Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ordens - Boktryckeriet, 184 * - Constitutions-TJIskottets Memorial, N:o io3. I N:o 103. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 April, kl. g f. ra. Memorial till Riksens Ständer, med Utlåtande, rörande Kongl. May.ts Nådiga Proposition om ändring i Riks-Actcns 7 §. Sedan Kongl. Majit redan, i sammanhang med förklaringen af Dess Nådiga samtycke till de af Riksens Ständer, för vinnande af en ändamålsenligare organisation nial' Stats-Rådet, föreslagna ändringar i Regerings-Formen, Riksdags-Ordnirigen och Tryckfrihets-Förordningen, gifvit Riksens Ständer tillkänna Dess Nådiga afsigt, att, då, genom dessa ändringar, benärnningarne ’’Hof-Canzler” och ”Stats-Secreterare” i Grundlagarne upphört, och således jemväl borde utgå utur den, til! bestämmande af de genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna constitntionella förhållanden, i Stockholm den 6 Augusti och i Christiania den 3i Juli i8i5, beslutade Riks-act, så väl till Riksens Ständer, som till Norriges nästkommande Stor-Thing öfverlemna Nådig Proposition för åstadkommande af likstämmighet emellan Sveriges Grundlagar och Riks-actens föreskrifter, bar, genom Nådig Proposition den 17 Mars innevarande år, hvilken af samtliga Riks-Stånden blifvit till Constitutions-Utskottet remitterad, Kongl. Majit, för åstadkommande af omförmälda likstämmighet, med iakttagande derjemte af grundsatsen om full reciprocitet emellan Rikena inbördes, föreslagit Riksens Ständer, hvad Kongl. Majit ock förklarat Sig ämna till Norriges Rikes nästkommande Stor-Thing föreslå, alt 7 §. Riks-acten erhåller följande ändrade lydelse: Intill dess bägge Rikenas Representanter äro församlade och hafva förordnat ont Regeringen under Konungens minderårighet, skall ett af lika antal Svenska och Norrska Ledamöter sammansatt Stats-Råd, under namn af Sveriges och Norriges Intet ims-Regering, föreslå Rikenas Styrelse, med iakttagande af dessas ömsesidiga Grundlagar.
Jag tillstyrker såled-es, att pannorna mätas till halsens början, med afdrag af det i nu gällande författningar bestämda kokrum, äfven oberäknadt, hvad sorn inrymmes uti urtappnings-rörel; ty hvarföre skall man ålägg as betala för det kannerum man icke ulan förlust kan begagna; — man bör åsyfta att förekomma missbruken, men icke betunga det lofliga och rigtiga,” ”Jag har äfven tillstyrkt, att mäskvärmaren icke må öfverstiga mer än femtedelen af pannans rymd, och aldrig af eld beröras.” ”Jag har uti mitt, till Ilöglofl. Utskotten, ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln, remitterade memorial, begärt ett förtydligande af ordet Bolstad, hvad dermed menas; ty om en by innehåller t. ex. 8 hela hemman, klufna t. ex. uti i mantal, med serskild åbo på hvarje, så vore en sådan by berättigad, att på hvar J begagna en panna af t. ex. i5 kannor, som gör på hela byen 480 kannor. — Men om det förslag, som Utskotten uppgifvit, skulle antagas, iinge icke på hela bolstaden begagnas mer än 90 kannors pannerymd, hvilket icke kan vara meningen, och hvilket har vållat, enligt nu gällande författningar, mycket bråk och oreda.— Jag anhåller således att detta blir förtydligad t.” 3o Eevilln.- och Oecon.-Ulsk. Betänkande N:o 3. "Utskotten hafva föreslagit, atti834års taxeringsvärde å jorden skulle ligga till grund för rättigheten att utöfva bränvins-bränningen.— Jag bestrider detta, och får vördsamt påminna, att, uti de provincer, som hafva ett förmonligt läge, relativt lill nästan enda afsättningsoi ten Stockholm, rgendomsegare uppdrifvit egendomarnes värde, vid taxerängarne, till det allra högsta möjliga, och till den grad, att det ofta är ganska svårt alt få sälja dem till taxerings-värdet.
Ad. behagade sitt förra beslut vidblifva. Hr Adelborg, Anders Otto: Man har sagt, att bränvinet bör draga lika hög beskattning å såväl utskänkningssom ulminuterings-slällen. Varan är lika farlig, hvarest den finnes, och således bör intet afseende å stället hafvas. Utsk. har dock tänkt sig saken annorlunda. Utsk. har fästat sig vid det i så hög grad förderfliga kroglifvet med alla dess för familjelifvet farliga följder. Utsk. bar genom förslaget åsyftat, att lystnaden efter bränvinets förtärande hädanefter skulle tillfredsställas mera sällan å krogen, utan, sä vida den ej kunde helt och hållet förqväfvas, mera inom hemmet, och för detta, åtminstone relalift, goda ändamåls vinnande har Utsk. föreslagit inrättandet af s. k. utminuterings-ställen, der allmänheten kunde förskaffa sig bränvin, men utan rättighet att det å stället förtära, och hvilka ställen Utsk. ansett böra på de egentliga krogarnes bekostnad gynnas. Har Utsk. begagnat ett oriktigt eller olämpligt medel, så har Utsk. likväl sökt alt dermed vinna ett godt ändamål, nemi. inskränkandet af det förderfliga kroglifvet, och jäg tror, att man är skyldig Utsk. åtminstone så mycken upmärksamhet, att man med större noggrannhet granskar förhållandet, innan man uttalar sin förkastelsedom öfver förslaget. Följden af att en högre afgift erlägges för den kanna bränvin, som försäljes på utskänknings-stället, än för samma qvantitet af varan, försåldt pä ulminuterings-stället, är naturligtvis den, att bränvinet icke kan fäs till samma pris på båda ställena, utan blifver dyrare å det förra än å det sednare. Hvar och en, som fäster mera afseende å att få varan för godt pris än alt få densamma genast på försäljnings-stället konsumera, skulle då komma att gå heldre till utminuteringsan till utskänkningsstället, och om detta förhållande tilltager, så blifver naturligtvis deraf en följd, att krogarne så småningom utrotas, eller åtminstone till antalet förminskas, hvilket just är hvad man åsyftat.
Natur har man då kännt? – Eller hvad är Naturen? I sann mening: Guds kraft, som lefver i Allt; utom hvilken Känsla, Väsende, Lif vore för tanken idel tomhet; Guds kraft uppenbarad i Lifvets omätliga Hela – sådant det i Honom är, – evigt för vårt förstånd, oändligt för vår inbildning. Denna Natur är för mig allt. Den är min Apollo; jag tror på ingen annan; och är – så till vida – i Poesien Atheist. Kalla handtverks-snillen, mechaniska, själlösa hufvuden, uppställa Naturen såsom ett dödt urverk; se endast Verldens kropp! under det all skapad tanke förlorar sig i dess krafter och lif. Annorlunda den Vise, med sinne och genomträngning. Hans öga ser der Gud; – ser och känner honom all-lefvande! Verlden är Guds första Uppenbarelse; den stora, den allmänna. Han lefver der i hvar strimma af Ljus, i hvart drag af Skönt. Utom honom vore den icke ens skenet af en varelse! Utom honom – fall i afgrunden af ditt intet, herrliga Guds helgedom! Från Gud kommer allt lif. Men just derföre kommer från Naturen, – det är, från honom genom henne, – all känsla, all skönhet. Också kan endast på denna grund det Sköna meddela sig i det lifligaste af sina uttryck: förmågan att hänrycka till sinnesrörelser, af lika oändlig styrka som oändlig skönhet. Det Sköna yttrar då sin innersta verksamhet såsom Rörande eller Pathetiskt. Läran om Skönt, såsom djupast en lära om sköna Sinnesrörelser, har man börjat kalla Ästhetik. Den är läran om det Sköna och Rörande: i sin allmänna sanning Theori, och i sina tillämpningar Kritik. Theori. Naturen är Lifvets Gud-uppenbarande Hela. Hvaraf lefver detta? Af tvenne principer: Kraft och Harmoni. Kraften är varelsernas eller tingens lif – blott och bart såsom sådant; Harmonien är deras samlif.
Stranden bildades af en sandvall245, som strax ofvanom högsta vattenståndet var täckt med en tät gräsmatta, ett vittne derom att klimatet här, oaktadt granskapet till köldpolen, är vida gynsammare för växtlighetens utveckling än till och med de bäst gynnade delar af Spetsbergens vestkust. Längre inåt land sågs en ganska hög, men snöfri bergsträckning och långt bortom den några höga snötoppar. Inga isbräer funnos här, ehuru jag anser det sannolikt, att smärre glacierer kunna träffas i dalarne mellan de höga fjellen i det inre af landet. Ej heller sågos några flyttblock hvarken i det inre kustlandet eller längs strandvallen. Något sådant istäckt land som Grönland torde sålunda knappast för närvarande begränsa Sibiriens ishaf mot norr. På ett par ställen vid hafsbandet i granskapet af vår ankarplats var den fasta klyften blottad. Den bildade der 9 till 12 meter höga, tvärbranta strandafsatser, bestående af talkskiffer, mer eller mindre kiselblandad kalk och kiselskiffer. Lagren voro nästan upprättstående, ströko från norr till söder och förde icke några försteningar. I geologiskt hänseende voro derför dessa klippor af föga intresse. Men de voro rikt lafklädda och lemnade dr Almqvist goda bidrag till kännedom om denna trakts förut alldeles okända lafflora. Skörden af högre landväxter blef deremot till följd af den långt framskridna årstiden obetydlig, om ock af stort vetenskapligt intresse såsom kommande från en trakt, förut aldrig besökt af någon botaniker. I hafvet draggade dr Kjellman förgäfves efter alger. Af högre djur sågo vi endast en hvalross och några få sälar, men inga landdäggdjur. Lemlar måtte dock tidtals förekomma i otrolig mängd, att döma af de hål och gångar, gräfda af dessa djur, som i alla riktningar genomkorsade marken. Bland foglar var simsnäppan fortfarande den allmännaste arten i synnerhet på hafvet, der densamma i skaror af sex till sju stycken beskäftigt sam af och an mellan isbitarne.
Men då Kronan fått hvad den har rätt att fordra, och de skattskyldige erlagt de afgifter, som blifvit dem påförde, utan att klaga öfver ojemn fördelning, har Utskottet funnit, — och jag bekänner, att jag varit af samma tan - Den 3o M^ls e. re. 35i ka, — att man borde slippa alla anmärkningar efteråt, helst Comitte'erne, som äro valde af alla 4 Stånden, handla på Ed och efter samvete. Skulle KammarRätten blifva berättigad att säga till Comitteerne: J håfven gjort orätt och måste göra om Edert arbete; så skulle man få svårt att finna några, som ville komma i Comitteerne, och ändamålet skulle helt och hållet förfelas. Jag anhåller derföre om bifall till Betänkandet. Herr Thanij Wolrath: Flere anmärkningar emot Taxeringsoch PröfningsComitteernes arbeten hafva de sednare åren blifvit gjorde af KammarRätten. Jag bestrider ej, att anledningar förefunnils till en del, men jag tror, att de äfven stundom blifvit gjorde utan tillräcklig anledning. Sådant har väckt oro i Landet och föranledt åtskillige motioner om inskränkning i KammarRättens anmärkningsrätt. Jag tror, att olägenheterne genom Utskottets förslag blifvit undanröjde, derigenom att KammarRätten endast blifvit tillagd pröfningsrätt öfver de Besvär, som af enskifte skattskyldige eller Kronans Ombud anföras. Ty det lärer egentligen hafva varit de svåra anmärkningar, som KammarRätten på eget bevåg gjort, utan anledning af besvär, som förorsakat missnöjet. Man har här föreslagit en särskild Domstol för behandlingen af dessa mål, dels med dels utan Ju - 352 Den 3o Mars e. m. stitiasOmbudsmannen, bestående af Fullmägtige dels i Banken oell dels i RiksgäldsContoiret. Jag hade trott, att man ej borde äga mer än en Högste Domstol; att, utan förändring af Grundlagarne, göra Justitieombudsmannen och Fullmägtige i Banken eller RiksgäblsContoiret till Domare, tror jag i alla fall icke låter sig göras. BevillningsUtskottet bar åtminstone ej tilltrott sig att föreslå något sådant.
RidderskapetS och Adelns föreskrift hvad Directionen i afseende derpå har att fullgöra, bör Directionen icke förtiga den åtgärd som Directionen trott försigtigheten i förhand fordra, och derföre vidtagit, att hos Stadens Styrelse, som i allmänhet äger disponera stränderne inom Staden, tillkännagifva behofvet af förenämnde ytterligare strandbetäckning, i den förmodan, att ehuru den sträckte sig något utom Riddarhusets designerande tomt pä sjösidan, Styrelsen likväl icke skulle hafva något att påminna deremot, lika litet sorn mot den förut verkställde, hvarvid Directionen jämväl uttryckt den önskan, att Styrelseo kunde finna utvä^ låta på annat lämpligt ställe förflytta det så nära Riddarhusets Strandvall i sjöa stå-mde sprutskjul, som nu mera komme att medföra både trängsel och vanprydnad vid denna sida af Riddarhusets egendom ; hvaröfver Directio - nen dock ännu ej erhållit bemälte Styrelses yttrande. Stockholm den ao October 1823. Fredric Klingspor. G. M. Danckvardt. C. F. Carleson. N. Snoilsky. 13* E)*11 *9 Oetaber f. m. •\ - Bilaga till^Pieni-Protocollet för den 2o, October, förmiddagen. N:o t. Friherre af Nordin, Carl Johan'. Jag har varit af skiljagtig mening med pluraliteten i Utskottet; jag anhåller alltså att få redovisa för min åsigt af denna fråga. Utskottet har ansedt att Revisionsarbetet bör delas i 2;ne delar, den första i Revision af stne års afslutade Räkenskaper, den sednare i granskning af förvaltningen för hela tiden intill dess Revisorerne sammanträda. Den första står i full enstämmighet med 68 $• Riksdagsordningen, der orden lyda, det Revirorerne skola sammanträda så ofta att Revision må kunna omfatta a:ne års afslutade räkenskaper Grund, lagen omtalar för öfrigt icke någon vidare utsträckning och har grunden för denna utvidg* ning måst, af Utskottet troligen sökas i föreskriften att revision skall ske, enligt af Rikets * Ständer utfärdad Instruction.
Hufvudpersonen är en ung målare, som genom sin tafla » Sodoms32° literära notiser. undergång » med ens blifvit en storhet. Han ryckes in i börsaristokratiens förskämda salongsvärld, näres * där med smicker, fördärfvas genom kurtis och förlorar både arbetskraft och arbetslust. Till sist betraktar han sig själf såsom en genialisk undantagsnatur, som allt kläder, äfven hvad annars är moraliskt brott. Han förför i denna stämning en oskyldig ung flicka, som förtrotts i hans vård. Och sedan söker han förgäfves lyckan i förbindelsen med en ung kvinna, som liksom han längtar bort från den förskämda salongsluften. När hans offers döda kropp — hon har begått själfmord — bäres in i hans atelier, förlorar han förståndet. — Denna historia är tecknad med våldsam kraft och flera episoder däri äro mästerliga. Men det hela gör liksom » Ära » i * viss mån istrycket af brist på konstnärlig måtta och öfverdriftsfri reflexion. Det är hos Sudermann något af en ' realistiskt förklädd romantiker. Han är skald och konstnär i ej ringa grad, men han är ej nog tänkare — ännu. * Till den goda romanliteraturen bör » Grefven » af F. Marion Crawford räknas. Den har nyligen öfversatts till vårt språk af P. Hedberg (Hugo Gebers förlag, kr. Det är en känslig och stämningsfull själsstudie, egnad att höra till dampublikens älsklingslektyr — lika oförarglig, som de engelska miss-romanerna, men af ett helt annat konstnärligt värde. En bok, väl värd att läsas och begrundas, är » Huru barn icke böra uppfostras » af F. NicoLAy (Hiertas förlag, 6 häften à 50 ore). Med äkta fransk esprit tecknas däri en följd af exempel på förvänd uppfostran, hvarur en skatt af goda lärdomar kunna härledas. Det är på en gång en underhållande och en lärorik bok. Ej mindre än tre arbeten af den framstående franska psykologen Th. Ribot hafva nyligen införlifvats med vår literatur, nämligen » Minnets sjukdomar », » Viljans sjukdomar » och » Uppmärksamhetens psykologi » (Hugo Gebers förlag, resp. kr.
Vill man tolka pessa föreskrifter så, som skulle det icke vara förbudet att utgifva tryckta sedlar, hvilka icke äro på sk i 11 ingial utan .liksdalerlal; så skulle deraf följa, att det icke blott vore enskilda banker, utan jemväl hvarje enskild mans rättighet att utgifva sådana sedlar; och hvartill sådant skulle leda, lärer, hvar och en nogsamt inse, och icke vilja tillstyrka en sådan frihet. Ordet valutor omfattar jemväl alla slags mynttecken, och jag har för min del trott, att rättigheten för bankerna att utgifva tryckta eller graverade sedlar mäste uti lag bestämmas. 2:0 Bolagsmännens ansvarighet eri för alla och alla för en. K. kungörelsen den 14 Jan. 1824, angtde inrättande af enskilda banker eller disconter, hvilken ännu är gällande, D c 11 -j Mars f. m. stadgar uti 4 punkten, att allt livad för handels-bolag stadgadt ur eller blifver, oell deribland bolagsmännens ansvarigbet en för alla och alla för en, äfven för discont-bolagén, skola lända till efterrättelse. i:sta punkten uttrycker hvad dermed förstas, nemi. bolag, hvilka hafva lill föremål att till enskilda utlåna penningar. Sådana torde alla li i tili lil Is inrättade provineial-banker och hypotheks-föreningar vara. Likväl är förhållandet olika. Fem af bankernas nemligen Ystads, Wermlands, Fahlu, Smålands och Örebro bankernas delägare hafva lili bolags-reglorna åtagit sig ansvarighet en för alla och alla för en Med tillämpning af bolagsförfattningarna skulle ingen delägare kunna skiljas frun banken, och hans ansvarighet upphöra, med mindre årsproclama för bankens fordringsägare utfärdades. Sådant strider likväl emot de utfärdade reglementena och skulle nästan göra bankrörelsen omöjlig. Bolags-reglorna för Östgötha bank innehålla uti i §:n: ”actie-ägare utgöra ett bolag, ansvarigt ”efter lag, dock ingen utöfver beloppet af innehafvande "”adier”; och K.
Ex protocollo E. Helling. Ank. tiil Exp.-Utsk. d. 6 Dcc. kl. 11 I. m. K O N G L. M A J: T S Nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag till Förordning angående förlag s-inte ökning; gifven Stockholms Slott den 16 Oktober 1847. De föreskrifter som nu äro gällande i afseende å säkerhet leir förlag, som gifves till bergsoch brukshandteringar eller fabriker eller handtverk eller hafsfiskerier, återfinnas dels i allmänna lagen, dels i flera serskilda författningar. Sedan 1734 års lag uti HandelsBalkens 17 kap. 7 §. sista moni.,' utan att likväl påbjuda inteckning eller annan dylik åtgärd lill allmängörande af in - Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 15. 23 gånget förlagsaftal, tillagt dem, som gifva förlag att dermed drifva bergsbruk eller andra sådana verk, förmånsrätt i det, som tillverkas; så har genom förordningen den 24 Februari 1748, angående förlag vid bergsoch brukshandteringar, blifvit vidare stadgadt, att förläggare borde vid Bergs-tingsrätt eller i Bergs-kollegium, allt efter verkets beskaffenhet, låta förlags-afhandlingen intecknas för att derföre få tillgodonjuta förmånsrätt, hvilken likväl, med afseende ä ej mindre verkets beskaffenhet, än äfven förlags tagarens stånd blifvit fästad vid olika egendom, såsom dels endast vid inventarier och effekter, dels i fråga om verk för ädlare metaller äfven vid grufva och åbyggnad; varande genom instruktionen för Bergs-kollegium den 28 December 1832, dess befat tning med förlags-inteckningars beviljande och dödande uti jernoch messingsbruk samt kopparhamrar och dylika verk ytterligare bekräftad.
Hr Grefve Lövenhjelm3 Carl Axel^ samt Hr Cederschöldj Fehr Gastaf. Och är inom H. PresteStändet i denna fråga vidare andragit: af Hr Biskop TVallin: Att Barnhusets fordran i detta hänseende destohäldre borde till dess af K. M:t upptagne rättmätiga belopp utgå, som R. St:r, då de år iSi5 beslöto en ersättnipg derföre, gillat samma fordran; att vid det förhållande, som visat sig, att den iemnade ersättningen i Kortstemplings-afgiften årligen aftagit, ett medium af förflutna årens inkomst deraf ej rättvisligen kunde tagas till grund för beräkningen af denna ersättning, utan borde nu mera Kortstemplingsmedlen, hvilka icke kunde anses för annat anett förskott, återgå, sedan tillgång erhållits till fullt skadestånd för Fordringagaren; samt att i öfrigt Barnhuset icke kunde uppfylla dess ändamål, att vara icke blott för hufvudstaden utan hela Fäderneslandet en gagnelig och nyttig Inrättning, örn dess påräknade inkomster inskränktes; derföre Hr Biskopen yrkat, att denna Inrättning måtte njuta er - Betänfcanden, N:o 288. 4°' sättning för sine förlorade inkomster ifrån Finland, i likhet med livad K. M:t i Nåder föreslagit. I hvilket yrkande med Hr Biskoppen många af det Ilögv. Ståndets Ledamöter sig förenat. Och har Hr Presidenten Poppius yrkat förevarande frågas behandlande ur den synpunct, att enär Stora Barnhuset vore en Inrättning af Staten, någon annan grund för dess delaktighet uti Statens tillfälliga eller ständiga tillgångar icke borde gifvas, än dess helio! för sitt bestånd i öfverensstämmelse med det ändamål Staten afsåge med sjelfva Inrättningen.
Den, som vill, att 11 § i förslaget till lag för enskilda Banker, skall hafva följande af Presteoch Bonde-Stånden beslutade lydelse: »Ej må enskild Bank utgifva sådana tryckta eller graverade kredit-sedlar, som i § 9 mom. 1 omförmälas, till större sammanlagdt belopp, än som motsvaras af Bankens hela tecknings-summa eller grundfond», röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, att nämnde § skall lyda sålunda: - Banko Utskottets Memorial, _ls 91. »Ej må enskildBank utgifva sådana tryckta dier graverade kredit-sedlar, som i 0 § 1 mom. omförmälas, eller invigningar å Rikets Ständers Bank till större sam munlag dt belopp, än som motsvaras af: l:o Behållningen i enskilda Bankens egna kassor af rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:o Återstoden af depositionen i. Rikets Ständers Bank; 3:o Sådane bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypolhek, som i 7 § nämnas, Bankens egna länehand/ingar sålunda härvid icke inberäk - nade ; och 4:o Innehaft:ande säkerhets-handlingar för lemnade kassa-kreditiver, i den män dessa anlitas, dock härför icke till större belopp, än 50 procent af Bankens hela grundfond. Derest, genom vexling eller af annan orsak, det sålunda bestämda förhållande skulle komma att rubbas, åligge det Banken, att inom en månad hafva detsamma återställt.» Omröstningen har utfallit med 54 ju och 6o nej; och enär Nej salunda vunnit, häfva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med .Nej propositionen. 7:de Voteringen: Den, som vill, att 1 och 3 momenterna af 19 i förslaget till lag för enskilda Banker skola erhålla följande af Presteoch Bonde-Stånden beslutade lydelse, eller: »Mom. i.
Orsakerna till den betydliga skilnad emellan kostnadssurnmorna uti berörde 2:ne förslager förefinnas deruti, att för bibehållandet af segeldjupet i Hjelmaren och Hjelmare kanal till 7 fot skulle aj den sednare behöfva ombyggas till och med andra slussen, hvarför erfordrades en beräknad kostnad af 200,000 R:dr; 6) en provisionel jernväg för trafikens bestridande anläggas, i kostnad upptagen till 62,825 R:dr: c") till samma jernvägs skötsel, underhåll samt forslingskostnader, fördeldt pä 4 år, åtgå 32,945 R:dr; d) för ersättning till Hjelmare kanalbolag för utöfning af vattenverk 21,880 R:dr och e) till muddring och duc d’Albers byggande 121,900 R:dr; hvaremot om en minskning af sistnämnde djup egde rum till 4, 6 fot, kunde de under litt. a upptagne kostnader nedsättas till 10,000 R:dr, de under litt. b och c omnämnda försvinna, de under litt. d minskas till 2,000 R:dr, de under litt. e nedsättas till 4,250 R:dr, men i stället tillkomma för byggande af 2tne ångbogseringsfartyg 75,000 R:dr samt 10 stycken lastpråmar af jern 40,000 R:dr.