Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besigtnings-berättelse i anledning af SlåthållareEmbetets å Drottningholm förordnande, afgifven den 21 Julii 1828, hvari anföres, att denna i hög grad vanvårdade och för Kungsgårdarne nästan onyttiga skog icke som sig hör kan bevakas; att hygge derå måste verkställas med legda arbetare, hvilket är nog kostsamt; att på det ställe, der skogen gränsar intill sjön, iuga landningseller laslslällcn finnas, samt att erfarenheten tillräckligen styrkt, alt denna Kronopark är en egendom, som anlilcs af 3 io Den 15 December e, m. närmare och fjermare skoglösa grannar, och hvaraf rätta ägaren drager minsta nyttan, och att Kungsgårdarnes fördel bäst afses genom ett lämpligt utarrenderande af hela parken o. s. v, N:o 14. Hofjägmästare!! Ströms, den 7 Julii 1828 till SlåthållareEmbetet öfver Drottningholm afgifne berättelse om tillståndet med Adelsö Kronopark, deri dess areal uppgifves till 246 tunnland agkappland, och Skogvaktar-boslället till 27 tunnland 3i kappland och skogen anses vara så illa medfaren, att den blott gifver 24 famnar ved per tunnland, ehuru den under bättre behandling förmodas kunnat gifva tre gån' ger denna afkastning. Men till erhållande af en sådan afkastning fordras en noga skötsel och tillsyn, hvartill likväl skogen anses för liten, äfvensom större kostnader, hvilka skattas till värdet af halfva afkastningen och hela bostället, hvarföre ock Jägmästaren Ström föreslår skogens öfverlåtande mot arrende i skogs-elfec sr, Lades på bordet. Grefve Cronhjelm, Otto August: Den Motion, sorn jag för några dagar sedan nämnde, att jag skulle hafva äran framställa, grundar sig på den erfarenhet jag, såsom Ledamot i Hufvudstadens Taxeringsoch PröfningsComiteer, inhemtat om sva - Den i5 December e. in. righeten ali i många fall tillämpa nu gällande Bevillningsförordning; men som denna Motion är vidlyftig, saint Högloft.
Svederus allidit medellös, hvarefter urarfva förmån blifvit hans arfvingar tillerkänd, samt att Olof Fredrik Dalman, hvilken är anställd såsom Postexpeditör i Norberg, väl såsom f. d. Bergsfogde åtnjuter en ringa lön på indragningsstat; men att, enär införsel deri blifvit annan fordringsegare beviljad och hans inkomst af Postverket, endast utgörande årligt arfvode, ingalunda öfverstege hvad som för de oundgängligaste lefnadsbehofven erfordras, tillgång hos honom saknades till skuldens gäldande; på grund hvaraf Diskont-direktionen som inhemtat att sökandens öfrige borgenärer lära för deras fordringar antagit ackord till lägre belopp än det Diskont-verket nu erbjudna, ansett sig böra. såsom med Verkets fördel öfverensstämmande, å ansökningen tillstyrka bifall. Under åberopande häraf och då, enligt Utskottet tillhandakomna upplysningar, sökanden befinner sig i den ställning att, om det gjorda ackords-anbudet icke antages, han kommer att gå miste om erhållande af den tjenst, hvarpå han eger utsigt, i hvilket fall Diskont-verket torde blifva liela sin fordran förlustig, har Utskottet, lika med Diskont-direktionen, ansett det vara med Verkets fördel öfverensstämmande att berörde anbud antages och derföre skolat vördsamt hemställa att, såvida Dalman, inom 14 dagar efter erhållen del af Rikets Ständers härom fattade beslut, till Diskont-verket inbetalar 500 R:dr, återstoden af hans skuld 91-3 R:dr 34 sk., allt banko, jem te upplupen ränta, må utur räkenskaperna få afskrifvas. Ank. till Exp.-Utsk. cl. 5 Maj 1857, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af f. d. Bokhållaren i Riksgäldskontoret J. Lindbergs ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne diskont-lån. Hos Utskottet har f. d. Bokhållaren i Riksgälds-konloret J.
I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter, får Stats-Utskottet alltså hemställa, att Rikets Ständer, för debiteringen, uppbörden och redovisningen af det vid Stockholms sjömanshus skattskrifna eller i dervarande rullor införda sjöfolks krono-utskylder för 1849 och derpå följande år, intilldess nästa bevillnings-förordning kommer att tillämpas, måtte åt skepps-ombudsmannen J. S. Freese bevilja och till utgående från Riksgälds-kontore^ anvisa en särskild vedergällning, motsvarande det belopp ^ som skepps-ombudsmannens uppbördsoch redovisnings - arfvode, enligt den beräkningsgrund, hvilken i nyssberörde förordning varder fastställd, skulle för alla dessa år hafva utgjort. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Juli 1854, kl. S e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtelse af mark frun Eskilstuna K ungs-ladugård lill Skolhus-byggnad inom Klosters församling, af Nyköping» län. (L A.) Sedan Iios Kongl. Majit Skol-styrelsen i Klosters församling af Eskilstuna pastorat inom Södermanlands län i underdånighet anhållit, att enär församlingen, som inom den genom Kongl, stadgan angående folk-undervisningen i riket, den 8 Juni 1842 föreskrifna tid inrättat fast folk-skola, hittills ej kunnat erhålla någon lämplig plats för egen skolhus-byggnad, utan måst af en en-, skild hemmansegare för skolan hyra en lägenhet, hvars fortfarande tillgänglighet för detta behof vöre osäker, Kongl.
Beträffande den förmenta tankeläsningen, erinra vi oss en ganska roande anekdot. H. mötte nämligen en dag ute i Stock * holm en bekant, inför hvilken han på följande tokroliga sätt gaf luft åt sin förargelse öfver ordalagen i ett då nyss erhållet förordnande. » Det är allt skickliga personer, sade han, som sitta i landtbruksakademien. De ha gifvit mig order att jag den och den dagen skall vara på den och den platsen för alt träffa ollonborrarne, på hvilkas uppenbarelse jag i många år gått och funderat. Det vet man i landtbruksakademien påför hand, när ollonborrarne äro till finnandes. Det är allt bra skickligt folk i den akademien. » Eljes kunde det väl också hända att det icke var i de mildaste ordalag H. gaf luft åt sina sarkastiska tankar. En gång, i ett samqväm af publicister, utlät sig någon på ett, som H. fann, snusförnuftigt sätt, omtalande att han nyligen lästdet och det » Kan du läsa? » utbrast då H. med den mest förvånade uppsyn. — Åt en af sina vänner gaf H. vid ett annat tillfälle — då denne i ett kritiskt ögonblick tagit till flykten för att enligt föregifvande hemta hjelp mot hotande gardister i en nattlig timme, hvarvid H. lär blifvit ensam lemnad i sticket, i det vännen aldrig återkom med hjelpen — åt denne, säga vi, hvilken innehade någon slags militärisk grad, gaf H. för alltid den mera expressiva än smickrande benämningen Lepus MUitaris. Ett par andra anekdoter ur H: s umgängeslif: M., en bekant till H., satt en Annandag-Jul och rakade sig vid ljus kl. 8 på morgonen. En stark ringning hördes och jungfrun kora in till M. och sade att en okänd herre ville tala vjd honom. Ehuru öfverraskad af det tidiga besöket på en julhelgdag, bad M. henne låta den okände stiga in. — Hvad är herms ärende? sporde M., som i halfdunklet icke kände igen den besökande, hvilken blygsamt höll sig vid dörren. — Känner du inte igen byggmästar N. g?
I enahanda ämne, men under förutsättning att klagan blifvit hos Justitie-Ombudsmannen förd äfven domares, embetsoch tjenstemäns åtgärder, bjuder 9:de §, att Justitie-Ombudsmannen »må, om han, efter de i första och andra §§ bestämda grunder, finner »sakens beskaffenhet och vigt det fordra, sådana åtgärder åtala eller åtala låta, eller, »i annat fall, skriftligen anvisa den klagande, att, der honom så godt synes, Konun»gens Justitie-Kansler om laga rättelse ansöka;» — Och häraf lärer väl löija, att, om sakens beskaffenhet och vigt icke äro af mera allmän art eller af större inflytande på samhällsordningen, och det begångna felet icke härrört af egennytta, vrångvisa, väld eller grof försumlighet, eller bereder en allmän osäkerhet för medborgares rättigheter, såsom 5£:dra § utmärker, kan och må Justitie-Ombudsmannen hänvisa klaganden till Konungens Justitie-Kansler; — men, utom det att i 9:de § jemväl åberopas den lista, som, efter hvad redan är sagdt, ovilkorligen ålägger Justitie-Ombudsmannen att, äfven utan angifvelse, allenast han finner, att någon domare eller embetsoch tjensteman någon olaglighet begått, af hvad orsak sorn helst, eller uraktlåtit att göra sin pligt, honom derföre tilltala eller tilltala låta; så förbinder den I0:de § Justitieombudsmannen att, »derest Justitie-Kansleren lemnat utan afseende någon hos honom »omedelbarligen eller genom Justitie-Ombudsmannens hänvisning, af enskild man an»mäld klagan, hvilken Justitie-Ombudsmannen anser vara på goda skäl grundad, »ehvad målet ar af allmän vigt eller icke, gifva den klagande det lagliga biträde, sorn 'lian linner omständigheterna fordra.” Rättigheten att öfverlemna mål till Konungens Justitie-Kansler omtalas icke heller uti 96 § Regeringsformen eller 63 § I mom Riksdags-ordningen, hvilka i afseende å ändamålet med Justitie-Ombudsmans-embetets inrättande och detta
7 Resolution den g Mars 1824, dertill icke lemnat bifall, enär samma ränta blifvit vid Stats-regleringen upptagen oell påräknad; alt berörde befrielse hufvudsakligen yrkas på den grund, att, ehuru jagträttigheten på Öland från uråldriga tider varit Kongl. Maj:t förbehållen, och alla högdjur på ön fridlyste, hvilket gällt så väl för inegorne som utmarkerne eller Alfvaren, hade likväl denna rätt endast angått djuren, men icke varit så vidsträckt, att sjelfva jorden någonsin ansetts för en Kongl. Maj:ls och Kronans tillhörighet; utan hade ifrågavarande utmarker fastmera betraktats såsom hemmanens betesmark, och Allmogen i alla tider derå egt betesrättighet, som vid skattläggningarne blifvit bland hemmanens så kallade herrligheter upptagne, och ingått i beräkning vid hemmantalets bestämmande, af hvilket förhållande hemtats den slutsats, att, genom den nu tillkomna spanmålsränlan, dubbelskatt för en och samma förmon blifvit hemmanen ålagd; att de förenade Utskotten vid sista Riksdag ansett de dels på rättsgrunder, dels på billighet grundade skäl, Ölands Riksdagsfullmägtige, till stöd för deras yrkande, framburit, vara af den talande egenskap, alt de förljenade lill deras tillförlitlighet närmare undersökas, helst de af Fullmäglige bifogade skaltläggnings-document tycktes utvisa, att betesrätt å Alfvaren varit ansedd och beräknad såsom en hemmanen åtföljande förmon eller rättighet, samt Kongl. Brefvet den 16 Mars 1802 innehölie en upplåtelse af samma mark, till fördelning emellan dem, som sig deraf dittills begagnat, utan att något vilkor af spanmålsränla eller annan skatt dervid blifvit fästadt; och enär Utskotten förmodade, att, i händelse gil lige anspråk på rättelse i öfrigt funnos för handen, tillfälle för en ytterligare undersökning borde beredas, oaktadt hemmansegarne, genom underlåtenhet att söka ändring i Comiterades åtgärder i den väg Kongl.
Madam Nyman skall för att mo tverka det der ryk tet, bli försigtig are i sina bemödanden för Kungens sak, och det behöfs intet mer än att Borg ersk apet börjar tvek a, för att jag sedan l ätt sk all kunna bearbeta dem för mina afsigter. Ah! ändtligen FJERDE SCENEN. RUDBECK. KALLING. MEDLEMMAR AF MÖSSPARTIET. PECKLIN. P e c k l i n . Bra att ni k ommer, mina herrar! den gapande sk ådelystna h open är sysselsatt derborta, och vi kunna h är vara ostörda. K a l l i n g . Kungen är vid det bäs ta lynne i afton, han pratar och skrattar med hela verlden, och tyckes inte tänka på något mi ndre än poli tik. R u d b e c k . Det är ock så min fullkomliga öfvertygelse, hvilken jag redan meddel at Rådet, att Hans Majes tät är fullkomligt okunnig om händelserna i Skåne. Hans öfverraskning, h ans bes törtning, då jag underrättade honom derom, var för natu rlig för att k unna vara spelad. P e c k l i n . Utan att på minsta vis sätta herr B arons sk arpa blick i tvif velsmål, tror j ag mig likväl med mitt eget hufvud kunna gå i borgen för att han har sin hand med i alltsammans. Hans synbara förlägenhet, då Rådet tvingade honom att återkalla sina begge bröder, h ans oro, då h an nödg ades underskri fva det bådskap, som utgått ti ll allmänheten i anledning af oroligheterna, all t bevisar mer än tillräckligt hans brottslighet. K a l l i n g . Det som väcker mina misstankar är, att man i dag på morg onen funnit alla husknutar och gatuhörn fullklistrade med uppmaningar till folket, att skyndsamt v äpna sig ti ll Konungens försvar, emedan hans lif och f rihet voro hotade. P e c k l i n .
Och antingen den eller cocktail'en födde omisskänneligt en motsvarande känsla hos min nya bekantskap, så att han först bjöd mig en cigarr och därefter berättade att han händelsevis genom en lösmynt stallpojke fått nys om någonting extra godt rörande dagens kappkörning. Ett riktigt fint kap, sade han, om man blott hade pengar att göra det. Här fins en kamp från min hemtrakt, en vallack, bland de anmälda, som tränats endast för en mil, förklarade han sig närmare. Den har en alldeles ovanlig fart, men inte tillräcklig uthållighet för att vinna mera än en eller allra högst två heats. Hittills har den hvar gång fördärfvat sina chancer genom för mycken hetta, så att den aldrig vunnit ens en enda löpning. Men nu har den enkom för den här vadspekulationen varit i sträng träning och är så säker en häst gärna kan vara på en mil. Det är emellertid tills vidare en djup hemlighet, så att man kan få kurs af tjugu mot en för den första mil-heaten. Jag har tyvärr själf inte en slant att spekulera med, men om ni har lust och vill halfvera vinsten skall jag med nöje placera edra pengar. Jag är öfverste Beckridge från Kentucky, tillade han och likasom rätade på sig en smula. Frästelsen var stark. Att mannen förstod sig på och kände till ett och hvarje om hästar var höjdt Öfver allt tvifvel. Och mycket möjligt var det också att det han berättade var fullkomligt sannt. Sådana spekulationer af hästegare äro ju allt utom ovanliga, och den som känner körare och stalldrängar, kan lätt nog få nys om dem. Mången lefver helt och hållet på att snoka upp sådana intriger och lefver rätt bra ändå till. Mera än två dollars egde jag inte för tillfället, så att jag riskerade både en fotvandring tillbaka till mitt kvarter den skrämde mig dock inte mycket och en troligen väl mager diet under åtminstone några dagar. Men å andra sidan kunde mitt kontanta kapital i intet fall räcka länge, medan en tiodubbling däraf skulle gifva mig åtskilligt mera rådoch andrum. Frästelsen blef öfvermäktig, medan jag inom ett par sekunder tänkte igenom allt detta. Jag räckte sedeln åt öfversten, ärligt upplysande honom om att det var allt jag egde. Värkligen? sade han med ett helt soligt leende. Då vinna vi säkert.
Preste-Ståndets återremiss å Utskottets Memorial N:o 128. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Herr von Har tmans dorffs 3 Au.- gnsij denne dag afgifne motion om anslag af medel för utskrifning af regi Bih. till RSt. Uldr. d. 12 Dec. 1840. stratur och protocoll, hvilka hordt från Canzli-Expeditionerne vara aflemnade till Riks-Archivet, men ännu icke blifvit det. S. D. Återremitterades, till följd af gjorde anmärkningar, ExpeditionsUtskoltets förslag N:o 167 till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit,angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Tredje Hufvud-Titel. Från H ö g v ö r d. Preste-Ståudet. S. D. Vid nu skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 30, i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet Nio 21, angående TLdlbevillningen, rubriken Väfnader: Linneoch Hampalngods, Lärft, hvaraf 1 qvadrat aln väger till och med 3 lod, fann Ståndet för godt att, med ändring af Utskottets förslag till införsel-tull af denna väfnad, besluta, att så beskaffad lärftsväfnad må till införsel vara förbjuden, för att derigenom uppmuntra den inhemska bus-slöjden. Och skulle de respective Med-Stånden vänligen inbjudas att i detta beslut med Preste-Ståndet instämma. S. D. Föredrogs Banco-Utskottets Memorial Nio 133, i anledning af Hög vörd. Preste-Ståndets ålerremiss å Utskottets Memorial Nio 128.
Arenderna a (göras, &c. På de af Kongl. Majit anförda skäl, och med erinran, att sista momentet af 3 i 1815 års Riksdags-beslut lyder; ”Äfven bafve Vi, med ”afseende på de frågors natur, sorn angå Föreningen mellan Sverige och Norrige, beslutit, att de både nu och framdeles kunna vid samma Riksdag, då de väckas, lill afgörande förekomma, utan alt till nästa Riksdag ‘behöfva hänskjutas,” får Conslitutions-Utskotlet tillstyrka, att Riksens Ständer må, för deras del, den i Kongl. Maj:!* bär ofvan omförmätda Nådiga Proposition föreslagna ändring, i 7 §. af den i Slockholm den 6 Augusti och i Chi istiani» den 3i Juli i8i5 beslutade Riks-acten, antag». Stockholm den i April 1841. Consiituiions-Utslottets Memorial, N:o lo4 3 N:o 104. Ank, till Exp.-Utsk, den 6 April, kl, g f. m. Memorial till Biksens Ständer, angående förloppet af voterinzar inom, För st arlet a ConslitutionsUtskottet. o Hos Riksens Ständer får Constitntions-Utskoltet anmäla , att Förstärkta Conslitutions-Ut skol te t den 2 innevarande månad sammanträde för att, i enlighet med 56 §. Regerings-Formen, rösta öfver nedanstående, godkända volerings-proposilioner; hvarvid röstningen utfallit på följande sätt: Första Voterings-proposilionen ; (fe Memorialen N:ris 45 och 69.) Den, som godkänner följande redaction af 4 * §• Riksdags-Ordningen: Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justi!iae-Canzleren och Justrtiae-Omhudsmannen , kunna ej säle och slämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds serskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro.
„ Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, att det för sänkning af sjön Weselången, belägen på gränsen mellan nämnda och Hallands län, ett bolag beviljade lån af allmänna medel måtte till anslag utan återbetalningsskjddighet förändras. Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, om befrielse från erläggande af ränta å det för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga beviljade lån. „ Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, om ändring af stadgan dena angående uppbud och lagfart af fast egendom jemte dithörande delar af Inteckningsförordningen. N:o 321. , Johan Peter Andreasson från Elfsborgs län, om vissa ändringar af eller tillägg till Kongl. Förordningen, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, den 6 Augusti 1864. „ Åke Andersson från Malmöhus län, om förändring af tiden för tjenste hjonsflyttningen, m. m. N:o 323. „ Theonard Johan Fahlander från Westerbottens län, om ny roteregle ring inom nämnda län. „ Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län, att vägbållnings skyldigheten måtte af Staten öfvertagas, m. m. N:o 325. „ Carl Anders Larsson från Östergötlands län, att alla stadganden, angående borgen för annans gäld måtte efter viss tid upphöra att vara gällande, m. m. „ Carl Anders Larsson från Östergötlands län, om ändring af stad gandena angående inteckning af och rätt till betalning för förlagsfordran. „ Carl Anders Larsson från Östergötlands län, om ändring af gäl lande föreskrifter, angående lossning och omlastning af tullfria råvaror. „ Sven Nilsson från Christianstads län, om förhöjning af det uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof äskade anslag till understöd åt undervisningsanstalter för döfstumma och blinda. „ Sven Nilsson från Christianstads läu, om anslag till uppförande af nödiga byggnader åt elementarläroverket i Christianstad. „ Sven Nilsson från Christianstads län, om anslag för sänkning af Hö sjön i Willands härad af nämnda län. I Förteckning å Motioner i Bonde-Ståndet. 21 N:o 381.
- 279 Ofver-rtSrektörens för lyntocli KontrolI-verken underdåniga utlåtande öfver hvad Rikets Ständers Revisorer år 1862 anlört i afseende å sistnämnde verk. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Rikets Ständers sist församlade Revisorer hafva af Kontroll-verkets räkenskaper trott sig linna, att kontrollstämpelmedlen, »hvad Stockholms stad angår, månadsvis till verket ingått», hvaremot samma medel från landsorten »på en gång för hela året först under påföljande är af vederbörande uppbördsman aflemnas», och hemställa att, »då hinder icke synes möta derför, att uppbörden i landsorterna redovisas på enahanda sätt, sorn nu eger rnm för Stockholms stad, — hvad landsorterna beträffar, sådan förändring uti redovisningssättet må vidtagas, att derigenom likhet och öfverensstämmelse uti räkenskapen för det hela vinnes», helst sorn uppbördsmännen »icke för inflytande kontrollmedel ställa säkerhet, och denna uppbörd för flera af landsortsstäderna uppgått till icke obetydliga belopp.» I anledning häraf må det tillåtas mig yttra följande: Uti Stockholms stad ingå, i enlighet med gällande författningar, kontrollstämplingsmedlen till »Verket» icke månadsvis, utan hvarje söcknedag, då något arbetsstycke kontrollstämpla», med undantag af Lördagen, som för Kontroll-verket är fri; och för hvarje månad uppsattes ett sammandrag af stämplingsprotokollerna, utvisande huru stor stämplingen och derföre uppburna afgiften varit, hvilken sednare af Kamreraren till Kongl. Ränte-kammaren aflemnas i början af nästföljande månad; och är deri månadsvis aflemnade summan vexlande ungefär mellan 300 och 1,500 R:dr R:mt Angående uppbörden af samma medel i landsorten äro följande förordningar gällande till efterrättelse: Kongl.
Hvem kan undra på, att han under sådana omständigheter vredgades och att ha^ vrede bröt ut mot dem som först upptäckt en komplott, som han nu trodde icke alls existerade? Det var Stedingk som gjordes till föremål för kungens vrede. Dagen derefter, då kungen fått veta, att Stedingk verkligen haft rätt, var han genast beredd att gifva honom all möjlig upprättelse och skickade en adjutant till den gamle krigaren för att bedjaom ursäkt. Det är icke alla monarker som handla på det sättet. Den 12 Mars var drottningens födelsedag. Kanonerna dundrade som vanligt på den dagen, och ett stort antal af hennes majestäts tillgifna foro ut till Haga för att i all underdånighet gratulera. Drottning Fredrika hade varit länge och farligt sjuk, men hennes skönhet var fortfarande lika stor, och de hyllningar som egnades henne gälde icke blott den höga furstinnan utan äfven den intagande qvinnan. Bland dem som gratulerade henne på den dagen funnos också personer som konspirerade mot hennes gemål, men ingen af dem tänkte väl på ätt någonsin skilja hennes son från tronen. Den unge kronprinsen vann också allas hjertan, och bredvid sin mor och sina systrar kompletterade han den vackra familjetaflan, i bvilken drottning Fredrika utgjorde hufvudpartiet. Hennes hår var bart den dagen och föll i lockar öfver tinningarna, men utan att dölja de obeskrifligt sköna och intressanta, fastän ganska melankoliska ögonen, hvilka ofta voro nedslagna, men som när de slogos upp liknade den öppna himmeln och ganska visst afspeglade himmeln i hennes rena själ. Den 12 mars 1809, en vacker söndag, firades öfver hela landet, liksom motsvarande dagen under de senaste tolf åren, allt från att arffurstinnan. af Baden hade satt sin fot på.svensk mark, också en stor högtidsdag för riket. Sällan har väl firandet af en furstlig bemärkelsedag varit allmän' " nare bland folket, aldrig har det varit uppriktigare. Den 13 mars 1809 var Fredrika icke längre drottning! De som dagen förut lyckönskade gjorde nu ingenting för att bevara tronen åt den skönaste, den vänaste och ädlaste bland fruntimmer.