Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber att Utsk. noga pröfvar och belijertar allt detta, jemför vigten af dessa anläggningar med hvilket annat som helst i Riket, och om, såsom jag vågar hoppas, det begärda anslaget r 10,000 r:dr beviljas, anhåller jag äfven att summan måtte särskildt delas, nemi. 60,000 till Dejeforss och 5o,ooo åt Forsshaga, emedan dessa 2tne anläggningar äro ämnade alt företagas af 2tne särskildta bolag, som ingalunda böra förblandas, och som inkommit med särskildta anbud. Dessa anmärkmr torde få åtfölja återremissen. Hr Akrell, Carl, hade inlemnat följande anförande: Det är väl utom allt tvifvel, alt den K. propos:n om inrättande af en särskild styrelse för allmänna arbeten har varit välkommen hos alla dem, som lifligt, känna och redigt uppfatta tidens kraf i detta afseende. •— Vid närmare undersökning af denna nåd. propos förnimmer man emedlertid, att åtskilliga vigtiga omständigheter äro der underförstådda, i stället för att vara uttalade; och ehuru jag visserligen erkänner, att vid framställningen af en organisation, sådan som denna, är gagneligt att ej öfver Löfvan reglementera, helst man annars, under öfverläggning derom, lätteligen kan skingra de åsigter, som behöfva sammanhållas; så tror jag dock, att ärendets coriseqventa utveckling genom tidernas längd är icke mindre vigtig, och att en sådan svårligen bibehålies, under täta ombyten af administrationschefer, såvida planen ej från början blifvit tillräckligen detaljerad. Det är under sådan åsigt, som jag ber alt få närmare utveckla något af det i denna Kongl, propos. enligt min tanke underförstådda, med ändamål att få detsamma bestämdt uttaladt i sjelfva den blifvande organisationen.
)) Gestalten hade blifvit fyllig, nigot T; i1 fyllig kanhiinda, och hennes rorelser hnde blifvit afmiitta, men ogonen voro desammsl som forr,] lennes naderbara, brimn 6gon.2 Eon b8r en drakt af morlrblitt, med 1.oda blo~mlor invkfdt tyg, det lrorsb~srod,z bandet lrring den nakna halsen ii.r knutet i en bred rosett under halrnn, och det pu~h8set uppsntt i en topp, - man ser portriittet f6r sina ogon! S %kerligen biir ocksB ansilrtuttrycket hos Irungens)) morgnna. tiskan gemll vittne om de forhiirskande dragen i hennes karaktk, hiinsynsloshet och njotningslystnad. Niir folket, vid drottningens ' begrafning, sedan sorgetRget passerat, i riittmiitig harm lrastar sten in genom hennes fonster, kiinner hon detta icke som en foriidmjukelse utan som en utmaning, hrilken hon trotsigt npptager:)) Jag mlnde veta, hvem som vigar 1: ast.a den niista stenen.2 Hon har nyss lyckats erhlilla, kungens liifte nt.t inom tveme ' dygn,)) 18ngro frist gifver jag Eder i n t e ~ intaga den diidas plats pH trorren. Den knappa., ordkarga stilen rerknr niistnn kronikeartadt och s t i r i stark motsats till det sirliga, med en mangd tyska, fransyska och latinska ord och fraser uppblandade tnlsprlket. Det ligger en tidsoch lokalfiixg ofver det hela son, om den ock icke Tore fullt sann, likvd gor intryck af att vara det. ; \ Ian icke blott laser den M a boken med noje, man laser garna om den och glomlner den icke, n %r sista bladet blifvit vandt. Och detta Br mera iin hrad som kan sagas om en icke sB liten del af vdra dagars skonlitterara produl~ter.
”Lisa Eliasdotter har offrat ett ljus på altaret, för att få god kalflycka”, uppläste åter notarien. ”Saken är erkänd.” Biskopen suckade i det han sade: ”Djupt sitter papismen och djefvulens funder och signerier i de onda hjertan! Må hon stå en söndag vid kyrkodörren, att för sina signerier utskämmas.” ”Fru Metta Simonsdotter Abbornät, herr Erik Liljeholms husfru, klagar öfver att fru Brita Regertsdotter Oxe, henne ur kyrkbänken utträngt.” Nu framträdde fru Metta inför biskopen och tänkte just börja sitt andragande, men med det samma steg äfven fru Brita Regertsdotter fram och sade bjert: ”Nej si det är då ramaste lögnen det, att jag drifvit henne ut; men icke låter jag heller tränga mig ur bänken för alla snärtors skull, och för det hon satt der så bred, och hade jungfru Sigrid med sig, så skulle jag inte få sitta i adelsfruarnas bänk; men si så god är jag som hon, och behöfver inte vika för henne.” Redan sade fru Metta några ord till svar, och en häftig träta började just utbryta mellan de båda fruarna, då biskopen viftade med handen och bjöd dem åtskiljas, hvilket, efter någon svårighet, ändtligen lät sig göra. De båda häftiga fruarna nedsatte sig nu i hvar sin bänk, på ömse sidor om gången, och sågo med vreda ögon på hvarandra. Sedan biskopen, med lägre röst, rådfört sig med de båda andre kapitelherrarne, bjöd han högt de båda fruarna att framträda, och sade: ”Kyrkoförargelse må af ingen tålas. Jordens väldige äro dock alla såsom stoft inför herran, och J mågen icke inför honom förhäfva eder, eller drifva edra tvister. Rätteligen skulle vi ställa eder båda till spott och hån vid kyrkodörren, men som detta för eder adeliga värdighet icke ske kan, så mågen J båda eder kyrkostöring sålunda godtgöra, att J till kyrkan erläggen 10 mark och påföljande söndag detta edert godtgörande från predikstolen tillkännagifves.” Fru Britas sinne jäste.
Danviks hospital oell funnit denna inrättnings ordnande till ett bättre skick vara af högsta behof påkalladt, i underdånighet anböllo, det Kongl. Majit matie laga i nådigt öfvervägande, huruvida icke, i stället att i hufvudstadens granskap inrätta ett nytt hospital för sinnes-sjuke, mera skäl vore att utvidga hospitals-inrättningen i Upsala så mycket, att större delen af de kurativ behandling underkastade sinnes-sjuke från Stockholm och dess omgifning, hvilka under närvarande förhållanden skola inrymmas på Dan viken, kunde finna plats vid inrättningen i Upsala, hvarest tillräckligt utrymme för hospitalets utvidgning skulle vara att tillgå och byggnadskostnaderne vore ringare än i hufvudstaden, helst hospitals-bjonens underhåll och vård icke torde genom flyttningen blifva för Danviks hospitals fonder kostsammare, Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 212. 3 än om de sinnes-sjuke äfven framgent vårdades å Danviken; dock att det mindre antalet af sinnes-sjnke eller de obotlige, osnygge och stormande fortfarande borde å Danviken intagas. I fullföljd af dessa i afseende å hospitals-väsendets bättre ordnande förekomna åtgärder, har [Kongl. Maj:t vid innevarande Riksdag, under den 17 sisllidne Mars, i enahanda ämne till Rikets Ständer aflåtit nådig Proposition, hvilken, intagen under N:o 64 i Irsta Sami. Irsta Afd. af Bihan* get till Riks-Slåndens Protokoll, blifvit till Stats-Utskottets handläggning remitterad.
Stannar kungen utomlands 12 månader sammanträder ständerna till allmän riksdag inom 15 dagar. Detsamma gäller om konungens sjukdom varar mer än 12 månader. Om kungen dör och tronföljaren inte är myndig sammankallas ständerna. Skulle kungens ätt på manliga sidan utgå kallas till allmän riksdag. I dessa fall och vid val av tronföljare får inte främmande sändebud vistas närmare än 10 mil från riksdagsorten. Vid val till riksdagsmän skall kallelse göras genom domkapitlet för prästerskapet, magistraten för borgerskapet samt landshövdingarna i sina län för den menige allmogen. Kallelsen läses i kyrkorna och nästa söndag utlyses val i sockenstämman. Om det inte är gudstjänst i någon kyrka är det prästens skyldighet att kungörelsen cirkulerar från by till by. Ridderskapet och adeln jämte ärkebiskopen och biskoparna och vissa präster infinner sig till riksdag. Göteborg sänder 3 riksdagsmän och städer av första klassen 2 vardera. Allmogen i vart härad väljer efter hemmanstal en riksdagsman av bondeståndet. Flera härader kan slå sig tillsammans. Underlåter något prosteri, stad eller härad att sända riksdagsman bötar de. Infinner en vald sig inte mister han sitt arvode. Om någon tubbar eller hotar en person att välja på ett visst sätt, straffas han med kroppsstraff. Skulle 2 personer få lika många röster, skiljs de genom lottning. Avlider vald riksdagsman anställs nyval. Till riksdagsman väljs person, som fyllt 25 år och inte står under förmyndarskap. Han får inte stå i skuld till någon borgenär eller vara anklagad för något nesligt brott. Personer av annan lära än den reformerta kan inte väljas, däremot får de vara med och välja. Har någon klagomål angående valförrättningen skall de inlämnas till landshövdingen inom 8 dagar. Högsta domstol avgör sedan ärendet. Den riksdagsman som inte infinner sig i tid kan inte påverka redan tagna beslut. Formulär hur fullmakterna skall vara formulerade. Samma dag som riksdagen öppnar, utnämner kungen lantmarskalk för ridderskapet och talmän för de övriga. De avlägger sedan eden inför konungen. Vart stånd skall ha en sekreterare, som ansvarar för protokoll och handlingar. Särskilt skall sekreteraren för bondeståndet biträda talmannen. Riksstånden utser snarast deputerade, som skall uppvakta och lyckönska konungen och den kungliga familjen.
Vexlar må dock ej afgifvas förr, än vexelbrist visar sig genom vexeikursens stigande så högt, att ultagning af silfver från Banken, till begagnande för betalning af skulder på utrikes ort, kan med fördel verkställas; och uti HG § stadgas derjemte, att det för Bankens räkning i Hamburg stående 24 Kongl. Majl.-s Nåd. Skrifvelse, N:o 40. belopp ej må under vintermånaderna öfverstiga En million och under sommarmånaderne 500,000 Riksdaler Hamburger Banko; börande öfverskottet i silfver till Banken indragas. Såväl det i Hamburg stående belopp, som silfver under transport, upptages i beräkningen af Bankens metalliska kassa. Införsel och utförsel af silfver äro förenade med betydlig kostnad, utgörande för hvarje Riksdaler specie vid införsel, med beräkning af slagskatt, omkring 4 sk. och vid utförsel 2 sk. Sv. Banko. Kursen på Hamburg kan således omvexla mellan 124 och 130 sk., särdeles om, under den tid af året, då sjöfarten är stängd, en ymnigare tillgång på vexlar skulle inträffa och Bankens vexelköp redan hade uppnått det för dem bestämda maximum. Då emedlertid silfver för inrikes penningc-rörelsen ej erfordras, framoch återsändningar af silfver medföra onödiga kostnader, och goda vexlar på Hamburg utgöra det beqvämligaste och förmånligaste medlet för liqvider på utrikes ort; så anser Komitéen, äfven till undanrödjande af en tillfällig och för handeln menlig förbättring af bankosedelns silfvervärde, det vara af vigt, att förändrade föreskrifter om Bankens vexelhandel blifva meddelade.
Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. I S. D. Vid föredragning af Stats-Utskoltets den 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 316, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår, blefvo de till Ridderskapet och Adeln ställde inbjudningar icke antagne, utan vidblef Slåndet sina förut fattade beslut, samt godkändes de i detta memorial iöreslagna voteringspropositioner. 934 Prot.-Utdrag, den iy Maj 1S45. S. D. Vid förnyad föredragning af Conslihilions-Utskcttets den 13 och 14 dennes på ‘bordel lagda utlåtande N:o 43, i anledning af RiksStåndens återremisser å memorialet N:o 33, godkände Ridderskapet och Adeln, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, Utskottets i delta utlåtande framstälda förändrade förslag till ändring i 56 och 81 §§ Regeringsformen samt 29, 49 och '73 §§ Riksdagsordningen; utom i fråga om 4, 5 och 6 momenten af 81 § eller den del deraf, som börjar med orden: "om förslaget af något Stånd” och slutar med orden : ”orsakerna till sin vägran”; hvilken del Ridderskapet och Adeln, med vidblifvande af sin derom förut uttryckta gemensamma tanke, ansåg böra erhålla följande lydelse: ”Om förslaget af något Stånd ej genast godkännes, skall det till Utskottet, med de inom Ståndet gjorda anmärkningar, återförvisas. Det förslag Utskottet, till svar derpå, framlägger, kunna Stånden endast förkasta, eller, utan förändringar, godkänna. Om t vänne Stånd förkasta förslaget, skall det förfalla. Godkännes det af minst Irenne Stånd, lörblitve det bvilaude tili nästa Riksmöte”. ”Vid förslagets slutliga behandling under sistnämnde Riksdag, kan det af Riks-Stånden endast ogillas eller oförändradt antagas. 1 sednare fallet öfverlemnas det, genom Talmännen, till Konungen; som, i händelse Han det gillar.
Åro i Rådstufva och Hofrätt ej så många cjvar af dem, som i utslaget ense varit, att de dom före äro ; då böra de, som sedan der Domare blifvit, utslaget förklara. Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. F.xp.-Utsk. Förslag till uriel. Skrif v. N>o 43i}.5,i41 25 Cap. i och 2 §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: 1 §• Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Häradsrätt i hufvudsaken , å Tinget, eller vid laga syn i jordatvist, eller husesyn å prestebol, frälseeller skattehemman, fällt häfver; dä mä han vädja med fem daler under Hofrätt, antingen genast, eller sist innan åttonde dagen gått till ända , den inräknad, dådomen föll, der hufvudsaken, med ränta eller afgäld, som fordras, stiger öfver femtio daler , utom rättegångskostnaden ; och Häradshöfding skrifve straxt å domen, att han lagliga vädjat, och bör saken i Hofrätt fullfölja, inom den tid, som i 9 sägs ; sä ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, och domen fullgöras, efter ty som i 26 Cap. sägs; vare ock den, sorn vunnit, skyldig att underrätta sig af Domaren, om vädjadt är: och der så skett, läte ock han det teckna , till sin rättelse, å dombref sitt: der må ej fordras serskild betalning före. Vädja de båda ; gånge dermed sammaledes. Parterne skola sedan till Hofrätt komma, utan stemning eller serskild kungörelse. Vädja de ej, som. nu är föreskrifvet; ståncle Häradsdom fast. i4a Exp.-Uisk. Förslag till unct. Skrif v. N.o 439. 2 §. Vill elen, som under Hof rätt vädjat j sitt vad sedan öfvergifva; kungöre det siri vederdeloman, inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hofrätten komma.
Detta Marks härad, som eljest af naturen är så vanlottadt jemförelsevis med många andra orter i Riket, har likväl den största populationen näst Malmöhus län. Dess population, nemi. Marks härads, har vät uppkommit genom den binäring, som der drifves; men hvilken har väl följden blifvit? Jo, att backstugor uppstått öfverallt. En karl och en qvinna, som gifta sig, skaffa sigen stuga, sätta upp 1 å 2 väfstolar, fa 6, 8 å 10 barn, hvilka under föräldrarnes kraftfulla ålder födas och vårdas; af arbetsvinsten kunna de likväl ej samla något för ålderdomen, tacka Gud att förtjensten räcker till för dagen; och de falla slutligen, vid en mera framskriden ålder, fattigvården till lnst. Detta sysleme, efter de liberala ideerna än mera utvidgad!, skall omsider verka ytterst menligt på hela samhället. Jag inskränker mig således icke till att endast yrka hvad §:n innehåller i afseende å inflyttningar från ett samhälle till ett annat, utan derutöfver, att flyttningar inom samhället måtte hafva samma påföljd, som i §:n är bestämd för de förra. Derjemte påyrkar jag, icke allenast hvad den 1 1 §:n omtalar, att 4 af fattigvårdskostnaden utöfver de allmänna bidragen skall erläggas för 5 år af den som intager arbetsfolk från ett annat fattigvårdssamhälle, utan att halfva om ej fulla kostnaden må af honom gäldas under ofvannämnda tid; anseende jag, att ett sådant beslut vore enda medlet att motverka det riksförderfliga backstugusystcmet, som håller på att införas äfven på de stora egendomarna. Det är förundransvärd! att finna, huru mån man är att vilja gifva politiska rättigheter åt personer, som icke förstå hvad dessa rättigheter betyda, men att man ej är lika mån att vårda dessa personer, då de ej mera äro i den ställning att kunna sig sjelfva försörja. Jag anhåller alltså, icke blott att 44° Den i3 Mars f. m. denna § må äga bestånd, utan derjemte att den utvidgas på sätt jag föreslagit.
Om än anslaget för år 1848, i följd af nya anspråk från församlingar, hvilka ej ännu ordnat sitt skolväsende, skulle komma att utgå till nära fulla beloppet, kunna således, detta oaktadt, utan fara för betydligt misstag, följande besparingar antagas såsom gifna, nemligen: för åren före 1845 44,000 för åren 1845 och 1846 15,000 och för åren 1847 och 1848 7,000 tillsammans 66,000 Rrdr banko. Under förutsättning, att pension icke må någon folkskolelärare tilldelas förr, än lian i sådan egenskap tjenat i minst Tretio år och upphunnit 55 års ålder, kan någon pensionering icke komma i fråga före året 1872, och om under tiden ofvannämnde summa, 66,000 Rrdr banko, från och med är 1849 förräntas till fyra för hundrade om året, samt räntan årligen lägges till kapitalet och äfven förräntas, så uppkommer deraf ett kapital, som vid 1872 års början utgör 162,671 R dr och några skillingar. Om, i förening härmed, hvarje församling, emot befrielse från förbindelsen att gil va understöd åt sådan dess skollärare, som tjenat så länge och uppnått den ålder, att lian är till pension af ifrågavarande fond berättigad, ålades en årlig afgift till fonden af Tre Rrdr banko, skulle, med antagande att denna afgift komrne att från och med 1849 årligen utgå af Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, N:o 67. 3 omkring 2,450 församlingar, berörde afgift, förräntad på lika sätt, som förut omförmälda besparingar, bilda ett kapital, hvilket vid 1872 års början koinine att utgöra 269,141 Riksdaler och några skillingar. Denna summa, tillagd den förutnämnda, lemnar ett belopp af 431,812 R:dr banko, hvilket efter 4 för 100 gifver en årlig ränta af 17,272 Rdr.
I öfrigt skulle, såsom vilkor för blifvande löneförbättring böra stadgas, att tjenstemännen skola ställa sig till efterrättelse den blifvande arbetsordningen och sportel-regleringen, samt de serskilda reglementariska föreskrifter i afseende på tjensteåligganden, som vederbörande Hofrätt kan komma att meddela. 6:o angående Krigs-IIofrätten i Uti skrifvelse den 3:dje Maj innevarande år, har Ordföranden i Krigs-Hofrätten gjort underdånig framställning om behofvet af löneförbättring för denna Domstols civile embetsoch tjenstemän, hvilka ännu icke erhållit någon förhöjning i deras år 1825 bestämda och, med hänseende till den i sednaste tider betydligt förhöjda lefnadskostnaden, numera alldeles otillräckliga löneförmåner; och har i fråga huruvida någon inskränkning i embetsoch tjenstemännens antal kunde ega rum, i sammanhang härmed blifvit af Krigs Hofrättens Ordförande anmält, att han efter i ämnet hållen öfverläggning med Civile Ledamoten, kommit till den öfvertygelse, att med tillbörligt skötande af arbetena inom Hofrätten vore fullt förenligt, att de göromål, hvilka nu åligga Notarien och de tvenne Kanslisterna, blefve bestridda af endast två personer; i följd hvaraf hemställdes att begge Kanslist-tjensterna måtte indragas och på Krigs-Hofrättens stat uppföras i stället för en Notarie tvenne sådana tjenstemän, hvilka det skulle tillhöra icke allenast att bestrida protokoils-föringeo, utan äfven att besörja eller ansvara för utskrift af alla expeditioner och, på sätt närmare blefve bestämdt, vid Kansligöromålen biträda Sekreteraren.
Konstitutions-utskottet har vid pröfningen af detta ärende inhemtat, att, sedan Bevillnings-utskottet uti memorialet M 13 afgifvit till Riks-stånden sitt betänkande rörande tullbevillningen, och deruti, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, i afseende å åtskilliga under rubriken »bränvin och sprit» upptagna artiklar, tillstyrkt upphäfvande af det nu stadgade förbudet mot deras införsel, men Riksståndens derom fattade beslut utfallit sålunda, att Borgareoch Bonde-stånden till alla delar godkänt detta förslag, då deremot Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet i allo vidblifvit nu gällande stadgande!) rörande samma artiklar, Bevillningsutskottet uti sitt till svar på återremisserna afgifna memorial J\° 23 sig utlåtit, att, »då frågan om bibehållande eller borttagande af de nu stadgade förbuden mot införsel af vissa slag bränvin och sprit är af rent ekonomisk beskaffenhet, samt två Stånd härutinnan stannat mot två, lärer samma fråga böra förfalla och hvad nu derutinnan är stadgadt förblifva oförändradt». Detta utlåtande, som af en del Borgare-ståndets ledamöter blifvit godkändt, har å andra sidan föranledt till det yrkande, att detsamma borde ogillas, och Bevillnings-utskottet anmodas uppgöra förslag till voteringsproposition, på det frågan om berörde införselsförbud måtte komma under afgörande i förstärkt Statsutskott, emedan, om ock frågan vore af ekonomisk natur, den likväl, då möjligheten af tullinkomsternas ökande stege desto mer, ju flere artiklar blefve förtullbäre, väsendtligen inverkade på tullinkomsternas belopp och följakteligen borde som beskattningsfråga betraktas; hvartill komme, att, då Kongl. Maj:t, uti Dess nådiga proposition till Rikets Ständer med förslag till förnyad tulltaxa, i nåder yttrat Sig för inoch utförselsförbudens upphäfvande, med undantag endast af vissa jernartiklar, Riks-stånden, vid sådant förhållande, emot hvad tillförene, då enahanda frågor förevarit, egt rum, nu hade serskild anledning att derom sig utlåta.
Då nu dessutom, jemlikt 54 och 36 §§ Riksdagsordningen, hvarje ärende af större omfattning, eller sådant, som icke på visst Utskott heror, obehindradt kan förvisas antingen till något förut i Grundlagen bestämdt, eller till ett särskildt för tillfallet nedsatt Utskott, och då afsigten med de i 43 tillåtna £emensanima öfverläggningar häst torde uppfyllas genom Deputerades sammanträde, hvilket rådplägningssätt Lagstiftaren äfven så‘■om tjeriligast utmärkt, får, till återförande härutinnan af RiksdagsOrdningens rälta tillämpning, ConstitmionsUtskottet för grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen framställa det förslag, att första puncten af 43 § mätte sålunda förändras: ”Skulle ett Utskott anse nödigt, att till öfverläggning or.i något ärende af särdeles vigt, med annat eller andra Utskott sammanträda , vare sådant tillåtet, på det sätt hvarom Utskotten öfverenskomma, dock alltid genom Deputerade, frän det eller de Utskott sorn bill - Constitutions-Utskottets Betänkanden. 327 kallas," samt usta Momentet af 44 § er“ hålla följande jemkade redaction: ”Konungens propositioner, äfven om allmänna frågor, hvarmed förstås sådana , som kunna eller böra komma under samtliga RiksStåndens öfverläggning och pröfning, må ej i Riksens Ständers Plena till omedelbart afgörande upptagas, u an skola öfverlemnas till utredande åt behörigt Utskott, hvars yttrande, deraf alltid ett exemplar må hvarje Stånd meddelas, bör, enligt hvad här ofvanföre samt vidare i Regeringsformens 56 § stadgas, föregå Riksens Ständers beslut; och kunna, när så nödigt pröfvas, Riksens Ständer genom Ståndens pluralitet, förelägga Utskottet viss tid till Betänkandets afgifvande.’’ Stockholm den 9 December 1823. Ankom den 16
Sålunda kan en fransk ädling meddela följande om sitt afsked med Danmarks förnämste män efter ett bröllopsgästabud 1637: » Då jag, den dag jag afreste, gick bort till Herr Bjelkes hus för att taga afsked af honom och de andra, fann jag strax i en stor sal tio eller tolf kroppar utsträckta på golfvet. Efter att hafva skridit öfver dessa, så godt sig göra lät, kom jag in i ett sidorum, hvarest jag såg Herr Christoffer Ulrik och Herr Bjelke jämte andra af deras sällskap likaledes utsträckta på golfvet. Då jag alltså fann alla människorna här begrafna i sömn och vin, drog jag mig tillbaka, utan att någon blifvit mig varse. » Så firades bröllop i forna tider. * U P notisboken. Vårt konungapar har för afsikt att den 30 d:s gemensamt afresa till utlandet. De färdas å samma järnvägståg till Hamburg, hvarifrån konungen afreser öfver Munchen och Eivieran för att vistas i Cannes, under det att drottningen begifver sig direkt till Honnef vid Enen. Konungens vistelse utomlands kommer att vara fem å sex veckor, och drottningens ungefär två må- nader. * D:r Ellen Fries höll i måndags afton inför » Kristliga föreningen för unga kvinnor » härstädes ett synnerligen intressant föredrag: » En historisk vandring genom Stockholm », hvarvid hon gaf en liflig skildring af flere af det 600-åriga Stockholms byggnadsminnen, hvilka under ' vår tids allmänna nivellering allt mer försvinna, men hvilka vore förtjänta af att med pietet vårdas som ett dyrbart fädemearf.