Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvärtom hade de sednast utfärdade instruktioner för alla till landtstaten hörande tjenstemän ledt derhän, att man numera knappast försporde någon annan verksamhet af Kronofogdarne, än att de infunno sig vid de utlysta uppbördsstämmorna, enär deras instruktion medgåfve dem rätt att på Länsmannen vältra alla de öfriga bestyr, som förut tillhört deras befattning. Sjelfve kunde de alltså i all beqvämlighet sköta sin tjenst hemma vid skrifbordet. hvarifrån de expedierade Konungens Befallningshafvandes ordres, marcherouter, restlängder och levererings-reversaler samt besvarade Konungens Befallningshafvandes skrifvelser, sedan Länsmännen uträttat hvad till kronofogdetjensten rätteligen hörde — ett förhållande, sorn skulle hos allmänheten stadgat öfvertygelsen, att Kronofogdarne numera vore öfverflodiga, och att deras göromål lämpligen kunde på Länsmännen öfverflyttas. Desse sednare vore likväl otillräckligt aflönade och befunne sig för närvarande genom det förhållande, hvari de stodo till Kronofogdarne. i en »nedtryckt ställning», som ej förskaffade dem anseende och ej vore förenlig med det oberoende, en Statens emIIih. till R. St. S Sami. 17 lUft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltels Betänkande i\:o 77. betsman borde ega. För att uppmuntra unga män med intellektuel bildning och redbar karakter att söka länsmansbefattningar, fordrades att gifva åt dessa en bättre aflöning; men sådant kunde ej ske utan ytterligare tunga för Statsverket, så vida ej kronofogdetjensterna indroges. Detta sednare syntes motionären för den skull lämpligt äfven ur ekonomisk synpunkt; och har han sökt ådagalägga att medelst nuvarande kronofogdelöner, 112 till antalet med 2,500 R:dr hvar, samt den besparade inkomsten af deras boställen, den han skattat till 500
0,y voterings-propositionen godkändes; Mom. P., inbjudningen till Borgare-Ståndet antogs, hvadan Ståndet för sin del ansåg voterings-propositionen förfalla, roen i öfrigt gillades densamma/ §. 34» Mom. Q., Borgare-Ståndet godkände Ridderrkapels och Adelns redaction och gillade voterings-propositionen; Mom. R., Ståndet fogade sig i denna del efter Med-Stånden; i följd hvaraf voterings-propositionen under Litt. R. kommer att förfalla; §. 35. Hvad i afseende härå Utskottet föreslagit uti Memorialet Nto 48» gillades; äfvensom voterings-propositionen under Litt. S, godkändes; §. 33., Ståndet antog den uti. Memorialet N:o 48» Fröt. Utdr. d, i Dec. 1834.1 föreslågne redaclions-förändringen, fann för sin del voferings-proposilio11 en under LiU. T. förfalla, men godkände i öfrigt samma voterings-proposilion, för den händelse, alt den, i följd af de andre Riks-Ståndens beslut, kommer att erfordras; §. 43, Ståndet gillade Ridderskapets och Adelns redaclions-uppställning af denna §, med derå af ConstitutionsUtskottet gjorda modificationer och tillägg; i följd häraf ansågs voteringspvopositionen under Litt. U., för Borgare-Ståndets del, förfalla, men i öfrigt godkändes densamma; §. gg, vid hvad Utskottet, angående denna §. uti Memorialet N:o 48 sig utlåtit, lät Ståndet bero; §. 106, Ståndet vidblef sin tanka, angående utbyte i denna §. af ordet ege till skall, förenade sig derjemte uti den af Ridderskapet och Adeln uppställda redaction, fann för sin del vo ter i ngs-proposi lionell under Litt, T. förfalla och godkände i öfrigt densamma.
Enär, jemlikt Rikets Ständers redan vid 1809—10 årens Riksdag fattade beslut och Kongl. Majrts, i anledning deraf, under den 3o November sistnämnde år utfärdade kungörelse, Landttullsoch Accis-afgifterna upphört, så att af dem numera endast återstår den så kallade Salu-accisen, men Landttulls-afgifterna icke dessmindre i Regeringsformens 60 §. upptagas bland de slag af Bevillning, hvarmedelst Statsbehofven böra fyllas, har hos Constitutions-Utskottet Riksdagsfullmägtigen i Borgare-Ståndet för Malmö Stad, Hr Halling, föreslagit följande ändrade redaction af berörde §:s bör - 6 ConstitutionsUtskottets Memorial N:o i5i jan: ”Till dessa senare räknas Sjötulls-afgifternaj Sa/u-accisenj Postmedlen etc.” Ehuru nuvarande ordalydelse veterligen icke föranledt någon misstolkning, anser dock äfven Constitutions-Utskottet den anmärkta redactionsbristen förtjena att aflijelpas, helst hvarje Grundlagsbud måste vara af egenskap att medgifva tillämpning. Men, i sammanhang med denna brist, företer sig en annan, —• den nemligen att ordet ” Sjötulls-af gif terna” icke synes nog helt och omfattande uttrycka alla de i tulluppbörden ingående medel, hvaraf behållningen tillflyter Statsverket, och som bestå icke blott af Sjötull, utan ock af Gränstull, Lastpenningar, Nederlags-recognition, Transito-afgift, Stämpel-afgift, Confiscationsoch Bötes-medel, inkomst af strandfynd och ahandonnerade varor samt extra inkomst genom försäljning af fastigheter och inventarier m. m. Salu-accisen deremot ingår väl ej i Tull-uppbörden, utan påföres och redovisas jemte Städernas öfriga Krono-utskylder, men tillhör icke dess mindre Tull-bevillningen, såsom utgörande en Landttulls-ersättning.
Att den för sedligheten är högst förderflig kan deremot ej af någon betviflas. Genom den allt mer och mer tilltagande äng,båtsfarten har all slags skjuts år från 15 år betydligt minskats och i följd deraf äfven den förtjenst, allmogen deraf haft. Bränvinsbränningen har under ifrågavarande år ytterligare blifvit inskränkt, synnerligast hvad de smärre branvinspannorne beträffar, hvartill den egentliga orsaken torde vara de förhöjda afgifter, som genom sista Kongl. Förordningen om bränvinsbränningen i Riket blifvit stadgade. Bränvinsproduklionen har dock på långt när ej blifvit förminskad i samma förhållande som pannornes antal, ty flera nya större verk hafva blifvit anlagda och å en del af de äldre har genom förändringar och förbättringar produktionen blifvit betydligt förökad. De behörigen uppgifne pannornes antal har utgjort: Pannor af 15 kannor och derunder „ från 15 till och med 25 kannor „ från 25 till och med 35 kannor „ från 35 till och med'50 kannor „ öfver 50 kannor 1838. 1839. 1840. 1841. 1842. För lättande af kommunikationen till lands och vatten har på allmän bekostnad Wäddö kanal år 1841 blifvit fullbordad, så att den numera kan befaras af fartyg, som gå nio fot djupt, samt upprensning af Kodjupet blifvit påbörjad. Den så kallade Wällinge qvarnväg i Salems socken blef år 1841 indelad till underhåll af en del hemmansägare i Salems socken. Allmänna vägarne å Wermdön, hvilka under en längre tid varit illa underhållne, halva undergått allmän vägdelning och sedermera blifvit betydligt förbättrade.
Dervid uppstår fråga om vilkoret! och sältet , hvarom menincarne äro i många afseenden skiljaktige. Hufvud fr agan lärer vara, om Staten, dä den utan föregången Concours tager befattning med Disconternes tillgångar, bör till fulla beloppet och genast förnöja enskilte Fordringsägare och bri ten ensamt falla Banquen till last, eller om afs ende äfven bör lästas på den verkliga brist , sorn ofelbart skulle uppkomma för dessa Fordringsägare, i händelse af vanlig utredning. Utskotten hafva trott sig bäst tillfreds-' Ställa de sistnämndes r mliga anspråk, i förening pied Banquens minsta möjliga förlust, genom det föreslagna sättet, att Innehafvare af 3 Procents Fordringar i Malmö och Götha CanalPiscptUer erhöllo sina Fordringar fullt uts 9 2 ©4 Den 17 Martu , e. m. fastän fördelade på de 5 år, som till utredningen anses älgå. Härvid mö er den Anmärkningen, sorn af manga blifvit gjord, att man behandlat bägge dessa Discont, t, lika, utan afseende på de olika tillgångar i för bil ilande till Skulder, söm dessa Disconter skola aga. Det är utan all tvifvel, att då de säkra, ste Foufringarne i Malmö Discont äso för Banquens räkning qvarsatte och då en verklig brist uppkommer, nära svarande emot Banquens hela Fordran , om öfrige Fordringsägare etter nämnde grund godfgöras, dessa således blifva på Banquens bekostnad gynnade och erhålla större utdelning, än de rnöjebgen kunde t annat fall utbekomma, men det torde likväl böra tagar i öfvervägande; att ActieCapitalet för Malmö Discont blifvit insatt i Silfver, sorn i Sedlar nu äger v ida högre värde, än vid insättningen, och att Banquen haft betydlig vinst af denna Discont. Banquens rätt att erhålla gin fordran, är väl icke minskad härigenom, men i fråga om dess förlust på Pisconten kun. fta omständigheter likväl med något skäl komma i beräkning.
Innan samtliga Stånden jemte Konungen beslutat om principerna, kan jag således icke anse absolut nödvändigt, att Const.Utsk. skall uppgöra ett detaljeradt förslag i ämnet. Först sedan Konung och Ständer beslutat om principerna, är det Coust.Utskts åliggande att uppgöra ett sådant förslag för att i grundlagsenlig väg behandlas; men intilldess så skett, skulle jag tro att man, ulan att bryta mot grundlagens bud, kan låta dessa 2tne principer hvila lill den vederbörliga behandling, som vid kommande riksdagen öfverensstäromer med plurnlitetens åsigt. Derigenom bar man iakttagit grundlagens föreskrift och tillika förekommit att icke ett definitivt och detaljeradt förslag, på olaglig väg tillkommet, blefve hvilande till antagande eller förkastande vid kommande riksdagen. På denna grund bar jag bestämt min öfvertygelse, enl. hvilken jag röstar för den åsigt, att förklara förslaget oantagligt. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Af en långvarig sjuklighet har jag varit hindrad att deltaga uti R. o. Ad:s öfverläggningar ang:de icke blott denna vigtiga fråga utan äfven nästan alla öfriga ärenden. I början af sisth Augusti månad nödgades jag taga afsked från Const.Utsk., och kort derpå nästan alldeles upphöra med alla riksdagsgöromål. Att deltaga i öfverläggningarna har jag särskildt hindrats af en långvarig heshet, hvarifrån jag ännu icke är tillräckligen återställd för att ens nu kunna anföra allt hvad jag gerna skulle vilja. Jag tog dessutom, då jag vid förra riksdagen sökt försvara vår nuvar. representation och bevisa, alt den icke var så dålig, som man påstod, det beslut, alt vid denna riksdagen, sedan jag i Const.Utsk. fått tillfälle att yttra min mening, öfverlemna åt dem, som baltie förstodo det, att pröfva och afgöra frågan. Jag ville icke taga på milt 156
Mången skulle hysa den farhåga, att den, sora har penningar till hands, genast begagnade tillfället att derföre tillväxla sig Silfver. Det vore en ganska obetydlig förlust, om man blott af nyfikenhet ville göra ett försök, att låta ett capital i Silfver ligga utan sänta någon tid, då man kanske under flere år låtit capitalen i sedlar ligga oförräntade, och man dermed vill? utröna, hvad verkan af en sådan operation kunde blifva. Mån,’ gen skulle äfven hysa den farhåga, att de Ban-’ cosedlar, som funnos i Finland, och hvilkas mängd, derföre att den omöjligen kan beräknas, kanske föreställes större, än den verkeligen är, skulle öfversändas till Sverige för att utbytas mot Silfver, och den fruktan vore åtminstone icke ogrundad, att en större allmänt känd uttagning af Silfver skulle väcka allmän OIQ. Följder af dessa farhågor blefve naturii - Bil till Ridd. o. Ad, Pr. III Band. zi 3** Den 17 April f. m, gen, att hvar och en som har fordringar u* testående, och tydligen inser, att om Silfverfondeo uttogs, den återstående Sedelstocken förlorade i förhållande till Silfver allt värde, också skulle bli betänkt på utväg att lå värdet af sitt capital genom utvexling tryggadt. Alla fordringar skulle uppsägas, och när de i Fastigheter på landet intecknade uppgå till 60 millioner och de öfriga, dels intecknade, dels ointecknade kunna antaga9 till minst hälften af detta belopp, vore det en gifven följd, att alla Gäldenärer försattes i Concur3-tillstånd, och att derigenom åtminstone deras undergång vore realiserad. Ställningen, som häraf skulle uppkomma kan hvar och en bedöma : Banken ägde intet Silfver, men en utelöpande sedelstock, utan annan valuta än namn och fastigheter, ställde under Concurs-utredning för omkring 90 millioner. Således utan värde; allt rörelsemedel saknades, föjaktligen afstannade all rörelse. Jordbruket och andra näringar upphörde att skatta och Staten saknade således sina nödvändiga tillgångar; och det ur Banken uttagne Silfret förflyttades till andra länders Banker eller förvarades hos privata ofruktbart.
Maj.ts disposition visst belopp å åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat, för att åt de församlingar, som fullgjort eller åtaga sig att fullgöra de, i sammanhang med anvisande af anslaget till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet, föreskrifna vilkor, och som förbundit sig att till hälften fylla hvad som brister i ofvansagda minimibelopp, såsom statsbidrag meddela den motsvarande hälften af denna brist; och har Kongl. Majit i nådig Kungörelse den 11 December 1863, med godkännande af Rikets Ständers beslut i afseende å det belopp, hvilket, i stället för det genom nådiga Kungörelsen den 29 December 1860 stadgade, examinerad folkskolelärares lön hädanefter icke får understiga, deruti inberäknadt värdet af de åtta tunnor spanmål, som enligt samma nådiga Kungörelse borde och fortfarande böra in natura erläggas, föreskrifvit, beträffande detta ämne, «att der examinerad lärares lön ej uppgår till nu stadgade minimum af 400 R:dr, de församlingar, som lill lärares eller lärarinnors aflöning antingen redan lillskjutit eller åtaga sig alt tillskjuta ett lika belopp med den till församlingarne såsom folkskoleafgift öfverlåtna andel af personliga skyddsafgifteo, sedan de förbundit sig att till hällten fylla hvad som brister i nyssnämnda minimibelopp, ega att den återstående hälften såsom statsbidrag, af det nu beviljade anslaget erhålla, i den mån anslaget dertill lemnar tillgång, och med företrädesrätt för de församlingar, hvilkas folkskolelärare icke tillika innehafva annan befattning»; samt vidare, att, derest för lärare, som redan i lön åtnjuter 400 R:dr eller mera, församlingen förbinder sig att höja lönen utöfver nu utgående belopp, ett statsbidrag till lika belopp med församlingens sålunda beviljade ytterligare tillskott må under den med 1864 ingående statsregleringsperiod kunna erhållas; kommande likväl statsbidraget för detta ändamål icke att öfverstiga 50 R:dr årligen för hvarje lärare.
Det kunde uppröra er för mycket. — Det gör ingenting. Säg, hvad är det med din husbonde? — Ack, mrs, det är just det, att vi icke veta något om honom. Jag utstötte en suck af lättnad och fasa på samma gång, och Ellen fortfor: — Dagen efter sedan ni blifvit hemburen i detta bedröfliga tillstånd, kom ett bud ifrån squire Humphrey för att fråga, om mr Merton kommit lyckligt hem, och då vi sade, att han ännu icke var hemma, berättade budet, att mr Merton vid middagstiden dagen förut ridit derifrån på en af squirens hästar, och att samma häst kommit hem sent på qvällen, med sadel och betsel ännu på, men tyglarne afslitna. Som hästen var mycket vild och svårhandterlig, hade man velat, att mr Merton skulle välja en annan, men han ville just hafva denne, och nu fruktade squire Humphrey en olycka, då hästen återkom ensam och på detta sätt. Och säkert har också något fasligt inträffat, eftersom man icke, oaktadt alla eftersökningar, kunnat finna mr Merton. Ack, mrs! Jag hör, hur tungt ni andas, jag fruktar, ni förlorar medvetandet igen. Det var mycket orätt af mig att icke dölja detta. — Lugna dig, Ellen! Gif mig endast litet vatten! Så ja. Men om äfven en olycka händt honom, så borde man väl i alla händelser återfinna honom? — Ja, det tycks väl så, men man tror, att hans lik möjligtvis blifvit funnet af några elaka menniskor, som gömt det. Det skall finnas en hop lösdrifvare och zigenare på trakten, och mr Merton skulle haft mycket penningar på sig. — Men hvarför skulle de gömma honom? — För att dölja, att de plundrat honom, eller om han icke varit död kanhända. Ack, mrs, det är förskräckligt att tänka, men man vet icke annars, huru man skall förklara hans försvinnande. Jag teg bedöfvad. Hvad skulle jag säga?
Långhundra härad inom Stockholms län, hvilket härad består af sju socknar med en folkmängd af omkring 5,900 personer, varder fördeladt uti två länsmansdistrikt, har E. K. Maj:t begärt att till aflöning åt ytterligare en Länsman inom nämnda härad mätte på stat uppföras: lön 700 R:dr och hushyresersättning i likhet med hvad som bestås de Länsmän, hvilka sakna boställen, eller 150 R:dr, sålunda tillsammans 850 R:dr; och då de uti Statsråds-protokollet i denna fråga meddelade upplysningar synts Rikets Ständer tillfyllest ådagalägga angelägenheten af ofvannämnde länsmans-distrikls delning, hvilken åtgärd äfven blifvit af E. K. Maj:ts Befallningshafvande föreslagen och af öfriga i ämnet hörda embelsmyndigheter tillstyrkt, hafva Rikets Ständer beviljat det för ytterligare en Länsman i Långhundra härad äskade allöningsbelopp, hvilket, på sätt för desse tjenstemän i allmänhet eger rum, bör i slaten upptagas med 450 R;dr såsom lös och *250 R:dr såsom lönelillökning, samt i hushyres-ersältning 150 R:dr. 13:o.
Uti särskilda inom Irenne Riks—Stånd väckta motioner, hos Ridderskapet och Adeln under N:o 120 af Herr 0. I. Fåhreeus, inom Preste-Ståndet under N:o 138 af Doktor Almqvist och inom Borgare-Ståndet under N:o 236 af Herr Lovén, är hufvudsakligen anfördt, hurusom för icke så lång tid tillbaka ingen skrift, som afhandlade jagtens konst eller naturhistorisk forskning, ansågs kunna undvara att illustreras af Wilhelm von Wrighls mästarehand. Af de talrika arbeten, von Wright sålunda frambragt, ansåges ännu många, inom sorn utom vårt land, såsom oöfverträtfade, men många, till en del de bästa, förvarades ännu outgifna i Vetenskapsakademiens bibliolhek. Med skicklighet och ihärdighet hade von Wright sålunda arbetat tills hans synförmåga, länge alltför mycket tagen i anspråk, vägrat sin tjenst. Ilan bade då måst lemna sin med endast 750 R:dr aflönade befattning som Ritare vid det naturhistoriska Riksmuseum och bosatt sig pä landet i Bohus län. Tid efter annan hade han der ännu fullbordat några förträffliga teckningar, men egnat sin mesta lid åt kommunala värf och fiskeriernas förkofran, till dess för några år sedan en svår, ännu fortfarande sjukdom alldeles brutit hans helsa och den fordom rastlöst verksamme mannen, som länge lärt sig alt försaka, äfven måste umbära glädjen alt vara verksam: och hafva på grund häraf motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer måtte tillägga Kammarjunkaren Wilhelm von Wright en årlig pension af 500R:dr.
Porträttet är annars ett mästerstycke och jag har varit bjuden stora summor för det.» »Jag ber er som en ynnest, visa mig icke porträttet. Jag vill ej att den bild jag bär i mitt inre skall grumlas.» »Som du vill», sade fadren i nedslagen ton, »ja allt skulle blifvit annorlunda om hon fått lefva.» Han suckade, tog sig en pris och förde sin son in till värdfolket. Här emottogs den ryktbare konstnären naturligtvis med utomordentlig förtjusning och man täflade i artighet emot honom. På allas förenade böner samtyckte han att stanna qvar öfver natten. Han var förstämd, men han visste att dölja det under artig belefvenhet. Man visste att han fört fiolen med sig och brann af begär att få höra honom spela, men ingen vågade framställa en anhållan derom. Hela denna dag var en verklig pina för den unge mannen, och dessa välvilliga menniskors sällskap nästan plågade honom. Han var grymt besviken i sina förväntningar, han kände sig bitter till sinnes. Det var honom en stor lättnad att ändtligen, sent på qvällen, få draga sig tillbaka till det gästrum som anvisats honom. Detta låg vägg i vägg med hans faders, dock utan någon dörr som omedelbart förenade dem. Allt för upprörd att kunna sofva kastade sig Heloin i en ländstol. Nästan mekaniskt tog han upp fiolen ur fodralet, och medan blicken tankfull stirrade ut i rymden gled handen pröfvande öfver dess strängar. Det arbetade i hans inre, han lyssnade till dolda melodier och de otydliga knäppningarna inneburo redan en dunkel profetia om hvad som komma skulle; var det denna profetia som kom hans blick att småningom ljusna och framkallade det vackra leendet på hans ansigte? Han hade funnit det! Stråken höjdes och utförd af mästarehand sväfvade den bizarra kompositionen fram i den tysta natten; en öfvermodig lek med tekniska svårigheter – vild, fantastisk, men full af dyster skönhet.
Den 20 angående bevil jade arfvoden för 2:ne vid Stats-Utskottet sär - 5a skildt antagne Secreterare, Hemliga Utskottets Secreterare och Canzlist m. m. samt i42;o Den 22 med anhållan om undersökning i en fråga om oredovista trycknings-medel, uppburne vid sisllidne Riksdag. §. il. Efter erhållen kännedom af den Stats-brist, hvarom nästföregående §. förmäler, och efter beräkning af de på Riksgälds-Contoiret ställde anvisningar, håfve Yi, till fyllande af behofven, åtagit Oss en årlig Allmän Bevillning, till ett belopp af Två Millioner Etthundrade Sjuttio Tusende Riksdaler, att ifrån och med år i8a4 intill nästa Riksdag utgöras; varande dessutom, under nedanstående särskilda Bevillnings-artiklar, följande Poster förslagsvis upptagne, såsom tillflytande Stats-Verket, nemligen: uti Tull-Bevillning 1,720,000. - Salu-Accis 11,925. _ Post-medel 520,000. - Charta*- Sigillatce-medel - 277,000, samt uti Brännviris-brännings a. fgtft ~ ~ _ _ _ “ “ 429,000; utgörande berörde Poster, tillsammans med ofvannämnda Allmänna Bevillning, eller - 2,170,000. en Summa af 4,927,925 R:d. Hvad nu först Allmänna Bevillningen angår; så håfve Yi funnit den så kallade fyllnads-afgiften, äfven som den för vissa öfverflöds-varor eriagde afgift, böra lörsyinna. I öfrigt hafvs 53 Vi, för denna Bevillnings fördelning och utgörande, hufvudsakligen följt de grunder, hvarpå sednare Bevillnings-Förordningar hvila 5 åberopande Oss härutinnan ej mindre Vår, under den 18 i denna månad, till Kongl.
Maj b. 7 Mars Titeln. g. 2 Okt, a. ä. 9 Nov. a. 18 Juli g. 15 Sept. a. a. 3 Okt. 7 April a. a. 16 Maj 2.M ~ o 2 fC 7-, t-i o rtq GQ S. y CO 3 t» 2 CD g CD S E ° 2 “s? &'■ fcT1 3 pr ja Itiks-Ståndens Beslut. Underdi Skrifve f L. o n> ~a ST p o '£■ 3* Lq 3 5’ T5 El Il* dq‘ i .5- Ridd. 0. PresteBorgareBondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Standet. Ståndet. N:o T Landskrona, om användande äfen del utaf de till fångars vård och underhåll anslagna medel till nödiga byggnader vid fästnings-fängelset i 2 4 1 9 — b. 21 Dec. b. 17 Dec. å. 17 Dec. å. 17 Dec. I anledning af återremiss . — 4 1 61 — b. 29 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. g. 25 Fehr. 40 6 Landskrona kyrka, angående upphörande af den från vissa landsförsamlingar utgående tionde spanmål till — '8 — 32 — b. 3 Mars b. 3 Mars b. 3 Mars b. 3 Mars Landsting, förordning om, se Kommunal-styrelser. Landsvägarne, om decimalsystemets tillämpning vid indelning af, se Decimalsystemet. Landt försvars-Departementet, se. Stats-reglcring, Fjerde HufvudTiteln. Landtinar skalkens riksdag s-kostnader, se Kiksdags-kostnader. Landtmätare, om lönförhöjning för - 1857 till vissa, se Lönlörhöjning. Landtmät eri-för rättningar, om nedsättning i arfvodet för — 8 — 178 — b. 26 Sept. b. 26 Sept. b. 5 Okt. a. 2 Okt.