Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stort göres med allvar. Herre har en fru, – egendom, – en viss ålder, – och är liksom fästad i systemet af det närvarande; har en viss indulgence för det vanliga; vill icke revolutioner. Jag har – endast min själ, och den död jag behagar söka; jag, derföre, kan och vill göra mer. Glöm icke denna skillnad, för så långt den är sann! Men meddela mig af Eder visdom. ”Sanningar, hvilka föda hat och motstånd, komma som regn i andtiden”. Göres i Naturen någon enda stor rörelse utan skakningar, utan våld och brytning? Men den göres till bestånd af ett stort, helt Väl. – Om detta, mera härnäst. Det är en grundartikel; och så stor, som tvistig. Der äro ljungeldar af snille, i M. N. Herres kritiker. ”Skrifva geni, är som tänka bläck”. Admirabelt! Likväl: får man ej skrifva sanning? eller sjunga kärlek? o. s. v. – Om jag ”älskar Stilens melodi”! Synes jag ej häftigt söka den? – ”Med dessa verser har Ni ju uppfyllt ert kall här i verlden”. Ack, M. N. Herre, det är att säga mycket! och låt mig svara i samma mening: hvad min kallelse då är stor här i verlden! Likväl: hvad jag är kär i dessa manligt lifliga infall, af lika eld och ljus! äfvensom i dessa språk-forskningar, dem jag erkänner. M. N. Herres bref äro gjorda att bevaras. Herre är född att göra Thamiana; så af geni, som de fordna ana af lärdom. Gif mig, och verlden, urvalet af sina tankar; i någon form af egen smak! Har M. N. Herre läst Grefve Ehrensvärds märkvärdiga böcker? – I hvilken form afslog M. N. Herre Bränvinet121? Kungen var här, och lade grundstenen till ett nytt Orangeri; donation af honom. Det är ”trän”, M. N. Herre! fastän små! – Badinaget af det Stora; som Kungar alltid ha. Man såg ceremoni, af intet; adulation; prål; Konunga-opera.
Deputerade nästa gång skulle sammanträda; men sedermera har, på sätt i det föregående redan under Artikeln Politie finnes anfördt, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Öfver-Ståthållare-Embetet af den 7 Februari 1835, Brandvakts-Compagniet blifvit upplöst, och dess tjenstgöring, bestående uti naltvakts-patrullering i Hufvudstaden, öfverlemnad åt den till förökadt antal den 1 Juni 1835 uppsatte Stadens Militaire-Corps, hvars organisation är förut omnämnd. Brand vak ts-afgiften erlägges fortfarande, med 35 skillingar per mille af fastighetsvärdet utaf stadens Husegare, eller, i deras ställe, af stadens Brandförsäkrings-Contor för de hus, hvilka 12 år varit brandförsäkrade. Brandvakts-Cassans fond, såsom ofvan nämnes, tillkommen genom öfverskott af dessa bidrag, utgjorde vid 1833 års slut, inberäknade då influten afgift samt räntor på utlånade medel, ett sammanlagdt Capital af 5o,288 R:dr 6 sk. 7 rst. Banco, som derpåföljde år var ökadt med 8,096 R:dr 19 sk. 7 rst, hvaraf bestriddes det dåvarande Brandvakts-Compagniets underhåll, beklädnad 119 och sjukvård m. m., jemte bidrag till Öfver-Ståthållare-Embetet för nattpatrull leringens besörjande i Staden inom broarne genom Militaire-Compagniet; men under loppet af åren 1835 och i836, sedan Brandvakts-Inrättningen, enligt hvad redan är nämndt, undergått den reorganisation, att nattvakts-patrulleringen öfver hela Hufvudsladen öfvertagits af den i Brandvaktsoch Militaire-Compagniernes ställe inrättade Stockholms Stads Militaire-Corps, till hvars uppsättning och underhåll bidragits ifrån!
R:dr. sk 143 Summa. R:dr. 10,087 sk. 12 Ständiga Räntor. Kronotionde. R:dr. 851 sk. Tionde och Räntor af Bruk, Yerk och Inrättningar. R:dr. sk. Summa. R:dr. 831 sk. Arrende medel. Kostnad för stadens styrelse. R:dr. 2,842 sk. 24 Klereciets underhåll. Pastorers. Komminist ra rs. R:dr. 1,025 sk. Kyrko betjenings. R:dr. sk. 100 - Summa. R:dr. 5,500 sk. Skjuts. Bträttelse öfver Christianstads Län för åren 1842—1847. GEORG voin ROSEN. O. Beckman. St. 250 St. R:dr. 245,020 sk. 29 10 Bruk och Manufakturer, Qvarnar, Fabriker m. m. R:dr. 5,522 sk. 10 Summa. Efter lista Art. R:dr. sk. r 851 10 Efter 2:dra Artikeln. För lön. R:dr. sk. Jord, hus, tomter, verk och inrättningar. R:dr. 2,477 sk. Borgerlig rörelse. Af gåfvor och testamenten. R:dr. 17 sk. Personer, ej hörande till viss näring. R:dr. sk. Bränvins brännings afgift. R:dr. 145 sk. 52 Summa. Kronotionde. R:dr. sk. Mantals penningar. R:dr. 851 sk. Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. R:dr. sk. Summa. B:dr. 851 sk. Kostnad för Rotering. R:dr. 292 sk. 54 Kostnad för stadens styrelse. Pastorers. R:dr. 2.151 sk. Kommini strars. R:dr. 1,025 sk. Kyrko betjening. ":. R:dr. 100 sk. Summa. Skjuts.
Militie-boställskassans hittills fortgående förminskning skulle kunna förebyggas. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 191. 517 Af sådan orsak hafva Rikets Ständer medgifvit, att den pensionsstat, till ett belopp af 3,510 R:dr 16 sk., hvarmed Militie-boställskassan för närvarande är belastad, må på Allmänna Indragnings-staten öfverflyttas; hvarjemte Rikets Ständer velat i underdånighet fästa E. K. M:ts nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att förvaltningen af denna kassa varder på det sätt ordnad, att sådana från densamma hittills utgående kostnader, som för dess egentliga ändamål äro främmande, måtte för framtiden undvikas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti '1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående dispositionen af den å ackordsforsköller och ersättningar varande reserverade behållning. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 299.) S. A. K. Hos Rikets Ständer, som vid den under innevarande riksmöte förehafda reglering af utgifterna under riksstatens 4:de hufvudtitel uteslutit det hittills på denna hufvudtitel uppförda reservations-anslag af 6,000 R:dr för ackordsförskotter och ersättningar, har blifvit utredt, dels hurusom de å berörda anslag gjorda reser - 518 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
St. detta Utsk:s omdöme. Samma betraktelse torde äfven vara tillämplig å den föreslagna nya redaktionen af vittneseden uti 17 cap. 10 § Rä ttegångsbalken. Dock, — jag medgifver det —, gäller ej det åberopade skälet fullt så starkt härvid, dels derföre ali förändringen ej inträffar så snart efter det förra formulärets påbjudande, dels ock enär det i berörde 16 § innefattade formulär onekligen är serdeles långt och ordrikt, hvadan någon förkortning derutinnan skulle möjligen utan skada kunna vidtagas. Men att derföre utbyta hela §:n, mot en sådan som Utsk. föreslagit, det är hvad jag vågar bestrida, öfvertygad om olämpligheten af den nya redaktionen. Deri utlofvas under edsförpligtelse att vittnet skall uppenbara allt hvad det vet i saken handt och sannt vara, ”ej mindre och ej mera”. Månne det dock är så nödigt att just uti eden föreskrifva vittnet att icke fä säga mera och ej mindre än hvad till sakens upplysning hörer? Man inser lätt overkställbarheten af en sådan föreskrift, om man eljest känner till den vidlyftighet, och den kring ämnet mångfaldigt sträfvande omständighet, hvarmed allmogen vet att förtälja hvad den har sig bekant. Det vore verkligen icke gerna tänkbart att mängden af vittnen hos oss skulle kunna hälla en sådan ed, hvarmedelst den förbunde sig att utan alla digressioner, i korta och noga afmätta ordalag, afgifva sitt vittnesmål. Ehuru önskvärd en dylik bestämdhet och kortfaltlighet visserligen vore, vinnes den ej genom att påbjudas; ty eflerlefnaden ligger ej alltid, tvertom ganska sällan, inom förmågans gräns. Man torde, efter min tanka, bäst motsvara motionens syftemål, om man återremitterade betänk., och dervid anmodade Utsk. taga i betraktande huruvida ej den nu gällande viltnes-eden borde bibehållas, blott med följande förkortade lydelse: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gild och hans heliga 142 Den 24 Maj.
Uppå begäran af Hr Olivecrona upplästes Doktor Gumaelii emot Utsk:ts hemställan i denna punkt afgifne reservation, hvarefter yttrade sig Hr Olivecrona: Lika med motionären anser äfven jag, att Staten ej jiu skall låta detta tillfälle gå sig ur händerna, att förskaffa undervisningen i astronomien vid Lunds Universitet ett af dess nödvändigaste hjelpmedel, nemi. ett nytt observatorium. För närvarande befinner det sig nemi. i ett miserabelt skick och Den 21 Juli e. m. måste förr eller sednare nödvändigt undergå en förändring. På sätt uti den nyss uplästa reservationen yttras, är det väl med klok statshushållning öfverensstämmande, att man begagnar tillfälle och för ett ringa pris inköper, hvad man om någon tid kanske för ett dubbelt större belopp nödgas förskaffa sig. Så är nemi. förhållandet med det från Danmark till salu hembudna observatoriet, hvilket i närvarande ögonblick kan fås för ett pris, som icke uppgår till hälften af det vanliga inköpspriset. Det har blifvit iuvändt, att Utsk:t ej erfarit, huruvida ärendet utgjort föremål för vederbörande myndigheters pröfning. Utsk:t har likväl haft del af ritningen och kostnadsförslaget öfver det nya observatoriet och att det ej varit föremål för pröfning kommer förmodligen deraf, att tillfället till inköpet från Danmark erbjudit sig, sedan Konsistorierna i så väl Lund som Upsala afgåfvo sina framställningar om nödige anslags beviljande, hvilket, om jag ej misstager mig, skedde förliden vår. Ärendet har således ej hunnit blifva föremål för vederbörlig pröfning, hvarföre jag ej anser, att man bör för detta skäl afslå motionärens hemställan, helst då, som jag nyss nämnde, Utsk:t haft tillfälle att taga i betraktande så väl ritningarne som kostnadsförslaget. Jag anhåller om afslag å Utsk:ts Betänk, samt bifall till motionärens framställning. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Afven jag ber att få instämma i Doktor Gumaelii reservation och yrka bifall till motionärens framställning.
Tillkommer: förhöjning i vice Bibliotbckariens lön 500: KleresL-Slalen: Penningar: nuvarande beloppet 12,931: 3. Tillkommer: förhöjning, se Tab. Litt. B 1,450:— 14,381: Indelta Räntor upptagas, såsom nu, till 130,400: Indelt Spaumål: nuvarande anslaget 255,023:40. Tillkommer: förhöjning, 152 kub.-fot ä 2 R:dr; se Tab. Lill. B 304: — 255,327: Oindelt Spanmål: nuvarande anslaget 3. 40. Förslag till blifvande Riks-Stat: Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Spanmål. Indelt, på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kub.-foten. Tillkommer: förhöjning, 49 kub.-fot 7 k:r å 2 R:dr, se Tab. Litt. B 99: 40. Särskilda förslagsanslag för Kleresiet: Nuvarande beloppen, nemligen: Biskopens på Gottland lön 3,000; — åt 13 Konsistorii-Nolarier, å 270 R:dr, högst 3,510: — , Pastor i Forssmark, anslag af 6 centner 40 skålp. Ecklesiastikverk, Reservationsoch Förslags-anslag . Universiteterne (af kontanta beloppeL ett Förslags-anslag å 30.000 R:dr för upprätthållande visst belopp af sådana löner vid Upsala Universitet, i hvilka spanmål ingår). Penningar: nuvarande anslaget 215,116; 25. Tillkommer: förhöjning, se Tab. Litt. Indelta Räntor upptagas, såsom nu, lill 82,524: Indelt Spanmål: nuvarande anslaget. 102,104: 80. Element ar-Lä ro verk en (af kontanta beloppet ett särskildt Reservalions-anslag ä 3,000 R:dr arfvoden åt Bibliothekarie!' vid de högre Läroverken) Reservations-anslag.
Väl är icke någon konvention, i den form, så - — 326 — dane vanligen upprättas, afslutad emellan Sverige och Norrige, emedan en dylik ej lämpligen kan ega rum emellan länder med samma Konung; men deremot har Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 15 Juni ..1849, gillat och fastställt ett, efter dertill erhållet^ nådigt uppdrag, af dåvarande Ofver-post-direktören, i samråd med från Norrska sidan utsedd fullmäktig, Stats-rådet Stang, upprättadt förslag, innefattande bestämmelser angående post-förlxållandena emellan Sverige och Norrige, att tillämpas från den 1 Augusti samma år. Vidare är anmärkt, att sedan General-post-styrelsen den 23 Mars 1854 afgifvit ett underdånigt förslag angående åtgärder tillförekommande af post-röfveriei-, och Kongl. Maj:t, efter Stats-kontorets hörande, återremitterat ärendet till General-poststyrelsen, hade ärendet sedermera varit beroende på Styrelsens handläggning. Styrelsens ofvan omförmälde förslag var bygdt hufvudsakligen på förutsättningen, att Styrelsen skulle få hafva ett slags räntelöst kreditiv eller uppoch afskrifnings-konto hos Landtränterier och Tullkamparne, och att Styrelsen likaledes skulle beredas likartad rätt hos Bankens Låne-kontor i landsorterne; hvarjemte Styrelsen, för posternas betryggande, fästat vigt vid inrättandet af paket-poster med personbefordring, hvilket sednare åter stod i samband med ordnandet af post-skjutsen och rättighet för Post-verket, att under vissa betingelser påfordra gästgifvare-skjuts.
Utomdess kan ett barn oftare va*. ra utsatt för faran af koppsmittan inom andra årets än inom första halfva äret» slut, i synnerhet om Kongl. Sundhets-Collefiiurn och Regeringen skulle med Utskottet dela öfvertygelsen om onödigheten af Ouarantaines-anstalter till en utbrusten koppsmilias hämmande. Då Utskottet ansett koppsmittåns förekommande af den vigt, att vaccinationen genom tvångsmedel bör befrämjas,-så hade j ig ej väntat, att Utskottet ej skulle anse lika vigtigt att hindra koppsmittans spridande till barn, sorn ännu ej hunnit bli vaccinerade-, genom de, af mig föreslagna Quaråntaines-anstalter. Dertill behöf.s intet uppförande af nya byggnader, ehuru nagra hus i hvart Län borde vara utsedde för att ditföra kringvandrande personers barn, då de blifvit behäftade med kopporna, Det vore merendels en tillräcklig och lätt verkställd Quarantaines-anstalt ,att det, med koppor behäftade barnet skildes i ett aflägset rum, Rid. o. Ad. Prot. ’ 9. 1®. 75 Den 2 Juli. e. m. från all gemenskap med ännu ovaccinerade barn, och att då, som Utskottet t. ex. åberopar, ett barn i en torparkoja blifvit angripet, genom behöriga police-och varningsanstalter gemenskapen hämmades imellan denna koja och ovaccinerade barn på samma ort; för öfrigt äga vi redan, sedan Konung Carl XII:s tid, Författningar till smittsamma sjukdomars hämmande, som, om de äfven användas på Koppor, ehuru merendels blott en barnsjukdom; skulle för detta ändamål uträtta mycket. Utskottet behagar äfven förklara, att förste Archiatern, Herr von Schulzenheim, vederlaggt mina yttranden i detta ämne. Jag vill blott härvid anmärka, att Herr Förste Archiatern blott upptog och yttra* de sig öfver ett af de flera skäl, som jag för min mening anfört.
Efter min tanka borde det vara de Actie-ägare, som icke kunna förfara med jnsättningarne, öppet, att om i framtiden någon vinst skulle af Canalen vara att påräkna, dä deraf'i förhållande till insättningarnes storlek, undfå utdelning, på det de icke må tvingas till ytterligare uppoffringar för att kunna berga något af hvad de redan inbetalt. Herr Grefven och Landt Marskalken tillkän - Den 30 April. 623 nagaf, att Plenum komme att fortsättas klockan half till y eftermiddagen. Friherre Cederström, Ulric: Ehuru jag i hufvudsaken, enligt min öfvertygelse, ej kan annat än förena mig med Friherre Stael von Holstein, måste jag ändå anhålla att vid Utskottets Betänkande få afgifva följande anmärkning. Ett hufvudsakligt vilkor, Så vida Staten skall fortfara med bidrag till Götha Canal, torde vara: Att ålägga CanaUDirectionen förrätta Arbetet blott emellan Wenern och Wettern,till dess Communicationen emellan bägge desse Sjöar är färdig. Riksens Ständer kunna ju sedermera, genom den stora nytta Arbetet gjordt, tydeligen inse, huruvida det är lönande att vi. dare fortfara dermed eller ej; och Nationen, som efter all anledning länge önskat att se något resultat af detta stora företag, blefve dä äfven till någon del tillfredsställd. Om Directionen ifrån början låtit fönätta Arbetet på det sätt jag nu föreslagit, hade Staten troligen besparat många stora och till en del kanske alldeles onyttiga utgifter. Och anhåller jag vördsammeligen att detta mitt yttrande, mätte få åtfölja den till Utskottet afgående Remiss. Herr Flach, Carl Fredric: För att icke trötta Ridderskapets och Adelns tålamod ge* nom atr åter upprepa hvad som förut nu b lif - Den 30 April. vit bättre sagt, får jag i hufvudsaken förena mig med Herrar von Heynne, Påhlman och Friherre Stael von Holstein; likväl kan jag ej neka mig, att emot det fosphorska beröm; jag öfver ifrågavarande Canal-Arbete hördt utbredas, yttra någre serskilde meningar.
Hos Rikets sednast församlade Ständers BancoUtskott anmälte sedermera Herrar RancoFullmägtige, uti skrifvelse den 12 Juni i834, att de, efter hvad sålunda i denna sak föregått, ansågo tiden vara inne att afgöra, dels om och huruvida Banken skäligen kunde och borde väcka någon ersättningstalan för den, genom meranämnde Assignations inlösen, inträffade förlust, emot den Kamererare i VexelBanken, som Assignationen granskat och till inlösen approberat, dels om anledning vore för banden, att från Bankens sida, serskildt i rättegångsväg, väcka ersättningstalan mot Kongl. Räntekammarens Tjenstemän, i anseende till den uppdagade vanvård om AssignationsBlanketterna, hvarförutan sannolikt vore, att det föröfvade sveket, jemte följderna deraf, icke hade ifrågakommit; hemställande Herrar Fullmägtige, om icke BancoUtskottet, i stöd af de flera förhållanden, som härvid förekommit, skulle finna med rättvisa och billighet förenligt, att hos Rikets Höglofl. Ständer föreslå, det ali ersättningstalan emot Bankens Embetsoch Tjenstemän, hvilka med inlösen af berörde Assignation haft befattning, finge förfalla; hvaremot, och då ej mindre af den inför Bankens Comissarier hållna undersökning, än af Kongl. HofRättens och Kongl. Maj:ts Domar skulle sig visa, att en så märklig efterlåtenhet och vangömmo i vården af Räntekammarens AssignationsBlanketter ägt rum, att deraf syntes-, som skulle Banken kunna hämta tillräcklig anledning, att emot Räntekam - ( 6. ) marens vederbörande tjenstemän, hvilka denna vård ålegat, göra påstående i laglig väg om ersättning för den lidna förlusten, Herrar BancoFullmägtige, innan någon sådan laga åtgärd vidtogs, ansågo sig böra denna fråga BancoUtskottets närmare bepröfvande underställa.
Var nu så goda och gör sig hemmastadda — garderoben här har mamma lite saker kvar i — men om man stiger upp på en stol och räcker sig fram, så äro de öfre hängarne lediga Var sedan så goda och kom och ät kvällsvard om en stund. Så länge värdens steg ännu ljödo i trappan, var det taktfullt tyst därinne. Fru Hjelm stod midt på golfvet och blott stirrade på de hvita väggarna. Det fanns icke mycket annat att se på. En säng, två rottingstolar och den kolossala, ytterst grant förnicklade kaminen med hornrutor var ungefär det hela. Hennes egen behagliga figur, iklädd modern resdräkt med hög turnyr och snäfva ärmar, en vid, schwungig hatt, som tronade käckt öfver en vårdad lugg, och gants de Suède ända upp till armbågen, tog sig så komisk ut, där hon stod, att hennes man brast ut i skratt. — Erik — här dör jag! ropade hon dämpadt, — teatraliskt. — Asch, dör — bröt han af alldeles samtidigt — det gör du visst inte — kom hit och titta på månen ett tag, är det inte stiligt med den här slätten utanför? — Och ingen spegel! — Hon fortsatte förtviflad sin undersökning. — Det ska vi köpa en för 10 cents, när vi fara in till Blue Point. — Och se på handfatet — här spiller man ju ut vattnet, så litet är det — ingenstans att göra af tvål eller borstar ... och hvar skall man få vattnet? Det blir väl min lott att gå och hämta själf i brunnen kanske? — Det händer nog precis du! — Och här skall man sitta — i tio år — kanhända mer! — Tacka du din milde Gud, om du det får bara. De skrattade båda — alltsammans var så orimligt, så aflägset. — Jag begriper inte, att du inte kan ta det skojigt alltihop, Mattis — jag tycker det är ett riktigt äfventyr. — Skojigt?! — Den mjuka munnen försökte se ond ut — trefligt skoj — nej men kaminen, Erik — hvad skola vi ta oss till, vi stekas ju, förstår du dig på den?
Preste-Ståndetj som bifallit Utskottets afstyrkande af den fria dispositions-rält öfver arfve-jord å landet, som herr Dahlman föreslagit, har enahanda åsigt i afseende på rättigheten att testamentera sådan jord till skyldeman inom hörde-led, som iios Ridderskapet och Adeln blifvit uttalad; i sammanhang hvarmed Utskottets tillstyrkande i 2 och 3 punklerne återremitterats, med anmärkning derjemte, hvad angår förslaget angående makars rätt att genom testamente förläna hvarandra arfve-jord, att detta förslag, ehuru riktigt till sin syftning, kunde leda till menliga följder i vissa fall, t. ex. i den händelse att en gammal man, som förut varit gift och har barn, ingår nytt äktenskap med en ung qvinna, men dör genast. Har han då förlänat hustrun sin arfve-jord, kunna arfvingarne till äfventyrs i sin lifstid ej komma i åtnjutande af hvad dem rätteligen borde tillkomma. För att afhjelpa denna orättvisa, men ändå vinna syftemålet, syntes en rätt böra lemnäs make att försäkra den efterlefvande om ett nödigt underhåll från den aflidnes arfve-jord; hvarförutan denna rätt aldrig borde bero på den omständighet att makarne hafva barn samman. Inom Hedervärda Bonde-ständet har åter Utskottets förslag i sistnämnde hänseende eller i fråga om makars rätt att förläna hvarannan arfvejord, hufvudsakligen utgjort föremål för anmärkningar. Med godkännande af hvad Utskottet i öfrigt tillstyrkt, har detta Stånd till Utskottets förnyade pröfning ock återförvisat förenämnde fråga. Principen för Utskottets förslag i denna del har emedlertid äfven der blifvit allmänneligen gillad; hvaremot mångfaldiga åsigter i afseende på principens tillämpning sökt göra sig gällande.
Som generalissimus för de förenade arméerna skall han från Finland gå rakt på Petersburg och jaga kejsarinnan från tronen. Yttermera tänker han eröfra den storfurstliga delen af Holstein med vapen i hand, i stället för att fortsätta med underhandlingarna om bytestraktaten. — Nå, ni veta alla, att denne kavaljer är rik på idéer och stor i orden! Utan tvifvel ha alla dessa vidtflygande planer från början ingått i den traventhalska ligans program, lika visst som det är, att Rantzau verkligen varit designerad till utrikesminister. Men många tecken tyda på, att Struensee, sedan han fått makten i sina händer, också börjat känna ansvaret, och så småningom tagit sitt förnuft tillfånga. Det är icke längre tal om krig med Ryssland. Nej, nu räcker man höfligt fram handen, söker förmodligen rättfärdiga den lilla förändring som vidtagits i statsrådets sammansättning och hoppas, att det, som skett, icke skall störa det goda förhållandet mellan de två regeringarna! Och under tiden får Rantzau vänta förgäfves på sin utnämning till utrikesminister! – Allt detta låter obestridligen högst sannolikt – säger Reventlow i amper ton och med frän uppsyn, ty han känner sig tryckt af den siste talarens andliga nedlåtenhet. – Men jag förstår ännu icke, käre vän. Ni har icke, så vidt jag kan finna, förebringat något skäl, hvarför vi skulle försaka tillfredsställelsen att själfva taga afsked, och i stället vänta, tills vi bli jagade bort som hundar! – Jag hoppas – genmäler Rosenkrantz med retsamt lugn – att detta inom kort skall stå fullkomligt klart också för er, min käre vän. Det är nämligen icke så alldeles visst, att vi någonsin hinna bli bortjagade, om vi helt lugnt sitta kvar. Ligan, som nu har makten, kan inom kort vara sprängd. Det finns en mängd inre kriterier på, att den icke tör fortbestå. Den inrymmer alltför olikartade element! Där är först och främst Struensee: en djärf roturier, tack vare en lycklig slump, ett kvinnohjärtas nyck, försatt i en ställning, som han i längden omöjligt kan häfda. Denne monsieur har goda idéer och mycken naturlig begåfning, men saknar smidighet, människokännedom, kombinationsförmåga, historisk blick, universel bildning och kunskap.