Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan talare, Hr von Rosen, har till försvar för ståndsvalen yttrat, att de särskildta yrkena borde representeras. Detta bar sig, så länge frågan blott gällde val inom Den ai October e. ra. 95 de n. v. RiksStånden, (ehuru t. ex. Adeln visst ej tyckes representera något visst yrke,) men när samme talare ville inrymma representationsrätt äfven åt det femte Ståndet, liar lian nödgats lemna åsido sin princip, oell då erkänt, att detina snmhalNclass väl ej representerade något visst yrke , men att likafullt rättskänslan fordrade alt göra afseende på dess personliga ställning i Staten, dess förmögenhet, kunskaper, erfarenhet etc. Det är likväl just detta sednare och ingenting annat, sorn anliängarne af de allmänna valen påslå, nemi. att enhvar, sorn genom siri personliga ställning lemnar en borgen för sjelfberoende och insigt, skall, ulan afseende på Stånd, kunna välja representant. Grundlagen har också betydligt mindre fästat sig vid sjelfva valrätten, huru representanterne väljas, h v i I k a skola komma till riksdag etc., sorn icke mera dervid, att de [\ hufvudclasserne i landet må äga sina representanter vid riksdagen, så att icke den eira classen må genom beskattningsoch andra lagar förtrycka den andra. Man besinne, att R. o. Adis-vallag icke ens finnes i grundlagen, utan alt denna sednare hänvisar i det fallet till Ridd.Ordn,; alt således R. o. Ad:s sjelfskrifna representationsrätt icke är i grundlagen ultrvckt, utan att den kan vid hvarje riksdag förändras, sivida R. o. Ad. inom sig derom öfvei enskommer och Konungen dertill meddelar sin sanctioh; ej heller har grundlagen bestämt någon vallag för BorgareSt;, nied undantag för -Stockholm, utan i öfrigt välja städerna dels med Celi dels utan electorer, och efter sär-t skilda valstadgar. PresteSt., på samina sätt, väljer efter sina gamla ordiuantier; endast för BondeSt. finnes en vallag i i5 §:n Riksd.Ordn.
I nu förevande betänk. har Ulsk. tillstyrkt obetingadt bifall till K. M:s nåd. propos. med undantag allenast af sisla punkten deruti. 1 denna punkt föreslås uti K. M:s nåd. propos. att för de händelser ”att flera fastigheter blifvit intecknade för odelad fordran och någon bland dem häftar för serskild inteckning, som å samma tid med den odelade eller efteråt tillkommit, de gjorda ändringarne i 18 och 19 §§ ej må, till inskränkning af den rätt, som, enl. sagda §§ tillkommit innehafvaren af den serskilda inteckningen, tillämpas förr än d. 1 Den 15 Augusti. 235 Januari 1857”. Utsk. har föreslagit alt vid ofvanberörde händelser, de gjorda ändringarne i 18 och 19 §§. ej må, till inskränkning af den rätt som enl. samma §§ tillkommit innehafvaren af den serskilda inteckningen, tillämpas. Utsk:s skäl derföre äro att ingen civil lag bör ega retroactiv verkan. De skäl, som här af flere talare vid återremissen af betänk, blifvit anförda, har Utsk. visserligen, genom en argumentation sökt vederlägga, men jag har icke kunnat finna, att Utsk. deruti kan hafva rätt. Satsen må ega sin riktighet såsom allmän sats, men den utsträckta tillämpningen deraf, som Utsk. antagit, tror jag skulle leda till mycken oreda i lagskipningen. Den har icke heller i allmänhet varit tillämpad i Svenska lagstiftningen, vi hafva många exempel på att retroactiv verkan blifvit nya lagar tillagd För min del skulle jag tro att det vore vida bättre att i tin helhet antaga K. M:s nåd. propos. Då likväl ett Stånd antagit densamma med den förändring, att den pirescripiionstid som af K. M. blifvit föreslagen till fem år ansetts böra blifva tio år, så får jag förklara, att jag icke anser någon annan våda derigenom kunna npstå än att det trassel, som måste upkomma derigenom, att 2 serskilla lagar i samma ämne tillämpas kommer att utsträckas under en längre tid än den K. M. föreslagit och jag anser fullt tillräcklig. Gr. Sparre, Erik:
Förvaltningen ombesörjes af en Direktion, bestående af ordförande och sex ledamöter jemte brunnsintendenten, af hvilka den sistnämnde tillsättes af Sundhets-Kollegium samt de öfrige utses af Länsstyrelsen bland personer i orten. Räkenskaperna granskas årligen af tre revisorer, dem Länsstyrelsen förordnar och hvilka insända berättelse öfver revisionen till samma Styrelse. Bemedlade brunnsgäster erlägga af - TjiI». Litt. II. Antal sängplatser samt inkomster och utgifter vid de civila sjukhusen. K u r 1 u 8 e t. Lasarettet i Carlsk rona. Lasarettet Carls i a m n. Antal sängplatser. Inkomster. Antal sängplatser. Inkomster. Antal sängplatser. Inkomster. Tillgänglige. I medeltal upptague. Utgifter. Tillgänglige. I medeltal upptagne. Utgifter. Tillgänglige I medeltal upptagne. Utgifter. Badinrättningar. Läkare. Apothek. Sundhetsnämnder. Fattigvård. 29 gifter till brunnen enligt fasställd taxa. Fattighjon och obernedlade, oberäknad! de å lasarettet herbergerade, äro befriade från afgifter för brunnsdrickning och bad. Brunnsoch badgästernas antal samt inrättningens inkomster och utgifter under perioden hafva Tab. Litt. n. varit de i nedanstående tab. Litt. N upptagne. Vexlingen i utgifternas belopp är beroende af byggnadsföretag och uppköp af materialier för sådane. Vid periodens slut hade brunnsinrättningen 6,000 R:dr skuld. Värdet af inrättningens jord, byggnader och inventarier uppgick vid samma tid deremot till 43,594 R:dr samt kassabehållningen till 2,220 eller tillsammans 45,814 R:dr. Badinrättningar, så väl för varma bad som hafsbad och tillhörande enskilda personer eller bolag, finnas i Carlskrona, Carlshamn, Sölvesborg och Ronneby köping samt vid Ronneby redd och äro flitigt begagnade, särdeles inrättningarne för hafsbad. Afven fruntimmer begagna sig numera temligen allmänt af bad i öppna sjön, och för deras undervisning i simning anställdes lärarinna vid badinrättningen i Carlskrona vid dess öppnande år 1860.
Den förra propostn har StalsUtsk. tillstyrkt; den sednare deremot har man trott sig kunna lemna alldeles å sido. Som nu K. M. icke i detta afseende begärt Den ii Augusti f. m. 271 något direct, och jag för öfrigt hyser den öfvertygelse, att det missförhållande, som uger rum med våra häkten, måste rättas till följe af en allmän reorganisation af desamma, så kan jag ej biträda den partiella förändring, som här blifvit ifrågasatt. Jag får för öfrigt tillägga, att det förslag, som under öfverläggningen härstädes blifvit gjordt, att rubba hela riksstaten, genom att öfverflytta de anslag, som nu utgå af ?.:dra hufvudtiteln, till den 8:de hufvudtiteln, hvilka titlar äro af helt olika beskaffenhet, då den ena blott har förslagsanslag, utan några bestämda anslags-summor, — det anser jag innefatta ett ingrepp uti den egentliga ordningen vid våra öfverläggningar. Jag kan således ur denna synpunkt ej biträda den framställning, som blifvit gjord, att alla anslag för fängelsernas behof skulle öfverflytlas till 8:de hufvudtiteln och sålunda förvandlas till förslagsanslag. Pä dessa skäl anhåller jag hos Hr Frih. o. Landtm, örn propos. till bifall å hvad StatsUtsk. i denna del föreslagit. Frih. von Kraemer: Det missförhållande inom läns häktena, hvarom Frih. Sprengtporten talat, känner jag verkligen icke, ty i allmänhet tror jag alt deras styrelse går sin riktiga gång; men jag skulle anse det vara ganska nyttigt, om vi finge en central-styrelse i Piiket öfver alla fängelser. Då borde denna central-styrelse naturligtvis blifva en mellanlänk emellan Regeringen och de särskilda fångstyrelserna, och landshöfdingarne således hafva att vända sig direct till den förra; men något missförhållande inom länshäktena tror jag ej äger rum, utom det, att vaktmästarnes lönevillkor äro så knappa, att landshöfdingarne ej kunna få pålitliga personer till dessa tjensters bestridande.
Hästantalet hade år i833 ökats till 85, år i835 till 145, år 1838 till 173, och har sedan denna tid varierat emellan i83 och ig2 stycken. Samtlige contanla utgifter under nyssnämnde 12 år, aflöningar deruti inbegripne, uppgå, enligt Stuteri-Öfver-Styrelsens lill Kongl. Magt afgifne berättelser, till ett belopp af 24c),3i 2 R:dr B:co. Till bestridande häraf äro använde: 11,000 R:dr af Rikets Ständer anslagne till hästars inköp, i5,6p4 R;clr för en beviljad byggnadshjelp, 5ooo R:dr årligt anslag, utgörande för 12 år 60,000 R:dr samt 20,143 R:dr 42 sk. 7 r:st., som tid efter annan blifvit tillskjutne af Stuteri-Öfver-Styrelsens under händer hafvande medel, eller tillsammans stats-medel R:dr 106,887: 42, 7* De återstående .142,474. 3g. 8. hafva genom den drift och omtanka, hvarmed Stuteriet blifvit förvaltadt, anskaffats genom försäljning af hästar, kreatur och jordbruks-alster m. m. Då Ottenby Kungsgård var för Statens räkning utarrenderad, uppgick arrendet i medeltal af 10 år till 3oa5 R:dr B:co. Om härtill lägges Statsanslaget 5ooo R:dr B:co, utgör hela den summa, sorn årligen betungar Stats-Yerket för underhållet af Ottenby Stuteri med dess 190 å ig5 hästar, endast 8025 R:dr B.eo, eller för hvarje häst ungefärligen R:dr B:co. Med lika omtanka förvaltas Strömsholms Stuteri och Flyinge Hingstdepöt, ehuru det, i anseende till svårigheten att bestämma sjelfva Kungsgårdarnes afkastnings-värde, är för mig omöjligt att med den noggrannhet, som vid Ottenby, uppgöra kostnaden för hvarje derstädes befintlig häst.
Du, som är så smeker och jollrar, men aldrig känner på djupet; du, som och det som är ädelt, mellan det som är stort och det som är lågt! Det skall du säga, som står i ro och gör upp med all ting Hvad känner du om de människor, som, när de handla lumpet, ändå äro ett hufvud högre än de som döma dem. FRU BRUHN. Ja visst jag står i ro! dig ett rastlöst jäktande, en daglig själskamp under för fick det aldrig bryta fram. Jag kväfde alt, du Hela mitt lif har varit en feber sedan jag lärde känna ständiga slitningar. Men jag ville inte plåga dig, och där 127 anade aldrig smärtan under min nervösa ysterhet. Och nu förebrår du mig, att jag inte känner på djupet. Är det därför att jag packar din koffert i stället för att gråta och lamentera? Förmodligen! Jag borde ha kastat alt öfver bord, hvarje tanke på hvad som är att göra, för att i stället puppa in mig i bedröfvelsen, utan bättre ut. (Med stigande indignation.) Men jag vet inte att fråga efter annat än min egen olycka. Det hade sett hvad det är att låta stämningen rycka en med, så att man glömmer handla. Jag vet inte hvad det är att deklamera, när man behöfver den fågelfries rådighet. Jag vet inte det fins en möjlighet att komma undan. Jag vet inte det blott ett: strida så länge det fins lif. hvad det är att låta fånga sig som en räf i sin håla, när hvad det är att ge sig på nåd och onåd, ty för mig gifs (Hon har under talet rätat på sig och står nu fram för honom spänstig och rak, med flammande kinder och blixtrande ögon.) förvåning och beundran, som på en han icke känner, inför hvilken han ofrivilligt krymper samman). Betty... (nästan ödmjukt) förlåt mig, nyss. FRU BRUHN (beslutsamt). DIREKTÖR BRUHN (ser på henne med fabriken och därifrån till stationen, ty du kan inte gå på tåget här i staden. Sedan stannar jag på villan till sent i kväll, så kommer man inte på den idéen att sakna dig. DIREKTÖR BRUHN.
St. tillkänna, att, i anseende till dåvar. brist på disponibla tillgångar, K. M. fann sig nödsakad uppskjuta med framställning om uppförande på stat af den betydliga tillökning å 2:dra hufvudtiteln, som för landtstats-löneregler:n skulle erfordras; och R. St. förklarade, att med denna reglering borde anstå, men anhöllo hos K. M., att, vid R. St:s näst derefter blifvande sammanträde, fullständiga förslag i ämnet mätte R. St. föreläggas. Sjutton år äro .således snart förflutna , sedan R. H. St. först yttrade önskan och afsigt, att, efter nutidens behof, ordna lönevillkoren för denna i alla afseenden vigtiga, och måhända i flera den vigtigaste, tjenstemanna-personalen i Riket; och R. St. hafva, under tiden, 2tne särskilda gånger vidblifvit och uttryckt samma afsigt, med förklarande af deras benägenhet att göra anslag för ändamålet. Emedlertid hafva andra corpser och stater, civila och militära, i allmänhet fått tillgodonjuta slikt vedermäle af R. St:s vårdande omsorger. Tjenstemän och betjente vid Postocb Tullverken i landsorterna, hvilka, väl icke med hänsigt till befattningarnas verkliga vigt och personalens inflytelse på folkets bästa och trefnad, men dock i lefnadsförhållanden och anseende kunna närmast jemföras med tjenstemän och betjente vid landtstaten, hafva sett deras löningsvillkor så förbättrade, att de för närvar., åtminstone uti vissa orter , innehafva dubbelt mera i lagliga inkomster, än vederlikar vid landtstaten inom samma orter. Det är da naturligt, att landtstaternes tjenstemän och betjente, med längtan och förhoppningar, motsett innevar. riksmöte såsom den tidpunkt, soin skulle göra slut på deras lidanden och försätta deni i en, någorlunda likartad, förmånligare ställning än hittills.
Ständer fastställdes till 800 R:dr, hem ställt, att, med hänsigt tillj den numera från 5 till 3 år förkortade tiden emellan Rikets Ständers lagtima sammanträden, ersättningen för omförmälda befattning ”under innevarande Riksdag samt mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst måtte bestämmas till ett nedsatt belopp af 5oo R:dr. Då serskilda arfvoden för nu ifrågavarande befattning, jemte dermed förenade åligganden, tillförene varit af Rikets Ständer beviljade, och då samma skäl, som härtill föranledt, ännu fortfara aLt vara gällande, får Utskottet, med understödjande af Fullmägtiges i sådant afseende gjorda framställning, tillstyrka, att ett belopp af Femhundra Riksdaler i ett för allt må af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret disponeras till arfvode för emottagningen, vårdandet och utdelandet af de tryckta Riksdags-handlingar, som, till följd af Rikets nu församlade Ständers beslut, redan blifvit eller framdeles varda till RiksgäldsContoret aflemnade, äfvensom för redovisandet och tillhandahållandet af ej mindre de i nämnde Contor nu förvarade Riksdags-Protocoller med tillhörande Bihang, än ock andra från trycket utgifna handlingar, som, för att bland Riks-Ståndens ledamöter utdelas, äro eller hädanefter varda af RiksgäldsContoret emottagna; börande den, som erhåller detta arfvode, jemväl vara förpligtad att, utan serskild ersättning, dels vaka deröfver, att, då, under mellantiden intill nästa Riksdag, sådana handlingar, som skola intagas i Bihanget till Riks-Ståndens Protocoller, komma att tryckas, det härför erforderliga antal exemplar varder afdraget, dels ock samma exemplar, efter deras tryckning, emottaga och vederbörande vid Riksdagens början tillställa. I afseende på tiden för utbetalningen af det nu föreslagna arfvodet, anser sig Utskottet böra tillstyrka enahanda stadgande, sorn vid sednaste
I detta afseende får jag ödmjukast föreslå : Att Riksens Ständer, med en underdånig anmälan om behofvet att draga personer af bättre uppfostran till samhällets productiva yrken, ville hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla; 1:0 Att i allmänhet Kongl. Maj:t, sorn i sin vishet bäst inser, hvad sorn kan tjewa till detta ändamål, i Nåder dertill ville vidtaga alla nödiga författningar. Och specielt 2:*> Att inträdet i Statens tjenster måtte försvåras genom strängare examina och upp. satta fordringar på högre kunskaper. 3:0 Att antalet af Extraordinarier i allt 9*2 Den 28 Februarii. publika Verk måtte bestämmas och inskränkas, på sätt redan skett i militairen. 4:0 Att Kongl. Majt i Nåder ville låta undersöka, hvilka Stipendier och Stiftelser, sorn tillkomna af allmänna medel, för art uppmuntra vettenskapligt studerand-, nu skulle kunna i stället angläs till understöd dir de ynglingar, sorn sökte en uppfostran lämpad till Statens productiva yrken. 5:0. Att en practisk Lsndtbruks-Skola, på något dertill inköpt eller upplåtet hemman i granskapet af Slockholm, inrättades under LandtbruksAcadetniens ledning, der ynglingar vunno inträde efter någon förut i andra Skolor eller genom privat uppfostran inhemtad och bestämd elementar-under visning. Ått Hushålls-Sällskaperna i Länen uppmuntrades att hvar i sin ort söka inrätta dylika Skolor, och att de vid dessa Stiftelser studerande ynglingar fingo tiilgodojuta de enligt förra momentet från Lärdomsverken disponibla blifvande Stipendiefonder. Dessa nödvändigt i praktisk tendens inrättade Skolor skulle icke sysslpsätta sig med nya rön och forsö*, utan helt enkelt lära Landtbruket, sådant, sorn det i Sveriges särskilda provins r (jemfördt med andra Landers erfarenhet) practiseras. De skulle på ett vettenskapligt, men likväl populairt sätt, lemna underrättelse ovn Landt - Den 28 Februarii, Landthusbållningens sahra grunder och a£ erfarenheten bestyrkta resultater.
Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län, der Lands-sekreteraren A. M. Bolinder blifvit år 1858 till denna befattning utnämnd och medelbeloppet af passlösen för åren 1855—1859 utgjort R:dr 171: 64, hvaremot samma lösen för år 1863 uppgått till endast » 34: 49, så att skilnaden utgjorde R:dr 137: 15. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kronobergs lån, der Lands-sekreteraren m. m. C. A. Holmberg blifvit till denna befattning utnämnd år 1852 och medelbeloppet af passlösen för åren 1855—1859 utgjort R:dr 487: 81, men 1863 års slik lösen endast » 68: — hvadan skilnaden vore R;dr 419: 81. Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 22. 3 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Östergötlands län, der Lands-sekreteraren A. G. Lignell blifvit till befattningen utnämnd den 3 Februari 1860 och för åren 1855—1859 medelbeloppet af passlösen utgjort R:dr 485: 22, hvaremot passlösen för år 1863 uppgått till endast » 149: 99; utgörande således skilnaden R:dr 335: 23. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs lån, der Lands-sekreteraren m. m. C. O. Almqvist blifvit år 1847 till samma befattning nämnd och medelbeloppet af passlösen för åren 1855—-1859 utgjort R:dr 131: 38, 1863 års lösen » 41: 25, och skilnaden således '.
Maj:ts Nådiga Bref till Herr ÖfverStåthållaien, af den 17 Februari 1813, må framgent lända till efterrättelse och försäljningsprocenten i Hufvudstaden alitsa blifva 2 af lootde för alla Chartor öfver 2 Rd;rs värde, »5:0 Från BevillningsUtskottet, af den 25 Juli, hvaruti Utskottet, i anledning af ett till detsamma remitteradt yttrande »f Grefve Gyllenborg angående den Bevill* ning, som rörer Bränvinstillverkningen och Consumtionen i Riket, yttrar sig genom sitt författade förslag till nämnda Bevillning hafva tillstyrkt sådan lindring i hemmansafgiften å Bandet, som synes vara åsyftad, derigenom att den blifvit till tredjedelen af dess förra belopp nedsatt. 16:0 Från BevillningsUtskottet, af den 25 Juli, innehållande sammanjemkning af de olika meningar, som imellan Riks - totti 25 Juli e. uti 1229 Standen uppkommit rörande BevillningsStadgan. 17:0 Från BevillningsUtskottet, af den 25 Juli, hvaruti Utskottet besvarar tvänne af PrestStåndet gjorda anmärkningar vid Bevillningsforslaget, och hvilka Utskottet förut icke besvarat. 18:0 Från ÖecottomieUtskottet af deri 19 Juli, i anledning af väckt fråga om afskaffande af eller Förändring i Kronohjelpdagsverkens utgörande. Utskottet yttrar sig ej finna skäl hemställa, det dessa K10- nohjelpdagsverken må afskaffas, eller betalning efter Markegång derföre kunna erläggas, utan lära de böra utgöras efter de grunder, som hittills blifvit iakttagna.
St. få derigenom tillfälle att diskutera och förena sig om de större principerna för den nya lagen oeh gifva sålunda Regeringen en säker ledning vid afgifvandet af den kontraproposition, som möjligen kan anses nödig, för att ord - Den 11 Juli e. m. 37 na lagen till dess redaktion och enskildheterne deri. Sålunda måste jag motsätta mig hr Oliveeronas önskan, att Betänka skulle paragrafvis läggas till handlingarne. Tvärtom tror jag det vara ganska nyttigt att redan nu öfverlägga om de s. k. teorierna i konkurs-lagstiftningen. De borde likväl icke vara nya för någon jurist, som interesserat sig för reformer i denna del af lagstiftningen. De voro det ej heller för li. St., som redan vid två föregående riksdagar debatterat åtskilliga bland dessa. Jag tror mig äfven vela, att i afseende på hufvudprinciperna i förevarande lagförslag skiljaktigheterna inom högsta domstolen numera icke öro särdeles väsendtliga, så att man kan ega godt hopp. att om R. St. i detta hänseende blefve ense, snart erhålla en ny fullständig lagstiftning i ämnet. H. Exc. Frih. De Geer, Louis: Det finnes tvenne vägar, på hvilka man kan tänka sig en reform i vår konkurs-lagstiftning. Den ena är att följa lagberedningens förslag, hvilket går ut derpå att, utan rubbniiig af de väsendtliga grunderna för nu gällande lagstiftning, endast söka att utveckla dem efter nutidens fordringar, och rätta de fel, som, enligt hvad erfarenheten gifvit vid handen, böra rättas. Det är äfven onekligt att på denna väg ganska stora förändringar stå att vinna, särdeles om man uteslutande fäster sig vid våra inhemska förhållanden. Den andra vägen, hvilken Utsk:t beträdt, består uti att tillegna sig de grundsatser, som i de öfriga Europeiska konkurs-lagstiftningarne vunnit erkännande, och att endast modifiera dem så mycket, som våra egendomliga Svenska förhållanden påkalla. Det torde dessutom vara uppenbart, att en sådan likformighet emellan vår och andra handlande nationers konkurs-lagstiftning måste vara af stor fördel, äfven om de nya grundsatserna i och för sig sjelfva ej skulle ega något företräde framför de hittills gällande.
Men efter hvad Revisorerne tillika utrönt, vöre af detta anslag i behåll till år 1819-^.3,448 R:t^r Revisorers Berättelse. 5n 16 sk., och till år 1821 •— 1800 R:dr 4 sk., hvarföre ock, då den i ofvanberörde måtto skedde disposition å Öfverskottsmedlen egt sammanhang med föremålet för omförmäldte anslag, densamma synes icke hafva varit nödig eller enlig med Riksens Ständers anförde begifvande; hvilket Revisorerne skolat anmärka. Enär Kongl. Majrts, på Riksens Ständers Underdåniga hemställan, den 3 December 1810 utfärdade Nådiga Förordning, angående hvad iagttagas bör vid Kungsgårdars bortåt renderande, i 3 mom. stadgar, alt Gårdarnes Afvel, Åker och Körredskap böra för Kronans räkning genom Auction försäljas, men Revisorerne hafva, af Kongl. Majrts till Dess och Rikets Kammar-Collegium samt Slats-Contoir den i5 Febr. 1819 aflåtne Nådiga Bref, inhemtat, det Kongl. Majrt, på ansökning af Herr Presidenten och Commendeuren af Kongl. Nordstjerne-Orden Friherre Salomon Löfvensköld, såsom Arrende-innehafvare af Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar i Södermanland, täckts i Nåder tillåta, det Herr Friherren och Presidenten finge, emot erläggande af 8 tunnor spannmål årligen, hälften Råg och hälften Korn, mottaga och under Arrendetiden begagna det Inventarium af Kreatur, som derstädes funnes; hafva väl Revisorerne ansedt sig icke kunna undgå, att hos Riksens Höglofl. Ständer anmäla detta undantag från ofvanåberopade Nådiga Författnings ovillkorliga stad - 5l2 Riksens Ständers gande, roen hvarvid Revisorerne tillika bordt upplysa, huruledes Högstberörde Nådiga tillstånd finnes vara grundadt derpå, att de vid nämnde Kungsgårdar befintlige