Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I djupaste hemlighet skref han upp till Stockholm, och fina relationer måste han ha haft bland » vederbörande », ty ett faktum blef, att i följande års almanacka inrymdes namnet Ebba, till stor och glad öfverraskning för den firade lilla Karlskronaskönheten, som på sin så oförväntade namnsdag högtidligen uppvaktades af » hela staden », hvarvid öfverlämnades ett exemplar af samhällets då enda tidning, » Karlskrona Veckoblad », som inleddes med ståtliga gratulationsverser till Ebba. Skulle nu någon betvifla sannfärdigheten af denna relation, behöfver vår Tomas endast slå upp den 26 november i 1826 års almanacka och skall där finna » svart på hvitt » på saken. Den värda Stockholmsakademien måtte emellertid hastigt nog ha gripits af ruelse IDUN 1897 öfver sin artiga svaghet, ty redan i nästa års almanacka fick Ebba åter stryka på foten, och Linus återinsattes i de rättigheter, han ännu okvaldt åtnjuter. Hjältinnan i denna lilla episod, fröken Ebba Palmqvist, blef snart därefter en lycklig maka och moder genom sitt giftermål med kommendören vid flottan grefve Gustaf Edvard Ruuth, af hvilket äkta förbund ännu en son finnes i lifvet, nämligen hbfstallmästaren grefve Gösta Euuth å Ruuthsbo fideikommiss i Skåne. Men någon Ebbadag fick hon aldrig mer fira eller upplefva! Det blef först sekelslutet beskärdt att, under en annan svensk adelsdams ägid, bereda en — vi skola väl hoppas det — varaktigare plats åt Ebba i almanackan. * " Hvad jag minns Oscar ". J. N — g. om kung Och tro icke, att I genom riglar och lås gören dem någon nytta. » Förbjuden frukt smakar bäst. » H o n får det intrycket, att det måste vara något bättre, än hvad det verkligen är. Och kommen på en annan plats, där icke så stor vikt fästes därvid, skall hon hejdlöst njuta af sin nyvunna frihet. Viljen I verkligen vara i moders ställe för eder tjänarinna, så finns det så oändligt många andra medel, genom hvilka I lättare skolen nå målet. Varen först och främst själfva, både i ord och gärningar, en föresyn för henne!
Stater för nämnde år gåfve upplysning; att, derest icke de blifvande Besparingarne, jemte redan deraf förskottsvis disponerade 67,985 R:dr afsetts till Capotters anskaffning, hade kostnaden för dessa 53oo Capotter jemte flera' andra behof måst uppföras ibland erforderlige Medel att anvisas för en gång; samt att antingen, måste således Indelta Arme'en förblifva utan ifrågavarande antal Capotter, eller ock den ersättning lemnäs, som K. M:t i Nåder föreslagit. Uti någon pröfning af hvad Hr Frih. af Nordin anfört angående anskaffning af Capotter för Indelta Armeen, har, enär K. Propositionen intet derom förmäler, Utskottet ej kunnat ingå; och har Utskottet i öfrigt ej funnit skäl att frångå dess i förra Betänkandet, i detta afseende, gifne yttrande. Betänkanden, N:o 23g. 147 9.1:0 Anslaget för LifBcväringsRegementet är af H. BondeStåndct bifallet och af de öfrige Respective RiksStänden lemnadt utan anmärkning. 22:0 Angående Anslaget för Gottlands NationalBeväring har, hos H. R. o. A, Hr von Troil, E., anfört: att Utskottet väl afstyrkt gjorde Motioner om förökadt Anslag, men Utskottet bordt finna, att det redan varande 25,585 R:dr är alldeles för stort, att ändamålet med underhållande af BeväringsBefal i fredstid ej kan vara något annat, än att gifva BeväringsManskapet den krigiska bildning, som gör det skickligt att i beliofvets stund inträda i ledet bland Fäderneslandets försvarare; att till detta ändamål hittills i Halland, med mer än dubbel befolkning nfbt Gottland, ej funnits mer än 2:ne Compagnie!-* Befäl ; att i den folkrikaste af våra Provinser, Skåne, som hade vid pass 10 gånger så stor befolkning som Gottland, erfordrades, enl.
N:o 53 Öfver väckta motioner, angtde stadganden till förekommande deraf, att gäldenär, medelst diktade köpeafhandlingar, undanhåller sina tillgångar från utmätning. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser Utskrs förslag innefatta sådana föreskrifter, som vid verkställigheten skulle blifva af ett högst menligt inflytande på enskilda transactioner. Föreskriften, att de ifrågavar. köpeafhandlingarna, för att vara gällande, icke blott skola skriftligen affattas, utan äfven inom viss tid inför kronofogden och derefter inför domstolen uppvisas, synes mig alltför sträng, utan att i någon väsendtlig mån leda till det åsyftade ändamålet. De klagomål, som länge blifvit förda öfver begångna svek medelst diktade köpeafhandlingar, böra visserligen föranleda till vidtagandet af någon åtgärd för afbjelpande af de förluster och lidanden, som på sådant sätt icke sällan skola åstadkommas. Jag tror dock icke, att detta ändamål kan vinnas genom den af Utsk. föreslagna författning. Afhand lingen behöfver t. ex. endast uppgöras eller, om den förut är uppgjord, dateras 2:ne dagar före utmätningen, hvilken då, i anseende dertill, att den föreskrifna tiden för uppvisandet icke förflutit, ej får verkställas. Högst besvärligt och stundom äfven alldeles omöjligt synes det ock blifva att på Den 7 November. 99 landet, der kronofogden ofta kan vistas på många mils afstånd från det ställe, hvarest afhandlingen uppgöres, inom den föreslagna korta tiden skaffa det erforderliga uppvisningsintyget; oell att, sedan man en gång uppvisat köpeafhandlingen för en auetoritet, derefter förnya uppvisandet för en annan, synes vara en fullkomligt onödig omgång, endast ledande till besvär för vederbörande contrahenter. Jag anhåller altså om afslag å betänk, samt propos. å bifall till hvad Lagcomrnitteen i detta hänseende föreslagit uti 6 och 7 55 4 caPUtsökn.brn; varande de deruti intagna föreskrifter åberopade af Hr Hessle uti dess reservation, den jag altså nu utber mig att få uppläsa. Reservationen upplästes af Hr Stuart, som derefter förnyade sin anhållan om den begärda proposm. Gr.
Då ifrågavarande stadgande emellertid är af reglementarisk beskaffenhet, lärer Utskottets af tre Stånd godkända förslag böra anses vara af Rikets Ständer antaget. Stockholm den 14 Augusti 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Aug. 1857, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställa förändringar i jöreskrifterna om Allmänna Bevillningens utgörande. Öfver följande af Bevillnings-Utskottet uti Memorialet M 14 föreslagna och af samtlige Riks-stånden gillade voterings-propositioner har Förstärkta Bevillnings-Utskottet, jemlikt 31 § Riksdags-ordningen, denna dag anställt omröstning: l.sla voteringen. Den, som, på sätt 3:ne Riks-stånd beslutat, anser att nedsättning i bevillningen för rörelse och näring icke bör ega rum, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, bevillningen för rörelse och näring att utgå med en procent af årlig inkomst, samt de §§ i Bevillnings-stadgan, deruti procent bevillning för rörelse och näring finnes stadgad, att i enlighet dermed rättas. Omröstningen har utfallit med 83 Ja och 30 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehålf. 2:dra voteringen. Den, som bifaller att, i likhet med hvad Utskottet föreslagit och 3 Stånd godkänt, de i § 9 stadgade minimi-afgifter till dubbla beloppen förhöjas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa afgifter att, på sätt Borgare-ståndet beslutat, vid deras nuvarande belopp oförändrade bibehållas. Denna votering har utfallit med 67 Ja emot 46 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionen. Bih. till R. St.
BorgareStånclet har genom ProtocollsUtdrag den 14 nästlidne April till Utskottet återremitterat dess ofvanberörde Be» tänkande, på grund af följande deremot framställde anmärkningar: att de*t vore obilligt ålägga Postmästare hålla räkning och lemna credit åt hvem som heldst, enär de sjelfva stå i ansvar för den förlust, som dymedelst någon gång kunde inträffa: att lösväskorne fördröja postföringens gång, och att det skulle blifva ett nytt hinder för densamma, om postförare bestämdt ålades dem emottaga: att någon författning icke linnés, som förmenar landtboer begagna fördelen af postbok, men att detta icke kunde bestämdt åläggas Postmästare, enär de vid bristande betalning af sådane correspondenter sjelfve måste ansvara för den derigenom uppkomue balance, hvaremot de gerna skola frivilligt åtaga sig detta besvär för j?_74 Best), och Ekyn. TJtsk. Bctånhanden. skälig betalning: att hvarje landtbo må ega rättighet att vid årets början deponera en summa penningar hos Postmästaren, så» sorn förskott till postporto, samt, så långt denna vore tillräcklig, och sedermera genom ytterligare tillskott tå sina bref behörigen afsfeickade; och ändtligen, att enär lösväskorne skola i städerna förorsaka tre eller fyra gånger mera uppehåll, än hela posten för öfrigt, utan att medföra synnerlig nytta, Jösväskorne icke må med den allmänna post» föringen inblandas. I anledning af hvad sålunda blifvit erinrad t, får Utskottet förklara, att Utskottets mening icke varit, det Postmästare skulle varit skyldige, att på credit hålla postbok med kringboende landtboer, utan endast att de, emot en skälig och bestämd vedergällning, borde åläggas, alt till correspondenternes säkerhet, i medsänd postbok, anteckna afgående bref.
I dessa handlingar finnas nemi. den åsigt uttalad, att Utrikes StntsMinistern i sjelfva verket bör betraktas såsom en gemensam embetsman för båda Eikena, och att hans aflöning följaktligen bör, liksom alla öfriga utgifter för UtrikesDepart., bekostas i ett visst förhållande af båda Eikcna gemensamt, ehuru något bidrag härtill från Norriges sida icke nu kunnat tagas i beräkning i den K. Proposm, der fråga endast var att bestämma det belopp, som borde från Svenska statsverket tillkomma Utrikes StntsMinistern i hans egenskap af Svensk embetsman. Förhållandet är härutinnan enahanda äfven för öfriga embetsoch tjenstemän i UtrikesDepart:s expedition, hvilka, oaktadt i total-beloppet af de utgifter, som för expeditionen erfordras, ingår ett påräknadt bidrag från Norrige, likväl blifvit på Svenska statsverket uptagna till full lön, för att icke i afseende på sin aflöning såsom Svenska embetsman göras beroende af de beslut, som i Norrige kunna fattas. Då nu hela summan för UtrikesDepart. blifvit beräknad till 080,000 Bdr, deraf enl. en fördelningsgrund, som i andra afseenden antagits såsom den mest lämpliga, 200,000 Edr belöpa på Norrige och 480,000 Rdr på Sverige, har vid bestämmandet af UtrikesStatsMinisterns aflöning till 24,000 Edr, det tilllika blifvit antydt, att häruti ej vore inbegripet hvad som borde tillkomma honom ifrån Norrige, och att med ett sådant bidrag lönebeloppet vore afsedt att blifva motsvarande hvad Norrska StatsMinistern i Stockholm nu åtnjuter. Jag har velat erinra om hvad de StatsEåds-prot:t åtföljande handlingarne i detta afseende innehåller, för att man ej må misstaga sig om hvad för framtiden varit afsedt, och för att derigenom visa, att äfven med erkännande af den åsigt, som anser UtrikesStatsMinistern böra betraktas såsom en för båda Eikena gemensam embetsman, derifrån dock icke kan hämtas skäl till nedsättning i det föreslagna löne anslaget.
Sig icke finna skäl att, med bifall till derom i underdånighet gjord anhållan, adala Nådig Proposition ti 11 Rikets, nu församlade Ständer om beviljandet af ett låne-understöi utaf allmänna medel för byggandet af en ny bro öfver Nissaån vid Halmstad, i stället för den, år 1834, uppförda, men år itSSg genom Slats-TJtskoltets Utlåtande, N.O 44&- 5 vådeld förstörda brobyggnad, så och i ovisshet, huruvida någon tillgång för berörde ändamål vore att påräkna, i följd af Kongl. Maj:ts vid samma tillfälle meddelade Nådiga löfte, att vid regleringen af Riks-Statens g:de Hufvud-Titel tillse, om något efter brobyggnadens kostnad lärapadt understöd kunde af denna Titel de byggnadsskyldige tilldelas, har Riksdags-fullmägtigen från Halland David Andersson, uti en, med åberopadt stöd af 56 §. Regerings-Formen, inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och lill Stals-Utskoltet remitterad motion, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja staden Halmstad samt Halmstads och Tönnersjö härader, som hade sig ålagd skyldigheten alt bygga ifrågavarande bro, ett lån å 20,000 R:dr, emot lindrig ränta och viss årlig eapilal-afbetalning.
Nådiga framställning, 0111 behofvet af anslag tili aflöning för Provisoriska Länsstyrelsen på Öland, hittills bestridd af den genom Utmarksdelningen derstädes tillkomue Spannmål, får Stats-Utskottet upplysa, att den Spannmål af 1,018 Tunnor, som genom Utmarksdelningarne på Öland, Stats-verket årligen tillflyter, blifvit beräknad bland Statens ordinarie Inkomster; och som Riksens Höglofl. Ständer bifallit Utskottets tillstyrkande af den i3 sisth Februarii, om underdånig hemställan hos Kongl. Majit, att den Provisoriska Länsstyrelssen må upphöra med 1824 års utgång, så erfordras dertill icke något anslag å Stat, utan lära de 458 Tunnor Spannmål, som utgöra berörde Läns Styrelses aflöning för nästa år, få anvisas pä blifvande öfverskotta Stats-Verkets Inkomster. l3o4 Stats-Utskottets Betimhinden. 12:0 Jemte det Kongl. Ma j: t i Nå de t äskat Löne-fyllnad för Krono-Länsnlanneu i Degerforss, af Vesterbottens Lii 11, bar Kongl, Stats-Contoiret, uti dess underdåniga Berättelse, anmält-, att mindre betydliga förän'dringar förekomma vid en del La 11 ds-Stater , bestående uti någre tillkomne Kronooch Vak (.-Betjente samt Lön-tillökning för en del andre, i följd al Kongl. Maj:ts tid efter annan derom gifne Nådiga förordnanden, men hvaremot, sedan Residence-hus blifvit inköpte för en del Landshöfdingar, Hushyre-änslag besparas, sorn lemna motsvarande tillgång. I anledning häraf har Stats-Utskottet skolat upplysa, att sedan genom Kongl. Brefvet den 18 April 1812 vilkoren för Länsmännen i Riket blifvit i så måtto förbättrade, få 4° Ihdr, i stället för den mindre Lön de åtnjutit , och Länsmännens Löner i Vesterbottens
Preste-ståndet den 8 Borgare-ståndet den 11 Bonde-ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter. S. A. K. Att den, i öfverensstämmelse med 103 § regeringsformen och 04 § riksdagsordningen, af Rikets Ständer valda nämnd medelst omröstning förklarat Högsta Domstolens samtlige ledamöter vara förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, få Rikets Ständer härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Mars 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Mars 1848. Preste-slåndet den 8 Borgare-ståndet den 11 — —* Bonde-ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j angående val af Justitie-ombudsman och dess suppleant. S. A. K. Genom i grundlagsenlig ordning anställdt val har häradshöfdingen i Södra Möre domsaga, Kammar-rådet Sven Lorenz Theorell blifvit utsedd att vara Rikets Ständers justitie-ombudsman, samt Hofrätts-rådet i Svea Hofrätt, kammarherm, kamereraren vid E. K. M.s orden och riddaren af E. K. M:s Nordstjerne-orden, Grefve Carl Göran Detlof Mörner j att vara justitie-ombudsmannens suppleant. Hvilket Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Mars 1848. 54: Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Mars 1848. Preste-ståndet den 8 Borgare-ståndet den 1 t Bonde-ständet den ii Rikets Ständers förordnande för häradshöfdingen, kammarrådet S. L.
! och nu saknad enhet i domslut öfver dylika frågor beredas, sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, genom allmän Kungörelse, utfärda den Förklaring, att sa väl med allmänna Lagens grunder, som med rälta förståndet af 17 och 20 §§. i 5 Cap. af Concurslagen den 13 Julli 1818 instämmer, det Borgenär-, hvilken, till bevakande af sin fordran i concurs, låter genom annan tjenlig person till Rätten, der concurssaken ar anhängig, inom laga tid inlemna sin inlaga, jemte edgcmgsbevis och öfrige erforderlige handlingar, skalig om inlagan är af Borgenä - io Lag-Utskottets Utlåtande N‘ö i o ji retz egenhändigt under skrifven, an*> ses hafva rätteligen förvarat sin talan, ä/zr/$ <z/r fullmagt till inlagans ingifvande ej företes eller hifogas. Stockholm den 34 September i$2g. N:q 103, Ankom till Exped.-Utsk. den 30 September 1829. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 58, om ändring eller förklaring af 18 och 19 §§. i KongL Förordningen den 13 ful ii igig, angående inteckning i fast egendom, Ofvannämnde Betänkande, hvilket Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Stån - LagUtskottets Utlåtande N'o 103. 11 det bifallit, har blifvit fran Högloft.
Skrifvelse j N;0 160. inteckning för fordran, som ej kunnat af köpeskillingen gäldas, ändå att lian ej kan i lndVudskrift förete den handling, hvarå inteckningen beviljad blifvit. Ästundar köpare, för hvilken uppbud beviljadt är, att sådan inteckning dödas må, ingifve till domaren å landet eller rättens ordförande i stad bevis om de inteckningar, som vid egendomens försäljning deri funnits, så ock om köpeskillingens fördelning fordringsegare emellan, sedan den fördelning blifvit af dem godkänd eller laga kraft vunnit. Domaren eller ordförande utförde derefter kallelse å inteckniugshafvarc, sorn ej fått sin fordran ur köpeskillingen gulden, att hos rätten anmäla, om han mot inteckningens dödande har något att påminna. Den kallelse varde, genom köparens försorg, tre gånger införd i allmänna tidningarne, minst fjorton dagar emellan hvarje gång. Kommer ej inteckningshafvare å landet sist å det lagtima ting, som infaller näst efter en månad från sista kungörelsedagen, och i stad inom två månader från samma dag, med påminnelse till rätten in, eller ogillar rätten påminnelse, som gjord är; varde inteckningen dödad för hvad af köpeskillingen ej gäldas kunnat. 37 §. Utan hinder af beviljad inteckning må jäf, som gäldenär sedan gör emot intecknad fordran, pröfvas, der ej inteckningen är grundad på hans. erkännande inför rätten eller jäfvet förut pröfvadt varit. 38 §. Nöjes man ej åt rättens beslut i dessa mål; bafve lof att besvära sig deröfver i Hofrätt inom den tid, sorn i 16 kap. 1 § denna balk stadgas. 39 §.
Vites-förbudet, och detsamma blifva gällande, intilldess Kongl. Maj:t sig derom yttrat, i anledning af den anmälan Kongl. Majrt Befallningshafvande, vid vitets bestämmande, egde derom i underdånighet göra; förmenande Utskotten att då såmedelst den nu ifrågavarande Lagstiftande magten hufvudsakligen stannar i Konungens hand, icke allenast den åsyftade enheten uti Påbuden skulle vinnas, utan ock missbruk i möjligaste måtto förekommas; och hvad särskildt beträffar det öfverklagade Förbudet emot Lekstugor, så ehuru Utskotten anse Allmogen icke böra betagas de tilllållen till oskyldiga nöjen, som för detsamma kunna yppas, tro Utskotten likväl, att, jemlikt de i Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående Sockenstämmor och KyrkoRåd af den 26 Februarii 1817* stadgade grunder för ordningen inom Försandingarne, det närmast bör tillkomma Fäder och Husbönder inom hvarje Socken, hvilka uppsigten öfver deras barn och tjenare närmast tillhörer, att om Lekstugors inrättande meddela de föreskrifter, hvilka de kunna finna lämpligast, heldst det beror af Kongl. Majrts Befallningshafvande att fastställa eller icke det i sådant fall stadgade Vites-förbud; men om likväl några förbud emot Lekstugor för närvarande skulle fö* refmnas, hviika icke genom Sockenstämmobeslut tillkommit, anse Utskotten desamma böra upphöra, hvarom Riksens Höglofl, LagUiskottets Betänkandiru - 435 Ständer torde hos Kongl. Majit vilja göra underdånig framställning.
Föiutredning åter af den fråga, huruvida under de år, hvilka denna Berättelse omfattar, Hufvudstadens Handel och Näringar stigit eller fallit, samt hvilka gynnande eller ofördelaktiga konjunkturer förorsakat nåigotdera af dessa förhållanden, torde Öfver-Slålhållare-Embetet, på förut vanligt sätt, få i underdånighet anföra det hufvudsakligaste af de uppgifter och utlåtanden, som i detta ämne, på begäran, blifvit meddelade ej mindre af härvarande Handels-Societeter, Handtverks-Embeten samt Fabriksoch ManufaclurSocieteter, än af Borgerskapets Äldste, Halloch Manufactur-Rätten, Tullverket och Magistraten. Antalet af Grosshandlare i Hufvudsladen och hos dem anställde Handels-Bokhållare har varit; År 1838 190 Grosshandlare; 199 Handels-Bokhållare. „ 1839 190 „ 1840 ... 189 „ 1841 196 , 1842 194 Burskap å Grosshandel har under samma år vunnits af 50 och blifvit uppsagdi af 18. d:o 215 d:o d:o d:o 194 d:o d:o d:o 206 d:o d:o d:o 198 d;o d:o har under samma år vunnits af 50 G Af öfrige Handels-Societeter och Handtverks-Embeten, lydande dels under Slädens Handels-Collegiuiu, dels under PolitieErabetsoch ByggningsColle gium hafva funnits:
Under den tid då privatbanks-yran var snart sagdt allmän, sökte jag att, så mycket i min makt stod, motarbeta dessa inrättningar, hvilka jag betraktade såsom en kräfta för landet, emedan det var fråga om alt, snart sagdt på en gång, utkasta liera millioner, för att dermed understödja speculationsinlresset, grundadt på lånesyslem. Jag är ännu af den tanka, alt det vore bättre om dessa banker aldrig blifvit inrättade; men sådana de nu finnas, så hafva de likväl ett (inanciell lif, sorn icke får dödas, utan måste underhållas, ja, till och med understödjas, för att icke göra villervallan ännu större oell skadan värre än man kan beräkna. Jag tror derföre, att alla de hinder man söker lägga i vägen för privatbankernas fortfarande äro skadliga, och dertill räknar jag i främsta rummet den fråga, hvarom nu afhandlas, eller att bankerne möjligen ieke skulle få utgifva egna sedlar. Jag instämmer således uti lagförslagets 1 §:s första mom. — Men för alt icke vidare behöfva begära ordet oell upptaga R. o. Ad:s tid uti denna fråga, ber jag att äfven nu få nämna, alt jag anser den framkastade frågan, alt privatbankerna skulle lemna en viss proc. af sin insats till Riksbanken uti silfver, vara en blott illusion, om man tror alt delta silfver skulle tagas utifrån, men äfven skadligt, emedan det tvingade privatbankcrne att hålla en större cassa, som icke kunde disponeras. Deremot tror jag, att Statens mellankomst är nödvändigt i afseende på eontrollen af privatbankerna, och delta anser jag iakttaget uti den gällande pr i valbankskigen. Att privatbankerna voro skadliga i sin början 476 Den 25 Januari f. m. iiar jag redan fiirut nämnt, men de lia lia deremot hufvudsakligen gagnat genom sina erediliver och deposilionsräkningar, Skulle nu dessa förbjudas, sä vore del eu verklig olycka för landet.
Den innehåller l'ölj:de bestämmelse: »Ej heller må, med undantag af grundlags-frågor, nya ämnen af riksdagsman väckas, sedan en månad från riksdagens början, enligt 27:de §:n tilländalupit, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut eller redan upptagna ärenden eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas». Min nu omhandlade motion måtte väl röra »ett redan upptaget ärende». Votering har jag icke velat begära; men är förvissad att det för R. o. Ad:s framtid varit bättre, om icke detta beslut blifvit fattadt. Hr Stjernsvärd: Det är anledning till anmärkning mot Hr Stats-Rådet och Chefen för Finans-Dept:tet, Frih. Gripenstedt. Sedan Hr Stjernsvärd härvid aflemnat ett försegladt konvolut med påskrift »till R. St:rs Konst.-Utsk.»; förklarade Hr Gr. o. Landtm., att denna anmärknings-anledning komme att, jemlikt 29:de §:n R. O., till Konst.-Utsk:t öfverlemnas. Hr Stjernsvärd uppläste ett Memorial af följ:de lydelse: Med stöd af 56:te §:n R. O. och den redan afgifna och till Stats-Utsk:t remitterade K. Propos:n om ett anslag af en million rdr till betäckande af en i H. M. Konungens Hofstatsapslag uppstådd balans får jag vördsamt anhålla att få afgifva följande motion, med begäran att den till Stats-Utsk:t måtte blifva remitterad. Den 25 Februari. På sätt jag redan vid remissen af K. M:s Nåd. Propos. af den 6 sistl. Februari om anslag till betäckande af en i H. M. Konungens civil-lista uppstådd balans anförde, ansåg jag mig befogad att vid 1857 års riksdag, efter hvad erfarenheten sedermera utvisat ganska välbetänkt, föreslå, att anslaget till dåvarande H. K. H.