Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M 135, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgäldskontoret angående de under nuvarande riksdag anvisade statsutgifter äfvensom angående de för jernvägsbyggnader och jernvägsmateriel beviljade anslag; och J\i 137, angående den under innevarande riksdag verkställda statsreglering samt anskaffande af de för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga medel. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banko-Utskottets Memorial M 33, med anmälan om en verkställd omröstning i Förstärkt Banko-Utskott. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Expeditions-Utskottets Memorial: M 6, Prol.-Utdrag den 15 Juni 1866. 385 JM 6, angående rättighet för Utskottets kansli-personal och vaktbetjening att åtnjuta aflöning någon tid efter riksdagens slut samt om anvisande af medel till gratifikationer åt extra biträden inom kansliet, m. m.; och JM 7, angående acceptering efter riksdagens slut af räkningar å tryckning och häftning af bihanget till Riks-Ståndens protokoll. Från ffederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Stats-Utskottets Memorial JM 155, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, angående de under nuvarande riksdag anvisade statsutgifter äfvensom angående de för jernvägsbyggnader och jernvägsmateriel beviljade anslag. S. D. Banko-Utskottets nu ånyo föredragna Memorial JM 33, med anmälan om verkställd omröstning i Förstärkt Banko-Utskott, lades till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning godkändes Expeditions-Utskottets Memorial: JM 6, angående rättighet för Utskottets kansli-personal och vaktbetjening att åtnjuta aflöning någon tid efter riksdagens slut samt om anvisande af medel till gratifikationer åt extra biträden inom kansliet m. m.; och M 7, angående acceptering, efter riksdagens slut, af räkningar å tryckning och häftning af bihanget till Riks-Ståndens protokoll. Ben 15 Juni, Från Högloft.
Tryckeriet; men alt Riddarh.-Direkt-.n numera erhållit ett exemplar af berörde samling från Riks-archivet, uppå derom gjord begäran hos chefen för Ecklesiastik-Depart. som gifvit befallning att derifrån ett ex. af årstrycket skulle utlemnas lill Riddarhusets archiv. Hr von Hartmansdorff: Jag önskar att Ridd.Sekretm äfven ville till den föregide uplysningen lägga den, huruvida arohivet nu är fullständigt. Undert. Ridd.Sekret.: Fullständigt kan Riddarhus-archivet visserligen icke f. n. sägas vara, då derstädes några böcker, sorn Ridd. Direktm ansett böra upköpas, ännu fattas, emedan de hittills icke kunnat anskaffas, men ärstrycket är så fullständigt som det i Riksarchivet stått att erhålla. Ilr von Hartmansdorff: Jag önskar blott alt denna punkt må läggas lill handl me; men med det tillägg, att R. o. Ad. fortfarande ålägger Ridd.-Direktm afl söka fullständiga hvad som fattas. Uppå härefter framstäld propos. lades ifrågavar. § lill handlingarne med förklarande, att Ridd.-Direkt, må låta sig vara angeläget att anskaffa hvad som ännu fattas i och för den vid sista riksdag anbefallda komplettering af Ridd.-archivets samlingar. §§ 13 och 14. Biföllos. Slutmeningen. R. o. Ad. fann, för godt all, på sätt Ulsk. tillstyrkt förklara Ridd.-Direkt, sin tillfredsställelse och sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå Riddarhusoch Stiftsärenderne blifvit sedan sista riksdag af Direktm förvaltade. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.ntdr. från PresteSt. för d. 1 dennes samt från såväl PresteSt. som Borgare och BondeStm af d. 5, 8, 12 och 15 i denna månad. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck, 40 Den 20 Februari. Thorsdagen den 20 Februari 1851. Plenum kl. 6 e. m.
De Ledamöter, som sträfvat för detta dubbla anslag, hafva ej kunnat motsagt eliev 20 Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 61. vederlagt de talare, soia upplyst, att Herr Nonnen pä detta Institut ej liaft under dessa fena åren half skörd mot andra der intill varande vanlige jordbrukare. Således synes det inte vara mycket recommenderande att fördubbla anslagen till fortfarande misslyckade försök, synnerligen som man vet, att Herr Nonnen utom Ständernas sist beviljade anslag af allmänna medel erhållit 1,000 R:dr B:co årligen under 1338 oell 1839. Således lära Herr Nonnens förtjenster i dessa delar med nämnde summor vara fullkomligen godtgjorde’’. Härmed förenade sig J. Andersson från Upsala Län, P. Persson från Jönköpings Län, A. Nilsson från Östergöthlands Län och N. Persson från Örebro Län. Vid 5:te punkten, i fråga om anslag till flere Landtbruks-Institut. Af Herr af Harmens: ”Emot Högloft. Stats-Ulskottets beslut att afstyrka bifall tili Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ett årligt anslag af 20,000 Födr till understöd åt Läroverken för åkerbruket, reserverar jag mig af följande skäl : 1:0 då det är en allmänt känd sak, att åkerbruk och boskapsskötsel i Riket på långt när icke uppnått den fullkomlighet, som jordmon och climat kan medgifva och detta ändamål icke hastigare kan vinnas, än genom spridande af kunskap i yrket, synas Rikets Ständer böra lemna Kongl. Maj:t tillräckliga medel, dels för att vidmagthålla och utvidga det enda Läroverk, som ännu finnes, dels för att understödja nya sådana, som kunna uppstå, och hvilkas organisation och förvaltning Kongl. Maj:t i Nåder kunde finna för godt att gilla; 2:0 om, på sätt Utskottet föreslagit, 10,000 R:dr användas för Degeberg, hade, af en återstående lika summa/ 6,000 R:dr kunnat disponeras till understöd åt de Irenne af enskilde motionärer föreslagne Skolor för rättare-lärlingar och återstående 4)000
Till följd af de sålunda beslutade återremisserna, har Stats—Utskottet ansett sig böra genom särskildt utlåtande underställa Rikets Ständers pröfning både frågan om det anslag, Kongl. Majit för nästa statsreglerings-period äskat till undersökningsoch inspektions-kostnader samt expenser vid allmänna arbeten, och de i omförmälda motioner väckta anslags-frågor; dervid Utskottet först får redogöra för de framställningar, som förekomma i dessa, af Kontrakts-prosten Doktor Nordlander, Herr G. P. Rönblad och Riksdags-fullmäktigen Anders Bäckström från Norrbottens län afgifna motioner. Stats-UIskottets Utlåtande N:o 160. 11 Med åberopande och ailemnande al’ ett, utaf Kronofogden i Westerbottens läns Lappmarker B. O. Holmström, uppgjordt förslag till väg-anläggningar inom nyssnämnde landsort, har Doktor Nordlander uti sin motion föreslagit, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes anbefalla Dess Befallningshafvande i Westerbottens och Norrbottens län att låta anställa behöriga undersökningar samt låta uppgöra kostnadsförslag för beredande af farbara vägar, åtminstone ' till en början, inom de till förstberörde län hörande Lappmarker, äfvensom alt höra dervarande socknars innevånare, i hvilken mån de ville deltaga i kostnaderna för dessa väg-anläggningar; hvarjemte Rikets Ständer borde i underdånighet hemställa, att Kongl. Majit måtte antingen utaf de medel, som vid denna Riksdag varda anvisade för väg-anläggningars verkställande, bevilja lämpligt stats-bidrag för de inom nämnde Lappmarker föreslagna dylika anläggningar, eller ock derom vid nästkommande Riksdag göra den framställning till Rikets då sammanträdande Ständer, hvartill Kongl. Majit, för att äfven bereda någon lättnad och fördel för kommunikationerna inom de i så mänga hänseenden vanlottade Lappmarkerna, kunde finna anledning; och har samme motionär tillika framställt det förslag, att Rikets Ständer måtte bevilja en anslags-summa af 4,000 Ridr Banko för undersökningarne angående de af honom ifrågaställa väg-anläggningar.
Preslerna skulle då icke af slem vinning lockas alt söka sig från den ena platsen till den andra. Denna sats strider dock mot den vanligen antagna, tvertom anser man att utsigten på något bättre sporrar till omsorgsfull utöfning af de åligganden man har. Hos methodisterna i England gäller såsom regel att presterna icke stanna qvar mer än ett par är i samma församling, just för att derigenom lifva dem till sä mycket större verksamhet. Men, säger man, Komministrarne äro så utfattiga, alt man måste förbättra deras löner, om de skola undgå att svälta. Jag tror likväl att nämnde Komministrar föga skulle vinna örn några tusen R:dr togos ifrån Biskoparne och sedan fördelades på bela det öfriga presterskapet. Att Biskoparne förlorade derpå, det är säkert. Gr. Lagerbjelke bar redan visat att saken är af privilegiinatur. PresleSt. "tiar äfven ansett den såsom sådan och bifallit Utsk:s Betänk. R. 0. Ad, är sjelf med rätta nogräknad om sina privilegier. Detta visade sig sednast vid fråga om Ordf:de-skapet i Utsk:n. Bör detta Stånd då göra intrång i andras rätt. Jag tror det icke. Jag anser således Frih. Raabs förslag både onödigt och onyttigt och afstyrker det, samt anhåller vördsamt om bifall lill Ulsk:s Betänk. Frih. Raab, Carl Adam: Lika med en annan talare beklagar jag att detta ämne förekommit så sent, och ännu mer beklagar jag att jag icke vid detta] tillfälle fått böra Gr. Lagerbjelke. ? grundliga motiver för riktigheten af Utsk:s tillstyrkande, men jag hoppas att få en annan gång böra dessa skäl utvecklade. Med hänseende till PresteSt:s privilegier, sä får jag säga att detta icke kan vara något privilegium. Uti privilegierna säges alt intet får förryckas ifrån presterskapet. Något sådant är icke heller här i fråga, utan tvertom är meninge.n här att bibehålla allt hvad presterskapet har åt presterskapet sjelf, men här är fråga örn en öfverflyttning af inkomster ifrån en del af presterskapet till en annan.
Rättegångs-Balken; N:o lis, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 40 , förut meddelade Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Straff-Lag emot Negerhandel och delaktighet deruti; 119, öfver väckt motion om en Straff-Lag emot Slafhandel i allmänhet; N:o 1 ao, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 85, först meddelade Betänkande, angående förslag till Lag för Åhörare, som bivista Riks-Ståndens öfverläggningar. S. D. Föredrogos å nyo och biföll os följande BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 9 sistlidne Sep • tember, afgifna och, den 25 i samina månad e. m., på bordet lagda Betänkanden: N:o 17, i afseende på förehafd granskning af Kongl. Majrts förnyade Seglatious - Ordning, af den 2 1 Julii 1 89 5 5 N:o 18, angående väckta motioner, i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 2 3 Junii 1 8 2 5 - S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Bevilluings-Utskottets, den 1 sistlidne Oc - Trot.
Hvad den forsta frågan angår, eller huru snart förslaget bör verkställas, afsäger jag mig alt deröfver nu yttra något vidare. Jag tror de* vara allmänt erkändt, alt efter 3o år brytningen skall blifva lika stor eller lika lite:;, som efter io år. Här har blifvit yttradt af Friherre Wrangel, att man borde uppskjuta med införandet af allt nytt, intill dess hela Franska systemet kunde införas. Jag hemställer, hvad n}Ata Franska enhetens antagande skulle medföra. Anledningen till densamma hos de stora Geometrer, som forst gåfvo förslag dertill, var jn en förhoppning, som stod i sammanhang med Frankrikes då varande förhoppningar i allmänhet, alt jemnlikhet skulle blifva mellan olika samhällen på jorden. Hade det varit möjligt, att realisera dessa förhoppningar, som den tiden delades af många ; hade Franska revolutionen blifvit utsträckt till hela verlden, och de Franska måtten kunnat blifva gemensamma för alla; då hade det icke haft oskäl med sig att fordra, att likaren ej skulle grunda sig på en enskild orts latitud, utan på meridianqvadranten. Sednare tiders erfarenhet hafva förvisat dessa förhoppningar, om en all - Den 3o Julii f. m. *97 män jemlikhet, till drömmarnes rike; och så länge de Franska måtten således icke äro antagna öfver liela verlden, eller åtminstone i hela Europa , anser jag det medföra föga vinst för Sverige, om vi ensamme i delta afseende sätta oss i förening med Frankrike. Att genom antagande af nya enheter, brytningen i närvarande förhållanden skdlle blifva mycket större, än genom det nu ifrågavarande förslaget, är äfven tydligt; ty det är klart, att när man bryter ej blott Associationslagarna emellan olika mått, mål och vigter, utan ock Associationslagarna emellan dessa mått, mål och vigter samt de varor, som dermed skola mätas, så blir rubbningen allmän, och endast på detta sätt allmän. Nu är detta icke händelsen; ty man har väl verk stä i i t en bestämning af likarens närvarande storlek för längdemåltet; men denna bestämning afsåg endast, att genom en noggrann beräkning finna den nu varande fotens rätta uråldriga storlek, sådan den ansågs hafva varit, då den på Ellvii tid, såsom jag vill minnas, först bestämdes.
Under förutsättning, att redlige män och sådane, hvilkas skyldskap med den omyndige gifva förhoppning om en samvetsgrann förvaltning af omyndigs egendom, blifva lill förmyndare utsedde, har ock lagen, utom den åt omyndig medgifna tysta förmonsrätt, endast ansett nödigt att förordna en periodisk granskning af sjelfva förvaltningen, så att, i händelse af mindre ordentlighet hos förmyndaren, densamma måtte tidigt upptäckas; och Utskottet tror, att en myndlings säkerhet hufvudsakligen bör sökas i tillsynen å förmyndarens förvaltning , emedan myndlingens tysta prioritet dels på flerehanda, i förra Betänkandet antydda, sätt kan tillintetgöras, dels tillgodonjutas endast då concurs inträffar, men ej då förmyndarens egendom för gäld utmätes, samt att, om nämnde tillsyn behörigen utöfvas, förmonsrätten kan, utan fara, tåla den inskränkning, Utskottet föreslagit, helst då det tages i betragtande’, — hvad dock under discussionen i de respective Riks-Stånden synes hafva undfallit fleres uppmärksamhet, — att Lag-Utskottes Utlåtande, N\o 138. 5 denna rätt, enligt Betänkandet, ej skulle upphäfvas, utan endast nedflyttas efter inteckningar, samt sättas framför dem, som Kronan, Kyrkor och Fattigcassor hos deras uppbördsman ega; äfvensom prioriteten i lösören komme att oförändrad qvarstå. Alt utsträcka ifrågavarande tillsyn derhän, att förmyndares egen ställning i ekonomiskt hänseende borde underkastas speciel granskning och offentliggöras, komme att störa förmyndarens credit samt medföra nästan lika stora olägenheter, som af hans egendoms intecknande lili säkerhet för omyndigs medel skulle följa; och befattningarne för ej mindre förmydare, än controllerande blefvo besvärliga och motbjudande, så att alla sökte desamma sig undandraga.
Derefter sades henne ock, att detta beläte lefde i ännu en varelse till, som vore ämnad till hennes Make; att han vore henne gifven, för att lysa henne med sanning och vishet; att hon vore honom gifven, för att värma honom med godhet och sällhet; att han ej vore fjerran, och att de ville smycka henne till hans brud; – ord, vid hvilka hennes anlet blef ännu likare rosorna i hennes lustgård. Och nu gafs en vink åt den på afstånd annalkande Adam, som länge fåfängt sökt sina minnens och saknaders mål, men just nyss, af gudomlig skickelse förd, hade ånyo hittat vägen till den lund, der han så ljufligt slumrat. Nu såg han åter drömmens bild, – men vaken. Med ett utrop: ”af mitt bröst, af mitt lif!” skyndade han fram, att fatta hennes hand; och ett samtal börjades, utan ord, utan ljud, sådant som själarne tala, när jordens språk befinnes otillräckligt. En anmärkning må slutligen tilläggas; ehuru dess innehåll numera, för uppmärksamma läsare, näppligen bör kunna vara nytt. Det sätt, hvarpå menniskor i dylika stunder meddela hvarandra sin innersta mening, liknar närmast de himmelska intelligensernas eget. Dessa tala egentligen genom bildliga föreställningar (repræsentationes vivas, per imagines), eller genom att för åskådningen framställa lefvande bilder, som för dem sjelfva äro verkliga på samma gång som betecknande, och ur hvilka meningen glimmar fram med oinskränktaste klarhet. Bildernas verklighet består till och med endast i denna egenskap. Men just dessa samma bildliga framställningar, hvarmedelst i ett enda ögonblick flera serier af ting kunna uttryckas, hafva så väl inom oss sjelfva, som utom oss, liknande motsvarigheter: inom oss i vår Fantasi; utom oss i vår Naturverld. Ty så väl den förra, som den sednare, är ett språk, lika rikt, som lifligt; men ett språk, icke i ord, utan i bilder. Den första och rikaste tank-skapelsen i vår själ är alltid en bild, och innebär alltid ett mer, än den påföljande reflexionen mäktar i ord uttrycka; ofta ett mer, än vi hinna uttala inom en hel dags förlopp.
Hon föll till golfvet. Hon var död. Le Drou stirrade förtviflad på henne. »Död! Nej – det var ej min mening! O Gud!» Han rusade ut i natten. Han var vansinnig. Dagen derpå fann man ett lik i Norrström. Dess ena hand var alldeles blå. Celeste var ej död. Hon återfick sin naturliga färg, men förlorade sin skönhet. Hon sitter nu och säljer vofflor på Hötorget. Ödet eller Lergöken. Roman. (Herman Bjursten.) Prolog. På Djefvulsklippans – en af de högsta bergstopparna i Schweiz – spets, stod en sommarnatt en ung man och stirrade ut öfver nejden. Den unge mannen var bildskön, men ett demoniskt uttryck hvilade öfver hans ansigte. »Ah! himmel och helvete,» mumlade han – »om jag vore fri – vore fideikommissarie – vore i besittning af den hemlighetsfulla lergöken, som lär vara en talisman och göra alla som ega den lyckliga! Ah! Om jag vore fri! Men pappa är ju ännu ung. Ödet vill det ej. En centnertung hand lades på hans axel. »Hvad tänker du på?» sade en röst – det var hans fars. »Ingenting.» Fadren – grefve Carlavagn – gick några steg fram till en klippspets, stor som en tallrik, och stälde sig der att balansera på ett ben. En djefvulsk tanke smög som en giftig orm genom sonens – Eberhards – hjerta. »Ödet!» hviskade han, och snabb som blixten störtade han fram och tog sin far i vingbenet – en stöt – ett fasans skri – och den ädle grefven är försvunnen bland branter och klyftor. Då mörknar himmelen, vredgade gudar uppfylla luften med tordön och blixt. Förfärans furier rasa i Eberhards bröst – jorden darrar, hellebergen remna och foglarna sjunga liksalmer. – Med askgråa kinder och ögon som pepparkakor skyndar fadermördaren under djeflarnes hånskratt ned för berget i den mörka natten. Hemskt sa’ Rydingen. Första Afdelningen. Lilla Murre. Lilla Murre var en bildskön gosse, som var ute i skogen och plockade ved.
J. Lekberg G. Hultman för Lindes, Ramsbergs samt Nya för Grythytte och Hellefors, Nora och Kopparbergs Bergslager och Fellingsbro Härad. Hjulsjö Bergslager samt Carlskoga Härads Domsaga. Anders Andersson för Wäse, Fernebo, Wissnums, Nyeds och Ölme Härader. P. Eriksson för Gillbergs Härad Olof Olsson för Jösse Härad. Olof Pehrsson för Södra Helsinglands Domsaga. Olof Olsson för Carlstads, Kihls och Grums Härader. Anders Jonsson för Nordmarks Härad. Eric Hansson för Gestriklands Domsaga. Eric Ersson för Westra Helsinglands Domsaga. Georg Nyqvist för Elfdahls Öfre och Nedre samt Fryksdahls Öfre och Nedre Härader. P. Persson för Näs Härad. Per Ericsson för Norra Helsinglands Domsaga. P. Mattsson för Norra Ångermanlands Domsaga. P. Hedström för Södra Ångermanlands Domsaga, Öfre Landet. P. Östman för Södra Ångermanlands Domsaga, Nedre Landet. Pehr Tjernlund för Medelpad. Paul Andersson för Bergs, Ovikens, Unders-Akers, Hallens och Sunne Tingslager. Nils Larsson för Jemtlands Norra Domsaga. P. A. Nyström för Westerbottens Norra Domsaga. Olof Nilsson för Westerbottens Södra Domsaga. Josef Oscar Almqvist för Norrbottens Norra Domsaga. Herman Öbom för Norrbottens Södra Domsaga. Olaus Svebilius för Gottlands Norra Domsaga. Olof Lagergren för Gottlands Södra Domsaga. Anders Persson för Torna och Bara Härader. Nils Olsson för Onsjö, Rönnebergs och Harjagers Härader. Ola Jönsson för Luggude Härad. Per Nilsson för Oxie, Skytts och Wemenshögs samt Ljunitz’s och Herrestads Härader. t £' S b cx g S' 23 c f f tt t 18G0. 83 Ola Svensson för Järs och Jrosta Härader. Håkan Olsson för Albo och Gerts Härader. S. P. Rosenberg för Norra och Södra Asbo samt Bjäre Härader. Ola Lasson för Ingelstads och Jerrestads Härader. Nils Svensson för Ostra Göinge Härad. Jöns Perhsson för listers Härad.
Då anläggandet af en ångpunne-verkstad i Carlskrona kan anses stå i sammanhang med frågan om ångfartygs byggnad och ångkraftens an vändande på Flottan tillhörige fartyg, för hvilka föremål Utskottet icke funnit sig böra tillstyrka det serskildt begärdta anslag, samt härtill kommer, att, så framt ej de enskilde verkstäder, som redan finnas anlagde, skulle anses kunna eller böra anlitas för reparationer å machinerne till Flottans nu egande ångartyg, tillgång till de inrättningar, som i sådant afseende må erfordras i Carskrona, förefinnes i det för Flottans underhåll och nybyggnad anvisade årliga anslag, har Utkottet ansett sig icke böra tillstyrka något anslag för anläggandet af en ångpanneverkstad i Carlskrona; hvaremot, enär den tillika ifrågasatte hydrauliska pressen hufvudsakligen lärer vara erforderlig för att säkrare och med mindre kostnad, än som nu eger rum, pröfva styrkan och dugligheten af de kettingar, som för Flottans behof förfärdigas, Utskottet tillstyrker, att det belopp af 6,000 R:dr, som, enligt Utskottet meddelad upplysning, serskildt för nämnde press blifvit beråknadt, må af Rikets Ständer anvisas, 6:o For flintlåsgevärs föränd l ing till slagkruts antändning 15,(XX) R:dr. Under åberopande ai hvad Utskottet, i afseende å denna förändring Stats-Utskoltets Utlåtande j N.o 38- ii uli dess Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Ilufvud-Titel, anfört, tillstyrker Utskottet, att berörde anslag 15,000 R:dr måtte af Rikets Ständer beviljas. Stockholm den 4 October 1844. Reservationer: Af Herr Virgin: ”Jag reserverar mig mot föreslående utlåtande i följande fall: l:o Jag kan ej biträda den af Utskottet i ingressen yttrade åsigt att ”Sveriges Sjöförsvar väsendtligen hvilar på en talrik, väl utrustad och öfvad Skärgårdsflotta”.
För att sätta R. o. Ad. i tillfälle att afgöra, antingen Hr Rosenblads eller mina uppgifter grunda sig på misstag, anhåller jag att få i H. Ståndets minne återföra de beslut, som i anledn. af berörde motion blifvit af RiksSltn fattade. Ifrågavar. af Gr. Frölich väckta motion blef först af Utsk. uti dess derom afgifna memor. N:o i3a tillstyrkt. Detta af R. o. Ad. bifallna, men af BorgareSt. afslagna memor. återremitterades af Presteoch BondeSt:n. Vid besvarandet af de sålunda erhållna återremisserna frånträdde Utsk. sitt tillstyrkande af bifall till motionen och föreslog i stöllet att, på samma sätt som vid sista riksdag tillgått, Bancofullmägtige mätte af Utsk. få sig uppdraget att till K. M. i ond. öfverlemna en afskrift af det btcoreglemente, som vid denna riksdag varder utfärdadt. Det utlåt., Utsk. under Nto i4* härom afgifvit, hafva Borgareoch BondeSt:n bifallit, i följd hvaraf dessa Stånd altså ogillat omförmälda motion, den der, vid sådant förhållande, måste anses vara afslagen och derföre, på sätt Utsk. nu anmält, hafva förfallit. Hr Rosenblad har deremot rätteligen förebrått BancoUtsk. det misstaget. att uti sistberörde utlåt, hafva uppgifvit, det Banco' fnllmägtige, genom dåvar. BancoUtsk» skrifvelse af d. 18 Mars i83o, blifvit autoriserade att till K. M. aflemna reglementet. Det var nemi. icke genom någon skrifvelse, utan medelst slutmeningen i sjelfva reglementet, som fullmägtige erhöllo denna autorisation. Detta misstag har jag också redan anmärkt, ehuru jag kom att förbise detsamma vid utlåt» justerande. Enligt hvad