Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Herr Cederschjöld i gårdagens Plenum ville göra en dylik motion, yar jag äfven Dfn II fidi i f tti, ibland deni, söm ansågo dess remitterande orig^- tigt. Men är frågan åter, att upptaga säkert såsom ett önsknings-mål, utan kiander af det förllutna, eller något samband med ett redan fattadt beslut, till vederbörande Rådgifvares befrielse, tror jag det vara Motionairens ostridiga rätt att få motionen till behörigt Utskottet remitterad. Det Utskott, som har sig uppdraget, att behandla önsknings-mål, är Allmänna Be*- svärsoch OeconomieUtskottet, och dit lärer motionen böra afgå4 emedan något annat lämpe» ligt Utskott ej torde finnas. Namnet på detta Utskott må ej förvilla oss. Det är gifvit, att Riksens Ständers önskningar sträcka sig icke blott till Rikets hushållnings-mål 5 manga andra ämnen finnas, hvaruti önskningar kunna till Thronen frambärasj och hurudant skulle väl förhållandet vara emellan den Regent och det Folk, den Fader och de barn, emellan hvilka önskningar icke kunde framföras ? Om man läser ' 89 §. i RegeringsFormen till slut, finner man der följande ord: Vill Konungen dt Riksens Stander öfverlemna att gemensamt med Honom något afgöra, som Rikets allmänna styrelse rörer, dä förf ares dermed, pd det sätt, som angående Lagfrågor är stadgadt. Det synes deraf tydeligt, att Lagstiftaren föreställt sig möjligheten deraf, att frågor om Rikets allmänna Styrelse kunde blifva föremål för corn. municationer emellan Riksens Ständer och Konungen. Denna motion innefattar en sådan fråga. Den rörer icke såsom 107 §. Embetsmäns af sättande, utan Embetsmäns tillsättande, såckne nemligen, som RegeringsFormen omtalar. Den n Julii f, m. *01 Riksens Ständer önska att Kongl. Majit ville, för Rikets bästa, begagna den makt, Han i det-j ta afseende äger.
Thet Himmelska Consistorium, tilhoopa kallat, för wåra förste föräldrars ynkeliga affall skull: uthi een lijten Skohleöfning och Comoedia medh någre Skohle-gåssar, närvarande Höge sampt Lägre Ståndz Personer, uppå Wijborghs Slott repræsenteradh och förestält Anno 1674 d. 19 Febr. aff Petro Carstenio. Schol. Cathed. Wijborg. Rectore. Stockholm Tryckt aff Joh. Georg. Eberdt. Arbetet hafva vi icke sett, men en temligen utförlig redogörelse för detsamma finnes i Åbo Tidningar för 1792 (n:o 22, 27, 28, och 29), och i vår framställning följa vi den. Författaren har tillegnat sitt arbete friherrinnan Elsa Duwall, gift med riksrådet baron Lorentz Creutz, och anför till skäl för dedikationen, att hela finska nationen har att tacka hennes mans trogna skötsel och plantering samt hennes eget moderliga vattnande för all den gudeliga frukt och växt, som på dess skoloch kyrko-åker så här som i Åbo och annorstädes upprunnen är. Efter dedikationen följer ett Argumentum ex sanctis Patribus, hvari uppgifves anledningen till ämnets utförande på Auctors vis, och derpå redogör prologen för skådespelets plan och innehåll. Stycket, som med undantag af några få repliker är skrifvet på prosa, har 4 akter. Första akten. Adam och Eva klaga öfver sitt fall. — Sc. 2. Gud Fader håller en monolog öfver menniskornas otacksamhet och brottslighet, men beslutar af medömkan att ”gå och sammankalla sina Himmelska Möör, att jagh i sjelfva värcket förnimma må, hvad mig står till görande. — Sc. 3. Adam och Eva beklaga sitt tillstånd; Eva önskar, att hon hade smakat något annat, än detta förbannade äpplet, och att Adam icke tillåtit henne äta eller åtminstone icke åtlydt hennes råd.
Någon förändrad, för hela Biket gemensam egofrids-lag anse Utskotten sig följaktligen hvarken kunna eller böra tillstyrka; och då naturförhållandena inom landel till den grad omvexla, att någon bestämd gränsskillnad emellan slättland och skogsbygd ej lärer kunna uppdragas, torde icke heller tillämpningen af ifrågavarande grundsats böra för vissa delar af Riket för närvarande i lag påbjudas, helst omförmälda förslag, •efter Utskottens uppfattning, ännu saknar det stöd i allmänna tänkesättet, som är ett vilkor för hvarje förändring utaf stadganden, hvilka allmänt och djupt inverka på medborgares ekonomiska ställning. Den föreslagna åtgärden torde endast kunna vidtagas i 6 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, A:o 24. den nian Svenska jordbrukare vänja sig alt inom egna egor tili hemdjurens qvarhållande på det till betning bestämda området, och afhållande från det öfriga, begagna andra medel än stängsel. Dertill kan i olika orter fordras ganska olika tid, i en ort kanske mångfaldigt längre än i en annan; oell hägnadsskyldigheten emellan enskilda ekområden torde, i följd häraf, för vissa orter kunna i framtiden genom lag uppbäfvas, medan den i andra ännu länge och måhända alltid måste fortfara.
Hvad som här föreslås, nemi. i l:sta tillägget, lill införande i grundlagen, finnes redan stadgadt i bankolagen af 1830; men, mine Hrr! bankolagen af 1830 kan vid hvarje riksdag förändras genom 3 Stånds och Konungens sammanstämmande beslut. Deremot kan man, som bekant är, ej ändra grundlagen annorlunda än att frän den ena riksdagen bordlägga ett förslag till den kommande rikdagens antagande eller förkastande. Jag tror Sverige hafva tillräckligt erfarit följderna af en oriktig hushållning med rikets myntväsende och af benägenheten att från Tumba pappersbruk, såsom en guldgrufva, hemta medel. Denna benägenhet var för ett par decennier sedan, såsom vi väl minnas, ganska allmän inom R.- St.n. Vi veta med hvilket besvär realisationen kom lill ständ och hittills blifvit upprätthållen; det är då skäl alt gifva styrka ät den lagstiftning, som R. St. 1830 vidtagit och att gifva den helgd. Ty om R. St. äga rätt att utgifva sedlar som för mynt i riket gälla, sä måtte det vara gifvet, att dessa sedlar skola mot silfver inlösas, pä det att icke, som hittills inträffat då banken kommit på obestånd, utvexligen kommer att upphöra, sedlarne falla och en rubbning af allmänna förhållanden komma att äga rum. Gr. Lagerbjelke: Jag är hufvudsakligen förekommen af llr Lefrén och anhåller alt med honom få förena mig. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag har blott att instämma i hvad Hr Lefrén yttrat, endast med det tillägg, alt jag torde fä upplysa derom, att vid 1834 och 1835 årens riksdag bereddes ett förslag till tillägg i grundlagen af enahanda lydelse med det ifrägavar. till 72 § Reg.F., att nemligen deruti skulle införas orden (i afseende på b:co-sedlarnes inlösande) ”att af banken med silfver inlösas.” Detta blef påföljande riksdag af alla 4 RiksShn antaget, men Konungen vägrade sitt. bifall pä anförde skäl.
Då i förra fallet äfventyr för rättsökande genom förlust af fatalier kan uppkomma och i sednare fallet domare måste vidkännas ett besvär, som utan motsvarande ersättning icke bör honom påläggas, hafva, till förekommande af de genom ifrågavarande stadgande å ena och andra sidan uppkommande olägenheter, Rikets Ständer funnit att i enlighet med hvad 1835 års och äldre Cbarta^-Sigillatse-förordningar innehålla, ett så lydande tillägg, som bilagde Förslag upptager, må vid 3 mom. af denna §. införas. §. 16. Såsom en följd af nyssberörde tillägg hafva Rikets Ständer ansett den i 16 §. 1 mom. näst efter orden ”det för ulöfningen af deras embeten erforderliga stämplade papper” förekommande mellanmening: ”hvarvid likväl dylika reqvisitioner icke, hvarBih. lill R. St. Prof. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 79 626 Etrp c di tio nsU/skotte is Förslag till und. Skrifvelse, N;o 199. ken i afseende å valörer eller qvantiteter, må utsträckas utöfver livad som erfordras för sådane handlingar, som af de reqvirerande utfärdas; hörande vederbörande embetsmyndigheter, då reqvisitioner af deras tjenstemän afgifvas, bestyrka, huruvida hvad som reqvireras efter nämnde grunder kan anses erforderligt”, böra ur Författningen uteslutas. §. 17. Af samma skäl hafva Rikets Ständer jämväl funnit de i denna §. mom. 1 sista perioden förekommande orden: ”dock må hvad sålunda reqvireras icke annorlunda än till dylikt behof, men ej till försäljning, användas”, böra ur författningen utgå. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den 23 Augusti 1851. Preste-Ståndet den 23 Borgare-Ståndet den 23 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående vilkor en för tillverkning och f örsäljning af brännvin.
Mejerfelt blifvit af en samtiding4 beskrifven såsom ”en lång, ful, obetydlig man, som icke blott arbetade att vara ansedd för favorit, utan lopp derefter”: men deremot var Grefvinnan den såsom en af Hofvets skönaste prydnader namnkunniga Lovisa Fersen; en af de trenne grefliga Gratier, som kort derefter af Kellgren besjöngos i det afundade lofqvädet ”Gratiernas Döpelse”. Ett rykte tillade, att hon var den af honom eldigast och omedelbarast dyrkade bland dem alla. Det nämnde bland de många, som för hennes fötter lågo suckande af ömma qval, ej blott den med utsöktaste parisiska grannlåt slösande Ambassadören D’Usson, utan tillika den i sin naiva och ännu blommande ungdomlighet långt älskvärdare svenske Poeten; som, jemte sina ingalunda mindre utsökta verser, endast kunde förära offret af en låga, hvarom man påstod, att den ej brann obelönt. I alla fall är ingenting lättare att begripa, än huru umgänget i ett sådant hus, och förtroligheten med en sådan dame, skulle i allmänhet yttermera förstärka och försköna de inflytelser, som den unge skalden alltredan från sina fransyska förebilder mottagit. Sjelfnödvändigt måste nu den tjugusex-årige Magisterns smak utbildas till fullkomligt hofmessig. Äfven deri låg åtskilligt ur konstnärlig synpunkt godt, – om ock mera stilistiskt än egentligen poetiskt. Det onda var, att dermed tillika följde en ännu fastare tillknytning af de band, som länge höllo hans snille fängsladt inom en ytlig och snäf smaklära. Hans fiender hafva låtit trycka, att han, såsom informator, gjort sina lärjungar mycken skada genom sitt ”fritänkeri”. Den uppsats 5, der denna anklagelse förekommer, gör honom till och med till ”Atheist”. Men den hvimlar af dels falska, dels öfverdrifna beskyllningar.
Direction för vederbörlig control afsändas. 8:0 Enskildes reverser kunna såsom hittills i Banco-Disconten eller Låne-Contoren hypothiseras, då de äro af löpande egenskap, samt betraktas, då fråga är om beräkning af den högsta summa, för hvilken någon persons namn till denna fond får häfta, lika med en caution på utgifvarens namn. !") Denna §. kommer att motsvara sista moni. i här nedan upptagna 9 punkt. BancoUtsbttitt Memorial Nio 128. §:o Skulle vid omsättning af Discont-lån någon felaktighet på det inlemnade reversalet föiefinnas, får ett sådant Docuinent mot ett nytt fullständigt reversal utbytas; dock under vilkor, att den föreskrifne inbetalningen blifvit vid första Documéntets inlemnande verkställd, samt att Discontens säkerhet i öfrigt är behörigen förvarad; börande det nya Doeumentet i fullständigt skick inlem nas inom den vanliga respit-tiden, derest lånet varit laget å 6 månader, samt det felaktiga reversalet blifvit inom den första respitmånaden ingifvet och ogilladt. Är åter första Doeumentet irilemnadt och afslaget under loppet at den andra resplt-månaden, eller under den enda respit-månad, som för lån å kortare lid än 6 månader eger rum , måste det nya fullständiga Doeumentet ovilkorligen inom én månad derefter ingifvas, så vida lånsökanden skall kunna vid omsättnings-rätten varda bibehållen. I sistnämnde fall och om Doeumentet senare än 8 dagar efter den vanliga respit-lidens förlopp varder ånyo aflemnadt, förkortas, vid skeende omsättnings låne-tiden med en månad. För dylika lån, ämnade att omsättas på 6 månader, men af berörde orsak endast omsatta på 5 månader, få, vid ytterligare omsättning af desamma, tvänne respit-månader tillgodonjutas. Af ofvanstående stadganden är första punkten lika lydande med §. 17. mom. Andra punkten innefattar respective Riks-Slåndens beslut i anledning af punkten 20, mom. 1 i Utskottets Utlåtande N:o 16.
angåendom, af s k a r p a s t e möjligen gar, akten döttrar » ej torde väl ingen far i kristenheten vara i tvifvelssig fått tid att afge saken mera humoristiskt, • Ur en till våren utkommande ny diktsamling af Lotten von Kfseiner. uppsats af i n g e n p å v e r k a d Först de beträffande att h v a r j e tyst böra v i rättvist att äfven tillstädja invändningarna af på den äktenskapliga vädjobanan. plikter m o t sin och plikter beträffande klart o c h lättfattligt bevisats, att flickor artiklarne n u varit i n f ö r d a o c h våra läsarinhvar söner ingående. uppsatserna giftermåls upp! ring: Fru tjänare otäckes » genomläsandet Jo, fader, Opposition delvis ödmjuke satt — synes plikter vis fall,- fjärd Lotten inte dagskaffedags. » hur? » den s ä t t e r, att f a d e r n mission, fara dårskap och låg vagel en h u n d r a d e l i villande all från där försåtet omkring att ett litet eller nu följer högt: förklara håg och l o c k a d e in oss i osynlig skada, mina söner i detta hänseende? våg. a c k, se d å s m ö g upp därrusat hvita lager, dit drog oss vår Men a t t fri f r å n Den heter det sant nog, och pat bnd vid björkkransad leder d e t b l i de i n t e f e t a af. pungen, vertygad, berörde. När får h a n för med å Marghrita? du ja, då kunde npp med Efter drömmar, värn p å Italias regina åt. vågen sömmar Hans hälsning att tröttade gång giftermåls båt, neder en att det blir — skrud dit bär han lyfte vi sänkte oss mycket de tänkt p å m i n a råd förut — ty att dem med bröst, evig trohet och ingenså paradislund bågen O, när skall h a n När så A p p e n n i n e r n a s röst!
Ståndet redogöra för den princip, som legat till grund för Ujsk:s tillstyrkande uti första betänk., enär ingen röst yttrat sig deremot, och jag dessutom förmodar att R. o. Ad. nu, såsom förra gången, inser nyttan och nödvändigheten att understödja detta institut; hvarföre jag inskränker mig till att begära afslag å Utsk:s sednare samt bifall till dess första betänkande. Frih. Sprengtporten: Under åberopande af den reservation, i hvilken jug instämt mot det beslut StatsUtsk. fattat i sednare betänk., anhåller jag om propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande i det första. Frih. Cederström: Jag instämmer med de talare, hvilka redan yttrat sig för bifall till Utsk:s första betänk. Hr von Rosen, Georg: Jag anhåller att få veta hvad beslut de öfriga Stånden fattat i afseende på Degeberg. Underl R id d.S e c r et.: Ingen underrättelse är ankommen ang:de de beslut, som öfriga Stånden fattat rör:de StatsUtsk:s sednare betänkande. Hr von Rosen: Till hvad Frih. von Kraemer yttrat får jag blott tillägga, att jag icke kan fatta på hvilka skäl och grunder StatsUtsk. ändrat sitt förra beslut. StatsUtsk. yttrar, att ledamöter inom BondeSt. erkänt inrättningens nytta; men har derjemte åberopat en för mig mera gällande aucloritet, nemi. Hr Statsrådet och Presidenten Poppius. Den jemkning StatsUtsk. gjort emellan dessa opinioner, gör, alt jag icke kan fatta, att upplysningar vunnits, som kunnat föranleda till minskning af anslaget, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utsk:s första förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Då StatsUtsk:s sednare utlåt, icke funnit förespråkare inom Huset, skulle det vara öfverflödigt att vidlyftigt motivera min anhållan om afslag å sednare betänkandet.
Detta utbyte bör likväl icke kunna lägga något väsendtligt hinder i vägen; ty det är i alla fall Nationen , som måste tillsläppa medlen ehvad de utgå från Staten eller Banken; meni sednare fallet utgå de efter en origtig grund, emedan beskattningen endast träffar dem , som sjelfva behöfva hjelp. Staten anser det förmon, ligt att Banken får stora inkomster för sina Lå-i ne-rörelser, att använda till Canal-byggnad. Man betänker icke, att det är de behöfvande, sorn bygga Canalen, och att det sedan blir Statens lott att, genom utvidgade Fattig-försörjnitigs-antalter, Arbetsoch Corrections-hus, försörja dem, som byggt Canalen. Bör Staten bibehålla sådana inrättningar, sorn hafva Medborgares förderf till påföljd? Dock, det lärer vara utan ändamål, att nu utveckla de idéer, sorn angå ett stadgadt Myntväsende, eller de Stats - ekonomiska principer , 494 Stats■ och Banko-Utskottens Betänkanden. som dermed hafva sammanhang. Den allmänna nöden liar ännu icke stigit till den höjd, attén nyttig erforrn nu kan inträffa. Jag mäste anse mig belåten, att, i anseende till hufvudprincipen, härmedelst få reservera min enskildta öfvertygelse, hvilken torde fä åtfölja Betänkandet till Respective Riks-Stånden. Herj' Lagmannen. Mannerstani: Då jag uti de delar af Utskottens förslag till reglering af penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, hvarom mine åsigter , under öfverläggningärne inom Utskotten , varit ifrån pluralitetens skiljaktige, sammanfattar mina tankar, anser jag öfverflödigt, att ingå uti någon ytterligare undersökning om orsakerna till den oreda uti Rikets penninge-rörelse, som hotar att mer och mer utveckla förderfliga följder, om dessa icke motarbetas och förekommas.
Då han under den korta tid af ett år, som han derstädes varit tjenstgörande, lyckats bereda låne-nnderstöd åt en eller annan person, med hvilken han står i affärsförhållanden, så kan lian, då han vid årets slut bortgår, derigenom möjligen åstadkomma en betydlig förlust för Banko-Diskonten; varande han likväl sjelf temmeligen belåten dermed, att han undvikit en förlust, som tilläfventyrs eljest skulle drabbat honom. Sådana skola möjligen följderna af det nya valsättet blifva. Deremot kan man vara temmeligen förvissad derom, att när valen ske inom RiksSt:n, saknas det icke inom dem medlemmar från den ort, der funktionen skall utöfvas, hvilka kunna meddela uplysningar om egenskaperna hos de personer, hvilka kunna förvalta låne-kont:ns tillgångar, samt böra blifva delegerade från hvartdera af RiksStm. Om äfven i delta fall något misstag skulle ega rum, kommer dock icke något ansvar, obehag eller missnöje alt drabba Fullmtge, hvilket deremot blefve händelsen, om Utsk:s förslag antoges. Följden blefve endast och allenast den, alt den, som ieke gjort sig förtjent af förtroendet, vid nästföljande Riksdag icke varder vidare ihågkommen. Att den person, som å Bankens sida fungerar i låne-koni:n, är endast en, ehuru Direktörerna äro fyra, skall långt ifrån att skada, tvertom gagna. Till följe af det Direktöferne lem - Den 28 Oktober e. m. 91 nade förtroendet, skola de benäget lyssna till de åsigter, som af Banko-ombudet framställas, och erfarenheten har visat, att förvaltningen gått så väl, att föga eller intet dervid återstått att önska. När man nu eger en dylik erfarenhet, kan jag icke begripa hvad orsaken månde vara, alt man' nödvändigt vill göra en förändring. Ar det. kanhända endast för förändrings skull, som man vill genomdrifva förslaget? Ett sådant skäl kan jag icke godkänna: till följe hvaraf jag äfven yrkar afslag å Utsk:s förslag, samt vidblifvandet af det gamla stadgandet. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.:
Värde förslagsvis å 62/3 R:dr T:n. Mått. Värde. Försvars-Verket till lands i allmänhet eller KrigsCollcgii Departementer, hvarunder äfven inbegripas indelta räntor för Åkers Krutbruk och Husqvarna Gevärs-Faktori, Reservations-anslag Lifmundering för indelta Infanteriet lnqvarterings-kostnader i Stockholm, Förslags-ansfag Till inqvarteringens; ordnande i dito, Reservationsanslag lnqvarterings-kostnader i landsorterne, Förslags-anslag Salpeter-uppköp Ved och Ljus för Fästningsoch Garnizons-orter . Penningar. Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader Durchmarche-kostnader, Reservations-anslag Reseoch Tractaments-penningar, Förslags-anslag . Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus m. m för Krigs-Collegium m. fl. Verk Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus m. m för Departementets Canzli-Expedition, Försl.-anslag Extra Utgifter 23.000 8,000 7,366 5,600 2,524 43.000 12 S:r 91 4901441 61 Summa 12,938,8051321—|227,6491351—11,169,4491521 - 2.1 Indelt på förslag. Mått. Värde å 6% R:dr Tunnan. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis a 62/3 R:dr T:n. T:r. 17,220 114,800 Summa. Mått. Värde. Huf - Sjöf Ur svars-Departementet, Aflönings-Stfater. Deparlemenls-Chefen: Deparlementels Canzli-Expedilion: Expeditions-Chefen 3,000: Öfrige Embetsoch Tjenstemän 5,038: 16.
Ban: kens metalliska kassa m. m. v om ändring i 89 § 1 morn., i fråga om revision af Bankodiskontverkets förvaltning . » om förändrad lydelse af 101 § 2 inom. af » om ändring i 156 § 1 morn., angående meddelandet af vederhäftighetsbevis för lånesökande i Allmänna samt Handelsoch Närings-diskonten . !L * sf ® ** cn? rn ■~J M 5 rCD , 'rt C/3 2. ^ s a - o o» PresteBorgare Slåndet. B. <T © v> ce re —• ~ 2 Cl re “ re —. * 19 re etN:0 N:0 N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteS tå ridet. BorgnreStåndet. BondeStåndet. N:o § Banko-reglementet, angående 171 § i nu gållande — 6 1 46 — b. 12 A ug. b. 15 Ang. g. 15 Aug. å. 12 Aug. 1 anledning al återremiss . — 6 1 54 — a. a. 15 Sept. a.a. 14 Sept. b. 15 Sept. a. a. 19 Sept. » angående föreskrifterna i lia Artikeln 6 1 47 b. 12 Aug. b. 15 Aug. g. 15 Aug. 12 Aug. » angående förändring af åtskilliga föreskrifter i Irsta, 2:dra oell 3:dje Artikeln af — 6 1 44 — 12 Aug. 12 Aug. 12 Aug. 12 Aug.
Om Ridderskapet och Adeln har hans uttryck, såsom jag, i färskt minne, tror jag, att man kan bespara upprepandet deraf till vederläggning af hvad lian i dag anfört. Herr von Hartmansdorffj August: Jag kan höra på öfverläggningen, att ExpeditionsUtskottet förblifvit vid det förslag till underdånig skrifvelse, hvarå anmärkningar gjorts. Jag tror dock ej, att förhållandet är med denna Expedition såsom med den andra, hvarom talats, att 3 Stånd redan godkänt henne, ty då den nu förevarande första gången hos Stånden förekom, var det här, hvarest anmärkningen gjordes. De öf - Den SJ »v n u a i1 i i f. m. '77 öfrige Stånden lära således icke förehaft den lios sig. Skulle de åter hafva godkänt henne, är det förgäfves att yrka någon förävw dring. Men om icke så är, anser jag förändringen kunna aga runi medelst uteslutande af ord, hvilka Utskottets Ordförande sjelf funnit otjenliga. Dessutom är förändringen af beskaffenhet alt alldeles icke verka på beslutet. Friherre Cederström: Det var just exemplet af den expedition Herr von Hartmansdorff omtalar, hvilken fortgick till de andra Stånden, ehuru anmärkning dervid gjordes, sorn föranledde den ändring, alt när anmärkningar ske, Löparen går tillbaka till Utskottet, och ej får gå till de öfrige Stånden, förr än anmärkningen är besvarad. Således kan ej denna Expedition vara justerad i de öfrige Stånden. Men jag hemställer till Herr von Hartmansdorff, sorn ej kan vara okunnig om formen för Expeditioner, och de skyldigheter, som i sådant afseende åligga ExpeditiönsUtskoltet, om, då motivet är bifallit af alla \ Stånden, ExpeditionsUtskottet kunnat företaga sig att ändra hvad Rikets Ständer beslutit. Antingen måste
Till minskning i rese-kostnaderne för speeteurer och BrigadGeneraler , jemte deras Adjutanter, hafva Riksens Ständer vidare i underdånighet tillstyrkt, att Allmänna Beväringsmanskapets vapenöfningar måtte anställas vid samma tid, då de reguliere Regementerne hafva sina möten, på det inspectioneme kunde ske på samma gång, och alltså särskilta resor och kostnads-beräkningar undvikas; hvarförutan Riksens Ständer förment, att lnspecteurerne och BrigadGeneralerne borde, för de löner de innehafva , bestrida sina resekostnader under tjenstgörings-resorne. Till förstnämnde tillstyrkan har Kongl. Maj:t icke funnit Sig kunna samtycka, enär erfarenheten redan nogsamt ådagalagt nyttan deraf, att Beväringsmanskapet exerceras på annan tid än Regementernes gamla stam, och Befälet äfven icke skulle kunna medhinna , att på en gång öfva och undervisa både gamla stammen, Recruter^ ne och ett talrikt Beväringsmanskap, hvaremot, och ehuru Kongl. Maj:t ansett Inspectionsoch BrigadGeneralerne icke kunna åläggas, att, på sätt Riksens Ständer föreslagit, sjelfve be. strida resekostnaderne under sina tjenstgöringsresor, Kongl. Maj:t likväl, för att vidtaga alla de besparingar, som möjligen kunna äga rum, i Nåder förordnat, att ifrågavarande Generaler må under resorne i tjensten endast erhålla skjuts för fyrmhästar, utan att något tractainente derjemte af dem får uppbäras. Dessa af Kongl Maj.t i Nåder vidtagne beslut Den 18 Julli. Beslut och åtgärder får jag härmedelst, pä Nådigste befallning, anmoda Hans Excellence» Högvälborne Herr Grefven och Landt-Mar-; skalken, att Högloflige Ridderskapet och Adeln tillkännagifva. Stockholm den 17 Julii 1818. G. af Wetterstedt. Inför Kongl.!