Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således anser jag mig, för konseqvensens skull, äfven nu böra förnya samma hemställan. Jag frågar, hvad har väl vår diplomati under dessa 40 år uträttat, som icke lägre funktionärer kunnat likaväl utföra för bättre pris. Jag tager mig friheten, i anledning häraf, att i Hrr:nes minne återkalla den bekanta skeppshandeln. Hvad inflytande på kabinettet i Petersburg utöfvade väl den omständigheten, att vi den tiden hade en Minister derstädes? Månne han kunde lägga något slags hinder i vägen för den mellankomst, som, bedröflig i åminnelse, då ägde rum i den Svenska enskilda angelägenheten? Jag tror att Sverige icke fått vidkännas större förödmjukelse, om vi vid tillfället haft endast en Chargé d’Affaires anställd i den Byska hufvudstaden. Annu ett exempel, som ligger oss närmare, förefinnes, nemi. att under de sednaste förvecklingarne i Östersjön var vår Minister i Petersburg frånvar:de och missionen förestods af en Chargé d’Affaires, utan att jag åtminstone erfarit, att något menligt inflytande för Sverige deraf upkommit. En för Sverige högst vigtig angelägenhet har nyligen blifvit afslutad, nemi. traktaten rörande Sundska tullen, hvilken, enl. hvad man af tidningarne sett, blifvit undertecknad endast af en LegationsSekret:re eller Chargé d’Affaires, ty mig veterligen fanns då, likasom ännu, icke någon Svensk ackrediterad Minister i Köpenhamn. Mig undras storligen, om icke just närheten till Danmark gör, att våra diplomatiska angelägenheter kunna der skötas lika väl af en Chargé d’Affaires, som af en Minister. Man kunde ju, i händelse af behof, afsända en särskild underhandlare. Hvilket trängande politiskt behof gör det nödvändigt, att vi hafva en Minister i Haag, då vi icke hafva någon i Briissel, kan jag sannerligen icke inse. Det enda rimliga skälet dertill är slägt-relationerna de båda hofven emellan; men då synes mig ock billigt, att 39 G Den 34 Mars. kostnaden för denne Minister bestrides med l;a HufvudTitelns anslag.
M:ls nuvarande rådgifvare komme att tillstyrka ett möjligen skeende anbud i denna rigtning. Men rådkammaren kan lätt förändras till sin personal och om dit inkallades män med t. ex. likartade ultra Skandinaviska tänkesätt, som en talare på f. m„ hvilken icke aktade för rof att, för Danmarks skull och den förmenta stamförvandskapen, inveckla Sverige i krig och örlog med halfva Europa, är det utan tvifvel mycken lära viirdt att en sådan rådkammare tillstyrkte Konungen att äfven utan riksdagens hörande sätta Danmarks krona på sitt hufvud och förena detta land med Sverige på samma sätt som för 50 år sedan egde rum med Norge utan R. Stms förutgångna samtycke dertill. Sannt är visserligen, att sådana rådgifvare äfventyrade att ställas under Riksrätt, men detta gjorde icke gerningen ogjord och bevisar således icke obehöfligheten af ett stadgande i grundlagen, som på förhand förvandlar ett dylikt fördrag mellan Konungen af Sverige och ett annat Iand till en nullitet, såvida riksdagen icke dertill samtyckt. Jag yrkar således bifall. Gr. Mörner, Carl Göran: Det är redan, på sätt Ulsk:t säger, flere riksdagar sedan denna fråga först väcktes, och den har två gånger vunnit bifall af detta Stånd. Jag tror äfven att detta förslag hvilar på fullkomligt riktig grund, ty det kan icke vara annat än ett billigt anspråk af ett folk att få för sig behålla den Konung, åt hvilken det anförtrott ledningen af sina öden, äfvensom det torde medgifvas att ett sådant folks anspråk på att icke blifva förvandlade till ett appendix åt ett annat land hvilar på lika billig grund. Jag tyckte att någon talare yttrade sig om Polens förening med annat land. Var det föreningen med Sverige han menade, så vågar jag påstå att Sveriges lycka häraf var ganska måttlig, liksom förhållandet äfven var då Fredrik den I, såsom Sveriges Konung, äfven var regerande Furste i Hessen. Men då det blifvit sagdt att numera inga anbud skulle kunna komma, som kunde vara lockande, vill jag icke i detta fall inlåta mig på gissningarnes område.
1 följd häraf inkom Förvaltningen med befälhafvarens och varls-chefens vid flottans härvarande station yttranden, hvari, jemte Bih till R. St. N:o 4 till Kongl. Maj:1,s Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket '1856. redan anförda uppgifter oin kostnaderna för brons första anläggning och årliga underhåll sedermera, anfördes, att, ehuru någon på säkra grunder stödd beräkning öfver fördelningen af sistberörda kostnader icke kunde uppgöras, dessa dock syntes Böra så fördelas, att flottan komme att deraf utgöra fidelar, Krigs-Kollegium, i och för dess förråd å Skeppsholmen, -trdel, Stals-Kontoret, i och för slottsmagasinet, Aidel, och Stockholms stad likaledes Aidel; hvaremot Förvaltningen för egen del ansåg att, intilldess tillgångar för en ny bros uppförande kunde beredas, med underhållet af gamla bron borde fortfarande förhållas såsom hittills, hvilken åsigt under den 8 Juni 1852 af Eders Kongl. Majit i Nåder gillades. Efter erhållen del af detta Nådiga beslut anmälde stalions-befälhafvaren hos Förvaltningen att, då merberörda bro genom sednast ifrågaställa och högst nödiga reparation skulle blifva försatt i (ärbart skick för Blott 4 till 5 år och derefter ånyo komma att erfordra en måhända lika kostsam lagning, samt densamma för öfrigt hvarken vore eller kunde blifva fullt ändamålsenlig, enär dess bärighet befunnits otillräcklig, då större tyngder skolat öfverföras, eller någon betydligare menniskomassa färdas deröfver, det således vöre angeläget att denna bro ersattes med en annan mera varaktig och ändamålsenlig, hvartill tidpunkten desto heldre syntes vara inne, som den plats å Kyrkholmen, hvarifrån ny bro borde utgå, torde så till läge som beskaffenhet vara bestämd genom anläggningen af National-Musei-byggnaden, hvilken byggnads och den åt
I förra hänseendet torde blott behöfva anmärkas, att den, som sanningsenligt omtalar en af annnan föröfvad gerning, som för dennes goda namn och rykte finnes menlig, ej är den egentlige ärekränkaren, utan att det är gerningsmannen sjelf, som kränkt sin ära. Den förstnämndes straffbarhet bör endast bero derpå, om han ljugit. Men dessutom måste man ihågkomma, att man mångengång, utan afsigt att skymfa, föranlåtes att uppdaga förhållanden, som röra andra menniskor. Så inträffar nemligen, i händelse någon, hvilken föröfvat ett nesligt, ehuru ej åtaladt brott, skulle komma i fråga vid val till en befattning, hvarpå allmänt väl vore beroende. Då inträder nära nog en pligt för en hvar, som känner personens förhållanden, att dem yppa; och derföre bör ej lagen uppställa några hinder. Sådant läge likväl i förbudet att bevisa hvad man sagt, derest tid till åtal af yppade brottet vore försuten. Man skulle då ej kunna freda sig från ansvar i händelse man anklagas för tillvitelse, och man skulle följaktligen ej heller våga omtala hvad man vet. I följd deraf torde omförmälde inskränkning ej böra i lagbudet biebhållas. Då ärekränkning emot föräldrar och svärföräldrar ej bör lemnäs ostraffad, men de förolämpade deremot måste kunna undgå att sjelfve påkalla straff, bar Utskottet ansett dessa brott böra vara underkastade allmänt åtal; och ett tillägg derom är alltså nödigt i 16 §. Derigenom kommer denna § ock i öfverensstämmelse med 17 Kap. 42 §• SO Kap. Om äktenskapsbrott.
Ständer finna för godt föreskrifva, men ej utöfver en Tiondedel af Ifapitalet hvarje ar ; hyaremellertid någon Kapital-afbetalning intill nästa Riksdag icke kommer alt fordras. Detta Beslut få Riksens Ständer, till svar på Eder Kongl. Majus Nådiga Proposition i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda &c. N:r 255. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad. d. 11 Juli 1818, — Prest-Ståndet d. 11 - BoigarcStSudctd. i3 1 Bonde-Ståndet d. t4 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af den uti JSudiga Propositionen om Fenninge-Rörelsen frnmstälde fråga om indragning ejder hand af BankoSedlar utöfver Tio års ålder. Uti Nådiga Propositionen om Allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande af den 10 December 1817, har Eder Kongl. Majit ibland annat föreslagit, att alla Bankens Sedlar, Bihang till Riks-St. Prat. 1817—igig. 698 Underdåniga Skrif veise ri af hvad Valör sorn helst , hvilka äro aldre än Tio år, måga inom Ett års förlopp indragas, och de, sorn då ännu icke blifvit inväxlade, förlora all rätt till inlösen och upphöra att vara gångbara.
På grund häraf åberopar Utskottet, hvad i afseende å så beskaffade frågor och lämpligheten af deras upplagande till votering i Förstärkt Statsutskott, dels uti början af detta Memorial, dels serskildt, 1 afseende å 4;de punkten, är vordet yttradt, och hemställer, i enlighet dermed, huruvida icke Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet skulle finna iStals-TJlskollels Utlåtande, N.-o 3.fd. 9 filina för godt medgifva, att de om förm alde voteringarne må egä rum; men öfverlemnar tillika till Borgareoch Bonde-Stånden , om icke de, i motsatt fall , skulle låta bero dervid att berörde frågor hänförås till sådane önskningsmål, sorn, enligt §. Riksdags-Ordningen, förfalla, då 2 Stånd stanna emot 2. z5:te punkten, angående anslaget till Cavallenoch Artilleri-hästars remontering, skoning na. m., sorn af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit godkänd, är återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvarvid blifvit anfördt, dels af 1 ledamot af förstnämnde Riks-Stånd , att, då frågan om inskränkning uti åtskillige Regementens hästar, såsom ett önsknings-mål, i afseende hvarå 2 Stånd stannat mot 2, kotnnae att förfalla, borde äfven den derpå grundade nedsättning i anslaget till hästars remontering och skoning m. m. förfalla , dels hos så väl Ridderskapet och Adeln sorn Preste-Ståndet, att hvad propositionen innehåller, rörande motivet för Stats-Utskottets hemställan örn anslagets nedsättning, borde derifrån utgå. Att de ski I jag tiga besluten, angående ifråga varande anslags-belopp måste genom votering afgöräs, utan afseende å utgången af frågan om reduction af häst-antalet vid vissa Regementen, lärer vara så ostridigt, alt någon bevisning derför å Utskottets sida icke erfordras.
Naj:t anser derföre ett minimum af ion bora utsättas, som bvarje bei'.örige>> godbänd oeb lagligen antagen sbol-iäiaie sball bunna päräbrla, oell öppnas bärtill säber utsigt, sä är lvongl. Naj:t ölvertvgad, att ruan ej länge sball blaga öfver brist pä sbiebliga söbande, oell är detta binder rmdaiirojdt, sä sball äfven fulb-undervisningens förbättring oeb fullbomnande med säbe, lret fortgå. Den bögre undervisning, folb-sbolan bommer att erbjuda, sball »öra korsamlingarne mera villiga oeir benämna att iäta sina barn besuba sbolau oeb de,' iubenlta den utvidgade bunsbap, sboian framför iöraldrabuset bar att erbjuda. Iliirets 8tänder balva, uti deias vid förra Dibsdagen aliätna nnderdäniga 8iriifveise, lorblarat det biira »älla svin grundsatts, att bvarje försarnling slrail uuderbäiia sin siroia oelr sjelf alluna lärare. Dongl. Naj:t erbänner väl grundsattsens allniänua gilltigbet, men tror den lilrväl Irunna oeb böra medgifva undantag. Ofurmögenbeten Iios församlingarna att ensamms bebosta lärarnes aflöning, Irar af de liesta Dom-Lapitien blifvit uppgifven säsoln förnämsta bindrot emot sirniors inrättande, lvongl. Naj:t tror älven, att i manga församlingar, s^nnerligast i de mindro oeb glest bebodda, oeb der bvrbornas medel ioire lemna någon tillgäng att för follr-slrolau använda, sball lärarnes förseende ined beböllig lön falla sig nog tungt oeb öfverstiga mangen församlings egen förmåga.
Jag skulle derföre önska, att detta uttrycktes på följande sätt: ”Afgifter, hvilkas föremål äro inrättningar, af hvilka de betalande sjelfve hafva nytta, såsom båk-, bro-, etc. På ett annat stalie, eller i 5 §:n 2 mom. förekommer uttrycket: ”Uppsåtligt fördöljande af någon upplysning;” och på flera andra ställen, nemi. i 1, 3, 5 och 7 §§:na fordras för ansvarighet alt uppsåtet skall vara bevislig!. Ett fördöljande är i och för sig sjelft alltid uppsalligt, ty del är en handling som JOO Den 4 November c. m. göres med berådt mod. Uppsålligt behöfves således icke. Men ännu värre är det på de 6 ställen, der man fordrar att uppsåtet skall vara bevisligt. Hvem kan bevisa ett uppsåt? Uppsåtet lios en menniska kan ingen annan känna an Gud allena. Det kan vara glömska, det kan vara okunnighet eller distraction, som vållat att en upplysning icke blifvit lemnad, som man kunnat hafva rätt att fordra. Jag skulle derföre önska, alt det på alla förenämnda ställen komme all hetat Underlåtenhet alt lemna någon upplysning. Uti ingressen ålägges rådgifvarne att vårda sig om innebyggarnes frioch rättigheter, allt efter hvad derom i Rikets lagar och författningar är stadgadt. Men i 5 §:n 2 mom. omtalas endast lagar. Jag får derföre hemställa, om ej ordet författningar bör tilläggas, så att rådgifvarne blifva pligt ige att gifva råd i öfvensstämmelse äfven med de författningar, som de sjelfve tillstyrkt Konungen att utfärda. Slutligen förekommer en sak, sorn jag blott vill nämna, utan alt begära det något afseende derpå göres. Det slår i 8 §:n : ”Lider någon skada till lif, ära eller personlig frihet, eller mister gods löst eller fast’’ etc. skall rådgifvare» ansvara enligt allmän lag, som jag tror stadgar ända till lifvets förlust.
Men skall man öfverlemna åt sockenstämman alt kunna afsätta sin ordför. när som helst, så kan man befara, alt för någon möjligen tillfällig förtrytelse deröfver att ordform icke gjort mängden eller de maktägande till viljes, sockenstämman skiljde honom från befattningen. Följden blefve måhända, att man slutligen icke finge någon, som ville åtaga sig ordförandeskap, utan att hela inrättningen att hafva vald ordför. af sig sjelf förfölle, eller att man endast finge sådene som saknade sjelfständighet. Föreskriften i 1 q §:n om den befattning, sorn sockennämnden tillkommer, anser jag böra qvarstå; men det är möjligt, att föreskriften kunde göras bättre och uttryckas annorlunda; emedlertid måste hon finnas. Anmärknrn vid 2 mom. i 20 §m mot verkställighet af sockenstämmas beslut, med förbigående af Konungens Bef:h:de, bestrider jag; ty förslaget kan ej med lag och rätt förenas och skulle troligen föranleda till alltför stora misstag och missbruk. 12 H. 56 442 Den 29 Augusti f. til. I afseende pä sjelfva språket har jag visserligen mångfulldiga anrriärkn:r alt göra, men jag hoppas, då saken ånyo genomgår de sammansatta Utskm, alt de äfven Skola fästa mera uppmärksamhet härvid. Beträffande de främmande benämningar, som förekomma, så instämmer jag hufvudsakligen med Hr Lefle'n deruti, alt jag önskar och yrkar, att en författning, som skrifves för att läsas af hvarje röstägande person inom en församling, han må vara så ringa som helst, må vara skrifveri i möjligaste måtto på Svenska och i sådana uttryck, som för en hvar äro begripliga; att fördenskull sådana ord som communal, munipal och institution m. fl. måtte utbytas mot Svenska uttryck. Hvarföre kan man icke säga kyrkoherde i stället för pastor i 7 §:n. Allmogen kallar sin capellan äfven för pastor; Iivari före då föranleda tvetydighet? Jag anhåller äfven om återremiss. Hr af Dalström, Gustaf Jacob:
Den, som anser följande föreskrifter böra i Banco-Reglementet inflyta: a') ”Att fonden för utlåningen genom Banco-Disconten i Stockholm samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö på namn och reverser med omsätlningsrätt må bestämmas till nio millioner R:dr Banco, hvaraf tillhandahållas 5,8oo,ooo R:dr Banco-Discontverket i Stockholm till utlåning för Rikets samtlige provincer, med undantag af dem, som ega belåningsrätt i Låne-Contoren, enligt hvad här nedan stadgas, 2,100,000 R:dr LåneContoret i Götheborg för Provincerne Westergöthland, Dahlsland, Bohus Län och Halland, samt 1,100,000 R:dr Låne-Contoret i Malmö till utlåning för Provincerne Skåne och Blekinge; b') att Banco-Discontens reserv-fond må, såsom sådan, upphöra och till Bankens disposition öfverlemnas; c) att likaledes Låne-Contorets i Malmö reservfond må till Banken inlevereras; ti) att den vinst, som af Discont-rörelsen under sistförflutne året uppkommit, skall, i vissa lämpliga andelar och terminer, under detta och Förstärkta Banco-Vtskottets Memorial, N:o 60. 3 nästa år till Banken levereras, så att hela beloppet af nämnde vinst före slutet af sistberörde år varder till Banken aflemnadt; e) att de i Discont-lånerörelsen inflytande räntor hädanefter icke må utlånas, utan skola, vid förloppet af hvarje qvartal, efter afdrag af utgifterne för Discont-verkens förvaltning, förlusterne och de lån, hvilka inom linien föras, till Bankens disposition ingå; samt fj att de medel, Spar-Bankerne emot ränta insätta, ingå och användas till utlåning genom Handelsoch Närings-Disconten i Stockholm samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö,” röstar Ja; den, det ej vill, Nej. Vinner
Propos. med hänsigt till bestämmandet af de hufvudpersedlar, hvilka böra till utgående på hittills vanligt sätt bibehållas. Således innefattar verkligen den K. Propos:n icke någon annan antydning på möjligheten af en förvandling, än hvad som förut är af föreg:de talare påpekadt i afseende 7 H. 12 178 Den 20 Maj f. m. på Hr Gripenstedts yttrande såsom föredragande i ämnet, der Hr Gripenstedt yttrar, att såsom undantag (och han nyttjade sjelf detta uttryck, då han nyss hade ordet) och till lättnad för vissa provinser en förvandling af hufvudpersedlar kunde komma i fråga, men icke innebär K. M:s Propos. någon anledn. till förvandling af en hufvudpersedel i en annan, och lill denna K. M:s Nåd. Propos. lemnade R. St:r vid sista Riksdagen ett bestämdt och ovilkorligt bifall, såsom förut är sagdt. Sålunda, Mine Hrr, hade vi väl icke anledn. af 1851 års K. Propos. att förvänta en annan K. Propos. 1854, som gick ut på förvandling af hufvudpersedlar. Anledn:n skulle bernias ifrån yttranden af länens deputerade, hvilka, då man frågat dem, hvilka persedlar de önskade bibehålla, skola hafva sagt, att de önskade i den ena provinsen att få förvandla talg till smör och i den andra tvertom. Jag förstår sannerligen icke, att man har så ytterst noggrant, så sorgfälligt velat göra afseende på ett sammanträde af deputerade, vid hvilket man kan antaga, att de fleste deputerade icke gjort sig så serdeles reda för hvarken den prisstegring, den ena eller andra persedeln haft under de sista 20 åren, eller huru den ifrågasatta förvandlingen skulle komma att utfalla för länen. Deputerade hafva hufvudsakligen gjort afseende på hvilka persedlar de tilläfventyrs hade bästa tillgång på att lemna, förglömmande att det icke var fråga om att lemna dem in natura, utan att lösa dem med penningar. Så har Kronobergs län begärt att få utbyta smör emot talg, men Landshöfdm har visligen afstyrkt detta.
Då denna fonds capital för större reparationer antingen hel och hållen eller till någon del medtages, skall räntan åter läggas lil! capitalet och äf Canal-inkomsterne ånyo afsättas 5,000 R:dr årligen, tilldess fonden åter uppgått till samma belopp eller 200,000 R:dr, hvaremot årliga underhållskostnaden och mindre reparationer bestridas af Canal-inkomsterne för året. 4:o Efter byggnadstidens förlopp samt från och med det år, då Canalen är fullt färdig och farbar, skola aclie-egarne, sedan kostnaderne för Canalens och Slussverkets samt Canalfartens ändamålsenliga vidmagthållande, aflöningar och arfvoden, bevillning, jemte allt hvad till årlig kostnad för Canal verket kan hänföras, samt således äfven afsättning för reparationsfonden, blifvit afdragne och godtgjorde, såsom ränta och utdelning på deras adier af Canal-inkomsten, så vidt den dertill lemnar tillgång, åtnjuta ett belopp af högst 15,000 R:dr om året; skolande deremot all öfrig inkomst tillfalla Staten såsom godlgörelse för hvad lill Canal-byggnaden blifvit förskjutet. 5:o Såsom säkerhet för ofvannämnde Stats-bidrag och uppfyllandet af dess åtagna förbindelser, skall Bolaget till Statsverket öfverlemna Strömsholms gamla Canaloch Slussverk med aila dess tillhörigheter i fast ock lös egen Bih. till R. St. Prot. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 4S Haft. 2 10 Stats-Utskottets Memorial, N.-o S8o. dora, saint, för händelsen af ett nytt Bolags bildande, tillförbinda sig alt i allmänt förvar deponera de nuvarande 1085 actierne, eller för de actier, som kunna brista, ett contant belopp, motsvarande den lösningssumma, som för livar actie kommer att bestämmas, under förbehåll, att, sedan Ca nalén är färdigbyggd, dessa actier till Bolaget återställas eller förstöras. 6:0
IV. 99, 305, 392, A. 393; B. V. 58. — d:o angående ordnande af Kristendoms-undervisningen i sko lorna i enlighet med Läroverks-Komiténs förslag: II. 106, R. 108; B. IX. 148, 166, A. 167, 177. 178; E. X. 108. — d:o angående anslag till tvenne nya Andre-Kapitens-beställ ningar vid Kongl. Lif-Hegementets Grenadier-Korps: I. 546; II. 180, R. 182. (se Stats-Utskottets Ut låtande N:o 84, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel). — d:o angående upphörande af skyldigheten att vara försedd med prest-betvg: I 549; II. 182, R. 186- — d:o angående upphäfvande af alla stadgande», hvarigenom den Heliga Nattvardens begående göres till vilkor för erhållande af lysning till äktenskap, vinnande af burskap, m. m.: II. 94, R. 239- — d:o angående Krigs-Hofrättens indragning: H. 93, R. 239; B. V. 445; VI. 417, A. 422. — d:o angående utarbetande af en lag, rörande det så kalla - 158 — M — de Civila Äktenskapet: II. 89, 236, R. 237. — En utveckling af motionen: III. 314, 458, R. 461. Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: af Frih. Creutz, S., angående permitterande af en del utaf den indeldta Arméens befäl och manskap mellan mötestiderna, m. m.: II. 94, R. 239; B. V. 445; VI.
17 en belöning måtte utfästas för den lärobok i omförmälde ämne, som till Kongl. Sundhetskollegium ingåfves och funnes bäst och någorlunda motsvarande ändamålet. Efter sammanträde med Stats-Utskottet, hafva Utskotten nämnde motion till behandling förehaft, och få vid densammas besvarande yttra, att, då uti 1820 års skolordning föreskrifter redan äro gifna, som ålägga skolläraren att tillse och vaka öfver skolungdomens helsa och fysiska bildning, att söka hålla lärjungen till en helsosam snygghet, uppmuntra honom att genom afpassade kroppsöfningar befordra de fysiska krafternas tillvext, samt tillse, att han hvarken genom öfverdådig oförsigtighet skadas af luftstreckets hårdhet eller klemigt hindras att genom vanan uthärda dess intryck, äfvensom inspektion blifvit lärarne ålagd öfver lärjungarnes förhållande i deras qvarter samt pä de från allmänna undervisningen lediga mellanstunder; då, efter Utskottens öfvertygelse, en sådan tillsyn, utöfvad i enlighet med skol-ordningens anda och mening, redan i sig innefattar en till det åsyftade ändamålet bättre ledande åtgärd, än den undervisning, motionären velat bereda: då vid de flesta elementar-läroverken i riket undervisning meddelas i_ gymnastik; samt då redan (lera afhandlingar från trycket utkommit, som innehålla både upplysningar och råd till helsans bevarande; så få Utskotten, med fästadt afseende jemväl derå, att, derest Kongl. Maj:t skulle i nåder finna nödigt anbefalla utgifvandet af en sådan lärobok, som i motionen afses, Kongl. Majit eger till sin disposition medel för dertill hänförligt ändamål, vördsamt tillstyrka, att motionen må förfalla. Stockholm den 8 Augusti 1851. Bih. till R. St. Brot. 1850—51. 4 Sami. » Afd. Vi Haft. 3 STOCKHOLM, TRYCKT BOS N. MARCUS, 18äi. Statssaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N-o 48. 1 N:o 48.