Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om olikheten i delta förhållande kom sig deraf, alt man ena året producerade litet mera än det andra, så kunde fluctuationen icke blifva annat än obetydlig, 1 million eller något sådant; men nu är deremot fluctuationen ganska betydlig, oell detta kommer sig deraf, att sedan varuhandeln blifvit öfver fy lltl med capilaler, sä hafva under de sednare åren de största capitalerna kastat sig på penningehandeln, och de stora förändringar, som detta medfört i verldsmarknadens förhållanden, kunna icke vara ulan inflytande på Sverige, ehuru eli inflytande af sådan art icke kunnat visa sig förr än realisationen ägde rum. Men sedan den trädde i verket, så kan man finna, alt de der större operationerna måste utöfva inflytande, och derföre, säger man, mäste Bancostyrelsen beläcka sig, för att alltid kunna göra front mot en påkänning. Detta är ganska sant, men jag upprepar ännu en gång, att dessa skiljaktigheter kunna vara beroende af tvenne alldeles olika orsaker. Vore de endast beroende på exportens förhållande lill importen, så skulle deraf ovillkorligen följa just en sådan ordning, som BancoUtsk. föreslagit och det aldra närmaste för Bancostyrelsen alt göra, vore då ovillkorligen att indraga på lånerörelsen; men om återigen förhållandet endast uppkommer af tillfälliga flyttningar af silfvermassorna från den ena verldsdelen till den andra, så måste det väl vara klart, att Bancostyrelsen kan, utan skada för Banken, skaffa silfver genom att upptaga lån. Derföre yrkar jag, att det sätt, hvarpå Utsk. behandlat detta ämne, bör såsom felaktigt rättas, och att R. St. icke höra föreskrifva Bancofullm. huru de skola göra i dylika fall. Just derföre att nyssberörda inflytelser äfven komma till vårt land och kunna vara af en öfvergående art, är det naturligt, att om en påkänning härflyter från en sådan källa, Bancostyrelsen bör tillgripa den utväg, som den har att taga upp län, och att det är alldeles onödigt alt strypa inom landet, hvilket åter är alldeles nödvändigt om landet är på väg att förstöra sig sjelf. Jag vill förekomma mina motståndare med den anraärkn.
Da Skjutsbonden, som det ofta händer, sjelf icke sätt följa med en sädan Resande, hwilken uphäft sig til sjelfrädig Despot öfwer Bondens wälfängna Egendom, stäppes den swettiga och stälswande om ej selbrutna eller sprängda hästen, efter slutad skjutsning, meren dels handlös under bar himmel, wid til äfwentyrs infallande köld och regn, utan at nägon egenteligen wärdar sig om det arma kreaturet. Ännu Den iZ Iunn. 7S9 Ännu mindre fär wid et sadant tilfalle något hästfoder medtagas; hwad den skjutsande icke hunnit upstilla wid Gästgifwaregärden blifwer ock manligen Hällkarlens ros. I andra civijlse-r-tcle Riken fär hwarken den resande Ständspersonen eller dest betjent röra wid tömarne, utan allenast den, som hästen äger, eller desi ombud, hwilken tillika genom de kraftigaste lagar är fredad för allt öfwerwäld; ännu mindre ombetrvs nägon Resande, at ensam färdas med en legd häst; men i det fria Swerge, derest ware sjelj ständige Bönder ensamt och allena i hela werlden ätnjuta den äran at utgöra et eget RiksStänd, har en sa ringa medborgelig motswarighet hittils ej kunnat utwerkas. Wid flere Riksdagar har wäl klagan af det hederwärda Bonde Ständer blifwit mnsörd emot Hällskjutsbeswäret; men det ärendet har antingen blifwit lemnadt oafgjordt, eller har det blifwit nedtpstadt med en förökt lega. Sättet at afhjelpa Hällffjutsbeswäret mäste icke wara swärare hos ost, än i andra Riken, hwilka merendels hafwa mindre tilgäng til Hö och Bete än Swerige. Gästgifware borde^först oinskränkt fullgöra de dem, emot förunta förmäner, älagda ffpldigbeter, och frän hwilka de nu hafwa tilfällen at sig undandraga.
Således, och ej mindre på grund häraf, än till följd af de skäl Oeconomie - Utskottets sista återremitterade Betänkande innehåller , anse vi att en allmän jemkning uti estra Roteringen är för alla de orter, hvarest klagan öfver samma Rotering förspörjes, högst angelägen , och att vid denna jemkning , icke hemmantalet , utan ägornas vidd och godhet bör tagas till grund. Då likväl jordmånen äE hemmanen imellan ganska skiljaktig, skulle det visserligen innefatta en obillighet, att stdga , det ett lika belopp af ägor å alla ställen borde svara emot skyldigheten, att hålla en extra Roterings-soldat, men om, vid Roter ings jemkningarna, Skattläggnings-methoderna följas och de deruti bestämda graderingar iakttagas, för utstakandet af agornas olika godhet samt det tunnelandtal, af så väl åker och äng som den dertill tjenliga uppodlings-mark, hvilket bör tägas i beräkning, torde nogsamt all möjlig rättvisa och billighet emot innehafvarne af den nyroterade jorden varda bibehållen. I afseende på de gjorda anmärkningarna vid Utskottets förslag, att en enda Comité för hela Riket måtte tillförordnas, for att örn Roterings-Verket i alla Uänen taga kännedom och föreslå allmänna Grund-Reglor till efterföljd af Herrar Dandshöfdingarna och ILänens Roterings-Comiterade, äfvensom den uti anmärkningarna i stället projecterade utväg, att jemkningarne skulle genast uppdragas åt nya Rote rings - 3°8 t)en 5 Augusti ringseller Reglerings-Comitéer 1 Länen, u* tan att för dem några förnyade allmänna föreskrifter skulle behöfva stadgas; få vi för vår del åberopa, att enär de besvär, hvilka blifvit öfver Herrar Landshofdingarnes och de förra Roterings-Comitéernas åtgärder anförde, icke torde kunna, emot all vanlig Rättegångs» ordning, omedelbarligen å nyo upptagas och pröfvas vid samma eller en lika instants med den , öfver hvilken klagomålen blifvit förde; så mäste den.önskade rättelsen nödvändigt sökas å högre ort.
Förlofningen, som brukade aga ruin endast nHgra f; dagar före brölloppet, var en rent juridisk handling och gaf &amp; t äktenskapet dess lagliga giltighet. Det a r darföre kanske riktigare a t t kalla den för den civila delen af sjalfva förinalningeii. Vid detta tillfälle bestämdes beloppet af den heriigift, som brudens fader eller, om han var död, hennes narniaste aiiförvandter af faderns slakt voro pliktiga a t t gifva ' henne, - en ' bestämmelse som troligen tillkommit för a t t gifva Iiustrun någon säkerhet för a t t icke mannen skulle godtyckligt skilja sig frkn henne, livilket lian kunde göra utan domstols mellankomst; i sadant fall mkste lieingif ten återbäras till fadern eller anförvandterna. På bröllopsdagen anställdes ett offer å t de gudar, som beskydda akteiiskapet, hvarigenoni föreningen fick sin för familjen och staten så viktiga religiösa karakter. Därefter följde ett af brudens fader eller anförvaudter gifvet gästabud, i hvilket bruden beslöjad deltog. Frani på aftonen åkte bruden skönt smyckad jiimte brudgummen på en vagn, ledsagade af bröllopsgästerna under cittrors och flöjters klang och under afsjungande af en bröllopssång, till brudgummens hus, som var siradt med blommor och kransar. Brudens moder gick efter vagnen bärande en brinnande fackla. I dörren till brudgummens hus väntade dem dennes nioder likaledes med en brinnande fackla i handen och förde bruden till brudgemaket. Nigon följande dag tillställde briidg: immens fader eller ock brudgumnien sjalf .ett gästabud. Bland de motiv som voro bestämmande för inannen vid aktenskaps inghende, var, som ofvaii %r namndt, det första .och viktigaste känslan för den honom åliggande plikten a t t sörja för slaktens fortsättande genom ättlingar af iidelt, oförfalskadt blod; ilarniist önskan a t t erhula en klok och omsorgsfull förvalterska af halis hushål1.
Hvad åter angår truppens aflöning, så utfaller den vid värfvade arméen i kontant, beräknadt per dag, men bör likväl aldrig i penningar tilldelas manskapet, utan användas till att, genom vederbör. reg:ts-befäls försorg, förse truppen med tjenlig föda. Detta är visserligen nu till någon del fallet, men torde likväl ej vara utsträckt så långt det bör och kan. Vid indelta soldatens aflöningssätt är intet annat att anmärka, än hvad redan vid rekrytningen blifvit nämndt; det är dyrare än det borde och drager derjemte soldaten helt och hållet från sitt yrke, samt mäste alltid förorsaka konsiderationer vid hans uppbådande till vapenöfning och tjentgöring i allmänhet, emedan han genom *) Denna, jemte öfriga i anförandet åberopade Tabeller, finnes intagne i slutet af Häftet. Den 11 Mars f. ra. 141 frånvaron från torpet mer eller mindre lider afbräck i de inkomster han af detta (torpet) har att påräkna för sitt uppehälle. Skådorn beklädnaden! I vår nuvar. annee bekostas beklädnaden olika för de begge olika slagen af trupper, nemi. för de värfvade trupperne helt och hållet af kronan, och vid de indelte, dels af kronan, dels af rostoch rotehällaren. Hvad åter anskaffningen vidkommer, sä sker den vid de värfvade af vederbör, kompani-, sqvadronseller batteri-chefer, hvilka med staten ingått kontrakt om truppens beklädande mot erhållande af en viss summa penningar, hvars storlek beror dels på truppens antal, dels på munderingens beskaffenhet.
Då emedlertid vid 1851 års riksdag det fästade Rikets Ständers uppmärksamhet, alt Bergslaget, enligt då i Stats-Utskottet granskade redovisningar öfver denna fond, vid slutet af hvarje räkenskapsår, likväl fortfarande ulan ränta hade i sin kassa haft innestående så betydliga kontanta belopp af denna fond, som ifrån 3,463 till mer än 7,000 R:dr, och Rikets Ständer i anseende härtill med fog anmärkte, det vederbörande underlåtit att, enligt sistberörda Nådiga Bref, befrämja fondens tillväxt antingen genom medlens utlåning åt andra, eller, der tillfälle dertill för någon tid saknades, genom Bergslagets eget begagnande af de. innestående medlen, men i begge fallen emot ränta, dock icke under 5 procent; så, och uppå Rikets Ständers härom afiåtna underdåniga skrifvelse, hade Kongl. Majit i Nådigt Bref den 5 September 1851 behagat gifva Dess och Rikets Bergs-kollegium Nådig befallning, alt förständiga Sala Grufve-rält om ett noggrant iakttagande af föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 13 April 1847, rörande sättet för det årliga fruklhargörandet af hela den ifrågavarande ränteersättnings-fonden. Efter nu tagen närmare kännedom af de Utskottet tillhandakomna berättelser om merberörda fonds förvaltning ifrån den 1 November 1849 lill samma dag 1852, Stals-Vlskoltets Utlåtande, N:o 166. 11 liar det vid visat sig, att räkningen vid sistnämnda redogörelsedag upptager fondens, lios Bergslaget då utan ränta innestående, kontanta behållning till icke fullt det höga sifferbelopp, hvaröfver skäliga anmärkningar förut blifvit af Rikets Ständer gjorda, utan endast till 1,406 R:dr 21 sk. 11 rst. Utskottet måste likväl anse Bergslaget oberätligadt.
Innehållet af den från Ryska Kabinettet ulgångne skrifvelsen var i sä måtto anmärkningsvärd!, som samma Kabinett ansåg sig böra fästa Kabinettets i Stockholm uppmärksamhet på möjligheten afen i Svarta Hafvet eller Östersjön afsjömakterne företagen demonstration, som al dessa makter borde anses jemngod med en utmaning, samt att Kejsaren vore på förhand öfvertygad, att, om denna möjlighet förverkligades, Konungen af Sverige och Norrige, trogen det stränga neutralitets-syslem han omfattat, icke skulle tveka att då stänga de förenade Rikenas hamnar för krigsfartyg, tillhörande Rysslands fiender. Denna framställning från Ryska Kabinettet anbefalldes Svenska beskickningen i Köpenhamn den 29 November att delgifva Danska Regeringen med underrättelse att Hans Maj:t, som, enligt det nyssnämnde Regering förelagda förslag lill note, icke ernat för krigsfartyg slänga andra hamnar än Stockholms innanför Waxholms fästning, Christiania hamn innanför befästningarne vid Råholmen, den inre redden af Norrska Militär-stntionen vid Horten, Carlstens och Carlskrona hamnar innanför befästningarne och Slitö hamn å ön Gottland innanför batterierne vid Enholmen, fortfarande vidhöll samma mening och med biträdande i allo af Danska Kabinettets förslag till uppställning af den ilVågakomne förklaringen, ansåg densammas meddelande till de Europeiska maklerne icke böra ytterligare fördröjas, men att Kongl. Majit, under önskan att i detta hänseende ingenting företaga, som icke instämde med Dess Väns och Allierades, Konungens af Danmark afsigter, velat inhämta, huruvida Danska Ministären tilläfventyrs kunde hafva någon betydligare anmärkning att göra. Såsom skäl för undvikande af ett dröjsmål anfördes, alt genom en genast skeende förklaring kunde de båda Regeringarnes ställning bestämdare angifväs och framställningar, som försvårade afgifvandet af en deklaration, förebyggas; alt Ryska Kabinettet smeddelande fordrade eli svar, och att Kongl. Majit ansåge det vara sin pligt alt i denna ömtåliga fråga uttala
ConstitutionsUtskottet 1 1 samt äger tillgång lill StatsRåds-Protocoilen; och jag har aldrig velat bestrida nödvändigheten af ConstitutionsUtskottets förutgående hörande; jag har tvärtom alltid yrkat det, som enda utväg för Riksens Ständer, att försitt Optnions-beslut vinna all möjlig upplysning, men jag påstår alltid, att Utskottet i sådana händelser ej äger någon större magt, änden, att tillkännagifva, hvilken eller hvilka af Rådgifvare, som tillstyrkt en klandrad åtgärd eller icke reserverat sig emot ett för Riket menligt, eller till intrång uti Enskiltes rätt ledande beslut. Då man fann sig föranlåten att uti 5 80g ars Con. stitution införa den 20 år förut så kraftfullt motsagda Säkerhets-acten , då man fann nödigt, till Konungens välbehag öfverlemna rättigheten att från Embetet skilja Innehafvare af Förtröende-sysslor 3 anser jag så naturligt böra Den 23 Maji. följa, att det icke varit slumpen, som dicterat 107. § Moment, utan att det varit Lagstiftarens fullkomliga afsigt, att lemna Nationens Representanter en laglig rätt att yttra sin opinion om innehafvarne af Folkets Förtroende-sysslor, som icke kunna vara andra, än Konungens Statsråd. Grefve Mörner har framkastat den fråga, huruvida de utaf rådande Partier understundom afsatte Riksens Råd af efterverlden blifvit ansedde brottslige? Jag är ej den, som har påstått, att de varit det; oskicklighet torde någon gång varit orsaken till ombytet; mets jag har långt för detta yttrat den högagtning och den rättvisa man är Talangen och Snillet skyldig, då jag förklarat min ötveifygelse om deras mera än vanligt allmänna tillvaro hos Rådsherrarne, som den tiden ofta orättvist bedömdes: men mera betänklig är den invändning, att mången ifrade mot Rådet, i afsigt att sjelf få intaga Råds* Stolen.
Mell som med slik indragning vid det förhållande att Tafflarne vanligen anordnas vid Riksdagens början innan Riksens Ständer komina i verksamhet» syntes bero på det förordnande och exempel» som Riksens Ständer då kunde gifva» samt denna besparing och eli Utgift både mindre nödig och tillika icke obetydlig vid en tidpunkt då all hushållning med Statens tillgångar vore nödig Och i sin ordning» hälst det syntes tillhöra Riksens Ständer att härutinnan gifva ett efterdöme» som Ined tidens fordringar öfverelisstämde; så hemställde Utskottet öln icke Riksens Ständer» då Tafllarlles indragning för framtiden ej kunde annorlunda föreskrifvas än derigenom» att en sådan inskränkning af Riksens Ständer för sig sjelfve vidtogs» skulle» till befordrande af det åsyftade Patriotiska andamålet» finna för godt förordna att Tafflarne vid då varande Riksdag borde upphöra, så snart gemensamt beslut derom af Riksens Ständer hunne fattas och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas} och tillkännagåfvo Riksens Ständer» uti underdånig skrifvelse af den 23 Maji 1818» deras beslut att Talmäns-Tafflame vid samma Riksdag skulle indragas och endast godtgöras kostnaden till Stånds - Stals-Utskottets Betänkande. 2J7 Klubbarne samt öfrige oundgänglige utgifter för den representation,som af Herr LandtMarskalken och Talmännen måste iagttagas.
Jag vill äfven göra den värde Grefven uppmärksam derpå, att mitt förslag ingalunda är afsedt att stå i strid med den åäigtenj ty mitt förslag ingafs till Const.Utsk. i Mars månad 1(34 Den aj 0 et ober e. m. della Sr, da jag omöjligen kunde hafva kunskap derom, all ett de allmänna principerna så omfattande förslag, sorn det Frih. Sprengtporten framställt, skulle blifva bragt å bane, [Ivad särskildt angår de vackra framställningar, som Frih, Boye gjort emot mitt förslag, så torde det vara tid alt besvara dero, sedan förslaget punktvis kommit till föredragning. Frih. Boye: Med full tillförsigt till det aktningsvärda sätt att föra ordet ibland oss, som llr Frih. o. Landtm, ända hittills ådagalagt, förvissar jag mig om, att det beslut, sorn är taget, och som Hr Landtm, förut 2:ne gånger, dels i förra plenum och dels i det nuvar. på förmiddagen, har sanctionerat, icke nu får upprifvas. Vi hafva nu före det project, som Frih. Hamilton afgifvit. Vi hafva det nu före och vi mätte väl få göra det ifrån oss, Till den aktningsvärde ledamot, som här för andra gången gifvit eder, mine herrar! en erinran om hvad man hitintills förstått med tvåkammar-systemet, till denne varde ledamot ber jag att få ställa en erinran. Jag lemnar derhän den förskräckliga fara det vore, 0111 också både Frih. Hamiltons och Hr von Ilartmansdorffs förslag föllo. Jag ber att få erinra den värde ledamoten, alt här är ett tredje förslag gjordt, och jag bekänner, alt jag erfor en viss oro, när jag i förmiddags icke hörde det upptagas bland dero, sorn skulle blifva föremål för öfverläggningen, nemi. Amiral Nordenskölds förslag, lii' Nordenskölds för slag att formera andra kammaren är åtminstone mera öfverenstämrnande roed vanliga begreppet om tvåkammar-syslemet.
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar vid Stats-Utskottets den 2 1 dennes aflätna, och den 23 sistlidne på bordet lagda Betänkande, angående Revisionen af 1K08 och i8oqårens Krigs, redogörelse, samt Riksens Ständers deltagande uti Öfver-Revisionen af sednare Krigs-årens Räkenskaper ; blef detsamma af Höglofl. Ridderskapet och Adeln äterremitteradt. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. S22 Den a 7 Jul!. S. D. instämde Högloft. Ridderskapet och Adeln uti Vällofl. Borgare-Ståndets , vid dess bifall till Bevillnings-Utskottets den 25 dennes afgifna Memorial rörande Biks-Ståndens skiljaktiga beslut om Bevillningen, gjorda anmärkningar ', att bland de till afgörande hos det förstärkta Stats-Utskottet framstälda propositioner, contra-propositionen rörande bevillningen för Advocater, samt propositionen om Beviilnings-afdrag å rentan för Riksgälds-Contoirets emottagna Rån, borde förtydligas , och i den sednare Propositionen bestämdt uttryckas, att den endast angår de Rån, för hvilka 6 procent årlig renta erlägges, sedan alla lån ined lägre renta blifvit i allmänhet från Bevillning undantagne. Ut supra. Ex Protocollo A. G, Silverstolpe* O S. D. Å. nyo föredrogs och bifölls Rag-Utskottets sedan den 2 5 dennes på bordet hvilande Memorial af den 24 nästföregående, rörande förändring i Borgenärs-Eden. Ut supra. Ex Protocollo dL G. Silverstolpe. Utdrag af Protocollet} hullet hos Hogvard. Prest-Ståndet, dea 27 jfuli»815. S. D.
Cederström, Jacob: Del betänk., som gifvit anlcdn. till de sednare plenidagarnes öfverläggningar, har angått ett förslag till ny vallag för national-represenlalionens ombildning; men ingalunda finnes i det förslaget frågor 0111 vidden af den blifvande representationens beslutanderätt, lika litet som fråga deruti förekommer om representationens fördelning uti kamrar, om sättet för kamrarnes bildande, om bildandet af ett femte stånd med mera; och på samma sätt som man med anledn. af denna vallag inora Ståndet väckt de nyssnämnda frågorna, skulle man äfven inom Ståndet kunna väcka förslag till ändring uti från och med den första till och med den i 14 S"n Beg.F:n, utan att anse sig derifrån hindrad utaf föreskrifterna hvarken i 81 eller 56 J:n i samma grundlag. Men då ämnet icke angår vidsträckthelen af beslutande-rätten för den blifvande representationen, ulan endast angår ordningen för representationens sammansättning; så må det bero på Const.Utsk. att upptaga såsom gemensam - Ben 2 November e. m. ina tantalde beslutade anmärkningarna och derefter ordna grundlagens särskilda §§ sä, alt de med förslaget till representationens ombildning äga det sammanhang, som blir nödigt, derest förslaget anses nyttigt och således antagligt; ty i annan händelse, eller derest icke de särskilda §§:ne ställas i öfverensstämmelse med det förslag, hvarom Stånden kunna sig förena till nationnl-representationens ombildning, det må grunda sig på eneller tvåkammar-syslemet, blir detsamma icke antagligt. Jag anhåller derföre att Hr Frih. o. Landtm, täcktes linna, att förevar, fråga slår på sidan om det af Const.Utsk. afgifna förslaget, och alt det således icke bör komma lill öfverläggning och an mindre lill beslut hos R. o. Ad. Hr Rosenblad, Bernh.:
Företogs till pröfning StatsUtskottetS elen 27 sistlidne Junii under N:o s55 afgifne, samt den 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, om StatsVerkets tillstånd och behof, i hvad den angår Riks-Statens femte HufvudTiteb Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: StatsUtskottet har varit ganska frikostigt, hvad den femte HufvudTitteln beträffar, då deremot, når den 7tde förekommer, Ridderskapet och Adeln skall finna att, då fråga år om att understödja Embetsmåns fattiga Enkor, Utskottet vål medgifver, att ett sådant understöd år behöfveligt, men tillika förklarar att medel dertill icke finnas. Jag anser det emedlertid vara min pligt, att fästa uppmärksamheten på en och annan i femte HufvudTiteln upptagen summa. För Muw sikaiiska Academien hade blifvit begårdt ett årligt anslag af ao®o Riksdaler. Utskottet har i detta ändamål tillstyrkt en summa af 1700 Riksdaler och alternativt i5oo. Musikaliska Academien hade till år 1815 icke haft annan inkomst ån räntan af några gamla fonder och 200 Riksdaler af Kongl. NummerLotteriets medel. Med denna tillgång hade Academien dittills arrangerat sig. Åren i8i5 och 1814 täcktes Kongl. Majit skänka Academien tillsammans 10,000 Riksdaler till Academiens försättande uti verksamhet; men icke var det Kongl. Majits afsigt, att Nationen sedermera skulle årligen vidkännas én utgift af 2000 Riksdaler. I stället för att Invända nyssnämnde Capital till ökande af A - Den Ii Julii r. m. 195 cademiens fonder, liar Academien antagit ett ny'f Reglemente, och till flerehanda ändamål under de förflutne åren skingrat det förärade Capitalet. Nu begäres ett nytt anslag, och till hvad ändamål?
Å ena sidan har jordbrukaren äskat att Directionen skulle bereda afsättning, och då något minimipris ej var stadgadt, hafva prisen derigenom blifvit uppjagade och Spannemålen dyr för undsättningstagarne. Å andra sidan hafva desse yrkat lång credit, hvarigenom penningarne varit borta från Inrättningen, som på sådant sätt blifvit uturståndsatt att uppfylla sitt ändamål. Det vore visserligen väl, om en anstalt funnes, som kunde på en gång skydda consumentens och producentens interesse; men då erfarenheten visat omöjligheten deraf, hemställer jagom icke öfvergången till ett annat system lämpligast kunde beredas, om Magazinslnrättningen inskränktes derhän endast att tillhandahålla undsättning åt dem, som deraf kunna vara i behof. De upphandlingar, som för ett sådant Den 2 September /, m. 155 ändamål gjordes, voro troligen lika nyttiga för producenterne, Born de hvilka hitintills skett. Då Utskotten för öfrigt förutsett behofvet af Statens mellankomst, för att vid vissa tillfällen hafva säd i beredskap; synes det väl vara lämpligare att detta tillvägabringa» gerom stående lager, som upphandlas mot lindriga pris i ymniga år, än att detta anskaffas i sjelfva behofvets stund; ty äfven med förutsättande af blott partiel missväxt, blifver i alla fall spannemålsprisens höjande deraf en gifven följd. Jag skulle således tro, att om Utskotten, i stället för det projecterade creditivet föreslagit anskaffande af ett stående lager till omkring 200,000 tunnor riad säd, som oafbrutet skulle finnas att tillgå, och i bördiga år uppköptes, bade ändamålet bättre vunnits, än om detta creditiv först vid inträffande missväxt skulle användas. Hvad Magazinens försäljning angar, har Friherre Cederström redan upplyst att frågan icke är om att afyttra alla; och jag förenar mig med Grefve von Schwerin i detta afseende, ty om man allt för mycket extenderar denna försäljning, då Migaziner i alla fall behöfvas till förvånande af Kronans behållna Spannemål, skulle derigenom forslingsbesväret på många ställen försvåras.