi. hända, att de röstande i förstärkta StatsUtsk. ville bevilja anslagets utgående till arfvoden åt tjenstemännen intill nästa riksdag, men derföre icke bevilja pensions-förmån på indragn. stal; och att, som begge dessa frågor voro sammanförda, beröfvade man Kammarrättens tjenstemän fördelen att få åtnjuta arfvodena intill nästa riksdag hellre än att medgifva deras åtnjutande äfven på indragn.stat. Skiljas nu begge frågorna åt, så är det hvarje röstande i förstärkta StatsUtsk. obetaget, att särskildt bevilja arfvodena och särskildt bevilja eller afslå pensionsrätten. Jag skulle således hoppas, att äfven Frih. Sprengtporten finner det Frih. Cederströms anmärkn. varit riktig. Instämmande med honom och Hr Printzensköld, anhåller jag att R. o. Ad. icke måtte antaga första alternativet i ja-propos:n. Frih. Sprengtporten: Frih. Cederström har anmärkt, att det kunde hända, att följden af voter:s-propos:n, sådan den nu befinnes, biefve, alt Kammarrätten icke finge något tillökadt anslag: jag önskar att detta anslag måtte beviljas K. Kammarrätten; men om detta verk ej kan få detsamma, så kan det ej hjelpas, emedan förstärkta StatsUtsk. afgör frågan med R. St:s rätt. I afseende å Hr von Hartmansdorlfs klander öfver sammanförandet af 2:ne frågor i första alternativet af ja-propos:n, får jagsvara, att Utsk., vid uppställningen af dessa voter:s-propos:r, måste rätta sig efter Ståndens beslut.