Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är vådligt, mine herrar! att göra dem olika; ty sedan begge hamrarne äro valda, så kan den, hvars medlemmar äro talrikare, lätteligen säga till ledamöterne af den fåtaligare kammaren: ”Sorn vi äro flere, så uttrycker ock vår mening en större andel af folkets tänkesätt, än en kammare, som består af ett inskränktare antal ombud. Denna försvagande anmärkning emot den äldre eller öfre kammaren bör man undvika, särdeles i en tid, då antalet söker att framför alla andra skäl göra sig gällande. När den nedre kammaren har rätt att välja den öfre, så å~ syftar man visserligen, på sätt Hr von Troil yttrat, att få de ypperste män i samhället valde, men man äfventyra!- att endast få de ypperste af det partiet, som råder i den nedre kammaren. Man äfventyrar att i den öfre få in alla deni af partiet, hvilka icke lyckats att inom districten blifva invalde i den nedre. Hopplockade och samlade af nedre kammaren samt insatte i den öfre, kan partiet derigenom göra sitt eget antal så fullständigt och maktägande som möjligt. Då inträffar lätt det förhållande, som Hr Lefre'n framställt, att folket ser inträda, såsom dess ombud i den öfre kammaren, personer, hvilka ej haft förtroende nog för ali inom något enda valdistrict erhålla de flesta rösterna. Jag fortfar att vöidsamt yrka afslag på Frih. Hamiltons förslag. Frih. Hamilton: De skäl jag skulle konna hafva alt anföra för mitt förslag, har jag anfört en gång förr. Jag önskar icke att upprepa samma sak flera gånger. Hvarföre Den 28 October e. m. jag nu här begärde ordet var egentligen blot t för alt taga rnig friheten tillkännagifva, att det sannerligen icke hade behöfts så många och långa tal för att öfvertyga mig om att mitt förslag hade brister. Derom var jag förvissad förut. Gerna hade jag Önskat framställa något fullkomligare eller bättre, men det kunde jag i sanning icke. Det var ingalunda i hopp att kunna framställa det absolut bästa, som jag gjorde detta förslag. Jag har framställt det såsom hvad jag ansåg kunna begagnas eller göras möjligt då, när jag tänkte öfver frågan.
Men der sluteligen handarbetet är det enda återstående att nedlägga på den af machinerna förberedda varan, der finnes täflan öppen för alla menniskor och den har största vinsten som gör bästa arbetet, är flitigast och kan fä lefva för bästa priset. Sverige kan i della afseende konkurrera med hvilket annat land som helst, om dess arbetare göres upmärksamma härpå, Den 4 Januari. 47 ty lefnadskostnaden är härstädes jemförelsevis mindre dyr än i de länder der industrien är högst updrifven i arbeten för export. Fliten och godt arbete är äter en följd af afsättning. Genom en rationel tull-lagstiftning kan den allmänna arbetstliten och industrien, rigtad på exporten, befordras, och landet skall troligtvis vinna mera på detta allmänna arbete, som förädlas i moraliskt och betryggar i ekonomiskt afseende, än att några få stora fabriker i råämnens första beredning uprätthållas för att rikta dessa få och föda några hundra arbetare på hela den stora massans bekostnad, som blott derföre skall betala sina nödvändigaste behof mångdubbelt dyrare, än hvad den eljest behöfde, och ej skulle kunna förtjena något på handarbetet om varan förädlas till export. Jag tror derföre att om täflan i machinkraft ersättes af täflan i handarbetet skall en stor del af Sveriges befolkning finna marknader utom vårt land för sina produkter, hvilka kunna tälla i pris med andra länders, och att utsigten för denna allmänna industri öpnas hufvudsakligast genom de reguliera kommunikationerna. Jag har redan för länge gjort anspråk pä H. R. o. Ad:s godhet att höra mig och vill blott tillägga, att frågan är väckt för det den tål att tänka på, och att den som vinner tid vinner allt. Min tanke har visserligen ej sträfvat så högt, att R. St. vid detta riksmöte skulle med mycken värma omfatta förslaget, och har jag derföre endast framlagt ämnet utan anspråk, utredt så godt jag förmår, samt begärt att om något afseende fästes dervid, ett premium af en viss summa per fartyg måtte utfåstas, för den enskilde man eller det bolag som vill börja och iordningställa någondera, eller alla de föreslagna seglande paket-kommunikationerna. Men jag vill blott fästa H. R. o.
Emot nu ifrågavar:de punkt af Utsk:s Utlåt, har jag reserverat mig, enär jag ansett, att de ömmande omständigheter och de talande skäl, som ifrån början förmått Ulsk:s utgifts-afdelning till den hemställan, att Ekman såsom pension måtte få bibehålla den inkomst, han förut innehaft, ännu qvarstå i fullt gällande kraft. Man har låtit en annan tjensteman i samma kontor, ehuru likaledes ”förordnad att tills vidare förrätta” Kamererare-tjenst, behålla sin aflöning såsom pension. 9 H. 29 450 Den 28 Juli. Det synes då icke fullt rättvist att förvägra enahanda förmån åt en person i samma kathegori. Ett långvarigt förordnande skiljer sig icke synnerligen från ordinarie befattning, inför en billig bedömare. Uttrycket, att lönerne skulle indragas ”i mån af afgång”, plägar jemväl eljest alltid förstås sålunda, att dermed menas att lönerna blifva disponible först när tjenstemännen antingen dött, eller begärt afsked, eller på grund af begången felaktighet skiljts från Ijensten. Intetdera bar här egt rum. Ej heller borde ett erhållet sednare förordnande i annat verk hindra åtnjutandet af den ifrågavande pensionsrätter helst då man redan erfarit den tillfälliga och lätt mistade förmånen af ett förordnande, hvaraf man desto lättare lärer kunna gå förlustig, när, såsom här i det sednare fallet, den ordinarie Prot.-Sekret:ns återinträde i tjenstgöring uti denna egenskap genast verkar vikariatets uphörande. För min del anser jag således billigheten tala för att R. o. Ad. måtte instämma uti denna hemställan, som af StatsUtsk:s utgifts-afdelning först framstäldes, och som jemväl af PresteSt. blifvit bifallen, nemi. att Ekman, i betraktande af förekomne ömmande omständigheter äfvensom hans 16-åriga tjenstgöring i allmänna magasins-kontoret, måtte fortfarande få åtnjuta ett årligt belopp af 438 R:dr b:ko; hvarvid ordalagen torde väljas aldeles sådane StatsUtsk:s utg.-afdeln. begagnat, och som i reservationsform finnes Utlåt, bifogade.
Med noghet önversag det 8-m<gn«?, och siera nyrriga författningar blefwo ividkagna, såsom I-sti ubstioncr för Räkenskapernas reviäersnsts och för känco Verlien; fämwä! angående ^ iteckningar för 6onco-Lan ä Fastigheter, et lil Swensta redlighetens heder förut onödigt säkerhetsmått; lmerestcks ncdfätkLnde för Läne-kmoo Lechraler til 4^ ^roOsnr; Casa Sedlars skyndsamma prssernersnste lil inlösen; lkxl-curoxsrs haiidräcknmg för Zonguon; Werkecs öfmerfeends ^warc 4:de ar af wista O^uloroäL a Ständernas IZZ5 wägnar; Krukan flera andra omständigheter, sem i Rs§lsmLnlsc och stirst°i!!da stsiolulioner bleftvo stadgade, TreNne är hunno härifrån icke förbigå, och Krigslåga» urbrast Pa bada sidor om Swerige. 6ankjusm kunde c> undgä at genast känna werkningax deraf: Kronan nödgabcS derifrån uttaga sina egna Oliwier, och wid ryktet 0m et Fredsbrott stlstötte afwen enslillde för at lysta sina bäve i Wexel, och ka, ne kanciuLn stående mebel. Under denna obehagliga ställning, gjorde Lisrs-Loncoiisi i börja» af arcr 1702 en förfrågan, hnruwida fl»ngusn, da Kronans inkomster icke nog hastigt kunde inflyta, skulle karma bispringa Riket med la». Denna begäran blef för 6an. guön icke lätt, hmarken ar besivara eiler fullgöra.
Ar 1852 utassignerades nemligen 4,006 st. lån på sammanräknade 3,095,330 R:dr, hvaremot under revisions-året utgifvits endast 3,927 st. nya lån på tillhopa 2,875,190 R:dr; utvisande Bilagan ]%f:o £ ej mindre huru sistnämnde belopp varit fördeladt emellan hufvudstaden och de Banko-diskontens låne-distrikt tillhörande län, än äfven till hvilka näringar och yrken de personer hört, som åtnjutit låne-biträde. Inkomsterna under året: Inbetalningar å inom linien förda lån: 4. hafva, sedan derifrån afgått: Vid årets slut utgjorde summan af utestående lån (oberäknadt de inom linien förde) R:dr 4,787,740: 25. 8. Häraf befunnos vara på lagsökning, konkurser och andra rättegångar beroende: Bih. till R. St. 101 .» d:o under loppet af år 1853 förfallna 33,633: 24. 4,092: i Kronobergs d:o 23 V d:o d:o 5,235.: 16. — i 'Jönköpings d:o 15 d:o d:o 7,320: i Kalmar d:o 41 ?> d:o d:o 16,133: 24. 9. i Östergöthlands d:o 19 T) d:o d:o , . 9,102: 10. 10. i St.
Jag skall icke besvära Ståndet med några vidare yttr anden öfver denna pnnkt; men jag har ansett mig skyldig förklar a mina skäl alt vägra bifall, sedan • ledamöter uppträdt och talat för detsamma. Hr von Troil; Då det är kändt, att förslaget vid denna riksdag icke kan öfvergå till grundlag, så anser jag det vara ändamålslöst att ingå i granskningen af dess detaljer; men dess syftning är en utvidgad representationsrätt för hittills orepresenterade riredborgare, och det är för alt uttrycka en dermed öfverensstämmande opinion, som jag yrkar att II. o, Ad. ville för deras del bifalla förslaget, Hr Dalman yttrade sig vara förekommen af Hr von Troil, Förslaget under Litt. B. af i5 punkten blef af B, o. Ad. bifallet, i5 punkten. Litt. G. j5 §:n Riksdagsordningen. i:a mom. Allmogen i hvart härad välje inom sig, efter hemmantalelj till riksdagsman af BondeSt., en inom häradet boende och besutten hemmansägare, hvilken icke tillförene hört till annat RiksSlånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eiler fullmakt dera innehaft. Vilja flera härader 32 §:n. Förra perioden. Fullmakterna böra — • (för BondeSt, boende och besutten krono-, kronoskatte-säte/v-j rå- och rörs-, frälseeller frälse-skatte-hemmanet N. N. uti N. N, härad af N. N. län) att deltaga • gällande grundlagar, lindert. Ridd. Secret, tillkännagaf, att BorgareSt. låtit detta förslag hvila, och att BondeSt, antagit förslaget. Uppå derefter framställd propos, blef det äfven af R. o, Ad. antaget. 16 punkten.
Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 15, öfver väckta förslag om vissa förändrade föreskrifter, an gående silfver-utmyntningen, Bankens sedlar m. m. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 13, i anledning af återremiss af 12 § i Utskottets Berättelse N:o 8. Lades till handlingarne. N:o 14, i fråga om afskrifning af tre från Låne-kontoret i Malmö utgifna diskont-lån. Godkändes; och N:o 15, öfver väckta förslag om vissa förändrade föreskrifter, angående silfver-utmyntningen, Bankens sedlar, m. m. Bifölls. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Sedan, på sätt protokollet för den 11 innevarande månad utvisar, sedan Herr Puofessoren, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerneorden P. E. Bergfalk Bih. till R. St. ProU 1856 $ 1857. 9 SamL 27 240 Prot.-Utdrag den 21 Februari 185f. hos Rikets Ständer skriftligen afsagt sig förtroendet att vara deras Justitie-ombudsman, dertill han den 2 4 nästförutgångne Januari blifvit utsedd och Rikets Ständer, till följd häraf, jemlikt 90 § ltegerings-Formen, i Justitie-ombudsmans-embetet insatt den person, Herr Revisions-sekreteraren, Riddaren af nämnde Orden J. A. Södergren, hvilken blifvit till Suppleant för den förstnämnde utvald; så företogs nu, enligt af Ståndet fattadt beslut, val till de Elektorer, jemte deras Suppleanter, hvilka komma att utse den person, som efterträder Justitie-ombudsmannen, i händelse han, innan nästa Riksdag skulle afgå.
Jag erkänner mig ock tveka om hvad rätt är. Lika med Gr. Gyldenstolpe vill jag undvika att ingå i sjelfva hufvudsaken. Dock delar jag icke Gr. von Plåtens utan fastheldre Utsk:s mening. I frågan, huruvida det må vara rätt eller icke, att vägra det delgifvande åt MedStm, hvarom Gr:n anhållit, böra vi vara varsamme, vid vårt besluts fattande, emedan det kommer att bilda ett praejudikat för framtiden. Riksd.Ordn-.s 52 § lyder sålunda: ”Utaf alla mern. och anföranden, som äro af egenskap att böra till något R. St:s Utsk. remitteras skola till Ståndet ingifvas 2 exemplar, hvaraf det ena stannar vid prot. och det andra lill Utsk. afgår. Begäres kommunikation med de öfriga Stånden, aflemnas dessutom 3 exemplar för att dem tillställas”. Frågan är således den, är Gr. von Plåtens anförande af egenskap att böra till något Utsk. remitteras? ändamålet med hans mern. måtte väl vara, att vinna rättelse i StatsUtsk:s åtgärd eller tillstyrkande. Någon rättelse kan Ståndet icke omedelbart åstadkomma, utan betänk, måste, medan det rörer Statsregleringen, först återremitteras, på det att anmärkn-.n måtte af Utsk. tagas i öfvervägande innan Ståndet har rättighet att ändra Utsk:s tillstyrkande. Nu kan Ståndet för öfrigt endast bifalla betänk., hvilket vore motsatsen af hvad Gr. v. Platen åsyftar. Ar det, för återremissens skuld lagligt, att åt MedStm del - Den 21 Juni. 149 gifva anförandet, så är det äfven tillåtlig! att delgifva dem de yttranden, som i motsatt riktning egt rum, på sätt hitintills vid dylika tillfällen medgifvits. Möjligtvis har jag någon gång tvekat huruvida andras anföranden bort såsom vederläggning af det första åtfölja till MedStm, men som alla till saken hörande yttranden utgöra föremål för återremissen, så kan jag icke sätta mig deremot.
Jag vördar det ädla uti denna tanke, och det sårar djupt min känsla att nödgas nu bestrida den; men helgden af landets väl är lika dyrbar, och om nu lagen skulle finnas stå i strid med detta sednare, kan ej valet vara svårt, och det är väl, att vi genom suspension deraf vunnit tid, att nu förbättra den och ännu mer betrygga landet. Lagar mäste stiftas efter folket, men icke folket lämpas efter lagarna. Skulle då hvarje förändrad lagstiftning vara ett brott mot Konung och fordna Ständer, hvarje ändrad skattläggning ett våld mot äganderätten? Jag kan ej dela denna åsigt, så vidt ej ändringarna stå i strid med Sveriges grundlag. Hvarföre talar ingen nu om vexling efter 48 sk. cours, då Bancosedelns text ej ännu är förändrad. Staten och tidehvarfvet fortgå i sin utveckling, och hvarje period deraf fordrar ändring i beslut, förbättringar i la1 H. 23 Den 17 Februarii f. m. gar; förgäfves förnekar man den nyare tidens rätt att vidtaga dem. i83o års Ständer stadgade 3:ne vilkor för vexling: 1:0 att silfret skalle bringas upp i proportion till sedlai ne sorn 5 till 8; 2:0 att vexlingsgrunden blefve 128 sk., och 3:o att vexling skulle börjas 1831. Det sista af dessa vilkor är nu redan brutet, proportionen af 5 till 8,är ej ännu vunnen, och besynnerligen har jag hört just flere af dem, soni åberopa helgden af den fordna lagen såsom stöd för vexlingen till 128 sk., vara fardiga att bryta stadgandet af 5 till 8, ehuru detta måhända vore det heligaste utaf allt, emedan Nationens säkerhet för vexlingens bestånd och äganderättens trygghet dermed afsågs, och således i83o års Ständer visseriigen icke skulle gilla, att man åberopar helgden af deras stadganden, men deraf kastar bort, hvad som besvärar dagens opinioner. Detta om i83o års Bank-lag.
Om Utskottens Ledamöters antal »vöre mängdubbelt större än nu är »vordet förestagit, ssulle jag anse meranamnde utlottnings-project mindre betänkligt ; Men efter min tanka är det förestagne antalet sadant, at det häldre fordrar tillökning, än tal förminskning. Det ssulle ju kunna han, da, at »vid nägot Mä's afgörande i ett Utskott, allenast r»i Ledamot af nägot dera Ständer »vöre närwarande, och at ute ritande Lotten drabbade denne Ledamot; i kivilket fall den obehörige följden inträffade, at icke mera än 3:ne Stånds Ledamöter kommo at, uti omröstningen, angående Utssottets tilafgifwande Betänkande deltaga: Och det, »neben Ledamots utlottning äsyftade ändamål, at nemligen förekomma p-njg Vcm, säsvm hindrande ett bestämdt Betänkande frän Utskottet. anser jag destomindre öfwerwäga förberörde ändamäl med samina Ledamots inwäljande uti U-ssottet, sorn likmätigt hivad ofwanförmäldt är, Riksens Ständer, i händelse af L:ne olika men-ngar, icke allenast äga tillfälle, utan jämwäl äro d»)»nedelst föianlätne, at desto noggrannare taga deslike meningarne ur.der öfwerrvägande. Och b.vad stuteligen äng är förberörde proMerade Stadgande, at Ärendernr utietUtskott ocke Den 89 Augusti 1335 icke mäge afgöras, om icke minst § af Utskottets Ledamöter äro tilstädes:
„Deri har du rätt, att en verklig vän aldrig kan fås för Guld eller betalas dermed, men om du tycker, det jag varit god mot dig, fastän jag blott en gång skött dig som sjuk, och aldrig gifvit dig något, utom kanske småsaker på din födelsedag och i Julas, så måste andra sätt finnas att vara god mot menniskor, än allenast att hjelpa dem, när de äro fattiga och sjuka.“ „Det är sant, det tänkte jag icke på. – Se der står Mamma och ser efter oss i salongsfönstret. – Jag springer hem och berättar henne, huru snäll Annas gosse var.“ Under detta och dylika samtal, hvari städse något lemnades åt Augusta att utreda, klarnade hennes blick alltmer. – I stället att öfverlemna sig åt förvekligande drömmar om de storverk, hon; i andra af henne endast ytligt sedda lägen – möjligen kunnat frambringa, vaknade hon småningom till medvetenhet af sin egen ställning i lifvet. Visserligen hade den olägenheter, så väl som förmåner! Men att sätta sig öfver dessa, vore nog icke omöjligt, så började den, en tid af begge delarne nedtryckta Augusta att finna, och andades friare, genast efter denna upptäckt. Icke utan skäl kunna stolthet och ödmjukhet tilldömmas en och samma person, ty dessa egenskaper måste sammanträffa hos den, som höjt sig öfver Ödet, för att böja sig under Försynen. Hos denna måste äfven mycket annat finnas helt, hvilket vanligen endast bitvis anträffas, och för att afsöndra en sådan menniska ifrån de många, ibland hvilka hon framställer sig för oss, pläga vi säga, att hon är enkel, fastän alla ibland oss ej känna det härliga af denna benämning. Enkelhet är Sanningens jordiska blomstring. Christendomen, som af menniskan endast fordrar renhet och kärlek, är enkelhetens lära, för hvilken falskhet, förkonstling, alla sofismer i längden icke kunna bestå. I samma mån denna Läras föreskrifter inträngde i Augustas själ, veko alla orediga, sanningslösa känslor och åsigter derur.
Utskottet, som derföre icke kan understödja hvarken yrkandet om nyssnämnde §. borttagande ur Lagen eller framställningen, angående inskränkning af tiden för den under ägtenskapslöfte häfdade qvinnan, att göra sin talan gällande, får dessutom erinra, hurusom emot det senare förslaget i öfrigt förekommer : att detsamma ej uppgifver någon bestämd tidpunkt, hvarifrån praescriptionen af natt och år skulle räknas? att, om en sådan tidpunkt utsattes, qvinna» ofia skulle, genom mannens förnyade, men falska, löften om ägtenskap, blifva uppehållen med förhoppningar om ägtenskapets fullbordan, intilldess tiden forflutit, inom hvilken hon bordt i laglig ordning utfordra sin rält; samt att det ej bör bero på qvinnan att genom ett sådant dröjsmål tillintetgöra den rätt lill arf och uppfostran, som det genom häfdandet tillkomne barnet eljest skulle egt. Utskottet hemställer på desse skäl, att omjörmälfie motioner, angående upphäfvande eller ändring af 10 i 3 Capitlet G fter måls-Balken, måtte lemnäs utm afseende; i följd hvaraf frågan om de i öfrigt f öreslagne lag-för ändringar ne lärer förfalla. Slockholm den ig November i84o. Bih. till R, St. Betänkandej N-o iyo> N:o 170. Ank. tili Exp, Utsk. den 23 No v., kl. 12 midd. Betänkandej i anledning af väckt motion om uppliäfvande af sista momentet i 3y af iy Gap. Bälte gangs-Balken. Uti en till IJöglofl. Ridderskapet och Adeln ingifven och derefter till Lag-Utskottet öfverlemnad motion, har Herr Friherre Cederström, Anders, anfört, att sista momentet i §. af 17 Capitlet Rättegångs-Balken, jemfördt med Kongl. Brefvet den 22 Mars i8o3, utgjorde ett redskap för ■våld och godtycke hos Domaren, samt vöre jemväl stridande emot stadgandet i 16 §. Regerings-Formen, alt
Dock blifver härigenom ingen berättigad att »för sammanlagde egne och genom fullmakt öfverlåtne röster vid förekommande »voteringar, utöfva vidsträcktare rösträtt, än den, som i 4 mom. af denna § är »såsom maximum bestämd.» »11 Mom. Om rösterna falla lika för olika meningar, gälle den mening, som »ordföranden biträder.» Bih. till R. St. Prol. 1830 & 18S1. 8 Sami., 13 Bart. 2 10 Allm. liesv. o. Ekon.-Utskotlels Utlåtande, M 69. § 10. »Alla afgifter, hvarom sockenstämma beslutar, skola utgå elter den bestämda »grunden för rösträtt i sockenstämma, såvida ej särskildt derom blifvit stadgadt, »eller särskild öfverenskommelse, medelst i laga ordning tillkommet sockenstämmo»beslut derom träffad.» Bland de af motionären sålunda föreslagne förändringar, har den om röstlängds upprättande på annat sätt, än Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843 föreskrifver, jemväl vid sednaste riksdag varit ifrågaställd; och med anledning deraf afläto Rikets då församlade Ständer underdånig skrifvelse [M 222) till Kongl. Majit med anhållan det stadgas måtte, »att vederbörande häradsskrifvare, eller i »stad den embetsman, som skattskrifning förrättat, må vara pligtige, att, der för»samlingen så önskar, på anfordran af församlingens kyrkoherde, eller den hans »tjenst förrättar, emot lösen, som af församlingen skall ersättas, aflemna förteck»ning, upptagande det röstetal, som på grund af bevillning efter 2:dra art., för »näring, handtverk eller lön, medlemmar af församlingen tillkommer.» — Sedermera har vid underdånig föredragning af berörde skrifvelse, den 26 Oktober sistlidet år, Kongl. Majit i nåder förklarat denna framställning icke föranleda åtgärd.
Utskottet med en votering derom, utan åtnöja mig att mot det fattade beslutet nedlägga min reservation, hvartill jag söker motivet deruti, att jag, anser ifrågavarande arfvode ingalunda afse någon belöning å det allmännas sida för de mödor, sorn obestridligen åtfölja förtroendet att föra ordet hos de respective Riks-Stånden, utan fastmera tjena uteslutande till ersättning för de kostnader, som kunna skäligen härledas från denna befattning, hvilka åter jag trott så mycket heldre skola motsvaras af de 3oo R:dr, jag tagit mig friheten föreslå, som uti premissen lill Utskottets nyss upplästa Betänkande i ämnet, tydligen förutsättes, att någon måltids-representation å Herrar Talmäns sida under denna Riksdag ej må ega rum.’* N:o 10» Ankom till Exp.-Utsk. den 24 Febr. kl. 3 e. m. Utlåtande, angående afta ningen för den hos Iliks-Stånden och Utskotten anställda Canzli-personal och Faktbetjening. (RGS. A.) Från Herr Landtmarskalken och Herrar Talmännen bar Stats-Utskottet fått emottaga : 1:0 ett Förslag, till bestämmande af afloningen under denna Riksdag för Riks-Slåndens Secreterare och öfriga Canziipersonal samt Vaktbetjening; upptagande detta förslag följande till tjenstgöring bos Riks-Slånden anställda personer, nemligen: hos Höglofl.