Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle en DepositBank siftas, så saknas icke utväg för credit assosiationer, att bilda sig* Då Utskotten éfhöllo Uppdraget att suppleera åt fMnanceComittén , hoppas jag, att de brister för utbildandet af real-erediten, söm ligga i vår lagstiftning, icke skulle undfalla dem, och att hvad man i detta atseeride gjort i andra länder t skulle ådraga sig deras uppmärksamhet. T)en 2S> Julii f. ms i°55 Jag här sökt att utveckla dessa förhållanden i <le yttranden , som jag meddelat FinanceCom» mittéen. Af Lagutskottet får ej begäras mera, än att det pröfvar, huruvida de Lagförändringar, som föreslås, stå i harmoni med Lagstiftningen i allmänhet. Lagförändringar, i frågor af financiel! natur, böra af FinanceUtskotten föreslås, och FinaceUtskotten kunna derom conferera med Lagutskottet. Det torde vara för sent nu, att afhjelpa bristerna, men önskeligt vore, om Utskotten åtminstone historiskt ville behandla ämnet; om de uppgåfvo, hvari felen ligga, och. huru bristerne kunna afhjelpas, så att Ständerne kunde komma i tillfälle, att i följd deraf göra en underdånig anmälan hos Konungen, till beredande af en bättre ordning i en framtid. Herr Stråle t Utom de frågor om en allmän Hypotheks - Inrättning , hvaröfver de sammansatta Utskotten bort sig utlåta, hafva äfven åtskilliga Motioner, angående privata banker och disconter, blifvit Utskotten med» deida. Öfver den senare hafva Utskotten yttrat sig uti ett särskildt till Riksens Ständer äflemnadt betänkande. Der förekommer ock frågan om credit-antsalter, utan Statens deltagande. Vilkoren för sådana anstalter kunna val uppgifvas såtill vida, att de stå tillsammansmed andra Statens inrättningar och författningar, men icke kan det tillhöra de förenade Utskotten att föreslå de egentliga reglemeatariska grundernea’ 1056 Den -i? Julii f. m. ty dessa bero naturligtvis af hvarje enskild, att sjelf för sig bestämma.
Banko, utgörande medelmarkegångsvärdet för åren 1834—1853, hvarefter hvarje kast ved, enligt Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, skall af räntegifvarne lösas. Och har Kammar-kollegium slutligen hemställt, att, om ett sådant anslag beviljades och tillika tillätes, att kalkugnen vid gynnande tillfälle finge, på sätt ofvan är nämndt, för Kronans räkning inköpas och åter försäljas, till Kongl. Majits Befallningshafvandes omtanka och ansvar må öfverlemnas, dels att föranstalta om vedens upphandling årligen å öppen auktion vid de tider och på det sätt, som till minsta utgift för statsverket kunde föranleda, dels ock att iakttaga tillfället, då ifrågavarande kalkugn må kunna med minsta kostnad inköpas, samt derom till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och beslut göra underdånig anmälan. Med afseende å hvad Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Gottlands län och Kammarkollegium sålunda i underdånighet anfört, har Kongl. Majit, som ansett frågan om meranämnde kalkugns inköpande för Kronans räkning böra för närvarande förfalla, velat, i betraktande af de vedlevererande hemmanens billiga anspråk på lika rätt med öfriga hemman å Gottland att åtnjuta ränteförenklingens förmåner, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att å Riks-statens Sjunde hufvudtitel uppföra ett förslags-anslag af 1,000 Riksdaler Banko om året, att af Kongl. Majits Befallningshafvande i Gottlands län, i mån af behof, disponeras för inköp å offentlig auktion till leverans vid kalkugnen af det vedbelopp, hvilket för samma ugn, inom det fastställda maximum af 400 kast, hvarje år användes, intilldess statsverket kan blifva i tillfälle på skäliga vilkor inköpa kalkugnen, för att sedermera åter afyttra densamma, utan vidare rättighet för en blifvande egare att af Kronan erhålla ved. De till detta ärende hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling ärendet af Rikets Ständer öfverlemnas. Kongl.
Afven får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att, enär stridiga menin-* gar egt rum om hvilken som rättligen Bevillnings-Ut skot tets Betänkande N:o 5-J. bör förrätta Mantalsoch Skattskrifning för Académie-Staten och alla dem, som lill dess Jurisdiction höra, ett serskildt bestämmande härom, som föreskrifver, att denna förrättning bör verkställas af Academie-Bokhållaren, funnits erforderligt och blifvit i Författningen intaget. 44* Med ledning både af de i åtskilliga Motioner gjorda yrkanden, och serdeles af de uti Utskottets, af Rikets Höglofl. Ständer gillade Betänkanden i ämnet, gjorda framställningar, har Utskottet uppgjort ordalydelsen af den del utaf 5a §., som innefattar föreskrifter om hvad som bör iakttagas vid den jemkning och nedsättning i Hemmans-värden, hvilken kan komma i fråga på de ställen, der dessa icke öfverensstämma med Minimi-Tariffen; och jemte det Utskottet får till Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning och godkännande framställa detta stadgande, sådant det i Författnings-förslaget är intaget, får Utskottet tillkännagifva, att Utskottet ansett det vara en all - BeviUtungs-Vtskotlcls Betänkande IV.-o Sj. 37 män önskan, att Minimi-Tariffen skulle oförändrad bibel)Allas , hvarföre oek densamma finnes Förslaget vidfogad, med endast det iakttagande , att jemförelsen med 1818 års värden, såsom nu ej lämplig, blifvit utesluten, 2(,gI 7* Deni io:de Bevillnings-grunden intagna tillåtelse för Comiteerne att, när omständigheterna så föranleda, nedsätta fastighets-värde under Egarens uppgift, är behörigen införd i den föreslagna 65 §:n, Pug4 9’ Den 72 §. innehåller äfven föreskrifter om jemkning af fastighetsvärden, affattade i enlighet med de här ofvan angifna grunder och innehållet af 52 Pag. 49, 5o & 5 r.
Och jag har trott , att tid ännu behöfs, innan Opinionen hinner stadga sig härutinnan. Men då det således ännu åt} minstone är osäkert, huru Opinionen utvecklas till nästa Riksdag, synes billigheten kräfva två Alternativer af Redactionsförändring: nemligen, ett, hvarigenom meningen blott förtydligas, till bibehållande af den rätt, som Ständerna, enligt min tanka, redan äga sig i Grandlagens gamla Redaction förvarad, såsom motsatts mot Den 23 Maji. 157 hvad Utskottet nu föreslagit, till utvidgande af dess egenSåsom Förslag till ett sådant Alternativ tår jag ödmjukast uppgifva följande : Frågor uti detta amne hinna i Riksens Stanners Plena väckas, och af andra Riksens Stånders Utskott, ån Constitutions Utskottet, hos Stånden andr agas. Sedan sistnämnde Utskott deröfver blifvit hör dt, prof ve och afgöre Riksens Ständer , huruvida Anmårkningsfrågan må förfalla, eller om den finnes påkalla den åtgärd, som i denna §. ojvanfåre blifvit om-i förmält. Herr Cederskjöld tilläde derefter mund* teligen : Då ConstitutionsUtskottet, uti ett i dag uppläst Memorial, förklarat sig icke kunna upptaga de ifrån Höglofl. Ridderskapet och Adeln tillförene remitterade anmärkningar vid Förslag om ändringar i Grundlagarne, emedan be-< rörde anmärkningar ej skola v«»a i den form 56. §. RegeringsFormen förekrifver framställde ; så får jag nu vördsammast hemställa, om ej Högloflige Ridderskapet och Adeln skulle täckas förklara min nyss upplästa anmärkning för dess gemensamma tanka; samt Memorialet, jemte anmärkningen, till Utskottet återförvisa. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: När man läser 106. och 107. §. §.
217 ställd i 20 nummer eller sockrels olika färgnyanser, från och med brunt till och med hvill; hvarjemte, i fråga om den nummer af denna måttstock, som borde tagas till skiljegräns emellan den högre och lägre tullsatsen, Styrelsen ansett, att, i öfverensstämmelse med behandlingssättet i England och hvad jemväl blifvit i Norge föreslaget, endast del socker borde till den lägre kategorien hänföras, som vore mörkare än N:o 18, hvarå fördenskull normalprof herde vederbörande tullkamrar af General-tullstyrelsen tillsändas; varande dock, i sammanhang härmed, af Styrelsen i underdånighet hemstäldt, att, till förebyggande af missbruk, den föreskrift, i likhet med hvad i vissa främmande länders tullförfattningar finnes stadgadt, mätte meddelas, alt, om ett och samma kolly innehåller särskilda sockerslag, som äro underkastade olika tullalgifter, den högre tullsatsen skall för hela innehållet tillämpas. På dessa grunder och med tillika uttryckt föreskrift i afseende på råsockret af den lägre kategorien, att dertill äfven vore att hänföra dylikt socker, då det i flytande form inkommer, har Styrelsen uppställt det förslag till förändrad redaktion af nu ifrågavarande lulltaxerubrik, hvilket Styrelsen ansett höra, i stället för nuvarande bestämmelser, i införselstariffen upptagas; och har Styrelsen ansett, att, ifall samma förslag godkändes, en ovilkorlig föreskrift om inkommande hvitt sockers besigtigande å införselsorten ”af sakkunnige och ojäfvige personer” icke vidare vore af nöden, utan alt, i sådant läll, äfven i afseende på socker kunde få bero vid det allmänna stadgandet i lulltaxe-underrätlelsernas 8:de §, all, vid uppkommande tvist om en varas rälta art och benämning, Styrelsen eger atl, dess instruktion likmätigt, och sedan, der så erfordras, sakkunnige personer blifvit hörde, frågan afgöra; hvadan Styrelsen, i sammanhang med afgifvandet af nämnda förslag, tillika hemställt, att nuvarande 9 § i underrättelserna till tulltaxan måtte alldeles utgå.
28åra göromål bafme 2Bi börjat meb åfafian af bett #ögfteé mätftgnetfe öfrner måra företag; oct) febatt 2Bi å Stt^fafen bett 24 Sftooetttber ttätttttbe år fått emottaga $ongl. 9ttaj:t£ Sftåbiga 33erätteffe ottt bmab febatt ftftförfltttna Stifébag i SKifettf ftpreffe jtg tifibragit, fantt ^ottgf. 2ttaj:té Sftåbiga ^ropoftttott attgåettbe (Statömerfetö tififtånb ocf) bebof btifmit bett 1 december fatttttta år tili mårt ©tatö-Utjlott öfmerfemttab, bafrne SSBi, efter föregångna öfmerfäggtttngar rörattbe be ämnen, bmaront befö ^tåbtga ^>ropo S0?eb anfcbntng af bett forgftga unbcrvätteffe, pkufffett Äottgf. SDiajft, uti ffrtfmeffe bett 15 ftfHtbitc SlJarS, Bctjagat 09 t 9tåbcr tttcbbela/ Ditt «p. Ä. ■£>. SfrfprtitfeuS, -pcvtigcttä af ©öbertttanfattb CARL OSCAR WILHELM FREDRIKS fatnttta bag timabc böbftga fråttfäffe, tjafiuc 823i, mebetft ett utiberbåittg abref?, tufor .fpanö 9)Jaj:t
A en annan sida har det varit tillfredsställande att höra dem, som föra svärdet, äfven yttra sig öfver rättvisan med den sakkännedom, att då den värde ledamoten, som jag här åsyftar, särskildt hos mig tyckes hafva begärt ett videtur, jag med all säkerhet tilltror mig kunna gifva honom ett approbatur euin laude, filen jag har egentligen begärt ordet för att besvara Hr v. Hartmansdorff, som velat hafva hofrätten till sista instansen. Jag hemställer, huruvida det kari blifva möjligt att lyckas i borttagandet af fjerde instansen, nemi. Högsta Domstolen, eller huru den ens kan återföras till hvad den borde vara, sedan lagskipningen tagit den riktning, att de liesta mål af någon vigt numera gå till Högsta Domstolen; och i ren conseqvens af de tre instanserna, som man allmänt medgifver vara tillräckliga, tror jag således, att man bör borttaga den umbärligaste, sorn är lagmansrätten. Man har sagt, att denna är en provinsdomstol; men det är emedlertid bekant, att lagmannen ofta icke är boende inom provinsen, utan ditkoinraer för att på en månad afdöma stundom flera hundra mål. Jag har sjelf förestått lagsagan i Westergöthland, der ting hålles på trenne särskilda ställen, och hade vid ena tingsstället 80 och vid det andra 108 mål att afdöma; och om jag äfven nu haft tredje districtet, frågar jag, huru någons förmåga och skarpsinnighet skulle hafva räckt lill att genomläsa och med tillbörlig noggrannhet pröfva en sådan mängd acter på en månads tid, som är den vanliga tiden för ett lagmansting. — Hvad beträffar Gr. Mörners yttrande, hvilken med mycken modesti förklarat sig icke vilja yttra sig öfver theorien, men likväl sjelf uppgjort för sig en theori öfver hvad bonden skall tänka, om han nödgas sjelf fullfölja sina rättegånger i hofrätten i stället för lagmansrätten, så hoppas jag, att då den unge talaren hunnit inhemta verklig practik, skall han finna, att bonden önskar Jagmansrättens afskaffande. Hvad åter vidkommer Frih.
Andre ledamöter hafva deremot bestridt lämpligheten af detta förslag, hvarigenom de norra Länen, hvilka mest äro i behof af understöd, skulle, i anseende till sin ringare folkmängd, komma att erhålla den minsta andelen, samt derföre yrkat, att hellre dessa medel måtte användas till ett enda stort nationelt företag, sådant som anläggningen af en canal emellan Hjelmaren och Wenern. Under discussionen hos Ridderskapet och Adeln, rörande extra Statsregleringen, har äfven uppmärksamheten blifvit fästad derå: att, i Utskottets Utlåtande icke förekommer något, angående Cabinetts-cassans skuld, oagtadt Utskottet redan vid Riksdagens början, af Stats-ministern för Utrikes 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N;0 4.35. ärendena fått upplysning om tillvaron af en sådan skuld, hvilken väl troddes kunna amorteras på 5, 6 år, men dock endast om Cabinetts-cassan bibeliölles vid samma inkomst, som tillförne, och oagtadt Utskottet i dess Utlåtande N:o 40 yttrat, det något hinder icke mötte att, der så pröfvades nödigt, vid en blifvande extra Stats-reglering taga i betragtande frågan om anvisande af ett extra anslag för Cabinetts-cassan, på grund hvaraf blifvit yrkad t, alt Utskottet, på det Utrikes 'Departementet ej må blifva förlamade i sin verk - samhet, mätte taga saken i förnyadt betraktande, samt antingen tillstyrka ett extra anslag till nämnde skulds betalande, eller ock föreslå,' att Rikets Ständer ville förklara den uppkomne bristen för Rikets gäld samt uppdraga åt Riksgälds-Contoiret att densamma liqvidera, så mycket hellre som Utskottet redan i dess Utlåtande, angående den ordinarie Stats-regleringen, bordt utreda förhållandet med skulden, samt derefter meddela Rikets Ständer så väl upplysning, huru mycket som erfordrades för Departementets behof, som ock förslag, på hvad sätt skulden skulle komma att godtgöras.
Stockholm ded 15 Maji 181S4 Utdrag af Protocoiiet, hållit hos Rikets ■Högloft. Ständers Bevilhiings-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm ur 1818} nedanstående dagar. Dm 10 Maji D Upniästes Utdrag af Protocoliet, hållit hos Hedervärda Bonde-Siandet den 2 3 sistledne April, rörande 6n afgift af hvarje Mantalsskrifven petson till den veheriska smittans hamman* Herrär ^Ledamöter af Höglofl. Ridderskapét oell Adeln, Högvördige i?räs(e Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet förklarade sig förbi ifva Vid Ut* sköttens förre och jemväl äf samma Stånd antagne mening, hvaremot Hedervärda BondeStåndet begärde att deras Reservation mot det* ta beslut skulle uti Ptotocollet anteknas. I ert. lighet med Pluralitetens mening kommer Project till det afgående Utlåtandet att Uppsättasd Deri 14 Maji Med anhållan att densamma måtte' åtfölja Utskottens till Riksens Högloft, Ständer afgående Betänkande, inlemnade Riksdagsmannen^ Botvid Jonsson en skrifleligen författad Reservation i frågan rörande anslag af medel till d^rt veneriska smittans hämmande} så lydande: 144° Statsoch BeviliningsUtskottens Béiänttahdin) ”.Med ali tacksamhet och Undersåtelig vört!*» liad för Hans Kongl. Majit* sorn i alta delar så Kådigt och Välgörande befordrar sine Undersåtäres sällhet* det förnämsta Vi äga , är hälsan* jag kan icke eller frångå det* att den föreslag* ne Curhus-afgtften, utan den är rättvist fördeldts Men hvad sorn afhållit mig att deri ej ingå ät följande: För det första ar Sjukdom serdeles ej känd sorn gångbar derifrån jag är; För det andra har jag hört att sjukdomen säkrast bötaS genom lieincurer; för det tredje, har Vi förut Hazaretts-inrättning hvartill
Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 30, i anledning af Rikets Ständers år 1845 iörsamlade Revisorers berättelse, angående samma år verkstäld granskning af stals-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1842 och 1843. Ingressen, pag. 1 återremitterades. För - Prot.-utdrag den 9 Februari 4848. 53 Förteckningen å tills vidare uppskjutne frågor, pag. 1, 2 och 3. Lades till hdndlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stcits-utskottets utlåtande N:o 35, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga propositon, rörande den till skolorna i åtskilliga städer inom Lunds stift utgående helgonskyld; hvilket utlåtande bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och ogillades Lag-utskottets betänkande, N:o 14, i anledning af väckta motioner om rättighet för fordringsegare att hos Konungens befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsöknings-måi. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkanden: N:o 17, i anledning af väckt motion om fyranläggningar å Agön samt å skäret Skomakaren. Återremitterades; N:o 18, i anledning af väckt motion örn beredande utaf fyranstalter i sjöarne Mälaren och Hjelmaren. Bifölls; N:o 19, i anledning af väckt motion, om stapelstads-rätt för staden Sölfvitsborg. Bifölls; N:o 20, i anledning af väckt motion, om stadseller köpingsrättigheter för Höganäs i Skåne. Godkändes; N:o 22, i anledning af väckt motion om förbud emot utländska ords begagnande uti Svenska skrifna eller tryckta handlingar. Gillades; N:o 23, i anledning af väckt motion om Svenska inskrifter å medaljer, m. m.
Byggninga-Balken meddeldta föreskrift, att den, som vill svedjeland bränna, skall uppgräfva jorden deromkring; anse Utskotten detta, jemte öfriga i denna §. påbjudna försigtigt hetsmått, vara af klok omtanka föreskrifvet och så mycket mera nödvändigt, som elden både lätt och obemärkt utbreder sig i sjelfva jorden, och de fleste skogseldar uppkommit af vårdslöshet och underlätet iagttagande af hvad lagen i anförde rum stadgat. Utskotten tillstyrka således, att den af Gustaf Bernhard Appelqvist härutinnan väckte motion icke måtte bifallas. Då genom ej mindre 1 och 2 §§. i Kongl. Skogs-Ordningen, än Kongl. Kungörelsen den 2 Mars 1819, det är skogsoch jägeri-betjeningen uttryckligen förbudet att tillvälla sig något inseende öfver skattemanna-skogen, och deras befattning endast sträcker sig till bevakande af Kronans rätt, hvartill hörer, ”att söka upptäcka och i laga ordning åtala förseelser emot Författningarne”; finna Utskotten den af Gustaf Bernhard Appelqvist väckte motion om upphörande af skogsoch jägeri-betjeniugens rätt till sådane åtals anställande vara af den beskaffenhet, att Utskotten måste hemställa, att densamma måtte lemnäs utan afseende. Hvad slutligen angår den af Ola Jeppsson från Blekinge Län gjorda hemställan om utfärdande af en sådan förklaring öfver Kongl. Förordningen den 28 October 1830, att den, som i följd af samma Förordning tillöst sig fri dispositionsrätt öfver ekeskog, må ega att å deraf behugget virke utfärda forsedel, samt i afseende på eke-afbarkningen förfara efter godtfinnande; så anse Utskotten ifrågaställde Förordning, jemnförd med Skogs-Ordningen den 1 Augusti 1805, vara i denna del så tydlig, att missförstånd deraf skäligen icke bör uppstå, och den af motionären ifrågasatta förklaring fullkomligen öfverflödig; hvadan Utskotten hemställa, att Ola Jeppssons i ämnet afgifne motion måtte förfalla. Stockholm den 30 Juni 1840. Lagsamt Allm.
Han bar dessutom familj, som af honom har rätt att fordra försörjning, ehuru han icke kan upfylla denna sin förbindelse, och då R. St:r tillförene af bevekande omständigheter gifvit pensioner till större eller mindre belopp, äro enl. min åsigt fullgiltiga skäl för handen att bifalla motionen, så att Hr Tham må för sin öfriga lifstid erhålla det af Hr Carlheim Gyllensköld föreslagna belopp 400 Rdr Rint, hvilket belopp tillsammans med den pension han redan innehar icke är större, än att han med sin familj ändock lefver i de torftigaste omständigheter, men det är för honom likväl bättre att få något än intet. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. med afslag å denne punkt i Betänk, ville bevilja Hr Tham en pension af 400 Rdr Rmt. Gr. Lagerbjelke: Den olyckliga belägenhet, hvaruti ifråga v:do tjensteman är försatt, väckte mycket deltagande inom Utsk., men den af Regeringen tillförordnade uplysande ledamoten framställde i Utslits plenum, att om Hr Tham kunde styrka, att han under utöfning af sin tjenst förlorat sin hälsa kunde han af Tullverket få sin pension förhöjd. Då Utsk. således fann, att denne tjensteman icke gått den rätta vägen, ansåg Utsk. icke heller riktigt, att R. St:r med förbigående af Tullverket, derunder han lydt och af hvilket han redan åtnjuter pension, upföra honom på allmänna indragnings-staten. Skulle någon ledamot af R. o. Ad. här kunna visa, att den ifrågav:de uplysande ledamoten begått ett misstag, så bör punkten återremitteras. Ar åter den lemnade uplysningen riktig, så bör Hr Tham söka förhöjd pension af Tullverket. Hr Carlheim Gyllenskjöld: af sakkunnig och tillförlitlig man har jag mig bekant, att Hr Tham vid afskedstagande! ur Tullstatens pensions-inrättning erhållit dubbel pension emot den, hvartill han varit berättigad, och att derutöfver icke kan beviljas honom något utan särskild anmälan hos K. M. Skulle för frågans utredning en återremiss vara lämplig vill jag icke motsätta mig den 180 Den 'J December e. m.
Ehuru Rikets Ständer tid elter annan på hvarjehanda sätt: dels genom brånvinsbrånningsoch dels genom bränvinsförsäljniDgs lagstiftning, sökt lagga hiuder i 568 Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 355. vägen för lällheten att åtkomma bränvin och andra spirituösa drycker på landet (om just icke så i städerna), för att såmedelst inskränka förbrukningen deraf, och i dess ställe upplifva och befrämja nykterheten i vårt kära fädernesland; så är det i sanning sorgligt alt se och vela della goda syftemål vara belt och hållet förfelat — åtminstone på de orter, der äldre gästgifverier äro tillfinnandes och försedda med en efter slem vinning och begär, efter, om jag så må säga, blodspenningar, — eftersträfvande gästgifvare, som vill begagna sig af vidsträcktheten i all sin förderf!iga verksamhet, som honom tillkommer genom Kongl. Majlis nådiga Förordning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller dislillerade spirituösa diyckcr — af den 7 December 1860 — § 12, grundad på Rikets sednast församlade Ständers beslut •— och hvilken §, som hvar man vet, har följande ordalydelse: ”gästgifveri å landet, för hvilket vid den lid, denna författning blifvit till ”efterlefnad gällande, utskänknings-rättighet utöfvas, varde vid rättigheten fortfarande ”bibehållet, intill dess densamma upphör genom uppsägning eller förverkas.” — Ulskänkuingsrätls ulöfvande, ensamt på grund af denna paragrafs bestämmelse, anser jag vara alltför vidt omfattande lagd uti en enda persons hand, svnnerligast då sådant står i uppenbar strid med både socknenämnds och sockne-menighelers på en af erfarenhet väl grundad åsigt, — inom hvilkas områden sådana ohyggliga nästen, nemligen utskänkningsslällen, ofta nog alldeles invid kyrkorna, äro tillfinnandes i all sin bedröfliga verksamhet.
N:o 128 I anledning af väckt motion om användande af Kronans Tionde Koppar och Jern för Flottornas behof. från BancoUtskottet Af d. 26 sisth April N:o 7 Angående någon förändring i betafringsgrunderne för det BancoLån, som, till iståndsättande af Uddevalla Stads afbrände publike byggnader, blifvit vid 1812 års Riksdag beviljadt. 398 Trot. TJtdr. d. 5 Maj 1823. N:o 9 Om förlängning uti tiden för återlö* 6en af i Banken pantsatt Silfver. från Lagutskottet Af den 14 sisti. April N:o 38 Om förändradt sätt för Författningars uppläsande i Kyrkorna. {rån Allm, Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Af den 21 sistl April. N:o 68 I anledning af väckt fråga, om deltagande i SoldatRotering efter hemmans uppskattnings värde. N:o 70 I anledning af vägkt motion, att endast torkad säd måtte till Kronans Magaziner levereras. N:o 71 I anledning af väckt fråga om én jemnare fördelning hemmanen emellan, vid utgörande af den så kallade CappellansSkeppan. S. D. Vid förnyad föredragning af Stafs Utskottets d. 26 och 28 sistl. April afgifne, ssmt den 30 i samma månad, på bordet lagde Utlåtanden. N:o 127 Om inköp af Kronans andel i uppbörden vid södra Stäket. N:o 129 Angående någre vid förslaget om Inkomsternes beräkning förekomne frågor; Prot. Xhdr. d. 5 Maj 1(323. 199 fann Ridderskapot och Adeln för godt, att berörde Utlåtanden, i anledning af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärk» ningar, till StatsUtskottet återremittera. S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, följande från Lag-Utskottet inkomne, samt d. 25 och 30 sisth April eftermiddagen, på Bordet lagde Betänkanden.