Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke inblandat mig uti förevar, diskussion, emedan jag ansett med densamma något ändamål icke kunna vinnas, men deremot har jag icke frånsagt mig min rätt, att reservera mig emot Ståndets i förra plenum fattade beslut i fråga om Frih. Tersmedens motion, äfvensom emot den behandling H. Ex Hr Frih, o. Landtm, då lemnade frågan. För att så mycket som möjligt undvika vidlyftighet, har jag skriftligen författat min reservation och anhåller att få npläsa den : Denna reservation var af följande innehåll: R.F:s 81 § säger: Om vid riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare upskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla fyra Riks-St:ns sammanstämmande beslut. Riksd.Ordn:s 49 § 1 mom. lyder: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida Ståndet ej enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förevisar, ligga på bordet lill nästa plenum, då remiss bör ske; — Riksd.Ordn:s 44 § lyder: Allmänna frågor, hvar med förstås sådane som kunna eller böra komma under samtlige Riks-St:ns öfverläggning och pröfning, må ej i R. St:rs plena till omedelbarligt afgörande uptagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utskott, Den J4 December. 151 Del är med anledn. af den behandling af Frih. Tersmedens motion under sista plenum, innefattande en framställning om det hvilaude representationsförslagets ytterligare bordläggning till nästa riksdag, som jag nu anser mig föranlåten att protestera, emot den ledning af öfverläggningen, som af Hr Frih. o. Landtm, fördes, lill det efter min tanka med redan åberopade grundlagsbud föga Öfver ensstämmande resultat. Då 81 § förutsatt möjligheten att göra ett till afgörande livi lande grundlagsförslag ytterligare hvilande lill en kommande riksdag, så frågas i all ödmjukhet, om en sä beskaffad fråga kan aliane bringas annorlunda, än genom K. propos., eller genom enskildt motion?
Men, i afseende å de i öfrigt fattade ofvanberörde definitiva besluten, bör Utskottet icke fördölja, att det i viss mån varit tvähogse angående rätta förståndet deraf. Då Utskottet nemligen vidblifvit sina i betänkandet N:o 12 gjorda framställningar i alla de delar, der afvikelse!’ derifrån icke blifvit i utlåtandet N:o 26 föreslagne, och sistberörde utlåtande således bör anses innefatta förnyadt tillstyrkande af bifall å förslagen i förstnämnda betänkande i allt hvari Utskottet icke af återremisserne funnit anledning att deri föreslå ändringar, har det nödvändigt måst förefalfa tvifvelaktigt, huruvida, genom bifallet till det ifrågavarande utlåtandet, N:o 26, Ridderskapet och Adeln från t rädt sitt förut fattade beslut, om bibehållande af gällande taxas införselsbestämmelser å de serskilda slagen af Buteljer, Burkar och Flaskor; — huruvida Preste-Ståndet afstått från sitt beslut om högre införselstull, än den af Utskottet föreslagna, å till R. St.
Det är visserligen sannt, att Ståndet är berättigadt att vid prot:s-justeringen göra tillägg till ett af detsamma förut fattadt beslut, men denna Ståndets rättighet är ovilkorligt beroende deraf, att icke genom detta tillägg någon ändring i beslutet upkommer, och då på de skäl Hr Cederschiöld framställt, Gr. Sparres förslag icke är lagligt, måste jag anse att Hr Cederschiölds förslag icke blifvit lagligt derföre att det kallas tillägg, i st. f. att det förra kallades förkla* Den 1 Au gus ti f. m. 37 ring. Jag tror derföre, att R. o. Ad. kan lika litet fatta det ena beslutet sorn det andra. Hr Cederschiöld: Pä det af Gr. Lagerbjelke till veder läggning af mina åsigler anförda exempel får jag lenina det svar, att om 2 Stånd anslå 10,000 Rdr till grunden och 90,000 Rdr till husets upförande, men de 2 andra Stånden bevilja 100,000 Rdr (ill husets upförande i sin helhet, måste det vara de tvenne sednare Ståndens rätt att till sitt beslut göra ett tillägg, hvaruti de medgifva att af det utaf dem beviljade anslag må användas en mindre del, t. ex. 10,000, till grundens läggande. Jag åtminstone kan icke förstå, att ett sådant tillägg kan lagligen förvägras. Här är förhållandet detsamma. K. o Åd. har anvisat 13,000,000 Rdr till jernvägen emellan Götheborg och Örebro, och jag föreslår nu det tillägg, att Ståndet medgifver att af dessa 13,000,000 Rdr må 7,010,000 Rdr användas till fortsättning af vägen genom Westergöthland till Götha kanal. Att ett sådant tillägg innefattar någon förändring af It. o. Ad:ns beslut, öfvergår min fattningsförmåga.
För öfrigt vill jag minnas, och det måtte stå i protocollet, att jag i den del af min framställning, hvarvid Herr Danckwardt i synnerhet fästat sig, icke sagt något annat, än alt jag ville i förbigående nämna en nästan dylik händelse, som den ifr ågavarande; men jag har aldrig utlåtit mig om, huru frågor ne rätteligen borde bedömas enligt CamerälFörfatlningarne. Hvad jag säde, var blott en not i följd af mitt 204 Den 18 Jan naii i f, m. förslag om inbjudningen. Något annat syftemål, än delta, kunde jag ej hafva. Jag behöfver således ej taga åt mig den förebråelse för biafsigter, Herr Danckwardt mot mig rjgtat, och lär, om han förmodar sådant, icke vara känd af honora. Haris Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att, i anledning af RiksStåndens olika beslut, rörande Financeregleringen, val af Ledamöter till Förstärkt Statsoch BancoUtskott erfordrades; och hemställde Hans Excellence om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att detta val finge förrättas nästkommande Onsdag den 20 dennes e. m. vid Pleni början, på sådant sätt att vallistorne borde innehålla 18 personers namn, af hvilka de 12 personer som erhålla de flesta rösterne, skulle blifva Ordinarie Ledamöter, och de 6 personer, som dernäst undfå det högsta röstantalet, Suppleanter. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence yttrade, att Ridderskapet och Adeln torde, till tidens vinnande, såsom vanligt, behaga uppsätta vallistorne i alfabetisk ordning. Öppnades Ridderskapets och Adelns Herrar Bänkmäns Lista till val af 9 Electorer efter N:o 138. Grefve Adelswärd, Erik Reinhold; - Den 18 Januarii f. m. a65 „ N:o i/fi. Grefve Posse, Carl Henrik; , N:o 276. Friherre Löwen; Fullm. Herr König, Carl Fredrik; „ N:o 358. Friherre Lagerbring, Gustaf Olof; „ N:o pi2.
Ett progressivt stigande inom riket af sådana sinnessjuke, som borde blifva föremål för hospitalsvård, måste alltså antagas ega rum; och om äfven framdeles, sedan det icke ringa antalet fånar och eljest oskadliga, ehuru obotliga sinnessjuke, som, med stöd af äldre föreskrifter, fått för lifstid å hospitalen inlösas och der ännu vistas, med döden afgått, en lifligare omsättning, såmedelst att ett större antal patienter komma att utskrifvas och lemna rum för motsvarande antal sjukvård behöfvande sinnessvaga, vore att emotse, funne sig dock Ordens-gillet böra fästa Kongl. StatsUtskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning.) 25 Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet å nödvändigheten att hospitalsförvaltningen erhölle medel för behörigt vårdande af ett ökadt antal sinnessjuke, hvartill platser ansåges kunna å nu befintliga hospitalsinrättningar beredas, likväl icke utan kostnader, ehuru dessa jemförelsevis blefve vida mindre, än om nya hospital skulle anläggas. Med beräkning af 40 nya sjukplatser för hvarje af de kommande tre åren uppstode behof af tillskott för hospitalsfonden, under första året af 10,000 R:dr, under andra året af 20,000 R:dr och under dt t tredje året af 30,000 R:dr.
Sedan man under tidens längd insett hela olyckan af detta laglöshetstillslånd och omsider funnit nödvändigheten af en återgång till stadga i myntväsendet, har första steget härtill måst blifva lillvägabringandet af en förlikning om det gångbara Myntets Silfvervärde. I betraktande deraf, att orsakerne till de, för en del medborgare, men* lige, för andre, förmonlige följder, sorn skulle uppstå af BancoSedelns återförande lill dess namnvärde, lage uti förr inträffade allmänna förhållanden, hvilkas verkningar måste anses såsom en national olycka och, vid återförandet af ordning i myntväsendet, allenast kunde till deras fortgång hämmas, ansåg man då att, till grund för förlikningen, borde antagas det värde, uti hvilket massan af penuingeafhandlingar inom landet, enligt hvad med säkerhet slutas kunde, blifvit afslutade, och utgående frän denna synpunkt öfverenskom raan då, att till förlikningsgrund antaga 128 sk. i sedlar för hvarje Ildr Silfver, hvilket med andra ord vill säga, att, emot det innehafvare af Bankens sedlar afstodo nära 2/ 3:delar af deras rättmätiga fordringsanspråk, skulle de vara förvissade att återstående beloppet i Silfver af Banken utbekomma; men då Bankens ställning för Ögonblicket icke ansågs medgifva, alt densamma genast, lill utvexling af Silfver, efter denna grund, öppnades, utan en ytterligare förstärkning af Bankens metalliska Gassa dessförinnan troddes vara behöflig, och innehafvarne af Bankens sedlar emedlertid måste gifvas någon säkerhet, att icke den ingångna förlikningen skulle brytas samt dymedelst ytterligare förluster deni tillskyndas, hafva Rikets Ständer begärt Kongl. Majlis Nådiga sanction å omforma Ide förlikning, för att deråt gifva samma kraft, som en af Konung och Ständer gemensamt, i enlighet med 87 §. R. F., stiftad
Detta har jag ansett mig böra upplysa, äfvensom att den siste talarens tanke äfven måtte hafva varit, att mern. borde till Exped.Utsk. återremitteras, men icke att detta Stånd skulle antaga en del af hvad Utsk. alternativt föreslagit, emedan sådant icke låter sig göra, då saken första gången föredrages i Ståndet. Gr. Cronstedt: Då jag har anleda, att tro, alt det sednare alternativet blir bifallet af BorgareSt, har jag tagit mig friheten begära Hr Frih. o. Landtnäs propos. till bifall å detsamma. Jag skulle eljest hafva förenat mig med Gr. Frölich i begäran om ålerremiss, för att förekomma den olägenhet, som måste uppstå, i händelse 2 Stånd antaga det ena och 2 Stånd det andra alternativet. Gr. Frölich: Det är ett litet obetydligt missförstånd mellan den värde ledamoten och mig, som lätt är rältadt. Det består blott deruti, att första gången ett Utsk:s mern. eller betänk, förekommer, kan det icke annat än antagas i sin helhet och icke med förändringar. Det skall antingen i sin helhet antagas eller ock återremitteras. Som nu Gr. Cronstedt sjelf icke synes vilja, att det skall i sin helhet antagas, och man icke kan få propos. till bifall på ena hälften deraf; så är enda utvägen återremiss, på det Utsk. må rätta det fel, som majoriteten begått, att framställa ett alternativt förslag. Det är blott i formen, som ett litet miss - A Den 28 Mars f. ra. tag ägt rum, hvilket nog Hr Frih. o. Landtm, lärer observera. Gr. Cronstedt: Till svar å hvad den siste värde talaren invändt, får jag lenina, att då, efter hvad upplyst är, BondeSt. antagit det sednare alternativet, måtte äfven propos. till bifall derå blifvit framställd. Exped.Ulsk:s mern. N:o 3 återremitterades. Ånyo föredrogs Hrr Rosenqvists, Fredr.
Vinner Nej, (esta Alternativet) beviljas för nämnde ändamål hela det af Kongl. Maj:t äskade anslag eller 300.000 Rdr; Stais-Utskottets Memorial N:o 31$. 5 (aidra Alternativet) kommer för nämnde ändamål något anslag icke alt ega rum. Den punkt af Utskottets Betänkande, som innefattar afstyrkande af det för Utredningsförråden äskade Extra anslag af i3y,ooo Ridr, är godkänd af Preste-j Borgareoch Bonde-Stånden. 4:o För Carlsborgs fäslnings-byggnad bar blifvit beviljadt: af Ridd. och yJd.j bela det anslag Kongl. Majit i Nåder äskat eller 3oo,ooo R dr; af Presteoch Borgare-Ståndenj det af Utskottet tillstyrkte belopp 25o,ooo R:dr, men af Bonde-Ståndet endast i5o,ooo R:dr. Stånds beslut är således afgjordt, att anslaget för Carlsborgs fästning kommer alt bestämmas till minst 25o,ooo R:dr; men i afseende på den af Ridd. och Åd. beslutade tillökning deri, får Utskottet först hemställa, om icke Ridd. och Ad. skulle vilja förena sig om den af Preste-och Borgare-Stånden anvisade anslagssumman; hvarjemte Utskottet, i händelse Ridd. och Ad. vidblifver sitt beslut, skolat tillika framställa följande förslag till voteringsproposition: Den, som bifaller, att anslaget för Carlsborgs fästningsbyggnad bestämmes till 25o,ooo Ridr voterar Ja; Den det ej vili, Nej. Vinner
Sedan den tiden har allmänna sedligheten varit i märkbart tilltagande Stadens handelsrörelse, som sysselsätter 8 handlande och 12 handelsbetjenter, består dels i minutförsäljning af diverse handelsvaror, samt dels hufvudsakligen i uppköp och afskeppning af ortens spanmål. Denna skeppning uppgår vanligen till 20 å 30,000 tunnor, men steg nästlidet år till 57.000 tunnor. Dessutom afsättes från Borgholm slipad och huggen kalksten till ett värde af omkring 7000 R:dr Banko om året. Stadens köpmän äga sju däckade fartyg om 165 lästers sammanräknad drägtighet. Här finnas tre fabriker, nemligen en cikorie-, en färgerioch en urfabrik. Dessa fabrikers tillverkningsvärde är obetydligt. Inom åtskilliga yrken finnas 36 handtverksmästare, som sysselsätta 9 gesäller och 23 lärlingar. Sistlidet år påbörjades i Borgholm en hamnbyggnad af sten, beräknad att kosta 32,433 R:dr 16 sk. B:ko, hvartill staden erhållit bidrag af statsmedel till belopp af 21,600 R:dr samma mynt. Fattigvårdsutgifterne uppgingo år 1855 till 566 R:dr 16 sk. Banko. Sexton äldre personer och sjutton barn åtnjöto då fattigunderstöd. Staden äger en sparbank, hvars rörelse under dessa år inhemtas af följande uppgift: Vid 1855 års slut hade staden brandförsäkrade fastigheter til! ett sammanräknadt värde af 68,200 R:dr Banko, och i städernas bolag försäkrad lösegendom för ett belopp af 104,200 R:dr. Sedan år 1850 har ingen eldsvåda inom staden timat. Vid 1855 års slut var stadskassans skuld 353 R:dr 20 sk. 10 rst. Banko. Kurhuset för Ölands distrikt är förlagdt i Borgholm. Förhållandet med denna anstalt inhemtas af följande uppgift:
Vi känna hvarandra; men endast i tjensten. Vi göra våra uppvaktningar och dermed väl.» «Nå annorlunda gick det till hos öfverste Dunkers, der jag var som ogift,» utbrast frun. «Han gaf både frukostar och middagar, der alla hans officerare, räknadt från den första till den sista, voro bjudna, och alltid voro hans fruntimmer närvarande vid bordet. Er öfverste — förlåt mig det — måste vara en smulgråt.» «Förlåt, jag förstår ej sista ordet.» «Det betyder snål —» «Ah! Det är han icke, nog hedras vi äfven någongång med en bjudning, men inga fruntimmer äro närvarande.» Leonna, ehuru oerfaren, insåg likväl det undvikande i deras svar, och för att bry Feodor sade hon, likväl så att ingen annan gaf akt derpå: «Öfverstinnans syster syntes ej vara kusin Feodor alldeles obekant, ni studsade vid hennes möte hos Smitts i vintras.» Han rodnade lätt: «Menar kusin Leonna den person, som vann inträde der under denna benämning, så har jag väl sett henne förut, men känner henne blott af ¯ryktet¯.» Leonna ångrade, utan att veta hvarföre, det hon sagt. Utan sökt anledning, och utan att ådraga sig någon uppmärksamhet, blefvo Feodor och Leonna mer än en timme för sig sjelfva i salen; ty efter kaffet hade de äldre herrarna slagit sig ned vid ett spelbord i ett rum, de båda fruarna pratade tillsammans i ett annat. Våra unga tre roade sig först med en kortlek: Schalinsky var en tusenkonstnär; men han utkallades snart af sin «passopp» och när han återkom, träffade han alla så, som han lemnat dem. Äfven Leonna och hans vän stodo ännu allt vid samma fönster, men hennes hand hvilade i hans, och blickarna, de hade ett helt annat uttryck! med en den vackraste purpur på panna och kind, drog Leonna undan sin hand och skyndade ut; Feodor tryckte vännens hand med ett sakta, men uttrycksfullt «tack!» De skiljdes sent. Nordenskans, belåten med sin dag, anmodade de båda löjtnanterna att snart helsa på vid Grönskog. Detta kunde likväl icke ske förrän nästa söndag, när paraden var förbi.
— N:o 6. i anledning af väckt motion att hemmantalet måtte bestämmas såsom grund för skyldigheten att deltaga i skallgång. V. B. 99. A. 136. — N:o 7. i anledning af väckt motion om ändring af det tillägg i Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfång den 13 April 1808. V. B. 473. VI. 218. A. 224. VI. E. 411. -— N:o 8. i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag eller ”rök”. V. B. 473. VI. A. 224. IX. U. 384. — N:o 9. i anledning af väckt motion om ändring af gällande stadgande angående tiden för afoch tillträde af de till ecklesiastik-staten anslagna hemman och lägenheter. V. B. 473. VI. A. 224. — N:o 10. i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Militie Bostållsordningen den 23 Januari 1836, i fråga om tiden för afoch lillträdes-husesyners hållande samt dervid ådömda reparationers fullgörande. V. B. 473. VI. A. 224. — N:o 11. i anledning af väckte molioner om ändring af gällande stadganden, i fråga om skyldighet att bygga och under hålla vägar och broar. VI. B. 315, 542. VII. 9. A. 20. — N:o 12. i anledning af väckt motion om Komministrars befriande från skyldighet att för sina boställen deltaga i byggnad af kyrka, sockenstuga och skolhus. VI. B. 315, 542.
Utfärda dylika past noga granskas och inskränkes endast till dem af werkelin» Borgare och Handlande i städer, hwilka aro allmänt kände för en hedrande wandel och för deras bestånd nödwändigt mäste besöka marknader i andre städer, och att i fall de oundgängeligen behöfwa betjening derwid af en eller flera quinspersoner, dcsie skola wara under answar tillika förpaflade såsom ärliga och wäl kände personer, samt näringsidkaren wara fln Borgerliga näring förlustig om liderlighet och wanarr, af hwad namn den wara mä, utöswaS inom de hus Den 6 Julli. rvI dar han sin rörelse idkar, eller pä annat satt af honom lillmes, understödjes eller befrämjas. Lades pä bordet. Föredrogs och lades,ester upläsandet, pä bordet Allmänna Beswärsych OrconomiäUtskoktels Memorial af den 4 i denna manad angående Herr Commerce-Rädet 8ante85on8 Memorial om införande i de allmännaste tidningar af Kongl. Maj:ts fattande Allmänna Oeconomijka Beflut, i anledning hwaraf Utskottet yttrat dest förmodan au,detta skulle blifwa ett ämne för den inrättande Åkerbruks Academien, eller och i näder updragas laneus styrelser, att genom uptagande prenumeration besörja. Uplästes Allmänna Beswärssch OeconomkaUtstottets Memorial af den 4 i denne mänad angäende Herr Fabriqueren kenckerts Memorial om ett werkfamt handhafwande af Kongl. Reglementet den 27 Maji 1782 och Kongl. Brefwen den ro Mars och den i Iunii 1807 angående de i Riket inkomme och bosatte judars handels friheter! wid hwilket Memorial säsom icke innefattande yrkande om ändring i berörde författningar utan endast rörande »verkställigheten deraf, hwilket wore utom gränsen för Utffottets befattning, det ansett sig icke kunna fästa uppmärksamhet. Lades pä bordet. Högloft. no Den 8 Iulii. Högloft.
Men hur mycket hon än haft att utstå, af missaktning, fientlighet, otacksamhet, var det bästa i hennes lif knutet till detta hem. Hvarför kunde hon icke få stanna? Hvarför kunde hon icke få lägga ned sitt hufvud och dö? Hvarför ...? — Nåja hon visste det ju. Det var detta med baronen kanske hade hon också förtjänat sitt öde? Hon visste det icke. Hon visste blott, att hon älskat dessa barn, för hvilkas skull hon nu jagades bort. Hur hade hon icke under alla dessa år sedan ... Ja, hur hade hon icke hungrat efter ett vänligt ord af den ene eller den andra! Men det var alltid som om en förtrollning stått emellan dem! Och hennes tankar fortsatte på den sorgens väg, de slagit in, likt dödssjuka människor, hvilka förgäfves söka hjälp vid någon vidskepelsens källa. — I sitt sofrum innanför riddarsalen satt gamle baron Du Camp halft afklädd, med stöfveln i handen, stirrande filosofiskt ut i luften. Den stackars »Skälen» såg icke så pussigt glad ut som vanligt; det var tydligt, att en vemodig tanke bitit sig fast i hans själ. Det var tanken på den stackars Kristina. Det sved i hans hjärta, att han nu skulle mista henne. Han hade glömt det för dagens glädje, i festligheterna, i umgänget med människorna; men nu i ensamheten kastade sig tanken öfver honom med förnyad styrka — det kändes som om den helt fysiskt kommit hans strupe att torka ihop. Han visste ett osvikligt botemedel mot denna torrhet i strupen, men han hade lofvat sina barn att under hela denna dag icke smaka en droppe af detta medel! Och han hade hållit sig som en tapper karl däruppe vid middagsbordet, hade icke ens blinkat, när brickan med smörgåsar och småsupar presenterades honom — hade afvisat den med en stolt rörelse. Det var icke heller så svårt — då. Han hade icke ens känt någon frestelse, han var alldeles icke någon älskare af spirituosa. Han drack det — det var sant — men utan någon egentlig smak. Det var blott vid de tillfällen, då denna torrhet i strupen kom öfver honom, som han använde en tår brännvin som medicin — för att bota själens svårmod.
Arrendeoch andra Contract emellan enskilde personerj angående egendomar, hus, rum, bodar, källare, tomter, trägårdar , åkrar, ängar och beteshagar m. m-, så på Landet som i Städerne, skola, oafsedt det sätt hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt Protocolls-utdrag af slutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beräknadt efter den arrendesumma, hyra eller afgäld, somför ett är i penningar utgöres; samt att i slutet af momentet tillägges: dock belägges ej Contract med ny Charta förr, än nytt sådant upprättas eller förnyadt aftal afgöres. Detta förslag är utan förändring anlaget af Ridderskapet och Adela samt Bondeståndet; hvaremot de 2:ne öfrige Stånden förändrat lydelsea sålunda, nemligen, att efter ordet: penningar, skulle tilläggas: eller penningars värde utgöres, och för kortare tid i förhållande derefter, dock aldrig lägre än 3 sk. Begagnas contract utöfver den deruti bestämda tid, bör Chartan derefter lämpas, dock ej till högre belopp, än som svarar emot ett års arrende eller hyra; och belägges ej Contract med ny Charta förr, än nytt sådant upprättas; eller, i följd af nytt aftal, arrendet eller hyran förhöjes, då Chartan derefter lämpas; hvarjemte Preste-Ståndet serskildt tillagt: eller, när Contract på ny arrendator eller hyresman transporteras. Då alltså i denna fråga, som inverkar på stämplade pappersafgiftens belopp, 2;ne
Det har således varit Utsk:s afsigt, att genom sitt förslag icke föranleda till andra förändringar i Riksakten än dem, som kunna stå tillsammans med de nu gjorda ben 8 April f. m. grundlagsändringsförslagen, och det Sr också på denna grund, som jag ansett mig förpligtad att (örorda uteslutandet af förutnämnde tillägg, på hvilket man möjligen vid ett kommande tillfälle kunde rida opp för att lägga sig mot sjelfva förslaget. Hvad slutligen 39 §:n 3 mom. beträffar, mot hvilket mina anmärknir egentligen varit rigtade, £å har man mot mig upställt åtskilliga casus för att visa, att detta mom, skulle vara både behöfligt och nödvändigt. Jag bar deremot framställt andra casus, som ådagalägga, att detta mom. icke kan i g:n ingå, utan att medföra den olägenhet att man skulle få tvänne Regeringar med samma myndighet på en gång, och sådant måste väl ock betraktas som en ganska stor olägenhet. Det förhåller sig härmed så, mine Hrr! att om man vid behandlingen af ett särdeles inveckladt ämne vill inkasta sig på en kasuislik, som söker att förebygga och förutse alla möjliga fall, så råkar man vanligtvis in på den ena olägenheten, då man vill undvika den andra; och jag skulle icke tro, att större olägenhet kundo följa deraf, att man, såsom jag yrkat, lät Regeringen de få dagar, som kunna ifrågakomma, ligga nere, eller hjelpa sig så godt den kan med allmänna i grundlagen gifna föreskrifter, än att, såsom nu är åsyftadt, reglementera för så beskaffade undantagsfall, för hvilka tillfyllestgörande stadganden ändock aldrig kunna meddelas. Att någon fara eller våda icke upkommer deraf, att särskilta stadganden för alla dylika fall icke finnas, skall jag § min sida söka visa genom framdragande af ett exempel, huruledes vi alltsedan 1809 lefvat under en grundlag, hvilken icke reglementera! för ett fall, som ganska lätt kan inträffa, och hvilket Const.Ulsk. icke heller vid detta tillfälle kommit att tänka på.