Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gluth wird alles was ich fasse, Kohle alles was ich lasse, Flamme bin ich sicherlich. Det var afton och Zarathustra sade till sig själf: Jag är trött på att höra min egen stämma och att lära. Jag längtar att själf sitta som lärjunge och få skratta ut min mästare. Så talade Zarathustra, och han gick till Kvinnornas stad, till en lärare, som skrifvit om Jesus af Nazaret och Caliban och hvilken prisades som den yppersta och djupaste af alla. Mästare, sade han, en resande scholar, hvilkens själ trår efter undret, som skall upplysa framtiden, ber dig om lösen, du som kan alla läror och vet allt. Så talade Zarathustra, och hans själ log i lustig elakhet af nöjet att sätta den gamle vise i bryderi. Men denne svarade: Unge scholar, jag känner intet annat under än Moulin de la Galette, den gamla kvarnen på Montmartre. Visan säger, att den mal »hvitt mjöl af flickors dygd», och det är därför Paris aldrig kan sakna bröd. Zarathustra blef röd och blek af harm. Gubbe, ropade han, hur torrt och gammalt är icke ditt hån mot Zarathustras solskenslöje. Vet att framtidens under, öfvermänniskan, bär Zarathustra i sitt eget bröst. Så talade Zarathustra, och med själen bräddad af skönt förakt, af orkanförakt och hafsförakt för allt gammalt hån och allt gammalt tvifvel, försvann han. Men den gamle lärde sade eftertänksamt för sig själf: Se den unge germanen, som talade franska som en elsassare, det var då Zarathustra. Och han tillade: hur vacker var icke hans vrede! Ack, jag har lärt allt och löst upp allt till en luftig lek. De stora, lysande och farliga tankar, som varit människornas bloss och knifvar, kan jag kasta och jonglera med bättre än någon virtuos på marknaden. Jag vet allt, utom ett, om det är lyckligast att tro eller att veta, att vara sömngångaren, som går blindt och inspireradt sin strimma framåt, eller den alltid klarsynte och vakne, som sitter vid vägkanten och ler.
Är ni då en tocken tusan till karl, som kan köpa sådant der? sporde jungfrun en smula misstroget. Jag går allt i de ärendena svarade Erik. Nå, jag må säga! Stå här, så skall jag tala vid frun; hon är hemma och öppnar nog dörrn för er, om det är allvar med köpandet. Det kan hon lita på menade Erik och knyckte till; han tyckte inte om att man misstrodde hans afsigter. Hon gick, den söndagsklädda hufvudstadsjungfrun, gick med en liten nådig, uppmuntrande nick och försvann i huset, medan gardisten med nyfikna blickar betraktade Erik, väntande på det lilla äfventyrets utgång. Om ett ögonblick kom hon igen, låste upp en dörr och lät Erik stiga in. En fyllig, sidenfrasande fru med myndig min och högfärdigt, uppblåst ansigte stälde sig rakt framför honom, mönstrade honom helt öfver och frågade sedan. Hvem är det som skickat honom? Det är allt jag sjelf, det. Såå, hvad vill han ha härifrån? Ett äpple, eller hur? Neej, det får hon inte äta, kan jag tro. Hvem hon? Eva, vet jag. Hvad för en Eva? Hustru min, förstås. Hm, ni skall väl ha en blomma då? Men jag skall tala om att de äro icke för sådant der folk; de äro allt både för fina och för dyra för er. De ä' inte så dyra ändå, menar jag. Den tjocka frun knyckte förargad på nacken och drog upp öfverläppen. Nå, säg då ut, hvad ni vill hafva; men det här är dyra saker, skall jag säga er, och ni ser icke just vidare förmögen ut. Var så god och säg ifrån fort hvad ni behagar; jag har inte tid att stå här längre... Erik såg brydd ut, han tummade på sin hatt, slutligen såg han upp:
Som Ridderskapet och Adeln i sista Pleno biföll Remiss till Statsoch Banco-Utskotten af Herr Grefve Mörners och Herr Påhlmans Anföranden om inlösen af Disconternas Assignationer, förmodar jag att Remiss ej heller bör mig förvägras å min Motion, om pröfning af Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Proposition j och skulle Utskotten ej kunna bestämma dagen då det af dem affordrade Utlåtande till Riks Stånden kan inkomma, anser jag dem åtminstone böra uppgifva Måiiaden när sådant må kunna ske. Herr Grefven oih LandtMarskalken hemställde, Ben 3 o December. de, att så väl Grefve von Scbwerins ifrågavarande Motion, som de i anledning deraf deri 27 dennes och i dag afgifne Yttranden måtté till Statsoch Banco-Ucskotten remitteras. Bifölls, Föredrogs och remitterades till AHmäntiä Besvärsoch Oeconomie-U tskottet Herr Herfzenhjelms Carl Johan , den 27 dennes på bordet lagde Memorial j angående härnnaande af Yppighet och Öfver flöd* Föredrogs till pröfning Banco-Utskottets den 22 dennes aflåtne samt den 27 i sammi Månad på bordet lagde Memorial, angående Föreskrift för Discont Directionerne att vid inbetalningar af Lån emottaga Disconternes egna Assignationef, m. m. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus, uppläste följande: Af Högloft. Riksens Ständers Banco-Utgkotts Memorial af den 22 December, Synes ojäfagtigt meningen vara Götha Canal-Discontens upprätthållande i möjligaste måtto och med minsta förlust, så för det allmänna som eiiskildta; då som vid alla andra inställningar af Huld, och Ad. Prof. IB. Ri„ 83, Den 3 o
Af den jemförelse, Hr Fåhreeus framställt, finner man, att tullen på socker och kaffe såväl i Norige som i Tyskland är högre än här, och det är hufvudsakligast på dessa båda artiklar jag yrkat en högre tull i Sverige. I Danmark är denna tull visserligen lägre än hos oss, men Danmark är ett särdeles rikt land, med stor export synnerligen af landtmanna-varor; det kan således hafva råd att genom låga tullar befordra en stor import och konsumtion. Men huruvida samma förhållande eger rum hos oss, vill jag lemna derhän. Derom ordades alltför mycket på förrnidd:n, att jag nu skulle önska återuptaga frågan. Man åberopar ständigt Endland, då fråga är om frihandel och låga tullar, men i de fall, då de Engelska tullarne äro högre, såsom förhållandet är med de artiklar, min motion afhandlar, då äro de icke längre smakliga, och man vill ej höra talas derom! De tullar, jag föreslagit, äro en obetydlighet i jemförelse med de Engelska, hvilka utgå för kaffe med 2 gånger, för bränvin med nära 7 gånger och för tobak med från 4 till 14 gånger så högt belopp som i Sverige. Hr Fåhraeus har sagt, att det i alla tider visat sig vara omöjligt att genom tull-lagstiftningar kunna reglera penningetillgången. Jag medger gerna, att man ej kan lyckas deri genom sådana löreskrifter, som exportförbud eller tull på silfver, men deremot., om jag kan genom högre tullar förminska importen, så skall väl detta bidraga till qvarhållandet af penningar i landet; detta lärer väl ej kunna bestridas. Eu af fribandelns första grundprinciper är att låga tullar befordra en ökad införsel; på samma grunder måste väl således högre tullar bidraga att minska densamma, och detta vore under nuv:de omständigheter obestridligen en lycka för vårt land. Man har sagt, att Sveriges handel under de sednare åren varit i jemnt framåtskridande; detta kan visserligen ega sin riktighet hvad importhandeln beträffar, ty denna har i sanning nr från år stigit på ett förvånande sätt. Att utförseln deremot på intet sätt hållit jemna steg dermed, har jag under förmiddagens diskussion sökt visa.
N:o I. b. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Ständers Herrar Revisorer öfver Banco-Verket d. i3 December i83o. S. D. Sedan Herrar Revisorerne samtyckt lill Herr Öfverste-Lieutenanten von Hcijnes begäran, att ett mundteligt Yttrande af Herr Öfverste-Lieutenanten, sorn finnes intaget i Protocollet för den 16 November, måtte, i sammanhang med någre vid Revisions-Berättelsen till Rikets Ständer redan förut bilagde Anföranden, densamma åtfölja; så skulle Utdrag af Protocollet häröfver serskildt expedieras, och Herr Öfverste-Lieutenantens nyssbemäldte Yttrande deruti från förra Protocollet ordagrannt inflyta, så lydande: ”Tvärtemot hvad de nog ampla Reservationerne vilja påbörda Revisorernes pluralitet, tror jag, det så under föregående öfverläggningar blifvit ådagalagdt, som det under de ännu återstående skall blifva det, att Revisionens pluralitet ingalunda haft eller har den tankan, att till intet göra Rikets Ständers beslut om återförande af ordning och stadga i Penningeväsendet, utan tvärtom, att detsamma upprätthålla och befästa. För min del hyser jag den lifliga önskan, att, ju förr desto hellr.e, nuvarande obestämda och vacklande förhållanden må upphöra; att en hvar måtte få veta hvad han äger;t och att icke framgent, såsom nu, all speculation må förblifva ett vågspel, der vinst eller förlust, oberoende af klok eller oklok beräkning, utfaller blindt efter Coursens tillfälliga omvexlingar.
Hr Nathhorst tillkännagaf, det ifrågavande sjukdom, med nästan osviklig framgång, behandlades af en homöopathisk djurläkare i Sachsen vid namn Krasselt, öfver verksamheten af hvilkens method flera tillförlitliga och jemväl officiella intyg af Hr Nathhorst framlades. Verkan häraf biet' ett beslut af mötet, att i underd. skrifvelse till K. M. anhålla, det för allmän räkning måtte införskaffas ifrån D:r Krasselt de medel, han mot lungsjukan begagnade, jemte föreskrift .rörande deras användande. Så skedde ock. En qvantitet af Hr Krasselts medikamenter anskaffades genom regeringens försorg och skulle, jemte anvisning till deras begagnande, genom Provincial-läkarne hållas allmänheten tillhanda. Men sådan var fördomen eller motviljan emot homöopathien från läkarens sida, att en af denna läras mäktigaste motståndare, då mötets beslut icke kunde hindras, yttrade: »Säg åtminstone icke att det är homöopathi;» och tvifvelaktigt är, om ens något af Krasselts medikamenter blifvit utlemnadt. Veterligen bar åtminstone ingen redogörelse derför blifvit af vederbörande afgifven. Men om gagnet af den homöopathiska behandlingen i detta fall icke kunnat bestyrkas, så är deremot framgången deraf i den epidemie bland svinkreatur, som för 2:ne år sedan var gängse, synnerligen i Södermanland, lätt att när som helst konstatera. Vid Nyköpings läns Landtbruksmöte, som hölls å Erikslunds egendom samma ar, upgafs af en bland possessionaten^ i trakten, att, sedan han börjat använda homöopathiska läkemedel, intet enda af de sjuka svinen hos honom dött, hvaremot förut flera förlorades. Samtidigt blef hos andra hvarje djur, som angreps af sjukdomen, ett offer derför, med eller utan vanlig veterinär-behandling.
Riks*dags Ordningen, af Regerinsformen 56 §. kommer att försvinna, och 81 §. att i stället åberopas. Stockholm den 3 September 1823. N:o 47* Ankom den 20 September 1823* Memorial till Riksens Ständer, vied föreslående af ett tillägg i 37 §. Riksdags Ordningen. Lagstiftaren, som med utförlig noggranhet föreskrifvit den ordning, hvarefter Bihang till R. S. Trot. $:dje Sami. 29. * 226 Constitutions-TJtskottets betänkanden. Riksdagsärender böra behandlas inom RiksStånden, har lika visligen lemnat åt RiksenStänders Utskott, att sjelfve reglera sin arbetsmethod, och med afsigt undvikit att, genom hopade iakttagelse-detaljer, försvåra målens beredning och binda öfverlåggningarna derom. Emedlertid synes det som skulle ett allmänt stadgande i denna del, hvilket nu helt och hållet saknas, blifva både nyttigt och nödvändigt, i synnerhet till befordrande af ärendenas jemna gång och till förekommande af olämpliga uppskof; Och i sådant hänseende får ConstitutionsUtskottet, för den åtgärd Grundlagsn anvisar, vördsamligen föreslå att i i:sta momentet af 37 §. Riksdagsordningen, näst efter orden: ”med sina yttranden till Ståndens Plena inkomma,” följande tillägg måtte införas: ”Och iakttages för öfrigt, att ärenden må i Utskotten behandlas på enahanda sätt, sorn i Stånden, så vidt det finnes lämpligt, och derest icke annorlunda är uttryckligen stadgadt." Stockholm den € September 1823. Constitutions-Utskottets betänkcmden, 227 ' Ankam den 20 September 1823. Memorial till Riksens Ständer, med åtskilliga Grundlags-ändrings-t örslag, åsyftande RiksclagsArendenas skyndsammare gång.
Jelte farn skål att bifalla den sokte indragningen, men vi”e vid nästa Piksdag lemna Riksens Ständer del af hvad om dessa tjenster blifvit a n for dt 9:0 Angående Ekars begagnande å Kronooch Skatte ■ Heraman, An trid! d den 11 'Januari 1814, då Kongl. Majit ansåg i allmänhet , att vid hvad uti 1805 års Skogsordning blifvit stadgadt borde förblifva. 10:0 Riksens Ständers angående Lindö Hemman och Nyqvarns Bro, Den 31 Juli 1812 anmäld, då Kamrnar-Collegium erhöll befallning att vid nästa Riksdag afgifva Berättelse om förhållandet med dessa Lägenheter, 11:0 Angående Flyinge och Dalby Kungsgårdar. Den 7 Augusti 1812 anmäld, då anstalter vid tog os till inrättande af ett Stuteri derstädes, 12:0 Angående Tionde - Tackjerns lösande efter Markegång. Den 7 September 1813 anmäld, då ingen ändring uti hvad Förfättningarne i detta ämne förut stadga fanns vara nödig. 13:0 ,332 Den 8 Mars. 13:0 Angående Sockne-Magazipers inrättande på Gottland. Den 14 Augusti 18 j 2 anmäld, dä Kongl. Majit befallte Landshöfdingen härom inga i författning. 14:0 Riksens Ständer angående förändring i Lagens stadgande angående Brandstods-iörenin* gar* Den 17 Augusti 1813 i underdånighet anmäld, då Landshofdingarne anhefalltes höra alla vederhörande vid Tings-Rätterua och sedermera inkomma med deras yttranden. 1 yo Angående utfärdande af en Kungörelse, rörande den uti Kongl. Brefvet af den 11 Juli 1809 beviljade Legan för Fångskjuts. Den 10 September 1812 är en sådan Kungörelse utfärdad. i6;o Angående särskildt lösen för Gravationsbevis. Den ro December 1812 är Kungörelse härom utfardad. Stockholm den 16 Februari 1815. J. A■ Börtzell.
Denna sommar blef den lyckligaste i Sigrids nerna, och talade förtroligt som syskon om P. for med handen öfver pannan liksom för att förhela lefnad. Tidigt hvarje morgon var hon uppe forntid och framtid. jaga ett plågsamt minne. och ute i skogen, och hon drillade i kapp med Sigrid blickade drömmande upp emot himla— Och det tog slut? O: fåglarne, och hon hade så oändligt mycket nytt hvalfvet och hon följde med ögonen ett litet — Ja, det tog slut. Isidor blickade dystert ut genom fönstret och att berätta för sin mor för hvarje gång hon kom moln, som seglade däruppe. Hon betraktade hurtillbaka. det ändrade form och hur det till sist försvann. Sigrid gömde sitt ansikte vid hans skuldra. Sedan satt hon och sydde ifrigt i många timSå kom där ett annat litet moln i det förras — Var det ditt fel? — frågade hon sakta. mar på sin utstyrsel, och det ena plagget efter ställe och fortfarande blickade Sigrid dituppåt Han skrattade bittert. Pi • — Fel! — upprepade han i hård ton. — Det det andra lades färdigt till de öfriga. För hvarje och Magnus undrade, hvilka tankar, som rörde var ingens fel, det var bara omöjligt, alldeles gång det blef ett dussin, knöts ett blått taftband sig bakom den rena, hvita pannan. däromkring och bundten lades omsorgsfullt ned — Hvad du ser allvarlig ut, — sade han slut o omöjligt från början. ligen — hvad tänker du på Sigrid? — Var hon kanske öfver dig i samhällsställi Sigrids egen koffert. — Jag ser på de små molnen, som segla därMen så blef henne stugan för trång ibland) ning? • 3 Vid denna nya fråga vände sig Isidor plötsligt och. åter måste bon ut i skog och mark för att uppe och åter försvinna, och jag tycker, mänsjunga om sin lycka därute under det höga blå. niskorna likna dem; de komma också och förmot sin fästmö och hans ögon blixtrade. det var icke alltid sol och leende himmel. svinna sedan spårlöst. g — Sigrid, — utbrast han häftigt — hur långt Det Men var kulna, kalla dagar ibland, då man kun— Jag tror du är dyster, lilla Sigrid, det ämnar du sträcka ditt förhör?
R:dr, hvilket genom ifrågavarande nya pen■onering blefve öfverflödigt och hvarå då omkring 20,000 R:dr funnos oanvända samt lågon öfverflyttning icke vidare skulle ega rum, finge, i den mån det sålunda var och framdeles genom afgång bland derå uppförde officerare kunde blifva disponibelt, i och för samma pensionering användas; samt att derutöfver för åren 1861—1863 ett kreditiv af 30,000 R:dr årligen skulle på Riksgäldskontorets stal uppföras, med Direktionen öfver amiralitelskrigsmanskassan leinnad rättighet att, dels till fullgörande af den pensionering enligt 1838 års reglemente, hvartill kassans egna inkomster ej lemnade tillgång, och dels till de nya pensionerna, å k red it i vet under hvarje års lopp lyfta hvad för omförmälda ändamål funnes behöfligl, under förbehåll deremot, ali af följande årets kreditiv icke något finge reqvireras, innan styrkt blifvit i hvad mån föregående årets kreBih. till II. St. Prot. 1862 j 1863. 10 Sami. 1 Afd. 11 Flöjt. 5 34 di tiv lill pensioneringen ålgått; dock att hvad under ett år af kreditivet icke för ändamålet erfordrades finge under följande året användas, äfvensom att Rikets Ständer särskildt medgilvit, alt pension för officerare vid Flottans konstruktions-korps finge beräk nas efter nuvarande aflöning på korpsens interims-stat. Enligt de från Direktionen öfver amiralitets-krigsmanskassan infordrade uppgifter hade, efter hvad Deparlements-chefen vidare förmält, år 1861, del första hvarunder ifrågavarande nva pensionering egt ruin, af då derför å anslaget till flottans reservstat disponibla behållning, 27,800 R:dr, endast behölt användas: till den kassan enligt 1838 års reglemente åliggande pensionering
N:o 22, ang:de väckt fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roterings-skyldighet. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n: N:o 35, i anledn. af väckte frågor om upphäfvande af eller ändringar och tillägg uti de ang:de fattigvården i riket gällande bestämmelser; N:o 36, i anledn. af återremiss utaf och anmärkmr vid vissa punkter af sammansatte Utskms betänk, N;o 19, öfver väckte frå8 H, 12 178 Den 9 Augusti. gor om ändring uti nu gällande bestämmelser, rör:de stämpelskyldigheten ; samt N:o 37, i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:ns betänk. N:o 27, i fråga om ändringar uti nu gällande exped.taxa. Justerades 2me Ad. väckte och till vederbörliga Utsk. remitterade motioner. Upplästes och lades till handlingarne från de öfrige RiksSt:n ankomne prot.utdr., nemi. från Presteoch BorgareSt:n af d. 25, 26, 29 och 31 sistl. Juli samt d. 2, 3 och 5 dennes. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att jemte del Hr Montgommerie, Rob. Nils Germ., afsagt sig sin plats i Riddarh.Utsk., Gr. von Stedingk, Ludv. Ernst, och Frih. Toll, Gust., som voro ledamöter af samma Utsk., hvardera erhållit 3:ne veckors ledighet, i anledn. hvaraf Hr Landtm, anmodade Hrr Electorei: att utse en ledamot i Riddarh.Utsk. efter Hr Montgommerie samt 2:ne ledamöter i samma Utsk. under den Gr. von Stedingk och Frih. Toll beviljade ledighetstid. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Thorsdagen den 10 Augusti 1848. Plenum kl. 7 e. m.
Mars. 77z Herrar Lanco-Fullmagtige hafwa uti deras bifogade yttrande anmält, ar wid alla dercil föranledande tilfallen, sistnäinnde tillåtelse fatt winna allt det afseende, sorn med Författningarnes bestånd i allt öfrigt, jemte Langve^ nödiga säkerhet, stätt ar förenas: men at ock någor widsträcktare undantag ifrån de, f an denna rem nolini utlåning, med nödigt afseende a Lrmguem-; första och förnämsta werknings-ffyldigher, wisligen stadgade grunder, icke utan äfwentyr kan äga rum. Lika med Languen8 Lommissarier, anse Herrar bnnco Fullmägrige i öfrigt, nägon osäkerhet för Werkst deraf icke böra befaras, om alla de län pä Jern och andra LXportable KKsQk-r, hwilkas äterberalning, enligt Riksens Högloft. Ständers förordnande, blifwic förlängd til den istia nästkommande Junii, fa uri^ras inbetalnings-skyldighet anses lika med den Utlåning, som ifrän den i November nästl. ar, til den sista Maji innewarande ar blifwit och än widare blifwer werkstäld. L.^nco-Urffottet hyser enahanda öfwmygelse med Herrar kanco Fullmägtige, at förändring af de för Lunqueng
Men detta är ej lämpligt för Representanten, och aldraminst vid Utskotts-arbeten. Jag anhåller, att Utskottet måtte fästa sin upp - Den 5 Mars f. m. märksamhet härpå, och för framtiden ej komma med sådane Betänkande!!, hvilka blott hemställa, eller alternativt tillstyrka, eller ingenting säga; och hvaröfver Rikets Ständer alltså hafva svårt att något afgöra. Herr Lagerhjelm: Jag utbeder mig Ridderskapets och Adelns benägna tillstånd att söka utreda orsaken till min reservation, i afseende på Strömrensningarne, helst anmärkningar dervid blifvit gjorde. Rikets Ständers föreskrifter dela sig i två delar, de, som bestämma föremålet för medlens disposition, och de sorn angå localen. Jag har endast fästat mig vid den del deraf, som rörer dispositionen. I det fallet har jag ej funnit mig vederlagd, enär Rikets Ständer förklarat, att föremålet vore, att derigenom uppmuntra productionen af sådane landtmanna-varor, som från Finland mäste hämtas, äfvensom att de rikedomar, hvilka voro otillgänglige genom naturhinder, skulle göras tillgänglige för Riket. Då det är medgifvit, att minst 5 millioners värde rörer sig på den omtalte canalen, synes mig denna del af Riket vara kommen till tillräcklig styrka alt hjelpa sig sjelf, utan bidrag af Statsmedel, helst de till andra ändamål äro påräknade. Om det tillätes mig ingå i ytterligare granskning af detta ämne, skulle jag instämma deruti, att andra vattendrag, som äro i Wermland, förtjena uppmärksamhet. Härvid har lik - a38 Den 5 Mars f. ta. väl förekommit den märkbara omständighet, att ehuru Bolag blifvit bildade för sådane arbeten, och ehuru medel dertill varit påtänkte att anslås, hafva likväl de lofvade medlen ej blifvit tillgänglige för dessa Bolag, hvarföre de måst upplösas.
39 dera af de tvenne Theologie-Lektorerna och ett prebendehemman åt hvardera af de öfriga Lektorerna. Dessutom har lärarepersonalen under senare tid fått sig tillslagne hushyremedel, som till bestämda belopp utgå från Göteborgs stads kassa. Till läroverkets nytta äro betydliga fonder att tillgå, hufvudsakligen medelst de i Bohus län belägna så kallade Hvitfeldtska stipendiigodsen, tillsammans 14RV förmedlade mantal, som testamenterats af framlidna Enkefru Margaretha Hvitfeldt den 22 Januari 1663, af hvilka gods likväl 52^| mantal sedermera blefvo till kronan indragne, men omedelbart derefter till det genom testamentet afsedda ändamål åter donerade. b) Real-gymnasium, som 1860 hade 18 lärare och 75 lärjungar. Läroverkets ändamål är dels att åt ynglingar, som egna sig åt praktiska yrken, bereda tillfälle till vinnande af allmän humanistisk bildning, dels att meddela den för Student-examen nödiga undervisning. c) Folkskolelärareseminarium med 1 föreståndare och 4 lärare, af hvilka en undervisar i sång, en i o gymnastik och en i trädgårdsskötsel Ar 1860 var lärjungarnes antal 60. Inrättningen hade då ett statsanslag af 2,025 R:dr, och de i nåder anslagne stipendiemedel till fattige elever utgjorde samma år 1,800 Kalr. d) Folkskolornas antal inom staden och dess område var vid 1860 års slut 38 med 41 dervid anställde lärare och lärarinnor. Skolbarnens antal utgjorde vid samma tid 1,584. Ingenstädes i riket torde folkundervisningen vara fullständigare organiserad och med mera omsorg handhafd. Till kostnaderna anvisades berörda år 30,000 R:dr. e) Småbarnsskolan, med 2 lärarinnor och 170 lärjungar. Denna uppfostringsanstalt, hvars fond från början tillkommit genom enskildes frivilliga gåfvobidrag, har från och med år 1842, till anstaltens underhåll och utvidgning, af staden erhållit anslag, som de sista fem åren utgjort 1,500 R:dr årligen. f) Kjellbergska flickskolan med 3 lärare, 4 lärarinnor och 33 lärjungar.