Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Munktell hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, alt, för utvidgande af den honom tillhörande mekaniska verkstad i Eskilstuna, ett stycke mark, utgörande, enligt behörigen upprättad karta med beskrifning, tre tunnland tjugusju kappland, måtte från det så kallade Norrhagsgärdet under Eskilstuna Kungsladugård, inom Klosters socken och Öster Rekarne härad af Södermanlands län, få emot den afgift, som kunde komma att bestämmas, till sökanden öfverlätas, på det han sålunda måtte vinna ej hlott erforderligt utrymme för den, i följd af ökadt förtroende, alltmer anlitade verkstaden, utan ock en högst behöflig plats till anläggning af en hamnbrvgga för inlastande å fartyg af de tyngre lokomotiver, som Munktell hade för afsigt att för de större jernbanorna i Riket leverera och för hvilkas transporterande sjöledes tillfälle kommc att beredas, när den under byggnad varande och med anslag af allmänna medel understödda kanal-anläggningen emellan Mälaren och Eskilstuna, lill hvars bekostande Munktell i väsentlig man bidragit, vunne fullbordan; hvilken anhållan vederbörande Kronofogde och Häradsskrifvare, äfvensom ej mindre E. K. M:ts Befallningshafvande i länet, än ock E. K. Mits och Rikets Kammar-kollegium i underdånighet tillstyrkt och förordat, enär, genom bifall derå, sökanden skulle försättas i tillfälle att åt sin mekaniska verkstad gifva en utvidgning, som blefve för det allmänna gagnelig, hvarjemte nuvarande arrendatorn af Kungsladugården, Rådmannen P. G. Schotte samtyckt till afträdande af del ifrågasatta jordstycket utaf Kungsladugårdens mark; och då Eskilstuna Bih. till B. St.
Denna sammankomst torde vara så mycket mer af behof påkallad, som i denna fråga, mer än i andra frågor, tvekan råder, icke allenast om ett definitift ordnande af vårt sjöförsvar nu bör ega rum, utan äfven, för den händelse sådant för närv:de icke skulle befinnas lämpligt, hvad som företrädesvis bör åtgöras. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Hr Brakels förslag. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Gr. von Platen har medgifvit att det uti några frågor, t. ex. religionsfrihetsoch jernvägs-frågorna, varit utaf vigt att anlita dessa allmänna sammanträden, men fruktat, det intresset för denna fråga icke skulle 454 Den 18 Februari, vara så lifligt, att ett allmänt sammanträde, med sistnämnde ämne till föremål, skulle kunna lända till verkligt gagn. Den värde talaren har i afseende å denna omständighet, d. v. s. intresset för saken, förfrågat sig uti de andra Stånden; och har uppgifvit sig hafva uti så fall erhållit uppgifter, hvilka lemnat stöd åt den utaf honom i berörde hänseende uttalade mening. Jag har visserligen icke angående detta förhållande hört mig för; men kan icke föreställa mig, att en fråga, sådan som den, huruvida vi framdeles skola ega något sjöförsvar, skall med liknöjdhet upptagas af Med-Stånden. Kan väl en fråga vara vigtigare än den om flottans reorganisation — en fråga, hvilken kan inom en jemförelsevis ganska kort tid gälla från 11 t. o. m. 20 millioner. Gr. von Platen har uttalat den ytterligare betänklighet, att Med-Stånden väl kunde lemna sitt bifall till det ifrågav:de förslaget, men sedermera likväl icke inställa sig vid sammanträdet. Denna åsigt har Gr. af Ugglas ansett sig icke kunna dela; och jag instämmer med deri sistnämnde talaren. Gr. von Platen har vidare sagt, att han icke skulle underlåta att vid detta sammanträde yttra sig.
M:s befallningar icke ållydas af Rikets embetsman, så måste felet i första rummet vara hos Dep: isChefen eller Just.Caneelleren och så vidare hos dem, som icke tillhälla vederbör, alt fullgöra deras skyldigheter. Det finues en § i grundlagen, nemi. den 107, deri rättighet tillägges Consl.Utsk. att göra anmärkn. mot den föredragande, som icke med nit, skicklighet och drift sitt embete utöfvat, äfvensom der (innes en annan §, den 106, som stadgar huru förfaras skall, då Konungens rådgifvare underlåtit att göra föreställningar emot öfverlrädelser af Rikets grundlag eller allmän lag. Der äro de utvägar till erinringar, hvilka grundlagens stiftare anvisat R. St. att begagna. Alen alt i form af und. skrifvelser beständigt påminna, än om det ena, än om det andra, det anser jag icke vara lämpligt. Ilr Kuylenstjerna, Erik AI agnus: Jag, som i nära 10 år tjenstgjort vid Ofverståthållare-embetet, känner verkligen icke, att Ofverståthållare-embetet fått emottaga eller utbegärt några statsmedel eller anslag, utan för bestämda behof. De särskilda anslagen hafva endast reqvirerats i mån af behofven, och då hafva de begärda medleh erhållits och enligt deras bestämmelse utbetalts. Jag tror således, att den föreslagna und. skrif - D-en 27 November t. m. 529 skrifvelse!) är öfverflödig, och tillstyrker derföre afslag å den ifråga var. §. Hr Gripenstedt: Visserligen är det riktigt, såsom Hr von Hartmansdorff sagt, att Dep:tsChefen är ansvarig för efterlefnad af gällande författningar inom hans expedition, men jag kan ej medgifva, alt Dep;tsCbefen eller någon af hans underlydande äger någon sådan revisions-rätt, som den, hvilken R. St:s Revisorer tillkommer, hvadan det äfven, enligt min förmening, tillhör desse att likmätigt instruclionen granska huru författningärne i dessa delar blifvit efterkomna.
Jag bar begärt ordet egenteligen i anledning af en sats, som af flere här blifvit yttrad, att StatsSecreteraretjenslerne icke borde få bestridas af andra, än dem, som innehafva dylik tjenst med verklig fullmakt. Jag tror åter, för min del, att rättigheten att förordna tjenstemän på viss tid medför en väsendtlig nytta till vinnande af kännedom om personens skicklighet, och medför äfven för honom tillfälle, att om han icke finner sig skicklig, återgå till den tjenst han förut innehaft. Jag tror, att en person, hvilken med en sådan åtanka blir ihågkommen, men sjelf har den ringa tillförsigt till sin förmåga, att han befarar sig icke kunna svara emot förtroendet, skall råka i stor förlägenhet, genom tvånget att innehafva en sådan befattning på lifstid. Jag medger visserligen, att här finnas många tjenstemän, som äga den skicklighet, hvilken fordras för en StatsSecreterarebeställning; men jag hemställer, om Kongl. Maj:t kan känna deras skicklighet till elen ifrågavarande tjensten , utan att förut hafva varit i tillfälle att pröfva densamma. Hvad det beträffar, att, i händelse af vägrad contrasignation, en person, som blott bestrider tjensten, icke skulle komma i något lidande genom en sådan vägran, får jag erinra, att han, om äfven blott tillförordnad, ändock åtnjuter hela lönen, och 42 H. i3 Den a5 September f. m. då lian förlorar den, går i mistning om allt hvad han i en sådan casus möjligen kan förlora. För öfrigt tror jag, att den, som känner dessa trägna befallningar, lärer finna, alt lönen ingalunda motsvarar deras mödor. Jag anser Herr von Hartmansdorffs förslag ganska billigt, och tillstyrker således bifall derå. Herr Rosenblad: Hvad Herr Tham nyss uppläst visar, att Utskottets svar egentligen icke är svar på tal, och att Utskottet måtte afsett något helt annat; ty det besvarar blott den händelse, om, under en SlatsSecreterares tjenstledighet, en annan person är tillförordnad, och lönen fråntages honom; men icke den händelse, om någon StatsSecreterare icke finnes.
Af Herr Biskop Agardh: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut att frångå sitt förra tillstyrkande af myntenhetens fördelning i hundradelar. Den väsendtligaste svårigheten, som vid en sådan fördelning förekommer, och som gör den mindre antaglig och brukbar för den större allmänheten, är att, enligt Utskottets förra förslag, räkningeu skulle komma att ske med höga siffror, nemligen ända till talet 99. Man skulle t. ex. nödgas addera 67, 75, 98 o. s. v. cents eller styfver tillsammans. Denna svårighet är orsaken till att alla äldre Europeiska myntberäkningar fordra endast låga ziffror, då, t. ex. i England, myntenheten är deladi 20 skilling och 12 pence, i Frankrike i 20 sous, i Preussen i 24 eller 3o groschen, i Danmark i 6 mark och 16 skilling 0. s. v. Till undvikande af denna svårighet, som äfven finnes i fördelningen af en Svensk Riksdaler i 48 skillingar, och gör den högst obeqväm, har jag ansett alt en mellansort, under namn af mark, i centesimal-beräkningen bör antagas, som inpassar deruti, nemligen af 25 hundradelar, jemnt motsvarade 12 skillingar Riksgälds ” Af Herr Lector Ekstrand, som reserverat sig emot Utskottets beslut, att afstyrka decimal-systemets införande. Banco-Utskotteis Utlåtande N.-o 23. 11 Af Herr Grda: ”Jag reserverar mig dels deremot, att Utskottet icke genom någon serskild benämning, vare sig kurant eller någon annan, på ett tydligt sätt utmärkt skillnaden emellan den nja Riksdalern och de gamla Silfveroch Banco-Riksdalerne, serdeles sorn, genom underlåtenhet häraf, oreda och förvillelse i många fall torde uppkomma, dels äfven deremot, att Utskottet icke ställt silfverin jutet i öfverensstämmelse med det nya sedelmyntet.
Den till nämnde befattning utsedde person, skall, så framt emot honom ej något är att anmärka , eller hans tillsättande pröfvas vara Öfverflödigt eller utan ändamål, i anseende till flere personer redan uppdrageu lika befattning, med förordnande af Vår Justitise-Canceller förses, och njuta lika skydd med Stadsoch Lands-Fiscalcr. I 4 Morn. nyttjas ordet, Vederbörande i stället för Fabriks-Idkare. 4 §. i Mom. Ordet ”förbjudet,” tillika med liela sista meningen om Tull-Directions förordnande , utgå. 6 Mom. redigeras sålunda: Finnes vid anstäld undersökning Utländskt Tullförsnilladt gods, nytt och obrukadt, till ett sammanlagt värds JBetänkanden värde af roo R:d. eller derutöfver, vare det beslag underkastadt, och förhålles vidare oell med de brottslige, på sätt i Art. förmår. 5 §. i Mom. erhåller följande förändrade lydelse:
l)ar ffngenieur.-korp fenS ©tat, 31,388 9l:br 8 ff., meb 2,132 tunnor fpanntål berunber, blifroit minffab mcb 'Jopografiffa korpfenS berifrån flpttabe löner od) arfrooben, på fätt be npa @pecial ©tatcrne uttoifa.” ”IJopografijfa korpfenS ©tat uppgår, meb tillägg af ett 9ienritarc-'arfroo-* be af 150 9t:br meb 10 tunnor fpanntål berunber, forn af anflagct till korp-* __transport 4,697: 3. T. — 3 11,550 3l:br od) 676 tunnor fpanmål ifuiiuuti oerunoer; hvaremot 2jngenicut-*kotp/ fett» ©tat upptager 21,535 9t:br 8 ff. mcb 1,376 tunnor fpanmål berunber; od) tolfar fig fålebeé roib jemföring af 9iifö-'©tatcnS anflag för ingenieur* korpfen meb befja funttnoré fammanflagna belopp, fpanmål uttber lönerne 2,052 tunnor od) contant 33,085 mål, forn roib ropa ©tatsn-cgleringen bör iafttagaS, men en tillöfning i con/ tant, font itu tilt befiåettbe uppföres af 9i:br.
Ständer från alla beslut för det närvarande, hvilka leda till någon hastig inskränkning, än mindre uppbäfvande af den fria Husbehofs Bränvinsbränningen, eller att Los Kongl. Maj:st i denna del anmäla någon underdånig önskan; hvarjemte Utskottet får framföra sin öfvertygelse, att ju hastigare farhågan kan skingras för ett så beskaffadt förbud, ju förmonligare skall verkan blifva pä den nu framkallade öfverdrifna Bränvinsbränningen. Ett helt annat företeende visar sig uti de öfriga ämnen, hvilkas undersökning sysselsatt B.espective Förfaltarne af de remitterade Memorialen — Dessa afse en öfversigt af nu gällande författningar om fria Husbehofs Bränningen i hänseende till pannerymd, Localitet i Städer elier på Landet, grunderna för afgifternas beräkning, vidtagande af förändrade Ekonomiska och moraliska åtgärder m. m. Men som dessa åtgärder icke synas äska någon skyndsamhet, icke heller, äfven om möjeligheten skulle det tillåta, böra så behandlas; får Utskottet förnya sin ofvan yttrade anhållan, att deröfver framdeles uti ett helt sammanhang få angifva sitt betänkande; underställandes för öfrigt vördsamligen, Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanclen. 17 så det ena, som det 2ndra, jemte 2:ne Ledamöters i ämnet afgifne särskilta tanka, R: H. Ständers mogna öfverläggning och visa beslut. Stockholm den 2o December 1817. Transumt af Protocollet hållet i R. H. Ständers Allmänna Besvärs och EkonomiUtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 20 December 1817. H err Hök yttrade: ”Att da Kongl. Spannemåls och MagazinsDirectionen hos Kongl. Maj:t ansett sig böra tillstyrka inställning i BränvinsBränningen, grundad på de från Landshöfdingarne i Länen inkomna berättelser om detta års Skörd och Spannemålstillgången, ansåg han sig dertill böra sätta större förtroende, äu hvad enskilte personer, hvar och en för sig, kunna finna förhållandet.
Då jag nyss anhöll, att frågan om upskof med förevande Betänk, måtte förfalla, var det, såsom jag uttryckte mig, derföre att på detta sätt skulle Hr Tersmeden och de med honom liktänkande få frågan nu afgjord. Som jag emedlertid nu hört, att dessa Herrar önskat få begagna sin rätt, att bordlägga BorgareSt:s inbjudning och ytterligare tänka på saken, så har jag ingenting emot att frågan må behandlas i öfverensstämmelse med Hr Gr. o. Landtm:s framställning. Hr Bildt: På sätt jag i mitt förra yttrande nämnde, vill jag icke motsätta mig frågans upskjutande, då det är positivt ådagalagdt, att en inbjudning till R. o. Ad. ankommit; men för de ledamöter, sora tro sig i denna inbjudning filina några nya skäl förebragla, som skulle kunna göra R. o. Ad. tvekande i afseende på vidhållandet af det beslut, som R. o. Ad. förut här fattat, ber jag likväl få nämna, del ett sådant upskof synes vara öfverflödigt; ty detta Protocolls-utdrag innehåller ronde denna fråga intet, sorn ej redan varit föremål för R. o. Ad:s kännedom och pröfning. I hvad mohn någon ny orsak således deruti kan företes till föranledande af upskof, torde vara mindre lätt att utreda. Men som jag redan förklarat, och helst som jag anser frågan af så ringa vigt, att det icke är värdi, mycket orda derom, så afstår jag heldre från att vidare motsätta mig det begärda anståndet med ärendets handläggning. Uppå härefter framstäld propos. beslöts, att med behandlingen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 311 skulle upskjutas till nästa plenum. Vid förnyad föredragning af BankoUtsk:s d. 11 och 17 dennes på bordet lagda Mern.
Önskar R. o. A. en utredning häraf, är det ett serskildt ämne, som icke lärer kunna sammanblandas med denna fråga. Jag förnyar min anhållan om bifall till betänk. Gr. Wrangel: I anledn. af Frih. Palmstjernas och Hr von Troils yttranden anhåller jag att få tillägga, att just derföre, att de ifrågavar. prostetunnorna må få, om jag så må uttrycka mig, samma plats bland Statens utgifter, som de äldre anslagna prostetunnorna innehafva, har jag begärt återremiss af denna punkt. Jag önskar nemi. att de må utgå under afkortningstitel å kronobonden, hvartill alla dylika anslag höra, ehuru en del nu icke ingå direkte lill Stals - Den 26 April f. m. 143 verket, utan redovisas af upbördsmännen lill dem, hvilka äro berättigade att dem åtnjuta. Denna inkonseqvens finnes emellan de äldre och i sednare tider anslagne prostetunnorna, så alt man ansett prostetunnornas beviljande såsom ett Statsanslag, hvilket K. M. skulle behöfva äska, och denna åsigt, har enl. min upfattning gifvit anledn. till en förvirring och oreda, som bör afhjelpas. Jag får derföre i likhet med Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström ånyo anhålla om äterremiss. Frih. Palmstjerna: Då det i Utsk:s betänk, förekommande uttrycket ”nybildade Trehörna pastorat” anses oriktigt, som det äfven till en viss grad är, får jag likväl erinra, hvad jag redan tagit mig friheten omnämna, nemi. att det är nybildadt i jemförelse med de öfrige pastoraterne inom prösteriet. Men om detta uttryck utgör binder för Exp.-Utsk. i författande af den underd. skrifvelsen till K. M., torde R. o. Ad. finna lämpligt, att delta uttryck uteslutes, och att det öfriga af punkten derefter kan bifallas. Hr Silfverstolpe:
Målet angående lindring i Hallands rotering i afseende hvarå Departemenls-chefen uppläste följande skriftligen uppsatta anförande: ”Hos Kongl. Majit hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 13 Februari 1841, uppå anförda skäl, i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit genom nådig kungörelse täcktes förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagna för utsockne frälsehemmanens i Halland ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i frågan m. m. Då denna underdåniga anhållan den 23 Februarii 1844 till pröfning företogs, behagade Kongl. Maj:t i nåder förklara, det Kongl. Majit väl icke kunde denna Rikets Ständers begäran bifalla, men att Kongl. Majit ville vid nästinträffande riksmöte till Rikets Ständer aflåta en nådig skrifvelse, hvaruti förhållandet med nämnde hemmans skyldighet att draga ordinarie rotering fullständigt utreddes, samt en billig lindring i dessa hemmans båtsmanshåll föreslås.” 'För alt kunna fullgöra denna Kongl. Majits nådiga befallning, utbeder jag mig att i lörsta rummet få i underdånighet afgifva en berättelse om Halländska roleringen i allmänhet och utsockne-hemmanens deltagande deri i synnerhet.” "Provinsen Halland förpautades af Danmark till svenska kronan på 30 år, genom fredsfördraget i Brömsebro den 13 Augusti 1645, och afstods sedermera till Sverige genom freden i Roeskild den 26 Februari 1658, bekräftad genom freden i Köpenhamn den 27 Maj 1660. Uti 27 §. af det ofvannämnde 1645 års fredsfördrag förordnades, att Svenska kronan af de adliga godsen skulle njuta den ”rätt, rättighet, hörsamhet och tjenst,” som förut tillkommit danska Konungen och Kronan.
Utskottet komme i tillfälle, att tillse hvad afseende denna anmärkning kan förtjena; äfvensom till Utskottets bepröfvande hemställes, om icke frågor om afsöndring, tili större belopp, än tiondedelen af Hemmanets rymd, borde hos Kongl. Majtt af Dess Befallningshafvande anmälas, då större skyndsamhet skulle beredas, än om afgörande! skulle bero af KammarCollegium, hvars utlåtande i alla fall torde böra underkastas Konungens pröfning. De upplysningar, som blefvo nödige kunde af Konungens BefalD ningshafvande åstadkommas. 28 Den i September e. m. N:o 2. Hörsamste Memorial! Sedan RiddarhusUtskottet under den 9 sistJ lidne Julii meddelt utlåtande öfver Friherre Henning Wrangels väckta, och till Utskottet remitterade motion, att introductioner å Riddarhuset hädanefter icke må emellan Riksdagarne af RiddarhusDirectionen. beviljas, utan ankomma på det beslut Ridderskapet och A - deln in pleno derom fattar; har Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid företagen pröfning af nämnde utiåtande, under den 6 i denne månad behagat samma Mamorial, i anledning af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar till Utkottet återremittera. Då Utskottet nu går att yttra gig öfver de anmärkningar, som vid ifrågavarande utlåtande blifvit framställde, får Utskottet tillen början anmäla, att Utskottet trott den af någre Ledamöter under disctissionen uppkastade fråga, huruvida Ridderskapet och Adelö må äga rätt vägra Introduction eller icke, böra betragtas såsom liggande utom gränsen för det yttrande Utskottet nu åligger afgifva, och deremot utgöra ett från Motionen afskildt ämne, enär en dylik fråga icke finneg vara hvarken i berörde motion väckt, eller serskilt, i anledning af discussion, till Utskottet remitterad.
Upptagande på Bil sidan, att Revisorerne fästat Ständernes uppmärksamhet bland annat äfven derpå: ”Att Mägazinslnrättnin”gens fordringar i Finland, icke blifvit ”godtgjorde, och alt Revisorerne saknade ”upplysning, hvad ersättning kunde påräk”nas för Mngazinsfonden af den summa ”i5o,ooo R:dr, som af Ryska Regeringen i ”ett för allt blifvit till Svenska Regeringen öfveidemnad,” förklarar Utskottet för egen del: ”Angående denna punkt har Utskottet i Memorial N:o i65 meddelt yt”trande; och kommer om detsamma afRi”kets Ständer gillas, Magazinslnrättningens ”såsom ersättningsgild hittills balancerade ”fordran 139,07g R:dr 23 sk. 2 r:st. alt ”inskränkas till 48,710 R:dr.” Härvid har jag samma anmärkning, som jag framställde vid ofvannämnde Memorial, hvilket af - Den 19 Augusti 37 handlade sjelfva saken, eller alt det bordt utredas, huru denna fordran af 13g,onq R:dr 23 sk. 2 r:st. bordt utgå enligt stadgandet i Fredrikshamns-Tractaten, och om den betraktas såsom StatsVerkets, eller en enskild Inrättningsfordran ; och huru den kunnat komma i qvittning mot en annan skuld. Sidan 3a3 förekommer: ”Vid bör”jan af år 1826 hlef, i följd af de gängse ”nedsatte spannmålsprisen, afsältningen på ”några orter i betydligare mån befordrad; ”och i öfverensstämmelse med Utrednings"Styrelsens bufvudåliggande att förminska ”de stora Spannmålslagerne, hvaraf Revi”sorerne äfven intygat vigten, fortsattes ”försäljningarne emot småningom förhöjda ”pris, i det Styrelsen sjelf, dels genom ”Auction och dels under hand, efter gjor”da anbud försålde betydliga Spannmåls”poster, samt, sedan priset på denna vara ”äfven i Landsorterne något stigit, upp”drog åt vederbörande Kongl.
De nämde namn på namn, händelser på händelser, minne på minne, hvilka alla voro honom främmande, och för hvarje drag, han hörde, hvilket gick som ett bindande band dem emellan, stack det nålhvast till inom honom, och när han vände sig bort ifrån dem och blickade öfver relingen, hade han en pinande förnimmelse af, att de passade på tillfället för att vexla några af dessa härliga små smekningar, några af dessa kärlekens finlödiga små mynt, hvilka dårar förakta som allmosor, men han älskade högst af alt – förstulna handtryckningar, korta, brinnande blickar eller ömma småleenden. Han tyckte, att Camilla talade ovanligt mycket i ett mer än vanligt agiterad, raskt tempo, och så gestikulerade hon bestämdt också mer än vanligt. Blodet steg honom åt hufvudet, han inledde ett samtal med roddaren om fisket i Geneversjön, och blef helt belåten, då de åter anlände till pensionens båtbrygga. Nu tog Rapp godnatt, tryckte med kälkborgarens litet tillgjorda vänlighet deras händer och gick. Han var trött och skulle tidigt upp i morgon. När de blifvit ensamma föreslog Camilla Gerhard att gå ett slag. Så gingo de af och an i den folktomma parken, medan solen sakta sjönk. »Ja kära ni», säger så hon, i qväll är det väl sista gången vi går här samman på tu man hand. Tack skall ni derför ha för hela vår trefliga sammanvaro. Tack! Denna angenäma tid skall jag icke glömma i brådkastet.» »Hvad menar ni? Hvarför säger ni så? Skall ni resa?» »Ja herre Gud talade jag icke om, att jag redan i går konsulterade d:r Hubaise, den stora homeopaten, ni vet? »Neej!» »Jo i går förmiddag var jag uppe hos honom. Han ordinerade bergsluft som mera passande för mina angripna nerver. Och derför far jag också i morgon eftermiddag till Interlaken.» »Jaså!» »Jaha, kl. 6. Men hvad ni ser blek ut, min vän, ni borde icke gå ute så här under solnedgången, nej det borde ni icke, herr Livin.
Att vid ett sådant förhållande försvåra införseln af Utländska stilar, genom förhöjda tullafgifter, skulle utan tvifvel vaxa att motverka upplysningens stora ändamål. I anseende härtill, och ehuru Utskottet finnér Directeur Lindks företag nyttigt och för* gga Ees v. och Rhon. XJtsk. Rétänkanden. tjent af uppmuntran, tror Utskottet sig icke böra tillstyrka bifall å Herr Norströms sålunda, till förmon för honom, väckta motion, helst införseln af Utländska Stilar redan i nu gällande taxa är belagd med 5 procents tull. Dock underställer Utskottet denna dess tanka Riksens HöglofL Ständers eget ompröfvande. Stockholm den 4 Mars 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskotts Betänkande, rörande yrkadt upphäf vande af Stockholms Stads rättighet, att uppbära parm-, torgoch renhållnings-penningar, då ho, halm, ved och brännkol införes, samt af landtmannens åliggande, att i vissa städer erlägga vägoch mätare-penningar f ör inkommande varor. Hedervärda BondfeStåndet har genom Utdrag af Frotocollerna för den 30 sistlidne December och 5 Januari innevarande år, tili Utskottets Handläggning, rörande detta ämne, remitterat: 1:0 Riksdagsmannen från Stockholms Län Matts Ericssons Memorial, deruti anföres, att han icke, inser, på hvilka grunder Stockholms tad kan, för inkommande ved, kol, hö och halm, upptaga så kallade torgoch renhållnings-penningar, då Sveriges inbyg - Besv, och Ekon. TJtsk. Betänkanden. 553 gare, enligt Regerir.gsFormens 57 §., äga rättighet att sig sjelfva beskatta, och i synnerhet, ela ett sådant onus lek;* skall blifvit vid något sednare Riksmöte faststäldt.