Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— M — 127 Musikaliska Akademien, angående inbjudning till Femton Ledamöter af Ridderskapet och Adeln att öfvervara dess högtidsdag den 16 December 1865: I. 470. Myntarelön, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Mynt-cirkulationen emellan Sverige och Norge, i anledning af vackt motion om vidtagande af åtgärder för beredande af lättnad deri: B. V. 625, 626, 638, A. 643, 644, B. 665, 696, A. 696, E. 705. Myrbacken, i anledning af väckt motion om befrielse för nämnde lägenhet från erläggande af rote-vakans-afgift: B. II. 297, 532, 535, A. 535. Målsmansrätt, mannens för hustrun, i anledning af väckt motion om förändrad lagstiftning derom samt om äktenskaps-förord: B. I. 508, 511, A. 511. Möckelö, om beviljande af ett låne-understöd å 743,300 Riksdaler för en jernvägs-anläggning emellan Dalkarlsbergs grufvor io Nora socken och nämnde sjö; motion af Friherre Johan Carl Åkerhjelm: se Motioner. Möller Alleson, Kristian, extra ordinarie Kanslist, orri pension för honom; motion af Herr Axel Carlsson Printzensköld: se Motioner. Möllersvärd, Carl Henrik, dess yttrande: I. 430. Mörner, Axel Gustaf, dess yttrande: l. 427. Mörner, Grefve Carl, dess yttranden: I. 122, 471, 479. Mörner, Grefve Carl Göran, förslag till grunder för ombildning af Svenska folkets representation, framlagdt i bans reservation mot det antagna Kongl. Representations-förslaget: I. 415. Mörner, Hampus Gabriel, dess yttrande: I. 427.
Jag tillstyrker följaktligen afslag på det tillägg, som BankoUtsk:t gjort i nu gällande Bankoreglemente, och anhåller att de ord, sora ett annat Stånd tillagt, må äfven af B. o. Ad. antagas. såsom varande en garanti för Bankofullmäktige att icke råka i ansvar och vid en kommande Riksdag af ett möjligen mindre väl - Ilen l Februari. 247 sinnadt BankoUtsk. ådraga sig förebråelse att icke hafva gjort hvad som är en fullkomlig orimlighet. HrCarlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: Såsom i någon mån uplysande i denna fråga, ber jag att få nämna den erfarenhet, som jag dels sjelf eger, dels inhemtat utaf en af de tjenstemän, som med vexlingen i R. St:rs Bank hafva befattning. Min egen erfarenhet består deruti, alt, då jag för några år sedan vid afresa från Cöln ännu hade ett temligt antal Svenska specier, hvilka jag icke ansåg skäligt att längre medföra, och jag derföre utvexlade mot utländskt, Tyskt, Belgiskt och Engelskt mynt, så voro mina Svenska specieriksdalrar så väl både kända och omtyckta, att jag vann på att lemna dessa, så vid vexling, som vid liqvider. Det sades mig då, att Svenska specier stå i högre kurs uti södra Tyskland än i Hamburg. Om så är händelsen, måste de följaktligen vara särdeles begärliga till export, och stor anledning finnes till den förmodan, att om Banken är skyldig på reqvisition lemna specier, så blir åtgången ganska stor, och, på sätt redan af flere talare blifvit anmärkt, kan dels svårighet, dels rent af omöjlighet inträffa för Banken att fullgöra den förbindelse. Utsk. nu vill honom ålägga. Tillförbindes Banken att utlemna åt hvem som begär myntadt silfver af hvad slag och till huru stor myckenhet som helst, så är helt naturligt, då detta är begärligare samt t. o. m. betalas högre än det omyntade, att åtgången, särdeles af specier såsom begärligast, skall blifva vida större än af plantsar. Detta bevisas äfven genom den Banktjenstemans erfarenhet, jag åberopat.
Som exempel på så- dana slagord kunna nämnas det Ibsenska » att vara sig själf », ärlighet, sanning, eller nu för tiden, när tidsströmningen går emot den demokratiska nivelleringen, Nietzsches bekanta: » den andliga fornämheten ». Fru Edgren fick under sitt studium fram intressanta motsatser, den själfsvåldiga yrhättan, den kufvade hustrun, den egenkära narren till äkta man, men en lång tid smakade nog, hvad hon bjöd på, ännu Ibsen. Redan nu var dock stilen utmärkt: hur präktig, hur bredt flytande, hur sant episk kunde den ej vara! Men månne ej ändå fru Edgren gjorde sin största och originellaste insats, när hon i » En sommarsaga » skildrade den norska kraftnaturen och ställde densamma i så stark motsats till de märglösa kulturtyperna vid en svensk badort, exempelvis denne docent med sitt eviga framhållande af motsatta synpunkter, detta: » å ena sidan » och » å andra sidan », som är teoretikerns naturliga uttrycksformel, ett slags gift, en handlingsdödande bacill, hvars sjukdomssymptom fru Edgren likasom hela den tidens » unga Sverige » känt och ville komma ifrån. Kan man ej härifrån datera hennes allt mer framträdande motvilja mot teorin och närmande till naturen, hennes tilltagande benägenhet att skildra konstnärslynnen, som dricka djupt af lifvet, våga ta för sig af naturens evigt dukade bord, dessa lynnen, som hata på förhand uppgjorda principer och regler. Det är egentligen icke någon helgjulen karaktär, man kan påvisa som målsman och exponent för denna nya riktning hos henne. Det " är ännu ganska oklart för henne själf, hur typen skall ställas mot bakgrunden. Men att en sådan positiv typ af mod och handlingslust höll på att arbeta sig fram hos henne, det ser man. Att instinkten allt mer vann öfver reflexionen som lifsfaktor, är alldeles uppenbart. Att hon i det svenska lynnet såg den förnäma tillbakadragenheten, den trötta och blaserade öfverlägsenheten som ett farligt folklyte, upptäcker man också lätt.
Till en början få .Banco Fullmägtige ej lemna obemärkt, att Svenska Bankens både uti dess Grund-författningar tydeligen utmärkta, och genom sednare solenna Förklaranden på det kraftigaste stadfästade bestämmelse, för ingen del är inskränkt till blott ett Depositions-verk, men tvärtom har sig ålagt, att i egenskap af både Fane* och Vexel-Bank, underhålla och stadga Rikets circulerande Fenninge Stock; att tinder detsamma, igenom dess efter hand förvärfvade egna fond och vundna förmåga, utgöra ett kraftigt räddnings-medel vid hastigt inträffande Allmänna Penninge-behof; att vidare med Fån emot lindrig ränta, så väl å fastigheter som åtskilliga effecter, understödja Rikets hufvudnäringar och alla öfriga nyttiga Näringsgrenar; samt sluteligen, att till allmänt gagn och välgörande anstallter, använda den behållna revenue, som icke redan, till afbjelnande af förstnämnda angelägna allmänna behof, blifvit medtagen , eller för framtida oförväntade vådeliga tillfälligheter, ej får saknas Det är alimäfit kändt, i hvad mån. detta Riksens Ständers åldriga Verk, svarat emot dess så beskaffade ber stämmelse: Och lärer Höglofl. BancoUtskottet upplyst finna, huruvida en så högst betydlig del af delta .Verks förvaltning med afseende derå, 126 Den 2 Juli. c!erå, förtjenar att öfverflyttas till ett sednare, för särskildt temporaire befattning tillkommet Verks Administration, under fortfarande förbindelse för Banken, att honorera Sedlar, som Biksgälds-Contoiret undfått rättighet att ända till Millioner föröka, utan uppgifven fond för deras representativa värde BancoFullmägtige böra vidare härvid ej förtiga, huruledes den yttrade tanka, såsom skulle Discont rörelsen vara endast på femton är till Banken öfverlåten, icke är med sanna förhållan* det förenlig: Beglementet för Banco-förvaltningen, af den 26' Augusti år 1800, innehåller, att med upphörande af General - Discont-Contoiret samt af Riksgälds-Contoirets Discontering I Biksgalds-Sedlar, et{
Af sådan anledning och enår åtskilliga svårigheter mötte för att åtminstone under en kortare tidsföljd bringa de båda rikenas mynt till en fullkomlig enhet, har blifvit föreslaget, l:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes bereda den lättnad uti mynt-cirkulationen emellan de förenade rikena, att det ena rikets gällande mynt emottages uti det andra rikets uppbörd och allmänna kassor, i förhållande till hvardera myntets verkliga silfvervärde, samt att det ena rikets mynt finge uti enahanda förhållande användas vid liqvider uti det andra riket hos alla de statsinrättningar, till hvilka afgifter utgå efter af Kongl. Majit eller af vederbörande auktoriteter fastställda taxor; äfvensom att Kongl. Majit täcktes till rättelse dervid låta upprätta jemförelsetabcller öfver Svenska och Norska myntens vården sinsemellan; 2io att Rikets Ständer måtte åt sina Fullmågtige uti Banken och Riksgäldskontoret uppdraga, att, når Kongl. Majits nådiga bifall till den föreslagna anordningen vunnes, vidtaga de åtgärder, som voro nödiga och ändamålsenliga för obehindrade mottagandet uti underlydande kontor och kassor af de Norska myntslagen samt för dessas utbytande mot sådan valuta, hvaraf Rikets Stånders Banks fonder hittills bort utgöras. Hvad sålunda blifvit föreslaget hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, och enär den föreslagna åtgärden, tillämpad äfven i afseende å Danmark, skulle fördel Bih. till B. St. Skrifvelse, N:o 1'20. aktigt inverka på handeln och rörelsen afven med detta land, hafva Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet anhålla, ait E. K.
För att granska taxeringscomiteens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomite' hållas, som åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemlad noga kännedom, tillse, att fastigheterne å landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, som emellan taxeringsdistrictén sig förete, alltid sältas till deras med hvarandra jemförliga värden, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upptagen, votekar ja: Den det ej vill voterar nej; Vinner nej, anser R. o. A., att 112 § i nu gällande bevilln.- stadga bör oförändrad bibehållas. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer : Ja — 47. Nej — 12. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Som jag icke bade tillfälle alt vara närvarande i början af detta plenum, och således icke fick öfvervara öfverläggningen om 37 § bevilln.förordn. ang:de bevilln. på karaktersfullmakter, så tager jag mig friheten anhålla 104 Den 4 December c. m. att få lill prot. nedlägga min reservation emot nämnde beslut. Jag skulle tro, att denna bevillning i allmänhet icke har så mycket skäl för sig, hvilken åsigt äfven inom R. o. Ad. äfven har gjort sig gällande. Om Ständels verkliga önskan hade varit att fä någon förändring i nuvar. bevillu.förordn., så troT jag att Ståndet hade gjort klokast och äfven rättast att förena sig i det beslut, som PresteSt. har fattat, och hvilket innefattas i Gr. Cronhjelms förslag. Hade jag varit närvar, så hade jag yrkat bifall till nämnde Stånds beslut, och som jag hör, att R. o. Ad. beslutit borttagande helt och hållet af nämnde §, sä får jag anmäla min reservation deremot. Hr von Ho hen hausen: Jag får till protocollet anmäla min reservation emot det sednast fattade beslutet, hvarigenom, efter all sannolikhet, uti alla länen endast miuimilariffen kommer att tjena till grund för taxeringen.
Dessutom, och då det — 360 — för Seminarium utgående årliga anslaget af 666 Kalr 32 sk. banko, oansedt Läroanstalten genom dess förening med en här i staden befintlig, genom enskild donation inrättad, folkskola njuter betydlig lindring i utgifter, i alla fall befunnits vara otillräckligt till bestridande af oundgängliga kostnader, bar Domkapitlet funnit sig nödsakadt, på det ej läroanstalten, genom brist på tillgångar, skulle förfela sitt ändamål, eller dess verksamhet i ett eller annat afseende afstanna, att, ehuru högst sparsamt anlita stipendie-anslaget, sorn är sammanfordt i en och samma räkenskap med de för sjelfva inrättningen afsedda medel; hvarigenom Domkapitlet desto mindre anser sighafva dragit dessa medel från sin bestämmelse, som de utgifter, hvilka på detta sätt blifvit bestridda, annars måst genom elevernas sammanskott, med andra ord af deras stipendier bestridas. — Till följd häraf, har också blifvit nödigt, att alltid någon behållning finnes inneliggande, för att, vid förefallande behof, genast vara att tillgå. Detta förhållande torde äfven få gälla såsom ett välgrundadt skäl, hvarföre ej heller den anvisade stipendie-summan användes. Men för att undvika sistberörde medels användande till annat än direkt understöd för eleverna, ehuru sådant hittills varit af nödtvång påfordradt, anser sig Domkapitlet böra begagna tillfället att, i sammanhang med förevarande fråga, uti särskild underdånig skrifvelse, framställa behofvet af förökadt anslag till Seminarie-anstalten till det afseende, Eders Kongl Maj :t finner i nåder för godt derå fästa. Med djupaste undersåtliga vördnad, nit och trohet, framhärda, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj.ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, Joh. Jak. HEDRÉN. L. LAURENIUS. Joh. WALLMAN. C. M. FALLENIUS. Linköpings Domkapitel den 18 Februari 1852. </. Friedleif. Skara stifts
Gu stafs socken, å 15.000 R:dr, emot dito, med beräkning af 4 procents ränta, 15,000: Lån till Fabriksidkaren J. it Schram, å 20,000 R:dr, för fabriksanläggningen till bearbetande af marmor på Singön inom Roslags skärgård, emot 4 procents ränta och återbetalningsskyldighet efter 5 års förlopp; utbetaldes år 1861 20,000: Hos Hjelmare kanaloch slussverks-bolag, motsvarande beloppet af den för nämnde kanaloch slussverk afsatta reparationsfond; hvilken fond ursprungligen bildats genom en i bolagets fasta egendomar Stora Wallby och Oppeby intecknad förbindelse å 22,500 R:dr och årligen tillväxer med 5 procent ä det belopp, densamma vid hvarje års början utgjorde, 72,564: 76. Allmänna bevillningen för år 1863, upptagen enligt dess vid 1859 -1860 års riksdag beräknade belopp, R:dr 2,250,000: — efter afdrag af hvad derå under sagde år till Riksgälds-kontoret influtit utöfver de från detta verk utbetalda taxeringsoch uppbördskostnader, » 78,113: 46. 2,171,886: 54. Allmänna bevillningen för år 1864, upptagen till dess af Rikets Ständer vid 1862—1863 års riksdag beräknade dito, R:dr 2,600,000: — efter afdrag af dito dito, ... Köpeskillingen för den vid staden belägna och af Kronan försålda s. k. hof bageri-egendomen, 25.000: — 25,000: Af statsverkets inkomster anvisadt bidrag för år 1864, till bestridande af Riksgälds-kontorets utgifter, ... 1,000,0Q0: —- För det begagnade beloppet af kreditivet å 225,000
Från denna åsigt skulle jag således önska, att förevar. mål af R. o. Ad. blefve behandladt, och jag hade ännu för några dagar sedan det hopp, att det skulle vara möjligt att inom della Stånd göra gällande en åsigt, som förut vid dylika frågors behandling med stor pluralitet blifvit godkänd; men sedan R. o. Ad. för 2:ne plcnidagar sedan fattat 2:ne beslut (deraf åtminstone det ena, enär det varit resultatet afen votering, måste varit välbetänkt), hvilka beslut varit rakt stridande mot den princip, som E. o. Ad. antagit vid alla föregående dylika ärenders behandling, så fruktar jag äfven, att det i dag är fåfängt att söka göra min åsigt gällande. Då frågan dessutom för dess återstående behandling troligen skulle fordra en längre tid, än som nu återstår af riksdagen, skall jag inskränka mig till att i prot. bevara min protest emot den grundlagstolkning, som vid detta tillfälle blifvit gjord af PresteStis talman och Con - 223 Dcii ig Maj. stit.Utsk. Jag bestrider bifall till Exped.Utsk:s memor, men skall icke vara envis, om R. o. Ad. behagar besluta, att det belt enkelt må läggas till handhna. Frih. Cederström: Den siste talaren har gjort sig skyldig till ett misstag, då han sagt, att Exped.Utsk. icke fått något prot.utdr. rör:de det beslut, PresteSt. fattat i följd af Constit.Utskcs memor. ang:de den vägrade propos:n. Exped.Utsk. har, likasom Constit.Utsk., fått prot.utdr. öfver det beslut, som PresteSt. fattat i anledn. af berörde memor. , genom hvilket PresteSt. funnit sig bokstafligen nödsakadt att lyda grundlagen. Hvad för öfrigt angar de åtgärder, som den siste talaren kallat beslut, så voro de blott anmärkntr, som Stånden förklarat vara deras gemensamma tankar, fastän de af några ledamöter af Riddarhuset blifvit omchristnade till beslut. Beslut fattas icke genom anmärkn.T, som förklaras för ett
Bifölls. § 20. Af slogs. § 21. Bifölls nied uteslutande af Irsta meningen i 2;dra momentet. 8 22. Irsla momentet bifölls och 2:dra momentet erhöll följande förändrade lydelse: ”Falla rösterna lika för olika meningar, gälle den mening, som ordföranden biträder.” §8 25—27. Bifölls enligt Utskoltelsförslag. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets förslag N:o 137, till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående jemförelse emellan Svenska och Engelska, för Statens jernbanor inköpta, jernvägs-skenor, biel' sagde förslag på grund al deremot gjorda anmärkningar till Expedilions-Utskoltet dterremilteradt. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nro 34, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för alt, under vissa vilkor, bereda åboerne å de s. k. Kvrkohemmanen i Halland dispositionsoch besittningsrätt till samma hemman. Med afslag af Utskottets tillstyrkande beslöt Preste-Slåndet för sin del, alt de i Betänkandet omförmälda motionerna ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 800 Prot.-Utdrag den 5 Oktober 1860. S. D. Föredrogs Stats-Utskotlets Memorial N:o 198, i anledning al återremisser å Stats-Utskottets Memorial Nio 195, med förslag till voterings-propositioner för afgörande af åtskilliga till 8:de oell 9:de Hufvud-titlarne hörande anslagsfrågor. Ansågs å Preste-Ståndets sida icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Det blir väl i alla fall en nödvändighet på det sätt föredragningen nu skett, ehuru jag visserligen förutser att, ifall många anmärkmr göras och många gg efter vidlyftig diskussion återremitteras, ärendet i alla fall icke medhinnes. Men jag tror, att om E. St:r äro genomträngde af den åsigten, att något verkligen bör göras i följd af K. M:ts yttrade önskan, kan icke något ondt ske derigenom att man aflemnar ett förslag, ehuru man icke har hopp att få det i alla delar af K. M. godkändt. Jag anhåller att E. o. Ad. ville antaga l:sta g:n. Gr. Taube, Henning Adolf: Då denna fråga först öfverlemnades till E. St;r, remitterades den till LagUtsk:t och LagUtsk:t återlemnade detta kommunalbetänk. till E. St:r, hvarefter det remitterades till Allm. Besv.-o. Ekon.Utsk:t. Derigenom hafva Ständerna temligen tydligt uttalat den åsigten, att nu egentligen icke vore fråga om sjelfva lagförslagets behandling, hvilket äfven gjort att Ekon.Utsk:t redan från första början behandlat saken på ett sådant sätt, sorn om det icke var fråga om att antaga en lag, utan endast att uttala sig om de grunder, som skola bestämma detta lagförslag. Att framgången af komiterades förslag är något i högsta grad önskligt, tror jag mig kunna förklara, åtminstone har man inom Utsk:t allmänt erkänt behofvet af en förändring i det syfte, som detta förslag innehåller. Bland BondeSt:ts ledamöter ansågs förslaget så nödvcändigt att få fram, att de sjelfva föreslogo Deri 15 Sep t em b ejr fe. m. det ingen reservation i följd af de anmärkte punkterne skulle åtfölja Betänk:t. Detta säger jag med anledning af den förste talarens yttrande att åtminstone på landet icke önskan om förändring i nuvrde stadgande skulle vara allmän. Den förste talaren ingick vid l:sta §:u uti en granskning af Betänk:t i sin helhet. Jag tror icke det vara skäl att så vidlyftigt behandla frågan, och kan således icke uptaga alla de anmärkmr han gjort, men vill dock besvara några af dem.
Alt, på sätt sorn skett med Ultuna Landtbruks-Inslilul, förlägga läroverkel på en för ändamålet anslagen kungsgård, vore deremot, enligt Akademiens åsigi, ganska lämpligt, så vida en passande dylik lägenhet genast funnes disponibel, och icke, i afvaktan derå, läroverkets inrättande komme att på obestämd tid uppskjutas; hvaremot, om en kungsgård icke vore att erhålla, endast en tredje utväg återslode, hvars användbarhet Akademien funnit icke vara något tvifvel underkastad, nemligen att staten inköpte en tillräckligt stor och i öfrigt lämplig egendom, som, behandlad med den sakkännedom och försedd med den arbetsstyrka, hvilka vid ett dylikt läroverk borde kunna påräknas, otvifvelaktig! skulle gifva hög ränta på det för dess inköp använda kapital.
Vid betraktande af det ofantliga capital, som utoch ingår till statsverket, utgörande nära hälften af hela sedelstocken, skulle man anse, att den af mig föreslagna Jagen skulle utgöra en alldeles öfverflödigt stor garanti; men då, utom de farhågor, Utsk. sjelf uppställt, och hvilka till och med jag medgifver möjligen kuuna vara nog stora, det torde finnas andra, som icke tagits i beräkning; så torde måhända denna kostnadsfria garanti icke blifva öfverflödig, utgörande egentligen en blott creditanstalt för fortvarande lättnad i rörelse mellan Banken, statsverket, corporationer och enskilda medborgare, Hr Stråle: Jag skall ej förlänga discussionen med en vederläggning af hvad den siste talaren anfört, utan får blott till Hr Gr, o. Landtm* samt R. o. Ad. hemställa, om det icke vöre lämpligast, att propqsitionen till återremiss å detta betäpk. skulle innehålla, att sådant skedde i sammanhang med BancoUtskrs förut återremitterade betänk. Skulle deremot propos, framställas till återremiss i anseende till gjorda anmärkningar, så skulle jag med min röst nödgas bestrida den, emedan en sådan återrrmiss skulle antyda, att »nan ansett anmärkningarna så väsendtliga, att frågan nu ej Den 7 Maj. kunnat afgöras. Men jag tror, att en återremiss i sammanhang med Utsk:s betänk. JN':ris 6 och 7 kunde bifallas utan svårighet, och jag får hemställa till de Hrr, som tänkt lika med mig, om det ej kunde gå an att låta ett sådant beslut fattas utan votering och att endast reservera sig deremot. Gr. Cronhjelm: Jag har begärt ordet hufvudsakligen för att dels tillkännagifva, att detta betänk, är från de tre öfriga Stånden återremitterad! i sammanhang med betänk:na JV:ris 7 och 8 och dels erinra om följderna af en här företagen votering. För att först yttra mig i afseende på den propus., Hr Stråle föreslagit, tror jag, att grundlagen icke gifver anledning att återremittera i sammanhang med andra frågor; men jag tror, att betänk.
Dtd 3 Juni. hvild: och denna hvila har, såsom innefattande afståendet af en individuel rättighet för hvarje Riks-Stånd och Konungen, icke ansetts vara erkänd med mindre än alla feni rösternas enstämmiga samtycke. När ater hvilan ej är enstämmigt medgifven* står icke då saken qvar i det skick, ått såsom slut* beredd afgöras? Gör det något til! Saken, om 4 eller 1 Stånd vägrat hvilandet ? Ar det icke Grundlagen, som föreskrifva upptagandet vid nästföljande Riksdag, så vida ej sarntelige myndigheterna begagnat sig af orden f örst, för att afstå sin rätt till deras afgörande? Det vill säga, är det icke Lagen sjelf, icke någon eller några af de fem myndigheterna, sorn förbundit till upptagandet? Kan då någon af dem vägra det? Till hvad jag ml ytterligare utvecklat får jag den äran tillägga, att det vintiga vid detta tillfälle alldeles icke är det, hvartill ett tillstyrkande öfver närvarande fråga slutligen skulle leda, nemligen oin inga, vissa, eller alla Grundlagsfrågor böra upptagas eller hvila. Detta är en klokhets-fråga, som jag, i närvarande tidpunkt, anéer nästan med lika goda skäl kunna på tvänne stridiga sätt besvaras. Allenast får jag nämna, att jag ej deltager i det skälet emot deras upptagande, att det skulle störa lugnet ibland Riksens Ständer, så snart de med frihet behandlas, ej heller i det, alt de skulle orsaka någon tids-ut•Irägt, vard att sätta i beräkning. Det vigtiga arbe - Den 3 Juni. 131 bestämmandet af sjelfva den hu förevarande fri* gan. Det gäller, efter min öfvertygelse, nu ej mindre, än om Dagen skall i en punkt sta' eller falla för alltid, om Konungen och hvarje Riksstånd skall i utöfningen behålla eller förlora en rättighet, om ett rent eller ett bortblandat begrepp om Grundlagens mening skall föranleda ett beslut, åtföljde af de rättseendes och de rättsinniges 1 längden pålitliga medhåll, eller ett beslut, åtföljdt af de irrandes ögonblickliga bifall och egen för sent inträffande ånger.