Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras slägtskap ger ingen anledning till en ständigare sammanvaro, och Syskonebain äro, åtminstone hvad den arbetande classen angår, icke i annat förhållande till hvarandra, än sins emellan aldeles obeslågtade personer. I öfiigt tror Utskottet, att någon menlig följd vid Slågtets fortplantning, icke i allmänhet kan anses uppkomma genom Giftermål emellan Syskonebaru, om än en och annan särskild händelse skulle kunna gifva anledning till denna förmodan. På dessa skäl, och di Utskottet icke kan föreställa sig, attén Lagförändring, om den i öfrigt anses nödig, bör afslås för det att Tjenstemåns Löneinkomster derigenom kunna minskas, anser Utskottet sig böra förblifva vid sin uti Betänkandet yttrade mening, att giftermål emellan Syskonebarn bör, utan att Konungen gifver lof dertill, vara tillåtet5 äfvensom Utskottet icke kan finna att antagandet af hvad Utskottet sålunda föreslagit kan medföra någon rubbning i hvad Lagen angående jåf och börd stadgar. Hvad åter angår Herr Ehrenborgs framställning, att det i 58 Cap, MissgerningsBalken bestämde drygare ansvar för Lagersmal med Syskonebarn; äfvensom de stadgade högre Böierne för hor, och för Lägersmål emellan husbonde och Tjenstehjon, som äc hans Syskonebarn, borde i händelse af bifall till den nu föreslagne Lagförändringen, 738 Lflg Vt shott ets B ctåti/tondcn. försvinna; så emedan en sidan Lagföränöring synes vasa påkallad af det ombytte förhållande hvari Syskonebarn hädanefter skulle komma att befinna sig till hvarandra, och af det mildare lynne i StraffLaga rne, som upplysningen medfört, föreslår Utskottet att 58 Cap, M issgerniogsBslken må erhålla följande förändrade Redaction, "Lägrar man sitt
Efter vederbörandes uppgift äro 272i Tunneland redan i linier planterade med 186,600 Stamträd och 1,209,000 så kallade Ammträd, och medelst ållonsådd finnas dessutom 9,000,000 fyra-åriga Ekplantor färdiga till vidare utpiantering. Af Lärkträd, alm, ask, björk, oxel, rönn, bok, lönn och vahlnöt äro 254>ooo utplanterade såsom skyddsträd för den unga ekskogen, Härförutan finnes uti plantoch trädskolor af sistnämnde finare trädsorler 1,000,000 två å treårige plantor. Ekplantorne uppgifvas hafva årligen vuxit | å 5 tum och å en bördigare trakt om 10 Tunneland skola finnas plantor, som under den sednare tiden skjutit 25 å 3o tum på året. Allt detta synes vederlägga det tvifvelsmål, hvilket för några år sedan hystes och som ännu icke är alldeles undertryckt i orten, att nemligen Wisingsö skulle vara en otjenlig local för ekplantering. Detta tvifvelsmål föranledde en i Nåder anbefalld undersökning i Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes närvaro af sakkunnige män, af hvilka en del gillade tvifvelsinålet — en del åter påstodo raka motsatsen. Eders Kongl. Majit godkände i nåder den sednare meningen och Ek-planteringen fortsattes. Brännvins bränningen hade redan vid sista Femårs-Berättelsen intagit ett rum bland Länets Hufvudnäringar. Den har lyckligtvis icke ti 11- vext de sednare fem åren utan fast hällre aflagit, ty af de stora Brännelierne äro flere nedlagde, och torde Nykterhels-förbunden här icke varit utan sin inflytelse, som anteknas till heder för de Herrar och män, som mera afsett den sedliga än den materiella vinsten. Allmogens Lyftpannor kunna väl nu mera knappt utrotas. Desse torde dock vara mest skadliga.
Detta meddelande, gifvet genast efter emotlagandet af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 3o sisth Mars, ådagalägger Kongl. Majits afsigt att, så vidt på Kongl. Maj:t beror, påskynda fullbordandet af Reglementena för Banken, och att sluta denna Riksdag. Kongl. Majit är öfvertygad, att, vid en tidpunkt, då ett lands penninge-verk, länge underkastadt en föränderlighet, skadlig för det allmänna välståndet, åtrrvinner en genom Lag försäkrad stadga, det är af större vigt, än vid hvarje annat tillfälle, att icke vidtaga åtgärder, som, i mer eller mindre mon, kunna förorsaka rubbning eller oreda i förut varande förhållanden och begrepp. Sveriges financiela system företer sedan 100 år endast ständiga omvexlingar och försämringar af pappersmyntet. Lagen af den 1 Mars i83o bar satt en gräns för detta förstörande onda. Den är lugnande för folket, emedan den stadgar, att myntförsämring icke mer skall kunna ega rum; men den lyckliga verkan, som den fram bragt, skulle förminskas, om, genom nya invecklade förhållanden, Rikets räkenskaps-ordning förändrades. Då nu Rikets Ständer fortfarit till närvarande lid att fastställa beräkningarne af Statens utgifter och inkomster uti den, sedan år 1804 brukliga räkne-enheten, nemligen Riksdaler Banco, och då en hastig förändring i detta hänseende skulle åstadkomma oreda i enskilde afhandlingar, hvaremot bibehållandet af det, sorn redan finnes och genom bruket är befästad!, icke kan på något sätt der - Kongl. Ålaj.ts Nåd. >9 till föranleda; så anser Kongl. Majit tiden ej vara inne att afgöra en fråga, som vidrörer så många interessen, och som egentligen är iedel. Kongl. Majit vägrar alltså för det närvarande Sitt bifall till Rikets Ständers begäran om räkne-enhetens bestämmande i såkallade Riksdaler courant, och bibehåller det gamla räknesättet i Riksdaler Banco. Den enda åtgärd, Kongl.
Utsk. undersöka förhållandet, samt derefter vidtaga de åtgärder, som, i öfverensstämmelse med Lag och Författningar, af omständigheterna kunna föranledas. Åtskillige Ledamöters reservation i ämnet hifogas. Slockholm den i3 Maji 182c). t Reservation: Grefve Posse yttrade: alt han hade sig ganska väl bekant de stora olägenheter, som uppkomma genom de i vissa orter brukliga olofliga Landt-marknaderne, hvars föremål icke vore handel med Landtmanna-varor, utan egentligast lönnkrögeri, fylleri och andra vanarter. Herr Grefven trodde derföre, att Utskottet icke fästat den uppmärksamhet vid Professor Hasselroths Motion, som den verkligen förtjente; men då frågan vore af den beskaffenhet, att Kongl. Maj:t, utan Piikets Ständers medverkan, kan vidtaga de Författningar, sorn i detta fall äro nödige, vore det Herr Grefven likgiltigt, om någon underdånig skrifvelse, angående Militaire-vakter, blefve beslutad eller icke. Herr Grefven ville derföre icke reservera sig mot Utskottets beslut i denna del; men deremot ansåg 3? Besv, och OecQih Utsk. Vilde, No 114* 11S, Herr Grefven den föreslagna underdåniga skrifvelsen, angående marknaden i Borås, belt och hållet öfverflödig. Härmed förenade sig Herr Dom-Prosten Lidman och Anders Håkansson ifrån Elfsborgs Län, i hvad sorn angick marknaden i Borås. N:q Antom till Exped. Utskottet d, ao Maji 182g, Ytterligare Utlåtande, rörande väckt fråga om rättighet att leverera Ränte-hö och halm in natura för Kongl, Hof-Stallets behof. I anledning af till Utskottets handläggning remitterade Motioner af Fullmägtige från Stockholms, Upsala, Södermanlands samt "Westmanlands Län, bär Utskottet, uti dess under N:o 36 till respective Riks-Stånden afgifne Betänkande, tillstyrkt Rikets Höglofl.
Bet. J\i 11. STOCKHOLM, TRYCKT I10S JOH. BECKMAN, 1854. Rättelse, Uti Särskilda Utskottets Memorial, N:o 11. Sid. 12. Uti den af Friherre Raab afgifna reservation hafva Herrar Ekenman, Indebetou och Österberg instämt. Bih. till b. St. Särskilda Utskottets Memorial, N:o 42. 4 JW 12. Ankom till Exp.-Utsk. den 12 Juli 1854, kl. 7 e. m. / anledning af ålerremiss af Ustkottets Betänkande N:o 9, om inställande af bränvins tillverkning under innevarande års höstmånader och om tillåtande, i dess ställe, af tillverkning under någon lid af nästkommande år. Utskottets den 18 April afgifna förslag om denna fråga har blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln återremitteradt, men af Högv. Preste-ståndet samt Vällofl. Borgare-ståndet bifallet och af Hederv. Bonde-ståndet med ogillande lagdt till handlingarna. Det åligger sålunda Utskottet att besvara återremissen och å nyo om frågan sig yttra. Den i Utskottets betänkande N:o 9 tilllstyrkta underdåniga skrifvelsen skulle omfatta två förslag, nemligen dels en underdånig anhållan, att all bränvins-tillverkning under innstundande höst mätte inställas, dels tillstyrkande att, i stället för den sålunda under höstmånaderna inställda bränvins-tillverkningen, sådan tillverkning måtte varda medgifven under någon tid af nästinstundande år, då bränvins tillverkning eljest vore förbuden. Ilvad angår den förra delen häraf, så har densamma genom Kongl. Majit* Nåd. Kungörelse af den 1 sisth Juni, hvarigenom all bränvins-tillverkning under en och en half månad af den annars dertill bestämda tid instundande höst förbjudits, redan blifvit afgjord; till följd hvaraf något vidare yttrande derom af Utskottet numera icke är af behofvet påknlladt.
Jag kan ej underlåta begagna detta tillfälle, att yttra några ord till förmån för desse mine landsmän från sjelfva moderlandet; och tror mig böra ådaga - Dea 23 Maji «• >n, 491 lägga, att de böra få åtnjuta lika rättigheter, oom deras medbroder i Torneå och Kalix Socknar. Jag skulle tro, att Riksens Ständer så mycket hellre böra, till ifrågavarande Finnars anhållan lemna bifall, som någon ny utgift derigenom ej kommer att drabba Staten; ty de hafva uifåst sig, att sjelfve bygga sina Kyrkor och aflöna sina Prester. Oin någon ytterligare undersöknings åtgärd skulle ei fordras, ån den sorn redan blifvit vidtagen, förenar jag mig i sådan händelse med Ulskoltets åsigt, att dertill bör utses ojåfvige personer, som förstå Finska språket. Jag kan ej annat ån anse det vara högst vigtigt, att denna sista lemning af ett tappert och troget folk, blifver med välviljans band fästade vid Konung och Fosterland. Herr Grefven och LandtMarJkallen g jorde proposition till bifall af Oecom>mii.Uiskottets ifrågavarande Betänkande, hvilken proposition med Ju besvarades. Föredrogos å nyo oell gillades Allmänna Besvärsoch OeconomicUtskottets den i5 och 20 dennes afgifne samt den 21 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkanden; N;o 89. I anledning1 af väckt fråga om förändring i Presträttigheternas utgörande. I anledning af väckt fråga att 492 Dm 2 3 Maji e. m. Norrska Skepp måtte i Svenska Hamnar behandlas lika med Svenska Skepp. Föredrogs å nyo Kongl. Majd den i 6 dennes aflåtne samt den 2 i derpå följde förmiddagen på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer angående offentlighet vid Ståndens, öfverläggningar. Grefve von Schverin, Fredric Bogidaus: Ridderskapet och Adeln har varit i tillfälle, att af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse inhämta, att Kongl.
Sl:s Bank skall lemna assignaliousblanquetler på följande sätt och villkor: 14 Den 23 April f. m. a) Att enskild bank erhåller assignation lill ett sammanlagdt belopp af l:o Sädane bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypothek, som i 6 § nämnas; bankens egna länehandlingar härvid icke inberäknade. 2:o Innehafvande säkerhetshandliugar för lemnade eassacreditiv i den man dessa anlitas, likväl aldrig lill större belopp, än 25 proc. af teckningssuinman. 3:o Behållning å ägande depositioner i R. St:s Bank. b) Alt R. St:s Rank uiånadtligen erhåller en af Konungens Bef:h:de påtecknad och styrkt uppgift på grundfondsoch credilivhypothekerne, hvilka äro under Kouungens Bef:h:des vård deponerade. c) Alt R. Sl:s Bank likaledes månadlligen, eller om så skulle anses erforderligt, erhåller en efter hvarje direelions sammanträde upprättad, samt efter en genom nummerföljd veritieerad förteckning öfver de af hvarje valeur, vid slutet af månaden eller sammanträdet utelöpande assignationer; hvaremot från R. Sl:s Bank likaledes, i mån som assiguatiouerna derstädes inlösas, derå öfversäudes förteckning till enskilde banker för ömsesidig notering och räuleberäkning. d) Alt för den summa sedlar R. St:s Bank sålunda förskjuter till rörelsens bedrifvande, skall enskild Bank erlägga årlig ränta ä 2 proc., sä vida den beviljat cassaerediiiver till sammauräknadt belopp af minst halfva dess leckningssumma; men i annat fall 3 proc. e) Att enskilde banker, i mån af rörelsens gång, insänder Riksmynt lill R.
Jag reser med nattåget. Detta blir min sista station på hemvägen. Sedan kommer ett långt, långt lif där hemma — ensam. Å, lifvet är inte kort, när man är så ung som jag. Jag står inte ut att sitta längre inne i detta kvafva hotellrum. Jag vet inte hvarför jag gör det. Jag har ju ingen att vänta på. Och jag riskerar ej att möta honom, om jag går ut. Det vore nästan otroligt, att jag skulle möta honom Några timmar senare. Jag gick genom de trånga, krokiga bergsgatorna, gick öfver floden framåt den trädprydda strandvägen. På afstånd såg jag det gamla slottet. Den förste jag frågade upplyste mig om hvem som äger och bebor detta slott. Han är den lilla franska provinsstadens stora lokalstolthet. Den ryktbare statsmannen, som tillbringar hvarje sommar i detta historiska slott, där han är född Han har sagt mig, att portalen är öfvervuxen af klängrosor och att själfva slottet är inbäddadt i grönska. Det är sant. Jag har sett upp till det fönster, som man sade tillhöra hans arbetsrum. Jag såg ett par små barn leka i trädgården, hans barn. Och jag skälfde i det vansinnigt ängslande hoppet att få se honom — och jag skyndade bort af skräck för att hon skulle komma. Det är ett år, sedan jag såg honom för sista gången. Två år sedan jag råkade honom den första. Jag mins så väl hvilken uppståndelse det väckte i vårt hotell nere i Montreux, när ryktet spred sig, att den berömde mannen skulle komma dit. Det retade mig, att man gjorde så mycken affär af honom. Ända tills jag själf kom inom hans trollkrets! Hur han förstod att tjusa oss alla! Mina föräldrar ej mindre än mig. Och hvad det smickrade mig, att han timtals värdigades sitta och tala med mig. Han talade om nordiska förhållanden och om franska. — Han talade också om sin hustru och sina barn. Hur lycklig jag blef, då jag på nyåret fick hans första bref och han bad mig svara på det! Och hur stolt gjorde mig ej hvarje följande bref! Han skref om allt, såsom endast han kan skrifva, men inte ett ord om kärlek. Vi älskade hvarandra inte då. Åtminstone inte jag honom. När jag märkte, hvad som kommit öfver mig, slutade jag att skrifva.
Hvad nu angår afsättningen af de produeter, som en god Landets eultur tillvägabringa^ blitver väl 3:0 Spannmålen den , som kommer först i synhet att betraktas. Att erhålla den betalt relatift till produetionskostnaden och derjemte billigt i afseende på alla andra Rikets Näringar och Rörelsers Sädesbehof, kan förmodligen icke ske utan en allmän Magazinslnrättning, fördelad i hela Riket, hvarest den säljande och den köpande skulle få tillfälle att sälja och köpa Säd, på sådant sätt och till sådant pris, att båda voro belåtne, och Magazinslnrättningen kunde hafva bestånd Den osäkerhet, som Landtbrukare och Näringsidkare nu mäste vidkännas, då Säden det ena året gäller allt för vida olika emot det andra, måste ofelbart hindra Jordens odlare, Näringsoch Slöjdeidkaren, industrien, med flera, att våga företaga planer af större vidd i deras yrken. Om medium af 10 års MarkegångsTaxor i hvart Län toges till grund, och ett maximum deröfver samt ett minimum derunder blef - 2Ö4 Den 13 Jfpril. ve utsatt för 5 år, såsom i det närmaste stadigvarande Spannmålspriset i Länet, hvarefter inköpet al torkad Säd, i Magaziner levererad. skulle sig rätta, allt efter som ursväxten eller andra tillfälligheter fordrade, och föi säljningen deremot skedde med den förhöjning uti inköp-priset, som gjorde MagazinsInrättningen i Länet försäkrad emot all förlust så synes det vara gifvet, att både den sä jande och köpande blefve belåtne, och ett stadgadt pris i det närmaste skulle vinnas. Men mig torde tillåtas att anföra med ett exempel, hvad jag kanske icke nog tydligt här otvan uppgifvit, helst som denn3 omständighet är af högsta vigt vid detta förslag.
Men detta stadgande, som för rikare länder än Sverige möjligen skulle, om det kunde i längden bibehålla sig, i betydlig mån verka till uppfyllande af det ändamål man velat dermed uppnå, synes för vårt land innefatta många betänkligheter, ty det kan på goda grunder betviflas, att här i landet skulle finnas ett tillräckligt antal personer, som på en gång ega de egenskaper man skulle önska hos Ledamöterne i Första Kammaren och dertill äro så qvaiificerade, att de både kunna och vilja åtaga sig, att minst 4 månader årligen i 9 år uppehålla sig i hufvudstaden för att utan ersättning egna sig åt Statens angelägenheter, och stadgandet härom kan lätt leda till ett alldeles motsatt resultat mot det man önskat, att nemligen Första Kammaren kommer att, med undantag af några högre embetsmän, hufvudsakligen bestå af personer dels bosatte i hufvudstaden, kanske de minst lämplige der Konsti tulions-Ut skottets Memorial M 7. 17 der finnas, och dels sådane, för hvilka inträde i Kammaren kan synas ett lämpligt sätt att, genom medel, som lagen ej känner, göra sig mer än betalde för sin lönlösa möda, och alla desse af Lands-tingen utsedde, ej derför att de egt Tingens förtroende, utan derför att några andra ej erbjuda sig. Den för Första Kammaren stadgade högre ålder lär väl, ehuru någon invändning mot sjelfva stadgandet ej kan göras, icke innefatta någon säkerhet. Af de nioåriga valen, med den oinskränkta rätt till afsägelse, sem derjemte finnes lemnad, kan en ännu större rörlighet i den Första Kammaren än i den Andra lika lätt föranledas, som motsatsen. Och stadgandet af en högre förmögenhet för ledamöterne i den Första Knmmaren, så vidt föreskrifterne kunna gifva säkerhet för sådan förmögenhet, hvilken väl i alla fal) antagits såsom ett nödvändigt villkor för att utan aflöning kunna mottaga riksdagsmanna-befattningen, synes i och för sig hafva lika ringa utsigt till varaktighet, som alla andra försök, hvilka hittills blifvit gjorda, att bestämma personers politiska rättigheter endast efter verklig eller antagen förmögenhet.
fördomarnas för oöfverstigliga skyddsmurar grus, må såsom helt visst intager främsta Dock — framkallat dessa framhållas sedda sträfvanden, arbetet för u t v e c k l i n g o c h hvilka hos sundare STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. N O R D L I N G ALLM. RIKS 1 6 4 6, JOHAN j ä m v ä l andra o m v i så få n ä m n a KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. H E L L B E R G REDAKTIONSSEKR. : 12:TE ÅRG. BYRÅ O C H EXPEDITION: TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. » års ålder, b ö r j a d e A u g u s t a P. en af löjtnant Odert sin Gripenberg tellektuelt stöd — s o m i moraliskt för heten 2 denna inom och äfven åsikt alla ett afseende. där lade i hennes M e n redan sade henne äfven den mål, dit renhet en » ehuru ej kan Hon konstnär gifvas det o m, att erfakonsten arbete. » att betingelserna, hon lands rönt varmt under en nej, bevis sin vistelse erkännande jämväl med verksamhet Såsom taga att ett vi fröken A u g u s t a framgång ägnat sig prof på hennes åt hennes poetiska hållna lärarinnans f ö r sin utomtalang. sina och äfven anser mognad fröken åtskiljande skolbänken, i Orsaken P. åsyn strid mot hvad verksamhet, i Finland skola, ren och båda könen städse äro skola här, likställda blifva betar för sin idé, ur det bref, f ö r f. af henne en anhållan känd grannland » Jag lilla d i k t ett b a r n, s o m ljus k r i n g af med sig kan oskuld b a k o m ögats frans. DEN G A M L E MAGISTERN.
Herr Lagmannen hade funnit sig så mycket häldre föranlåten till denna önskan, som den organisation, man vill gifva åt allmänna Magazins-Directionen, icke tillåter densamma, att annorlunda, än med beräkning af Fondens bestånd, använda de medel Riksens Ständer för denna Inrättning anslagit, och detta jemväl anses blifva en af hufvudgrunderne Statsoch Besvärs-Utskottens Fetänkandert, lior för Inrättningens fortfarande, hvarigenom densamma, uti dess egenteliga rigtnirg, bör anses sk i lj cl frän alla sädane åtgärder, hvilka med gifne uppoffringar kunna vara förenade, men som den medborgerliga känslan och vilkoret för Samhälls - inrättningen dock fordra att se uppfyllda. Hvad sjelfva Summans storlek beträffade, bade densamma synts Herr Lagmannen kunna bestämmas från Sextontill Tjugutusende Riksdaler, ehuru, enligt Herr Lagmannens förmodan, fulla beloppet häraf likväl icke hvarje år torde behöfva upptagas, enär den aldrig utan vid större våda, och efter svårare olyckor användes, och i hvilken händelse behållningen borde tilläggas den allmänna Fonden. Skulle Riksens Ständer bevilja Magazins.' Fonden frihet ifrån Räntans erläggande å Banco-Creditiven, uppkommer derigenom en mera än tillräcklig opåräknad tillgång för detta behof. Och hade i denna mening, hvars framförande till Riksens Höglofl, Ständer Herr Lagman Borens åsyftat, Herr Öfverste-Kammarjunkaren Baron Adelsvärd, Herr Presidenten von Schultzenheim och Riksdagsmannen Wiklund instämt. Ut supra. N.;r a 06. Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotts Utlåtande angående inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln) samt Hedervär - iio2 Statsodi Besvärs-Utskottens Betänkanden. da Bonde - Ståndet väckta frågor om ändring i hvad Författning ar ne rörande A fr adsoch Kr ono-Tionde -Spunnemålens utgörandes forslande eller lösande nu innehålla. T ill Utskottens gemensamma handläggnin hafva i detta ämne inkofnmit: Frän Högloft.
Hemmet, bostaden, bör ordnas och prydas efter de regler för sammansättning af färger och deras samverkan till det helas öfverensstämmelse, som konsten fordrar, och detta kan nås nära nog lika väl med enkla medel som med dyrbara, med den skilnad likväl, att det mera solida och gedigna, kostsammare, är varaktigare och således alltid att föredraga, om tillgångarne så tillåta. Ingenstädes någon öfverlastning, men heller ingen tomhet samt städse det ordningssinne, som är konstens trogna följeslagerska. V i böra söka få våra hem sådana, att de bära prägeln af och passa oss, hvilkas allra yttersta omhölje, så att säga, de vilja vara. Blott antydningsvis kunna vi här klargöra, huru i bostadens ordnande konsten kan utöfvas. Ett så vidlyftigt och mycket omfattande ämne höfves en förfarnare penna än vi förfoga öfver. De flesta hyrda bostäder i städerna tapetseras och dekoreras i taken nu mera ganska färgrikt och smakfullt nog. Men kan man få välja sjelf, är detta nog att föredraga, då man ju dervid kan lämpa tapeterna efter möblerna — såsom passande bakgrund till dem. Ä r t. ex. salsmöbeln af ek, så tager den sig bättre ut mot ljusa tapeter, än mot mörka, men, märk väl, ej kalla, ljusa färger, utan varma sådana. Kalla äro sådana, hvari mycket hvitt ingår. Huru olämpligt hvitt är för större ytor, finner man nog vid jemförelse mellan de forna hvita taken och de numera i glada, lätta och varma färger, s. k. tonfärger, hållna taken, dörrarna och panelningarna. Möbler i valnöt behöfva åter något mörkare tapeter; det är nämligen vackrast, d å möblerna ej bryta af för mycket mot väggarna, utan harmoniera med dem. Undvik i salen att hafva många taflor eller andra prydnader, totalintrycket der bör vara lugnt och vinnes bäst genom frånvaron af sådana. Undantag kan naturligtvis göras, såsom om du har att förfoga öfver några gamla, goda familjeporträtt eller några verkligt värdefulla dekorationstallrikar, hvaraf ju särdeles vackra gifvas i både porslin, nickel och cuivre poli, ehuru de äro något dyrbara. Man har hört berömmas dylika af papp med öfverklistrade frimärken såsom ganska effektfulla.