Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mina Hrr, då här är fråga om en vigtig sak, låtom oss då icke förlora oss i småsaker, i dessa obetydliga betänkligheter, som icke äro af den ringaste vigt. Gr. Hamilton har framställt ett förslag i afseende å sättet för dessa äktenskaps upplösande. Denna fråga diskuterades ganska grundligt af Utslct., som kom tili den åsigt, att man ej borde i special-lagar inlägga sådana särskilda föreskrifter. 1860 års författning innehåller i detta afseende intet stadgande, och jag anser icke alls lämpligt att vid detta tillfälle göra ett undantag från den allmänna regeln, så mycket mindre som K. Brefvet af 1795 derom stadgar. Slutligen anhåller jag att få framställa det sista skälet för bifall till detta förslag oförändradt. Då här är fråga om att antaga en lag, hvarigenom en förmån skulle beredas en viss samhällsklass, bör man naturligtvis äfven göra något afseende på huruvida denna klass sjelf blir belåten med förändringen. Så har man äfven här vid lag gått tillväga, och de mosaiske trosbekännarne hafva förklarat sig nöjde med densamme, hvaremot de tillkännagifvit sig icke kunna gå in på just sådana tillägg, som här blifvit ifrågasatta. Då vi nu vilja göra en handling af humanitet, så böra vi väl göra den på sådant sätt, att den verkligen medför det åsyftade resultatet. Jag anhåller fortfarande om bifall. Gr. Hamilton: Man har emot det af mig framställda särskilda förslag anmärkt, att det icke skulle vara nödigt eller lämpligt. Ehuru jag vågar vara af en motsatt åsigt, skall jag icke, då min åsigt ej vunnit något understöd, besvära R. o. Ad. med någon vidare diskussion och ej heller med votering derom, utan inskränker mig till att endast anhålla om propos. å bifall till Utslcts förslag, i det skick det nu befinnes. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, anförde skriftligen: Jag är nu i tillfälle att göra Hr Gr. Liljencrants den ursäkt, jag är Hr Gr:n skyldig för ett missförstånd näst sista plenum d. 10 dennes, då jag nemi. vid föredragningen af Högh Konst.-Utsk:ts Mern.
Banco, af tillsammans Reclamerade 1,6'42,C)72 R:dr 24 sk. 6 r. Banco, och du ändteligen utomdess Handel och Sjöfart i allmänhet lill Staten inbringa de mest betydliga inkomster, genom Tull, Lästoch Couvoy-afgifter, Båkoch Lotsmedel samt Skepps med flere umgälder, samt deremot med någon grund af billighet och reciprocitet hafva rätt att vänta skydd och upprättelse mot våldsamheter, så länge de sorgfälligt iakttaga de författningar och föreskrifter hvarefter Staten medgifvit dem utöfningen af deras företag, och tryggade vid detta skygd, gått en fara till mötes för hvilken de ej varit varnade, och den de ej kunnat undvika, då de hvarken varit beredda eller egt sjelfva rätt att möta våld med våld; af alla desse sammanlagde skäl, ock bär särskildt inträffade förhållanden, mäste jag reservera mig emot, och finna det beslut förhastat och byggt på svaga rätts grunder, som nu på förhand formeligen upplöser Statens förbindelser, att vid alla möjligen inträffande olika fall, bereda upprättelse och ersättning åt desse lidande Svenska Medborgare, innan deras fox drings-anspråk äro till Stats-Utskottet* Betan ka ndeil. 167 deras beskaffenhet af Rikets Ständer närmare kände utredde eiler pröfvade”. Herr Ekelund. ”Herrar Noraus och Winberg hafva så utförligt och grundligt vederlagt Stats-Utskottets, i delta ämne fattade, beslut, att jag icke anser mig böra genom upprepande af hvad de anfort, ytterligare upptaga en dyrbar lid. Men såsom ett bland cle kraftigaste motiverne till bifall å den af Reclamenterne sökte ersättning, anser jag mig böra tilllägga och uppgifva den fullkomliga ovetenhet hvari Svenska Medborgare lemnades om det fientliga förhållande, som emellan Svenska Kronan och andre Magier verkeligén existerade den tid, då de fleste uppbringningarne verkstäldes.
Der utskänkningsrältighet för gästgifveri blifvit uppsagd inom den i § 12 bestämda tid, ege kommunalnämnden, om den så för godt finner och derest ej å kommunalstämma, som två söndagar å rad blifvit pålyst, annorledes beslutas, att vid den auktion, som nyss sagd är, ny utskänkningsrältighet, med utsättande af stället för dess utöfning, i den uppsagda rättighetens ställe, på enahanda sätt utbjuda och auklionsanbuden pröfva. § 16- Försäljnings-året räknas för stad från den 1 Oktober och å landel från den 1 November. § 17. Vid beräkning, som är i § 8 för stad föreskrifvert, må kannetal icke sättas för minuthandelseller utskänkningsställe under 800, och vid beräkning, sorn är i § 12 för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400. Ej heller lår auktionsanbud, som enligt § 10 eller 15 för hvartdera slaget af handel antages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor. Bi/i. till B. St. Skrifvelse, N:o 170. § 18. Så i stad som å landet utgöres algillen vid minuthandel med 25 öre och vid utskänkning med 40 öre för hvarje kanna af det bränvin, som enligt § 8 eller 12 be rak nadt blifvit eller hvarför afgift enligt § 10 eller 15 åtagen är. § 19- Årsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. § 20. Den som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin i stad en gäng uppsagt, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes än i § 10 medgilves. Ilar för gästgifveri å landet rättighet till bränvinsutskänkning en gäng blifvit af egaren uppsagd, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas Gästgifvaren må dock kunna för sin person vinna rättighet till bränvinsutskänkning på sätt i § 15 medgifves. § 21.
Uppå härefter framsläld propos. biföll R. o. Ad. Utsk:s i förevar:de punkt gjorda hemställan. 4:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 27, att personalen vid Ban - Den 14 Oktobe r e. in. 249 koFullrn:ges Expedition må utgöras af BankoSekrclerarcn, en Notarie och en Kanslist. Gr. Gyldenstolpe: Hr von Hartmansdorff har talat öfver en punkt, som icke är föredragen. Jag anhåller att fa tala öfver densamma, sedan den nu blifvit föredragen. Hr von Hartmansdorff har ansett Kanslisttjensten böra indragas och förenas med Notarietjensten. Jag kan icke medgifva det, ty om Sekreteraren får förfall, skall Notarien förrätta hans tjenst, och Notarien skulle således komma att bestrida alla 3 befattningarna på en gång. Detta anser jag vara för mycket hegardt af en person. Ar deremot Notarien förhindrad alt föra protokollet, så kan Kanslisten supplera honom, och af denna orsak anser jag Kanslistljensten böra bibehållas. Såsom Fullm. har jag tillstyrkt hvad Utsk. i denna punkt föreslagit, hvarföre jag anhåller om bifall till Otskis förslag i denna puukt. Hr von Hartmansdorff: Om Sekreteraren har förfall, inträder Notarien i hans ställe, och dä kunna extra-ordinarie tjenstemän förordnas, att sköta Notariens göromål. Sådant är förhållandet i närvar:de ögonblick. Sekreteraren är sysselsatt i BankoUlsk.; Notarien gör hans tjenst och en extra-ordinarie Kanslist förer protokollet hos Fullm:ge med Kanslistens förbigående, hvilket torde bevisa, att extra-ordinarier stundom äro tjenlige att vara Notarier. Det är följaktligen icke skäl, att hafva suppleanter med lön på stat, ty sådane får man ändock, endast man gifvet1 dem något arfvode för deras besvär. Jag förnyar min anhållan, att Kanslisttjensten måtte indragas. Hr Printzensköld:
Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke instämma i Utsk:s slutmening, men jag vill icke uppehålla R. o. Acl. med någon vidlyftig discussion i delta ämne, utan inskränker mig blott att få i prot. antecknadt, att ehuru jag i allmänhet anser, att tackjernsexport icke bör äga rum, så tror jag likväl alt ganska betydliga undantag från denna grundsats kunna göras. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s betänk. Frih. Cederström, Jacob: Jag ber att få förena mig med Frih. Palmstjerna, Carl Otto. Föredrogs ånyo och bifölls StalsUtsk:s d. 7 och 11 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 78, i anledn. af väckta motioner om beredande af aflöning för en vice Bibliothekarie vid K. Bibliotheket. Föredrogs ånyo och företogs punktvis lill afgörande StatsUtslcs d. 7 och 11 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 80, i anledu. af K. M:s nåd. framställning om afskrifning af eller ersättning för åtskilliga, dels på öfverskotten af statsverkets inkomster anordnade, dels från K. Statscout, af under händer hafvande medel bestridde utgifter. lista punkten, angide roteringskostnader för uren iS38, t83p, 1840 och 184'> tillsammans 12,126 r:dr 1~] sk. 5 rist. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Såväl denna post, som öfriga poster, hvilka på förskotten af statsverkets inkomster äro anordnade, äro redan afförda i liqvid med Riksg.cont., hvarföre jag ansett nödigt att sådant för R. 0. Ad. tillkännagifva, på det att icke ordställningen, hvilken i StatsUlsk:s betänk, verkligen blifvit litet missledande, mätte föranleda elt nytt beslut, att åter afföra samma medel. Jag anhåller derföre, att R. 0.
Emot Utskottets hemställan om afskrifning af det till ombyggnad och förbättrad inredning af Carl Gustaf stads factori af extra anslaget förgevärstillverkningen åren 1835—1839 förskottsvis använda belopp 32,156 R:dr 43 sk. 1 rst. har blifvit erinradt, att denna fråga, såsom beroende af Riks-Rättens yttrande, i anledning af Constitutions-Utskottets i afseende derå emot Konungens Rådgifvare anställde talan, icke borde för närvarande komma under Rikets Ständers pröfning. I anledning häraf får Utskottet, då ordningen, på sätt anmärkt blifvit, verkligen synes fordra, att frågan, huruvida ansvarighet kan, på grund af Constitutions-Utskottets berörde åtgärd, komma att för konungens Rådgifvare ega rum, bör föregå pröfningen af afskrifnings-frågan, hemställa, att Rikets Ständer, utan att för närvarande beslnta, i afseende å återgåendet af det till ombyggnad och förbättrad inredning af Carl Gustafs stads factori af anslaget till Gevärs-fabricationen för åren 1835—1839 förskottsvis använde belopp af 32,156 R:dr 43 sk. 1 rst., endast måtte förklara, att denna summa må intill nästa Riksdag i räkenskaperne balanceras inom linien och att försäljning af de till factoriet hörande, i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition omförmälde, lägenheter icke af Rikets Ständer anses vara af behofvet påkallad. Vidare har ock anmärkning förekommit deremot, att Utskottet icke fästat afseende vid Petter Jönssons från Jönköpings Län motion om ökad beställning å gevär från Husqvarna factori, helst utredt vore, att gevären från detta factori erhöllos af den bästa beskaffenhet och till lägsta pris, samt de der anställde mycket öfvade och skicklige arbetare saknade tillräcklig sysselsättnings Då Utskottet, uti dess förut afgifne Utlåtande, icke tillstyrkt högre anslag, än som för en tillverkning af 3,000 gevär årligen erfordras, och icke eller nu funnit sig böra denna åsigt frånträda, samt följagtligen, så framt Gevärs-fabricationen vid.
Och sakens natur fordrar, att så vidt som dessa militaira undervisnings-tillfällen af Staten föranstaltas, egenteligen blott det theoretiska afses: den yngling, som går den råtta Universitets-vågen, inhämtar i alla fall sin praktiska kunskap, förrän han lemnat Universitetet och ingått uti yrket. Det år således alldeles åudamålsvidrigt, att genom lä - 38o Den 27 Augusti e, m. rare vid Universitetet, försöka ersätta en tilldaningsanstalt för enskilt yrke, ännu mer ändamåls; vidrigt, att gifva dessa lärare en instruction lika utsträckt till praktiken, som vid den serskilta inrättningen. Universitetet är en fredad plats, der frön utsås för att i en framtid äga tillgång på moget byggnadsvirke; den serskilda anstalten år ett drifhus, vid hvars anläggande man har afsett behofvet af en serskild frukt för året. Staten söker fylla detta behof, så snart den kan, och Cadetten eller i allmänhet den i enskilt anstalt bildade, har ett grundadt skål att inträda tidigare ån Universitets lärjunge i Statens tjenst, eller i den näring till hvilken han år bildad. Jag inlåter mig härvid alldeles icke i frågan , huruvida det praktiska af det ena eller andra yrket kan vid Universiteterna möjeligen läras, det har blifvit i detta afseende mycket taladt, som i min tanka icke hör till ämnet; men också om det praktiska kunde inhämtas , som jag tror det kan, är det efter min tanka icke ändamålet att der inhämta det. Den mera all-r sidigt bildade, bör och kan finna sin praktiska riktning genom sjelfva praktiserandet; skulle i en Universitets-stad en praktisk inrättning för ett yrke bilda sig sjelf, då kan den visserligen bli ganska nyttig, men icke behöfver Staten befatta sig dermed.
Beträffande åter den ifrågaställa skjutsersättningen till Nämndemännen, så, enär,' genom antagandet af det i E. K. Mds Nådiga Proposition föreslagna stadgande, att afståndet emellan förrättningsstället och Nämndemannens hemvist skall utgöra minst tre mil, innan skjuts-ersättning kan honom tillerkännas, skulle uti godtgörelsen för dylika resor medföra en större inskränkning än som skäligen hör ega rum, men, å andra sidan, ej heller bör förbises, att denna ersättning skulle komma att uppgå lill högst betydliga belopp, om skjuts-ersättningen finge beräknas för hela afståndet alltifrån bostaden, hafva Rikets Ständer trott sådan ersättning lämpligen kunna bestämmas att utgå för den väglängd, som öfverskjuter en half mil, från Nämndemannens hemvist räknadt; och då Rikets Ständer jemväl ansett, att, på sätt E. K. M:t i Nåder föreslagit, de Nämndemän tillkommande skjutsoch traktaments-penningar böra, uti alia de fall, då de skola af allmänna medel gäldas, utgå af allmänna reseoch traktaments-anslaget å den Riks-Statens Hufvudtitel eiler för det Siats-Departement, hvars rätt kan af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen anses vara beroende, så hafva, med bifall i öfrigt till E. K. M:ts förevarande Nådiga Proposition, Rikets Ständer, för sin del, beslutat, att rättighet till den i rese-reglementet stadgade skjuts-ersättning för ifrågavarande syner och förrättningar bör Nämndeman tillerkännas för den väglängd, som öfverskjuter en half mil, från Nämndemannens hemvist räknadt. Hvilket, såsom svar å högstberörda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få hos E. IV. M:t härigenom i underdånighet anmäla. Rdsets Ständer framhärda etc. Slockholm den 22 Juni 1854. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 60. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 21 Juni 1854.
När du då hör det pipa och lefva i glaset, så gå dit och du skall till din fröjd och förundran se derinom en den aldra vackraste yngling och dito flicka, ”på hvilka du af hjertats lust kan skåda, huru älskliga naturen har format dem, men de äro endast 1 qvarter höga. De röra sig och vandra i glaset, och midt i detta uppvexer ett träd med allahanda ljufliga frukter. Om du nu månadtligen ingjuter i kolfven 2 gran vegetabilisk tinktur, så kan du hålla dem vid lif hela 6 års tid. När de äro 1 år gamla, kunna de upplysa dig om många naturens hemligheter. De äro välvilliga till sinnelaget och lyda dig i allt. Men efter det sjette årets förlopp skall du se, att det sköna paret, som hitintills ätit af alla frukter, utom af det träd, som först uppvexte midt i kolfven, numera börjar äta äfven af det. Då bildar sig ofvan i kolfven en dimma, som blir tätare, antager blodröd färg och slutligen utslungar blixtar. De begge homunculi äro helt förfärade och söka gömma sig. Småningom är allt omkring dem förtorkadt och de dö, och det hela förvandlas till en rykande massa. Är glaset icke mycket stort och starkt, springer det i stycken och anställer stor skada. Äfven vår svenska allmänhet har, särdeles under det sjuttonde århundradet, hållits i en fortsatt fasa för dessa hemska aspekter, tack vare de astrologiska ”prognostica”, som den tiden utgjorde ett nödvändigt bihang till almanackan. Så läses i en almanack, tryckt i Stockholm 1683, följande prognostikon: ”När jag uti thetta år betracktar Saturnum och hans Lopp, så är thensamma hos then hitzige Leyone-Stiernan,– kommer emoot hösten ganska när intill Leyonets Hjertestierna och gör en quadrat uppå Martem, som står hos Scorpions-stiernan och kommer in til thess Hjertestierna.
Då R. o. Ad. redan instämt i PresteSt:s beslut, nästan i alla de föreg:de punkter, så får jag vördsamt hemställa, om vi ej linnde på en gång samtycka till Utsk:s inbjudning med afseende på de återstående artiklarne, derutinnan PresteSt. anlagil inbjudningen. Derefter kunde vi, till särskild öfverläggning upptaga de artiklar och voter:s-propos:r, i fråga om hvilka PresteSt. vidblifvit sina beslut. I anledn. af denna framställning hemställde Hr Gr. o. 92 Den 15 Juli f. m. Landtm, om R. o. Ad. behagade antaga Utsk:s ifrågavar. inbjudning i afseende på alla de voter:s-propos:r, i fråga hvarom densamma blifvit af PresteSt. antagen. Ropades ja. Reträffande sedermera de uti voter:s-propos:ne N:is 34, 68, 70 oell 71 förekommande artiklarne Cobolt, Malm och Metall, Silke, färgadt och Stål, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag tillstyrker att Ståndet här måtte fatta samma beslut som PresteSt. R. o. Ad. beslöt att med vidblifvande af sina förut fattade beslut godkänna voter:s-propos:ne N:is 34, 68, 70 och 71. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, erinrat, att derest icke äfven BorgareSt. frånträdde sina från Ulsk:s förslag skiljaktiga beslut i fråga om de uti voteris-proposme Niis 46, 53 och 57 omförmälde artiklarne Spanskgröna, Fernbock och Färger, andra slag ej specificerade, votering om dessa artiklar borde äga rum, godkände R. o. Ad. dessa voter:s-propos:r Niis 46, 53 och 57, med uteslutande af första alternativen, hvilka lill följd af R. o. Ad:s samt PresteSlis bifall till Utsk:s inbjudning ansågos bafva förfallit.
Beträffande först Hrr Revisorernes hemställan, i afseende på det förnyade RealisationsBeviset, så anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, genom Kungörelse, som 3:ne gånger införes uti Officiella Tidningsbladet, ett års prsescriptionstid, att räkna ifrån den dag, Kungörelsen första gången är införd, förelägges, inom hvilken tid det äldre RealisationsBeviset hör företes, så framt detsamma skall vara betalningsgildt. Be tänkande n. 36 r Vidkommande åter Förskotten till inlösen af skadade och tvetydiga samt förfalskade Sedlar, så och då, på sätt här ofvan anfördt är, någon ersättning för dessa förskott numera icke kan förväntas, finner Utskottet sig äga anledning hemställa, om icke dessa Förskott till ett sammanräknadt belopp af a5o R:dr 34 sk. 8 r:st B:co må uti Räkenskaperne afskrifvas. Slutligen och hvad angår de Postmästaren Sundell och Brukspatronen Söderberg beviljade förnyelser af CreditSedlar, så, enär nu mera utöfver 24 år äro förflutne, sedan dessa förnyelser ägt rum, får Utskottet tillstyrka, att för uppvisandet af de äldre förnyade CreditSedlarne stadgas enahanda praescriptionstid, som, i afseende på RealisationsBeviset, är föreslagen; och att emedlertid för Sundell och Söderberg serskildta Contos uti RiksgäldsGontorets Hufvudbok varda öppnade. Angående en uti Räkenskaperne balancer a d summa, under rubrik: Capital, Ränta och Expencer för en, genom K. Dom, till betalning fastställd R. St:rs fordna DiscontVerks Skuld. Under rubrik: Capital, Ranta och Expenser för en, genom K. Mds Nådiga. Dom, till betalning fastställd R. St.-rs fordna DiscontVerks Skuld balanceras likaledes bland RiksgäldsContorets Tillgångar uti Räkenskaperne 1137 R:dr 24 sk. 4 r:st., hvarom HrrRevisorernes
Den är som ett slags tragiskt öde, ty genom mitt olycksaliga behof af tillgifvenhet måste den kasta mig i personliga slitningar och konflikter, mot hvilka jag för min blödighets skull aldrig skall kunna bli tillräckligt bepansrad. Ännu mera karaktäristisk är den oafhängighetsförklaring, hvilken Ernst Ahlgren ansåg sig böra förutskicka, innan hon mottog den inbjudning, hon fått från en dam i Stockholm, känd som en af kvinnosakens förnämsta förkämparinnor. Någon utpreglad tendensdiktare blir jag näppeligen; dertill älskar jag lifvets mångfald alltför mycket. Måhända är jag också en dålig »partiman», ty de åsigter, den syn på lifvet, som man förvärfvat sig så att säga på praktisk väg, genom att brottas med ogynsamma förhållanden, genom direkta erfarenheter i lifvets egen skola, der man bötar för sina dumheter, der man med egna armbågar skaffar sig plats, der man skrattat riktiga skratt och fällt verkliga tårar så länge, tills man lärt sig att hålla af sjelfva den sidokamrat, man luggas med, och sjelfva den rotting man smakat – då, ser ni, då har man svårt att ställa sig under ett »program, det må nu kallas höger eller venster, liberalt eller konservativt. Alla öfverdrifter och ensidigheter äro mig motbjudande, och mest af allt bär det mig emot att stå solidarisk med någon, vare sig korporation eller individ. »Indragas i den literära venstern», säger ni. Jag hör redan dit. Icke så, att jag svarar med de andra, en för alla och alla för en, men så, att om jag icke kunde undgå att höra till ett parti, så skulle jag ställa mig på venstra sidan. Jag har i elfva år skrifvit och genom studier beredt mig att inträda på den literära banan. Jag har varit ensam i en omgifning, der de som bort stå mig närmast, förklarat Pengar vara en omoralisk bok. Jag har ensam vågat, ensam letat mig väg. Tror ni mig efter detta vara en vante, som hvem som helst kan träda på sin hand? Tror ni mig vara en af de skrikhalsar, som alltid äro färdiga att utbasunera sina åsigter?
Den gamle reste sig, och stödjande sig på sin väns arm, gick han ut i den stora, skuggiga och ljumma trädgården. En hvit slöja hvilar öfver Cuzco. På den stora öppna platsen äro tusenden och åter tusenden af menniskor församlade, hvilka under högtidlig tystnad se den gryende dagen randas. Å alla gator, torg, vägar, längs bergssluttningar och bergsskrefvor väntar en oräknelig mängd på det stora ögonblicket. Torget är på trenne sidor begränsadt af byggnader, och på den fjerde den åt östern är det fritt. Denna sida vetter åt en stor dalsänkning, som öppnar en vidsträckt utsigt öfver mark, vatten och himmel. Midt för dalsänkningen har på hvardera sidan den tallösa mängden lägrat sig, medan den kungliga familjen tagit plats på en stor balustrad, så att den är synlig för allas blickar. En kolossal baldakin, åt hvars purpurfärg den gryende dagen ännu ej förmår gifva glans, är utspänd öfver Inca och hans hof. Med undantag af Coja, drottningen, äro alla, som ha incablod i ådrorna och tillhöra Cuzcos samhälle, församlade deruppe. Deras drägter äro rika, på olika sätt draperade och utsmyckade, samt kostbarare, ju närmare de enligt rangordningen placerats intill kungen, hvilken med ett drömmande uttryck har sina ögon riktade mot öster och följer den vaknande morgonen. Intet ljud stör den högtidliga tystnad, som hvilar öfver det hela. Morgonbrisens andedrägt sveper sakta in öfver staden och kommer draperier och standarer, fjädrar och fransar i hufvudbonaderna att röra sig. Färger och prydnadsglitter blanda sig i den matta belysningen samman med luftens gråblå ton, som synes liksom spegla alla färger. Denna tystnad och orörlighet som alla iakttaga symboliserar naturens och menniskans oförmåga att kunna lefva eller fröjdas under solens frånvaro. Den hvita dimslöjan skingras omsider, violetta strimmor synas på himlahvalfvet, stiga och glida tillbaka det är solens förposter, som börja sin fäktning med den hastigt tillbakavikande natten.