Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Antoges det, att delegarne ej i dessa frågor egde besluta, när de alla äro om beslutet ense; så skulle sådant leda tillden ovillkorliga conseqvens, alt, ehuru delegarne vore alla ense i alt bibehålla t. ex. ett tegskifte, skulle Landtmätare och Gode Män eller Egodelningsräll likväl kunna besluta, alt laga skifte skulle samfälligheten öfvergå. De förslag, motionärerne i förevarande afseenden bragt å bane, kunna Utskotten således icke annat än afstyrka; likasom Utskotten icke finna skäl att tillstyrka någon förändring i ordningen för Skiftes-ärendenas behandling, eller att, på sätt föreslaget blifvit, till en månad utsträcka den för insändande af Protocoll och Utlåtande föreskrifne tid; hemställande Utskotten i följd häraf, att de i dessa hänseenden gjorda förslag mätte ogillas, 7 Cap. 1 och 2 §. §. Af Bengt Gudmundsson: att, då vid laga skifte vore i främsta rummet angeläget, att egoblandning och oordentliga ego-gränser emellan skiftesbyen och andra byar afhjelples och rättades, syntes egoutbyte och gränserättning falla af sig sjelf, såsom en följd af det begärda skiftet; likasom, de ändauiålsenligare verkställdes under laga skiftets gång, än sedermera, såsom serskild åtgärd, då de förorsakade en dubbel kostnad. Motionären vore således af den mening, att ego-utbyte borde ovillkorligen ske, om ej å någondera sidan delegare derigenom märkligt men lider, och hade han jemväl uppställt, i öfverensstämmelse dermed, författade förslag till redaction af förevarande 2:ne §. §. Enligt hvad Utskotten här ofvan nyss anmärkt, stå Skiftes-stadgans bestämmelser i detta Cap. i närmaste öfverensstämmelse med grunderne i nästföregående 6:te Cap. Likaså är motionärens förslag allenast en conseqvent tillämpning af dess vid sistnämnde Cap. framställde princip, hvaröfver Utskotten redan yttrat sig.
En sådan åtgärd är då ganska riktig, hvarföre ock IJtsk. föreslagit ett creditiv å utrikes ort, att begagnas vid sådana tillfällen; men då handelsvågen återfått sin fyllnad och coursen åter gått ner, inträder Bancpstyrelsens skyldighet att köpa vexlar för att använda dem till betalning af det upptagna lånet. Det är denna enkla transaction, som Utsk. velat framställa. Jag ber, att de af B. o. Ad:s ledamöter, sorn känna vexelaffärer, hvaribland jag särskildt får nämna Frih. Rantzou, måtte yttra sig, om icke dessa åtgärder äro enliga med handelsusancen, och om icke de, långt ifrån att väcka oro, bibehålla det lugn på börsen, som Frih:n för några veckor sedan rätteligen ansåg vara behöfligt. En annan ledamot har yttrat den farhåga, att Banken skulle komma att köpa sitt eget silfver. Man antager i sådant fall, att Fullmägtige skulle underlåta tillse, att det silfver, som inkommer lill Banken, veiki, inkom* mer från utrikes ort, Om Bancostyrelsen vidtager erforderliga åtgärder, är det ingen fara, att den får köpa sitt eget silfver; ty då skulle roan uttaga det här och exportera det för att åter införa det. Vinsten skulle ätas opp af omkostnaderna; roen om Bancostyrelsen behandlade frågan så vårdslöst, att den antoge, det ali lefverans vöre koromeu från Den 5 Maj e. m. utrikes ort, utan att bry sig om, om sådant vore sannt eller icke, då först kunde man, som en talare sagt, taga ut silfver ur den ena luckan oell sälta in i den andra. Skillnaden i kostnad för Banken till erhållande af si I fre t kan väl vara betydlig, men den influerar ej på annat än bancovinsten; kostnaden måste alltid rätta sig efter det ställes afstånd, hvarifrån silfret skall hitföras. Om t. ex. vexlar finnas på både Paris, London och Köpenhamn, och coursen vore 128 sk., si är det naturligt, att Bancostyrelsen skulle äga ratt att betala mest i transportkostnad för det silfver, som skulle komma från Paris, mindre för det, som lomme från London och minst för det från Köpenhamn.
Om Exped.Utsk. vid detta tillfälle hade hållit sig strängt efter denna regel, som jag anser vara den riktiga, så hade man sluppit den långa historiska berättelsen, hvilken, på sätt en värd talare redan anmärkt, är alldeles öfverflödig, enär den Konungens föredragande, hvars handläggning målet tillkommer, äger tillfälle alt ur de i archivet förvarade skrifvelserna inhemta allt livad som förut i saken sig tilldragit. Den indragna delen af Utskts betänk, innefattar 12 eller 9 rader. Till dem behöfves icke 4 ai'ks inledning. Ehuru lion förra gången var Geller 7 ark, anser jag likväl Utsk:s sednare förslag snarare vara för långt än för kort. Men närman redan förut användt en hel eftermiddag för att få det förkortad!, så vill jag, till förekommande af ytterligare tidspillan, ej yrka vidare inskränkning derutinnan, utan må det förblifva vid den längd det äger. Men att göra det längre, måste jag motsätta mig. Här har blifvit omförmäldt, att man ville göra en reaction mot R. St:s beslut. Sådant är ingalunda förhållandet; ty Exped.Utsk. har ganska troget afskrifvit hvad som står i betänk. N:oj 11, likväl med iakttagande af den utaf Frih. Den 9 Januari f. m. 35 Hamilton erkända ganska vigtiga rättelsen, alt då Ekon.- Ulsk. nyttjat ordet ”förmoda,” hvarigenom meningen komme alt innebära ingenting, sa har Exped.Utsk., nied rättelse häraf, utbytt samma ord emot ordet ”anhålla,” på det den lind. skrifvelse!! må uttrycka del syftemål RiksSttn afsatt. vått omförmäla Ivaline Stånds beslut, såsom Frih. Hamilton yrkat, anser jag, lika med Frih. Cederström, vara utan ändamål, enär tvänne Stånd icke utgöra pluralitet.
En sednare anmärkn. har äfven blifvit gjord beträffande Konungens rättighet att besluta om vigtigare mål i StatsRådets samtliga ledamöters närvaro d. v. s. deremot att detta uttryck »samtlige» skulle betyda alla dem som finnas med undantag af dem som laga förfall ega. Till försvar lör denna tolkning har jag anfört att om man icke skulle anse att Statsråd, som -varit bortrest på permission, har laga förfall så skulle Regeringen ligga nere vid alla de tillfällen då något StatsRåd vore från Stockholm på permission afrest, och inga författmr under sådana förhållanden kunna utfärdas. Jag anhåller nu att fä anföra ytterligare exempel på att min tolkning måtte vara riktig. Enl. 13:de §:n skall Konungen, innan han får sluta fred eller börja krig, höra samtliga ledamöterna. Föreställom oss att Konungen vid början af ett fälttåg vore t. ex. uti Tyskland, att han hade hos sig det minsta antal StatsRåd som får vara närv:de nemi. 3 utom Föredraganden och att det erbjudes honom en särdeles förmånlig fred. Nu är det föreskrifvet i 13:de g:n att Konungen skall höra samtliga StatsRåds-ledamöterna. Skulle det väl falla någon in att han icke hört samtlige StatsRåds-ledamöterne, då han hört alla som icke hafva laga förfall, likväl med det minsta antal som kan vara närv:de, d. v. s. 3 utom den Föredragande. På samma sätt måste det vara med förbund. Const.Utsk. har icke velat annat än att förbund skulle afslutas under samma konstitutionella garantier som vid fred. Det är då gifvet att hvad man kan göra med afs. på fred, det kan man göra med afs. på förbund. Hr Printzensköld: Om icke Grundlagen sjelf innehölle det stadgande att densamma skall efter ordalydelsen tillämpas, utan man hade rättighet att, likasom förhållandet är med öfriga lagar i samhället, undersöka Grundlagens rätta mening och syftemål, så skulle visserligen den tolkning, som Gr.
Propositiont, N:o 2. 3 arrendatorn af berörde Kronoäng och de dagsverksskyldig likväl redan blifvit träffad sålunda, att de sistnämnde, emot det att arrendatorn för den återstående arrendetiden ombesörjer ängsbergningen jemte boels parmning och lastning, och såmedelst ansvarar för allt det arbete, som af de dagsverksskyldige varit påräkuadt, till arrendatorn för samma dagsverken erlägga lösen i penningar efter länets markegångsprls, hvilken öfverenskommelse är vorden den 6 September 1839 gillad och till efterrättelse fastställd af Kongl. ilaj:ts Befallningshafvande, som derjemte, nppä vederbörandes begäran, tillåtit, det denna dagsverkslösen må af kronofogden i orten vid den årliga kronouppbördsslämman nppbäras; hvadan och då härvid för öfrigt förekommer, att uti 1805 års dagsverksregleriug, jordeboksoch hemmantals-dagsverkena voro sammanräknade med de så kallade hjelpedagsverkena, hvilka sednare likväl i räkenskapen särskildt debiterades samt inom Färentuna härad, enligt Kongl. Resolutionen den 13 Juni 1749 ulgått med 4 ökeoch 8 drängedagsverke!!, jemte 2:ue tunnor drängespanmål af helt mautal, emot be frielse från rotering, hvilken befrielse fortfarande åtnjutits, enligt Kongl. Brefven till KammarKoliegium af den 23 Januari 1816 och den 30 Juni 1818, och jemväl vid sednast verkställda roteringsförrättningar i Länet iakttagen, blifvit, genom den å då upprättade roteringsverk meddelade Nådiga fastställelse, bekräftad, jemte det lindring i skjutsningsbesvärel åtujutes, oinformälda hjelpedagsverken inom Färentuna härad såsom motsvarande andra besvär, (rån hvilka hemmanen äro befriade eller deruti de njuta lindring, icke syntes vara at den beskaffenhet, som uti Rikets Ständers ofvauberörda underdåniga skrifvelse afsåges; alt lili Södermanlands
Sig således kunna med full trygghet antaga, icke allenast att trafikinkomsterna skola lemna öfverflödig tillgång till de utgifter, som med nu föreslagna åtgärder äro förenade, utan ock att dessa inkomster framgent kunna och böra utgöra en fullt tillräcklig fond till bestridande af de årliga bidrag, som erfordras för att, utan betungande af Statens öfriga finansförvaltning, sätta landet i tillfälle att varsamt fortsätta sina jernvägsanläggningar, der de af klokheten gillas. Och när slutligen dessa arbeten blifvit fullbordade och kostnaderna derför omärkligt återgäldade, skall nettobehållningen af Statens jernvägar i framtiden komma att utgöra en icke obetydlig inkomstkälla för Staten. På grund af hvad nu blifvit anfördt, vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå Rikets Ständer: l:o att till fullbordande af den nordvestra stambanan mellan Christinehamn och norska gränsen öfver Carlstad må anvisas en summa af 14,670,000 R:dr R:mt; 2:o att vidare måtte anvisas till komplettering af den rörliga materielen för redan anlagda stambanor ett belopp af 2,000,000 R:dr; 3:o att af dessa summor, till sammanlagdt belopp af 16,670,000 R:dr, måtte få utgå: under 1866 — till anskaffande af förökad rörlig materiel 2,000,000. » „ såsom anticipation på de kommande årens arbets anslag 500,000. 2,500,000. under 1867 — till fullbordande af arbetet mellan Arvika och norska gränsen 2,900,000. » „ till bedrifvande af arbetet mellan Carlstad och Arvika 3,424,000. 6,324,000.
Att billigheten fordrar en förhöjning för hållskjuts i allmänhet, äfvensom enahanda förhållande kan vara för de större städerna, och möjligen en eller annan ort, der local-omständigheter göra skjutsskyldigheten mera tryckande, vill jag gerna medgifva, men alt skäl förefinnas alt generelt höja skjutslegan tror jag ej, icke heller att det vill blifva möjligt, medelst anställande af entreprenad-auctioner, att få skjutsskyldighetens utgörande från jorden öfverflyttad på enskilde. — Meningen eller afsigten med entreprenad måtte vara att, genom mänga conen rrenter, frambringa lägsta pris och bästa vara, men hvartill ovillkorligen fordras, all speculanter finnas, som kunna täfla o. s. v. Detta skulle blifva ganska svårt 4 fia Den ag Februari f. m. att tillvägabringa på de flesta skjutsombyte-ställen, oell nära omöjligt på aila mindre s. k. häradsvägar, der jag föreställer mig förhållandet blir sådant, att, då endast gästgifvaren oell en eller annan närmast boende hemmansägare äro de, sorn möjligen kunna åtaga sig hästhållningen, det alltför mycket koinrne att hero på dessas godtycke att vid entreprenaden bestämma skjutslegan; och då frågar jag: hvem, iitänne reservlaget skal! ersätta den skilnad, sorn kunde uppkomma emellan entreprenörens pris, oell det, som den resande hade alt betala? — I sådant fall gäller bättre, att jordägaren in natura utgör dess skjutsskyldighet, än med contant uppoffring ur cassan. Frih. Te rs m ed en, Wilh, anhöll, att den K. skrifvelsen ytterligare måtte få hvila på bordet. Frih. Klingsporre, Mauritz Philip Staffan: förenade sig nied Frih. Tersmeden. Föredrogs Frih. Sprengtporten, Jac. Willi., den 26 dennes f. m. gjorda förslag, att II. o. Ad. till Exped.Utsk. mätte öfverlemna att uppsätta ett förslag till besvarande af det tal, Konungen höll vid riksdagens början. Frill. Terseden Wilh.:
Protocoll anmälas och redogöras j, hvarigenom Konstitutionsutskottet alltid bl ifver i tillfälle att bedominaj huruvida emot dispositionen är något att anmärka. Jag vill blott upplysa, att så ej förhåller sig. ConstitutionsUtskottet har ej erhållit några andra upplysningar, än de, hvilka SlatsUtskottet haft, det vill säga inga specificerade redovisningar, utan endast Kongl. Maj:ts godkännande af utgiften, men ej någon upplysning, hvartill medlen blifvit använde. Gref ve Horn: Sedan en ledamot af ConstitutionsUtskottet upplyst, alt StatsUtskottet haft orätt i ett bestämdt factum, hvarpå en underdånig skrifvelse skulle stödja sig, hemställer jag, om det är skäl att godkänna det förslag till underdånig skrifvelse, som Utskottet i Betänkandet N:o 62 framställt. Enligt Grundlagen finner jag det gifvet, att alla Statsmedel skola redovisas, och finner intet undantag gjordt för Extra Medels-fonden. Hvad som hittills skedt, är sålunda endast ett missbruk. Hans Excellence Herr Grefve af JVetterstedt: Jag hemställer vördsamt, om icke det ämne, som för ögonblicket tyckes utgöra discussionens föremål, rätteligen hörer till 272 Den 18 J a n u a r i i f. m. denna punkts 2 §., hvilken ej ännu är föredragen. Herr Cederschjöld: Jag observerade ej annat än att 2 §. 1111 var föredragen. Skulle jag deruti hafva orätt, anhåller jag, att det måtte anses såsom om jag afgifvit detta yttrande vid nämnde §. Uppå derefter gjord proposition, blef 2 Mom. af 1 §. af Ridderskapet och Adeln bifallit. 3 Mom. Om serskild Conto uti Rikshufvudboken för de ifrån g llufvudtiteln utgående förskotter och län. Herr Ribbing:
Detta mäste, der bättring är möjlig, beverkas genom en riktigt ledd gymnastisk behandling. Kunde Staten bekosta särskilda instituter för de olika hufvudgrenarna af den gymnastiska vettenskapen, såsom för medical, orthopedisk, pedagogisk och militär-gvmnaslik — och dessutom anslå en bestämd summa till ett centralinstitut, hvarest den sanna gymnastiska ideen i sin helhet vårdades och utvecklades, vore detta utan tvifvel det fördelaktigaste. Nu deremot, då alla anslag på det nogaste öfvervägas, föreslår jag endast, alt gymnastiska central-institulet, hvilket, enligt hvad jag sjelf under 3^ år haft tillfälle alt erfara, med fördel behandlat olika sjukdomar och chroniska lidanden, må af StalsUtsk. kunna påräkna dess medverkan i tillstyrkandet af det begärda anslaget 6,075 rtdr b:co. Sjelf för en längre tid sedan räddad från en hotande bröståkomma,’ förmedelst den ändamålsenligaste behandling vid gymnastiska central-institutet, hade jag då tillfälle att närmare blifva bekant med dess behof och sträfvanden, och återgäldar nu på detta sätt, dock utan öfverdrift, en dyrbar skuld. Maj f. ra. På grund af livad jag således haft äran anföra, anhåller jag oin återremiss af denna del af SlatsUtsk:s betänk., som rör gymnastiska central-institulet och förenar mig för öfrigt i de af Herrar af Grubbens, Lagerhjelm, von Hartmansdorff och Ribbling afgifna yttranden. R. o. Ad. beslöt, att detta anförande skulle fä åtfölja återreuiissen af StatsUtsk:s utlåt. Vid förnyad föredragning af BancoTJtskrs den 29 sisth April e. m. på bordet lagda utlåt. N:o i4, • anleda, af Hr Bagges motion, dels om villkoren för återbetalning af de lån, som Uddevalla stads borgerskap och församling af banken erhållit, dels angtde ett nytt lån af bankens medel lill Uddevalla stads församling, blef samma utlåt, ån vo hegardt på bordet af Hr Edenhjelm, Gillis, samt Frih.
Med anförande af livad jag sålunda under samma års embetsresa erfarit genom samtal med embetsman, hvilka varit i tillfälle att i ämnet inhämta erfarenhet, och som befarat, det saken till slut ej kunde annorlunda hjelpas, än att polismyndigheten åter sättes i tillfälle att tvinga de lättjefulla att med arbete godtgöra deras uppehälle, har jag trott mis' tinna angelägenheten att påtänka en sådan utväg vara desto större, som de lättjefulle, hvilka tillåta sig att söka bergning utan användande af egna krafter, beliöfde ej blott att mot sin vilja tillhållas till arbete och förvärfvande af skicklighet deri, utan äfven beliöfde att genom det förestående arbetstvånget och genom dess verkställande på deras likar afskräckas från lättjan. I brist af ett sådant afskräckande tvång kunde ej annat hända, än att sorglöshet och obenägenhet för nyttig sysselsättning skulle hos fattiga, illa uppfostrade inenniskor tinna uppmuntran i samma mån, som polisstyrelsens vanmakt att hindra oordningen röjde sig; och följderne häraf skulle fruktansvärd! desto fullständigare utvickla sig, ju mera de sammanträffade med den tillväxt i antalet af utblottade arbetare (proletärer), som af tidens allmänna näringsförhållanden framalstrades. Minst kunde man undgå att häraf befara bittra frukter under ett för hand varande missväxtår, medan den icke längesedan öfverståndna erfarenheten af dylika, ändock mindre svåra års verkan till förökande af brott och elände ännu är i så friskt minne. För min del hade jag, vid betraktande häraf, ej kunnat stanna i amian mening, än att vid utförande af Kongl.
— IDUN 1899. systrarna Holmlund, Svanström af en på Dessa ljust sitt Karin alla alla fyllda troende ränseln, som mar m. friskt ha något unga f ö r s i n r i k a taår sedan öfvertog allvar inkorporerades m e d hufvudstadens de W a h l på sceniska konstlif. de fl. därstädes lang. framtidshopp e m e l l a n ett — o c h u p p b u r n a artister, h v a r konstnärsungdomar, marskalkstafven vid Jansson, o c h Signe Widell, samtliga publiken kända och Amanda 2 satte sig dess har han ständigt de mest maktpåliggande lagts på hans Thespiskärran, varit i elden, uppgifter hafva skuldror. Och en från samt det Tartuffes dessa originella sind • — » d i e jetzt lyriska Med de voriiber »; Att Aug. af figurer bakträdde han gen Tagen in ungdomslekens och begåfning hade efter en sällskap hos direktör i kort kets det Ranft roll i E m m a sådan och A. BlomDcrg luto. artister, b l e f DE WAHL VID LUTAN. » Ett af silfRanftska Djurgårdsd e n energiske o c h insiktsfulle ning så som då var, o c h sammansatt unga ANDERS så n y t t för vår publik, s o m detta k r ä f v a, är s a n t; m e n l i k a Hans under allt som Lill-Klas uppväga de Wahls direktörens lednaturell, skådespelaren hvilken och djupt allvarligt s o m han då han ler Och Wahl. medan han i operetten för genomträngd fjärran, äfven ger oss en konstnärligt ten möjligt. Jag ela n n a n af diktninnämnde nyss poeten de Wahl. erinre sig från denna nyss omnämnda rollen i exempelvis varmt af hans fabriksarbetaren hans Kramer » Ett trägna teaterarbetet hindrat honom silfverbröllop », fortsatt känsliga » Sodoms retten » Söndagsbarnet ».
Då hustrun äger fordran för penningar eller lösören, som förvandlade äro, har Committéen, enär hon, i afseende å samma fordran, upphör att vara ägare till någon viss egendom och der emot gått öfver till de vanliga Borgenärers klass ansett henne böra, lika med dem, sin rätt i detta fall bevaka och styrka, i Att endera makan ej må emot borgenärer njuta rätt till vederlag för dess enskilda fasta egendom , sorn under akten skåpet blifvit såld, och ej eller emot Borgenärer ega lätt till ersättning för hvad af dess del i bo - »32 Konungens Nåd. Propositioner. et gått till betalning af den andres gäld , har Corr.rnittéen föreslagit på den grund, att i förra fallet makan må anses hafva sjelf sålt sin egendom, eller åtminstone till försäljningen samtyckt, och att i senare fallet en efterräkning med Borgenärer, arn användandet af boels egendotn för den ena makans enskilda skulder, hvarå den andra kunde grunda anspråk, ländande till mindskning af tillgåtigarne, synes olämplig, då den makan, hvars del blifvit tillgripen, ägt laga utväg, att genom boskillnads sökande det förekomma. Om en arfvinge vill göra sig urarfva, men annan ej, har Cornouttéen funnit det lika litet kunna vägras denna sednare, att, med äfventyr af gäldens betalning, öfvertaga hela egendomen L detta fall, sorn derest den andre sin arfsrätt försutit eller med döden afgått; dock är till Borge-, närernes säkerhet det vilkor för ett sådant öfvertagande föreslagit, att den arfvinge, som emottager egendomen, skall ställa full borgen för gäldens betalning. Lag-Committéens Förslag tili Concurs-Lag i de delar, sorn Kongl Majit förundrat eller icke antagit. 3- Cap. 4- §• — I hvartdera af des sa fall, skall Gäldenär för sin vårdslöshet straffas med arbete å allmänt Arbetseller Correctionshus, eller i annat Fängelse, i Sex månader till Tu år, efter omständigheterne. Konungens Nåd. Propositioner.
En hvar Landtman vare obetagen, att af tjenstefolk eller underhafvande låta åt sig för-* färdiga det arbete, de förstå förrätta. §• 7* Till förekommande af allt tvifvelsmål om gränsen och vilkoren för den allmogen af ålder tillåtna och genom flera författningar bekräftade egna slöjdeoch afsåttningsfrihet , förklaras härmed att under nämnde frihet skall begripas alla sådana producter och tillverkningar, som landtmån af egen jord eller ladugård eller af egne rå-åmnen kunna åstadkomma; varande dem obelaget att slika deras egna producter och tillverkningar till städer införa, samt vid hamnar och på torg till salu hålla och jemväl vid marknader på landet föryttra; dock att under berörde tillåtelse icke in-’ begripes guld och silfver, vid hvilkas förarbetande särskilde föreskrifter ega rum. §• 8. Ci -" * «• Angående vidsträcktare rått till handel med Spannemål och victualier, i följe hvaraf äfven uppköp och upplag deraf å landet må ega rum samt om handtverkeri-nåringars idkande å landet, under vilkor af burskap i stådernc, år särskildt stadgadt. 100 Lagutskottet! Betånkandtn. Förslag till förnyad HandelsOrdning. I. Artikeln. Om sättet att förvärfva Burskap på Handel, §• i.
Den siste talaren synes hafva antagit, att Constit.Utsk:s nästföregående betänk, skall blifva bilället och att således R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut icke skall leda till någon påföljd. Jag deremot, som biträdt den mening, att lagtima riksdagar böra återkomma hvart 3:dje år, förutsätter äfven, att denna mening skall blifva gällande, och kan ej finna annat, lin att lika så berömligt det var af grundlagsstiftarne att Jemna en väg för constitutionsenlig förändring af grundlagen, lika så vådligt skulle det vara att antaga den siste talarens sats. Såsom exempel vill jag erinra, att om en urtima riksdag ännu räckte, dä en lagtima riksdag inträdde, skulle, efter Hr v. Troils förslag, en grundlagsförändring kunna föreslås och afgöras inom en månad, och det skulle således helt och hållet tillntetgöra' ändamålet af den mognad i begreppen, som man för en grundlagsförändrings antagande ansett nödig. Jag motsätter mig på dessa skäl Hr v. Troils förslag. Frih. Cederström, Jac : Utsk:s ifrågavav. förslag är icke nytt; det har redan förut varit föremål för R. St:s öfverläggningar, och samma grunder, som då hindrade dess antagande, skola, såsom jag förmodar, leda till samma påföljd vid nästa riksdag. Jag bör emedlertid icke helt och hållet förbigå att yttra mig öfver Utsk:s betänk., enär Utsk. förbisett Sveriges verkliga statsskick; ty i samma stund Utsk:s förslag antoges, skulle det blifva möjligt att vid urtima riksdag få bevillningen förändrad till högre belopp och sedermera vid den lagtima riksdagen låta R. St. åtskiljas, innan någonting angående bevillningen blifvit afgjordt. Hvad Hr v. T roils förslag om behandligen af grundlagsfrågor angår, har Frih. Boye redan visat vådan deraf, och hvar funnes väl sedan någon garanti för statsskickets bestånd?