Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När Postkarlen med den återbekomna Timmsedeln styrker hos Uppsyningsmannen på afgångsstationen, att ingen klagan mot befordringen egt rum, utbetalar denne den uppburne frakten efter innehållning af det till Transportoch befordringsväsendets Fond bestämda afdrag. 58 §. Ingen får användas till Postiljon, som ej fyllt 18 år samt icke är frisk och stark. I öfrigt bör han väl förstå att köra både i och 2 hästar, samt noga känna stationens vägar. Postiljonen eller Wagnmannen skall sjelf köra åkdonet. 76 §. »Litzenbroedre» eller Hållkarlarne vid Postoch Gästgifvaregårdarne uppbära, så ofta deras biträde af den resande önskas och begagnas, 6 skill, för en Extra Postvagn och 10 skill, för annat åkdon, som köres efter flere än 2 hästar. 80 §. De Gästgifvare, som tillika äro Uppsyningsman och hos hvilka Paketposten tager in, äro befriade från alla borgerliga och kommunalbefattningar samt personlig tunga. Deras brukande gårdar, i hvilka posten och resande mottagas, äro så väl i krigssom fredstid fria för ordinarie och extra ordinarie inqvartering, och för deras brukande Gästgifverier erlägga de icke heller Näringsskatt eller annan tunga. Vidare stadgar Kongl. Förordningen den C Nov. 1810 i 1 §, att i hvarje Köpstad, som har gemensam mark, hvilken icke på an - Danmark. 19 nät sätt redan blifvit använd, skall till ett frivilligt Wagnmanslag läggas så många tunnland jord, som behöfvas, och för hvar Rulla så stor areal, att 2 hästar derpå kunna underhållas. 2 §. Ofvannämnde jordar skola på offentlig auktion utbjudas till arrende på 10 å 15 år med vilkor, att Wagnmanspligt för en Rulla skall under arrendetiden påhvila hvarje afdelad jordlott: hvarförutan dessas bebrukning och cirkulation noga bestämmes. 4 §.
Så dö blott någon gång barnen, men oftare den lefnadströtta ålderdomen, för hvilken inslumrandet i döden är lifvets sista njutning. Agnes läste i Vanloos ansigte, att skiljsmessan från Hedvig var oundviklig. Hon sjönk på knä vid flickans hufvudkudde och fuktade den sofvandes lockar med sina tårar. Vanloo frågade med sakta röst tjenarinnan efter herr Gustaf. Han fick till svar, att man sökt, men ingenstädes funnit honom. Anande, att Drake befann sig i sitt laboratorium, lemnade Vanloo rummet och skyndade dit. Han hade lyckligtvis medtagit den nyckel, han egde, till jerndörren i östra tornflygeln, skyndade upp för vindeltrappan, slog ett häftigt slag på den lästa dörren och sade sitt namn. Hans gissning var riktig. Dörren öppnades. Höljd i sin arbetsdrägt stod Drake framför honom. Ugnen var eldad, och degeln befann sig på en af dess härdar. På bordet var uppstäld en af retorter, rör och flaskor sammansatt apparat, hvars innehåll fördunstade öfver en spritlampa. – Välkommen, sade Drake, – jag har under flera dagar förgäfves väntat er. Er närvaro är af nöden. Ni kommer i rättan tid att bevittna utgången af detta experiment. Sedan vilja vi ... – Jag kallar er till er dotters dödsbädd, afbröt honom Vanloo. – Om ni vill bevittna hennes sista jordiska stund och säga henne ert farväl, så är ingen tid att förlora. – Allt hopp är då ute? Är det redan så nära slutet? utbrast Drake och afkastade kappan, för att följa Vanloo, som omedelbart efter förkunnandet af sitt budskap lemnade laboratoriet, utan att vänta på sin värd. Men då Drake åter befann sig ensam, stannade han tvekande; hans ögon riktades än på ugnen, än på dörren. I detta ögonblick jäste degelns innehåll öfver dess brädd. Drake pådrog åter kappan och skyndade till härden. Då han efter en fjerdedels timmas förlopp lemnade ugnen och begaf sig till sjukrummet, var hans dotter död.
Det var, som om här funnes ett mål för hela lifvet, en mening i hvarje händelselös dag, som gick förbi. Här var själfva enformigheten icke tryckande, den var endast naturlig, som om den hängde samman med ensligheten och fick sin förklaring af den. I hvarje rum hängde porträtt, bleka daguerrotyper och moderna kabinettsporträtt. »Det är underligt att veta ibland,» sade den gamle, »att så många af ens vänner äro döda.» Och han tillade: »Vid mina år träffar man sällan nya.» Jag kände mig så besynnerligt berörd af dessa ord, som om de yppat mig en hemlighet, hvilken i hela mitt lif varit mig fördold, och under denna tid kan jag minnas, att jag för första gången kände mig betryckt, orolig och längtande, när jag en afton satt ensam hemma. Men allt som dagarna gingo, vande jag mig vid att finna mina besök i familjen naturliga, jag märkte, att jag var välkommen, och snart kom jag där hvarje dag. Under hela denna sommar glömde jag att begagna mig af min rättighet till semester och resa utomlands, och jag kan säga, att jag egentligen lefde i det lilla lusthuset på terrassen af den inbyggda gården. Jag såg rosornas blad falla, vissna och dö bort, jag såg penséer och reseda efterträdas af löfkojor och luktärter. Jag såg dessa efterträdas af solrosornas praktfulla blomningstid, följda af astrar och dalier. Äfven dessa såg jag försvinna, då den första frostnatten kom, och det ej längre fanns något mera att glädjas åt än det klara solskenet, som lekte bland den gamla almens fallande blad. Ja, jag minns äfven den dag, då den stod afbladad och kal, och vi af kylan stängdes ute från sommarens älsklingsplats och förvisades till rummen i de gamles hem. Men det var för mig nästan icke någon saknad, när de kalla höststormarna kommo, och vinden från hafvet hven kring staden och stängde oss inne med hvarandra. Det var icke längre någon saknad. Det var endast ett ombyte af årstid, hvilket kom så omärkligt och tyst, att jag knappast märkte att något i vårt lif hade förändrats.
Skälen äro följande: a) Det är omöjligt, att fysiska geografien kan uti första och andra klasserna grundligt genomgås och afslutas, om man icke under begge åren får uteslutande härtill egna de två åt “naturvetenskap“ anslagne timmar, b) då botanikens studium först börjas, är det alldeles för litet, att derpå använda 1 timme, utan må man då hellre dröja ett år för att åtminstone få begynna med 2 timmar i veckan. e) derigenom undvikes också den ändamålsvidrighet, man kunde nästan säga bak - *) I Mariestad läser för närvarande Bektor fern timmar mer än läroverksstadgan föreskrifver; men skadliga sammanslagningar kunna ändock ej fullkomligt undvikas. Motioner i Preste-Ståndet 1862. 79 vändhet, att, enligt nu gällande Skolstadga, botanikens studium börjas redan i andra klassen med beskrifning och undersökning af ett visst antal vexter, innan skolungdomen ännu hunnit inhemta elementerna af växtorganologien, hvilket först förekommer i 3:dje klassen I allmänhet instämmer jag i hvad en kompetent domare, Herr Professor Arrhenius om undervisningen i botanik vid elementar-läroverken yttrat, nemligen: att den nu börjas icke blott tidigare, än förut varit händelsen, utan äfven “tidigare än man ens kan hoppas att med önskvärd framgång kunna åt ungdomen meddela denna undervisning samt att det skulle varit vida förmånligare, om den blifvit framskjuten ända till femte klassen, och sedan fått fortsättas genom skolans alla återstående högre klasser, och ej, såsom nu anbefallts, skall afbrytas och bortläggas de två sista skolåren, då med den mera mognade åldern det mesta och väsendtligaste bort kunna inhemtas.“ För att likväl botanikens studium ej skall förlora de nu i andra klassen anvisade timmarne, hafva vi tillagt detta läroämne en timma mera både i 3:dje och 4:de klassen. De mindre förändringar i läroverksstadgans bilagor litt. A 2 och litt. B 2, hvilka af ofvanstående 3 förslager blifva en följd, säga sig snart sagdt sjelfva. 2. I afseende på skoltukten.
För väganläggningen från Öhrsträsk till Fredrika och vidare till Åsele, äfvensom för väganläggningen mellan Fredrika och Björna, gjordes redan vid sistförflutna riksdag inom Riks-stånden framställningar om erhållande af nödigt statsbidrag; och vid innevarande riksdag hafva äfven hos Rikets Ständer förslag i enahanda afseende blifvit väckte, hvarvid, med erinran derom att saknaden af kommunikationsanstalter inom Westerbottens läns lappmarker utgjorde ett väsendtligt hinder för ortens uppkomst och förkofran, samt att genom väganläggningen mellan Öhrträsk och Åsele innevånarne erhölle nu saknadt tillfälle att till nedre landet frainforssla och der afsätta sina produkter och i utbyte deremot anskaffa och hemföra sina lefnadsförnödenheter, hemstäldt blifvit att, sedan de vägbyggnadsskyldige åtagit sig att, emot åtnjutande af ett statsanlag af 100,000 R:dr, utföra väganläggningen mellan Öhrträsk och Åsele kyrkor, Rikets Ständer måtte, till bestridande af utgifterne dels för berörda väganläggning, dels för fortsättningen från Åsele till Wilhelmina kyrka, anvisa ett belopp af tillhopa 166,950 R:dr, under vilkor att, sedan vägarne blifvit fullbordade, desamma skola af vederbörande kommuner för framtiden underhållas. Härförutan har jemväl uti en särskild framställning blifvit yrkadt, att Rikets Ständer för väganläggningen mellan Fredrika och Björna kyrkor måtte anvisa det af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen derför tillstyrkta anslagsbelopp 100,000 R:dr R:mt, under vilkor alt ortens väghållningsskyldige innevånare utan vidare statsbidrag anlägga och framdeles underhålla sagde väg. Då, enligt hvad E. K.
Till Bevärings-behof, eller till Materialiers och Verktygs anskaffande, reparation och underhåll vid Bevårings - Verkstäderna, har Artillerie-Departementet beräknat 1000 Riksdaler, som torde kunna minskas till , , 666: 33. _ Till Archlie-behof har upptagits 200 Riksdaler, hvilka torde minskas till |33; 16. _ Till Gevärs reparerande har beräknats gooo Riksdaler, hvilken summa torde kunna nedsättas till , , 5,4qo; __ _ Till Fragter och Forlönerhar upptagits och lärer äfven fullt utgå 8,ooo: Dessutom har ArTransp, 184,318; 43. 8. 4o5,ooo Den 7 Julii /. mi Transp. 184,318: 43. 8. 4o5,ooo - tillerie - Departementet anmält att, till liqviderande af Landt - Rånteriets fordringar för Fragter åren 181&, i 6, 17 och 3 8 , utgörande 28,677 Riksdaler 19 skillingar 4 runstycken, hvaraf en fjerdedel för i år blifvit i Nåder anslagen. I till de återståen! de tre fjerdedelar borde under trenne års tid utgå en summa af 7,169; Riksdaler 16 skillingar 10 runstycken årligen, enligt Kongl. Breff vet den 12 Sep1 tember 1823, hvadan alltså utfö- res • • 7jt6g: 16.10, Till arbets - penningar för biträde i vid Inventeringar samt utoch Transp. 191,488: 12. 6. 4o5rooo Den 7 Julii /. //».
Då privatbank, efter fattadt beslut att upphöra, inställer sin verksamhet såsom låne-anstalt, åligger det Fullmäktige, att, så vida icke å den ort, der sådan privatbank funnits, enskildt bolag skulle bilda sig för bedrifvande af lånerörelse med Riksbankens sedlar, på sätt nästföljande § i bankoreglementet stadgar, antingen å nämnde ort inrätta en afdelning af Rikets Ständers bank, för att, under den förvaltning, Fullmäktige finna godt förordna, och enligt af dem meddelad instruktion, bedrifva låneoch k redit i v—rörelse, samt hålla uppoch afskrifningsräkning på ungefärligen enahanda grunder, som den privatbank, hvilkens rörelse skall ersättas, eller ock, om sådant anses mera lämpligt, för berörda ändamål och i mån af det genom privatbanks indragning minskade rörelse-kapital, anvisa nödiga medel åt bankens vederbörande lånekontor, under de i följande momenter intagna förbehåll: Mom. 2. Utöfver det i 125 § bestämda maximum för sedelstock, hafva Fullmäktige att i ofvanberörde hänseende använda 2,500,000 R:dr, hvilka fördelas på de serskilda låne-inrättningarne i förhållande till medeltalet under sednast förflutna 3:ne åren af den eller de privatbankers sedelutgifning, som skall ersättas. Mom. 3. Vid assignering på Riksbanken gäller till efterrättelse hvad i afseende på lånekontorens enahanda assignering är eller varder stadgadt. Beträffande dernäst Utskottets förslag till föreskrifter med afseende å enskilda bolag för bankrörelses bedrifvande, eller Filialbanker; så äro emot den af Utskottet härvid iakttagna grundsats, att Riksbanken endast borde vara förläggare för ifrågasatta bolag, anmärkningar hos Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet gjorda, de der hafva till syftning att ådagalägga fördelarne deraf, att dessa bolag måtte bedrifvas af Riksbanken och enskilde aktie-egare gemensamt, i hvilket afseende förslag till närmare bestämmelser för dylika bolag blifvit inom bemälda Riksstånd frnmställda.
Det är derföre , med åberopande af Hr Nordenanckars reservation, som jag begär att R, o. Ad. ville medgifva förändring i Utsk:s förslag i så måtto, alt ifrågavar. bancovinst skall till StatsUtsk. öfverlåtas , på det alt nämnda Utsk. framdeles, vid extra-statsregleringens återremitterande, må blifva i tillfälle att bestämma och bedomina, huruvida icke deraf lunde dels anslås några medel till de föremål, för hvilka Utsk. vägrat anslag, dels ock för de produetiva föremål, hvarom Hr Lagerhjelm nu yttrat sig. Jag tror alt R. St. i det afseendet hafva fria händer, sedan det nu blifvit upplyst, att denna bancovinst icke för banken är behöflig, och det efter min öfvertygelse icke är lämpligt att nu förstärka grundfonden. I allmänhet är jag af den öfvertygelse, alt brist på penningar äger rum, och att en ökning erfordras i det nuvar. rörelsecapitalct. I öfverensstämmelse med Hr Nordenanckars reservation tillstyrker jag således, att ingen del af den ifrågavar. räntcvinslen nu må för banken reserveras. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Då hvad jag hade ämnat vördsamt anföra hell och hållet förhåller sig såsom Hr Lagerhjelm nyss yttrat, anhåller jag endast, till undvikande af alt borttaga R, o. Ad:s tid, att mig med honom få förena. Det är tid att, när tillgångar finnas, man behjertar tillståndet i ett land, der, såsom ett litet exempel att anföra, en tunna säd kan kosta 5 r:dr att föras från Westerås till Fahlun, och der stundom skilnaden i prisen emellan Örebro och Linde kan vara 2 r:dr, oaktadt det korta afståndet dessa städer emellan. Det blir en stor vinst för Sverige, om i detta afseeude medel kunna användas till ojemuheternas afhjelpande. Hr Lagerheim, Lars Det är med afseende på Utsk:s framställning om afsättande af en reservfond af 1,000,000 r:dr lill förstärkande af bankens grundfond, som jag begärt ordet.
Till följd af sådant allt, och då Utskottet ej eller kan godkänna det framställde yrkande, att tiden, från hvilken ifråga varande lagförändringar skola till efterlefnad gälla, bör vara mera aflägsen, än Utskottet föreslagit, var - Zag-Ulskottets Utlåtande, N\o 138. 9 ▼arder förra Betänkandet oförändrad t lill de respective Riks-Slåndens pröfning åter vördsamligen öfverlemnadt; dock som, vid behandlingen af detta ärende, Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad på vigten deraf, att domaren, så tidigt som möjligt är, erhåller kunskap om harn, som genom föräldrars dödsfall blifvit i behof af förmyndare, derom domaren nu, sa ▼ idt ej serskild anmälan sker, icke erhåller kännedom annorledes, än genom bouppteckningar, som lill Rätten inlemnas; så har ULskottet skolat tillägga den vördsamma hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Prester skåpet i IS åder anbejalles, att, uti de förteckningar öfver tiniade dödsfall, sorn vissa tider af året böra af Presterskapet till Häradshöfdingarne och Magistraterna ajle ninas, jemväl uppgifva, om efter de aflidne fmnas omyndige barn, så vidt sådant kunnigt är. Stockholm den 2 October 1840. Reservationer. Af Herr Friherre Cederström, Anders, sorn åberopat sin vid förra Betänkandet fogade serskilda mening; Af Herr Halling, som emot förra Betänkandet afgifvit följande, af honom nu äfven åberopade, reservation: ”Då jag ej kunnat deltaga uti Utskottets, genom detta Betänkande, uttryckte åsigter och förslag, anser jag mig böra i korthet redogöra för min enskilda tanka i ämnet. De hufvudsakligaste skäl, som blifvit förr och nu anförde för framgången af hvad Utskottet föreslagit, äro: ofullkomligheten af den säkerhet, gällande lagbud innefatta för omyndiges gods och den osäkerhet för inteckningsegare, som likväl derigenom uppkommer.
År 1815, kändes redan följderna deraf, i en öfverklagad förlägenhet i allmänna rörelsen. Djscont-vinsten var väl tämmeligen stor, i ett dåligt mynt; men sorn varuprisen ofanteligen stegrats och arbetslönerne äfven'förändrat sig, var CanalBolaget i den ställning, att det icke var möjligt påtänka Canalens fullbordande genom de tecknade medlen och Discont-vinsten.. Bolaget åkallade Statens hjelp till ett företag, som, om än allt för stort tilltagit, och i en tidpunct börjat, då ingen garantie fanns för en jemn tilltagande förkofran, likväl var af stort värde för landets sjelfständighet, både i oeconomiskt och militairiskt afseende. Rikets Ständer anslogo, äfven på Kongl. Maj:ts Proposition, 3oo,ooo R:d, årligen i 5 år. Ar - Betänkanclen. 333 betet fortsattes dermed, äfvensom med Actieinbetalningen och Discont-vinst. Men, 1817, bände den ännu ej nog ryktbara händelsen , att Filial-Disconternes Assignations-fonder och Afskrifuings - Räknings’ - fonder sammanblandades , och utan öfverässignering, men likväl vid Bancoluckan öfverkorssade a:ne Disconters på Banken dragne bokförde , och numererade Assignationer; Den minnesvärda Författning utkom äfven, som betog dem ali Credit i landet, och Rikets Ständer sammankallades i och för dessa Disconters fall, och derigenom folio de ock i sjelfva verket. Jag vili icke ingå i en vidlöftig beskrifning om olämpeligheten af Götha Canals och Götheborgs Discont-Verks behandlande, som Cöncours-massor, utan att för dem våga anbefalla proclamor.
MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer Stats-Utskott, angående sökt garanti för fem procents ränta under vissa år å kostnaderna för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle; Gifven Stockholms Slott den 27 Maj 1851. j Sedan, på bekostnad dels af Stora Kopparbergs berg-slag, dels af enskilda personer i Gestrikland och Dalarne, en noggrann och fullständig undersökning blifvit af kaptenen vid Kongl. Maj-.ts flottas mekaniska korps C. E. Nordström verkställd till utrönande af sättet för och kostnaden vid åstadkommandet af en jernväg .. i så vidt möjligt rät linie emellan städerne Fahlun och Gefle, samt derefter alternativa kostnadsförslag, med tillhörande plankartor, profiler och detaljritningar afbemälde kapten uppgjorts, enligt hvilka kostnaden för en lokomotiv-bana skulle uppgå till Ä,400,000 r:dr banko och för en jernbana för hästkraft till 1,637,000 r:dr samma mynt, så hafva landshöfdingen i Gefleborgs län, riddaren af Kongl. Maj:ts Svärdsorden,. 8 Kongl. Maj.ts Nåd. Skrifvelse, N:o 7S. L. 31. Lagerheim, geschwornern G. A. Lundhqvist, rådmannen E. D. Grape samt bruksidkaren Th. Petré, uti en till Kongl. Majit ingifven skrift, med bifogande af berörde kostnadsförslag och under åberopande af de väsendtliga fördelar, som en dylik jernvägsariläggning skulle tillskynda nämnde tvänne provinser, serdeles Dalarne, genom industriens lifvande i flerfaldig rigtning samt beredandet af utvägar att tillgodogöra de högst betydliga tillgångar å mineralier och skogsprodukter, som för närvarande, i anseende till transporternas svårighet och dyrhet, endast till en ringa del kunna begagnas, äfvensom att förskaffa arbetsförtjenst och bergning åt
— N:o 47. om rättighet för parter, att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma. X. 231. — N:o 48. om förbud för enskildta lotteriföretag och försäljning af lotter för utländska lotteriers räkning. X. 23r. -— N:o 49. i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition om arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning. XI. 5. — N:o 5o. i anledning af f. d. Grosshandlanden H. Weners ansökning om förlängdt arrende af Svartsjö Kungsladugård. XI. 5. — N:o 5i. i anledning af Arrendatorns af Hogsta, Lombarudd och Norrby hemman på Lofön, G. A. K al lbergs ansökning om förlängning af arrendet. XI. 7. — N:o 52. i anledning af S. F. Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda kronohemman eller skatteköp derå. XI. 7. — N:o 53. om anvisande af ett särskildt anslag till vattencommunicationer och andra allmänna arbeten år 1840. XI. 63. — N:o 54. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om medels anvisande till gevärsfabrikationen. XI. 63. XII. 398. ( 93 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 55. angående den lönereglering, sora erfordras i följd af Statsrådets förändrade organisation. XI. 63. — N:o 56. angående ett förändradt myntsysteme. XI. 13 r. — N:o 57. angående utsedde ledamöter lill det af Kongl. Maj:t äskade Hemliga Utskott. XI. 388. — N:o 58. angående revision för framtiden af en vid Westerbottens regemente af statsmedel bildad fond. XII. 158.
S. D. Till handlingarne lades Expeditions-lJtskottets Memorial JST:o 14, angående begärd upplysning 0111 Uöglollige Ridderskapets och Adelns beslut i några omständigheter, sera ega sammanhang med frågan om beslämmandet af ett nytt Mynt-Systebn. S, D. Föredrogos och lades till handlingarne Förstärkta Stats Utskot~ tets Memorial: N:o 245, rörande den Herr Landtmarskalken tillkommanda ersättning för egna Riksdagskostnader; N:o 246, angående verkställd omröstning, lill följd af Riks-Ståndens olika beslut, i afseende på grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen; och * Prot, Utdr, d, 28 Aug, \83'4 29 N:o 2^7, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i frågan, angående Gurliusafgiftens fortfarande.. Från Hedervärda Bonde-Standet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-U tskottets Utlåtande N:0 200, i anledning af Grefve H. von Fersens motion, rörande de förändringar, sorn insmygt sig i de af Carl XI confirmerade och med Allmogen upprättade Knektecontract, blef detta Utlåtande, på grund af deremot gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Stats-Utskottets följande Utlåtanden: JNT:o 20!, i anledning af Kongl. Majus Nådiga remiss å handlingarne i målet, rörande sökt everldelig skattemannarält å det under Ulriksdals Kungsgård förr lydande hemmanet Kefvinge, med dertill hörande utjord; och N:o 202,' i fråga örn medels anskaffande till Canaloch Slussbyggnaden vid Säffle i Vermland, medelst anticipation å i835 års anslag till vgtleneommunicationer och andra allmänna byggnader. S. D. Jemte det Bonde-Ståndet nu lät sig föredragas
I ersättning för bränvinet begagnar allmogen nu kaffe och öl, hvilket senare försäljes mångenstädes i stugor, belägne nära allmän väg. o Tab. Litt. c. A landet idkades år 1860 bränvinsutskänkning vid endast 10 gästgifveri er; minutering srörelse på 5 stäl ^ o len, deraf 4 i Skara och 1 i Leckö fögderi, samt utskänkning på 2 ställen. Ar 1855 utskänktes ännu bränvin vid 46 gästgifverier å landet. Rättigheten hade sålunda förstnämnde år upphört vid icke mindre än 36 gästgifvaregård ar, allestädes genom frivillig afsägelse, en följd af den högre beskattningen. I städerna har bränvinsförsäljning utöfvats å det antal ställen, sorn nedanstående tab. Litt. Uti detta antal utskänkningsställen å landet och i städerna äro dock icke inbegripne de ställen (helsobrunnar, passagerareångfartyg m. ti.), hvarest af hvarjehanda anledningar utskänkningsrättigheter varit beviljade under kortare tid än år. För fylleri hafva blifvit bötfällde följande antal personer: år 1856 i städerna 306 och å landsbygden 36, » 1857 » » 225 » » » 61, » 1858 » » 293 » » » 29, » 1859 » » 361 » » » 37, » 1860 » » 287 » » » 48. Tab. Litt. d. Lönkrögeriet har äfvenledes aftagit, på sätt som kan inhemtas af å följande sida stående uppgift (tabell Litt. D) å antalet för oloflig bränvinsförsäljning vid domstolarne i länet bötfällde, eller i medeltal 265 personer årligen. Näst förutgångna femårsperiod utgjorde medeltalet af de för ifrågavarande förbrytelse sakfällde 475 och således omkring Adelar mera än för den tid denna berättelse omfattar. Känslan af den moraliska förnedring, som är fyllerilastens följeslagare, och öfvertygelsen örn det förderf, den hopar öfver menskligheten, Tab. Litt. C. Bränvinsminutering och utskänkning i städerna. Utminuteri n g s s t allen.