Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda har inom Preste-Ståndet Doktor Björkman, som — med anförande, huruledes omständigheterna väl icke syntes medgifva att, såsom Rikets sednast församlade Ständer åsyftat, något definitivt beslut vid denna riksdag fattades i afseende å samtlige pedagogiernas reglering, men att sådant likväl både kundo och borde ske i fråga om de pedagogier, der undervisningen redan befunnits hafva vunnit någon högre grad af utveckling och hvilka derföre blifvit af Kongl. Maj:t förseddc med tvänne lärare, helst det nuvarande interimistiska förhållandet vid dessa skolor icke kunde i något hänseende vara fördelaktigt hvarken för kommunen eller State-Utskottets Utlåtande N:o 123. 89 för lärarne; — på grund häraf föreslagit, att alla de sedan nästlidna riksdag med 2me lärare försedda pedagogier eller smärre stads-skolor måtte, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers åsigt i ämnet, upptagas bland elementar-läroverken och i alla hänseenden ställas under de för dessa gällande föreskrifter, i likhet med hvad vid förra riksdagen beslutades angående pedagogierna i Norrtelje, Lidköping, Christinehamn och Marstrand; — uti hvilken motion Prostarne Kullman och Lundholm instämt, dervid de till den åtgärd, sorn blifvit af motionären föreslagen, särskildt förordat, den förre stads-pedagogien i Södertelje och den sednare pedagogien i Grenna. Vidare har inom förenämnde Riks-Stånd Biskop Björck, — enär billigheten synes fordra, att lärarne vid de pedagogier, som i afseende på anordning och verksamhet kunde anses motsvara elemontar-skolornas lägre klasser, erhölle lika löneförmåner och befordringsrätt, sorn vore elcmentar-lärarne tillförsäkrad, — i sådan syftning hemställt, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta antingen att lärarne vid de pedagogier, der undervisningen vore fullt jemförlig med den för tvåk lassi ga elementar-skolor föreskrifna, skulle i alia afseenden, och särskildt hvad uppflyttning i högre lönegrad beträffade, vara likställda med lärarne vid berörde skolor, dock med vilkor att genom enahanda, inför vederbörligt
Och han gret öfverljudt, så att de Egyptier och Pharaos tjenare det hörde. Och han sade sina bröder: Jag är Joseph; lefver min fader ännu? Och hans bröder kunde intet svara honom; så förskräckte voro de för hans ansigte. Men han sade: Går dock hit till mig. Och de gingo till honom, och han sade: Jag är Joseph edar broder, den I hafven sålt in uti Egypten. Och nu låter det icke bekymra eder, och tänker icke att jag derföre är vred, att I hafven sålt mig hit; ty för edra välfärds skull hafver Gud sändt mig hit för eder. Ty det är nu tu år, att dyr tid hafver varit i landena; och äro ännu fem år, att ingen plöjning eller uppskörd skall varda. Men Gud hafver sändt mig hit för eder, att han vill låta eder blifva qvara på jordene, och hålla eder vid lif genom stor under. Så hafven icke nu I sändt mig hit, utan Gud: Han hafver gjort mig såsom en fader till Pharao, och till en herra öfver allt hans hus, och till en Första i hela Egypti land. Skynder eder nu, och farer upp till min fader, och säger honom: Det låter din son Joseph säga dig: Gud hafver satt mig till en herra i hela Egypti land; kom ned till mig, försumma dig icke. Du skall bo i det landet Gosen, och vara hardt när mig, du och din barn, och din barnabarn, din får och fä, och allt det ditt är. Jag vill der försörja dig; ty det är ännu fem åra dyr tid att du icke varder förderfvad med ditt hus, och allt det ditt är. Si, edor ögon se, och mins broders BenJamins ögon, att jag talar munteliga med eder. Förkunner minom fader alla mina härligheter i Egypten, och allt det I sett hafven. Skynder eder, och kommer hit ned med minom fader. Och han fick sin broder BenJamin om halsen, och gret; och BenJamin gret ock vid hans hals. Och han kysste alla sina bröder, och gret öfver dem. Sedan talade hans bröder med honom.
Skogen är lustig, och qvistarne full’ af qvittrande fåglar. Allsköns fruktbara träd, pomeranser och candiska drufvor, Allstädes, här och der, vid vägen och häckarne finnas. Många små menlösa djur man ser der spelande springa, Källor och lefvande vatten, fördelt’ uti många små bäckar, Ruska28 så saktliga fram, genom blanka små glittrande stenar. Den svale vestvind surrar ibland och raskar i löfven, Spridand’ en ljufvelig lukt, af blommor och helsosam’ örter, Susar i saktan dön, uti skuggan, och lockar i sömnen. Allt är täckt, hvad här ögat ser och fötterne träda; – Kom, kom Hercule! kom! utan högre betänkande, följ mig! Hercules, öfvertald, som en ung och hetsiger Herre, Var uppå språng, steg till, och ville nu följa Fru Lusta: I det en annan kom, i Frus hamn; menskelig ansedd, Dock icke menniska; men en trofast, ädel Gudinna. Hon var sedig uti sin gång, och vördig af anseend’, Vigtig i later, full med allvar, och ärlig af uppsyn, Brun under ögon’ och bränd af solskin, mager af hulle; Renlig i drägt, snöhvit, af silfverblänkande klädnad, Slätt, och rätt, och skär; på det ärliga, gamla maneret. Denna lät upp sin mun, och talte med allvarsam’ ordom: Hercules, ädel af ätt! till ära boren och korad! Hvart vill detta? Se till; statt stilla; gif akt, och betänk dig. Vetst du ock, ho den är, den med dig snackar i löndom? Denna, hvars pipa så sött dig flistrar29 och lockar i drömmar? Lusta ger hon sig namn; Fru Lasta med rätta månd’ heta. Dock, om laster och skam äro lust; om lust står i odygd: Billiga, med allt fog, må hon sig kalla Fru Lusta. Hon! hon leder en väg både jemn och bred utan omak Gent rätt fram – i förderf; han glider all makelig ut-åt
Enär nu, enligt hvad Kongl. Brefvet af den 29 Sept. 1820 omständligen upplyser, berörde Spannmåls belopp funnits motsvara de lonevilkor, som af Testator, framlidne Rik s-A mira len Gyllenhjelm , i lifstiden bestämdes för Lonerae vid Sundbyholms Skola, om bibehållande hvaraf flere Kongl. Resolutioner lemna försäkran, och Arrendet af Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar deremot oafkortadt ingår till Statsverket , anser Stats-Utskottet sig bora till - Stats-Utskottets Betänitanden. i455 styrka, att detta, efter alla vederbörandes hörande faststålde aflönings belopp, 71 tunnor 2 fjerdingar Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, må å Stat uppforas och till Låraren utgå, efter Lånets Markegångs-pris. 4:0 Har Kongl, Maj:t i Nåder yttrat, att de föreståndaren för Gymnastiska Centralinstitutet, Ling, nu dels på Tredje HufvudTitteln, dels å öfverskotten på inkomsterne tillagde arfvoden , tillsammans 800 R:dr kunde, såsom Kongl. Stats-Contoiret uti dess berättelse i underdånighet hemställt, lämpligen på 4:de Hufvud-Titteln uppforas, och har Kongl. Maj:t derjemte i Nåder till Stats-Utskottet öfverlemna! en af Ling gjord underdånig ansökning, att till Gymnastiska Central-Institutets upprätthållande och fullkomnande, på anförde skål, undfå ett ytterligare anslag till aflöning för Under-Lärare vid Inrättningen.
Maj:t i ofvanberörde måtto vidtagne förändring; samt att vid sistförflutne riksdag, dåvarande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, i anledning af väckta motioner om en förändrad organisation af läroverket vid Carlberg, medelst indragning af de klasser, inom hvilka undervisning meddelades hufvudsakligen blott i humanistiska kunskapsämnen, uti Betänkande JVs 111 tillstyrkt Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit behagade taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke de två lägsta klasserne vid Krigsakademien på Carlberg kunde indragas eller om icke åtminstone dylik åtgärd kunde ega rum med första klassen vid nämnde Akademi, men att frågan härom till följd af Riks-Ståndens olika beslut förföll. Beträffande först Friherre Creutz's förslag »att Krigs-akademien vid Carlberg mätte »komma att upphöra och en militärfakultet vid universiteten inrättas», så väcktes vid sednaste riksdagen af samma motionär enahanda förslag; i anledning hvaraf dåvarande Ekonomi-Utskott i förenämnde Betänkande JV2 111 erinrade, att dylika från universiteten skiljda skolor i de flesta Europeiska länder ansetts behöflige och blifvit tillvägabragte och att Rikets Ständer äfven genom sina vid tre föregående riksdagar fattade beslut syntes hafva erkänt nyttan och behöfligbeten af en praktisk tillämpnings-skola för militärer, samt derföre och då motionären icke till vederläggande af denna mening anfört något skäl, afstyrkte all åtgärd i anledning af motionen; hvilket yttrande äfven af samtlige Riks-Stånden bifölls. På omförmälde förut anförda grunder och då de kunskaper i militära ämnen, som för officerares utbildning erfordras, obestridligen rättast utgöra föremål för tilBih. till R. St.
Den andra frågan om boställsinnehafvares och menighets skyldighet att betala fastighetsbevillning för bostadslägenheter, får jag betrakta ensamt med afs:de på denna §. För att rätt tyda den - 196 Den 22 Augusti f. m. samma, mäste man gå till instruktionen för taxerings-förrättningarne. Till 18:de §:n 2:dra mom;t i nämnde instruktion har Utsk:t vid detta tillfälle tillagt följande stadgande: »Deremot bör icke fastighetsbevillning påföras, så framt icke hela byggnaden är åt en och samma person till boställe upplåten». Det vill väl synas, då man läser detta stadgande i sin helhet, som vore det alldeles gifvet att boställsinnehafvare!! får svara för bevillning å sitt boställe. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall dertill med följande förändringar, nemi. att i mom:t näst före det sista skulle efter orden »lemna egaren någon inkomst» införas orden »eller äro till boställen uplåtna», samt att sista mom:t skulle erhålla följande lydelse: »Frälseränta räknas till sådan fastighet, som uptages i mom. 1 af denna g.» Gr. Mörner: Jag anhåller att båda mina förslag måtte blifva föremål för särskilda propos:r. Sedan H. Exc. tillkännagifva, att han skulle framställa särskilda propos:r å de mom.-r, hvari Gr. Mörner påyrkat förändring, samt att, sedan beslut deröfver blifvit fattade, den öfriga, utan anmärkning lemnade delen af §:n komme att blifva föremål för en och samma propos., framställde H. Exc. först propos. å bifall till mom:t näst före det sista uti § 2, och sedermera propos. å bifall till samma mom. med det af Gr. Mörner föreslagna tillägg, hvilka båda proposir besvarades med några ja och nej i blandning, hvarefter förnyad propos. å bifall till Utsk:ts förslag uti ifrågav;de del gjordes, samt besvarades med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
Missnöjet skall sätta fötter under arméen, väpna folket, utveckla fanorna. Hufvudstaden skall snart blifva vittne till scener, som icke stå tillbaka för den komedie, som Konung Gustaf spelat. Missnöjet, Ers Excellens, är en blek, mager, lång gestalt, som, insvept i sin kappa, vandrar nu bland samhällets mindre lysande klasser, knackar på hvar dörr och väcker de slumrande. Men hvad viljen J då? RIKSRÅDET. BÅDA. En kontra-revolution. Revolution? Hvart sekel tecknar blott en gång med dristig hand det ordet på tidens blad. Men det hufvudet vacklar på sin skuldra, som deremellan ropar ut: revolution. Era hufvuden, mina herrar, ligga nu i min vågskål, läggen i den andra vågskålen löftet om fredliga tänkesätt, och jag skall göra nu, som jag gjort hitintills: jag skall blunda. Ni skall icke kunna öfverbevisa oss om någonting. Jag håller alltid mina löften: alltid. (Han skjuter skärmen tillbaka; och man får se Handsekretern, vid ett skrifbord, sysselsatt med att skrifva.) Allt hvad J yttrat är protokollfördt. Era egna ord skola vittna emot er. (A. Löfvenstråle och Liljeborg synas ett ögonblick förskräckta.) Men jag vill visa er, huru litet jag fruktar er. Hasten härifrån och begagnen er väl af tiden, om J skolen undgå mig. A. LÖFVENSTRÅLE (med återfattadt mod). RIKSRÅDET (beger sig till skärmen). LILJEBORG. RIKSRÅDET (med bestämd, manlig hållning). Den fara, för hvilken jag skall frukta, bör hafva ett grymmare utseende än denna. Ni har sjelf öppnat löpgrafvarne. Det återstår för oss att storma. Till storms! LILJEBORG (till Riksrådet). Ännu ett ord, Ers Excellens. Ni lofvade mig en gång er dotters hand. 55 A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. Också mig gaf ni det löftet. Jag håller alltid mina löften: alltid. Ger ni henne åt oss båda två. A.
Emot ett sådant sätt alt gå tillväga måste jag nedlägga min protestation, hemställande till Ståndet, huru del skulle se ut, om Ståndet uti delta plenum beslöt, att till de öfriga Stånden aflåta en inbjudning ronde en §, men sedermera, i ett annat plenum, fann för godt aflåta en inbjudning i afseende på en annan §, hvarvid Ståndet möjligen kunde komma alt besluta en inbjudning, sorn icke öfverensstämde med en föreg:de. Det är klart att ett sådant förfaringssätt icke är lämpligt, utan att båda frågorna böra på en gång afgöras. Frih. Rehbinder: Jag hemställer till Hr Carleson, om han icke ville afstå från den begärda bordläggningen, Om man antager, att ett Ulsk:s Betänk, blifvit i 10 å 12 punkter af Ståndet förändradt, samt att en ledamot af R. o. Ad. föreslår, liksom jag, alt en inbjudning, i afseende på den vigtigaste punkten, mätte till de öfriga Stånden afsändas, så, i händelse en ledamot, som med densamma icke är nöjd, begär denna inbjudning 2:ne gånger på bordet, och när den till slutligt afgörande ' förekommer, ytterligare föreslår en ny inbjudning i afseende på någon af de öfriga punkterna, hvilken åter en annan ledamot anhåller måtte få 2:ne gånger hvila på bordet o. s. v., skulle på sådant sätt den vid slutet af Riksdagen väckta första inbjudningen aldrig komma att afgå. Ett sådant förfaringssätt synes tnig på det högsta oriktigt, och jag får förklara, att jag aldrig har begagnat mig af dylika bordläggningsåtgärder för att undertrycka ett för mig misshagligt förslag, ulan jag har lyst och tåligt låtit inbjudningen afgå. Jag förenar mig med Frih. Cederström och anhåller, att min inbjudning måtte till de öfriga Stånden varda afsänd.
Han gick först och gaf sin häst, derefter gjorde han ett slag omkring boningshuset, der Elin sof, och kunde omöjligen afhålla sig ifrån (bjöd heller icke till det) att kasta en spejande blick in genom det fönstret der han visste hon bodde. Men hur förvånad blef han ej att få se henne stå uppe och klädd, samt småleende öppna fönstret och helsa honom god morgon, men tysta honom med fingret, när han helt högt ville uttrycka sin glada förvåning. – St! då, – sade hon. – Vi skola ej väcka vårt hederliga värdfolk, utan i fall du längtar hem, så kunna vi gerna resa, utan att vänta tills de vakna eller på någon frukost, för när vi rest en bit, kunde vi äta litet af matsäcken. – Åh lappri! – svarade Gunnar, som hade ett helt annat intresse. – Vi behöfva alls intet fjeska och ha’ brådtom. Hästen behöfver dessutom att båd’ äta och hvila, och de’ ä’ mycket bättre, för se’n kan vi köra litet friskare. Och du, Elin lilla, behöfver rätt väl litet godt kaffe, och det vet jag du får af mor Britta om vi töfvar. Och jag kan med behöfva litet god, varm frukost. Nej, vi behöfva ej skynda i otid, utan kom du nu ut till mig, så skola vi gå omkring och bese oss litet, på denna gudomligt vackra sommarmorgonen. Som Elin ej fann ringaste ondt i Gunnars förslag, tog hon sin svarta shalett om hufvudet och smög tyst och sakta ut till honom, och nu gingo de hand i hand rundt omkring den särdeles vackra och trefliga bondgården, samt kommo slutligen ut på en brant berghäll, derifrån man hade en oändligt vidsträckt och vacker utsigt, ty detta omtalade hemman der de gästat öfver natten låg på sluttningen af det stora och vackra, alldeles skogbeväxta berget Billingen, som reser sig midt öfver Westergötlands vackraste och mest fruktbara slättland, lik en stor jätte, grön på nära håll, blå och blåare allt som man aflägsnas derifrån. – Ack! en så vacker och grann utsigt såg jag aldrig! – sade Elin och tryckte omedvetet Gunnars hand.
Stämpelpappers-förordning intagna stadganden från den nya författningen i detta ämne helt och hållet uteslutas; 2:o att a) för gåfva af fast egendom, med fuli eganderätt till sjelfva egendomen, b) för testamente af fast eller lös egendom, kapital eller fordringar med full eganderätt till sjelfva egendomen eller kapitalet, samt lievillntngs-Ulskollels Ullålande N:o 33. c) för fideikommitterad egendom eller såsom fideikommiss anslaget kapital, skall erläggas Fem för hundra i bevillning; 3:o att för testamente af årlig afkomst, eller ränta, utan eganderätt till den egendom, eller det kapital, deraf räntan utgår, skall erläggas Två för hundra af egendomens värde eller kapitalets belopp : 4:o att från de i förenämnda fall stadgade bevillningsafgifter befrielse skall tillgodonjutas, på sätt i Utskottets förslag finnes föreskrifvet; 5:o att för arf af fast eller lös egendom, som icke öfvergår till skyldeman i rätt uppoch nedstigande led, syskon eller deras afkoinlingar, utan till fjermare arfvingar, skall erläggas Två för hundra i bevillning, när arfs-beloppet uppgår till Ett tusen Riksdaler; samt 6:0 att för anträffadt fynd skall erläggas bevillning med Fyra för hundra af detsammas värde, på sätt och under vilkor, som i § 21 finnas intagne.
Föreskrift i sådan syftning torde likväl, hvad angår de händelser, då enligt förslaget en del af böterna skulle förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, men de öfriga till annat fängelse, efter ty i 9 § sägs, icke skäligen kunna lemnäs. Det skulle icke vara lämpligt att i dessa fall föreskrifva, att samtliga böterna borde till enkelt fängelse förvandlas; och att bestämma, det 12 Kongl. Majds Nåd. Proposition N:o 93. de böter, för hvilka förvandling till dylikt fängelse efter 9 § borde ega ruin, skulle öfvergå till fängelse vid vatten och bröd, kunde anses innefatta en skärpning i bestraffningen samt sålunda komma att strida emot eljest antagen grundsats. Och då ifrågavarande fall endast undantagsvis och ej under längre tid, sedan nya Strafflagen blifvit gällande, kunna inträffa, samt förslagets stadgande i 9 § uti berörda hänseende afser hufvudsakligen lindring i bestraffningen för den bötfällde, lärer derföre böra vid förslagets bestämmelser härutinnan förblifva; dock, enär, i händelse den bötfällde är skyldig att, i brist af tillgång till böter, undergå fängelse vid vatten och bröd i 20 dagar eller det i nya lagen antagna högsta förvandlingsstraff, de vitén och ensaksböter, för hvilka den lindrigare förvandlingsgrunden gäller, skäligen må anses genom vatten och brödstraffet försonade, synes stadgande derom böra i förslaget införas. — Vidkommande åter de fall, då, enligt förslaget, böter skulle på en gång förvandlas dels till fängelse vid vatten och bröd, dels till annat fängelse efter ekonomisk lag, på sätt i 10 § stadgas, och hvilka fäll alltid, så länge i ekonomiska författningar särskilda grunder för böters förvandling äro gällande, kunna förekomma, synas deremot giltiga skäl icke förefinnas mot införande af en bestämmelse, ledande till enhet i bestraffningen och närmare öfverensstämmelse med de i strafflagförslaget följda grunder. I sådant ändamål borde derföre föreskrifvas, att de böter, som eljest skolat till fängelse vid vatten och bröd förvandlas, skulle öfvergå till fängelse efter 11 § i 2 kapitlet af strafflagförslaget, och detta fängelse sedan sammanläggas med fängelsestraffet för öfriga böterna, hvarom likväl stadgande lämpligast torde böra i 13 § af den nu ifrågavarande förordningen intagas.
I mån som åkerbruket genom odlingar utvidgas och förbättras ökar sig spanmåls-afkastningen, utan att likväl, åtminstone hvad öfre länsdelarne beträffar, mera än tillförene närma sig till motsvarighet afspanmåls-behofvet, hvilket ökas genom befolkningens tillväxt, så att en tiondedel af den i vanliga år erforderliga spanmål sannolikt måste från andra orter fortfarande hitförskafBerättelse öfver Stora Kopparbergs Efter svagare skördar eller missväxt är behofvet af spanmål från andra orter fortfarande så stort, att statens undsättning är oundviklig, om icke annorledes genom tillhandahållandet af allmänt nyttiga arbeten, för att genom inkomsten dervid lemna de behöfvande medel att åt sig anskaffa lifvets oumbäi ligaste förnödenheter, då det icke kan få åt den enskilda omtankan och vinningslusten anförtros, att bestämma huruvida den större och fattigare delen af befolkningen skall kunna få tillräckliga lifsförnödenheter mot skälig betalning, eller icke. Nya mekaniska inrättningar till besparing af arbetskraft vid åkerbruket hafva, med undantag af tröskverk, under dessa år icke blifvit allmännare antagne, och icke heller några förändrade bruknings-metoder, med undantag af foderväxtodlingen på åkern, hvartill allmogen allt mer synes egna håg och uppmärksamhet efter dertill fortfarande lemnad uppmuntran, på sätt här nedan vidare förmäles, genom nedsatta priser å det frö, som dertill erfordras. Agronomen Direktören A. Johnson har, såsom ofvan är omförmäldt, fortfarande under kortare tider besökt länet samt derunder lemnat allmänheten råd och upplysningar i afseende på jordbrukets utvidgning och förbättring i allmänhet. Behofvet af en ständigt bär tillgänglig Agronom har under tiden låtit sig alltmer förmörkas, och sedan det lyckats att för sådant ändamål få en elev anstäld vid Ultuna landtbruks-institut, är'det förhoppning derom, alt, när hans studier hunnit fullbordas, få om några år se denna brist afhjelpt. Boskapsskötseln åtnjuter ännu i allmänhet icke den uppmärksamhet, hvarförutan jordbrukaren ej kan bereda sig de vigtiga fördelar, hvilka deraf för hans näring kunna vara att upphemta.
Fullmäktige anse sig blott böra, i afseende å det omdöme öfver dessa åtgärder, som Revisoreme meddelat, här fästa uppmärksamhet dels derå, att Fullmäktiges protokoller för den 26 och. 27 Oktober nästlidet år innefatta ej mindre de af Fullmäktiges pluralitet yttrade åsigter, angående ändamålsenligheten att genom ränte!lia förskotts meddelande uppmuntra ädla metallers införskaffande till Banken, än äfven de be-^ slut, Fullmäktige, efter inhemtande af då församlade Revisorers yttrande öfver de frågor, som utgjorde föremål för Fullmäktiges bepröfvande, fattat, men hvilka beslut nu, i följd af föreskriften i 13 §. af Banko-Reglementet, icke lära kunna i denna Berättelse upptagas, samt dels derå, att under den tid, som förflutit sedan det med Direktionen öfver Bruksägares Hypotheks-kassa den 11 Februari 1841 afslutade Kontrakt om lelVereiing af sill ver eller guld fullgjordes, andra partier guld än de förfallne guldpanter, som vid auktionerne i Banken inropats för Bankens räkning, icke blifvit inköpte. För reela fondens förstärkning äro under 1842 .några åtgärder ej Berättelse af Banko-Fullmäktige. 21 vidtagne men fråga derom har hos Fullmäktige förevarit, på sätt serskildta Protokollen, för den 22 Juni, 7 Juli och 8 September 1842 utvisa; dock som de under sistnämde dagar fattade beslut afsågo förbättring af förhållandet emellan metalliska Kassan och Sedelstocken, hafva Fullmäktige ansett lämpligast att derföre redovisa här nedan, i sammanhang med frågan, angående berörde förhållande. Omförmälde hos Fullmäktige förehafda ärende, angående reela fondens förstärkning, föranledde emedlertid en ledamot af Banko-Styrelsen att fästa Fullmäktiges uppmärksamhet derå, att då de af Rikets Ständer för detta ändamål anvisade utvägar vore af flerllaldig beskaffenhet samt en ibland desse, eller upptagande af kredit eller kreditiv å utrikes ort, hvarom 115 §. i Banko-Reglementet stadgar, vore af affärsmän utom Banken underkastad olika tydningar, i afseende på sättet för densamn as begagnande, det vore angeläget, att