Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nådiga proposition innehåller och efter vunnen upplysning, att framlidne Provincial-läkaren, Professoren Erik Acharii enka, Margaretha Maria Hoffberg, vid redan uppnådd 66 års ålder, med två oförsörjda döttrar befunne sig i fattigdom, hafva Rikets Ständer samtyckt, att hon må, för sin återstående lifstid, å allmänna indrägningsstaten få åtnjuta en pension af 300 r:dr årligen. k) Till E. K. M:s nådiga framställning, att, så framt Intendenten vid Kongl, museum, Ilofintendenten L. J. von Röök, som nu vore mer än 69 år gammal och öfver 40 år varit i rikets tjenst, derifrån hegärde afsked, det vid 1840—1841 årens riksdag honom beviljade personella arfvode af 400 r:dr, att årligen utgå så länge han nyssnämnde befattning innehade, måtte få af honom bibehållas och i sådant afseende å indragningsstaten fortfarande utgå med 400 r:dr, hafva Rikets Ständer jemväl lemnat bifall. 1) Med afseende å de serskilda förhållanden och ömande omständigheter, hvilka i E. K. M:s nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof blifvit anförda, hafva Rikets Ständer bifallit, att läkaren vid Wadstena central-hospital, Doktor Gustaf Engström., då han ej längre kan vid berörde liospitals-läkaretjenst varda bibehållen, må uppföras å allmänna indragnings»taten till åsnjutande, för sin återstående lifstid, af en årlig pension, stor 1,000 r.dr. m) På de skäl, som i den nådiga propositionen förekomma, hafva Rikets Ständer jemväl bifallit, att aflidne Adjunkten vid.
Utskottet, som från Kongl. Stats-kontoret begärt och erhållit ett utdrag ur specialstaterna eller den så kallade Liggaren, utvisande samteliga skiljaktigheter emellan Riksstaten och räkenskaperna, skall, vid afgifvande af förslag till reglering af de särskilda utgiftstitlarne, meddela de yttranden, hvartill förhållandena kunna föranleda. § 9. (Rev.-ber. pag. 22. Förkl. pag. 24S.) I afseende å det utaf Revisorerne anmärkta förhållande, att, på grund af Kongl. Brefven den 5 Mars 1836 och den 25 Januari 1842, för hvardera revisions-året anordnats till Chefens för Kongl. Civil-departementet disposition ett belopp af 300 R:dr, under rubrik: ersättning för förlorade licensmedel, då deremot beloppet, som användts till arfvoden åt e. o. tjenstemän inom Expeditionen, hellre bort under namn af arfvoden eller gratifikationer anvisas, har Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t, i följd af Revisorernes berörde framställning genom, nådiga Bref den 13 Mars 1852, förordnat, att omförmälda utgift må, med förändring af den förut begagnade rubriken: ersättning, för förlorade licensmedel, dädanefter enligt sin bestämmelse anordnas och utgå såsom gratifikationer åt tjenstemän vid bemälde Expeditioner, och torde, vid sådant förhållande, ifrågavarande anmärkning få förfalla. s Slats-Utskollels Ullålande, M 21., § 10.. (Rev.-ber. pag. 25. Förkl. pag. 254.)
Jag torde vördsamt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att BorgareSt:s beslut, hvaruti detta Stånd inbjudit R. o. Åd. att instämma, är hufvudsakligen öfverensstämmande med det beslut, som R. o. Ad. i ämnet fattat. i4:de votertsproposln godkändes. Föredrogs ånyo Bevil!n.Utsk:s d. 27 sisth April på bordet lagda memor. N:o 63 i anledn. af BondeStcs återremiss å Utsk:s betänk. N:o 56 med förslag till bevilln:ssummans fördelning. Tillika föredrogs BondeStts d. jj sisth April på bordet lagda prot.utdr. i samma ämne. Likaledes föredfogs ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 1 dennes, af innehåll, att Ståndet vid föredragning afBevilln.- TJtsk:s ofvannämndä memor. N:o 63 gillat, hvad Utsk. tillstyrkt, utom i hvad rörer 5:te punkten, eller frågan angtde husbehofsbrännerimedien, i afseende på hvilken punkt Ståndet beslutat att afstå och alldeles förkasta det deruti framställda föx-slag om en und. skrifvelse till K. M., med förklarande tillika, att vid stadgandet i 8 § af det med Bevilln. -, Lagsamt Oecon.Utsklns betänk. N:o 8 öfverlemnade förslag, så vidt det på R.
Handlingarna i detta mål, hvaraf Höglofl. B anco-U:s!;ottet behagade om förhållandet taga närmare kännedom, visa ej det ringaste spär af vårdslöshet eller vangömmo å Commissarien Hierzeels sida; och då, för delaktighet eller medvetande i sjelfva tillgreppet, icke ens någon skugga af misstanka kan uppstå, mot denne allmänt aktade, och under Femtio års tid inom Banco-Verket, för osvikelig redlighet kände och bepröfvade åldrige Embetsjnan; saknas efter lfullmägtiges öfvertygelse alla anledningar till yrkande mot honom af ersättnings-skyldighet för den under hans Embetsmanna-ansvar och vård befintelige, genom tillgreppet förlorade summan B:dr Coo B:co; hvilken emedlertid nu tills vidare balanceras å en serskild Räkning ibland Bankens Fordringar. HögloflBanco-Utskottet lärer vid slikt förhållande finna skäl att berörde 600 R:dr B:co hos Rikets nu församlade Ständer må blifva till afskrifning anmälde. §• 13* Enligt 10 §. uti Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag för organisationen af Lån-Contoiren i Götheborg och Malmö fastställde Reglementariska Föreskrifter, skola Directionerne, så i Stockholm som Götheborg och Malmö, meddela hvarandra, genast elter hvar och en Discontdag, avis orri de samma tlag hos Verken antagne Läntagare och Cauiionister, samt de beviljade - af Banco-Fullmdgtige. 59 viljade Lånens belopp. Denne föreskrift, hvars omedelbara följd är, att tredubbla Register, så väl öfver Låntagare som Löftesmän, måste föras i Stockholm, i Götheborg och i Malmö, medförer en tillökning i arbetet på alla dessa 3:ne ställen, hvilken efter Banco-Fullmägtiges åsigt ej är af något verkeligt behof påkallad. Ändamålet är, att skyndsamt och med säkerhet må blifva upptäckt, i fall det vid något tillfälle skulle inträffa, emot hvad i 12 §. finnes stadgadt, att antingen en Låntagare sökt och undfått
M. skall göra en fördelning af de läroämnen, uti hvilka de nya Professorerne skola undervisa, utgör ytterligare skäl för mig att bestrida det af Utsk. tillstyrkta anslaget. Det måtte väl vara klart, att, innan man inrättar ett nytt embete, man måste göra sig reda för, hvad innehafvaren deraf skall få att göra. Då först förverkligar man hvad behofvet påkallar. Nu åter vet man icke de nya Professorernes sysselsättning, utan endast att de skola ingripa i göromål, som tillhöra en annan redan befintlig lärarestol. Att under sådana förhållanden inrätta nya tjenster, är ett slösande med statens medel, som alltid och i synnerhet nu bör undvikas. Jag vidhåller min åsigt, att Professorn i Estetik bör och kan meddela undervisning i de främmande språken och jemväl examinera deruti, och att således den nya professionen är öfverflödig, och jag tror, att den kommer att bortgifvas till personer för deras egen, nini icke för vetenskapens skull. Jag förnyar min anhållan om afsiag. Gr. Björnstjerna: Ehuru det är föga värdt att inlåta sig i en strid med Hr Printzensköld, som alltid behåller sista ordet, vill jag likväl göra ett försök. Jag påstår, att hvar och en, som Den 20 November f. m. följt undervisningen i Sverige, måste erkänna, att det är just i studiet af de lefvande språken vi ligga längst efter alla andra civiliserade nationer. I)å det nu är allom bekant, att Professorn i Estetik icke löreläser moderna språk, och ieke heller kan åläggas detsamma, torde behofvet af den nya Professionen vara absolut bevisadt. Jag bifaller Utsk:s förslag, med den af H. Exc. Gr. Sparre yrkade förändring, att lönen bestämmes till 4,500 Rdr. Hr Printzensköld: Det var i sanning en nyhet Gr. Björnstjerna meddelade, nemi. att Svenskarne äro långt efter alla andra civiliserade nationer i kännedomen om utländska språk. Hitintills hafva Svenskarne eljest haft det ryktet om sig, ^tt näst Hyska nationen äga den fullständigaste kännedomen om de moderna språken, och då en utländning anländer till
sdsom Fouriers teori om arbetmekolonier, tyckes hon i ~Syskonlif~ ha ~skrifvit ifrfin sigr~. Rasten forsvann i Amerika, i synnerhet. under besoket i en falanstSir i New Jersey. ~ H e l l r e ville jag lefva i en backstuga p&amp; Sveriges kalaste gristensberg ensam med mig sjiilf pB vatten och brod (och potatis, som jag sjdf skulle koka) an i en falarrstiix i fetaste jordmBn och midt ibland medborgare och medborgminnor afven s % hyggliga som dessa h5ir9, utbrister Fredrika Brelner fortviflad. Aldrig f&amp;r man dock storre aktning for hennes sunda forstAnd $in vid anblicken af hennes stallning till slaf-frBgan, som vid denna tid borjade bli sow mest brannande. Efter den jamforelsevis IAngvariga vistelsen i sydstaterna och pB Cuba, underskrifver hon visserligen de skildringar af slafveriet, som forekomma i Onkel Toms stuga, men kritiserar skarpt bokens ofverdrifna forhoppingar om negerrasens fraintid. Hon anser, att negrerna alltid skola forblifva underlagsna i afseende p&amp; intellektuell formBga, och att emancipation fore uppfostran skulle vara en sager ruin for bade den hvita och den, svarta befolkningen i sydstaterna. Och visst ar, att hennes hanforelse fijr sydstaternas tropiska skonhet och poetiska lif, i trots af 9 slaf veriets f orbannelse B, skulle varit omojlig for en frBn pietism och dogmatisk trhgsinthet mindre frigjord natur. Att hon dock alltid arligt och oforskrackk uttalade sin forkastelsedom ofver slafsystemet behofver va1,har icke pipekas. Det var emellertid forst vistelsen i England 1851, som skaffade Fredrika Bremer en sjalfstandig. Bsikt i den sociala frtigan.
Vid denna Redogörelse hafva Revisorerne icke funnit något att anmärka; men enär Kongl. Kammar-Rätten, i sammanhang med MagasinsFondens utredning, jemväl fått sig uppdragen den slutliga indrifningen af 1826 års Creditiv-medel, och härvid företer sig samma förhållande som i afseende på Magasins-Fonden äger rum, anse sig Revisorerne, rörande upphörandet med indrifningen af dessa medel, böra uttrycka enahanda åsigt, som angående sistnämnde Fond yttrats. Spanmäls-Creditiv-Fonden. Räkenskaperne, hvilka för år 1836 blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade, utan anmärkning, hafva deremot för år 1837 icke undergått Revision, af den orsak, att sistnämnde års Hufvudbok först den 5 nästlidne September aflemnats till bemälte Embets-Verk. Inkomster och Utgifter redovisas sålunda: — 44 — År 1836. Debet. Balance från föregående året: Inkomst: Lefvereringar från Kongl. Ränte-Kam maren 63,981:32. Uppdebitering: Af Creditiv-Fondens vid 1836 års slut varande Behållning i Kongl. Ränte Kamraaren . —■—■— 26,856: 37. 2. Balance till påföljande året: Skulder till Rikets Ständers Riksgälds-Contor: Större Undsättnings-Creditivet 1,000,000: Fyllnads-Creditivet 100,000: „ Diverse 20,891:42. — 12,543:34. 9. Credit. Balance från föregående året: Afföring: Beloppet gf Fondens förr ej bokförde Skuld till Riksgälds-Contoret för vid årets början uttagne medel af Span xnåls-Creditivet 950,000: Transport 19,704:12. 8. 970,938: 40. 4. Utgift: Afkortning, |:del af Westeroch Norrbottens primitiva Undsättningsskuld vid 1834 års slut — 181,655:19. 2.
Riksgälds-Sedlar, att erläggas på det sätt, att 100 R:d. samma mynt inbetaltes hvarje halft år; hvilken ansökning Herrar Fullmägtige, den 22 sistledne Augusti, bifallit, under villkor och förbehåll: Ätt till Riksgälds-Con* toiret skulle ingifvas antaglig borgen af miinlst tvänne Löftesmän för Gäldenärens person: Att så länge Ett Hundra Trettio Tre Riksdaler 16 sk. Banco inbetaltes i afräkning på J. B. Kocks skuld, skulle nyssbemälde Kock, under de sex månader, hvilka följde näst efter en sådan verkställd inbetalning, vara befriad från bysättning i och för dess merberörde skuld, derest Rikets Ständer eller de af dem lill StatsBancooch Riksgälds-Verkens granskning utsedde Revisorer icke skulle härom annorlunda förordna, och slutligen att, om någon af Löftesmännen för Kocks person, antingen .med döden afginge eller skulle komma på obestånd, borde Revisorers Berättelse. Loide ny antaglig borgen anskaffas, så framt den befrielse från bysättning, som blifvit Kock villkorligen bevilljad, skulle ytterligare fortfara; Hvarjemte Herrar Fullmägtige, sistberörde dag, uppå inkommen Ansökning, bevilljat förre Handlanden i Malmö Jonas Ståhle s som i Malmö f. d. Discont häftade för en återstående Capital-skuld af 478,451 R:d 29 sk. B:co, befrielse från bysättning för nämnde skuld, under alldeles enahanda villkor och förbehåll, som för Kock_, på sätt förrberördt är, blifvit bestämde, blott med den skiljaktighet, att 5oo R:d Banco borde hvarje halfår inbetalas.
Då detta ej af pluraliteten velat antagas, och de, sorn haft sig uppdragit att utveckla ämnet, sökt förlika de stridande meningarne derigenom, att de jerokat saken genom lindriga artificiella åtgärder, så måste man anse såsom en nödvändig följd deraf, att om pluraliteten vill antaga detta, och sedan pluraliteten gjort det, man ock måste antaga de åtgärder, som dermed stå uti sammanhangJag förenar mig derföre med Herr Stråle och Herr Hefrén, samt anser det redan vara af dem så utredl, att första alteanativet bör am?£ns_au jag ej hsar något att Den 15 Julii /• m. dertill lägga. — Men jag har här med förundran hört yttranden, sorn skulle uppskrämma oss, hvilka deltagit i gårdagens beslut, att Nationens ovilja skulle kastas på oss. Jag linner detta så mycket mera besynnerligt, då en af de Herrar, som yttrat detta, anfört, att det ej står i förening med Regeringens åsig» ter. Jag har likväl ofta hört densamma yttra saker rakt emot Regeringens organers åsigter, äfvensom att man icke borde följa dem. Hvarföre skola vi blott nu följa dem, då det toide vara svårt att veta, hvilka dessa åsigter äro, enär de icke blifvit yttrade, och vi icke bestämdt hört Konungens egna åsigter. Det är i alla fall Nationens rätt, att följa sin egen öfvertygelse , utan någon inverkan. — Jag medgifver mycket väl, att allt menskligt kan misslyckas, men det beror på utföringen, och må det då ankomma på framtiden att afgöra, hvilken som gått redligast tillväga, den som sökt medverka till det allmänna bästa, eller deri, som rakt motverkar ett beslut, för det han ieke deruti deltagit. Jag tror likväl icke tillvaron af det sednare hos Konungens Rådgifvare. Herr Munck af Rosenskjöld, Heberhard: Mot det första alternativet har jag hört skäl anföras, som hos mig ej kunnat verka annat, än förundran, isynnerhet då de blifvit anförde af personer, som sjelfve ifrat för en myntbestämning. I går hörde vi Friherre
Herrar BancoFuII mägtiges uppmärksamhet på behofvet af någon anstalt härutinnan ; men det bör icke förnekas, att, i en sak af så mycken vigt som utförandet af ett dylikt arbete, det, för ett systematiskt uppfattande af alla till företaget hörande ämnen, erfordras många föregående undersökningar och förberedande åtgärder, hvilka fordra både längre tid och ett trägnare arbete, än Utskottets öfrige göromål kunnat medgifva; och då den värde Ledamot, som synes betviflat verkligheten af de hinder Utskottet anfört för författandet af det ifragakomne sammandraget, nu mera sjelf är i tillfälle att granska vidlyftigheten af ett dylikt arbete, och på närmare håll bedöma vigten och föremålen af Utskottets sysslanden, lärer något vidare här icke behöfva åberopas såsom skäl, hvarföre Utskottet i förevarande fall icke kunnat i allo gå önskningarne till mötes. 2) Rörande Banquens Tjenstemanna-personal ioch befordnngsgrunderne för densatnma. X fråga om den förra eller Tjenstemanna* ipersonalen, har inom Höglofl.
Men att, med förbigående af den nämnda författningen, åberopa 1823 års underd. skrifvelse i frågan, med uttryckt opinion om ett möjligt behof af ändring i det då framställda förslaget, skulle, enligt min åsigt, innefatta ett, ehuru indirect, ogillande af den utfärdade författningen, hvilket jag anser icke böra äga rum; och för att erhålla rättelse härutinnan, yrkar jag återremiss af betänk. Gr. vqn Platen, Baltzar Julius Ernst: Då jag, för min del, gillar betänk., sådant det nu lyder, kan jag altså icke vidgå den siste talarens förklarande, att detsamma strider emot allas mening. Jag yrkar således bifall till förslaget och hemställer, huruvida det icke från alla sidor är klokast att nu fatta ett sådant beslut, helst då man påminner sig, att detsamma först efter särskilda voteringar, utaf hvilka åtminstone 4 afsågo mindre liberala förslag, tillkommit. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser Utsklns betänk, föranleda till flera anmärknlr. Dä Utslcn företagit till pröfning den af R. St. år 1823 aflåtna underd. skrifvelsen rör:de ifrågavar. ä.nne, hade det ock ålegat Utsk:n att föreslå de förändringar deruti, hvilka kunnat finnas af behofvet och' sedermera inträffade förhållanden påkallade. Utsk:n hafva dock Pen 22 December e. m. 437 dock uraktlåtit sådant och i stället öfverlemnat vidtagandet af dessa förändringar till Konungen, utan alt Utsktn närmare tillkännagifvit sin åsigt härom, än endast medelst antagandet deraf, att TJtskm ansågo if>23 års förslag numera icke vara i dess helhet antagligt. För min del finner jag de åsigter i afseende på denna frågas behandling, hvilka på afdelningen gjort sig gällande och som innefattas i Hans Janssons reservation, vara vida riktigare ände, som TJtsk:ns majoritet godkänt. Denna reservation innehåller just hufvudsakligen hvad som uti en framställning i delta ämne från Ständerna till Konungen, efter min tanka, bör uttryckas.
Så har tillgått ända sedan förordmn af d. 8 Februari 1724, med de flera efterföljande, om de dubbla tjenståren utkom, hvarigenom de största och bästa pastoraterne dragits det egentliga presterskapet ur händerna, och begagnats såsom pensions-anstalter för åldrade skollärare, eller lemnats åt sådane män, som mindre bestämdt egnat sig åt det presterliga kallet, fastän det varit just de stora pastoraterne, som fordrat den trägnaste och mest öfvade verksamheten. Häraf har ock följt det oriktiga förhållande att yngre skoleoch gymnasii-lärare, som efterträdt de äldre, blifvit deras förmän, såsom konsistoriales, hvaraf tillsynen från desse å de sålunda underlydande pastorerna lidit, och af de gamle skollärarnes sätt att sköta sina större pastorater, hafva de yngre presterna tagit exempel, hvartill kommit att från är 1724 endast de egnat sig såsom prester åt den egentliga pastoralvården, som varit så underlägsne i kunskaper och begrepp, alt de icke kunnat vända sig åt en bana, der mera vetande fordrats och dubbla tjenstår beräknats och sådana hafva endast fått adjunkturer eller sacellanier samt någon gång, såsom grånade och förskuldade, kyrkoherdebefattningar i de mindre pastoraterna, till följd hvaraf presterskapets anseende minskats äfvensom moraliteten inom Svenska församlingen. Ofvanberörde för 20 år sedan till undervisningsverken äskade 42,000 r:drs anslaget förordade re - 234 Den 29 Januari. geringen då redan medelst andragande att det skulle tjena till att bereda upphörande af den menliga dubbla tjenstårsberäkningen. Det utföll, men de förhöjda tjensteåren stå ännu till hälften qvar och tjena fortfarande till förespråk för det nu begärda nära lika stora anslaget.
Dessa Papper äro dock alltid förenade med mycken osäkerhet, och om Concours skulle inträffa, Den 16 Maji. 395 hos Assfgnation&Utgifvaxen eller Acceptanten , hvilken förlust drabbar icke derigenom Allmänheten, då de smärre Assgnationerne, spridde i en mängd människors händer, sällan löna mödan af en bevakning? Faran för Allmänheten af tillåtelsen att utgifva skrifne Afisignationer på mindre summor, hvilka säborn mynt löpa i Landet, är således gifven, och ökas ännu mer genom lättheten att efterapa och förfalska dem. Och det är denna skadlighet , som ligger till grund för LagUtskottets förslag i detta ämne. Detsamma innefattar ej eller någon inskränkning uti Medborgares verkliga rättigheter: Ty den, sorn vill utgifva löpande Assignationer och äger fond dertill, kan insätta $it? fqnd i Ban<juen, och rättigheten till Assignering derpå är honom således öppen» Om återigen frågan är om rättighet, att få utgifva Assignationer utan tillräckelig fond hos den, på hvilken Assignationen är ställd, eller att fassignera påfcre* dit, så finner hvar och en lätt, att en sådan frihet ej kan utöfvas utan på bekostnad af allmänna säkerheten, samt ingen annan vinst häraf kan dragas, än den besparing i Ränta, som AssignationsUtgifvaren kan göra sig, och tor att tillskapa denna enskilda vinst , bör man väl ej blottställa en annan stor mängd af Personer för möjliga förluster. Af dessa skål får jag vördsamt tillstyrka bifall af LagUtskottets Betänkande. Herr Pahlman, Otto Fredric: Jagärbufyudsakeligen förekommen af Herr Stråle, och Den 16 Maji, vill endast tillägga, att jag ej med Friherre Boye kan dela det begrepp om rättskänsla, att för det, att Utskottet tillstyrkt rättighet till Assignationers utgifvande på 100 R;dr, så borde Assignationer lå utfärdas äfven på mindre summor.
R:dr Öfver-Tim merman Spel och Trumslagare. I Ib 3a Bevä rings handt - Corporal er. >1 i I 1 R:dr. 44 1119 i 2529 — 27 — 27 Kongl. Propositionen oKp Stats-Utskottets Förslag, jemförde med dem, som äro uppgjorda för Regementerne i Allmänl Kongl. Propositionen för halft Regemente SlatsUtskottets Förslag för d:o d:o fökar med [Minskar d:o (Ökar d:o ' ■ Den 21 Maji f. m. Transport Öfver Timmer man j Spel och Trumslagare c j ÖfverTimmerman 1 MusiqueDirecteur, 20 Pipare och 12 Trumslagare, aflönas utom 8 N:r af Indragna Trumpetarc-bostallcn, som efter 10 års verklig afkastning lemna per medium Bevar in g s Tia ndtv erkar e : l Pistolsmed och 1 Stockmakare aflönas med en Nummer hvardera . Corporaler : 20 Corporaler aflönas utom egen Num:r från Stats Verket å 3oR:r 3229 24 6ooiBanco. Civiloch EcclesiastiqueStaten upptages ej här, emedan den aflönas genom afkastningen från Indelningar, som egas samfält af LifRegementsBrigaden, utom ioo R;dr tillskott af StatsVcrket för Läkaren och. ioo R:dr likaledes till Predikanten. UppbördsStatens personal begagnas gemensamt af alla 3 Corpserne. Förslag till LöningsStat. för Kongl. LifRegements Brigadens Grenadiercorps. Löne Summa anslag Banco. Re gement sOJfi cerare ; Il;dr sk r. i Öfverste med Fouragemcdel och Taffelpenningar 36oo i Förste Major 1826 32 — 5426 32 — 25 H. Transport| 54a6j3a| — 9 i3o Den 21 Maji f. m. å 853: iG. å 600.
De torde befara att denna åt Capitaiistea öppnade utväg att betrygga värdet af sitt Capital då ännu frågan är oafgjord om VexelBanken , när den en gång återkommer i utöfning af sin function, skall inlösa TransportSedeln efter ordalydelsen eller på samma sätt sorn fordom med Kopparmyntsoch med RikspäidäSedeln hände, etter det värde som den under en längd af år i allmänna rörelsen ägt, skall begagnas derhän Dm 22 Julii J m. 5t3 derhän att han Renom hotelse, atti annat fall uppsäga sin fordran, tvingar Gäldenären att i R:df S Ifver Omskrifva siri pä R:dr transportsedlar lydande Revers. Detta blef många Gäldenärers öde då man år 1803 ifrån RiksgäldsräIlning återgick till Bancorakning. Det vore ingen fara om utväg funnes för den uppsagde Gäldenären att genom lån hos andra Capitalister, antingen Svensk* eller utländska, komma i tillfälle att genom gäldande af gin skuld i Transportsedlar komma ifrån den Fordringsägaren som gör obilliga anspråk} men då här ännu saknas värdaringsinethoder till bestämmande ai Fastigheters Silfvervärde, äfvensom dugliga inteckningsoch executionslagar, är fastighetsägare*! ur ståndsatt att göra sina anspråk på credit gällande. Sannolikt komma Ständerna i sakernas närvarande skick, att befara att denna anstalt icke lika betryggar Gäldenären som Borgenären. Det återstår att se om det andra FÖrsliget ger trygghet tillfyllest åt Borgenären. Sannolikt kommer åtminstone den större Capitalisten att derhän begagna den nya DepositBanken, att han söker betrygga sitt Capital* nu ägande Silfvervärde. Han kan till va gabringa denna förmohn på det sätt, att han först uppsägar sin fordran, sedan för sina Transportsedlar, köper silfver, som han i nya Deposit-Banken utbyter mot Transport - Sedlar, dem han* utlånar må hända till sam Bil. till Ridd. o. Jld. Pr. VI. Band. 33 Den 22 Julii ffm. ma man hos hvilken han uppsade sin fordran.