Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„Ef„ter du inte vill be Edvard följa hem med oss, „kan du väl komma hit igen i morgon; då „skall jag med flit släppa mitt segel, och då „kommer Edvard och leker med mig. – Vid detta oväntade förslag såg Natalia ofrivilligt upp, och hennes ögon mötte Ynglingens. För den första gången i sin lefnad erfor hon väldet af en blick en liflig, oförklarlig önskan att antaga broderns tillbud, bemäktigade sig hennes själ – dock endast under en förflygande sekund. „Carl vet sjelf,“ sade hon med, kanske något darrande röst, „att hästarne icke „alla dagar få gå så långt, som i dag“ och intet ord förmådde hon tillägga. De voro nu vid vagnen. Sitt löfte trogen, steg Carl först upp deri, innan han släppte Edvards hand; derpå lindade han sina frigjorda armar omkring den nya vännens hals öfverhopande honom med smekningar. Ynglingen tryckte, djupt rörd, en kyss på det vänliga barnets panna, drog sig sakta undan dess famntag, och fästade ännu en gång sin uttrycksfulla blick på Natalia, hvilkens milda Farväl han – med en suck besvarade. Tillfälligtvis upptäckte Natalias Far, att Carls Edvard var son till en gammal bekant, den han ifrån deras gemensamma ungdomstid, var mycken erkänsla skyldig, och den unge Edvard F. infördes i Grefvens hus, hvarest hans oförmodade inträde förvånade Natalia, men hon kunde ej för sig dölja sin glädje vid dens åsyn som hon aldrig mer trott sig få se, knappast önskat att åter träffa. Edvard och Natalia blefvo snart bekanta, eller, rättare sagt, de märkte snart att de alltid måste hafva varit bekanta. Visserligen hade lifvet brutit sig uti olika färgor inom deras själar, men samma grund var i dem båda och de tillfälliga olikheterna gjorde den ursprungliga likheten så mycket mera framstickande. Natalia upptäckte dagligen mer af det värde, som spridde en så ovanlig glans öfver Edvard, och hans fel, icke länge dolda för hennes skarpa blick, oroade henne ej, ty hon såg, att djupare och fastare än de, var en ren och sansad vilja att förblifva sin Christliga kallelse värdig, rotad uti hans väsende! – En öm och upplyst Far hade vakat öfver Edvards utveckling. Honom hade han nyligen förlorat.
'Riksens II» glo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskots Betänkande, a?igående väckt fråga om det ”Arfvode, som vederbörande Läkare ”böra åtnjuta1 för B e sigin inga r å kar, ’lar, hvilka af Boteeller Rusthållare ”anskaffas för att uti Båtsmans hål”let eller Indelda Arméen införlifvas. "U"ti ProtocollsUtdrag af den go:de sistlidne December, har från Hedervärda BondeStåndet blifvit till Utskottet remitteradt ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen Olof Månsson från Blekinge, deruti anmäles, att, ehuru genom 5:te §. i Kongl. Resolutionen af år Besv. och Ekon, VtsJc. Bctånknnden. 7% 1745 uppå Allmogens Besvär blifvit bestämd en afgift af åtta öre Siifvermynt, som II o teodi Rusthållare skola till Regements-Fältskären betala för besigtningen å hvarje karl, som till inskrifning i Kronans Tjenst anskaffas, det likväl ofta, om icke allmänt, skall hända, att då Allmogen i MksdagsFullmägtigens hemort kommer till Carlskrona för att låta inskrifva Båtsmän i »fgågnes ställe, Läkaren efter godtycke utk äfver en öfver höfven betungande vedergälhing för Besigtningen, på hvilken Embetsftgärd Allmogen icke sällan jemväl skall i flera timmar få vänta, utan att Läkaren hargiltiga skäl för dröjsmålet att uppgifva; i ailedning hvaraf Riks» dagsFullmägtigen begär:, att en Taxa efter tidernas nu förändrade Conjunctur, i förhållande till den förut åbiropade, måtte blifva utfärdad, soth b est amner FältLäharens arfvode för Besigtning cf det manskap, sorn vid Båtsmanshållet eler Indeldda Arméen i Kronans tjenst, på Ristoch Rotehådlarnes bekostnad, inskrifven, uti hvilken begäran RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson fran Malmöhus Län äfven instämt.
Stals-Verkets tillstånd och behof, har E. K. M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att sedan, enligt Kongl. Brefvet af den 8 October 1828, blifvit förordnadt, att sådana uti Landt-Ränterien gjorda depositioner, hvilka redan uti minst tio år derstädes innestått eller dädande efter blefvo tio år gamla, skulle uppsägas till återlyftning hos E. K. M:s Befalluinghafvande inom natt och år efter i ämnet utfärdad kungörelse, samt att de af berörda depositioner, till hvilkas utbekommande vederbörlig anmälan inom nämnde tid icke egt rum, borde till Stats-Contoret insändas; så bade i följd häraf ifrån och med år 1829 till närvarande tid af dylika depositionsmedel till Stats-Contoret inlevererats från Landt-Ränterien i samtlige Länen samt, i följd af Kongl. Brefvet den 22 Nov. 1841, jemväl från Öfver-StåthållareEmbetets Canzli, tillsammans 55,662 R:dr 46 sk. 4 r:st., hvarutaf blifvit återlyftade 2,365: 24. 3., efter afdrag hvaraf återstode behållning 53,297: 22.1.; — och hade, såsom räntor å ifråga varande, dels genom serskilde corniterades, dels sedermera genom Stats-Contorets försorg utlånta medel, dessutom influtit 10,084: 39., deraf år 1842 utgått ett arfvode för medlens förvaltning och redovisande, stort 666: 32., så att disponibla återstoden utgjorde 62,715 R:dr 29 sk. 1 rist., hvaraf största delen vore förräntad; öfverlemnande E. M. M. till Rikets Ständer att om användandet af ifrågavarande depositionsmedel efter eget bepröfvaade förordna»
Detta hvad Capitalet beträffsrj hvad åter räntan angår, så betalas den al alla skattskyldige samfällt, och uppbäres af de Medborgare enskildt hvilka för ögonblicket äro i besittning af Statsobligationerna, och som det gör Staten, 6åsom Stat betraktad, lika, hvilka de äro som befinnas vara i besittning af dessa räntor, blott beloppet circulerar; medför betalandet deraf intet slags förfång för landets välmagt. De äro, dessa räntor, en penning, sorn den hogra handen betalar till den ven - 336 Ben 19 Julii. /. strå, båda tillhörande samma kropp (Statskroppen). Deraf följer visserligen ej att inrikes Stat*- skuld icke äfven medför olägenheter; men de äro ringa i jemförelse med de deraf uppstående fördelar Skulle man uppgöra en plan, som å ena si tan upptoge de förmooer som tillflutit en Stat, medelst begagnandet af NationalCrediten, samt å andra sidan de olägenheter den åstadkommit, torde vågskålen visserligen luta till fosman för Statsskulden. Ehuru man genom Statsskuld dräger vex^ lar pä tillkommande generationer, tror jag dem äfven vinna d*rpå, då de i arf erhåll* ett väl odladt Land, i stället för ett vanhäfdadt, en på tillräckliga Opitaler stödd blomstrande Handel, i stället för en vanmägtig. och lifvade slöjder i stället för aftynade. Äfven våra efterkommande torde således tacka oss och med erkänsla ihogkomma, att om utskylderne, genom Statsskuldens bildande, blifvit ökade, deremot Nationens tillgångar att betala dem, uti en ännu större progression, blifvit ymniga. Den af Utskottet åsyftade fördel att Handlandes samt publika Verks och Cassör» Cassabebållning mot 3 procent ränta skulle sålunda kunna insättas och komma i rörelsen i stället att de nu ligga obrgagnade kan lämpligare tillvägabringa i sammanhang med de af Ut skot - Den 19 Julii/, mi 337 skotten föreslagne PrivatDiscontinrättningar, hvarom jag då frågan förekommer vidare skall utveckla mina tankar. -f#
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. för Adjunkten vid högre Elementarläroverket i Skara, Filosofie Magistern Johan Mathesius, en årlig lifstidspension af 3000 Ridr räknadt från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked honom meddelas; för Rektorn vid Jacobs lägre Elementarläroverk, Filosofie Magistern Carl Olof Rundberg, med enahanda beräkning från afskedstagandet, under hans återstående lifstid en årlig pension till belopp af 3000 R:dr; för Rektorn vid Nya Elementarskolan i Stockholm, Filosofie Magistern Pehr Adam Siljeström, från och med år 1866 en årlig lifstidspension af 3000 R:dr; för Adjunkten vid högre Elementarläroverket i Calmar, Filosofie Magistern Gustaf Wolmar Sylvander, en pension af 1,500 R:dr årligen att utgå från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked; för Lektorn vid högre Elementarläroverket i Upsala, e. o. Professoren Anders Uppströms Enka Maria Charlotta af Uhr, en lifstidspension till belopp af 750 Ridr årligen; för Läraren vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda Johan Gerhard Holtz, en lifstidspension till belopp af 2000 R;dr att utgå från och med månaden näst efter den, då afsked honom beviljas; och åt de vid samma Institut för elevernas undervisning anställda Handtverksmästarne Johan Nordfeldt och Elias Grönstedt årliga pensioner till belopp af 400 Ridr för dem hvardera, att utgå från och med månaden näst efter afskedstagandet.
Langenberg från Vesterås är vordet anfördt, att Allmänna väghållningen i Sverige är en ibland de mest tryckande bördor för jordbrukaren; att de, som minst begagna sig af Lands - Lflgsamt Allm. Besv. o. Oec. TJtsk, Bes. Arso n. i5 Vägarne, måste ensamme underhälla dem, och de egentlige Resande, föi' hvilkas skull vägarne höra hållas vid magt, bidraga ej det minsta till denna farbarhet; att ingenting vore mera naturligt, än att den, sorn begagnar och nöter, äfven bör iståndsätta och underhålla; att följaktligen de vägfalandes skyldighet, att skatta till vägarnes vidmagthållande, vore lätt och klart insedd; att väl en jemn fördelning af den beskattning, som borde drabba de vägfarande, torde närma sig till omöjlighet, likasom Vägbyggnads-skyldighetens skiljande helt och hållet ifrån jordbruket här i Sverige icke torde låta sig göra; men att deremot detta onus möjligen skulle kunna mildras och falla jemnare, än nu. Till vinnande af detta ändamål har Motionairen föreslagit: a) att alla egentliga Resande, hvilka färdas med Gästgifvare-Skjuts, åläggas betala en så kallad Väg-Gärd, af 2 till 4 sk. Banco milen per häst, hvilken skulle erläggas, vid hvarje skjuts-ombyte, för den väglängd, som skulle befaras, och uppbörden deraf månadtligen hos Kronofogden i Orten redovisas, genom Dagboken controlleras, och derefter i Länets Landt-Ränteri insättas, samt vederbörande Gästgifvare tilldelas ett skäligt arfvode för uppbörden. 16 Logfana Allm. Bcsv» o. Oec. Utik. Bet. N:o u. b) att väghållning dislrietvis genom Auction ställes på Entreprenade, och hvad sorn komme att brista i underhålis-kostnudens ersättning, genom den föreslagne Väggärden, fördelas uppå både Landets och Städernes jord värde, efter samma grund, sorn Bevillningen utgår. Varandcs enahanda framställning gjord af Riksdagsmannen Eric Svanberg från Vester-Norrlands
Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller vördsammast, att R. 0. Ad. måtte likaledes förkasta detta förslag, såsom inskränkande Konungamakten i tvenne hänseenden, nemi. l:o emedan det hindrar Konungen alt kunna, utan alla Ståndens sammanstämmande beslut, upplösa en riksdag förr än 6 månader tilländagått, och 2:o inskränker det Konungamakten derutinnan, alt Konungen icke kan låta en riksdag fortfara längre, utan att Sländerne deri sammanstämma. Det heter nemi.: ”Efter nämnde tids förlopp skola R. St. åtskiljas, så vida icke Konungen och samtlige RiksStm minst 14 dagar förut hafva öfverenskommit om riksdagens förlängning på bestämd tid.” Ett Stånd skulle sålunda genom sin vägran kunna hindra riksdag att fortfara, och med detsamma bryta sönder de ärenden, som redan vore till afgörande förberedde. Jag förnyar således min anhållan, alt förslaget måtte förkastas. Hr Printzenskjöld, Carl: Till de skäl, som Hr von Hartmansdorff anfört, vill jag lägga ett annat. Det är tänkbart, att, om förslaget antoges, och Konungen således icke skulle äga rätt att upplösa riksdag förr än efter 6 månader, Sländerne skulle under denna tid kunna reglera riksslatcn. Om nu en lid inträffade, då man ville sätta i verkställighet det hot, sorn under förra riksdagen förspordes, att nemi. göra all regering omöjlig, genom att icke på eli ändamålsenligt sätt reglera staten, så skulle Konungen icke kunna sådant förhindra medelst riksdagens så tidiga upplösning, att den gamla stalén kunde blifva gällande. Sådana försök att utvidga Ständernes makt och inskränka Konungens höra på allt sätt förekommas, och jag afstyrker förslaget, såsom icke allenast onödigt, utan jemväl vådligt för Konungamaktens anseende, kraft och styrka. Förevarande förslag ang:de tiden för riksdags fortfarande hlef af R. 0. Ad. förkastadt. Den 25 September. Förslag, ang:de valbarhet till riksdagsman i BondeSt. Riksdagsordningen. § 15. Förra momentet.
Vidare har jag tagit mig friheten vördsammast föreslå: Lag för utöfningen af husbehofs-brännvinsbränningen i Sverige, jemte strafflag för öfverträdelser af denna Lag och om försäljning af rusgifvande drycker, samt ansvar för fylleri och dryckenskap, hvilka project jag bifogar detta mitt vördsamma memorial, hvarmed de torde få åtfölja till vederbörligt Utskott.. Hvad som vinnes genom minskad brännvinsproduction och ökad, men bestämd beskattning,-faller så öppet, att fördelarne deraf ej lära vidare behöfva demonstreras, hvadan man synes böra osvikligen få äga skäligen stadgad öfvertygelse, att det enskilda intresset gerna tystar sin röst från opposition häremot. Projcct-Lag för utöfning af hnsbchofsbrännvinsbränning i Sverige. C ap. r. Om rättigheten att idka husbehofsbrännvins-bränning, sä ock om tiden dertill. 5. 1. Rättigheten att begagna sig af husbehofsbränn - iSS Den ij Februarii f. m. vinsbränning tillkommer hvarje ägare eller innehafvare af jordegendom på landet, som är hemmantal åsatt; och må till brännvinsbränning användas hvad ämne eller växt, som dertill kan af brännvinsbrännaren anses tjenlig. §. 2. Under loppet af tiden fr. o. m. d. i5 Nov. om hösten t. o. m. d l5 Mars om våren, skall husbehofs-brännvinsbränningen oåterkalleligen fortgå, så att någon inskränkning härutinnan af ingen omständighet kan föranledas, 3. Med den brännvinspanna, som gagnas till brännvinsbränning, äga ock de till husbehofsbränning berättigade att verkställa distillering af brännvin under den fastställda tiden, men ej med annat större eller mindre kärl, eller å annan tid. J. 4-
Maj:t biföll, att allmän Kungörelse härom utfärdades; viljande Kongl. Maj:t, uppå Kammar-Expeditionens föredragning, taga i öfvervägande Rikets Ständers hemställan om arfvoden för Wågbetjeningen. 74:0 Angående Mynlbestämningen. Anmäld den 21 Maji s. å., och beslutet expedieradt genom Kungörelse af den 25 Junii i83o. 75:0 Angående Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Stats-Utskottel, rörande förändring och reduction af hemmansräntorna i de Län, der de nu finnas i ett större antal persedlar utförda. Anmäld den 3i Maji s. å. Kongl. Maj:t ville i Nåder hafva öfverlemnat denna underdåniga skrifvelse till Krigsoch Kammar-Kollegierna, med förständigande att, i öfverensstämmelse med deruti uppgifna grunder, inkomma med underdånigt förslag i den framställda frågan, alt, emot anvisning af behöriga summor på Stat, indraga de till Militiaeoch Civil-Staterne samt Skolstaten och andra allmänna ändamål indelta räntor; hvarjemte Kammar-Collegium borde serskildt afgifva utlåtande, rörande förändring i nu gällande method för markegångssältningen. Kongl. Maj:t, som, för bedömandet af den allmänna frågan om räntepersedlarnes omsättning till förminskadt antal, fann nyttigt, att försök dermed, på de af Kammar-Collegium uppgifna grunder, göras i ett Län, behagade för sådant ändamål utse Södermanlands Län, och befallde, att Kammar-Collegium skulle i underdånighet föreslå de åtgärder, som för verkställigheten borde iakttagas.
H. St:s Exped. -Utskott, som blifvit mig anvisad, får jag vördsamt undanbedja mig. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleetorer att innan nästa plenum utse en Ledamot i BevillningsUtsk. efter Hr af Billbergh och en Ledamot i Exped.-Utsk. efter Hr Riben. Börjades justering af pleniprotocollet för d. 4 dennes. Gr. Cronhjelm, Otto August: Jag får vördsamt hemställa, om de muntliga yttranden, sorn blifvit ordagrannt i pr.oloeollet intagna, behöfva uppläsas vid dess justering Jag vet väl, att sådana yttranden numera ej kringskickas till talarna; men tillfälle är dock beredt att förut genomse dem. Den 12 Februarii f. m. Frih. Boye, Ludv.: Enligt hvad den siste värde talaren uppgifvit, tror jag det kunna hända, att talare ej haft tillfälle genomläsa sina här framställda yttranden. Jag får derföre yrka, att dessa yttranden må vid justeringen af protocollet uppläsas, på det man må veta hvad som blifvit fördt på hvars och ens räkning. Gr. Cronhjelm: Till justering afsina muntliga anföranden äga talarne tillfälle nu såsom förr, fastän icke på samina sätt, emedan hvar och en då lick sig tillsändt uppsatt, hvad han muntligen anfört; men härigenom har händt, att många yttranden ej återkommit förrän två lill tre år efteråt. Nu då Ridd.-Secreteraren in pleno tillkännager, när man får genomläsa sina yttranden före protocollets justering, och äfven låter utfärda anslag derom, vinnes fullkomligt samma ändamål, utan någon tidsutdrägt. För min del dispenserar jag gerna R. o. Ad. från att afhöra uppläsandet af mina yttranden. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Nådiga bifall till hvad jag i detta ämne tillstyrkt, i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Maj:t i nåder täcktes af Rikets snart sammanträdande Ständer begära, att erforderliga medel till utvidgande af nyssberörda 3:ne Skeppsdockor å Carlskrona skeppsvarf i öfverensstämmelse med förslaget derom måtte beviljas med 108,380 R:dr riksmynt, att under år 1861 för en gång utgå.» »I stöd af Eders Kongl. Maj:ts redan under den 6 sistlidne September fatÄng. anslag tade nådiga beslut i frågan om en vattenlednings anläggande från Lyckeby till ^nlcnd^l~ Carlskrona, samt under åberopande af hvad såväl det samma dag rörande ämnet uu carlsförda protokoll öfver Sjöförsvars-ärenden, som äfven inledningen till detta anfö- krona. rande derom innehåller, torde jag här endast få upptaga den för nämnda företags utförande, enligt det af Eders Kongl. Maj:t gillade alternativ, erforderliga summa af 554,000 R:dr riksmynt, hvilken Eders Kongl. Majit i nåder förklarat Sig vilja af Rikets snart sammanträdande Ständer äska, att såsom extra anslag utgå under åren 1861—1863 med en tredjedel årligen.» tillhopa R:mt R:dr 108,380. — Bil. M 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. Om anläggning af en ångqvarn med bageri iCarlskrona.
Någon tidsförlust kan derigenom icke uppkomma, ty i samma ögonblick, som R. o. Ad. får prol.utdr. om beslutet, kan Ståndet också företaga frågan till afgörande. Jag anhåller således alt uppskof för närvar, må äga rum. R. o. Ad. beslöt, att pröfningen af de voter:s-propos:r; hvilka StatsUtsk. i denna 6:te punkt föreslagit, borde uppskjutas lills R. o. Ad. erhållit kännedom om alla Ståndens beslut i afseende på det ämne, som afhandlas i StatsUtskts Utlåt. N:o ga. j:de punkten. Frih. Cederström: Här förekommer alldeles enahanda förhållande sorn med föregtde punkt, hvarföre jag anhåller att jemväl denna måtte uppskjutas, lill dess PresteSt:s beslut är klindt, R. o. Ad. fattade i afseende på denna punkt samma beslut, som i afseende på 6:1 e punkten. 8:de, q:de och to:de punkterna. De uti dessa punkter föreslagna vcter:s-pröpos:r godkändes, n:te punkten. Frih. Cederström: Jag får tillstyrka, att R. o. Ad. ville antaga StatsUtskts inbjudning och förena sig med PresteSt. hvarigenom alternativen i Utskts förslag komnie alt förenklas. R. o. Ad. antog StatsTJtskis inbjudning till instämmande i PresleStts beslut, till följe hvaraf den första vöter:s-proposm i delilla punkt skulle komma att förfalla; den andra voteris-proposin i denna nite punkt godkäildesi Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att på Hr Lager-* hjelms begäran prot.utdr. nu blifvit uppsatt ang-.de den af R. o. Ad. i anleda, af 5:te punkten beslutade inbjudning; och blef detta prot.utdr, nu till justering uppläst och godkändt. i2:te punkten. Frih. Cederström:
Hvad notarierne beträffar, så erkänner jag, att, sedan notarierne i BondeSt. icke tillsättas af K. M., det är ingen skilnad emellan notarie-befattningarna i BondeSt. och de andra Stånden; men efter redan BondeSt. för sina notarier bifallit 5 rrdrs aflöning, så skulle det måhända vara mindre lämpligt att fråntaga dem detta arfvode, men då är billigt Dcd 25 Juli f. m. på andro sidan ati också gifva de andra Ståndens notarier 24 sk. till, så att de få lika mycket, hvarför jag äfven i det fallet instämmer med Frih. Boye. Jag yrkar således, utom i detta fall, bifall till Utsk;s första betänk., med den tillökning, som bör äga rum för PresleSlåndets cancelli, meri med deli skilnad likväl, att hvad som erlägges till de notarier och cancellister, som äro uppförde utÖfvér hvad Riksd.Ordn. i 24 §:n säger, må utgå under namn af skrifvare-bilräde. Frih. Boye: Jag är skyldig den sista värda talaren tacksägelse för det Understöd han gifvit åt ruin mening. Ehuru sannt delar, att BondeSt;s secreterare visserligen linien vårdnad, en omsorg och fett ansvar, vida större an secreterarne i de andra Stånden, tror jag för min del likväl icke, att det öfverensstäuliner med grundlagens princip; att han skall äga något inflytande i Ståndet, och den personliga kännedom jag äger om den nu var. secre lera ren derstädes, förvissar mig, att han icke söker något inflytande i Ståndet. Jag tackar den siste talaren för det understöd till min mening och de upplysningar hän behagat gifva, men sedari jag frigjort mig sjelf från delaktighet i deri del af framställningen, hvari jäg ej kan instämma, så är jag ganska nöjd med den utväg han visat oss att respectera grundlagen oell dock vinna vår önskari, derigenom att aflöningen kallas skrifvare-hjelp. Mig qvittar det lika hvad namn den får. Hr von Troil, Ernil:
Ar den trefliga hörnplatsen vid fönstret ledig vid ditt inträde i kupén, eller blir den det under resans lopp, är det din fulla rätt att intaga den, — här s o m oftast i världen gäller det, att den, som först k o m m e r till kvarnen o. s. v. Vill du under något uppehåll under vägen för en stund lämna din plats, markerar du, att den är upptagen, genom att därpå lägga en filt, resväska eller annat föremål, o c h du är då i din fulla rätt att vid återkomsten taga den i besittning igen. Samma rätt gäller äfven andra, det var egentligen detta, jag ville framhålla, samt att uraktlåtenhet att respektera den bevisar, att man inom reselifvot ännu stafvar på dess A. B. Att resa ett par bekanta i sällskap är ofta angenämt, då man därigenom har tillfälle att o m gemensamma intressen prata bort en del af tiden. Tillåt mig endast påminna o m, att när äfven främmande personer finnas i samma kupé, b ö r man gifva akt på tungan och i synnerhet akta sig för att nämna omtalade personer vid namn. V i veta kanske icke, h v e m den passagerare är, som midt emot oss eller vid vår sida icke ens kan undgå att höra hvart ord vi säga; han känner icke heller oss, men direkt eller indirekt kan han stå i förbindelse m e d de personer, hvarom vi sorglöst prata, våra ord kunna mer eller mindre förvrängda hinna fram till dem, o c h detta kan gifva anledning till en mängd obehag. I synnerhet unga flicker, men äfven en del äldre, hafva ofvan berörda vana o c h skatta m e d förkärlek till den, när namnet har klang eller åtföljes af titel.