Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hänsyn till sakens vigt, påkalla dessa af mig i ödmjukhet förslagsvis framlagda grunder och beräkningar den noggrannaste pröfning, och vågar jag föreslå, alternativt: att Rikets Höglofliga Ständer, med anvisande af medel för inrättande af lägre elementarläroverk för flickor (— enligt ofvanstående förslag, för 24 läroverk, för en gång R:dr 27,500, och årligt bidrag R:dr 95,000 —), måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan om utfärdande af skolstadga och läse-ordning samt vidtagande af öfriga, för saken erforderliga åtgärder; eller ock, ifall denna vigtiga sak här befinnes vara alltför ofullständigt utredd, att till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder uppgöra eller genom en komité af sakkunniga personer låta utarbeta till inrättande af elementarläroverk för flickor ett fullständigt förslag, att näst sammanträdande Ständer, om möjligt, föreläggas. Stockholm den 7 November 1865. CJ. Bergman. Af Herr Lindstedt, M, angående det tillägg i Bevillningsstadgan, att skeppare och andre sjömän skall påföras bevillning af kapital eller arbete der de äro mantalsskrifna. Uti 1864 års bevillningsförordning, i 9:de §, hvilken handlar om hvarest bevillning lör inkomst skall påföras, stadgas i 2:o, att sådan afgift skall påföras “fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken är belägen eller handeln eller yrket eller näringen idkas.” Detta stadgande har på en del orter ansetts äfven böra tillämpas på skeppare och öfrigt sjöfolk, som handelsflottan tillhörer, hvilka segladt från någon annan plats än deras mantalsskrifningssort; men häraf har mycken oreda uppkommit, genom dubbla debiteringar o. s. v., enär desse personer vanligast debiterats i sin hemort och oftast Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 43 äfven å den ort hvarifrån de segla.
på en gång skall vara förpligtad att hålla stämpladt papper allmänhetan tillhanda, och förnekas att erhålla det utan horgen. Herr Dalman har afstyrkt, att lysningssedlar för drängar och allmogens söner, äfvensom för alla personer, hvilka ieke betala bevillning för förmögenhet, skola charteras; och Herrar af Billbergh och Tham hafva klandrat det af Utskottet foreslagne sätt för redovisning af den för lysningssedlar ingående afgiften. I anledning af Herr Dalmans anmärkning, har Utskottet icke funnit skäl alt frångå dess förslag; och hvad Domares skyldighet att, för det Bevillnings-Uiskotiels Utlåtande N:o $$. ‘.stämplade papper de emottaga, ställa borgen, äfvensom redovisningssätlgt •för de till lysningssedlar begagnande cbartor, angår; så får Utskottet förklara, att, i afseende å så Adil dessa, sorn alla andra ändringar, hvilka Utskottet föreslagit rörande det reglemeittariska, Utskottet följt Kongl» Stats-Contorets på Kongl. Maj:ts. befallning utfärdade Kungörelse den 14 Mars 1032; och då denna Kungörelse ännu är gällande, samt de stadganden densamma innehåller äro af administrativ egenskap, har Utskottet ansett det vara rättast, att de föreskrifter, sorn i detta fall gälla, finnas i Författningen intagne, och ej de, som nu mera icke tjena till efterrättelse. Hvad slutligen angar det af Olof -Olof sson från Vermlands
Utom de 3 hufvudvapnen finnas äfven officerare vid 2:ne vigtiga corpser, som icke äro i motionen uptagne. Jag menar verklige Generalstabs-officerare och Ingeniör-officerare, hvilka, när en gäng fäderneslandet invecklas i krig, äro fullt ut lika mycket i behof af erfarenhet i krigskonsten som de offcerare, Hr Stjernsvärd förordat att komma i åtnjutande af reseunderslöd för detta ändamål. Och får jag alltså, för den händelse R. St-.r skulle behaga bevilja något anslag för ifrågavar:de ändamål, vördsamt anhålla det StatsUtsk. ville låta Ingeniörs-corpsens och General-stabens officerare äfven komma i åtnjutande af den förmån att af nämnde resestipendier äfven blifva delaktige, vid det betänkande i ämnet sorn ligger till grund för ett sådant R. Sl:s beslut. Hr Stjernsvärd: I anledn. af den siste talarens yttrande får jag - uplysa, att såvida inom Sverige funnes någon verkligt organiserad Gegeneral-stab, densamma icke blifvit ur min motion utesluten. Remmitlerades till StatsUtskottet. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Sjernsvärds, Gustaf Mauritz, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordel lagda motion, an g: de nödiga åtgärders vidtagande för utfärdande af nya Kti gsartiklar, Tjenstgörings-reglemente för arméen, Fältförvaltuings-Reglemente samt Reglemente för ordnandet af den militära sjukvården.
Jag anhåller vördsamt, att detta anförande må få åtfölja den redan beviljade återremissen till Utskottet. Herr Boij, Johan Fredrik, hade inlemnat ett så lydande Anförande: Då StatsUtskottet funnit rigtigheten utaf alt tillägga ÖfversteLieutenant de Mottoni en större inkomst hädanefter, än den han förut innehaft; får jag vördsammast underställa, om ej denna Summa, efter samma princip, äfven bör utgå för den förflutna tiden. Uppå derom af Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken gjord propoti&n beslöts, att de af Herrarne Grönhagen, Uggla och Boij afgifne anföranden, hvilka innefattade anmärkningar vid StatsUtskottets under N:o i52 meddeldte, och den 29 sistl. Maji till Utskottet återremitterade, Utlåtande, angående reglering af Allmänna IndragningsStaten, äfven skulle till bemälte Utskott remitteras. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningsutskottets den 5 sisllidne Maji under N:o 20 D e n i Juni i. afgifne, och den 29 i samma månad på bordet lagde Betänkande om befrielse för Staden Borås från Bevillnings erläggande under Tio års tid. Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets den 12 sistledne Maji under N:o 21 afgifne, och den 29 i nämnde månad på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt Motion om uppgörandet af nya grunder för Taxeringsvärdet m. m. Friherre Ridderstolpe, Fredrik: I fall Rikets Ständer finna för godt bifalla BevillningsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, har jag intet deremot att invända, nöjd att hafva, så vidt i min förmåga stått, bidragit att nedtysta klagomålen öfver nuvarande Minimitabell.
RegéringsFormen, handlande om StauRådets samman ättning, och hvilka ämnen, såsom egande med hvarandra oskiljaktig gemenskap, måst» i ett helt betraktas, anmäi ka : i‘o PresteStåndet, att, emot särskilta Utskottets förslag, Justitiae Statsministern bibehållits vid sin egenskap af StatsRådets och Högsta Domstolens främste Ledamot, ntan all föredragnings-befattning i StatsRådet. Till Högvördige PresteStåndets närmare besinnande, öfverlemnar vördsamli» gen ConsiitutionsUiskottet, om icke Ståndet, på redan anförda, från Grundlagens anda och syftning hemtade skäl, täcktea nedlägga denna anmärkning och foga sig efter de tre RiksStånd, som härutinnan godkänt Utskottets åsigt. 250 Riddernkapet och Adeln, samt Borgareståndet, att en Krigsminister bör finnaa Cvnatitutions Utskottets Bctänkandtn, 331 För Lsndsförsvaret, och en annan för Sjöförsvarets ärenden; i sammanhang hvarmed Ridd»r»kspet och Adeln yrkar, atfc StatsRfidets L©?^motera collectiva antal, mätte ctfas frän Tretton tili Fjorton. Som, i denne fr •g*, Två Stånd slädnät root Två, och meningarne hvilka å ömse sidor äro af vigtig» skäl understödda, icke medgifva någon sammanjemnkning, föranlåtes Utskottet till den vörds*mma hemställan, att, i händelse samtelig* RiksStånden iek» stall» förena sig, om enahanda yttrende, »kiljaktigheten må afgöras genom ConstitmionsUaskottet, försiaskt till Tjugu Ledamöter #f hvarje Månd, och får derjemte, för tidene vinnande, uppgifva en så lydande Voteringsproposition. Den som vill att, enligt ConstitutionsUtskottets förelag, Landoch Sjöförsvarets ärenden sftola i Stat Rådet af en enda Krigsminister föredragas, röste Ja. Den det ej vill, röste Nej. Tinner
Straffbestämmelser, angående, fördem, som genom fylleri och en oordentlig lefnad förorsaka, att deras hustrur och barn falla allmän fattigvård till last. XXXVII. B. i59. XXXVIII. A. 245. LXI. U. 362. LXII. A. 3ö2. Straffränta, angående eftergift af, för ett till Anders Larsson i Gunnarstorp af Elfsborgs Län utgifvet odlingslån. Se Eftergift. Strinnholm, Herr, angående ett arfvode åt, för författandet af Svenska Folkets Historia under Konungarne af WasaÄtten. V. 212. Stråle, Nils Wilhelm, yttranden. V. 35. Strömfelt, Grefve Hans Fredrik, yttranden. XVII. LIV. B. 166, 284. LVI. LXV. E. 392. — om dispositionen af dertill anslagne medel. XVI. 14. XVII. R. 278. Strömrensningsfondens räkenskaper och förvaltning, om verkställd granskning af. LV. B. 183. LX. A. 69. LXI. E. 58. Ströms Säteri i Bohus Län, om en Canalanläggning vid. Se Trollhätte Canaloch SlussverksBolag. Strömsholms Kungsgård, om befrielse för Snefringe Härads innevånare från IljelpedagsVerkens utgörande till. LI. B. 92. LIV. A. i56. LVI. E. 45. — Slolt, om anslag till reparation å. XXIII. B. 320. XXIV. 67. Å. 23a, 270. XXXIX. 582 U. 283. XLI. 333. XLII. A. 73. XLVIII. E. 4i. Strömsholms Stuteri, rörande indragning af. XXXI. B. 67. XXXII. A. a55. Strömstad, om inköp, utaf allmänna medel, af hemmanet Mellby, för Stadens räkning. XXXI. B. 66. XXXII. Stuart, Carl, yttranden.
a. är vordet föreslaget, endast roed det tillägg, att sådana räntor af boställen, hvilka för närvarande äro BostaIIshafyareii på lön anslagne, icke till Stats-Verket indragas, utan fortfarande komma Boställshafvaren tillgodo, på det sätt, att de samma, likasom bostället efter enahanda uppskattningsgrunö, som för löneersättningarnes bestämmande stadgas, tagas i beräkning vid lönens fastställande, hvarefter dessa boslälls-räntor, under serskild titel, såsom afkortning uti Räkenskaperna afföras; börande, till nödig rättelse, vid uppgörande förslag till nya Aflönings-Slater, dessa räntor bland tillgångarne upplagas och beräknas. b') Utskottet har visserligen, vid ärendets behandling, insett, att ersattningarnes beräknande efter markegång för en viss förfluten tidrymd icke roed fullkomlig noggrannhet motsvarar den inkomst, indelningarne under samma tid lemnat, enär kändt är, att mai kegångs-prisen dels öfverdels understigit de gångbara prisen; men å andra sidan förekommer och har i betraktande måst tagas, att, efter en längre tids förlopp, de verkligen gängse prisen knappast, och åtminstone icke utan största vidlyftighet och svårigheter, skulle kunna utredas och ännu mindre bestämmas på ett sådant sätt, hvarmed vederbörande kunde tillförbindas att vara belåtne, hvaremot markegångssättningen är en sådan piis-bestämning, som måste tillerkännas vitsord och under den förflutna liden skolat ligga till grund för de ilråga komne - Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 326. 9 komne ränlornes utgörande, så framt ej serskild öfverenskommelse egt rut:.?, samt foljagtligen utgör den enda lagliga grund, hvarefter räntors värde under en förfluten tid kan beräknas; och torde föröfrigt med skäl kunna antagas, att, om beräkningen verkslälles efter medium af 10 år, förhållandet derigenom på det hela blifver någorlunda jemkadt, i öfverensstämmelse med de under samma tid varande verkliga medelpris; att markegången under de 10 år, hvarefter Utskottet ansett ersätlningarne böra beräknas, varit mera hög, än låg, är väl med förhållandet enligt och man kan möjligen ega den förhoppning, alt den hädanefter blifver lägre; men allt sådant måste emedlertid stanna vid gissningar och lika lätt kan motsattsen inträffa.
Direciion deltagande 2:ne Banco Com - Banco-Vtskotlets Betnnkanden. 717 missarier vid 1815 års Riksdag fått sig tillagdt i och för deras särskilda befattning reed RiksDiscontens angelägenheter, bör ifrån och reed nästa år upphöra ; hvaremot det rea öfvelemnas till Herrar Banco-Fullmägtiges pröfning, att vid hvarje ars slut tilldela bernälde Cornmissarier någon skälig discretion, lämpad efter inflytande tillgångar, och desse Embetsmäns under året för utredningen hafde göromål. För öfrigt och till vinnande af ett möjligast skyndsamt och fördelaktigt slut med indrifvare det af fordringarnes återstod, har Banco-Utskottet ansett lämpligt uppdraga åt Herrar BancoFullreägtige, att nu mera låta inställa alla särskilda bevaknings-åtgärder i och för Banquens enskilda andel, såsom förenade reed både omgång oell kostnad, samt i dess ställe ingå öfverenskommelse, helst med Disponenten af de private Actie-egarnes tredjedel, det han under vanlig redovisnings-skyldighet hädanefter må besörja utredningen ecb bevakandet af Banquens i Verket egande ^:delar, i sammanhang nied den derifrån oskiljaktiga bevakningen af dess enskilda rätt, och sådant emot åtnjutande af vissa procent på hvad genom hans åtgärd för Banquens räkning inflyter. Hvilken provision Utskottet, reed afseende å fordringarnes ådagalagile verkliga osäkerhet, och, unn tvifvel ej betydliga provenue, ansett kunna bestämmas till högst v 5 procent. Så väl den ofvannärnnde afskrifningen, sorn desse af Utskottet lämplige ansedde arrangemenier, anmälas härigenom vördsamt till 7i8 Banco-Vtskottets Betänk anden» Rikets HÖglofl. Ständers bifa!! och sanction.
Det ännu innestående beloppet, Tvåtusen Riksdaler, utaf det understöd, som vid 1844 och 1845 års riksdag med 3,000 R:dr beviljades kapitenen Ballzar Cronstrand, för utarbetandet och ordnandet af bans samlingar angående denjornegyptiska byggnadskonsten, bör af Riksgälds-kontoret för sådant ändamål fortfarande tillhandahållas, samt enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift utbetalas, under förbehåll, att bemälde kapiten, vid äfventyr att eljest hafva förlorat all rätt till detta understöds vidare åtnjutande, före slutet af Juni månad 1852, med intyg af Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitels-Akademien styrker, att han.dessförinnan inför samma Akademi till granskning framlagt ifrågavarande samlingar, samt att Akademien funnit dem i det skick, hvilket, vid samma understöds beviljande, såsom vilkor derför, föreskrefs. §. 72. I öfverensstämmelse med Kongl Majrts nådiga föreskrift och på grund af vederbörliga reqvisilioner, utbetalas af Riksgälds-kontoret det belopp, som erfordras för inköpande af Trehundra exemplar utaf Svenska Fornskrijts-Sällskapets årliga samlingar; varande kostnaden för inköpet af hvart och ett exemplar utaf dessa samlingar beräknad att årligen utgöra omkring Två R:dr. §. 73. Det från Riksgälds-kontoret ännu icke utbekomna beloppet, Tiotusen Riksdaler, utaf det lån å 25,000 R:dr, som vid 1844 och. 1845 års riksdag beviljades Christinehamns stadsoch Warnums landsförsamlingar, för uppbyggandet af den nya kyrkan i nämnde stad, skall, emot de i 26 §. omförmälda betalningsvilkor, i mån af kyrkobyggnadens fortgång, utbetalas. Slals-Uukoliels Memorial, N:o 323. 19 (!) Under sednast förflutna, eller 1847 och 1848 års, riksdag beviljade, ännu återstående statsutgifter. §• 74. Den till förhöjning af anslaget för Hans Kongl.
R:dr, hvilka arbeten, enligt uppgjord plan, på sätt Kongl. Brefvet den 9 Mars 1838 utvisar, skulle bringas till verkställighet genom två serskilda associationer, och hvartill för hvarje af åren 1837, 1838 och 1839 anvisades 4,000 R:dr för Dejefors och 3,000 R:dr för Forsshaga slussanläggning, eller tillhopa 7,000 R:dr årligen, såsom statens bidrag till ränta och amortissement under 23 och 24 år å de medel, Associalionerne skulle genom tillskott eller upplåning anskaffa; dels ock, att E. K. M. förklarat Sig vilja vid nästblifvande Riksdag lill Rikets Ständer göra Nådig framställning om medels anvisande för of vanberörde 7,000 R:dr, tilldess de gjorda tillskotten eller upptagna lånen med 5 proc. ränta hunnit till fullo amorteras.
Sta ts-Secreteraren Nordenfalk._ Stats-Sepreteraren uppläste till justeringett, i ö.fverensstänuuelse med serskildta förut fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående bidrag af Stats-Verket till Arméens Pensions-Cassaoch Amiralitets-, Krigsmanskassan; och täcktes Kongl, Majit», uppå Stats-Rådets härvid närvarande Leda-i möters underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes vid, Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N-o 4)fU detta Protocoll bilagdt, samt tillåta, att Proposition, i enlighet dermed, finge till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo C. R. Kökeritz.. KOJVGl. MAJ.TS Rfådiga Skrifvelse till Rikets Ständer^ angående Dykeri-Verket ; Gifven. Stockholms Slott deri 13 December 1,828. Sedan hos Rikets senast församlade Ständer åtskilliga förslag blfvit gjorda till en. förändrad organisation af Dykeri-, inrättningen, hafva Rikets Ständer, efter ämnets öfvervägande, nli underdånig skrifvelse deii, r<y November 1823, yttrat, det de väl funnit det vara Statens både pligt och, rättighet att, genom vidtagande anstalter, vaka deröfver, att vid inträffande Skepps-, brottdesjö-nödlidande igke må plundraseller misshandlas, att frånvarandeGods-egares och assuradeurers rätt icke förnärmas, samt att till införsel förbjudet eller oförtulladt gods. i 2 Kongl. Maj.ts Nådiga.
Bt.n;o-Ui ikattets Be ånka tide \’:o 110. Dessa mina åsigter hafva dock icke blifvit gillade af JBunco-UlskoUet, hvilket förkastat så väl Heil Nordenankars motion, som mitt i anledning deraf framställda förslag. Jemte anmälan af min reservation emot delta Utskottets beslut, har jag derföre, under uttrycklig förutsättning, att de, inom Borgareoch Bonde-Stånden, väckta frågorna om förökning af Riksgälds-Contorets Creditiv uti Banken komma att förfalla, ansett mig böra underställa Rikets Högloft. Ständers vidare bepröfvande samma förslag, deruti jag tillstyrkt, att Rikets Ständer, med anledning af Herr Nordenankarsnu ifrågavarande motion, måtte falla följande beslut:
Jo, naturligtvis alla de medlemmar af samhället, sorn icke hafva så mycket gagn af jernvägarne, alt det motsvarar den skatt de, för desamma, måste erlägga. Om man uptager statslån för uprälthållandet af rikets sjelfständighet under krig, så kan det icke undgås. Men om man tillgriper en dylik utväg för förelag, som icke bära sig och som man blott gör af nyfikenhet för att se, huru de skola slå ut, då bölden nyfikne försökaren sjelf få betala kostnaden eller ock underlåta sina rön. Den enskilde hushållaren, som-gör försök med de medel han har, må opåtaldt förfara sålunda. Men den, som med lanta penningar gör dylika rön, sätter vanligen till sin förmögenhet, och man mäste beklaga hans kortsynthet eller hans lättsinne, alt på detta sätt förspilla sina efterkommandes tillgångar. Vill man nu hafva jernvägar, och denna tanke är hos många så öfvervägande, att de icke kunna taga sitt förnuft lill fånga, så bör man åtminstone icke förspilla mera penningar, än man sjelf eger. Man må undergräfva sig sjelf, roen åtminstone icke göra det med sina efterkommande. Jag hemställer fördenskull till R. o. Ad., att vi för detta ändamål ej må bevilja uågot mera, ån de öfverskott, som intill nästa Riksdag kunna äga rum på bränvinsskatten och andra ulskylder, samt de besparingar, som dessförinnan kunna göras på redan beviljade anslag. Till följe häraf afslyrker jag att gå så långt som Konungens Propos. föreslår, och ännu mera att antaga hvad som ytterligare åsyftas i Utsk:s förslag, enl. hvilket man skulle få låna utan gräns. Den grundsats, Utsk. upställer i I:sta punkten af sitt Betänk., lyder sålunda: ”Genom uplåning för Statens räkning, enl. det här nedan angifna inhemska fondsystem, anskaffas de medel, som utöfver befintliga och disponibla tillgångar erfordras för bekostande eller understödjande af de jernvägsanläggniugar eller andra, rikets framtida gagn företrädesvis afseende, större företag, som af R.
Hr Olivecrona, Knut: För min del måste jag vid pröfning och jemförelse gifva företrädet åt 1861 års författn. Laglitsk-. ts förslag är nemi. icke bygdt på samma principer, som hittills gjort sig gällande i lagstiftningen i allmänhet. Förmynderskapet var från början en slägtens tillhörighet, men allt som Den 15 April. 517 slägtlorhållandena blifvit mindre kraftiga, har man insett nödvändigheten att göra lagstadganden i detta afseende, och 1734 ärs lag gjorde också domaren till en slags öfverförmyndare. Nu liar Lag-Utsk:t frångått denna, äfven i 1861 års författn. bibehållna princip, och föreslagit, att räkningarna skola granskas af gode männen i den ort, der förmyndaren bor, hvilken ort kari vara långt aflägsen från den der pupillen bor. Utan tvifvel måste dock den kommun, som den omyndige tillhör, hafva för denne ett visst intresse, åtminstone så mycket, att han ej må falla fattigvården och kommunen till last; och då förmyndaren åligger att sörja för den omyndiges uppfostran, kan sådant ju bäst kontrolleras i den ort, der den sednare bor. Mig synes ifrågav:de förslag visserligen vara ett försök till förbättring af 1861 års lag, men ett försök, som icke lyckats, och att man behöfver några års erfarenhet, innan något verkligt godt härvid kan åtgöras. Det i l:a §:n gjorda tillägget torde ej heller vara af någon vigt eller af behofvet påkalladt. Efter min tanka kan man ej komma till något resultat utan att inrätta förmyndarekamrar, och sådant är nu också betydligt underlättadt, sedan det finnes bankanstalter i hvarje provins. Jag förenar mig med dem, som yrkat afslag. Gr. Sparre: Här har blifvit sagdt, att de af domarena förda förteckningar icke vore fullständiga. Så är dock ej förhållandet. Rådstufvurätlerna i städerna hafva låtit genomgå förmynderskaps-protma för många år tillbaka, och domarena på landet hafva fått uppgifter grundade på kyrkoböckerna. Således äro dessa förteckningar fullständiga eller blifva det åtminstone alltmera, och det är klart, att de skola göras bättre af domaren än af gode männen.
Är ackprd kommet till stånd, må statskassan icke väcka någon talan emot gäldenären för ersättning af sådana kostnader, förrän de betalningstider lupit till ända, till hvilka han emot borgenärerne sig förbundit. 588. Är åtal å borgenärcrnes vägnar vordet emot gäldenären ulfördt af sysslomän, falle kostnaderna konkursboet till last, der denne blifvit frikänd; har han blifvit fälld, drage statskassan kostnaden, för hvilken hon dock ege ersättningstalan mot gäldenären, på sätt i föregående ari. är sagdt. 589. Ej må sysslomän mot gäldenär anställa åtal efter första straffbarhetsgraden, eller i sådant åtal uppträda såsom civil part, derest icke borgenärerne vid sammanträde, med enkel röstpluralitet efter antalet, hafva slikt beslut fattat. 590. Har enskild borgenär sådant åtal anställt, bäre han sjelf kostnaderna, der gäldenär blifvit frikänd; har han blifvit fälld, åligge det statskassan. Bih. till R. St. Maj:t$ Nåd. Skrifvelse, N:o 40. KAP. If. O/n bedrägligt förhållande eller gäldenärens brottslighet efter andra straffbarhetsgraden (banqueroute frauduleuse). 591. Såsom bedräglig gäldenär varde dömd och straffad, på sätt allmänna strafflagen bestämmer, hvarje handelsoch industri-idkare, som förstört eller undandöljt sina böcker, som undansnillat eller, under falskt förebärande, minskat någon del af sina tillgångar, eller som i sina böcker och papper, eller genom offentliga handlingar eller enskilda förskrifningar, eller i sin förteckning öfver tillgångar och skulder svikligen erkänt gäld, för hvilken han icke häftar. 592. Har åtal för bedrägligt förhållande blifvit full följd t, må kostnaderna derför uti ingen händelse kunna drabba konkursboet; häfver en eller flere borgenärer deltagit i åtalet såsom civile parter, falle kostnaderna, i händelse af frikännelse, på dem sjelfva. KAP. III. Om brott och förseelser, begångna i konkurs/nål af andra an gäldenär en. 593.