Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då i öfrigt, enligt 2 §., i detta Cap., alla dessa handlingar skola vara renskrifna, innan skiftet å maiken utstakas, lärer något hinder icke kunna vara alt dem vid skiftets afslutande utgifva. Ansvaret för försummelse härutinnan ar således med fullt fog bestämdt, och Utskotten kunna icke finna någon anledning att tillstyrka någon föi ändring, i afseende på tiden för ifrågavarande handlingars aflemnande, utan hemställa, att motionen måtte i denna del förf edla. livad åter vidkommer den gjorde anmärkningen, att charta borde tillika med handlingar och protocoll aflemnas, antingen fullt renoverad eller med delnings-linierna endast i blyerts utmärkte, så kan icke bestridas, det ju sådant skulle leda till lättnad för delegarne i bedömandet af skiftets beskaffenhet och måhända förekomma flere tvister. Då likväl bör afses, att Landtmätaren under den tid, då han måste sysselsätta sig med arbeten ute på marken, icke kan hafva ledighet för chartas-arbete, hvilket ock derföre blifvit i Instructionen såsom vintergöromål för Landtmätaren bestämdt; anse Utskotten det vara obilligt och olämpligt att fordra, det han skall renoverad charta på samma gång med protocoll och handlingar aflemna; likasom Utskotten finna sådant för ingen del nödigt, då delegaie kan, der han så behöfver, vinna all upplysning, i afseende på skiftet, genom tillgång till conceptchartan och Landtmätaren i ämnet meddelande förklaring. Utskotten hemställa alltså, att motionärernes i detta hänseende gjorda serskildta framställningar icke måtte bifallas. Bengt Gudmundssons ändrings-förslag, i fråga om ansvaret för försummelse i aflemnande af handlingar och protocoll, synes fullkomligen öfverflöddigt, då ansvar icke kan uppkomma för något, som med laga skäl göres eliel' underlåtes. Framställningen torde således lemnäs utan afseende. 5. §.
Med anledning af ett hos Kommittén framstäldt förslag till en annan rigtning från Kristinehamn till Norska gränsen har Kommittén låtit anställa besigtning å en linie förbi Norums och Mölnbacka bruk, norr om sjön Wisten, samt vidare öfver sundet mellan öfre och nedre Fryken vid Sunne, förbi Gräsmarks kyrka, utefter sjön Kymen till Mitandersfors på riksgränsen; men ehuru terrängen synts förete något mindre svårigheter, har Kommittén likväl, med afseende dels på vigten deraf, att stambanan kommer att beröra Arvika, hvilket, med denna linies antagande ej kunde förenas, dels på de af Norske Ingeniörer anställde undersökningar vester om riksgränsen, dels ock derpå att Fryksdalen erhåller nästan samma fördelar genom banans utläggande i den antagna sträckningen, ansett det väckta förslaget icke förtjena vidare uppmärksamhet. För öfrigt har Kommittén uttalat den åsigt att, efter det vestra stambanan blifvit fullbordad, föreningslinierne mellan denna bana och Kristinehamn samt mellan Arvika och riksgränsen, — jemte Byelfvens dermed samtidiga upprensning — utgöra de vigtigaste och fördelaktigaste delarne af nordvestra stambanan, hvilka företrädesvis böra komma i åtanke att atiläggas, den sednare på samma gång som banan mellan Kongsvinger och riksgränsen varder bragt lill verkställighet. Beträffande anläggandet af ifrågavarande stambana hafva till Kongl. Maj:t inkommit följande framställningar: a) Kongl. Norska Regeringens Departements för det Inre till Civil—departementet aflåtna skrifvelse af den 6 Maj 1862, med anmälan att, som det anslag af 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Ad. ej yrkat propos. på åläggande för enskilda sedelbanker att med metalliskt mynt inlösa sina creditsedlar, kouiuie nu Hr Stråles förslag att pröfvas, hvilket han uti sitt sednaste anförande förklarat böra indelas i tvenne särskilda §§. Den första af dessa §5 upplästes, så lydande: Derest sedelbank ej med Rikets metalliska mynt eller med sådana sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser dess creditsedlar, eller för bristande betalning återkomna invisningar, eller öfriga förbindelser, af hvad namn de vara må, kan bolaget ej tillåtas att bankrörelsen fortsätta; hvarom Konungens Bef:h:de åligger att genast utfärda kungörelse. Innehafvare af bankens creditsedlar, hvarför betalning blifvit fordrad, men ej erhållen, åtnjute laga ränta derå från uppvisningsdagen samt handräkning till sin fordrans utbekommaude, såsom för till innehafvaren stäldt skuldebref. Hr von Troil: En omständighet finnes i Utsk:ns förslag, i hvilken jag föredrar detsamma framför såväl reservationen som Hr Stråles förslag. Ex. Hr Gr. o. Landtm, afbröt talaren och erinrade, att Utsktns förslag till 8 § redan blifvit af R. o. Ad. afslaget. Hr von Troil: Jag tackar för upplysningen och ber att få fortfara. Den omständighet således, jag nyss afsåg, var det stadgande, att privatbankerna böra erlägga lika hög straffränta, som de sjelfva erhålla. Jag tror, att billigheten fordrar detta. En ledamot i Utskrn har upptagit detta till besvarande i en reservation, deri han nemi. sagt, att creditorerna, i händelse af privatbankens concurs, under utredningstiden skulle vinna på den höga räntan.
Maj:t, med gillande af de utaf bemälde Chef framställda åsigter, måtte lill Rikets snart Transport R:dr 1,212: 40. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsv. 1850. Transport R:dr 1,212: 40. — sammanträdande Ständer aflåta förnyad framställning i ämnet, likväl i öfverensstämmelse med det alternativt uppgifna förslaget om uppsättande nu till en början af endast ett Sappörkompani, hvarvid jag dock, hvad de beräknade aflöningarne angår, underdånigst hemställer, huruvida serskild Läkare må behöfva antagas vid en trupp af blott 120 man, hvilken dessutom i fredstid komme att förläggas på sådan ort, hvarest för truppens sjukvård biträde af annan publik läkare torde kunna påräknas, och om icke, ifall denna anmärkning skulle finnas riktig, den i förslaget upptagna läkare-lön af 400 R:dr skulle kunna utbytas emot ett arfvode af t. ex. 133 R:dr 16 sk. banko för sjukvårdens bestridande, hvarigenom den beräknade underhållskostnaden för kompaniet blefve nedsatt till hvad bär i rund summa utföres med 17,500: deraf dock det belopp af 3,914 R:dr, som beräknats erforderligt för truppens beklädnad, lärer böra afskiljas och tilläggas anslaget till Försvarsverket i allmänhet, helst så beskaffade underhålls utgifter för de öfriga värfvade trupperna städse blifvit under detta anslag upptagna; hvaremot återstoden 13,586 R:dr synes böra sammanföras med anslaget för Ingeniör-korpsen och denna korps, sedan den blifvit försedd med trupp, å 4:de hufvud-titclu upptagas under rubriken Värfvade Arméen. Ingeniör-korpsens anslag skulle da, med tillägg af nyssberörda belopp, och här ofvan föreslagen lönefyllnad 454 R:dr 40 sk., jemte Material-bokhållare-lönen, 320 ll:dr, blifva förhöjdt lill 37,272 R:dr.” ”Fält-Läkare-Stalen.
Då Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 28 Augusti 1851, anhållit, att ett enklare system för rikets mynt, grundadt på decimalindelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, måtte utarbetas och vid denna riksdag föreläggas Rikets Ständer, så har E. K. M:t under den 6 December sistlidne år i detta ämne aflåtit Nådig Proposition samt, på der anförda skäl, föreslagit: l:o) att med fastställande äf allmänna räkne-enheten till värdet af ^ riksdaler silfver, enligt Myntordningen den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande 1 riksdaler riksgäld, eller 32 skillingar banko, benämnes Riksdaler Riksmynt, till skillnad ej blott från den nuvarande räkne-enheten, riksdaler banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten riksdaler silfver; 2:o) att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnda öre, deraf alltså hvar och en i värde motsvarar 1T\\ rst. i silfver, eller 3^- rst. banko, eller 5^% rst. riksgäld, eller nära skilling sistnämnda mynt; 3:o) att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkning må föras i 2:ne kolumner, riksdaler riksmynt och öre, hvarvid, när så erfordras, jemte öretalet kan utsättas deraf uppkommande bråk; 4:o) att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning, till öfverensstämmelse med det nya myntsystemet, så att bråk, öfvereller understigande öre, undvikes; 5:o) att då, med tillämpning af det nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar preglas, skrot och korn må bestämmas sålunda: A) att af siljvermynten, nemligen: 1 st. af 1 R:dr silfv., som är lika med 4 R:dr riksm. R:dr silfv., som är lika med 2 R:dr riksm. R:dr silfv., som är lika med 1 R:dr riksm. R:dr b:ko eller 32 sk. b:ko R:dr riksm.
Poppii, i sammanhang med redogörelse angående anstalterna till ullkulturens befrämjande i riket, gjorda framställning om särskilda åtgärder till fårskötselns befrämjande på Gottland och Öland, genom nådigt bref af den 14 April 1837 bifallit, att 10U får af Soutlidown-race finge för berörda ändamål, på allmän bekostnad, samma år från England införskaffas och kostnaden dervid, beräknad till omkring 5,000 Rdr, förskottsvis utgåafomförmälda tulloch beslagsmedel, för att sedermera, i den mån tillgångarne medgåfve, af ulldiskont-fonden godtgöras; att derefter till bestridande af ifrågavarande kostnader, som uppgått till ofvan angifna summa af 4,487 Rdr 7 sk. 8 rst., ett deremot svarande belopp på föreskrifvet sätt blifvit förskjutet och sedermera årligen upptagits så väl i gamla ulldiskont-fondens räkenskaper bland fondens skulder, som ock i räkenskaperna öfver tulloch beslagsmedlen, såsomen denna fond tillkommande fordran; att utaf de genom försäljning af kronan tillhöriga får influtna tillgångar visserligen, tid efter annan, till Kollegium inlefvererats mindre summor, men att, då Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 19 Mars 1836, tillåtit, att de inkomster, som genom ifrågavarande försäljningar kunde beredas, framgent finge af f. d. Statsrådet Poppius disponeras, vare sig till anskaffande af något utmärkt race-djur vid utomordentligt behof, eller till bildande småningom af nya schäferier, dessa medel ansetts icke kunna anlitas för afbetalning å ofvannämnde från tulloch beslagsmedlen lemnade förskott.
Beträffande åter frågan om atskalfande af förnyelsebevis öfver belånade vågförde effecter, förekommer väl. å ena sidan, att, då förändringar tid efter annan kunna inträffa med den ansvarige vågbetjeningens personal, och misstag genom utbyten af panter, möjligen kunna ega rum, Bankens säkerhet fordrar, att sådant mätte, till förekommande af förlust, i tid varda utröndt; men, å den andra, att giltigt skäl icke förefinnes dertill att, då våg-attesler, meddelda efter den 15 November det ena året, utan att förnyas, äro gällande intill slutet af December månad det påföljande året, och således någon gång öfver 13 månader, de attester, som uttagas dagarne näst före den 15 November, skola förnyas inom loppet af andra månaden eller inom påföljande December månads utgång; och då, vid sådant förhållande, de härutinnan nu gällande så beskaffade föreskrifter icke synas lämplige eller motsvarande det dermed afsedda ändamål, få Rikets Ständer i underdånighet hem - 5os Expeditions-Utskottets Förslag till und, Skrifvelse, N.o 220. ställa, det stadgas måtte, att alla hos Banken eller dess Låne-Contoir i Götheborg nu befintlige eller framdeles ingifvande våg-attester skola, så vidt de deremot utgifna lån icke under tiden varda inbetaide, inom 12 månader från deras utgifningsdag, på det sätt förnyas, att ett ytterligare, genom låntagarens försorg anskaffad t, bevis af vågbetjeningeu derom, att panten linues i behåll och att derföre ansvaras, tillstädes Banken eller Låne-ContoireL; börande således skuldförbindelserne för belåning af dylika effecter i Slockholm och Götheborg jemväl innefatta åliggandet för låntagaren att, vid påföljd af lånets utsökning, berörde föreskrift iagttaga; anhållande Rikets Ständer, det E. K. M., i händelse af bifall till Rikets Ständers i ena och andra hänseendet nu gjorda underdåniga framställning, täcktes låta utfärda Nådig Kungörelse, hvarigenom allmänheten underrättas om de sålunda beslutade förändringar uti hvad genom Kongl.
Det må väl kunna antagas, att med den vidgade näringsoch handelsfrihet, sorn mer och mer sprider lif och verksamhet i alla delar af riket, någon sådan återgång i en eller annan stads handels-rörelse ej skall annat än undantagsvis inträffa, att skäl förefunnes till nedsättning eller upphörande af den fastställda tolags-ersättningens belopp; men der åter någon dylik anledning förekommer, och samma stad följaktligen, om tolags-regleringen icke försiggått, skulle hafva lidit minskning i sin af rörelsen beroende inkomst, der synes också statsverket med allt fog kunna fordra lindring i sina under andra förhållanden åtagna förbindelser, helst Expedit iöns-lits kottets Förslag till underd. Skrifvelse. IS: o 164. 463 Statsverket mäste till andra stader, dit rörelsen under tiden antagligen dragit sig, utgifva en derefter ökad lolags-e: sättning. För att småningom utjemna det under tidernas lopp uppkomna alltför stora missförhållande emellan olika staders tolags-inkomster, samt deras handels-verksamhct och den deraf beroende tull-inkomst, som tillflvter statskassan, har den tillökade tolags-ersältning, som i mån af rörelsens tillvext borde utgå, ansetts böra bestämmas lill lika procent för samtliga städerne; hvartill vidare hemtals stöd af lagstiftningens rätt och pligt att efter samma grund för alla städer bestämma den ytterligare beskattning å varu-trafiken, som skäligen må deni medgifvas. Ett likartad! förfaringssätt vid beräknandet af minskad lolags-ersättuing vid rörelsens aflagande skulle deremot innebära hvarken rättvisa emot städerna eller el.t billigt aktgifvande på statens fördel. I betraktande häraf hafva Rikets Ständer funnit sig böra såvida afvika från E. K.
Vid pröfningen af de för lärarne vid elementar-läroverken af Kongl. Majit föreslagna lönebelopp, har Utskottet ansett sig böra taga i öfvervägande icke allenast de förhållanden, som i allmänhet föranledi till förhöjandet af embetsmännens löner vid Bih. till B. Sl. 2 Haft. 5 34 Stals-Utskottels Utlåtande N:o 148. innevarande riksdag, ulan älven särskildt de förändringar i lärarnes ställning, som af sednast vidtagne åtgärder till skolverkets reglering måste blifva en följd. Genom den ställning, i hvilken läroverket tillförene och så länge den förhöjda tjensteårs-beräkningen af lärarne åtnjöts, stod till kyrkan, kunde skolläraren, för sin ansträngande tjenstgöring, åtnöjas med en ringare lön, emedan ban var förvissad att, efter icke mångå års förlopp, med en förändrad verksamhet, erhålla en tillräcklig utkomst. Sjelfva skollagen stadgade, att ban, efter tio års undervisningstid, skulle vara derom försäkrad. Sedan, på grunder, hvilka af Konung och Ständer funnits böra lända kyrka och skola till gemensamt gagn, denna förhöjda tjensleårs-beräkning upphört, kan skolläraren endast i sällsyntare fall påräkna befordran inom kyrkan och är således hufvudsakligen anvisad ensamt på de förmåner, den åf Staten anslagne lön kan bereda. Skola dessa fördelar i någon mån kunna motsvara dem han förut egde, måste lönebeloppet icke vara alltför knappt. Med de ulsigter för framtiden, som den nära förbindelsen med kyrkan öppnade för skolläraren, var en tjenstgörings-skyldighet förenad, sorn visserligen var för kroppsoch själskrafter starkt ansträngande, men som under dessa förhållanden blott tog ett. årtionde eller något mera af lärarens kraftfullaste ålder i anspråk.
Ehuru jag vid alla tillfällen efter förmågan sökt afböja de försök och propositioner, som kunde mindska Bankens red-’ bara styrka, eller nedsätta penningens rätta värde, kan jag dock nu finna anledning att vid detta extraordinaira tillfälle förena Den 11 Maj: mig med den af Friherre Cederström väckta motion om ett af Riksens Ständers Bank erhållande fördubbladt Discont-biträde för Götha Canal; enär nemligen detta förskott blott blifver temporärt, eller till dess Riksens Höglofl. Ständer hunnit till hela sin vidd granska och afgöra Canal - Directionens ansökning om ett större offentligt Understöd. Då Götha Canals 3 procents förskrifningar nästan allmänt blifvit till inlösen presenterade, och Birectionen derföre skulle nöd gäs hastigt infordra sina meddelta Discontlån, så komme många Debitorer och idoge närings idkare dymedelst.att försättas i en vådlig belägenhet; och då icke heller af .Actieägarne för de återstående tillskotten, eller patecknade Summor, genast ett nog kraftigt biträde eller undsättning på en gång erhållas kan, så finnes nödigt, att detta högst betydliga och nationen hedrande företag, som al Konungen och Ständer blifvit sanctionneradt, för den presserande stunden understödjes, samt således Verket och dess Discont räddas ifrån misscredit och obestånd. Jag finner dock, vid ett sådant beviljande, det förbehållet försigtigt och skäligt, att inga 3 procents Sedlar, under tiden, eller innan ett formligt beslut om det under ventilation varande Götha Oanalmålet blifvit träffadt, af Verkets Direction utfärdas må; hellst ännu ovisst är, om sådana Förskrifningars kringspridande i Landet ytterligare Deri il Maj. medgifves, eller åtmindstone om icke hela summans belopp bestämdt utfästas bör. I all Politisk och Financiel Författning anses med skäl en status in statu för äfventyrlig.
Han känner ingen trötthet efter de sista dygnens ansträngande järnvägsfärder, fast han icke hvilat en natt i ro sedan han lämnade vinterkurorten i Alperna för nära två månader sedan. Senast var hans en vecka långa vistelse i Venedig en enda oafbruten vaka, en fåfäng kamp med de hvarandra jagande intrycken för att bringa dem till lugn. Underbara intryck, halft historiska, halft fantastiska! Fragment af romaner, som passerat här, blefvo lefvande för honom. Han led med Casanova i blykamrarna, han kastades ut i kanalen som ett stympadt lik genom brottslingsluckan under Suckarnas bro, han stoltserade som venetiansk ädling i den stora adelssalen, praktrummet i Dogernas palats, och han led judarnas skymf i Ghettots gränder. Allting hade berört honom så sällsamt djupt och personligt, det var ingen distraherande lustresa han gjort, tvärtom, det hade varit en kvalfull vandring genom århundradenas brutalitet och maktmissbruk. Och det var de mörka bladen i historien, som själfmant slogos upp för honom, ty historien har ju egentligen idel mörka blad Men nu var alltsammans öfver, nu hade han vandrat och lidit nog, nu hade han funnit sin sista, idylliska fristad mellan de skyddande Alperna, och den fristaden skulle han aldrig lämna lefvande. Öfvertygelsen därom hade redan vid ankomsten hit bitit sig fast hos honom, och numera var den orubblig. Det sällsamma medvetandet att ha gjort upp räkningen med lifvet ger honom en ovanlig frimodighet, han känner sig oändligt god och deltagande, hans folkskygghet och omeddelsamhet är förbi, och han erfar ett djupt behof att inviga någon i sin dystra hemlighet och att göra sin sista stora bikt innan han lämnade alltsammans. I den stämningen går han förbi en grupp pensionsgäster på terrassen, hvilka i halfdunklet hålla sin siesta på middagen, samtalande lågmäldt och hemlighetsfullt, förefaller det honom. Bland dem sitter damen från middagsbordet, svept i ett långt, grått öfverplagg af österländsk snitt, påminnande om arabens burnus, och han kan höra hennes välljudande franska flyta öfverst i diskussionen.
Vidkommande åter sjelfva sedeltryckningen; så, och efter det linder den 24 Mars hos Fullmägtige anmälts, att en del af de utaf Tryckeri-föreståndaren, till följd af honom lemnadt uppdrag, å utrikes ort beställda pressar, graveringsoch pappersskämings-machiner, stämplar, punsar m. m. för tryckning af de nya sedlarne hit ankommit och att de öfrige vore att snart till Banken införvänta, uppdrogo Fullmägtige, samma dag, åt Understyrelsen att skyndsammast vidtaga alla de åtgärder, som erfordrades, på det att tryckning af de nya sedlarne måtte kunna så fort som möjligt begynna och fortsättas, i den ordning de särskilda sedelvalörerne emellan, att sådana sedlar, som sakna motsvarighet i nuvarande valörer, måtte i första rummet hållas allmänheten tillhanda. I sammanhang härmed funno Fullmägtige, med kännedom derom, att på Kongl. Maj:ts Kådiga pröfning berodde ett af Rikets sednast församlade Ständer, för deras del, gilladt och antaget förslag till författning, innehållande, bland annat, ändring i nu gällande ansvars-bestämmelser för efterapning och förfalskning af Bankens sedlar, skäligt besluta, att det så kallade fina trycket å de nya sedlarne skulle erhålla denna förändrade lydelse: “Den, som denna sedel efterapar eller förfalskar, straffes efter Lag; men den, som upptäcker efterapare!!, förfalskaren eller ut - 47 prånglaren undfår belöning, enligt Kongl. Kungörelsen af den 8 Juli 1818.“ Under den derefter förflutna tiden har Tryckeri-föreståndaren, vid 2:ne särskilda tillfällen, uppå Understyrelsens framställningar, erhållit uppdrag att, på kortare tider, afresa till utlandet, der de för tryckningen af Bankens sedlar erforderliga effekter tillverkades, nemligen först för att meddela nödiga upplysningar på stället samt påskynda effektemes fullbordande och aflemnande, samt sedermera för att uppgöra sluträkning med vederbörande och tillstädesvara vid effekternes lefverering m. m.
Det är icke så med RiddarhusOrdningen; ty, ehuru ett helt, tillåter ändock dess fördelning i momenter och §§., att hvar och en af dessa i34 Den 18 November f. m. kunna särskilt pröfvas, utan alt samman» lianget i någon mån störes. Efter en sådan undersökning borde ali £ löfning upphöra, rörande §§., och Kongl. laj:t endast undersöka, om Han var förbunden, att antaga hela förslaget, eller endast en del deraf. Efter den noggrannaste öfverläggning fattades beslutet, utan att Konungen derigenom ansåg sig öfverskrida sin lagliga Makt, eller de ansvarige Rådgifvarne ägde någon, nu dem förebrådd, låg beräkning af missaktning för sitt eget Stånd, eller af kränkning af dess rättigheter. De hyste den innerligaste öfvertygelse, att de handlade efter lag och att, då den nu omtvistade grundsatsen icke ägde något bestämdt stöd deri, deras pligt var att handla, som de gjorde. Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, hvad följder det för framtiden skulle blifva af en grundsats, sorn afskar all möjlighet till förbättring af en Lag, sådan sorn den ifrågavarande, om den ej i sin helhet antogs. Den nya RiddarhusOrdningen är, med högst få afvikelser, nära densamma, som den af år 1818. Det vore att onödigt uptaga Ridderskapets och Adelns tid, att genomgå alla de §§. der ändringar blifvit gjorde; jag skall endast citera några §§. der egenteligen blott ett och annat ord blifvit ändradt, såsom tillexempel uti 3a §, der ordet Diarium blifvit ändrat lill föredragningslista; men förnäm - Den 18 November f. m. 135 ligast uti 46 §. om en Stadgai stället för ett Stadgande i Riddarhus-salen.