Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län samt Kammar-Collegii och SlatsContorels underdåniga utlåtanden i ämnet, uti en till Rikets Sländers Statsutskott den 2 sistlidna September adalen Nådig Skrifvelse, med hänseende lill de i frågan förekommande serskilda förhållanden, till Rikets Ständer öfverlemna', huruvida ifrån 1842 års början och så länge det med Jonsson afslulade arrende-contract om förenämnde fiske och qvarn är gällande, eller till 1850 års slut, Jonsson må. emot skyldighet alt på egen kostnad uppföra och under sin arrendetid underhålla samt vid arrendetidens utgång i laggildt skick aflemna alla för fisket och qvarnen nödiga byggnader och inrättningar, tillgodonjuta nedsättning i nuvarande årliga arrende-afgiften med en tredjedel deraf eller fyratio tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; hvarjemte E. K. M. till Rikets Ständers kännedom meddelat, det E, K. M., intill dess Rikets Stander häröfver sig yttrat, i Nåder medgifvit arrendatorn Jonsson anstånd med utgörandet af oroförmälda tredjedel af arrendet från och med år 1842, emot skyldighet för honom icke allenast alt contracls-vilkoren i öfrigt fullgöra, utan äfven att för det belopp af arrendet, med hvars erläggande anstånd erhållits, ställa antaglig borgen, eller oek anskaffa sina arrende-löftesmäns begifvande lill fortfarande ansvarighet, i händelse Rikets Stunder icke skulle till den sökta eftergiften lemna bifall. Rikets Ständer hafva detta ärende i behörigt öfvervägande tagit; oeh ehuru af det Rikets Ständer jemväl tillhandakomma eontraet, angående ifrå - Expeditions-Vtskotlets Förslag lill tind. Skrifvehej
Detta är min hvila evinnerliga, här vill jag bo; ty här behagar mig väl. Jag vill välsigna dess spis, och gifva dess fattigom bröd nog. Dess Prester vill jag bekläda med salighet, och dess helige skola glädja sig. Dersammastäds skall uppgå Davids horn; jag hafver tillredt minom smorda ena lykto. Hans fiendar vill jag bekläda med skam; men öfver honom skall hans krona blomstras. En visa Davids i högre choren. Si, huru godt och lustigt är det, att bröder bo endrägteliga tillsammans; Såsom kosteligit balsam är, det af Aarons hufvud flyter neder i allt hans skägg, det nederflyter uppå hans kläder; Såsom Hermons dagg, och den på Zions berg nederfaller; ty dersammastäds lofvar Herren välsignelse och lif till evig tid. En visa i högre choren. Si, lofver Herran, alle Herrans tjenare; I som stån om nattena i Herrans hus. Lyfter edra händer upp i helgedomenom, och lofver Herran. Herren välsigne dig af Zion, den himmel och jord gjort hafver. Halleluja. Lofver Herrans Namn; lofver, I Herrans tjenare; I som stån i Herrans hus, uti vår Guds gårdar. Lofver Herran, ty Herren är god; lofsjunger hans Namn, ty det är ljufligit. Ty Herren hafver utvalt sig Jacob; Israel till sin egendom. Ty jag vet, att Herren är stor; och vår Herre för alla gudar. Allt det Herren vill, det gör han, i himmelen, på jordene, i hafvet, och i all djup;
M:t täckts af Rikets Ständer äska, lill bildande af så kallad reservstat för flottans officerare och under-officerare, ett årligt anslag af 33,333 R:dr 16 sk., hvaraf likväl, med beräkning af att den nuvarande extra och exspektans - Expeditions-Ulshollets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 170. 403 slaten fortfarande komrae att utgå med förenämnde belopp, 9,393 R:dr, en tillökning i anslaget för detta ändamål erfordrades af blott 23,940 R:dr 16 sk. Inseende nyttan och ändamålsenligheten af en reserv-stat för flottans befäl, förmoda Rikets Ständer likväl, att, om än nämnda stat till en början skulle komma att bardt anlitas, anslaget dock till hela det äskade beloppet sedermera icke erfordrades, ulan torde en mindre summa vara tillräcklig för uppnåendet af det åsyftade ändamålet, hvadan Rikets Ständer, oberoende af omförmälde 9,393 R:dr, hvilka, jemlikt serskilte föreskrifter och vilkor, utgå från anslaget lill flottans underhåll och nybyggnad, dit de, i mån af exspektanters småningom skeende afgång, besparade medlen återfalla, beviljat ett årligt anslag af 16,666 ll:dr 32 sk., alt, stäldt till E. K. M:ts nådiga disposition, användas till bildande af en reserv-stat för flottan; för öfverflyttning till hvilken reserv-stat de föreskrifter rörande ålder och tjenstetid, som för närvarande för rättighet till pension äro gällande, äfven böra tjena till rättesnöre. Vid 1817 och 1818 årens riksdag beslöto Rikets då församlade Ständer, att den årliga inkomst till Amiralitets-krigsmanskassan, som under namn af lastoch armpenningar från Pommern influtit, men genom Pommerns afträdande kassan frångått, skulle af staten bestås och af sådan orsak ett belopp af 3,000 Pi:dr, hvartill nämnde inträd uppgifvits, på riks-staten uppföras.
S e n a p, blandad ef ter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Boman af Emilie Lundberg. 366 sid. Pris: 1 kr. profva illiga l e k t i o n e r lemnas a f undertecknad i franska, tyska och engelska språkens så väl talande som skrifvande samt åt nybörjare äfven i latin. Referenser i Wallinska Berättelser af A r n e G a r b o r g, öfversättning från norskt bygdemål af Geijerstam. 248 sid. Pris: 1 kr. Ur Tvänne Verldar oeli B Ä t t i k a på flaskor för utspädning. 346 sid. Pris: 1 kr. K o m [241] " Ungdom A Det bästa hitÖl tills kända, som B ger skönaste figur y med nästan in^ gen snörning och g finnes i såväl hö- m ga som läga for0 mer att erhålla 0 hos y] Jansson &amp; C:o, Å G Hötorget 6. m Obs. HemsänB des om lifvidden 2 uppgifves. [294] rjj Yiga9a3BSB9Q505eSG \ S0335 ' gratis och för uppdrag åt andra T T T T T V T T • T V T W &lt; [256] som jag härmed erbjuder den ärade allmänheten, ty ofvannämde portmonä har den egenskapen, att den, som en gång får se den, ovilkorligen vill bli egare af en dylik, helst då priset är så oerhördt billigt som 2 kr. 25 öre pr st. [283] JOHN FRÖBERG, Finspong. Allm. Telef. Undervisning i alla kontorsämnen och lefvande språk. Anmälningstid kl. 110 — 2. Obs. A bref anhålles om fullständig adress. Tldn. kostar endast en kr. för qvartalet, beforctringiafg. Inberaknad. Anordnar hvarje qvartal prlstäfllngar för sina prenumeranterAnnonser mottagai genom å. Öumnilu » annonsbyrå locn nöt redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltlg petltrad (- 10 stafvelser).
N:o 4°8 lomme att ytterligare hvila på bordet; samt yttrade derjemte, att då, i anseende till den mängd af mål, sorn nu hvilade på R. o. Ad:s bord, Hr Landtm, ämnade utsätta plenum äfven till nästa Fredag på e. m., han ville hemställa till R. o. Ad., om Ståndet, i öfverensstämmelse med hvad Frih. Sprengtporten begärt, behagade besluta, att StatsUtsk:s utlåt. N:o 4°7 borde till nämnda plenum sättas främst på föredraga.listan. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade bestämma, att StatsUtskts utlåt. N:o 4°8 borde på föredraga. listan sältas näst efter N:o 4°7« Bifölls, Företogs till pröfning StatsUtsk:s den i och 5 sisll. December på bordet lagda mern. N:o 375, med förslag till snmmanjemkning och votering i anledn. af RiksSttns skiljaktiga beslut öfver utlåt:na JV:is 170 och 320. Uppå derefter gjord hemställan, ansåg R. o. Ad. detta mål böra punktvis pröfvas. I :s t a punkten. Först föredrogs den af Utsk. å andra sidan gjorda hemställan, i anledn. af fråga huruvida utbyte af de uti 4 §:n af presterskapets privilegier omnämnda indelta räntor och tionde emot contanta statsanslag skall kunna hänföras till sådana frågor om rubbning i Ståndens privilegier, som enl. n4§:n Reg.Fm erfordra samtliga RiksStins godkännande och Konungens bifall. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., P,60 *3 Januari f. «p.. ■'*' 101 upplästes Prosten Stenhammars, memorialet åtföljande, reservation. Frih. Cederström, Jacob:
161 32 sk., redan utaf domkyrkans behållning, hvilken vid nämnde års början utgjorde 32,433 r:dr 47 sk. 11 r:st, medtagits 16,000 r:dr, samt under innevarande år ytterligare erfordrades minst 8,000 r:dr, innan det nödvändigaste af arbetet kunde blifva fullbordadt, och då de domkyrkan dessutom åliggande betydliga utgifter icke medgåfvo, att berörda kassa mer än till en viss grad nedgick, hvadan det följaktligen vöre att befara, det ifrågavarande arbete, i brist af medel till dess fortsättande, måste inställas samt kyrkan för en längre obestämd tid lemnäs i ofullbordadt skick, hafva, enligt hvad E. K. M:t i Dess till Rikets nu församlade Ständer, under den 28 December nästlidet år, aflåtna nådiga proposition, täckts tillkännagifva, domkyrkans tutorer, E. K. M:ts Befallningshafvande i Kronobergs län och Biskopen i Wexiö stift, till undvikande af ett sådant afbrott samt dermed förenade kostnader och olägenheter, hos E. K. M:t i underdånighet hemställt om beredande af Rikets Ständers bifall till ett låne-understöd af 25,000 r:dr för domkyrkans snara fullbordande i öfverensstämmelse med den fastställda planen ; hvilket lån, sedan det till en början fatt räntefritt begagnas under byggnadsåren, kunde derefter amorteras medelst årlig inbetalning af 4 procent å det ursprungliga kapitalet, hvarvid 3 procents ränta för det oguldna kapitalbeloppet skulle beräknas och återstoden utgöra afbetalning å lånesumman, intilldess densamma blefve till fullo godtgjord; och har E. K. M:t, som funnit det ifrågaställda lånet vara af behof påkalladt, behagat föreslå Rikets Ständer, att detsamma, på här uppgifna vilkor, mätte varda beviljadt.
Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader har, jemte häröfver infordradt underdånigt utlåtande och sedan nödige lokalundersökningar och mätningar blifvit enligt Styrelsens förordnande verkställde af Förste Adjutanten vid Styrelsens byrå, Löjtnanten vid vägoch vattenbyggnads-korpsen A. M. Lindgren, derefter till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat ett af nämnde Löjtnant upprättadt betänkande med förslag, åtföljdt af en situationskarta med tvärprofiler till redogörande för kanalernas utseende och djup, äfvensom profil af en brant backe, kallad Finnstugubacken, hvilken ansetts böra för trafiken förbättras medelst afgräfning i öfre samt någon höjning af nedre delen, och genom hvilken vägförbättrings verkställande tjenligt fyllnadsämne till kanalernas planering komma att erhållas; varande kostnaden för de ifrågavarande arbetena enligt Löjtnanten Lindgrens omförmälda betänkande, hvilket Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader hufvudsakligen gillat, förslagsvis beräknad till 23,000 R:dr R:mt; Och har Eders Kongl. Maj:t vid underdånig föredragning af detta ärende, lika med Riksmarskalks-embetet, funnit den ifrågaställda utfyllningen af kanalerna vid Haga vid ofvanomförmälda förhållanden vara af behofvet högeligen påkallad samt jemväl i nåder godkänt det af Löjtnanten Lindgren i sådant hänseende afgifna betänkande och förslag, men, då inga disponibla medel till bestridande af kostnaderna för arbetets utförande funnes, beslutit föreslå Rikets Ständer att såsom särskildt anslag lemna det härför erforderliga belopp. Med anledning häraf hemställer jag i underdånighet, att ifrågavarande summa, 23,000 R:dr R:mt, må såsom extra anslag för en gång för det afsedda ändamålet äskas. 7:o) För den händelse att Eders Kongl. Maj:t skulle täckas, enligt den framställning jag anhåller att i sammanhang med frågorna om nionde hufvudtiteln få göra, besluta att hos Rikets Ständer föreslå beviljande af pensioner för åtskilliga till framlidna Hennes Maj:t Enkedrottning
Riddare var blott en hög adelig värdighet, hvaremot RiksRåd utgjorde ett högt embete; och af lista §:n 8:de kap. i Konung Kristoffers Lands-Lag af år 1442 ses, att Konungens Råd eller, som är detsamma, Rikets Råd valdes af Riddare och Svenner. Konungens Råd var till antalet bestämdt, men icke så med Riddarne och Svennerne, alldeles så som i sednare tider, då det funnits en mängd Grefvar, Friherrar och Adelsmän, men blott jemförelsevis få af dem, som beklädt RiksRåds-embetet. Vill man slutligen göra sig ett klart begrepp om betydelsen af RiksRåd, så läse man Presidents-sekret. Frih. Schering Rosenhanes på 1780-talat författade, mycket berömda »Afhandling om Svea Rikets Råd, des Uphof, Ämbete, Tidehvarf och Oden,» införd i början af Ugglas Rådslängd. Hr Cederschiöid, Robert Theofron: Jag harickebeo-ärt ordet för att ingå i någon diskussion om sjelfva saken, utan för att protestera mot den af en ledamot gjorda hemställan, att R. och Ad. skulle nu genast afgöra denna fråga. Ett så beskaffadt förfarande skulle efter min åsigt vara bra lättsinnigt, enär största delen af R. o. Ad:s ledamöter efter all sannolikhet ännu icke hunnit stadga sin öfvertygelse om huru frågan rätteligen bör afgöras. Den saknar dock icke sin ganska stora vigt, enär det ingalunda kan vara föp U°- Ad. likgiltigt, om ätter, som redan äro utdöda fortfarande böra representeras. Deremot kan jag icke, lika med en annan talare, finna att fråsan är serdeles grannlaga beskaffenhet. — Den skulle vara det om den afsåg att betaga Hr Lilliehöök representationsrätt inom detta hus. Men så är ju ej förhållandet, utan afser Deu 20 Oktober. 11 frågan endast att få afgjordt, huruvida Hr Lilliehöök må ega rättighet att representera ätten J\f 1 eller ätten M 66.
Utaf hwad Skaks - Utskottet nu kill förändring sch indragning wid detta Regemente förestagit, ha» de wäk Stats - Werket bordt kunna Hämta en icke obetydelig besparing och minstning i sine utgifter, sm icke Tronppens bestånd, i anseende till narwa rande - Den 22 November - rande dyra tider, gjort en och annan tillökning i dest löniugs-wilkor nödwandig, ja aldeles ornidwike!ig. Under sä höga foderpriscr som de nn gällande, har Sra o - Urffotket ansett der omöjligt, akt kunna nnderhäU.i hastarne med den hittills besiädde urfvdringg - kostnaden as dels 41 Rdr, dels 42 Rdr och dels 4§ Rdr för hwarje häst, och derföre har un den projec^erade Sroken ntsodrings-kostiiaden blifwi> Uvtaaen och beräknad till 6a Rdr om äret för hsr je Officers, Under - Officers och Efgnadroush, st. Pafirvole.ncen för hastarne har hittills boställs med 5 Ror -6 st. för hwarje häst ärligen; men med assces-de ä nu gängbara pris pä hästar, har Ucholt«t okk densamma med Z2 H. för hwarje häst om äret, sa alt den uti Skaten bli-wik upraqen till 6 Rdr per haft. Till någon förbättring i Uader-Officeranies, Tnmrpetarnes och Hsfstagarnes ringa lönings willor hafma de bliswit upförde kill z Tunnor Spannemal hwardera om äret, i likhek med hwad Under - Officerarne w^d de öfriga wärfwade Rege menter älnjuta, och för Manskapet har en tillökning i dest gage af i st. pä man om dagen blifwir uptagen för hela styrkan under grue Exercrt«ä-Mänader, men de öfrige mänaderne blott för halswa antalet.
Deste persedlar bestå jenne jacka och byxor lil färgen blä och kostsammare än Vett ännu bcukeliga gra färgen, af en halt med prydnader, est skärp, en halsduk, ett pär stiblekter, twä skjorror, twä pak strstmpor och tiva par skor Med lösa sulor och efter samma markegäiigeprts utgör alt detta sanunan!agt, mera än dubbelt emot hwad Kticckkecontraötet påbjuder eller öfwer sexton emot tjugo Riksdaler banco, som i anledning deraf, soldakerne jemväl redan börja rotärna såsom klädespenninqar affordra, dä ds sjelfwe ej wilja alla förenämd^ persedlar - Den 22 Iimii?is sedlar anskaffa. Der är äfwen anmärkningswärdt, akt, ehuru förbindelserna til släpkläder icke aro allestädes enahanda, uran, likasom kil liden, äro, trl pcrscdlarnc, as olika förhällande, i olika provincer, har likwäl stadgandet om persedlarne blifwit i olika förhållande i anseende rik Rikets samtelige pros vincer, hwilket stadgande äfwen derigenom blifwit Mera betungande för somlige än för andra provins cer. Exempel wis mä jag anföra de orter, Ver jag eaendom äger. I Södermanland stkall soldaten ens Ii / Knecktccontractet bekomma stapkläder hwarje är, i följd af morswarande förbindelsen au soldaten ffaä bondens arbete förrätta. I Upland äter erhåller soldaten släpkläder blott hwart tredje eller fjerde är, och det i grund af der Nttryckeliga förbehåll att soldaten icke är förpligrad kil bondens arbete, ntaN äger arbeta hwar honom bäst synes, i följd hwaraf Lenna utsträckning af förbindelser, blifwek för Sö» dermanland mera tryckande än för stera andra Rikets provincer.
Stockholm den 21 November 1863. G. F. Liljencrants. mo Af Herr ('ederscliiölll; Robert 'I'lie O froil, angående åtgärders vidtagande lill hufvudstadens skyddande för jiendtliga anfall från sjösidan. Lika med den motionär, som väckt förslag om åtgärders vidtagande till Waxholms fästnings försättande i verkligt försvarbart tillstånd, har äfven jag lefvat i den öfvertygelse!!, alt hufvudstaden vore skyddad för hvarje fiendtligt anfall från sjösidan så länge inloppet vid Waxholm kunde försvaras och hinder der läggas i vägen för fiendtliga fartygs framgående. Ur denna min villfarelse har jag nu blifvit tagen genom de upplysningar, som i går benäget blifvit mig meddelade af en man, som i afseende, ej allenast på hufvudstadens, utan äfven på hela rikets kustförsvar sannolikt hor den största både teoretiska och praktiska insigt och erfarenhet, — Herr Öfversten m. m. Hagelstam, — hvilken såsom Officer vid f. d. Sjömätnings-korpsen sjelf uppmätt och upprättat kartor öfver en del af Stockholms skärgård och i synnerhet Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1863. 675 Woxholms-trakten, samt dessutom såsom Officer vid skärgårdsflottan deltagit uti en mängd större och mindre affärer, der stridens utgång varit beroende på möjligheten att kunna hindra en mycket öfverlägsen fiende att genomgå trängre farvatten. Denne, uti vårt skärgårdsförsvar så fullkomligt hemmastadde man, hvilken alltsedan sista kriget med värme och intresse rastlöst användt tiden på studerandet deraf, har bestämdt förklarat, att en fiendtlig skärgårdsflotta, utan att passera Waxholm, och således utan att från fästningen derstädes blifva blottställd för ett enda skott, skall, hvilken dag som helst, kunna inkomma på strömmen och förstöra vår hufvudstad. Fienden har nemligen att välja emellan tvänne andra passager, den ena vid Fredriksborg och den andra vid Bullerholmen.
Hvarje Pastor, som oftare behandlat äktenskapstvister, hade ock merendels funnit, att de egde sin rot i dryckenskapslasten, samt huru föga man kunde uträtta med förmaningar, och huru, deremot, under dessa upprepade bättringsförsök, det onda merändels förvärrades och den oskyldiga makans lidande blefve ökadt, enär den brottslige, med kännedom om alla omvägar sora måste Lag-Utskottets Betänkande No 42' å • begagnas irman skillnad kunde ega rum, derunder gäckade den lidande makan, tillika med Presterskapets förmaningar, samt tilltoge i bitterhet och laster. En snarare och verksammare hjelp syntes derföre vara af behofvet påkallad; och har Motionairen, i sådant afseende, samt enär, under afbidan af kyrkolagens möjligen aflägsna reform i dess helhet, vis3a partiela förbättringar icke syntes vara Öfverflödige, framlagt ett lagförslag, lydande som följer: Finner Pastor, att dess åt oeniga makar gifna christliga råd och förmaningar icke aktas, utan att genom deras fortsatta tvedrägt allmän förargelse väckes, eller deras barns uppfostran vårdslösas, eller den oskyldiga makan äfventyr ar misshandling, egendom och lif, hänskjute han saken genast till Kyrkoråd. Kyrkorådet ege då att efter omständigheterna, antingen först förelägga dem ny bättringstid eller ock genast tillåta deras flyttning från hvarandra, och målet genom Kronobetjeningen till verldslig rätt öfverlemna. I denna senare händelse åligge det domstolen att bestämma någon viss tid för deras skillnad till säng och säte och genast tillförordna förmyndare, sorn under tide?i draga försorg om hvardera makans nödvändiga uppehälle och deras barns uppfostran af den gemensamma egendomen. Eger efter denna tid ingen förbättring rum, döme då Rätten till äktenskapets upplösning och boets delning efter lag. I anledning häraf har, uti elt skriftligt anförande, som, jemte nämnde motion blifvit till Lag-Utskottet öfverlemnadt, Herr Theol. Doctorn A.Z.
Äfven vattnets temperatur var vid vårt besök ungefär densamma på bottnen som vid ytan, nämligen +9° till +10°. Vårtiden, då snösmältningen egt rum, är vattnet härstädes förmodligen fullkomligt sött, vintertiden åter kallt och kanske lika salthaltigt som på bottnen af Kara-hafvet. Sieversia glacialis R. Br. från Dicksons hamn. Under så vexlande hydrografiska förhållanden hade man väntat, att på bottnen möta endast en ytterst fattig hafsfauna, men detta var ingalunda förhållandet. Draggningarna i hamnen lemnade nämligen dr Stuxberg ett ej allt för torftigt utbyte, bestående af samma former som de, hvilka träffas i det salta vattnet på bottnen af Kara-hafvet. Denna omständighet tyckes visa, att vissa evertebrat-former kunna tåla en vida större vexling i vattnets temperatur och salthalt än algerna, och att en del arter finnas som, ehuru de i regeln lefva i det starkt afkylda salta vattenlagret å Kara-hafvets botten, utan att skadas kunna tåla en betydlig minskning i vattnets salthalt och en ökning i temperaturen af omkring 12°. För vår tids vetenskap, hvilken så ofta lägger förekomsten af en nordisk form i södern, eller tvärt om, till grund för ganska vidtgående teoretiska slutledningar, måste kännedomen om de former, hvilka ömsom kunna lefva i nästan sött vatten af +10° temperatur, ömsom i vatten afkyldt till –2°.7 och af nästan samma salthalt som Medelhafvets, vara af ett visst intresse. De märkligaste voro, enligt dr Stuxberg, följande: en Mysis-art, Diastylis Rathkei Kr., Idothea entomon Lin., Idothea Sabinei Kr., 2 arter Lysianassider, Pontoporeia setosa Stbrg, Halimedon brevicalcar Goës, en annelid-art, en Molgula, Yoldia intermedia M. Sars, Yoldia (?) arctica Gray och en Solecurtus.
»skynda dig och sadla min egen bock, som tar hundrade mil i steget. Rid så bort, och fånga både smått och stort!» Drängen var genast redo, sadlade käringens bock, satte sig upp på hans rygg, och for af, som när vinden spelar öfver böljorna. När nu Singorra fick höra gny och dön bakom sig, kunde hon väl förstå hvad som var på färde. Hon vände sig derföre till konunga-sonen, och sade: »hör du hur det susar? nu är bäst vi akta oss; för Hafs-fruns bock är ute och lunkar. Hon skapade så sig sjelf och sin fästeman till två små råttor, som sprungo och lekte vid vägen. Knappt var detta gjordt, förr än Hafs-fruns dräng kom farandes i luften, så det susade om honom. Vid han nu fick se de begge råttorna, tänkte han för sig sjelf: »inte kunde det väl vara dem, som min matmoder menade.» Han red så vägen fram, och vände tillbaka utan att finna något. Vid han nu kom hem, stod Hafs-frun ute på sin gård, och frågade: »nå! har du sett dem?» ’Nej,’ sade drängen, ’jag såg ingenting, bara ett par små råttor, som lekte jemte vägen.’ »Dem skulle du ha tagit», sade Hafs-frun, och var mycket vred. »Vänd nu tillbaka, och fånga både smått och stort!» Drängen steg så åter upp på den snabbfotade bocken, och for af som en blåst. Men när Singorra fick höra gny och dön bakom sig, sade hon till sin följeslagare: »hör du hur det susar? Nu är bäst vi akta oss; för Hafsfruns bock är ute och lunkar.» Hon förbytte derefter sig sjelf och sin käraste till två små foglar, som flögo af och an i luften. Rätt som det var, kom drängen ridandes på sin bock, och for förbi som en ljungeld. Vid han nu fick se de begge foglarne hvilka flögo i luften, tänkte han för sig sjelf: »icke kunde det vara dem, som min matmoder menade.» Han red så längre fram, och vände slutligen tillbaka, utan att hafva funnit något.