Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen lår jag, med öfverlemnande af utarbetadt sammandrag, Bilagan Litt. Q öfver förberörde i detalj utarbetade plan, i underdånighet anmärka, att ehuru den del af farlvgens hela underhållskostnad (underhålls-procent), som blifvit beräknad och utförd för under tidens lopp behöfliga nybyggnadsoch större reparations-arbeten (i förklaringen (ill samma plan benämd Fonden för Nybyggnad, m. m.), kommer att i och för sagde ändamål blifva fullt tillräcklig under vanliga fall, eller då den materiel, hvarefter nybyggnads-fonden blifvit beräknad, skall omsättas med samma slags fartyg, och de större reparations-arbeten, som å densamma förekomma, icke omfatta allt för genomgripande och kostsamma förändringar, ett sådant förhållande här dock ej kan ega rum, dä ej allenast en del segelskepp blifva ersatta med större och dyrare ångskepp, och en annan del sådana samt de flesta fregatterna komma att med ångkraft förses, under det alt de förre till ångskepp och de sednare till ångfregatter apleras, utan äf - / 24 Bil. N:o 4 till Kongl. Majds Nåd. Prop. N.-o 1, om Statsverket '1856. ven en aldeles ny ång-materiel (ångkanonslupen) tillskapas; hvaraf också blir en följd, att medium af de 5 första periodernas nybyggnadsfonder, uppgående till 659,901 R:dr Runt, betydligt understiger det belopp af 781,304 R:dr samma mynt, som enligt bilagan Z för motsvarande arbeten befinnes behöfligt.
Det är under det mäktiga intrycket af denna stämning, som en Torquemadas dystra ande trycker sin prägel på halföns folk, och den till nytt lif väckta inkvisitionen växer ut till en nationell institution, som under århundraden sändt skaror af landets ädlaste, mest begåfvade män till bålets kvalfulla död och fyller luften med den stygga doften af brändt människokött. VON Högsinnad och ädel som Isabella i allt öfrigt var, stod hon likväl i religiös tolerans i intet afseende före sin tid, utan visade sig i allo såsom en äkta dotter af det land, som sett henne födas. Det var ej blott med hennes goda minne, utan med hennes kraftiga bistånd, som inkvisitionen lyckades vinna sin fruktansvärda makt. Visst blödde hennes hjärta af medlidande, då kättarbålens hemska flammor slogo mot himlen från alla vrår af hennes rike. Men hade ej påfven gifvit henne och hennes make ärenamnet de katolske, och skulle de ej visa sig detta namn värdiga? Som god katolik kunde hon aldrig ett ögonblick förgäta, att utom kyrkan är ingen frälsning möjlig; och den oeftergifliga följden däraf var, att en stunds kval i timlig eld med all sin gräslighet dock vore ett intet, om de kunde fria från eviga lågor. Den allena saliggörande kyrkans oryggliga logik dref i främsta rummet tidens allvarligaste och mest samvetsömma andar att främja inkvisitionens ohyggliga arbete. Och hvad Isabella vidkommer, nöjde hon sig icke därmed. Det var egentligen hennes skuld, — eller, som hon ansåg det, hennes förtjänst, — att inom kort efter morernas besegrande följde en fruktansvärd judeförföljelse, som dref flere hundra tusen af landets arbetsammaste och idogaste medborgare i landsflykt. Ännu mera — då hennes äldsta dotter äktade konung Emanuel af Portugal, gjorde hon till ett uttryckligt villkor för sitt samtycke till denna förbindelse, att den våldsamma judehetsningen utsträcktes äfven till hans rike.
Om den behöriga vården af andra tjänster fordrar att deras innehafvare vid aftagande krafter öfverflyttas derifrån, så är det utan tvifvel än mera nödigt vid universiteten, emedan ungdomens undervisning fordrar en liflighet, som en äldre man sällan bibehåller. 4: de punkten. Litt. c. Hr Stuart, Carl: Jag anhåller få göra en anmärkn. vid denna punkt. StatsUtsk. har afstyrkt löneanslag åt lärare vid gymnasium i Gefle för meddelande af undervisning i naturvettenskaperna och i lefvande språk. Detta gymnasium har, enligt hvad motionären upplyst, blifvit sljufmoderligt behandladt emot de flesta andra dylika undervisningsverk, enär ett färre antal lectorslöner för detsamma blifvit beviljadt, och del hell och hållet saknar arfvoden åt lärare i naturvettenskaperna och lefvande språken. Jag anser nu tillfället vara inne att ersätta denna brist, och tillika lemna en behöflig uppmuntran åt ett läroverk, som lär vara försedt med särdeles skickliga och nitiska laraie. Som skäl för sitt afslag Den iS Maj e. m. å motionen uppgifver Utsk., att elevernes antalvid nämnda gymnasium sällan uppgått till 4°; hvarföre undervisningen uti ifrågavar. ämnen alltför väl borde kunna bestridas af den derstädes anställda lärarepersonal utan särskild aflöning; detta antal öfverstiger dock numerären vid 3:ne andra af Rikets gymnasier, nemi. Wisby, Calmar och Carlstads, hvarest lärarne likväl njuta ersättning för undervisningen i dessa ämnen. Då jag sjelf genomgått det sistnämnda af dessa gymnasier under en tid, då der icke fanns någon lärare i naturvettenskaperna, ä'r jag i tillfälle att vitsorda den lucka, sorn derigenom förorsakas i den numera erforderliga humanistiska bildningen, och då denna lucka, genom en jemförelsevis så ringa uppoffring af det allmänna, kan fyllas, tior jag icke, alt Utsk. bör underlåta att tillstyrka bifall till det gjorda förslaget.
N:o 442 lned anmälan om ett skedt misstag vid en inom förstärkta StatsUtsk. verkställd votering. Hr Stuart, Carl Gust.: Erfarenheten har redan vid mångfaldiga tillfallen visat, att misstag vid behandlingen af riksdagsärenderna lätteligen kunna begås såviil inom RiksStm som inom Utsk:n. särdeles vid slutet af riksdagarna, då en större skyndsamhet vid dessa ärenders handläggning vanligen erfordras och den af riksdagsförhandlingarnas långvarighet förorsakade tröttheten dervid föranleder en mindre noggrann uppmärksamhet. Särskilda förhållanden kunna äfven inträffa, som göra sådana misstag iner eller mindre ursägtliga. Jag har nu icke heller begärt ordet för att med mitt yttrande öka det klander, som förstärkta StatsUtsk. och synnerligast dess ordförande redan i rikt mått fått uppbära för det i förevar, memor. anmälda, verkligen obehagliga förhållandet; men jag har ansett mig böra fästa H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på en oformlighet, hvartill StatsUtsk. jemväl gjort sig skyldigt, då detsamma uti detta memor. tillstyrkt R. St. att förklara en af förstärkta StatsUtsk. anställd votering ogiltig. Om, genom bifall till hvad Utsk. sålunda tillstyrkt, R. St., med godkännande af denna oformlighet, förklarade sig berättigade att ogilla de af förstärkta StatsUtsk. fattade beslut, befarar jag, att sådant, såsom prejudicat för framtiden, skulle kunna medföra de vådligaste följder för beståndet af dessa beslut, hvilka, uti de af grundlagarna uttryckligen bestämda fall, detta Utsk. äger att fatta med R. St:s rätt. Då följaktligen RiksStm icke fått sig någon rättighet tillerkänd att vid samma riksdag upphäfva och tillintetgöra de beslut, sorn tillkommit i följd af anställda voteringar inom förstärkta StatsUtsk. så inser jag icke någon annan utväg att få nu ifrågavar. misstag rättadt, än att nämnde Utsk. sjelf förklarar den för tidigt anställda voteringeri ogiltig och det derigenom åstadkomna beslutet förfallet. Jag afstyrker bifall till StatsUtsk:s rörde detta ämne afgifna memor. och hemställer, att detsamma endast måtte varda lagdt till handlma.
Enär regementets köksbyggning redan år 1853 vid vederbörlig besigtnings-förrättning utdömts, såsom befintlig i ett särdeles bristfälligt skick, samt, enligt uti besigtnings-instrument af år 1857 uttryckt mening, denna byggnad då befanns »i så bristfälligt skick, att dess nödtorftiga iståndsättande ensamt skulle medtaga större delen af de för samtlige reparationer å regementets kaserner befintlige tillgångar», har Sekund-chefsembetet, i öfverensstämmelse med hvad regementets byggnads-direktion härom anmält, af skyldig omtanka, dels för den händelsen en mera omfattande reparation nödvändigt måste ske, ansett en summa böra vara besparad, för att ej inskränkningar i öfriga reparationsarbeten skulle ifrågakomma, dels derför, att om den är 1856 projekterade nybyggnad af ofvannämnda lokal kommit till stånd, regementet då till kompletterande af nödvändiga inventarier haft någon besparad tillgång; en tillgång, om hvars belopp och tillväxt fullkomlig kännedom kunnat ernås af de till Kongl. Krigs-kollegium årligen ingångna redogörelserna. Men sedan det visat sig, att hvarje af ofvannämnda så högst behöfiiga förbättringar i köksbyggnaden uteblifvit, har under innevarande år gjorts en afbetalning af 1,200 R:dr Runt å ifrågavarande skuld, som 1'egemeutets kasernbyggnads-kassa äger. Stockholm den 10 December 1860. S. W. NAUCKHOFF. Sekund-chef. F. af Pontin. — 307 — Kongl. Krigs-kollegii Intendeiits-afdeliiiiigs underdåniga utlåtande, i anledning nt' Rikets Stunders Revisorers berättelse om granskningen af de lill denna Afdelning hörande räkenskaper för år 1858.
Maj:t har härwid tillika erfarit att denna wäg, som, ehuru framtwingad genom oländi, ga trakter, kan, enligt hwad förmedelst noggranna mätningar och afwägningar utrönt, öfwer allt blist wa farbar och jemwäl beqwäm, ssulle bereda en lät, tare och hastigare gemenskap emellan hittills nästan afskrida orter, och i synnerhet wid truppers sam, mandragande i ögonblicket af ett Krigs utbrott, med, föra synbara förmoner. Men det är icke blott coin, municationen som i fraga warande anstalt skulle befrämja; den utsigt som derigenom ble;we öppnad för stora landsträckors och deras inbygga e§ odling, för arbetöflitcns lifwande och för populakionens fram, gang, utgör ett icke mindre wigtigt föremal att harmed förknippas. Utmed bela den tillärnade nya wägsträckan, allt intill Jemtlands Lånegräns an träffas, Den rz Majk. träffas, bosatte i skogarne, urgamla Finsta Folkstammar, hwilka nu merendels pa obehörigt satt till arbete underlagde aflagsne bruk och hemman, endast behöfwa en närmare vmwardnad och egen jord för akt blifwa idoge och nyttige. Äfwen det nu glest bebodda Jemtland, hwars af stogbetackka höjder omsiutna dal wexlar fruktbara fäll med de watlendrag som aenomstära hela provmcen, tarfwar särffilt uppmärksamhet, vin desi inwänare skola fran ostadiga och mänskliga näringsfång acerföras till deras naturliga hufwudyrken, jordbruket och boskapsskötseln. Allt detta kan ej werkställas utan afwittringar och Storstiften och besia ater förutsätta betydliga kostnader, för hwilkas bestridande nuwarande Statsansiag icke lemnar någon tillgäng öfrig.
Län väckt motion om ändring af 6i och 63 §§. uti Instructionen för Jägeri-betjeningen af den iö Mars i838. Den förra af dessa §§., som frånkänner Jägeri-betjeningen rätt till laga fardag å deras boställsjord är, enligt motionärens åsigt, både orimlig och orättvis, emedan hvarje annan tjensteman, som innehar sådan, eger rätt till laga fardag, och yrkas således ändring af 6i §. Hvad den sednare eller 63 §. beträffar, har motionären föreslagit, att den deruti Konungens Befallningshafvande tillerkända rättigheten ”att bötfälla, suspendera och från tjensten för alltid skilja Jägerioch Skogs-betjente,” må upphäfvas, såsom stridande emot den, efter motionärens förmenande, uti 16 §. Regerings-Formen hvarje Svensk man tillerkända frioch rättigheten att icke utan ransakning och dom afhändas sin tillhörighet. Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, anser det öfverklagade stadgandet uti 6i §. icke medföra större olägenhet för Jägeri-betjeningen, 16 Allm. Besv. och Ekon. Etsk. Betänkande, N:o 23. än för alla andra, som, lika nied dem, innehafva sina tjensler på grund af constitutorial, och linner således icke skäl till ändring af detsamma. Beträffande 63 §., som rörer den Konungens Befallningshafvande lemnade rättighen att bötfälla, suspendera och från tjensten för alltid skilja Under-Jägare,Skogeller Planterings-vaktare, uti hvilken motionären, på grund af 16 §. Regerings-Formen, yrkat förändring, så delar Utskottet ej motionärens åsigt härutinan, emedan detta stadgande, föranledt af behofvet att ega en sträng controll öfver Jägeri-betjeningens förtärande med Kronoskogarne, visat sig högst behöfligt, och har Utskottet sig icke bekant, att det med någon orättvis stränghet blifvit handbafdt.
Jag anhåller vördsammast, att denna min motion må blifva till StatsUtsk. remitterad, dit äfven Hr Rönnens förslag torde få åtfölja. Bilaga. Vördsam framställning örn stiftandet af ett Landtbruksinstitut på Säteriet Degeberg. Uti ett sådant land som Sverige, der jordbruket utgör hufvudnäringen för en öfvervägande mängd af dess befolkning, der förökning af dess rena afkastning nu blifvit vilkoret för landtmannens bestånd, och derigenom äfven för iG8 'flen 27 Februari i. alla andra samhällsclassers välfärd; der blifver ock allt, som directe befrämjar dess framskridande, bland de mest värdiga föremålen för Styrelsens uppmärksamhet. Undervisningsverk äro inrättade i alla andra grenar af vårt vetande; men hos oss har landthushållningen hittills måst sakna något sådant, ehuru det icke kan bestridas, att den ovilkorligen fordrar grundlig, vetenskaplig och praktisk bildning, för att med verklig framgång kunna bedrifvas och emotstå missgynnande conjuncturer. Uppotfringar hafva visserligen å Regeringens sida blifvit gjorda, som i sin mån bidragit till åkerbrukets uppmuntran och tillväxt; men de åsyftade fördelarna hafva icke så fullkomligen vunnits, derföre att landtmännen i allmänhet sakna en noggrann kännedom om sitt yrke, hvilande på bestämdare grunder. Då nu vid Riksdagen allmänna undervisningen torde blifva föremål för öfverläggning, synes det vara tidpunkten att äfven fästa uppmärsksainheten på behofvet af ett läroverk för denna modernäring, helst ett sådant utan särdeles stor uppoffring utaf Statens medel kunde framkallas. Att detta behof är verkligt och saken af dem, hvilka lifligen behjertas, det bevises deraf, att, i anledning af den i tidningarna annoncernde emottagning af elever till praktisk undervisning på Degeberg, hafva redan åtskilliga, hvaribland söner af landets större possessionater, på närmare håll och från aflägsnarc provinser, tillkännagifvit sin önskan att deraf få begagna sig, och nästan lika så talrika hafva anmälanden om rättare-Iärlingars ditsändande redan varit.
Dä Utskottet sett sig nödsakadt wid stuker af sitt betänkande anföra 114 §. af Rege» Ängs-formen, som ett stäk emot Bonde-Ständets pästäende, anser jag mig stylvig lemna den uplysning, att wid Riksdagen 1809 och igro äberopade det Hedörwärda Ständet sjelf wid 2:ne serstilte tillfällen denne , säsoM ett stöd för deras rättigheter, ett wärn mot Len kränkning de ansago Oeconomia. Utstottck genom 2:ne sine betänkanden deremot welat göra. §. mätte således werkeligen warit antagen af Hederwärda Ständer, och som sadan äswen nu anses som grundlag, til! Letz Konungs" och Ständers sammanstämmiga beslut, i den drdning Regerings-lagarne det bjuder, den samma ändrar eller förkastar. Ännu en gäng sär jag bedja Ridderstapet och Adeln nogsamt betänka följdcrne innan de gifwa sitt bifall till det inbjudande det Hederwärda Bonde^Ständet gjort. Herr Landt - Marskalken företog härefter det serstilka Utskottets oswanberörde betänkande, hwilket, Uppä gjord proposition, blcf af Ridderstapet och Adeln bifallit. Derefter föredrogs och bifölls samma Utstötts, ö; ro Augusti pä bord. 't lagda, betänkandeanga< Andra Del - 7o6 Den 12 Augusti. ende Ridderstaper och Adelns samt Preste Ständeks deltagande uli upbyggnad och reparation af Kyr. koherdes, Capellans, Klockare, Rektors och S.-olähus byggnader i städerna; hwarjemke, utaf ankommis prorocolls-utdrag af denna dag, inhämtades, atr Preste Siandet äfwen till detta betänkande lemnar sikt bifall. Justerades följande: Utdrag af Protokollet, hältet hos Högloft.
Jag får upplysa, att det ej är Presterne, som hafva öfverinseendet öfver Skolorne; men derigenom att Vexelundervisningen blefve bland Prester mera allmänt känd, skulle desse komma i tillfälle att tillse, det de fingo sådane sujetter till Skolmästare, hvilka ej saknade kunskap i användande af denna method. Jag vill icke anföra några skäl för Yexelundervisningens nytta; ty den, sorn ej medger, att det är af stort gagn att få Vexelundervisningen i alla församlingar spridd, mot den, som drifver en sådan sats, säger jag, kan jag ej anföra några skäl, med hopp att de skola antagas. Jag tillstyrker bifall å Utskottets Utlåtande. Friherre Anckar sw är d s Carl Henrik: Jag delar de Ledamöters åsigt, som yrkat bifall å Utlåtandet. Jag föreställer mig, att det hör blifva af vigt för uppfostran i allmänhet, om unga Prestmän, hvilkas framtida bestämmelse det blir, att vaka öfver uppfostran, äga begrepp om en undervisningsmethod, som äger så många fördelar. Alla de inkast, som äro anförde mot Utlåtandet, äro vederlagde, utom ett enda. Jag har trott mig höra, att Herr von Hartmansdorff funnit en olägenhet deruti, att sådane Prester, hvilka af Consistorierne antagas och ej äga tillräckliga kunskaper, kunde finnas vara oskicklige Lärare i Vexelundervisningen, och att Consistorierne skulle Den 2i April f. ra. 83 komma i förlägenhet för Adjunkter. Jag tror, alt detta ej äger något inflytande på saken, i anseende dertill, att Prestmännen icke ovilkorligt äro anställde såsom Lärare vid Sockenskolorne, utan att det heror på den skicklighet de äga. Om de dertill begagnas, heror antingen på Stiftarens eller Sockens bepröfvande, allt eftersom de finna att Läraren uppfyller sitt kall „eller icke. Jag upptäcker således intet skäl till invändning mot Utlåtandet, utan anhåller att det måtte bifallas. Herr Lefren, Johan Pehr: Att jag nitälskar för Yexelundervisningens framgång, hoppas jag, att alla äro öfvertygade om. Det är just derföre jag ej vill bifalla detta Utlåtande.
Man skulle nästan kunna säga, alt denna fråga redan blifvit uttömd, åtminstone på deras sida, sorn söka försvara LagUtsk:s betänk.; ty utom den generella antydningen om vigten och behörigen att fästa afseende å hvad Konungen i detta fall hos Ständerne proponerat, sorn Frih. Stael von Holstein gjorde, har sedan Hr Akerman ur lagfarcnhetens synpunkt så fullständigt och så väl nlredl hvad man såväl ur lagfarenhetssom lagskipuingssystemel har att säga om den saken, alt föga dervid är att tillägga. En annan ledamot, Hr Cederschjöld har, som man väl kunde förvänta, då han vid ett annat tillfälle, eller den s. k. förbataljen, hvilken häromdagen ägde rum, yttrade sig i denna fråga, än vidare utvecklat huru ärligt han dä menade, när han förklarade sig tro, att hvarje fråga, som hlef i system utvecklad och ådagalagd, ovilkorligen skulle vinna anhängare. Samme värde ledamot har nu i sitt skriftliga anförande, ur en phil oso p h i s k synpunkt bedömt det nya strafflagssystemet, och han har, efter min tanka, pä ett sätt, som gör detta hans yttrande lill ett ibland de dyrbaraste, hvaraf våra riksdagsprotocoller kunna berömma sig, utvecklat philosophiska grunder, hvaråt jag med smärta faun att icke nog uppmärksamhet egnades — men nästa ögonblick länn jag orsaken dertill, nemi. alt här är icke möjligt, mine Hrr, att frågan kati stå fram ur en philosophisk synpunkt, icke eller ur lagfarenhetens, ulan, tyvärr! är den rent af politisk. Alt sä förhåller sig, det kunde man redan märka vid den s. k. skärmytslingen eller förbataljen häromdagen. Att detta numera icke är en förmodan, utan kan deduceras med visshet, det har man hört af Hr von Hartmansdorffs, denna gången korta, men dock sakrika yttrande. Jag skulle således, för att icke med milt yttrande förlänga en discussion i en riktning, som alldeles icke kunde leda lill något resultat vid den slutliga voteringen, anse mig böra genast vända mig mot Hr von Hartmansdorffs yttrande och hans argumentation för eli beslut alt instämma med PresleSt.
Jag får viel detta tillfälle rätta ett, rtiisStag, som jag i det Plenum då denna fråga sist förevar, begått. Jag yttrade att Kongl. Maj:t för ofvannämnde ändamål nedsatt en Comité* hvilket likväl icke så förhåller sig, mitt misstag torde dock vara förlåteligt, emedan det var grundat på min förmodan, att Riksens Ständers vid sista Riksdag framställda underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t täcktes tillförordnad en sådan Comité', blifvit uppfylld. I stället har Kongl. Maj:t i Nåder behagat tillförordna en enda Person, för att göra samlingar af sådane Acter som upplysa förhållandet med de under Kongl. Maj:ts Styrelse stående Collegiers och Allmänna Verks Organisation; men så många öfriga till dessa Verk ej hörande Embeten och Tjenster äro ej föremål för detta Arbete. Som exempel på sådana må jag anföra Städernes Embetsoch Tjenstemän? Det gifves SmåStäder med 1 å 2000 Innevånare, som hafva, utom 1 Borgmästare, 7, 8 å 9 Rådmän, en serskildt Stadsnotarie, StadsCasseur och StadsFiscal. Flere sådane Städers Embetsoch Tjenstemän hafva nyligen erhållit Lönetillökning, icke genom indragning af det öfverflödiga antalet Tjenster, då de blifvit ledige, utan genom nytt anslag af Stadens Jord. Jag tror derföre det vara angeläget, att Riksens Ständer genast tillsätta ett Serskilt Utskott, som utarbeta de allmänna Grunderna för indragning och sammanslående af öfverflödiga Embeten och Tjenster, samt för en förbättrad ArbetsMethod: Hvarefter Riksens Ständer fastställde - Den Januarii. 241 'ställde den vidare utarbetningen af dessa grunder bör öfverlemnas åt en Comité, sorn Konungen i Nåder täcktes ofördröjligen förordna. Jag får således begära Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Nämnden höjde ersättningsbeloppet utöfver hvad ersättningstagande yrkat, gälle ej eller beslutet för mera än äskadt varit, så vida ej jord eller lägenhet, sorn afstås skall, är besvärad med inteckning, öfverstigande den fordrade summan; i hvilket fall Nämnden må, utan afseende på ersättningstagandes anspråk, utsätta löseskillingen så högt, som den finnes, enligt här ofvan stadgade grunder, böra uppgå. § 24. Lösen för jord eller lägenhet, som afstås skall, så ock ersättning för intrång, hvilken skall på en gäng utgå eller blifvit beräknad för sjelfva anläggningen, vare den, som jordens eller lägenhetens begagnande yrkat, skyldig att till ersättningstaganden utgifva inom den för jordens eller lägenhetens af stående eller upplåtands stadgade tid, eller, om ersättningsbeloppet derförinnan ej hunnit bestämmas, inom tre månader efter det sådan bestämmelse skett. För betalning af årlig afgift, sätte llätten ut tid, der parterne ej åsämjas. Hår ej öfverenskommelse om ersättning träffats eller Nämnden sitt beslut meddelat inom den tid, dä jorden eller lägenheten afstås eller upplåtas bör, må sådant ej hindra arbetets företagande, derest sökanden hos Konungens Befallningshafvande ställer full borgen f ör lösningseller ersättningsbeloppet samt för kostnad och skada. Kronan vare för sådan borgen fri. Ar jord eller lägenhet, som afstås skall, intecknad, varde ersättningsbeloppet derför inom den för dess utgifvande här ofvan stadgade tid nedsatt i Ränteriet hos Konungens Befallningshafvande, som kungör sådant Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 73. 5 vederbörande crsättningstagande och inteckningsegare, samt liqvid dem emellan sedermera i laga ordning uppgör. Finnes härvid ersättningsbeloppet vara fastställdt genom öfverenskommelse emellan den crsättningstagande och den, som ersättningen gifvit, och förmenar inteckningsegaren värdet hafva blifvit för lågt beräknadt, vare denne berättigad att, der ej full liqvid för hans fordran honom lemnäs, äska jordens uppskattning af Nämnd i den ordning förut i denna lag är vordet stadgadt; dock gånge beslutet om jordens afträdande icke dessinindre i verkställighet. Sådan talan, som efter 21 och 22 §§ föras