Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yid Flottan bade alltid varit af ålder brukligt, att flera capitaine:- och lieutenanter funnos, än der var tillgång på löner, och att lönerna tillträddes af de redan i graden utnämnda, så snart dessa löner blefvo lediga. Capitainen Sjöbohm, som nu tjenat Staten uti 32 år, blef år 1818 d. ii Maj capitaine; han tjente likväl såsom capitaine utöfver 6 år med lieutenantslön. Den 10 Juni 1824 blef, genom Major Ögnelodhs död, en capitaineslön ledig, till hvilken Sjöbohm var berättigad. Mot slutet af samma år blef nya organisationen af Flottan beslutad och den lediga lönen emedlertid ej tillsatt, så alt Sjöbohm d. 1 Jan. 1825 flyttades på expectance-stat med sin lieutenantslön, ehuru han 6^ år varit capitaine och i 7 månader väntat på att hvarje dag erhålla den lediga lön, hvartill han var berättigad. Capitainen Tilosius, nu 6r år gammal och som tjenat Staten i 4^ år, blef capitaine den 22 Januari 1822; han tjente i 2 år såsom capitaine med lieutenantslön. I slutet af April 1824 blef vid Carlskrona station en capitaineslön ledig, hvartill Tilosius var berättigad. Mot slutet af samma år blef nya organisationen af Flottan beslutad och den lediga lönen emedlertid ej tillsatt, så att Tilosius d. 1 Jan. 1825, på sin ålderdom, flyttades å expectance-stat med lieutenantslön, ehuru han i nära 3 år varit capitaine och i 8 månader dagligen väntat på att erhålla den lediga lön, hvartill han var berättigad, om organisationen ej skett. Min vördsamma anhållan är, på grund af hvad nu anfördt blifvit, att R. St. måtte benäget anslå åt dessa tvenne gamla officerare fyllnad i deras intjenta capitaineslöner med 200 R:dr B:co till hvarje för året, att utgå antingen ret,roactivt från d. 1 Jan. 1820, eller ock fr. o. m. detta års börjanv
Sedd nerifrån visar den sig som en ofantlig mur af bokskog. Löfvens gröna väfnad synes så tät, som vore den ogenomtränglig. Uppkommen på höjden finner man denna prakt dölja en verklig ödemark. Nästan hela det 2 ½ mil långa hållet från Wram till Höör, går tversöfver denna landhöjd, som visar en sträcka af ljunghedar med knapt någon boning. Nedkommen är man i den så kallade skogsbygden i Malmöhus län. Man far ett stycke väg utefter den vackra Ringsjöns stränder. Men den inträdande dunkelheten (här ganska märkbart tidigare än i Upsala) insvepte snart landskapet i skymning. Vi togo nattqvarter i Hurfva och anlände följande dagen kl. 11 till Lund. Hvilken herrlig slätt omkring Lund och Malmö! Hvilken skön anblick denna afton från Helgonabacken! Här har jag tillbragt två mycket angenäma dagar i Tegnérs sällskap och sänder dig den sista hälsningen ifrån hans skrifbord. Ombord på båten mellan Malmö och Köpenhamn d. 8 Juli kl. ½ 12 f. m. Vi stego ombord kl. 8 i Malmö och äro nu ungefär midt i sundet, der jag framtagit min portfeuille och skrifver stående i framstammen så godt båtens krängning tillåter. Vågen kastar stundom droppar på papperet. Vi äro på en liten Dansk pakettbåt, som går emellan Köpenhamn och Malmö. – Det förra, med sina många torn höjer sig just nu framför mig ur vågorna: blickar jag tillbaka, visar sig Malmö och den Svenska stranden. Längst i norr vid horizonten ser man ön Hven; – för öfrigt omkring oss på afstånd mångfaldiga större och mindre fartyg, hvilka, i synnerhet söderut, bilda liksom en skog af master och segel. Den från Köpenhamn till Lübeck just nu afgående ångbåten, lemnar en strimma af rök efter sig i luften. – Vädret är vackert, himmelen klar, vinden nordvestlig, hvarföre vi måste lovera, och kunna först på omkring sex timmar göra en öfverfart, som med god vind kanske upptagit tvenne. – Det gläder mig att återse hafvet, som jag ej sett på femton år. Det är en uppfriskande, hjertstärkande anblick.
Dessa uppgifter på förväntade inkomster äro likväl alltför summariska och obestyrkta, för att deruppå grunda en någorlunda säker beräkning af ett minimum deruti, hvilken beräkning likväl ej synes omöjlig att åstadkomma genom något års iakttagande och anteckning af de varu-qvantiteter, hvilka för närvarande verkligen transporteras emellan Gefle och de tillämnade jernvägsstationerna allt intill Fahlun. Hvad åter beträflar kostnaderne för de med uppgifne tunga varor belastade transporternes bedrifvande genom lokomotiv på jernväg uti vårt klimat, samt årliga underhållet af allt hvad dertill hörer, saknas inom vårt land den erfarenhet, sorn i mindre dylika företag borde vara inhemtad, innan staten ingår uti ansvarighet för en summa, öfverstigande 2^ millioner. Uti sakens så beskaffade skick förbigår Utskottet nu de erinringar, hvartill de, uti vägoch vattenbyggnads-styreisens utlåtande, föreslagne vilkor för statsbidrags beviljande gifva anledning, äfvensom den hufvudsakliga frågan huru förhållas skulle, orri det för fö ) r> o retagets utförande uppgjorda kostnadsförslag befunnes understiga hvad som atgar i verklig kostnad, och sålunda det för arbetets bedrifvande upptagande lån skulle blifva otili - 14 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 253. räckligt för dess slutliga fullbordande. Exempel saknas ingalunda på möjligheten af dylika missräkningar, hvarigenom staten blifvit inledd uti långt större utgifter än från bör janjjvarit afsedde. Utskottet inskränker sig derföre till att tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t underdånigst anmäla, att Rikets Ständer ej finna de med ifrågavarande jernvägs anläggning sammanhang egande omständigheter nog utredde, för att kunna afgifva något underdånigt yttrande öfver det nådiga meddelandet, eller ikläda Staten en så vidsträckt ansvarighet, som den af sökanderne ifrågasatta. Stockholm den tO Juli 1851.. Reservation af Herrar Grape och Falhem.
Sådant kan låta löjligt, men steget från grisetten, den lilla täcka sömmerskan, som sträfvar och arbetar och för sin kärlek får blott (hvad hon dock högst eftersträfvar), en promenad vid älskarens arm och en liten mager kollation i gröngräset om söndagen – steget från en sådan liten anspråklös och i sin trohet högst ärbar varelse ned till den glänsande »courtisanen», som har vagn och loge, är ofantligt. Den förra kallar sig med fastaste öfvertygelse en hederlig flicka, då den senare endast vill gälla för den eftersöktaste dam i sin genre ... – Min herre, ärnar ni alldeles glömma bort mig i er tankspriddhet? – Ah, mamsell, jag ber tusen gånger om förlåtelse! – Nå, trösta er! Sådant här är nytt för er. Studenterna i ert land, som man sagt mig ligger någorstäds mellan isar och björnar, har kanske inga egna små hushåll? – Om någon skulle finnas, som har en liten hushållning på kammare, har han åtminstone ingen husmor att sköta den. Såsom ni inser, är det allvarsamma kalla Sverge icke det glada varma Frankrike ... Men för att nu återkomma till Poliveau, så kan hvad som skett ej ändras, och hans blick i er kraftiga natur har lugnat mig. – Det var en god och ändå elak menniska min stackars Poliveau. Men jag vill icke svika hans förhoppningar om mig. Luisanne, brukade han säga till mig, äfven om jag hade godt om penningar i stället för att jag med nöd drar mig fram, så gåfve jag dig ändå inga stora eller lysande presenter, ty på det sättet skulle du få smak för fåfängan, och fåfängan, mitt barn, är qvinnans fall, arbetsamheten och enkelheten och den putsade lilla finheten deremot hennes ära. Jag skulle gråta, Luisanne, om jag såg dig som en fallen flicka, fal för nedriga anbud. Ja, min herre, så talade denne stränge mentor, och var säker jag vill ställa mig så att, om jag en dag träffar honom, jag kan taga emot hans helsning. – Ni blir honom då för alltid trogen? – Åh, min herre, (hon log med en förtjusande skalkaktighet) de svenskarne måtte då vara alldeles bortkomna!
Hvad åter angår frågan, alt Slaten matte öfvertaga Presterskapets aflöning, får Utskottet, i likhet med hvad Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskottet vid sistlidne Riksdag i en dylik fråga sig utlåtit, vördsamt anföra: alt det synes Utskottet onekligl, alt nuvarande aflöningssätt medför betydliga olägenheter, som dock för tiel mesta träffa löntagaren. En Prestman kan och bör, helst i svåra år, ej med stränghet utkräfva sin räll. Vid dylika tillfällen är han äfven vanligtvis nödsakad, att emottaga säd, som icke är afradsgill, emedan lian ej kan fordra annan tionde, än af årets afkastning. Äfven då skörden är god eller medelmåttig, måste alltid den fattiges oförmåga i första rummet af presterskapel behjertas. På detta sätt uppkomma restantier och afskiilningar, sorn årligen förminska lönebeloppet, det må nu vara grundadt i lag, som utsätter en trettondedel af verkliga afkaslningen, eller, såsom på dedesta ställen inträffar, i häfdvunnen vana, sorn ofta förminskar det lill hälften eller tredjedelen af hvad det, enligt lag, borde utgöra. Ser man åter saken ifrån en annan synpunkt, än den oeconomiska, så tyckes något förödmjukande ligga 11 Alm, Best). och Öeeon,-X3tskottits Bet, AT;o 5g. deruti, att Prestön skall vara sin egen uppbördsman, i synnerhet der, Såsom i flere landsorter är brukligt, Capellanerne mäste personligen insamla en del af sin lön, hvarigenom en laglig inkomst, på ett nied Ståndets var*, dighet oförenligt sätt, nästan antager utseendet af allmosa. Vöre alltså endast fråga om presterskapets fördel och ett redigare och säkrare uppbördssätt, så holde Utskottet, utan tvekan, tillstyrka hvad som nu blifvit föreslaget, ty hvarje Prestman skulle otvifvelaktig! vinna, att kunna påräkna sina inkomster på en viss lid, oafkortade och i allmänhet oberoende af d# flere tillfälligheter, som de nu äro underkastade
Vid valet af den embetsmyndighet, elit ansökningarna böra ing ifvås, har jag gått förbi kronofogde-contoret, till förekommande al hemliga öfverenskommelse!' om accord , då olla tilisjit lundel af en nv länsman är förbundet med lians föregångares förflyttning till kronofogde-p'nlseri, hvilket åter gör detta contor jäfvigt att förslaget upprätta; utan tror jag bäst vara: 2:0 att ansökningarna ingifvas lill det häradsting i orten, som infäller nast (j veckor efter ansökningstidens förlopp, då häradsrätten är skyldig att vid tingets slut hafva förslaget upprältadt på 3:ne al de sökande, ilall så mångå sig anmält. 3:o Ofver delta förslag må besvär anföras i den ordning. som för besvärsmål i allmänhet är stadgadt. 4:o Sedan förslaget vunnit laga kraft, äger Konungens Befrh.de all inom förslaget länsman utnämna. För öfrigt iaktlages: alt ansökning bör innehålla försäkran alt, vid skeende afgång från 1 jonsten, icke, under hvad namn och beskaffenhet det vara må , emottaga större eller mindre accoi dssumma; att vid fötslagels uppsättande iakttagas enahanda föreskrifter för tjenstårs-beräkning, som författningarna stadga, rörde förslags upprättande till andra civila beställningar; och må, efter en lid af 5 år från det denna författning varder utfärdad, icke någon vara behörig sökande, utan att han minst tagit kameral-examen. Frih. Cederström, Jacob: För min del kan jag icke annat än anse denna fråga såsom en ny motion, isolerad från hinereglern, och kan icke medgifva, att ämnet rör StatsUtsk:s behandling. Skall saken upptagas, så är det Ekon.t Utsk., som dermed får att skaffa, likasom med frågan ang:de ny instruetion för landshöfdiugarne och länsslatens tjenstemän. Hr Ribbing: Ehuru det icke var mig möjligt alt fullkomligen höra den siste värde talarens yttrande, tror jag dock, att hans afsigt var alt motsätta sig remiss af mitt förslag till StatsUfsk.
— Köket. — Fönsterträdgarden. — Huskurer, — Bakning. — Tvätt. — Strykning. — Läkareråd. — Breflåda. x I Många reqvirenler af profnumren. Oaktad t vi utsändt profnumren i mer än sextio tusen exemplar ha ' va vi naturligtvis dock ej kunnat träffa alla dermed. Så småningom h o p - pas vi dock, att Idun skall blifva känd och afliållen af hela var fruntimmersverld. Redaktionen. x prof. F. BJÖRNSTRÖM om s i n - i nessjukdomarnes orsaker, prof. 0. 50 öre för hälft år. Stockholm af Utgifves i med. d:r E. V R E T L I N D. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. D U N Stockholms Dagblad. Svenska Dagbladet inbjuder härmed till prenumeration för år 1888. Sveriges Prenumerationspris: i Stockholm: i landsorten: största Nyhetsoch Annonstidning. Stor spridning i biand landets alla olika klasser Pris: delar. Dagny Under juni, juli, augusti och september u t k o m m e ~ Dagny med endast e t t hafte manatligen. ir. Ny - foljd. - +: - I &amp; rg. 0 - Haft. i 1 - DAGNY ORGAN FOR FREDRIKA-BREMER-FORBUNDET, FORENINGEN FOR VALGORENHETENS ORDNANDE OCH FORENINGEN HANDARBETETS VANNER. * REDA KWl? : LO TTEN DAHLGREN G. A.: 0111 svensltn bnrnr~~orslzor. KLARA JOHAKSON: Ur Byrolls heb brew Melodies,. A. M-s: Eva Thorssell f .. Litterntur: I&lt;. J.: 1 ' 5 priirien nf Hilrnn Angered-Stmndberg. F r h slcilcln hR11. EUPHROSYNE: E n vKnlig erinrnn till vBra darner Holmgren i synnerhet. s VE~IA i allmiinhet och fru A.
Bränvinsbränningen. efter den upplysning, sorn erhållits utaf de personer, sorn på finans-departementets befallning förlidne vinter gjorde kontrollresor, kan antagas till 200 Spd. för hvardera. Hela summan af kontrollutgifter skulle således utgöra omkring 64,000 Spd. Sedan kommissionen sålunda nu i enlighet med det Kongl, kommissorium, utarbetat förslag till bränvinsbränningens beskattning efter mäskekar-rummet samt till kontrolls förande deröfver, äfvensom kostnadsförslag för kontrollen, tillåter sig kommissionen att anföra några omständigheter, som, efter kommissionens förmenande, göra införandet af mäskekarbeskattningan ännu mindre rådligt, än den hos oss hittills begagnade beskattningen af pannerymden. Ett af de hufvudsakligaste inkasten emot beskattningens läggande å pannerymden är, att man, för att inbespara en del af afgiften, forcerar destillationen till en så hög grad, att förlust uppkommer så väl med afseende på produktens qvalitet, som myckenhet, hvilket man anser komma att försvinna, om skatten lägges på mäskekaren. Härvid får emellertid anmärkas, att man genom mäskebeskattning väl undgår det skadliga påskyndandet af destillationen, men icke förlusten i utbytet. Ty på samma sätt, som man, för att inbespara en del af afgiften, påskyndar afbränningen med förlust i utbytet, pä samma sätt kommer man förmodligen äfven, att genom tjock mäskntng inbespara en del af mäskekar-rummet, hvilket, såsom ofvan är visadt, likaledes leder till förlust i utbytet, och är det sannolikt, att man i denna rigtning torde komma att gå lika långt, som vid beskattningen å pannerymden, nemligen intill att värdet af hvad man förlorar närmar sig den afgift, man inbesparar. Sålunda se vi också, att i Danmark, hvarest mäskeskatten är större än i Preussen, det vid potatesbränningen mäskas tjockare och erhålles mindre. Under det man således i Preussen till 4 tunna potates behöfver 224 potter kar-rum, behöfver man i Danmark endast 4S0, och således 44 potter mindre.
Bergningen af dessa sjelfva vande slotteslägenheter, ofta på långt afstånd ifrån arrendatorns hemvist, eger i allmänhet endast rum hvartannat eller livart 3:dje år och är förenad med så mycket arbete, all, om dertill åtgående dagsverken skulle i penningar beräknas, konime ett lispund af det magra fodret, vanligen bestående af så kalladt starrhö, alt blifva dyrare än ett lispund af det bästa hårdvallshö i andra orter. Vid kreaturens utfodring i ladugården, som med undantag för släderne, der de till en del iödas inne hela året om, endast eger rum emellan de tider höst och vår, då tillfällen till betning upphöra eller vidtaga, begagnas utom lii) och halm någongång asplöf, som för sådant ändamål samlas. Värmning och sörpning brukas dock mera allmänt. Till ökande af gödseln efter kreaturen begagnas såsom strö, utom halm, på sina ställen hackadt granris och äfven sågspån der tillgång derpå gifves. Kreatursracen är ovanligt liten, dock mjölkande ymnigt nog, relatift till sin storlek, då den skötes och födes väl. Dess allmännast svaga beskaffenhet är dock en naturlig följd af försummad ängsodiing, ringa och svag föda ej blott under första liden af dess lefnad utan äfven sedan den blifvit fullväxt, den rådande oriktiga föreställningen, att högsta vinsten af ladugåi'den beror på det högsta möjliga antal kreatur, som kan framfödas, eller, såsom en författare rörande Sveriges boskapsskötsel så träffande yttrat, kan framsvältas, samt sluteligen att parning tillätes, så snart den på gemensamt bete med den äldre boskapen gående ungboskapen dertill visar fallenhet. Hushållnings-sällskapet har väl, i hvad på detsamma berott, sökt befordra förbättring i denna särdeles för detta Län vigtiga näringsgren, men hittills utan märkbar framgång. För flera år sedan hafva enskilde ståndspersoner från Holland införskrifvit boskap, men resultaterna deraf hafva icke motsvarat hvad man häraf väntat, sannolikt i följd af den betydliga skill - 33 nåd sorn mäste ega rum emellan della lands ymnigare och härvarande svagare bele samt foderväxlernes olika näringshalt.
Den förste af oss närvarande som nämnde konungens död var generaladjutanten Kaulbars som i det samma då skottet träffade och hufvudet sänkte sig så sakta neder, slog mig, som här då närmast stod, på axeln, ropande helt bestört: »Herre Jesus, konungen är skjuten, sök upp general Schwerin och berätta honom det.» Fortsättningen af Carlbergs berättelse handlar om likets forslande till högkvarteret i Tistedalen. Berättelsens klarhet och rikedom på detaljer är egnad att ingifva förtroende. Anmärkningsvärdt är ock, att Carlberg uppgifver, att skottet träffade »inpå venstra sidan genom H. M. hufvud», hvilket blifvit bekräftadt vid en år 1859 af sakkunniga personer hållen undersökning, ehuru man vid en år 1746 hållen undersökning kom till det resultat, att skottet gått in på högra sidan. I den danske öfversten och kommendanten på Fredrikssteen Landsbergs rapport till konung Fredrik IV förmäles, att fienden, i trots af fästningens eld ur kanoner, mörsare och musköter från contrescarpen avancerade denna på 250 steg nära, i synnerhet gynnad af de långa, mörka nätterna och en tjock dimma om dagen. »Hans Maj:t konungen» — yttrar Landsberg (se sid. 119 i Svederi öfversättning af Paludan Müllers skrift: Er kong Karl den tolvte falden ved Snigmord?) — »skall såsom alltid hafva mycket blottställt sig och ofta nattetid hafva kommit ganska nära under vår contrescarpe för att recognocera densamma, så ock beständigt hafva uppehållit sig hos arbetarne i approcherna för att påskynda arbetet, som icke gick så fort som han gerna ville, eftersom arbetarne nödigt ville dertill för det de bekommo så många döda och blesserade. Hans Maj:t hade sjelf en liten brädhydda, hvilken, allt efter som arbetet avancerade, förflyttades till tätt under Gyldenlöwe bakom ett berg, der den ännu står.
Bröstnålar af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen: förgylde eller försilfrade 1 skålp. 36 3 — * andra slag 1 skålp. — 24 — 2 32 * Knapp-, Syoch andra slag 1 skålp. — 12 — 6 Nät, alla slag, förtullas filta med det garn, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 50 procent. Nötter: Oliver 1 kanna — 12 — G * Oljor: Feta: Born-, Hamp-, Palmoch Spermaceti. 1 skålp. 6 1 3 G 16 * * andra till Apotheksvaror ej hänförlige, eller eljest icke specificerade slag . Flygliga eller Essencer, ej specificerade (11askornas vigt inbegripen) Ost, alla slag 1 skålp. Muddar; se Vantar. Muffar; se Hudar och Skinn. Murklor; se Svampar, ätbara. Mursten; se Tegel. Musikaliska Inslrumcnter; se Instrumenlcr. Muskot, insyltad; se Confilurer. Musslin; se Väfnader, bomulls-. Myntkoppar; se Koppar. Myrrha, hänföres under Apotheksvaror. Nankin; se Väfnader, bomulls-. Natron, kolsyrad!; se Soda. Negcrhead; se Tobak. Nellelduk; se Väfnader, bomulls-. Nickel; se Kopparnickel. Nicht eller Tulia, hänföres under Apotheksvaror. Nopkin; se Väfnader. Nyseller Prust-rot, hänföres under Apotheksvaror. Nysilfver; se Metaller, sammansatta. Olja, Terpentin-; se Terpentin-olja. Vitriol; se Svafvelsyra. Oljestenar; se Slen. Ollon, Ek-; se Knapergall. Ornamenler, arkitektoniska; se Bildhuggeri-arbeten. andra slag; se Dekorationer. Ostron; se Musslor. Oxlungor; se Kött, Packing; se Väfnader, ylle-. Pailletler; se Gulddragare-arbelen. Förslag till Tull-Taxa. 21 Tullvärde.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Nov. 1854, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af verkställd omröstning öfver de i Särskilda Utskottets Memorial N:o 27 omnämnda frågor. Sedan de uti Särskilda Utskottets Memorial N:o 27 föreslagna voteringspropositioner blifvit af samtlige Riks-Stånden godkända, har Förstärkta -Statsutskottet denna dag anställt omröstning öfver berörde, så lydande propositioner: l:o. Den, sorn, lika med Ridderskapet och Ädeln samt Bonde-Ståndet, vill att, så i stad, sorn på landet, afgiften vid minut-handel med Bränvin skall utgöras med 8 sk. banko för hvarje kanna af det bränvin, som_ af Bevillningstaxerings-kommitté beräknas komma att genom minut-handeln försäljas, eller för hvilket afgift antingen på auktion, eller af bolag utan auktion, åtages, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, varder, på sätt Presteoch Borgare-Stånden beslutat, ifrågavarande afgift bestämd till 4 sk. banko. Denna omröstning, vid hvilken en sedel kasserades, har utfallit med 67 Ja och 51 Nej; och hafva,Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmeis» med Ja-propositioneq? lydelse. 4 Förstärk/a StfftsUtskottets Memorial, N:o 376. 2:o. Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, vill, att, så i stad som på landet, afgiften vid utskänkning af Bränvin skall utgöras med 12 sk. banko för hvarje kanna af det Bränvin, som af Bevillnings-taxerings-koinmitté beräknas komma att genom utskänkning försäljas, eller för hvilket afgift antingen på auktion, eller af bolag utan auktion, åtages, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar v * Nej. Vinner Nej, varder, på sätt Presteoch Borgare-Stånden beslutat, ifrågavarande afgift bestämd till 8 sk. banko. Som denna votering utfallit med 68 Ja och 51 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionen.
» I dag är det gossarnes tur att bada först! » Och ut på förstugubron rusar en parfvel, svängande en knippa hvita handdukar högt i sky. Äter en ny viktig värdighet: han är » handduksbärare » för veckan. Hvisselpipan kommenderar, och i ett huj är skaran samlad utanför trappan. Badet är ett af dagens största nöjen och försummas ej ens, då regnväder för öfrigt förflyttar må- len, lekarne och sysselsättningarna inomhus. Klockan är nu öfver elfva. Det är i det närmaste en kvarts timmes väg ned till badstället och sjön, en vacker skuggig skogsväg, som aldrig gärna kunde bli för lång. Så får man litet motion före och litet efter — bägge delarne nyttiga ting — och distancen medför trygghet, att ej barnen osedda, ett och ett, löpa ned till vattnet, då lätt någon olyckshändelse kunde inträffa. Alla barnen, ledsagade af föreståndarinnorna, följas åt på en gång. Hvarannan dag bada gossarne, hvarannan flickorna först. Den andra gruppen stannar då kvar ett stycke upp i skogen att invänta sin tur; en halftimme vid pass drar om för laget. Ty Tappt går det! Som en blixt äro klä- derna af; de mossiga stenarne rundt om den långgrunda lilla viken garneras med lysande röda strumpor och fladdrande underplagg, och så glänsa de nakna små kropparne hvitt i solen. Hej! Den är något till stolt, som först är i. Det är icke många sekunder, som skilja den förste och siste. Och det blir ett plaskande och ett stim och ett hojtande af glada rop öfver viken, och det fina vattenskummet står som en rök och darrar i solen. Dock alla äro icke födda till hjältar. Fyra af de äldre gossarne kunna simma, och dessa äro naturligtvis högt beundrade af de öfriga; ja, en, berättade de mig, » hade hoppat från tornet ute vid Karlberg, och det är mycket styfvare än ' kandidaten ' hos Gjörckes. » Men andra småttingar, särskildt bland flickorna, äro ej så förtrogna med vattnet och ha en smula förfäran för att doppa ned ordentligt med hufvudet.