Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Taffelpenningars indragande, om, för Rikets högre ämbetsmän; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s I25i. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 329 — 297 331, Lif. af PresteStändet, ix s 90, af BorgareStåndet, ix s 91, af BondeStåndet, ix s q5 , af Adeln, IX s 97. Talmans-Talflarnes återställande, om; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1168. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 254 — 259, Lif. af BondeStåndet, ix s 75, af Adelil och PresteStändet, ix s 81, återrcm. af BorgareStåndet, IX s 1807. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 532, lagdt till llandlingarne af BorgareStåndet, IX s 140, af Adeln, IX s i45, af BondeStåndet, ix s ig3. Taxering, 0111 förrättande af blott en enda, mellan hvarje Riksdag; Motion, remitt. till Bevilln. Utskottet, II s i32i. Utskottets Utlåtande, Y J. s 349 — 361, Lif. af PresteStändet, IX s 601, af BorgareStåndet, IX s 608, af BondeStåndet, IX s 618, af Adeln, IX s 640. Taxeringsman, om skydd för; LagUtskot, tels Utlåtande, Vll 3. 2. s 26 — 3o, Lif. af Adeln, IX 3. s 182, af PresteStändet, IX 3. s i85, återrem. af BorgareStåndet, IX 3. Ytterligare Utlåtande, YII 3. 2. s 271, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 275, af Adeln, IX 3.
Const.Utsk. äger rättighet att, enl. 107 §:n, till endtledigandc anmäla detr eller de Konungens rådgifvare, som icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller hvilkas rådslag, ehuru icke direct lagstridiga , likväl varit skadliga för samhället; men icke äger StatsUtsk. en sådan i grundlagen inedgifven lätt. Hvad särskilda punkterna i detta betänk, beträffar, så har i 4 §:n ronde disposition af statsmedel för bestridandet af Landshöfdingen von Törnes embete tinder honom beviljad tjentledighet, Ulsk. tillstyrkt: "att R. St. hos K. M. i "tind. anhålla, det så beskaffade dispositioner för framtiden ”ej må äga rum.” Då den sålunda tillstyrkta tind. skrifvelsen icke är grundad på något positivt fall, så kan jag icke begripa hvad dermed menas. Utsk. har icke yttrat, huruvida Landshöfningen von Törne sjelf begärt och erhållit eller om han fått tjenstledighet. I sednare fallet måtte det väl vara alldeles otillbörligt att begära, att sådant ej må få ske, ty hvarken StatsUtsk. eller R. St. lära kunna vägra Styrelsen att i sådant fall besluta och förordna en annan till embetets bestridande, och om då den ordinarie embetsmannen icke är i den cathegori, att han genom tjenstefel gjort sig skyldig att från embetet skiljas, kan förhållandet icke påkalla en sådan skrifvelse från R. St., som Utsk. föreslagit.
Jag bär således ansett mig skyldig upplysa de Herrar, som denna gäng hedrat mig med si t L förtroende, och hvilket jag svårligen kati anse annat än som en supposition, alt jag numera skulle hafva ändrat öfvertygelse, alt jag icke vet mig sjelf hvarken med ord eller handling till en dylik förmodan gifvit anledning. Föredrogs ånyo LagUlskottets d. 15 och 22 dennes på bordet lagda betänkande N:o 93, i anledning K. M:s nådiga propos:r, angtde antagade af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff. Frih. Stael von Holstein, Otto Willielm: Då jag ej tillförene deltagit uti någon discussion på detta rum, skulle jag måhända icke eller i dag hafva uppträdt, om icke den obehagliga händelse inträffat, alt Just. Statsministern Frih. Nordenfalck ådragit sig eu knäskada, hvarigenom lian blifvit urståudsalt att fullgöra en för honom kär pligt, den, att uppträda till försvar för grundernc till K. M:s nåd. propos:r ungule antagande af Den 20 April f. m. 107 dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff. Det torde således icke biira förefalla R. o. Ad. oväntadt om jag nu skulle linna mig något förlägen, och jag hoppas att R. o. Ad. öfverser, om jag icke åt språket kan gifva den rundning och fulländning, jag skulle önska. 1 frågan huruvida vår nuvarande brottmålslagstiftning fordrar förbättring, torde icke någon tvekan äga rum. Jag har ålminslone aldrig bort delade tankar derom. I den nya strafflagen har dödsstraffet blifvit bibehållet för alla de fall, der det rimligtvis kunnat komma i fråga.
Kristiania samtidigt med 2,000 man, som på en flottilj lade till utanför Kristiania, och att dessa alla voro försedda med skarp ammunition, hvilket säkerligen en och annan på detta rum torde erinra sig — så var i sanning lika litet denna demonstration som de försök, hvilka gjordes att åstadkomma ändring i Noriges grundlov, af det slag, att, om de kommit från Norsk sida, vi ingal, skulle betraktat dem 190 Den 17 Mars f. m. såsom försök att vinna vårt förtroende, vår välvilja, vår vänskap. Jag vet alltför väl att Svenska folket icke hade ringaste del i dessa åtgärder, icke ens Svenska Regeringen j men att man i Norige ansåg dem såsom Svenska var ej att undra på. Huruvida ifrågavide Propos:r och demonstrationer blifvit i Norige stämplade såsom »attentat» vet jag ej, men det vet jag att, om de kommit från Norsk sida, Ekon.Utsk:t då skulle haft befogenhet att gifva dem detta namn. Men, Mine Hrr, icke har Norige, såsom Ekon.Utsk:t säger, »afvisat hvarje förslag till närmande». Jag erinrar mig nu för ögonblicket åtminstone följande frågor, i hvilka Norige visat beredvillighet att gå oss till mötes: Om handelsförhållandena mellan Sverige och Norige år 1815, hvarigenom tullen å spanmål från Sverige nedsattes till hälften i Norige, hvaremot tullen å fiskvaror nedsattes i Sverige; om handel och sjöfart år 1827', och om konsulatförhållandena år 1856. Ar 1857 anslog Norska Storthinget medel för jernvägsförbindelse med Sverige. Man bör icke heller förglömma att Norska Stortinget år 1822 hade åtagit sig betala 3 mill. specier, som det möjligen skulle kunnat undandraga sig. Sverige hade nemi. i Kielerfreden förbundit sig att ersätta Danmark sagde belopp, såsom utgörande den på Norige belöpande andelen af Danska statsskulden, men glömt att vid konventionen i Moss fordra ersättning derför af Norige. Med känsla af denna glömska, erbjöd Carl Johan sig att sjelf bidraga till beloppets erläggande genom årligt afdrag af 60,000 specier å sitt och dåv:de Kronprinsens apanage.
Skulle jag nu vilja medgifva, hvad jag dock aldrig kan medgifva, nemi. att 67 §:n Reg.Ftn finge så tolkas, att alla egentliga skatter af ordinarie natur kunde af R. St. ensamme, K. M. oåtspord, borttagas; så skulle jag dock Den 8 April f. m. icke Iro, att Statens vinstgifvande inrättningar kunde på samma sätt af R. St. behandlas. Vid detta tillfälle torde det äfven vara lämpligt tillägga, att den genväg, somUtsk. tyckes hafva föreslagit R. St. till målets vinnande, förefaller mig så mycket mera öfverflödig, som K. M. sjelf vid 1828 års riksdag föreslog Nummer-lotteriets borttagande, hvilket likväl då af R. St. afslogs. Det synes följaktligen åtminstone icke osannolikt, att om R. St. nu instämma uti K. M:s då yttrade tanke, detta ärende skulle komma att hos K M. tagas i den mest noggranna pröfning. Jag vill nu slutligen taga i betraktande, huru praxis tillförene varit. Denna praxis bör väl icke uteslutande tagas till ledning för detta Stånds beslut; men den måste likväl i väsendtlig mån derpå äga ett åtminstone subsidiärt inflytande. Det är R. o. Ad. säkert bekant att, under tiderymden från 180g till i83o, 11 ordinarie inkomst-titlar från statsverket försvunno, på sätt jag vid sisi. riksdag i ett längre anförande hade äran utreda. Alla dessa hafva blifvit borttagna, antingen på grund af K. M:s nåd. propos., eller til! följe af R. St:s förslag och K. M:s derå gifua sanction. Vid sista riksdagen ägde samma förhållande rum; då borttogos 3 ordinarie inkomst-titlar, nemi.: ränte-!järan på Gottland, räfstetingspenningarne i Norrland och Borgholms service-medlen; hvarförutan den s. k. matlags-afgiften i Stockholm och Götheborg, på grund af R. St:s förslag, och K.
Icke såsom vore jag sjelf ett ögonblick tvekande eller i behof af råd, men på det denne oförståndige yngling må lära sig huru en ädla anor värdig yngling bör tänka.“ „Naturligtvis kan jag här endast ha en tanke,“ sade Carl häftigt. „Mobben må tålas, må vara vårt verktyg, må ha sitt bröd. Må man, om man så vill, till och med bemöta dem med vänlighet; men vilja de intränga ibland oss, vilja de göra sig jemlika med oss, vilja de pocka sig fram, då, då må de få lära sig annat. Icke har jag utvalt mig Cecilia Boije till maka, för att som svåger emottaga en sådan. Mången ädling skulle jag aldrig förlåta sådana anspråk, och med denna junker behöfs alls ingen skonsamhet.“ Cecilias hjerta sammanpressades, då Carl sade dessa ord med en röst och en blick, som hon förut ej sett. Ovilkorligen måste hon tänka på sin dröm. I detsamma steg Margaretha upp från ett hörn af rummet, der hon sutit sammansjunken mot en stolkarm. Nu höjde hon sig upp med en nästan stolt hållning, sägande: „Gud sjelf har fogat det så, att jag är hans vigda maka, och ingen menniska, eho det vara må, skall förmå att skilja mitt hjerta ifrån hans. Har Herren Gud låtit mig födas i ett stånd, som i verldens ögon lyfter mig öfver honom, så har samme Gud åter uti vigseln ställt mig till att vara honom lydig och underdånig, och skall jag det budet till min död åtlyda; och dermed välsigne och beskydde mig den Högste i sin stora nåd hädanefter, som hittills; jag kan intet.“ Dermed lemnade hon rummet och gick in i sin kammare, der hon i ensamhet, mest i bön, tillbragte aftonen utan att något bud kallade henne in. När Margaretha lemnat rummet, sade fru Catharina: „det är i qväll den heliga julaftonen, vi synas nära att glömma det för våra egna små angelägenheter, och, min son, jag har ännu knappt hälsat dig välkommen i hemmet. Välsignad och lyckosam vare din ankomst hit! Jag har befallt gårdsfolket samlas i yttre rummet för att få hälsa dig. Jag hör rörelse derute, min befallning är åtlydd.
Kopparoch annan ej specificerad metall-: förgyld eller försilfrad 1 fä I: 23 andra slag 1 » »20 Vid den Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JH 51. Vid ilen af kommitteradc föreslagna redaktion för artikeln Ur hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt såsom en ofullständighet, att stadgande saknades huru urverk, som inkomma utan boetter eller foder, skola förtullas; till afbjelpande af hvilken brist embetsverken föreslagit förändrad lydelse af rubrikerna »fickur» samt »väggur och studsare», så alt lösa urverk af det förra slaget skulle komma att beläggas med i R:dr och af det sednare med 75 öres tull skålpundet. Vitsordande riktigheten af den gjorda anmärkningen, anser jag likväl den föreslagna förändringen mindre lämplig. Delar af ur äro nemligen bibehållna vid nu stadgad lull af 2 R:dr R:ko skålpundet, och det vore visserligen icke följdriktigt alt för det sammansatta urverket stadga lägre afgifter, helst den införsel, som af lösa urverk kan förekomma, antagligen i de aldra flesta läll har sin enda grund i af sigten att undgå den högre afgift, som för uret, infattadt i sitt foder, skulle erläggas. Jag hemställer derföre underdånigst, att rubriken »delar af ur, ej specificerade» matte gifvas följande vidsträcktare lydelse: lösa eller oinfattade (ur) äfvensom delar af ur, ej specificerade, med föreslagen införselstull 3 R:dr R:rnt skålpundet. Åt frågan om den på en gång såsom fabriksoch husslöjd vigtiga väfnadsindustrien hafva kommillerado i sitt förslag egnat en vidlyftigare utredning, till hvilken jag tillåter mig att i allmänhet underdånigst hänvisa. Men innan jag öfvergår till de delar af förslaget, emot hvilka serskilda anmärkningar blifvit framställda, utbeder jag mig att få i underdånighet erinra om vissa allmänna förhållanden, som vid tullagstiftningen för denna industriens hufvudafdelning synas förtjenta af synnerlig uppmärksamhet.
I betraktande häraf och då dessutom den uppgifna grunden icke synes mig erbjuda någon fast stödjepunkt för framtida förhållanden i detta afseende, finnér jag mig icke eller kunna biträda detta modifikalionsförslag. Annu finnes likväl, enligt min underdåniga tanke, ett medel att tillvägabringa den önskliga förenkligen i skatteväsendet, och om denna förenkling på sådant sätt också ej bragjes lill sin högsta grad af fullkomlighet, skulle emedlertid de hufvudsakligaste olägenheterne otvifvelaktigt derigenom blifva afhulpne. Förslaget, som redan i äldre tider varit påtänkt, består deruti, att de persedlar, hvilka för hvarje ort ingå såsom de hufvudsakligaste i grundräntorna, skola oförändrade bibehållas, men deremot alla de öfrige, eller de så kallade småpersedlarne efter ett visst medelpris förvandlas lill penningar och sammanslås med den öfriga penninge-räntan. Detta förslag synes mig i främsta rummet förtjena uppmärksamhet derföre, att det icke upphäfver grunden för de beslående förhållanderne i detta afseende, utan Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o .5.9. 35 utan tvertom, utgående från samma grund, egentligen blott afser att till enkelhet och reda återföra det, som i dessa hänseenden nu mera blifvit föråldradt och otjenligt. Det är nemligen kändt, att de så kallade små-persedlarne, hvilka nu vore i fråga att förvandlas till ett bestämdt penningebelopp, enligt hvad jag närmare skall hafva nåden visa, dels endast ingå till (en obetydlig andel af hela grundräntan, dels i allmänhet undergå ringa eller ingen förändring till sitt pris, samt att största delen deraf aldrig kan utgöras in natura, utan måste betalas i kontant; hvadan således åtgärdens idé är att endast reglera och förenkla hvad som i sjelfva verket till stor del redan eger rum, och hvarigenom delta förslag också strängt håller sig till sitt uppgifna ändamå — en skatteförenlding — utan att dermed äfventyra någon rubbning, som förtjenar afseende, i skatternes belopp, vare sig till förlust för Kongl. Maj:t och kronan, eller för de skattdragande.
Den sorn vill låsa något verk måste göra det på stället, hvartill ostördt eller icke alltför kallt rum saknas om vintern, då de flesta läsande äro I Den 2 2 April e. m. 4i5 Staden, I ajla fall är det högst obeqvämt och tidspillande att icke få låna hem de verk, som inan till sin egen upplysningar eller allmänna ai beten behöfver rådfråga. I detta förhållande, hvarigenom KonglBibliotheket för allmänheten nästan är en begrafven skatt, ligger må hända orsaken till den kallsinnighet, det någon gång fått röna. Från de föromtalta Bibliotheken i Köpenhamn och Chri. • a; a få utom pragtverk och gravurer, böckerna utlånas, och Staten* utgifter till derss fork fr*n bidraga derföre i högsta måtto ti B o lingen befrämjande. För samma ort&ks skull ömkar jag* att 1 händelse Höglofl. SuisUtsköttét skulle föreslå, Och Rikets Stänc r bevilja ett förökadt anslag till Kongl. Bibliotheket härstädes, Rikets Ständer med beslutet derom måtte förena en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t att böékerna i nämnde Bbliothek, måtte till allmänheten få utlånas emot de försigtighetsmått, sorn för Boksamlingens behöriga vård och bibehållande,’ erfordras. Nto r Herr von Heijnne, Georg: Jag har sistlidne Riksdag yttrat mig emot det Förslag till ändring och sorn jag tror förtydning af 107 $ RegeringsFormen som nu skall afgöras. Jag har under detta Riksmöte öfvertygat mig ännu mer om origtigheten att åniaga denna förändring, och om olämplighetefl 416 Den 22 April e, m', att Ständerne tillåtit ConstitutiorisUtskottét hittills tillämpa denna §> i enlighet med förändriogsförslaget. jag vill och bör för denna öfvertygelse redovisa. Eh god Konung kan aldrig vilja annat än sitt Folks väl, hvad inagt han än ml innehafva.
Uti 72 är uttryckligen sagt: "att Lanken för"blifver bäclanefter, som den bittills varit, uncler k. "8t:rs egen garanti ocb värö, sä att rlen ostörcl mä "förvaltas af cle fullmäktige bvsrje stanli dertill för"ordna, , ester lie Ordningar, 8tallgar ocb Leglemen^te» , bvilks recian gjorde äro, e//er göras LetsaksLöen, X:o I. fa förändring uti detta Isgbud, till beredande för framtiden af säkerbet mot omvexlande bebandling af Lank ocb äl^nt, kan visserligen vid denna Liksdsg föreslås ocb pröfva;, men i lagenlig ordning icke förr än vid den nästkommande beslutas. Likets nästa gäng sammanträdande 8tänder, äga sälades full laglig fiibet ocb rättigbet, stt uppbälva eller förändra allt, eller delar af bvad som nu församlade Ltsnder afgjordt ock beslutit i afseende pä älvntregleiing ocb Lanken; förvaltning. Oe nu, af L. 8t:r, i förenämnde afseende, vidtagande mesurer, kunnasäledes icke erbälla någon lagligen bindande kraft längre, än till nästkommande 8länders sammankomst, framtiden stär vid tidepuncten afnästk.
Slöjdvaror eller Fabriks-, Handtverksoch Manufakturvaror, ej specificerade Smink och Sminkflor. Snörmakare-ai beten. Soda eller Kolsyradt Natron. Soja och Såser. Solfjädrar. Speglar och Lampetter. Spetsar, Uddar och Blonder, Bevillnings-Uttkollets Betänkande M iO. Spännhalsdukar. Stenkols-arbeten. Stenkolstjära. Strumpstickor. Strängar. Stärkelse. Svafvel. 'Svafvelblomma. Svafvelsyra. Svampar. Sågblad. Såpa. Sackar, nya, lomma. Sängkläder. Tafvelramar. Tamarinder. Tegel, alla slag. Tenlikar. Tennoch Blyaska. Terpentin. Terpentiu-olja eller Tei penlin-spiritus. Thermometrar. Tjära. Tjärberma eller Vraktjära. Tran och Späck, alla slag. Tvål. Tågvirke, nytt. Ur. Urband och Urkedjor. Vadd. Vagnar och Åkdon. Vanilj. Vatten, mineral-. Vax, alla slag. Vekar: Lampoch Ljus-. Verktyg, ej specificerade. Vin, alla slag. Vindruf. Vindrufvor. Vinsten. Vinstenssalt. Bevillnings-Utskottcts Betänkande M iO. 35 Visitkort. Vismut. Vitriol. Ympvax. Ägg Ättika. Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i Införsels-tarifen upptagne bestämmelsei: mer eller mindre arbetade.
— De uti SlatsUtskoltets af samtlige RiksStånden bifallne Betänkande N:o 387 stadgade grunder böra jemväl, i afseende på ifrågavarande åt FörsvarsVerkets materiel af Öfverskotten årligen anvisade Sjuttio Tusen (70,000) I 638 Stats-Utskottets Riksdaler Banco, tillämpas; lydande slutet uti ofvanäberopade, af RH. St:r godkända Betänkande ]V:o 387 sålunda: "Derest någon brist tillfälligtvis "skulle uppkomma uti det påräknade beloppet af "de till StatsVerket eller RiksgäldsGontoiret anslagna Inkomster och Tillgångar, hvilken ej af Öfverskott, eller andra för handen varande medel betäckes, RiksgäldsGontoiret må, på sätt äfven tillförene öfligt varit, anskaffa skillnaden genom Lån; dock under förbehåll, att dessa, i mån af blifvande Tillgångar, återbetalas; och att de i det hela icke få Öfverstiga hvad som till de bestämda anslagens samt de beviljade och begagnade Lånens eller Creditivens fyllande, erfordras. Slutligen får Utskottet bifoga en Tableau öfver RiksgäldsGontoirets förslagsvis beräknade Behof och Tillgångar för åren i83o—1834, hvarvid Utskottet likväl ansett sig böra anmärka, att om H. Ridd. och Adelns eller V. BorgareStåndets beslut, angående de 70,000 R:dr till KrigsCollegii Departementers materiella behof och Krut-tillverknings-ko.stnaderne, blir R. St.Ys, komma Riksgälds-Gontoirets behof att förslagsvis ökas med 35o,ooo R:dr, för hvilka, enär möjligen blifvande Öfverskott icke kunna till något visst belopp påräknas, en förökad upplåning af Allmänheten måste till en lika summa tagas i beräkning och på Tabellen öfver RiksgäldsContoirets behof och tillgångar, iakttagas. Den i5 Mars i83o« Bilaga till StafsUtsk.
N.o ig. grufvedriften vid Sala Silfver-Yerk borde ega rum, så vida Staten skulle kunna erhålla en billig ersättning för sina betydliga uppoffringar till Verkets fortsättande; men enär härvid förekomme, att BergslagsIntressenterne, under åberopande af innehafyande Contract, bestridt all rubbning, utan deras samtycke, i Silfver-Verkets närvarande författning, och att någon jemnkning af de utaf Bergs-Collegium och Bergslags-Intressenterne uppgifne från hvarandra i väsendtlig mån afvikande förslag, i afseende å den ifrågaställde regleringen, icke kunde af Rikets Ständer företagas, och, i ett sådant sakens skick, verkan af det eraellan Staten och Bergslaget om SilfverVerket afslutade Contract borde komma under pröfning, hvilken icke tillhörde Lagstiftande magten, Rikets Ständer derföre i underdånighet anhållit, att Kongi. Maj:t ville låta utarbeta ett förslag till en sådan af oeconomien vid Sala Silfver-Verk jemnkad reglering, som med Statens fördel instämde och af Bergslags-Intressenterne, efter deras hörande, funnes antaglig, samt derefter vid nästpåföljande Riksdag i Nåder meddela Rikets Ständer resultatet jemte Nådig Proposition om de åtgärder, Kongl. Maj:t, på grund af då befunnet förhållande, ansåge närmast ledande till ändamålet. Kongl. Maj ds Nådiga Propos. N-o 2Q. 17 ]et.
Och denna nationalförsamling, hvars kon-stituering förebådades, då tredje ståndets medlemmar satte hattarne på sig efter åhörandet af det kungliga trontalet i Versailles, den har utfört ett storverk, som ingen annan lagstiftande församling med lika kort arbetstid någonsin gjort maken till.Karolinen från Dybböl. Anteckningar frän ett besök i Spandau 1864. Af F. H-n. Nyligen har danska folket firat tjugofemårsminnet af kanske den olycksdigraste tilldragelsen i dess krigshistoria: Dybbölskan-sarnes eröfring af preussarna den 18 april 1864. Olycksdiger — ja väl, ty dermed var krigets utgång gifven och Schleswig fbr alltid fbrloradt fbr Danmark, men ock en af de ärofullaste. Ärofullare än både Frankrikes Sedan och Sveriges Pultava. Dybböl betecknar icke såsom dessa ett groft strategiskt eller taktiskt missgrepp, blott den förkrossande öfvermaktens seger öfver en motståndare, pom, fbr svag att hålla stånd, viker men försvarande sig med en manhaftighet, fbr hvilken sjelfva fienden måste göra honnör. Dybbölskansarna voro såsom bekant till antalet tio. Några af dem togos jemfbrelsevis lätt, andra deremot fbrst efter det mest hårdnackade fbrsvar. Till de senare hörde skansen n: o 4. Bland de hjeltemodiga fbrsvararne af den samma, som efter slaget särskildt omnämdes i arméns dagorder, var äfven den svenske frivillige, underlöjtnanten vid Gotlands nationalbeväring Knut Hugo Wilhelm Åkerhielm, fbr sin tapperhet kallad » den sista karolinen ». Omsider sårad, måste han gifva sig fången och fbrdes tillika med en mängd andra af sina olyckskamrater till Spandaus fästning. Det var här jag träffade honom ett par månader senare. Det var den » syttende m^j », norrmännens alltid med be * geistring firade grundlovsfest.
Det är denna utvandring, som jag anser vara olycklig; det är den, som hos mig har grundat öfvertygelsen, att om R. St:r vilja göra något, hvaraf de verkligen skulle skörda välsignelse, så böra de underlätta kommunikations-anstalterna inom Småland. Jag tror äfven att man icke dermed bör dröja för länge; ty ju längre man dröjer, desto värre blir det. Jag anser det vara nödvändigt att vid denna Riksdag taga steget fullt ut, och dä man utan tvifvel kan med fullt förtroende vända sig till Konungen, så ser jag ingen svårighet vid att fatta det beslut jag tagit mig friheten framställa. Annu ett skäl, hvarföre jag tror att man bör göra något för Småland är, att det var denna provins, som under Danmarks mäktiga tid utgjorde värnet mot den fiendtliga grannen, hvarföre denna provins också är den, som är hårdast roterad i vårt land. Vi hafva sett, huru många andra provinser agiterat och sökt inverka på R. St:r. Smålands invånare deremot höra till de »stilla i landena», och jag tror att de kunna vara lugna; ty de hafva endast behof af sin rättvisa sak. Hr Munck, Carl Jakob: Jag anhåller att få instämma i det af Hr Troil gjorda förslaget, och att med några ord få yttra mig om den del deraf, som rör anslaget till vägen mellan Falköping och Jönköping. Min öfvertygelse är, att ingen jernväg hvarken nu eller framdeles kan anläggas, som mera skulle gagna Jönköpings län, än just denna. Såsom skäl till denna min öfvertygelse får jag nämna, att mellan Götheborg och Jönköping gå för det närv:de 3 å 4 ångfartyg; de gå från södra kanten af Wettern genom Götha kanal till Wenern, och sedan vidare till Götheborg, således hafva de en mycket lång väg; men det oaktadt bära de sig synnerligen väl, och gifva ända till 40 proc. Om nu en jernväg anlades direkt från Jönköping till Götheborg, så är allt skäl att förmoda det trafiken skulle blifva ändå större. Väl må Småland kallas och vara ett fattigt land, men vi Småländningar trifvas der väl utan 168 Den 10 J nili e. m. rikedom.