Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Bröder, kamrater", ropade nu Jacob Illka, så att det skållade kring kyrkogården, "viljen J ännu tåla Svedjeklases tyranni? Viljen J ännu svälta och se edra hustrur och barn förgås i elände, viljen J låta Flemingens knektar frossa vid ölstånkan, under det edra barn tugga stamp och bark? Viljen J tåla öfvervåld i edra hus af knektarne, då intet annat fordras, än taga eder sjelfva rätt. J hören det sjelfve, hertigen uppmanar eder dertill. J hören det: Flemingen har ingen rätt att befalla, utan är en upprorsstiftare emot konungen och hertigen. Ären J fege uslingar, att J låten honom förtrycka eder? Jagen bort honom, slån ned honom. Låtom oss draga till hans fördömda näste. Kamrater, gripen till vapen, allting duger dertill, störar, knifvar, klubbor; kom: ned, ned med Svedjeklas och hans anhang!" "Ned med Fleming och med alla herrar", skrek Poutu, "alla, alla som äro klädda i kläde, äro folkets förtryckare." Länge hade Poutu sträfvat för ett mål: att komma bönderna att resa sig mot herrarne. Hans glödande hat mot de sednare, hade vändt sig helt och hållet mot Fleming, sedan denne som ståthållare herrskade öfver Finland, och till full låga hade hatet flammat opp, då Poutu sommaren förut, för sina stämplingar blifvit fängslad och förd till Åbo slott; derifrån han dock lyckades undkomma. På andra trakter af landet arbetade, för samma sak, Hans Fordeel och flera andra, äfvensom många hertigens utskickade. Men vördnaden för konungen och hans befallningshafvande, höll ännu bönderna tillbaka, ehuru redan på flere håll blod gjutits. Nu var det annorlunda. Nu hade de hertig Carls eget ord på, att de egde rättighet till sjelfförsvar emot knektarne. Fleming egde ingen rätt att beherrska, än mindre att förtrycka folket.
Disk. bär visserligen sagt: ”så vidt ingen laglig rättighet dervid förnärmas,” men denna rättighet får naturligtvis pröfvas af landslun, oell om gästgifvaren kan bevisa alt lian bar i och för gästgifveriet betalt större afgift för sin lägenhet, så anser jag all lian derifrån kunde fä befrias, och del har aldrig varit Dtsk:s mening, såsom det synes, att inskränka äganderätten, och som jag anser äganderätten genom detta tillägg vara skyddad, så får jag äfven tillstyrka bifall dertill. Frågan synes icke vara af mycken vigt, men som BondeSt. tyckes fästa sig mycket vid delta betänk., så skulle jag också anse del vara oriktigt af R. o. Ad. all afslå detsamma. En värd talare, Gr. Horn, har ansett att gästgifverierna borde blifva statens eller häradets egendom. Huru det skulle komma alt tillgå, har jag för min del svårt att fatta. En annan talare, Frih. Cederström, har sagt, att häslarnes värde kunde komma att minskas genom en uppdrifven hästafvel; men Gud skall veta att vårt land är så litet för häslafveln, alt jag tror icke alt häslarnes värde kommer att falla, utan efter allt utseende komma tvertom hästar, sorn äro af värde, alt stiga i pris. Denna fråga hör likväl icke hit, hvarföre jag blott anhåller örn bifall lill betänk. O Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Som första delen af den föreslagna lind. skrifvelse!] blott åsyftar eli förtydligande af nu gällande författning, så synes mig alt man, vid bedömande af den frågan, borde först ingå i undersökning 0111 huruvida ett så beskaffadt förtydligande är af behofvet påkalladl, eller ej. Härvid företer sig, all inom åtskilliga län, hafva förfallningarne blifvit olika tillämpade. Jag känner särskildt ett län, der entreprenader icke kunnat införas, lill följd deraf, att hästanlalet vid anfordran har blifvit vida högre af K. befihde faslstäldt, än del förut varit.
Bankens Historia vittnar, att dess sedlars vanvärde uppkommit endast af sedel-emissioner utöfver dess förmåga att de utsläppte sedlarne inlösa. Om icke Grundlagen innefattar en återhållande kraft i detta afseende, utan det skall bero af kommande Ständer att derom efter godtfinnande förordna, blifver stadgandet, att Bankens sedlar bora eller skold inlösas, lika mycket i Grundlag sorn i Banklag, ett fåtängt ord, och det förtroende, man velat förskaffa dessa sed. Bil. till Constit, Vtsk.S Memorial N:o 56. 7 lar, litet och måhända vid framtida förhållanden intet. Tillfälliga behof och retelsen att begagna Bankens credit, om den för en tid vunnit stadga, kunna lätt förleda kommande Ständer, hvilka förglömt eller icke erfarit olägenheterna of ett vacklande myntvärde, att rubba det förhållande emellan sedelstock och metallisk fond, som är nödvändigt, att för alla tider betrygga realisationens bestånd. Men finnes eft i Grundlagen nedlagdt hinder emot hastiga ändringar af de för realisationen uppgjorde grunder, och sättes en bom för en sedel-emission , som ej dermed står tillsammans, så skall svårighet icke möta inlösen af Bankens sedlar, eller åtminstone blifva blott tillfällig och snart afhjelpa samt deras credit och det värde de föreställa upprätthållas. Under förutsättning, att, vid tillfälliga uttömningar af Silfver, Banco-Styrelsen genast må vidtaga de utvägar till bristens fyllande, som för bemälde styrelse äro tillgänglige, måste det utelöpande rörelse-capitalet i sedlar eller myntadt Silfver ej blifva under det nu calculerade beloppet, äfvensom Banken (la, med bibehållande af grunderne för realisationen, kan fortsätta sin lånerörelse åtminstone i hittills fastställd scala; och om den af realisationens vänner godkända satts står last, alt, sedan redbarl mynt kommit i omlopp, rörelse-capitalet sjelfmant skall regleras efter behofyet, och så-. 8 Bil. till Contiit.
”Åh, det betyder ingenting”, sade Lidner; ”jag åker”! En hyrvagn hade just i detsamma stannat utanför huset, och genast anropade han dess kusk. Thorild, ganska missnöjd med detta beslut, öfverenskom med kusken om betalningen. Anländ till sin port, frågade Lidner: ”Hvad var accordet för skjutsen”? – ”Tjugu skilling”, blef svaret. ”Godt”, sade Lidner: ”kör då ett stycke till, så att det blir jemnt två plåtar”. – Någongång föll det honom också in, att visa ett philosophiskt förakt för penningar. Han ville då låta påskina, att han fullkomligt som en Diogenes betraktade slikt prosaiskt otyg. Enkan har berättat för Utgifvaren af Lidners såkallade ”Sednare Samlade Skrifter”, att hans gynnare Zibet hade en dag från Konungen burit till honom en icke liten summa i silfvermynt. Strax efter sedan Zibet bortgått, befallde Lidner en huset tillhörig dagakarl, att skaffa upp i hans kammare några skottkärror mull, som skulle der utstjelpas i en viss vrå; och när jordhögen låg der, nedmyllade han i den alla penningarna. På sin förundrade makas föreställningar, svarade han: ”mull som mull! den blanka må ligga bland den svarta”! Ur sådant förvaringsrum, – som med detsamma var lika tillgängligt för pigan Lotta, – fick hon sedan framleta myntet, så länge något fanns qvar. – Denna anekdot ville den goda Enkan likväl ej låta trycka. I allt detta elände tänkte han dock ännu på poetiska skapelser – till och med på Tragedier. Hvar han tillsvurit Rosenstein strax efter sin återkomst till Stockholm, ville han hålla; och bönfaller i ett sednare bref till denne, af den 18 Mars 1791, om något för en Tragedi lämpligt ämne. ”Mitt favorit-ämne”, säger han der, ”är borttaget320: jag menar Virginia. För Romeo och Julia, den Shakspeare först skref, och sedan så många imiterat, har jag mycken böjelse; men det blefve imitation. En tid funderade jag starkt på Christina Gyllenstjerna.
skulle åstadkomma möjligheten af det förhållande, att innehafvaren af Riksg.contts obligationer med 5 procts ränta ej linge dem belånade, då de i Banken inlemnas. Af dessa skäl vågar jag anhålla, att R. o. Ad. behagade alsia ifrägavar. betänk., likasom BorgareSt. redan gjort, det Stånd, för hvars fördel man påstår handelsdisconten egentligen vara inrättad. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag har begärt ordet endast för att förena mig i hvad Hr v. Troil framställt. Det är svårt att tänka sig, det man nu ville rifva upp de grundbeslut, som blifvit tagna i och för realisationens bestånd. Jag delar visserligen reservantens tanke, att det ifrågavar. beslutet ej vore farligt, om man endast beräknade quantiteten af sedelemissionen ; men principen blefve öfvei tradd, och deri ligger faran för crediten af de beslut, som i afseende på realisationen vid denna riksdag blifvit fattade. Jag anhåller om afslag å betänk. Hr Rosenblad, Bernh.: Då detta betänk, endast en gång blifvit bordlagdt, anhåller jag, att det ytterligare må få hvila på bordet, emedan det vore alltför vågadt att i ett plenum, deri endast 20 personer äro närvar., exponera sig för en votering, som, i händelse betänk, afsloges, skulle hafva det både löjliga och ömkliga resultat, att handelsdisconten på 6 månader blefve inställd och förvandlad till en utredningsanstalt, för att 6 månader derefter, sedan man vant allmänheten ifrån sig och förorsakat stora förluster för enskilda, äga större tillgångar att disponera, än den blefve i tillfälle att använda. Hr af Ström, Isr. Adolph: Jag tager mig friheten instämma i Hr Rosenblads begäran om detta betänkts ytterligare bordläggning till nästa plenum. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att BancoUtsk:s betänk. N:o 79 komme, till följd af 2:ne ledamöters begäran, att blifva hvilande. Ånyo föredrogs och bifölls BancoUtsk:s d.
Fröken Signe Törnebladh, en dotter till rektor Törnebladh och syster till fru Thomas, lät för första gången höra sig inför en större publik. Den ungdomliga och skära rösten vittnade om god skola; madame Artot i Paris har bland andra ledt dess utveckling. Mycket godt gjorde sig konsertgifvarinnans och den unga debutantens samsång i duetten ur Lakmé samt Aubers trio, där den förras mjuka och mera dämpadt fylliga stämma med sin allvarligare grundfärg harmoniskt kontrasterade mot fröken Törnebladhs ljusa röst. Fröken Carlheim-Oyllensköld bidrog med några pianonummer, af hvilka särskildt Chopins nocturne dessdur fick ett stilenligt och skärt utförande. Herr Södermans vackra stämma gjorde sig angenämt gällande i Thomas ' » Chanson bachique ». Minst tilltalade oss herr Amigos violin, som ej kunde berömma sig af odeladt » ren » effekt. Densammes egen romans-komposition röjde allt för starka reminiscenser af Ole Bulls » Sa ?terjsentens sondag. » Konsertgifvarinnan och fröken Törnebladh hyllades med smakfulla buketter. IDUN SS Andra sångsoarén, anordnad af grefvinnan Malhilda Taube, f. Grabow, samt hrr prof. har Hallström och O. Lcjdström, gifves om måndag i Musikaliska akademien. Någon särskild rekommendation behöfva ej dessa utsökta musiktillställningar. Anordnarnes namn tala tillräckligt. » Philochoros », Upsala-studenternas bekanta och äfven här välkända dansförening, hvilken under prof. Frith. Holmgrens ordförandeskap stiftats för att tillvarataga våra vackra folkdanser och folkmelodier m. m., lär hafva förhyrt Svenska teatern härstädes, för att å den samma den 20 och 21 dennes gifva ett par af sina eftersökta tillställningar. V i torde kunna lemna närmare upplysningar i nästa nummer. Men min nyfikenhet var väckt, och j a g började spionera på h o n o m. Han skickar hem i hvarje månad ett rekommenderadt bref. En gång såg jag h o n o m i en juvelerarebutik, då j a g gick förbi. Han stod där inne o c h såg på något. Jag gick genast in.
Jag anser således, att man utan fara kan bifalla Herr Skogmans förslag, hvilket dessutom helt och hållit öfyerensstämmer med i §. Således, ehuru jag gillar Herr Ribbings förslag, linner jag ej tillfället nu vara inne att derom Öfverlägga. Grefve Frölich: Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, synnerligen till Herr Lefrén, på hvilken grund man skulle företaga ifrågavarande reglering, då Herr Lefrén säger den ej stå i sammanhang med Myntbestämningslagen. — Herr von Hartmansdorff har sagt, att frågan redan vore genom i §. afgjord; jag kan dock ej finna det. i §. bestämmer endast värdet emellan silfver och sedlar; men detta är ej tillräckligt, derföre bestämmer i §. att man må erhålla silfver mot sedlar, samt när detta skall taga sin början; och 3 §. att J) c n ii Jan u arii i', m. man må erhålla sedlar emot silfver. 2 och 3 §§. säga huru , och att, utvexling shall ske, mot det värde sorn i 1 §. är bestämdt. Allt detta rörer myntadt silfver, mea icke omyntadt. Således återstår frågan om, i händelse slagskatten blir öfverdrifven, man liar rättighet att mot sedlar utfå omyntadt silfver. Jag anser, att man med denna frågas afgörande ej träder en senare reglering i förväg, ufan, att densamma står i fullkomligt sammanhang med 2 §, hvilken bosta ramer, huru utvexling skall ske, Derföre kail det ej vara öfverflödigt att här stadga, det hvar och en må äga öppen rätt att mot sedlar utfå omyntadt silfver efter den fastställde grunden. Herr Rosenblad: Den siste Talaren, så väl som Herr Ribbing, måtte ej hafva bistat uppmärksamhet på den förändrade redaction 1 §. fått i enlighet med tre Stånds beslut. — Der står, att vexlingen skall ske efter den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade, samt, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, förändrade 1664 års myntfot. Denna förändrade myntfot ligger till grund för hela lagen, och det är derefter som äfven 2 §. måste ställas.
Kyrkoherden underskeilwen Förteckning ä alla för det framflukne äret inom Pastoratet förefaline Ägtenstars, Lysningar, ingiswaS, den sednare i menne Exemplar, nemnligen af Kyrkoherdarne i Stock, holm, inom Januari, manads stut det paföljande äret, til! Charle-Slaillate-Conkoiret, och as Pastorerna i öfrige Städcrne fa wäl som pä Landet, inom samma lid till Contraets-Prostarne, och as de sednare, inom paföljande Maj manads stut till Lands-Contoiret, <M mot recipifle a Duplett-För, reckningen, som genast äterställes. Den sädant försummar, pligte Tre Riksdaler Emon Skillingar. Lands-Contoiret aligger, att öfwer Kesta För, teckningar författa ett Sammandrag, och derwid soga alla fran Prosterierne inkcmne Förteckningar, Lysnings-Sedlar 06) Bewis, samt dejst HanJingar nied möjeligaste skyndsamhet till Charle-Sigilllate - Cvntoim insända, för akt warda derstädes granskade. 8. 22.
Om remiss anbålles. Stockholm den 50 November 1862. Pani Andersson, från Jemtlands lån. liih. till It. St. Af Anders Medin från Kronobergs län, om ändring i Kongl. Majds förnyade nådiga taxa pä arfvode för landlmäteriförrällningar den i2 Maj IS57. Ehuru motion vid innevarande riksdag redan väckts angående en allmän förändring och nedsättning i nu gällande landlmäteri-taxa, så, med hänsende till ovissheten huruvida denna motion kan komma alt vinna bifall eller icke, hvilket förra jag mycket önskar, vill jag dock, med afseende å sladgarne om ersät In ing för mätning och delning af allmänna vägarne, hafva författningen något ändrad, enär jag anser delta vara utaf ganska mycken vigt. Beträffande mätning, taxering och delning af jord å hemman är arfvode! härför i 1857 års landlmäteri-taxa ungefärligen lördubbhuit emot hvad det vari förut gällande 1827 års taxa, men angående dessa åtgärders vidtagande med vägarne år arfvodet i nuvarande taxan i det närmaste tredubblad!, så att då enligt 1827 års taxa hvarje 1000 fot kostade 75 öre, så kostar nu en dylik sträcka 2 Il:dr R:mt. Della tycks vara nästan lör rundeligt tilltaget, då man besinnar alt en landtmätare ulan ringaste svårighet, och derföre också vanligtvis på dagen medhinner alt uppmäta och dela minst en mil eller 56,000 fot och understundom kanske ända lill och med 54,000 fot. Om man nu härtill lägger att landtmätaren dessutom, vid delningar af vägar inom eli härad, skall från hvarje helt hemman i häradet hafva 50 öre, hvilket i stora härader kan slumpa till ganska betydligt, så tycks det vara ännu mera i ögonen fallande att nu gällande taxa i omförmälda afseende, bestämt arfvodet för högt.
N-o 220* Transport 225,384: 33. u. a0:0 Kostnaderne vid H. K. Hertigens af Skåne födelse 34*797: 26. 3. 21:0 Utgifter för Roteringsjemknings-förrättningarne i Länen, för åren 1826, 1827 och 1828, tillsammans 82,228: 47* 10. 22:0 Restitution till Rotehållare vid de indelta, Skånska Cavalleri-Regementena utaf utbetald forsel-lön för Yacance-Spannmål, enligt Kongl. Brefvet d. 20 Decemb. 1826 1']29: 3i. 1. 23:0 Kostnaderne vid H. K. H. År 1827 utgifna medel i och för regleringen i afseende på 86 ÖfverloppsRotar i Skåne, m. m 6046: 27. a5:o Till ElementarScholan i Stockholm, enligt Kgl. Brefvet d. 18 Julii 1827, 6800: Hvad slutligen angår så väl de till Reseoch Tractamentspenningar för Comiterade till granskning af Rikets AllmänUndervisningsverk år 1828 af öfverskotten på Statsverkets inkomster anvisade R:dr /\ooo, som de år 1826 för lika ändamål, äfvensom till nödiga Transport 322,400: 2. 6. ut - Exp. Utsi. Förslag till lind. Skrift. N:o 220, 221- 537 Transport 322,4oo: 2. 6: utgifter för beriiälde Comiterades sammankomster och arbeten fran Reseoch Tfäctamentsanslaget på 2tdra Hufvudtiteln utgångna 3ooo R:dr$ så, enär redogörelser för ofvannämndö 4oöo
Han kunde nog alltså ganska väl finna sig i, att krönta hufvuden bådo honom öm något, denne republikan, och han var nog icke så alldeles stenhård, när fursteglansen på nära håll strålade honom till mötes. Sålunda säga de, dessa små andar, som alltid äro till reds, när en stor man skall baktalas. Men svara dem med en enda fråga: var det icke också han, som insatte hela sin prestige på kommunarder-nas amnesti? Huru hatade han dem icke, dessa kommu * Under denna rubrik ämna vi, efter r&amp;d och lägenhet, göra ” Dagens Krönika ” till ett litet Panteon för nyss hädangångna celebriteter. Bed. \ nens män! De hade förstört allt hvad de kunde af Frankrike; då landet var förödmjukadt, gjorde de förödmjukelsen större. Der fiender icke hade rasat, der härjade de. Då Frankrike framför allt behöfde enighet, mördades fransmän af fransmän. Bittert och outplånligt måste hans agg vara till dessa män och qvinnor. Och så satte han hela sitt politiska renommé på spel för att få dem benådade. Hvarför gjorde han allt detta? Derför att fosterlandskärleken var lifsnerven i all hans diktan och traktan. Han kände icke en förbrytelse så stor, att förbrytaren icke mera borde få se fransk mark. Han hatade ingen så djupt, att han ville för beständigt utestänga honom från det land, som var honom det skönaste af allt. Han föraktade dessa na-poleonider, hela hans sympati var hos dem, som jagade kejsarfamiljen ut ur landet, men att neka dem återse Frankrike: han ville icke tortyr. Och derför kunde hans hjerta icke heller fördraga att de rasande från barrikadstridens dagar skulle dö på Numea långt från fosterlandet. Han visste att för honom fans intet lif utan Frankrike. Och han tänkte, att det var på samma sätt för alla franska medborgare. Det var detta land och detta folk som han älskade. Och folket visste det. Det är icke blott barn, som känna i luften hvem som håller af dem, åt hvem de kunna hän-gifva sig.
Men som Collegium funnit en stor del af ofvanantydda ämnen utgöra föremål, som på det närmaste rörde Sveriges utrikes handel, och bestämmandet af tull-afgifter på inoch utgående varor, så hade Collegium hemställt, huruvida icke E. K. M. i Nåder ansåge lämpligt, att de af E. K. M. i Nåder tillförordnade Comiterade, som fått sig uppdraget att inkomma med underd. förslag till förändringar i den gällande Tulltaxan och andra Tullverket rörande Författningar, måtte erhålla del af Collegii förberörde underd. berättelse, för att derefter sig yttra, rörande den närmare reglering af tolagen, som kunde vara af behofvet påkallad; och har E. K. M., med bifall till denna hemställan, behagat, under den i5 sisth Mars, i Nåder anbefalla bemäide Comiterade, att inkomma med yttrande, angående grunderne för en förändrad reglering af berörde afgifter. I anledning hvaraf Comiterade, uti ett till E. K. M. den 16 sistlidne Maji afgifvet Betänkande, i underd. anfört, att, ehvad natur tolagen än må anses innehafva, antingen såsom en städerne förunnad förmon, som borde betraktas i likhet med de privilegier, sorn omtalades i ii4 §• Beg.-Formen, eiler såsom icke hörande lill dessa Expcditions-Utskollets Förslag till und. Skrifvelse N.O a5S. 4^3 privilegier, och ehuru tolagen icke borde komma under namn af Bevillning, beloppet och regleringen af afgiften, efter sig företeende omständigheter, dock berodde på E. K. M. att bestämma, enär afgiften vore af ceconomisk beskaffenhet, och äfven, såsom sådan, tid efter annan, blifvit af Konungen, ulan Ständernas hörande, stundom förhöjd, stundom nedsatt, och stundom för vissa varor upphäfven; att, om det än å ena sidan med skäl kunde yrkas, att de af E. K.
— Annonser moitagas endast genom S. Qumeellus annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsamlare antagas. ®i©i©i®i®i®i©i©i© [®i®i®i®i© (©] ®i©i®i©i©i®t©i®i©i®i© ' ©i®i©i®i©i®i©i®i®i©i®i©i©i®i®i©i®i® I alla boklådor har utkommit på förlag af - H. Blasdel Nyaste Mästerskapssystemet. Praktisk lärobok i en golslta språket, med tillämpning af den af professor Olletidorff för mer än 4 0 år sedan grundade metod m ii ' såsom den mest annan befrämjar tala och skrifva ' Mjelfstudium instruktiva och praktiska, helst emedan den vida snarare än någon ett språks inhemtande, ej allenast för att läsa, utan ätven för att detsamma. Till tjenst för skolor och privatundervisning samt för författad af C. G. ZETTERQUIST. Nyckel till skriföfningarna är utgifven i särskildt kart. band till pris af 1 k r. 1 &amp; Co., Stockholm, Hamngatan 38: pmmMmmm^M / T^ bok. Förklarande text af i bearbetad Öfvej sättning af intendent vid Nationalmuseum. Arbetet utkommer i 2 0 häften om 4 ä 5 planscher till ett pris af k r I: 25 pr häfte. At lärare och lärjungar vid tekniska och konstindustriella läroanstalter, åt dem som i hemmet egna sig åt konstsömnader, åt konstvännen och samlaren, som vill lära känna ornamentikens utvecklingsgång, ät alla dessa m. fl. erbjuder Ornamentets bok med sina 8 5 planscher och mer än 1,000 afbildningar ett rikt urval af de vigtigaste ornamentala motiv från olika tider och inom olika stilarter. il! i _. Försöken Til. i Stockholm tillverkningar af Doktor Carl piensburg 14 Lilla Vattugatan 14. Hvardagar Behandlar Senap, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. BarnsjukBeefsteaksauce.
En så beskaffad trång, krokig och grund segelled lade stora hinder i vägen för sjöfarten pä Nyköping, hvarifrån en stor del af den bördiga provinsens spanmål utskeppas; men äfven lör handeln och industrien vore den med så många svårigheter förenade kommunikationen med haivet i hög grad hinderlig. Då i Nyköping vore anlagd en af rikets största mekani ska verkstäder, som sysselsätter mer än 300 arbetare, och vid hvilken flera större ångfartyg samt de första för Statens räkning i Sverige tillverkade lokomotiver blifvit förfärdigade, (inge verkstads-rörelsen vidkännas stor kostnad och tidsspillan, till följd deraf, alt få af de många fartyg, som tillföra verkstaden dess behof af stenkol, kunde med sina laster gå ända upp till Nyköpings hamn, utan på Örbacken nödgades lossa större eller mindre del deraf i mindre fartyg. Om farleden skulle blifva fullt begagnelig, måste således rännan i Skantssundet rälas och segelleden i sin helhet genom muddring göras omkring 11 fot djup vid lägsta kända vattenstånd, då, vid vanligt vattenstånd, 13 å 14 fots djupgående fartyg kunde gå upp lill Nyköping. Till utförande af detta arbete, hvartill hörer upplagande af 2:ne större stenkistor, som lära blifvit år 1719 på regeringens befallning der sänkta, saknade stadens innevånare nödiga tillgångar, ehuru de, enligt hvad upplyst blifvit, trodde sig kunna och ville på egen bekostnad till minst 10^ fots djup och 50 fots bredd uppmuddra den från Nyköping till Skantssundet sig sträckande ränna. Eller det till Rikets Ständer öfverlemnats ett af Kapitenen vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen, G.
Kammar-kontor häröfver uppgjord samt Utskottet, jemte öfrige handlingar rörande detta ärende, tillställd uträkning, hafva de bidrag från dels Sverige dels Norrige, som för gemensamma utgifter, åren 1836 med 1850, till Konvoy-kassan ingått, bestigit sig till ett sammanlagdt belopp af Rdr 2,948,064: 3. 10. hvaraf Sveriges bidrag utgjort Jemlikt samma uträkning, hafva de löner och pensioner, hvilka under nämnde tid från Konvoy-kassan utbetalts, uppgått till Rdr 1,593,722: 4. 4. Bih. till R. Efter beräkning af 3 procents bevillning för sålunda utbetaldte löner m. m., skulle denna bevillning utgöra Rdr 47,811: 32. (5. samt den andel deraf, sorn, efter förhållandet mellan svenska och norrska bidragen, belöpte på Norriges bidrag „ 10,209: 29. 2.