Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IV Föreskrifter, angående hvad vid Mantalsoch Skattskrifning ar, Taxeringssamt Pr6fnings-Kommittéer bor iakttagas, om ändrings sökande i Debiteringsoch Taxerings-mål, samt om Besvär öfver ådomde böter. Om Mantalsoch Skattskrifning. % 4:o Alla Husbönder, så i Städerne som på landet, skola, å den dag, som till Mantalsoch Skattskrifning utsattes, aflemna de uppgifter, som i Konungens Befallningshafvandes derom utfärdade Kungörelse föreskrifvas. §• 43. l:o Underlåter någon, ulan anmäldt laga förfall, att lill Mantalsoch Skattskrifning de i 42 § föreskrifne uppgifter meddela, bote En R:dr SO Ore R:mt, hvaraf två tredjedelar tillfalla socknens fattiga och en tredjedel åklagaren; och vare samina bot för den, som underlåter att anmäla de på egorna inhyses boende personer, skulle de än från afgift böra befrias; hvaremot den, som antingen sjelf beträdes med oriktig uppgift, eller bidrager dertill, ali någon utan skäl från skatt ute slutes, skal! betala deri skattskyldiges afgift och böta dess dubbla belopp; skolande dessa böter tillfalla Fattig-kassan i den Stad eller socken, hvartill den piiktfällde hörer, med iakttagande likväl, alt nämnde böter icke utgå förr, än Konungens
Jag tror nemligen, att då man enligt detta lagrum ej får inför det RiksStånd man tillhör upf>- Den 6 Februarii f. m. gifva anledningar till dylika pnmärkoingar, äfvensom då inga debatter derom få äga rum, innan ConstitutionsUtskottet yttrande afgifvit, följer deraf tydligen, att man ej eller får uppgifva sådana anledningar inför Allmänheten och derigenom hos densamma åstadkomma öfverläggningar i ämnet, innan ConstitutionsUtskottet hunnit fatta något beslut. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedtj Gustaf: Om jag någonsin ett ögonblick skulle tro mig berättigad, att för något anförande, riktadt emot mig enskildt, upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid, så vore det måhända jag, som hade närmaste anledning till den anmärkning Grefve Gyldenstolpe nu framställt. Jag har likväl föresatt mig att aldrig besvära Ridderskapet och Adeln med ämnen, hvilka endast röra mig personligen; och jag får derföre till Grefve Gyldenstolpe hemställa, om han icke skulle vilja låta den af honom gjorde anmärkning förfalla. Grefve Gyldenstolpe: Ridderskapet och Adeln skulle möjligen på grund af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedts anförande kunna tro, att jag gjort denna anmärkning för att förekomma, det icke någon annan skulle göra den. I anledning deraf får jag högtidligen förklara, att jag aldrig hyst någon dylik afsigt. Hvad Hans Den 6 Februarii f. ra. Excellence nu hemställt, har jag visserli-, gen intet emot i sjelfva saken, såsom likgiltigt och af föga vigt, och jag skulle således, i fall Ridderskapet och Adeln sådant tillåter, gerna kunna gå Hans Excellences önskan till mötes; men som jag aldrig för egen del kan godkänna Grefve Frölichs förfarande, måste jag, med all aktning för Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, anhålla, att mitt yttrande måtte få i Protocollet qvarstå. Grefve Frölich:
I anledning af denna motion får Stats-Utskottet erinra, att som bergsfrälsejordens innehafvare genom det emellan Kongl. Maj:t och Kronan och Stora Kopparbergs bergslag, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, år 1855 afslutade kontrakt, blifvit fritagne från skyldigheten att till bergslaget utgöra de natura-prestationer och tjenstbarheter, som dem af ålder ålegat, utan att Kongl. Maj:t och Kronan dervid förbehållit sig rättighet att, såsom ersättning för dessa förmåner, ålägga bergsfrälse-jorden några ytterligare utskylder, torde en sådan åtgärd numera destomindre kunna vidtagas, som bergslaget uti sitt den 5 Februari 1851 afgifna utlåtande, i fråga om upphäfvande af bergslagets särskilda privilegier och förmåner, hvilket utlåtande legat till grund för Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers i detta ämne meddelade beslut, för afståendet af den s. k. vedhygster-räntan fästat det uttryckliga vilkor, att räntans afsöndring från Stora Kopparberget aldrig måtte kunna åberopas såsom skäl för bergsfrälse-jordens skattläggning; — och anser Utskottet, vid sådant förhållande, den nu väckta motionen ej böra hos Rikets Ständer vinna afseende. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Dec. 1857, kl. 8 e. m. Utlåtandei anledning af vacht fråga om försäljning eller utarrendering af alla dt tjenstemän anslagna boställen. (I. A.) Uti en inom Ronde-Ståndet. väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion bar Riksdags-fullmäktigen Nils Olsson från Malmöhus län, med anledning af de betydliga ansiags-summor, som vid innevarande riksmöte dels uti Kongl. Maj:ts aflåtna Nådiga propositioner och dels genom enskilda framställningar blifvit begärda, fästat uppmärksamhet på svårigheten för Statsverket att bereda erforderliga tillgångar för bestridandet af alla dessa utgifter.
'Ägare af Skeppsvarf och Fabriker, ” äfvensom Utskottet, med hänsigt till den betydliga Förtjenst, som Ångfartyg nu mera inbringa, ansett, genom det i Förslaget intagna serskilda stadgande, böra föreskrifvas, att Bevillning af Ångfartyg bör betalas med 6 procent af inkomsten, deruti inberäknadt hvad som i Lästetals-afgift och för Närings-hållningen serskildt skulle erläggas. 9’ I den här förekommande classification är endast den förändring iakttagen, att Mäklare, Skepps-Clarerare och Apothekare, med anledning af deras ofta betydliga och i allmänhet säkra förtjenst, blifvit uppflyttad# från 2:dra till i:sta Glassen. 3 o Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 5j. Pcig. 10. Utskottet har här infört srne nya stadganden, åsyftande det ena* att förekomma, det den Handlande, som uppgifvit och blifvit taxerad för sin inkomst såsom Skeppsredare, icke må dubbelt beskattas genom Lästetals-* afgiften, och det andra en conlroll derå, att deri af fartyg utgående bevillning verkligen blifvit erlagd, Pctgé I 3. Hen föreslagna l4 §• är redigerad i öfverensstämmelse med dea i 4:de Bevillnings-grunden Taxeringsman gifna rättighet, att uppföra den person till bevillning, emellan 2die ja C de stadgade Classerne, som de pröfva icke kunna påföras afgift efter någondera ; och Utskottet, sorn, å ena sidan, trott medgifvaildet att, under vissa omständigheter, påföra avgifter under de stadgade minsta, böra bibehållas, anser, å den andra, att något Correctiv emot möjliga missbruk häraf bör finnas, och har på sådan grund här intagit, samt får till antagande föreslå det påbud, att för Handlande eller Handtverkare, som i och för rörel - Bevillnings-Utskotlets Betänkande N.-o Sj. 21 sen begagnar Handelsbetjent, Gesäll, Lärling eller Arbetare, någon sådan nedsättning, under minimi - beloppet, icke må egu rum.
Att alla nyhemman beläggas med ordinarie Rotering, är ett factum. Så snart de öfverstiga Tl-g. mantal, måste de antingen ingå i deltagande med gamla rotar eller bilda nya. Någon rättsgrund finnes således icke, som hindrar att med ordinarie Rotering belägga sådane hemman, som derifrånförut varit befriade, de må vara upptagne af skog och mark, eller bestå af gammal odaljord, som af tillfälliga orsaker erhållit befrielse. Den 7 Maji f. m. 183 Jag förnyar derföre min anhållan om återremiss. Grefve Frölich: Ilvad den siste värde Talaren anfört om beslutet vid 1809 och 1810 årens Riksdag, är så vida riktigt, att man då beslöt, det all oprivilegierad jord, som Icke var roterad, skulle beläggas med rotefrihets-afgift, men icke att den skulle påföras verklig ordinarie Rotering, hvilket är något annat. Denna rotefrihets-afgift utmärker, att hemman af nämnde natur äro i den categori, att kunna åläggas Rotering, när Konung och Ständer finna, att behofvet sådant påkallar; de erlägga emellertid en viss afgift, som visar, till hvilken klass af jord hemmanet hörer. Nu är klart, att sådane hemman ej derjemte få extra roteras, och derom är nu frågan. Jag kan ej finna, att Tynderö Socken, såsom icke bestående af privilegierad jord, kan undgå rätteligen att erlägga vacanceafgift. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Hermelin, Carl:
Rikets Ständer, som, enligt hvad af punkten 9:o hår ofvan närmare inhemtas, vid bestämmandet af anslaget till fonden för krigsfartygs nybyggnad, såsom tillgång beräknat omförmålda förskjutna belopp, hafva såsom ersättning för detsamma å Riksgålds-kontoret anvisat äskade 94,200 R:dr, att till anslaget för krigsfartygs nybyggnad ingå. 15:o. Då uti flottans förråd finnes ett större antal slåtborrade kanoner af svår, för få år tillbaka ännu fullt godkänd kaliber och för öfrigt i godt skick, hvilka, ehuru ej numera för sitt ändamål användbara, likväl kunna genom uppreffling blifva Bih. till 11. St. Skrifvelse, N:o 68. till krigsbruk dugliga, har E. K. Maj:t, sedan en maskin för uppreffling blifvit från England anskaffad samt förberedande åtgärder för anställande af skjutförsök med upprefflade kanoner vidtagna, för dylika försök med sådana kanoner hos Rikets Ständer begärt anvisande för år 1867 af ett belopp af 22,500 R:dr; hvarförutan E. K. Maj:t till andra nödiga artilleriförsök likaledes för år 1867 äskat ett belopp af 30,000 R:dr; varande detta sednare belopp hufvudsakligen afsedt för profoch språngskjutning med en på försök förfärdigad jernkanon af 12-tums kaliber, sedan, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 sistlidne December, inhemsk tillverkning af kanoner utaf nämnda kaliber kommit till stånd.
Lägg nu hätti!, hwad i parningsliderna jagten lider af kalla och länga wärar, Or« nar, Ufwar, flera forker Hökar, Falkar, Räfwar, Kattloar, Myggen, Wallhundar som med rilhjclp af Wallherdarne borttaga med snara hönsen pä sina boen, samt äggen, dernäst jagthundarne, item flera stags giller NB alt detta om wären; och flureligen alla sorter jägare och skyltar, med mer och mindre förständ pä jagt, sä frägar jag alla som kanna jagt etc. huru mycket skall sedan blifwa qwar, efter sä mängäriga och ännu fortfarande ödande jagtprinciper; men deremot har jag frän mänga orter, dels igenom resande dels andra päliteliga upgifker, huru odjuren öka sig, huru mängfaldiga misilyckade skallgängar mästar astmogenS tröghet i framkomsten till stället der skaller hålles för alt utrota odjuren, med ett ord, ingen som häruti gör reflexion deruppå, utan blott hälla sig dertvid akt wären, den skall pä nemda förstörande sätt anwändas? När nu detta är bade bewistigt och sä för hela Landet jlkadeligt, tackles dä icke Höglofl Riddecskapet samt Adeln finna billigt otc någon utwäg medan Riksens Höglofl. Ständer församlade aro, widtvgs, som förekom hela denna förödelse pä Rikets willcbräd, till exempel: Jag hemställer wördsammast till Höglofl. Ridderfikapet och Adelns mogna ompröfwandc, om icke genast en Comité af z:ne personer frän hwart Ständ utmaldes, ät hwilka updrogs att genomse, granska och förbättra efter tidens skick, samt sjelfswälldets höjd, aspasia de hitintils sä kallade gällande, churn icke efterlefva, jagtsörordningar. Jag
Men när man betänker huru mycket, som erfordras för vattenaftappningen från sanka trakter, för kanalers och hamnars anläggning samt vägars omläggning m. m. d., så linner man utan tvifvel, alt ej för mycket utan snarare för litet är, äfven i den vägen, af Konungen äskadt, på sätt de enskilda motionerna dagligen visat och visa. Det kan ock hända att vissa K. propos:r, beträffande utgifter, hörande lill den extra statsregleringen, ännu äro att förvänta. Såsom tillgång för sistnämnde statsreglering, har man väsendtligen påräknat Bankens sedan sista riksdag behållna vinst omkring 3.000.000 r:dr b:co. Månne denna äfven skall till hela sitt belopp blifva för den extra statsregleringen tillgänglig? Jag vill icke pä förhand bestrida det, emedan sådant beror på de åtgärder, som i hänseende till Privatbankerna, och med penningeväsendet i allmänhet komma alt under riksdagen vidtagas. Bankens redbarheter hafva från begynnelsen af sisth riksdag intill början af innevar. riksmöte minskats med 3,557,000 r:dr specie. Silfveruttagningen skulle dock hafva varit ännu större, om ej Hvpotheks-föreningarne gjort utrikes lån och den derigenom npkomna växeltillgången kunnat användas att betala någon del af den oerhörda varuinförseln. Denna torde ej hastigt aftaga, eller kunna med en ökad varuutförsel betäckas. När då ränta och kapital-afbetalning å de utrikes lånen skola tillika gäldas: så torde Bankens redbarheter utsätttas för ytterligare påkänning. Om R. St. vilja förekomma denna fara för Bankens ställning genom minskning af hans utelöpande sedlar: så kunna de göra det antingen genom den hårdare utvägen att minska utlåningarne, eller genom den lindrigare att ej åter utgifva de sedlar, som i räntevinst inflyta. Om den sednare, såsom troligt är, företrädesvis vidtages: så torde måhända ett års vinst omkring 1.000.000 r:dr eller mera af hvad man från Banken påräknat, komma att saknas lör den extra Statsregleringen.
Ehuru Utsk:t icke förnekat nyttan af den föreslagna tjenste», har dock Utsk:t för närvarande icke ansett sig böra tillstyrka motionärens framställning, på den grund, att Irågan ännu ej blifvit behörigen utredd och vore beroende på K. M:ts Nåd. pröfning. Detta skäl anser jag vara så vigtigt, att jag måste yrka bifall till Utskrts hemställan. Hr Mannerskantz: Med anledning af Hr Carlesoris sista yttrande, ber jag att få upplysa, att om jag nyss nämnde olika summor, så skedde det blott i förbigåendet med anledning af det af Frih. Liljencrantz framställda förslag till nedsättning i lönebeloppet. Detta jemkningsförslag, som möjligen också kunde Den 28 April f. m. anses antagligt, finner jag dock ingalunda lägga hinder i vägen för besluts fattande i sjelfva saken. Den regel, Stats-Utsk:ts ledamöter synas för sig hafva uppställt, anser jag vara ganska bra för dem att följa vid behandlingen af förekommande frågor inom Utsk:t. Att man skall anse sig bunden inom Stånden af de reglor, som Utskis-ledamöterna följa vid sina beslut, bör, enligt min tanke, ingalunda vinna tillämpning. Jag håller före, att när en ledamot af ett Riks-Stånd anser en föreslagen åtgärd nyttig, bör han fritt och oberoende af andras åsigt förorda densamma; och som jag finner den af motionären gjorda framställning bidraga till vinnande af ett åsyftat godt ändamål, måste jag fortfarande yrka bifall till densamma. Frih. Cederström, Rudolf: Instämmande uti den sista talarens åsigter, kan jag icke finna det vara en fullt rigtig fordran, att mag uti hvarje fråga af mer eller mindre vigt skall afbida K. M:ts Propos., innan man kan lätta sitt beslut; och hvad särskilt den förevarande frågan beträffar, anser jag den icke vara af så svårfattlig natur, att ett uppskof för vinnande af utredning skulle vara af behofvet påkalladt.
Resolutionen den i September 1741, böra halla deras Broar, fä långt deras ägor räcka, sa att Allmogen ej mä besivaras med Städernes Brobyggnad och underhållande, med mindre någon Stad kan uppwisa ett sädant Privilegium eller Förening, hwarigenom en witz Allmoge sig ätagit och är förbunden, att bidraga lill en flik Brobyggnad och Letz widmagt hällande. 2svz Den ro Augusti. Och som någon widsiräcktare ssyldighet utöfwer hwad Färsattningarne härutinnan stadga, emot 114 §. i 1809 ars Regeringsform och 9 §. uri i8io ars Riksdags, Bosiut, icke kan Hemman i allmänhet alaggas; >'a finner Särskildta Utskottet, lika med Allmänna Beswärsoch Economie-kltskcttet, sig ej heller kunna dertill stocka. Uti ;:ce punkten ar föreställt, "att allt wedcrlag af Kronans Tionde-Spannemal, efter nu warande Jnnehafwares afgång, jemte all öfwerflöLig Domkyrko-Tionde, matte till Staten indragas." Af Högwördige Prest, Ståndets i Särffildta Utssottet warande Ledamöter har blifwit upplöst, att Kongl. Maut, hwad wederlaget angar af Kronans Tionde, Svannemäl, derom redan widtagit Desi Nådiga Förordnande, huru dermed bör förhallas, och att det wederlag, dertill wederbörandr Pastorer icke kunna anses berättigade, bör således indragas; hwariemte Utskottet blifwit underrattadt, att Domkyrko, Tionden alltid anwändes till Domkorkornes vumgängeliga behof, och att någon öfwerflödig Domkyrko,Tionde icke ar att påräkna, utan att ofta pa flera ställen tillgångar stola saknas, för hwad till Domky:lornes behöriga underhållande erfordras.
Då värdet å filar, hvilket i gällande tulltaxa är upptaget till 1 r:dr 12 sk., vid anstälda särskilta profvägningar befunnits icke i medeltal öfverstiga 36 sk. skålpundet, lärer en nedsättning i införselstullen från 6 till 4 sk. deraf vara påkallad. Till förekommande deraf, att under rubriken fingerborgar och svringar må kunna, mot den derå stadgade afgift 16 sk. skålpundet, införtullas sådana af guld och silfver, föreslås så väl tillägg af orden »af andra ämnen än guld och silfver» som ock en i följd deraf erforderlig ansedd nedsättning i tullafgiften till 12 sk. skålpundet, utgörande 23 procent å värdet af de öfriga slag, som allmännast i handeln förekomma.
Men när man finner tryckfrihetsdomstol och den i lag stadgade procedur för tryckfrihetsmål icke användbara för en sådan behandling af dessa mål, hvarigenom den önskade utgången kan vinnas; afstår man icke derföre från sitt syftemål, att få förgripelserna straffade; man v äijer i stället den utvägen, att förvandla åtalet från ett tryckfrihetsåtal, följa en helt annan procedur och ådöma ett annat straff, än som i tryckfrihetslagen är att finna. Så hafva Domkapitel inför sig inkallat prestmän till ansvar för utgifvande af tryckta skrifter, deni Domkapitlen ej funnit renläriga, och från embetet döma dessa prestmän, utan hinder deraf, att någon domsrätt öfver renlärighet lika litet som öfver tryckfrihet Domkapitlen tillkommer. Så har vid fängelser en censur blifvit utöfvad, hvarigenom fångar skall förmenas att låta besörja om tryckning af sina skrifter, utan att man kan åberopa något i tryckfrihetslagen medgifvet hinder för utgifvande af fångars skrifter. Likaså har ett akademiskt Konsistorium företagit sig att utöfva domsrätt öfver studerande, som anses skyldiga till missbruk af tryckfriheten, när man rubricerar dessa missbruk såsom brottsliga emot den akademiska disciplinen. Längre har det ännu mig vetterligen icke gått; men det lärer ej kunna bestridas, att all annan disciplinarmakt är fika brukbar öfver alla dem, som stå under förmanskap i hvad väg som helst. I hvarje tjensteväg, i hvarje gren af statsförvaltningen fordras nemligen disciplin. Studenten vid ett universitet kan visserligen icke sägas vara mer lydnadsskyldig åt Professorerna, sina lärare, än presten är skyldig lydnad åt sitt Domkapitel eller Hofrätts-och Collegii-sekreteraren, notarien, fiskalen, kantslisten är skyldig att lyda sina förmän inom dessa verk, underdomaren skyldig att lyda sin öfverrätt, landtstats-tjenstemannen att lyda länsstyrelsen; och en hvar vet, att lydnadspligten inom krigsståndet är af alla den strängaste.
För öfrigt och enär Rikets Ständer, enligt deras oftanämnde underdåniga skrifvelse af den 12 Maj 1841, redan förordnat, att de å Hufvud-titlarne uppkommande besparingar icke må begagnas till bestridande af årliga löner och arfvoden, Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 54. 17 arfvoden, hvilka böra rätta sig efter Rikets Ständers fastställde Stats-reglering, anser Utskottet hvad Revisorerne i detta sednare afseende yttrat icke böra till vidare åtgärd föranleda. § 22. (1843 års Rev. Ber. pag. 70). Revisorerne hafva vidare förklarat sig instämma uti den af 1839 års Revisorer och Rikets sednast församlade Ständer uttryckte mening, angående Krigs-Hof-Rättens upplösning och dess befattnings öfverflyttande på de Kongl. Hof-Rätterne. Lika med hvad Revisorerne , äfvensom Rikets Ständer i skrifvelsen N:o 173 af den 19 December 1840, yttrat, anser Utskottet Krigs-Hof-Rättens sammansättning mindre lämplig och ändamålsenlig i det hänseendet, att blott En af dess ledamöter måste vara lagfaren. Och enär uti ett väl ordnadt samhälle böra finnas så få serskilda Domstolar som möjligt, samt, i afseende på Krigs-Hof-Rätten, fastän varande en Ofver-Domstol, det missförhållande sig företer, att dess ledamöter, med undantag af den lagfarne, kunna när sorn helst ombytas, har Utskottet, för åstadkommande derjemte af en besparing för Stats-Verket trott sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet förnya förra Ständers anhållan, det sådana förändringar i den militära Iagskipningen måtte införas; hvarigenom Krigs-Hof-Rätten kunde upphöra och dess befattning på Rikets Hof-Rätter öfverflvttas. § 23. (1843 års Rev. Ber. pag. 70. Af denna Revisions-Berättelse och Kongl.
Cre ditiv 5o,obo! / Magazins-Directionens dito 55,oooi Södertelje Canal 3,500: Hjelmare dito 6,oocC 'Götheborgs Stad 10,000> Vinst af Discont-rörelsen efter 1824 års Bok „ 917,597: 18. ■— 11 ■ $5o,Si6: 28. ici Statsoch Banco-Utskoltens Utlåtanden. derifrån afgå Räntor å LåneB:o-Capitalet Banco-fullmägtiges Honorarium - — Statens aflöning - • Pensioner omkostnader ‘Capital-lntrader: af Statsverket. enligt Calcul - Fastighets-Lån enl. d:o - af elen förskjutne Räntan å temporaira Lån af Odlings-Lån ’— af Södertelje Canal-Bolag af Filial-r)iscont~Utred - deremot bör enligt föreskrifter utgå.till Odlings-Lån Banco-Discont-fondens ökande Götha Cabal - Strömrénsningarne 35,009: 8,000: 87,500: 8,000: 80,000: * —-— 213,5©°: Öfverskott 632,346.' 28. 5. 390,644': 129,436: 7,336': 102,740: 16,666: 32, 35o,ooo: 996,82*: 32. — 1,629,169: li.
Deremot hafva de öfriga delarne af Riket, der Enskiften lid efter annan blifvit verkställde och utflyttningar skett, icke af en sådan förmon fått blifva delaktige, ehuru de flesta af dessa Provincer till elima t och jordmon äro mindre gynnade än de förstnämnda. Af enahanda, och äfven i visst fall nr större skäl, synas dock Jordbrukare i dessa Provincer äfven en gång kunna få påräkna ett bidrag, som skulle bos dem uppmuntra hågen och understödja krafterna, att åt sig bereda förmonerne af ett sammandraget och afskildt ego välde. Ur sådana skäl, och då Nionde Hufvudtiteln, hvarifrån de för Skåne, Skaraborgs Län, Öland och Jemtland för berörde ändamål redan beviljade anslag hittills utgått, desto mindre, vid berörde Hufvudtitels närvarande belopp, lemnar tillgång lill lika beskaffad! understöd för andra Orter i Riket, som nämnde belopp, jemte de anslag, som å denna Hufvudtitel för andra ändamål måste anvisas, knappast förslår till bestridande af de för Egodelningsoch Afvittrings-Verket i Rikets Norra Provincer anordnade utgifter, helst, så framt Afvittringen och Nybygges anläggningar derstädes skola medföra ali dermed åsyftad nytta, desamma, i vidsträcktare måtto, än hittills varande tillgångar medgifvit, böra fort - Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N-0 12. n skyndas, samt dessutom Jordbrukets lägervall på vissa Orter i Skaraborgs Län, för att förekomma deras förfall, fordrar ytterligare bidrag, hvarom ock Kongl.