Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tersmeden började sitt yttrande innan ledamöterna, efter slutad voter., ännu hunnit intaga sina platser, kunde jag icke höra, huruvida han bestridde äfven denna framställning; var det icke så, får jag tacka honom för det han haft den godheten att medgifva dess remitterande till Utsk:t. I annat fall föranlåtes jag förklara, att det skulle vara ganska besynnerligt, om något motstånd från hans sida skulle ega rum äfven i detta hänseende. Frih. Tersmeden: Då jag sist bade ordet, yttrade jag, att jag icke ville motsätta mig remiss af Hr Flachs framställning, men jag finner den vara utan ändamål, om dermed endast afses att påminna Utsk:t om att fullgöra sin skyldighet. Åsyftar deremot Hr Flach, att BankoUtsk:t skall till E. St:r inkomma med upgift på de personer, hvilka idkat vexelhandel med Banken, så får jag förklara, att det är stridande mot den tysthetsed, som Utsk:ts leda - 474 Den 30 November f. m. möter aflagt. För öfrigt kan jag försäkra, att Utsk:t skall åt saken egna all deu upmärksamhet och granskning, som kan vara af nöden. Hr Flach: Med anledn. af den utaf Frih. Tersmeden yttrade förmodan, att min mening skulle vara, att BankoUtsk:t borde inkomma med upgilt till R. St:r på de personers namn, hvilka idkat vexelhandel, samt hans anmärkn., att sådant vore lagstridigt, ber jag blott, att få hänvisa till innehållet af min motion, hvaraf skall finnas, att jag icke framställt något sådant yrkande, om hvars olaglighet jag, lika väl som han, hade full kännedom. Afsigten med min motion har blott varit, att gifva Utsk:t en vördsam upmaning, att, med ledning af de för BankoUtsk:t tillgängliga handlingar, kontrollera de förhållanden, jag antydt. Sedan öfverläggningen förklarats afslutad, biföll E. o. Ad. framställd propos. å remiss till BankoUtsk:t. H.
Denna sistnämnde fördel har, äfven der större delen af representanterne väljes omedelbart, förmått lagstiftare att stadga, det den mindre del af samma representanter, sorn der behandlar frågor af ömtåligare och mera grannlaga beskaffenhet, bör utses genom medelbara val, oell såmedelst försäkra sig om en del af detta val-sätts fördelar, under det man undvikit dess brister. Slutligen ega dessa val ock det, serdeles vid öf~ vergången frun en föråldrad till en ny form af national-representationen, serdeles vigtiga företräde, att mindre sätta de politiska passionerna i rörelse, att lemna förnuftet och den lugna besinningen ett mera ostördt välde. Då Utskottet af dessa allmänna reflexioner gör tillämpning på vårt fosterland, har Utskottet, som icke kan anse det medelbara val-sättets hyllning i nästan hela det östligare Europa ega sin grund endast i fruktan för den allmänna andans alltför brädstörtade utbildning, en misstanka, som minst kan antagas för Norrige, nödgats erkänna, att, så vida naturförhållanden ingått såsom bevekelsegrund i det företräde, som de medelbara valen i nämnde verldstrakt erhållit, dessa natur-förhållanden icke i något bland de uppräknade länderne, utom Norrige, förete så gi 11 liga skäl för detta val-sätts antagande, som i Sverige, hvars glesa befolkning och stora afstånd alltför lätl skulle göra de omedelbara valen, i fall sådane stadgades, till ett bedrägeri, i det vid dem endast några få valberättigade bomme att inställa sig, och utan uppdrag utöfva den magt, sorn Lagen endast åt samtlige val-berättigade velat hafva förbehållen. Denna Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 38. 49 Denna fruktan minskas åtminstone icke, då man tager i betragtande Svenska allmänhetens köld, man kan säga ovilja, för sådane allmänna bestyr, som fordra tid och möda; och Utskottet har derföre ansett bättre, att de, hvilka vid valen inställa sig, åtminstone äro af menigheten valde och således handla under medvetande af det moraliska ansvar, ett uppdrag ålägger.
Först skulle jag vilja sätta som svar under alla tre frågorna: » Jo », med följande tillägg vid hvarje: 1) Ett barn bör agas af de personer, under hvilkas upp sig t det står: fader och moder i familjen, läraren i skolan o. s. v., med ett ord af den eller de personer, som af Gud och samhället blifvit förordnade att vara uppfostrare; 2) Skulle endast en tuktomästare få förekomma, skulle barnet få en skef uppfattning af rätt och orätt, alldenstund det endast skulle känna sig brottsligt for sin felaktiga handling inför viss person. Jag vill då säga, att det kan blifva mer än bortskämdt, för att ej begagna starkare uttryck; 3) Att fadern skall komma först i andra rummet vid tuktens utöfvande, låter underligt. Fader och moder hafva ju pä grund af sin ställning samma rättighet och böra i hvar sin mån vid behof tuktande ingripa. (Äktenskapliga tvister kunna visserligen åstadkomma stridiga åsigter mellan makar rörande tukten, men sådant får ej bilda regel utan höra till undantagen.) Tjenarinoan åter bör uppträda endast som varnaude och förmanande samt hänskjuta agan till vederbörande. Härvid är att märka, att man bor verkställa en uttalad hotelse lika kouseqvent, som man håller ett gifvet löfte. Skulle så fordras, är jag villig ytterligare utveckla mina åsigter och slutar med frågan: » Är » Fader verkligen en fader? För alltid behöfver ju ej poesien som tätlingsämne ha förvisats från våra spalter, derför att den vid en tätting uteslöts. Det har emellertid visat sig vid föregående försök, att de poetiska skrifterna lidit af en synnerligen jemn svaghet. Men det blir möjligen bättre framdeles. Hvad edra nu insända poem angår, skola vi kanske använda det ena. Red. annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S. Gumaelius annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsamlareantagas. En bildad, anspråkslös flicka af blidt sinnelag, med vacker handstil, kunskap i bokföring samt lust och vana vid husliga sysslor önskar plats i bildadt hem som sällskap, lektris, skrifbiträde, gå till banda eller dylikt. Rätt god sångröst samt någon språkkunskap eges. Skulle gerna önska medfölja till utlandet.
Det af Frihm öfverklagade förhållandet, att BankoFullm. köpte vexlar af Kreditföreningen i Stockholm, försvaras också just derföre af den omständigheten, att Fullm. vidtogo denna åtgärd för att skydda Banken för förluster. Om man äfven icke kan säga att silfver såsom metall genom dessa yexelköp inflöt i landet, så måste man dock medgifva, att det, som för Banken var detsamma, nemi. sedlar, genom desamma intogos, derigenom att det blef en möjlighet för låntagarne i Banken att betala sina skulder, och måste jag derföre för min del reservera mig mot det beslut, hvartill BankoUtsk:t kommit, att nemi. Fulhms åtgärder varit rakt stridande mot Bankoreghts föreskrifter. Hr Akerman, Fredrik: Jag trodde, att, i anseende till den långa diskussionen på f. m., detta ämne skulle i det närmaste vara uttömdt, men jag finner nu, att så ej är förhållandet. lii Deli II Januari e. m. Jag för min (lel kan ej förstå, hvarföre man, att döma af Hr Bildts sista yttrande, så ifrigt äflas att gifi a en laglig form åt Barn* kens transaktioner med Kreditföreningen i Stockholm. Att dessa åtgärder nu vilja försvaras på den grund, att de blifvit vidtagna för att stärka Bankens metalliska kassa, är för mig aldeles obegripligt, ty icke förstärker jag en metallisk kassa derigenom, att jag ena dagen gifver ut och andra dagen kasserar in samma sedel. För öfrigt torde det vara uppenbart, att det loford, allmänheten är skyldig att uttala öfver Hrr BanlcoFullm., just i och för deras lyckade åtgärd att sätta sig öfver reght, skulle helt och hållet förlora sin grund, om man ansåge åtgärden vara fullkomligt laglig och i öfverensstämmelse med reglementet. Hr Printzensköld, Carl: Jag vill ej vid detta tillfälle inlåta mig i något resonnement öfver sjelfva saken; jag tager mig blott friheten framställa några anmärkningar mot den bevisning, Frih. Tersmeden upställt derföre, att ej ett klandrande omdöme genomgått hela Betänkandet, såsom Hr Bildt på f. m. erinrat vara hän'? delsen.
Majrt måtte, i öfverensstämmelse med 43 §. i sammaiKungörelse, till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig Proposition om ofvannämnde städers och pastorats befrielse från återbetalningen af de till bestridande af omförmälde utgifter använda förskottssummor samt om ersättning härför till o O Götheborgs Ränteri af de allmänna medel, som dertill kunde af Rikets Ständer anvisas. Lika med Kongl. f. d. Quarantaines-Commission och Kongl. CommerceCollegium, har jemväl Utskottet funnit, att ulgifterrie för anskaffandet af likkistor icke uti något afseende kunna hänföras till de i åberopade Kongl. Kungörelses 43 §. uppgifna kostnader, för hvilkas utgörande bidrag af staten endast må påräknas, nemligen: Läkares reseoch underhålls-kostnader utom deras stationer, utgifter för läkemedel åt fattige sjuke, quarantaines-afgifterne öfverstigande kostnader för vidtagna quarantaines-anstallter å kusterne samt omkostnader för militära bevaknings-åtgärder till lands och sjöss, äfvensom erforderliga utgifter i och för tryckningen af meddelade kungörelser, underrättelser och formulärer; hvadan, och då understöd af allmänna medel icke inom andra utaf cholera-farsoten hemsökte orter fått begagnas för det föremål, 6 iSiats-Utskottets Utlåtande j N.-o 3i6. derom nu är fråga, samt derförutan ej eller på något sätt är vordet ådagalagdt, att alla de upphandlade likkistorna verkligen blifvit använda för begrafningen af alldeles utfattiga genom choleran bortryckte personer, anser sig Utskottet, oagtadt de af sökanderne anförda flera serskilda och ömande omständigheter, nödsakadt afstyrka bifall till den sökta befrielsen från återbetalnings-skyldigheten, i afseende pä de till uppköp af likkistor begagnade och i räkningarne öfver ifrågavarande förskott afförda medel.
Förordning, under den kortare tid, sorn förflutit efter dess kungörande, ej kunnat hafva råkat i glömska, så att någon erinran om dess innehåll varit af nöden, i öfrigt innehölle föreskrifter, hvilka dels icke lämpligen utgjorde föremål för en allmän kungörelse, och dels ledde till en af Lag icke medgifven inskränkning uti spisqvartersrörelsen vid marknader och auetioner; pröfvade Kongl. HofRätten skäligt, att omförmälda C 60 ) kungörelse ogilla och upphäfva, samt förordna, det serskild kungörelse derom borde af Konungens Befallningshafvande utfärdas. Jemte anförda underdåniga besvär öfver Kongl. HofRättens Utslag i den ordning, HofRätten anvisat, har Landshöfdingen, genom en till Handelsoch Finance-Expedition af Konungens Canzli insänd underdånig skrifvelse, hemställt förevarande ärende till Kongl. Maj:ts Nådiga skärskådan. Och emedan sålunda i detta mål ingått den tillförne, vid flera tillfällen, omtvistade fråga, om och i hvad mon Landshöfdingarne, för deras Embetsåtgärder, böra, lika med andra högre och lägre Embetsman, inför Domaren svara, torde målets handläggning och slutliga utgång å högsta ort desto häldre förtjena serskild uppmärksamhet, som de dervid yttrade, hvarannan alldeles motsatta, åsigter åtminstone ådagalägga, att gränsen emellan Domare-Magtens och Administrativa Styrelsens pröfningsrätt i så beskaffade ämnen kunde synas tvifvelagtig, ehuru den förras vid detta tillfälle blifvit i viss måtto bibehållen.
Kongl; Majit har Nådigst behagat föreställa Riksens Höglofl. Ständer alla Tjenstemäns, uppå pen-s tiingestat, otillräckliga utkomst vid det nedsatt» - IV - Deri 3 Juni. 49 satta penningevärdet och högligen förökta dyrheten} och det, fastän alle desse hafva njutit en tredjedels förhöjning å sina innehafvands löner. Ehuru synbart alla dessa tryckande olägenheter, lörutan åtnjuten tredjedels förhöjning, träffat den år 1809 af Riksens Ständer anordnade Hofstat, har dock vår Nådige Konung haft den delicatesse, att ej directe föra Riksens Ständer till minnes den inflytelse de förändrade penningeoch varuvärden hade uppå de medel, sorn voro anslagna till Deras Majestäters och öfriga Höga Kongl. Personers enskildta disposition, så väl till Hofförtäring, kostpenningar, aflöningar, Stallstat, med flerahanda behof. Om Hofstaternesnödiga öfverseende hafva dock motioner i alla RiksStånden blifvit väckta, och Remisser derom, ehuru i olika ordalag, skett till Höglofl. StatsUtskottet. Välbemälte Utskott, som uti ett mål af denna vigt önskat en full likstämmighet, har vördsammast underställt, om Höglofl. Ridderskap.!: och Adeln samt Hedervärda EondeStåndet be. hagade uti enahanda uppdrag åt Utskottet ingå med Högvördiga' PrestStåndet och VällofL BorgareStåndet, som var, att StatsUtskottet genom dess Ordförande skulle underdånigst befråga Kongl. Majit om Kongl. Hofstaten» förevarande behof. Delta synes visserligen vara det mest anständiga sätt för välvilliga undersåtare, att medelst ett undergifvet förtroende vända sig til! sin goda och vördade Konung. Jag anhåller således om Eders Ex* cellences proposition till en likstämmig remiss Ridd, o. Ad. Fröt. N:o 7. S. Den 3 Juni. med respectiva Prestoch Borgare-Stånden i föievarande ämne till Höglofl.
StafsUtskottets Memorial, N:o 3- Enligt den af Riksgälds-kontorets kommissariat för innevarande urs l.-s/a halft afgifna berättelse, uppgingo detta verks sladder, utom dem, som voro förda inom linien i räkenskaperna, vid slutet af nyssberörde halfår tili R.dr 8,212 601: 23. 2» nemligen: räntebärande skulder R:dr 3,146,450: 39. 2. deponerade undsättningsmedel innestående anslag, beviljade vid 1840 och 1841, 1844 och 1845, 1847 och 1848 samt 1850 och 1851 års riksdagar, den till folkskolelärares pensionerande afsatta fond häruti inberäknad .' det outtagna beloppet utaf 1852 och 18c3 års stntslyllnaris-summor ränte-anslaget till Hans Maj:t Konungen för år 1853 upplupna räntor och andra jemförelsevis mindre betydliga skuldposter R:dr 8,212,601: 23. 2. „ 954,179: 39. — „ 1,942,558: 8. 5. De sladder, sorn tid efter annan blifvit förda inom linien i Riksgälds-konlorets räkenskaper, hafva, sedan 1849 års slut, då desamma utgjorde R:dr 4,486,153: 37. 5. endast ökats genom de äldre depositions-medel, som derefter blifvit ytterligare från Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnade och på sådant sått hos sistnämnda verk. bokförda, .eller med . , 5,824: 43. 11. hvadan dessa skulders belopp för närvarande uppgår till
Då ofvanstående å f. d. a:dra och 3:dje hufvud-titlarne uppkomne brister på sednast förflutne åren hvarken ökats genom tillkomne utgifter eller till någon del kunnat ersättas af besparingar å sednare årens riks* sta ter, hvilka för öfrigt, enligt serskildt beslut af Rikets Ständer,äro ställde till Kongl. Majrts disposition, att för hufvud-titlarnes ändamål användas, och dessutom då hufvud-titlarne uti sednare riks-stater äro efter en. annan plan fördelade än den för (84r oc'h föregående åren gällande, icke, åtminstone hvad f. d. a:dra hufvud-titeln angår, till naturen fullt motsvara de uppkomne bristerna och derföre, der de likväl till dessas betäckande skulle användas, kunde anses dragne till ändamål, fremmande för de nuvarande hufvud-titlarne, anser Utskottet den närmare bestämning af brist-beloppen, som Rikets Ständer vid i84oiS4i samt 1844—1845 årens riksmöten afsett, innan afskrifning Borde beviljas, nu vara vunnen, och att intet hinder vidaie möter för fattande af ett definitivt beslut, angående dessa brister. Hvad åter beträffar bristen å f. d. 4;de hufvud-titeln, så, ehuru frågan icke är sluteligen utredd, Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 206. forde likväl, dä önskligt vore, ali alla dessa från den äldre statsregleringen sig härledande brister kunde ur räkenskaperna försvinna, anledning icke saknas att älven härutinnan besluta. Vidkommande bristen å f. d. ^:de hufvud-titeln, hafva vid åtskillige föregående tillfällen Rikets Ständer beviljat afskrifning eller ersättning för alldeles likartade belopp. För de utgifter, hvilka åstadkommit den å f. d. iolde hufvud-titeln befintlige brist, hafva Rikets Ständer dels vid 1840—4*> dels vid 1844—4^ arens riksdagar beviljat anslag, och såmedelst godkänt de ändamål, hvartill de utgått.
Maj:ts denna dag i Ståndet öfverlemnade nådiga Skrifvelse til! Rikets Ständer, angående Stockholms stads Magistrats underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms Förmyndarekammare. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en af Doktor Lindgren väckt motion, M 65, om understöd af allmänna medel åt Artisten N. Mandelgren; och skulle sagde motion med de öfriga Riks-Stånden kommuniceras. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet nedannämnda i Ståndet datina dag väckta motioner, nemligen: l:o Doktor Lindgrens, M 66, om årlig pension åt framlidne Prosten J. M. Winges enka och oförsörjda döttrar; Prot.-T] tdrag den 26 November 1862. 51 2:o Doktor Lindgrens, JM 67, om lönefyllnad åt Intendenten vid Landtbruksakademiens experimentalfält; 3:o Biskop Bergmans, JM 68, om anslag till ny L< ktorstjenst i främmande lefvande språk vid Hernösands högre elementar-läroverk; 4:o Kyrkoherden Otterströms, JM 69, om öfverlåtelse åt Warola kyrka af en dervid befintlig kronotomt och om efterskänkande af jordeboksräntan för samma tomt; S:o Doktor Nordlanders, JM 72, om årlig pension åt framlidne Landshöfdingen G.
Uti den sålunda väckta frågan om hvem det bör tillkomma att bedöma, huruvida rättighet till landthandel bör beviljas eller icke, hafva Rikets Ständer funnit alt, med afseende på ämnets beskaffenhet, det bör vara af hvarje församling beroende, huruvida landlhandelsrörelse inom socknen må få öppnas eller icke; och då Rikets Ständer derjemte ansett det böra lemnäs församlingens fleste medlemmar öppet att yttra sig öfver ansökning om rättighet till landthandel idkande, samt att sådana frågor derföre böra till sockenstämmas och ej till sockennämnds behandling häuskjutas, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet framställa den anhållan, att 25 § i Handels-ordningen må erhålla följande förändrade lydelse: "Vill någon å landet idka handel i öppen salubod, på sätt i § 4 mom. 2 samt § 6 mom. 1 och 2 säges, gore derom skriftlig anmälan hos Vår Befallningshafvande i Länet, med Uppgift å stället, der handelsrörelsen är ämnad ali ulöfvas, samt företeende af de betyg, sorn till styrkande af sökandens behörighet, jemlikt nämnda §§, erfordras; och åligge det derefter Vår Befallningshafvande att genom delgifvande af ansökningshandlingarne lemna sockenstämman i den församling, der handeln skulle komma a|t idkas, tillfälle att inom en månads tid yttra sig såväl i fråga om sökandens behörighet som rörande behofvet och nyttan för orten af den sökta handelsrättighetens beviljande. Elter nämnda tids förlopp bör, i fall sockenstämma å ansökningen tillstyrkt bifall, Vår Befallningshafvande densamma ofördröjligen till pröfning företaga och, derest laga hinder emot bifall lill ansökningen icke förekomma, för sådan närings utöfvande å uppgifvet ställe vederbörligt tillståndsbevis utfärda.” ”Den, som erhåller rättighet, att å landet idka handel i öppen salubod, på sätt i § 4 mom. 2 samt § 6 mom.
For ofrigt hvilar foretaget 110 en i hiig grad kapitalstarli grund, hvarfor redaktionen, i spetsen for hviliien stbs m: me Il~wanci de ValsBre, har alla skal att med en glad forhoppning om frnmgBng se frmntiden tillmotes. Foreningsmeddelanden. 1 Vid Fredrika-Brenller-Fiil-b~~ndets styrelses sammailkomst den 22 sistlidne november fattades beslnt angHende tidskriften D a g n ~ s omorganisation, enligt den i borjan nE detta l~iifte meddelade planen. PA ett nytt styrelsesamrnantrade den 16 rlecember vddes till D a Till Fiii-bundets orzlb~ld i JiinkBping 11ar styrclsen utsett frn C. Beryelmer; fodd Almqvist, hvilken godhetsfullt iitagit sig detta uppdrag. f: Fredrika-Brenler-Forbt~iidets bokkomitd har i likhet med fiiregQende Ar genomgtitt och afgifvit sitt ntlhande o h e r den fijr Barnocll ungdom afsedda litteratur, som ntkommit till jnlen 1897. Resultatet af detts dsyga arbete har frainlagts i den utstallning a£ bocker. sozn rarit ~ samt i tie tillgii,nglig for allm&amp;nheten 8, FUrbnndets b p i dagarna f i j jnl, a£ bokkoinith ntfii~idade boklistorna iifver den af dem genomsedda ocll bedoinda litterat~wen. Under hiistens lopp har komitPn utnsbetat en fiirt~cknil~g ofver ett u r v k a£ under h e n s lopp granskade biickrr? hvilka siirsliildt synts vikda att uppmiirksammas. Foljande stipendier finnas till ansijkan lediga 110s Fredrika-BrernerFtirbnndets stipendiekonlitd i n n m den / 5 cli4wriari dettct tire: Fiir Stockholm 360 kr.
Spetsar och Blonder tullbehandlas serskildt. voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, (r:sta alternativet) anfages Preste-Ståndets beslut; (aldra alternativet) antages Borgare-Ståndets beslut. Bevillnings-L tskoltets Memorial, N\o 41. 8? Kläder, tillhörige sjöfarande eller resande, när de är o synbart brukade eller prof vas icke öfverstiga egarens behof. Bonde-Ståndel liar gillat denna af Utskottet i Utlåtandet N:o 3o föreslagne lydelse, samt, lika med Utskottet, ansett, att derunder inbegripne slag al Kläder böra vara tullfrie vid inoch utförsel. Ridderskapet och Adeln deremot har, med godkännande af friheten från inoch utförselstull, ansett redactionen böra blifva: ”Tillhörige sjöfarande eller resande, när ”de synbart åro brukade, antingen medförde af dem sjelf”ve, eller införde med annan lågenhet.” Preste-Ståndet åter har beslutat, att hvad nu gållan-5 de Taxa härom stadgar, bör oföråndradt bibehållas; och Borgare-Ståndet antagit Utskottets förslag i Betänk kandet N:o 21, hvilket skiljer sig från det i Utlåtandet N:o 3o endast derutinnan, alt conjunctionen ”och” der blifvit begagnad i stället för conjunctionen ”eller,” Såvida icke de frenne sistnämnde Stånden vilja, med frånträdande af deras sins emellan skiljagtiga beslut, förena sig med Bonde-Ståndet, kan omröstning icke undvikas, dervid först kommer att voteras om contra-propositionen sålunda: 174:0. Den, som anser, att till contra-proposition bör antagas Ridderskapets och Adelns beslut, så lydande:
F ss 69 o o c* och 71 ster ut8’^er» kamrarne fatta stridiga beslut, som ej uppå vederbörligt utskotts Kungl. Maj:Is .\åd. Skrifvelse, N:o Sö, 37 förslag varda sammanjemkade, skall till frågans afgörande deröfver omröstas på sätt i nästföregående § är stadgadt. § 127. Riksförsamlingen, eller dess kamrar, må icke i Konungens närvaro öfver nå- R. O. § 27 got amne rådpläga eller besluta. ^ § 128. Uti Riksförsamlingens båda kamrar eger en hvar af statsrådets ledamöter tillR. O. § 41 träde, med rättighet att deltaga i öfverläggningarne, men ej i besluten, der han ej kamarens ledamot är. — Dock må ej statsrådets ledamöter, i de fall, då dem enligt Regeringsformen uppdraget är alt med konungslig makt och rätt styra, ej eller omyndig Konungs förmyndare, öfvervara kamrarnes ölverläggningar eller beslut. § 129. I mål, som personligen rörer någon ledamot i kamare, må han väl öfverR. o. § 41 läggningarne, men ej beslutet, öfvervara. § 130. Talmännen, eller, i händelse af förfall för dem, vice lalmänrien åligger att, R. o. § 45 hvar för sill kamare, Utfärda kallelse till sammanträden, att ärendena derstädes föredraga, att upptaga, reda och framställa de vtlrade meningarne, att göra propositioner för besluts fattande och att vidmakthålla ordning vid sammanträdena, alltefter de föreskrifter, denna grundlag innehåller. — De, som talmansbefaltningen utöfva, hafva dock sjelfva ingen rost vid beslutens fattande och kunna ej eller något annat föreslå, än hvad som erfordras till Verkställighet af grundlagérne, af kamrarnes serskildta beslut och af de reglementariska stadgande», som för arbetsordningen vid riksdagarne blifvit af Riksförsamlingen antagne. Talman eger ej makt att, utan kamarens samtycke, något dess sammanträde R. O. ^ 46 afsluta. § 151.