Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Croelius uppgjordt förslag till Jordebokens förkortande vara det redigaste, grundligaste och fullständigaste, bestyrkt med exempel å Hera hemman, hemstälde, att samma projekt måtte af Kongl. Maj:t i Nåder gillas. Till svar å detta underdåniga utlåtande har Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref af den 24 Mars 1779, förklarat sig väl hafva flera skäl att i Nåder gilla Collegii förslag; men, då vid verkställighet deraf mötte den svårighet, som är vanlig, då något skall rättas, som har åldern för sig, och hvarvid det första är att bringa allmänheten till öf - 35 vertygelse om förändringens nödvändighet, vore det Kongl. Maj:ts Nådiga vilja, att verkställigheten skedde såsom försök för Collegii räkning, icke på en gång öfver hela Riket, utan efter hand uti ett Län först och ett annat sedermera, på det att för Kongl. Maj:t måtte blifva öppet alt, der sådant erfordrades, rättelse meddela; och, sedan en likartad förändring redan försiggått i Westerbottens Län, öfverlemnade Kongl. Maj:t åt Collegii val, hvilket Län borde följa i ordningen, med det vilkor likväl, att Konungens Befallningshafvande borde höra innevånarnc och inhemta deras samtycke.
De djur som syntes voro några björnar och storsälar, tärnor, stormfoglar, ismåsar, skaror af tejstar och en »fogel med rundad stjert och lång näbb», förmodligen någon vadare. På nordöstra sidan om ön rådde en stark nordlig ström. Öns afskilda läge och ödsliga utseende gaf anledning till det af Johannesen föreslagna namnet. Härifrån seglade Johannesen, med en stor bugt mot norr så att 78° n. br. nåddes, åter till Novaja Semljas nordspets och derifrån den 12 sept. vidare till Norge. Äfven under återresan öfver Kara-hafvet möttes nästan ingen is.204 En ytterst ihållande dimma var under hela den tid, vi vistades härstädes, rådande, men den 18 lättade den ändtligen något litet. Genast lyftade vi ankar och ångade vidare utmed Taimur-öns vestra strand. Denna omgifves af en mängd öar, som icke finnas angifna på kartorna, och möjligen är Taimur-ön sjelf af sund delad i flere delar. Under framfärden hindrade oss dock den fortfarande ganska täta dimman att annat än ytterst ungefärligt kartlägga de öar och holmar, mellan och förbi hvilka Vega letade sig fram. Så mycket kunde vi i alla fall se, att Taimur-öns nordspets ej går så långt mot norr, som de vanliga kartorna angifva. Is mötte oss endast i ringa mängd, och den vi sågo var ytterst sönderfrätt fjordeller flodis. Jag tror knappast, att vi under dagens lopp påträffade ett enda isstycke, stort nog att derpå kunna flensa en säl. Någon verklig gammal drif-is, sådan som man möter vid Spetsbergens nordkust, hade vi ännu ej sett. I fråga om isens beskaffenhet eger en fullständig olikhet rum mellan Kara-hafvet och hafvet norr och öster om Spetsbergen. En annan påfallande olikhet är den brist på varmblodiga djur, som är rådande i denna hittills för all jagt förskonade trakt. Under dagens lopp hade vi ej sett en enda fogel, något som aldrig förut händt mig under en sommarfärd i de arktiska trakterna, och knappast någon säl.
Vid föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 82 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 237, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 479, rörande Enskiftesmåls behandling, ansåg Bonde-Ståndet Landshöfdingens domsrätt i berörde mål väl böra upphöra, men i sättet för egodelning!- Prut, Utdr, d. 39 Nov. Jt3j, 347. rätten, som Utskotten föreslagit, fann Ståndetjlämpligast, att Enskiftesmål hädanefter han lär gas vid Härads.rätt, af Domare och ortens valda Nämnd» samt derifrån till Rättegångens förkortande fullföljas directe i Hof-Rätt, och vidare hos Konungens Högste Domstol, på sätt i öfrigt för tvistemål stadgad* är, S. D. Föredrogs Högloft, Ridderskapet och Adlens den 3* på bordet lagde Protocolls-Utdrag af den 17 dennes, innefattande Högloft Ridderskapets och Adlens Beslut, med inbjudning i, anledning af Statssamt Allmätina Besvärsoch Eko. noini-Utskottens ytterligare Utlåtande N:o 591, röande nedsättning af Lotsoch Båk-afgifter för Ångfartyg; Och sorn det bifall, Bonde-Ståndet redan lernnat till berörde Utlåtande, innefattar enahanda åtgärd, som med inbjudningen åsyftas, ansåg Bonde-Ståndet vidare handläggning till detta ämne icke fordras.
Jag tror för min del, att stalscrediten hvilar på samma elementer som den enskilda, d. v. s. är en opinion om den betalandes vilja och förmåga att betala, eller med andra ord hans redlighet och tillgångar. Med ihågkornmande häraf blir det således alltid i främsta rummet nödigt för staten att anvisa sådana fonder för betalningen, som aldrig kunna studsa; men då frågas: har Riksg cont. nu penningar att betala sin skuld vid förfallotiden, eller måste nya lån då göras? Detta sednare är alltid farligt och inverkar störande på crediten. Vid j8a3 års riksdag var jag ledamot af Statsoch BancoUtsk:ns financeafdeln. och föreslog då en upplåning af Riksg.- cont. mot 3 proc. å vista, hvilket också då kunde låta sig göras, emedan äfventyret drabbade Banken. Förslaget antogs och lyckades, ty upplåningen gick då aldrig högre, än som motsvarade de dagliga cassorna i Stockholm, hvilka man på detta sätt blott utbytte och förvandlade till 3-proe:sobligationer i stället för bancosedlar, utan att någon ökning i rörelsecapitalet derigenom åstadkoms; ty först då sådana obligationer ökas utöfver de liggande cassornas belopp, kunna de verka såsom ökadt rörelsecapital. Emedlertid skulle jag tro, att en sådan method äfven nu kunde gå an, åtminstone till någon del; men dertill fordras en fond, på hvilken obligationernas inlösen skulle anvisas, och jag fruktar, att Riksg.cont. skall få svårt att finna en fond, sorn för sådant ändamål kunde disponeras, enär jag befarar, att intet handelshus vili lemna creditiv dertill. Väl kunna de Jemna dragningsrätt på 67 eller 90 dagars sigt; men att ständigt hålla cassa för att hafva tillhands vid de tillfällen, då Den 9 Mars f. m. *«7 Riksg:scont. deraf kunde vara i behof, fruktar jag, att ingen vilie åtaga sig.
Öfver-SlålhäUarens Femårs-Berättelse. 14 lös Beträffande Stads-Cassans Skuld, är af Kammar-Contoret meddeladt, att densamma, som i sista Femårs-Berättelsen, enligt vederbörandes dertill lemnade uppgifter, förmälts hafva vid i832 års slut utgjort 068,275 R:dr 26 sk. 7 rst. B:co, rätteligen vid berörde tid .varit 366,879 R:dr 23 sk. 1 rst., och vid 1887 års utgång minskats till 34-2,688 R:dr 25 sk. 6 rst.; varande härvid beräknade, å ena sidan, alla Stadens skulder, således ej blott de reverserade och med ränta löpande, utan äfven andra ulgiftsmedel, som Drätsel-Verket var vid de nämnde årens slut skyldigt, men icke då betalt, och följaktligen såsom skuld balancerat, såsom t. ex. Börs-, Brooch Hamnbyggnads-fondens, Inqvarterings-Verkets och Allmänna Barnhusets återstående Tolags-andelar för året, samt, å den andra, Stads-Cassans tillgångar, ej allenast reverserade och med ränta löpande, utan äfven andra fordringar, t. ex. hos Uppbördsman, hvilkas slutliga uppbörds-summor icke kunnat vara vid årets slut lefvererade, ofvan anmärkte fordran, att godtgöras af Finska Tolagsmedlen, behållning å Räkning uti Rikets Ständers Bank,oredoviste förskotter till serskilde Tjenstemän, med mera dylikt, Fastigheternedock undantagne
St:r måtte göras: om vidtagande af någon sådan förminskning, der den lämpligen kan äga rum; att Subalterner och de till vissa Stationer ej inskränkte Tjenstemän, der tillgången sådant medgifver, må på lori få sig anviste visse andelar af lSoställs-arrenden, att i lika ordning med annan löneinkomst tillträdas; att för upprätthållandet af en allmän Cassa, till jemkning af Accorderne inom Indelta Aromens Befäl, anvisning på RiksgäldsContoiret må gifvas å erhållan 4 B. 33 ' > \ 5o4 Ståts-Utskottets de Förskott, dock ej utöfver en Summa af 100,000 lt:dr, och emot skyldighet till återbetalning så fort någre medel inflyta; börande, vid hvarje serskild lyftning, den inträffande Tjenste-Successionen för R. St:rs Fullmäktige uppgifvas och alla nödige handlingar för dem vara tillgänglige samt vederbörande CassaStyrelse afgifva ansvarsförbindelse för medlens återbetalning; samt slutligen att R. St:r hos K. M:t göra underd. hemställan , att Indelta Armeens Officerare ej mindre må erhålla tillstånd att, efter undergången behörig examen, idka Landtmäteri, än äfven dertill uppmuntras, dock utan att sådant må, i befordringsväg, leda till förfång för Landtmäteristaten Tjenstemän. De, i anledning häraf, af de respective RiksStånden fattade Beslut innehållat II. Ridd. oell Adelns; "Att Ståndet Junnit för godt, att i och för Löneregleringen för Indelta Arméens Befäl bestämma, ett anslag aj 66 ,ooo R.ilr Banco, med förklarande derjemte, att uiulerd. anhållan borde göras hos K. M.-t, det K. M;t täcktes med de sålunda beviljade anslagen för Indelta Arméens Befält låta på sätt K.
Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripna persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Calmar Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Majit lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilda skatte-titlar bibehållas: Spanmål, Smör, Fläsk, Kött, Ved, Hö, Dagsverken, samt dessutom Penningar, äfvensom att nuvarande räntc-persedlarne ose, ko, får och lamm lämpligen kunde till kött förvandlas. Flertalet af de i Länet valde Deputerade hafva yttrat sin önskan, att, med undantag af Spanmålen, alla öfrige persedlarne måtte få förvandlas till penninge-ränta, men, derest detta icke kunde vinna bifall, antogo de förenkligen såsom otvifvelaktigt, ehuru i mindre mån, för ränte-gifvarne gagnelig och önskvärd, samt ansågo: att Spanmål borde qvarstå 14 Kongl. Maj:t» Nåd. Proposition, N;o 8. såsom ränta af hälften råg och hälften korn, till hvilka sädesslag alla i annan malen eller omalen säd utsatta räntor borde förvandlas, och att i öfrigt skilnad borde ega rum emellan stadganderne om de persedel-räntor, hvilka skulle bibehållas på Oland och på fastlandet. Flertalet af Deputerade för fast-Iandet hafva ansett lämpligast att, förutom spanmålen, endast smör och fläsk såsom ränte-persedlar bibehöllos, och att de öfrige hufvud-persedlarne, kött, ved, hö, dagsverken, samt oxe, ko, får och lamm förvandlades till spanmål, smör och fläsk, en tredjedel af hvartdera slaget. Flertalet af Deputerade för Oland ansågo lämpligast att aila förenämnde, till bibehållande föreslagna persedel-räntor, förvandlades till spanmål, med förbehåll derjemte, i afseende på träd-persedlarnes utgörande i pen ningar, enligt Kongl. Brefvet den 50 April 1828.
Ar arbetet nyttigt, bör man, enligt milt begrepp, icke se på hvad förut blifvit i samma riktning bekostadt. En talare här har sagt, att lagar borde grundas på nationella, men ej på rationella idéer. Detta är yttradt såsom en anmärkn. emot nya lagen. Jag är icke jurist och har således icke velat deltaga i någon diskussion ronde de utarbetade lagförslagens juridiska värde; men så mycket tror jag mig förstå, ifråga om grunderne för en lag, att jag kan uttrycka den åsigt, alt en lag bör uttala samhällets högsta idéer, att den bör söka höja ett folk till högre, bättre asigter, men icke nedsänka sig till Den 2 Februari f. m. 2C5 att vara tolk af dess passioner eller fördomar. Vore det ej så, behöfdes ej någon lag, utan man kunde gerna öfverlemna åt näfrätten att fälla utslag emellan medborgare; hvilket äfven här vid ett tillfälle blifvit tillstyrkt. I)e förhoppningar, som en ledamot af detta Stånd nu bär sagt sig hysa om lagförslagen, deni bekänner jag att jag delar, af det skäl att de utgå från ett ädelt och stort syftemål, samt att de blifvit utarbetade af utmärkt skickliga personer. Så länge som man icke visat mig att jag derutinnan tagit miste, hoppas jag framgång åt detsamma. En talare har här i dag uppläst ett skriftligt anförande, sorn efter hvad jag tyckte mig finna väckt ogillande, och utan att i öfrigt vilja bemöta det, anhåller jag blott alt vid en af honom gjord jemförelse emellan Gode Napoleon och lagförslaget lemna några upplysningar. Iian yttrade nemi. fördömelse öfver lagcomitéerne och lagberedningen för det att de användt mera tid på sill arbete än som åtgått till utarbetande af den s. k. Code Napoleon. Men nu förhåller sig dermed så, att med lagverkets förbättrande gjordes början kort före franska revolutionens utbrott och alt af derpå följande lagstiftande församlingar utarbetades nya lagar i alla riktningar, hvilka Napoleon slutligen i sitt stats-räd sammanfattade under namn af Code Napoleon, hvilken således ingalunda var grundad på något nytt lagförslag, utan under de föreg:de 12 å 14 åren förbereddes.
Vid tillämpningen häraf på förevarande fråga lärer nödvändigheten af ett sådant Undantag för ofvannämnde slags fordringar icke med skäl lunna yrkas, då hosén Kyrkoherde, som i hvarje Församling förnämligast täger befattning med styrelsen af Kyrkans och Fattig-Inrättningens angelägenheter bos Församlingens Ledamöter, hvilkas yttrande i hvarje särskildt fall äro för honom, att inhemta, samt hos vederbörande Au? ctoriteter, hvilka det åligger tillse* att en uppUppbördsman praesterar nöjaktig säkerhet för sin uppbörd, hvarken kan förutsättas den bristande omtanka eller det behof af Statens förmynderskap, att de böra gynnas med undantags-lagar , ledande, såsom flen, hvarom fråga nu är, till o* teda medborgare emellan. Det är icke tänkbart, att Kyrkoherden och Församlingen, vid valet af de personer, åt hvilka förestånderskapet för Kyrkan och Fattig-Inrättningen anförtros, åsidosätta nödigt afseende på de blifvande föreståndarnes vederhäftighet, hvarom de, boende inom samma Församling, al. drig böra vara i okunnighet; och det är ej eller sannolikt att en ofördelaktig förändring i en Föreståndares Oeconomiska ställning skulle för hans grannar förblifva en hemlighet. Riksens Ständer anse alltså Kyrkoherden och Församlingen städse vara i tillfälle att, antingen genom ombyte af Föreståndare, eller, om han bibehålies, genom Underdåniga Skrif v elser. 325 Inteckning i hans fastighet, Borgen eller annan gällande säkerhet, iakttaga Cassans bästa och afböja förlue erne; äfvensom det allmännas rätt vid antagande af en Uppbördsman synes kunna genom Borgen, på sätt nu sker, eller genom Inteckning, om han eger fastighet, så fullkomligt betryggas, att förluster böra förekoramas. Det har dessutom hittills icke utgjort något vilkor för en Uppbördsmans tillsättande, att ograverad fastighet skulle af honom innehafvas.
Den 18 November e. m. Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 18 November 1S23- S. D. Remitterades till Constitutions Utskottet: Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne, och den 17 derpå följde på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående utnämnandet af BondeStåndets a:ne Notarier. StatsUtskottet: Herr von Qvantens, Carl, den i3 dennes på bordet lagde, motion, att en gemensam Klubb för alla 4 RiksStånden måtte på Statens bekostnad varda inrättad, jemte de af Grefve Hamilton, John, Friherre Anckarswärd , Carl Henric, samt Herrarne Tham , Wolrath Rosenqvist, Fredric Leonard, von Becker, Carl Johan, von Hartmansdorff, August, och Herr von Qvanten, rörande samma ämne afgifne yttranden. Ut Supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan half g om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Den 20 November. 207 Thorsdagen den 20 November. Plenum klockan io förmiddagen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade utse tvänne Ledamöter, hvilka, enligt 47 § Riksdagsordningen, borde i Talmans-Conferencerne deltaga. Friherre Cederström j Jacob: Jag tager mig friheten hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligast uppdraga åt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att sjelf utse de personer, hvilka äga att med honom deltaga i de så kallade Talmans-Conferencerne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde uti det af Friherre Cederström gjorde nyssberörde förslag. Ropades Ja.
Nsj:t inut le, såsom köljd sk Ilögstkerörde skrikvelse elen 7 Kekrusri 1835, i käller körklsrs, stt elen emot Kandsllökdingen gjorda lagsökning, till livsrs anställande Krigs-Oollegium eller dess L.dvoest-l?isesl ieke vsrit tlellörige, linge körkslls. Uti llärökvnr inkordrsdt underdånigt utlåtande, I»sr 8tst8-6ontoret snkört: stt, enligt livad Kongl. Rrekvet den 13 l^lsrs 1830 iunelisller, kade vid den genom Rikets 8tänder Rsndslrökdingen a/ ^k??gd/v/ Reviljsde ektergikt etsk ersättningsansvaret kör en del sk de allmänna medel, 8om körre Ksnds^eoretersren i tjensten tillgripit oell körskingrst, det vilkor lilikvit kästsdt, stt Rsndsilökdingen k>orde inom 5 sr derektör vi8S sig Ilskvs Retslt de, genom Kongl. Nsj:ts lXsdigs Utslag den 12 Augusti 1825, fastställde ersättningsbelopp till enskilde oell till ssdsne Rukliks Lassor, Ilvilks ieke voro ställde under Rikets 8tänders disposition, oell kland llvilks äkven räknsdo8 ^delsksne-Regementsts ikrägs varande kör sr 1820 i KVernilsnd indrikne llemmsnsräutor. 1?s sätt Rsndsliökdingen underdänigst snkört, Ilsde till 8tsts-Louloret i Ileeemker månsd 1834 inlevererats en summa sk 1,710 Kalr 3 sk. 2 r:st., som skulle utgörs återstoden sk nämnde Regementes räntor kör sr 1820; men som keloppet, llvilket, jemväl Kongl.
Landfästenas höjd 15 fot, tjocklek 10 fot och bredd 26 fot. Grundläggningi 168 st. furupälär med nedslagning och afsägning, å 10 R:dr 356 kub.-fot furuvirke till rustbädd, å 60 Öre Landfästen, 37 kub.-f:r murverk i biuk med tuktad sten, å 80 R:dr Stensättning, 240 qv.-f:r, ä 4 R:dr Brons längd 84 fot med ett 60 fots spann. Landfästenas höjd öfver grunden 18 löt, tjocklek 12 fot och bredd 26 fot. Grundläggning, 196 st. furupålar med nedslagning och afsågning, å 10 R:dr 592 kub.-fot furuvirke till rustbädd, å 60 1,960 255 4,160 1,000 10,800 30,797 60 403,682 20 öre Landfästen, 52 kub.-f:r murverk i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr Stensättning, 250 qv.-f:r, å 4 R:dr Brons längd 54 fot med ett 50 fots spann. Landfästenas höjd 18 fot, tjocklek 12 fot och bredd 26 fot. Grundläggning, 196 st. furupålar med nedslagning och afsägning, ä 10 R:dr 592 kub.-fot furuvirke till rustbädd, å 60 1,960 255 4,160 800 2,700 20 Landfästen, 52 kub.-f:r mur i bruk med Stensättning, 200 qv.-f:r, å 4 R:dr . Öfverbyggnaden, 50 sträckfot, å 90 R:dr . _ 9,855 20 En rörlig bro med 20 fots spann: Landlästenas höjd öfver grunden 18 fot, tjockleken af det ena 12 fot och det andra 18 fot; bredden 26 fot.
Bland de af detta sakernas tillstånd uppkomna missförhållanden, som, jemte det att de medföra en årligen vexande förlust för Svenska statsverket, innefatta en alltför uppenbar kränkning af de i ämnet utfärdade författningars anda och mening, för att böra längre förbises, utbeder jag mig få fästa uppmärksamheten på den tillämpning, som nu eger rum af 5 § uti Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825 samt af Kongl. Kungörelsen den 25 Maj 1843, angående tullbehandlingen af varor, transporterade öfver Idefjorden öster om Svinesund. Sistnämnda kungörelse, som innnehåller att transporten af varor öfver berörda fjord, antingen i pråmar eller i båtar under tvänne kommerslästers drägtighet eller om vintern öfver isen, skall, med hänsigt till tullväsendet, anses såsom om varorna vore landvågen ineller utförda, är en undantagslag, som tillkommit på grund af ett enstaka, lokalt förhållande, påtagligen i afsigt att underlätta varutrafiken emellan gränsboarne på ömse sidor om Idefjorden. Författningen; blef å Svenska sidan påyrkad, under uttryckligt förbehåll af reciprocitet; men densamma tillämpas nu sålunda, att i I 408 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Norrmännen blifva i tillfälle undandraga sig tullen för en stor del af deras sjötrafik på Sverige, hvaremot särskilda restriktioner å deras sida göra samma författning föga gagnelig för Svenska trafikanter. Gynnad af staden Fredrikshalls belägenhet vid Idefjorden transporterar egare af Norsk vara densamma i huru stora qvantiteter och från hvilken sjöstad som helst till nyssnämnda stad, derifrån varorna sedan i mindre farkoster forslas till en midt öfver Idefjorden belägen udde, Mossviken, hvarest varorna väl för formens skull lossas på Svenska landet, men omedelbart derefter inlastas i bredvid liggande fartyg, som dermed segla till Strömstad. Der förklarar tullkammaren, i stöd af åberopade Kongl. Kungörelse, varan hafva införts landvågen, och erhåller sålunda varuegaren fri disposition deraf samt kan utan någon slags afgift till Svenska statskassan, föra densamma, landeller sjövägen, hvart honom lyster inom hela Sveriges rike.
Maj:ts Befallningshafvande, att, i händelse vid Summariska Redogörelsen den i Maji samt sedermera vid de verificerade Special-Råkningarnes afgifvande, Restantierne skulle finnas stiga till ovanligt belopp, icke lemna Redogöraren tillträde till nasta årets Uppbörd, utan genast annor man , på Redogorarens bekostnad, dertill förordna och genom den rapport, som, bestyrkt med Håradsskrifvarens underskrift, enligt Forfattningarne, genast efter hvarje Uppbördsstämma öfver Uppbördens belopp bör till Eders Kongl. Majtts Befalningshafvande afgifvas; det möjligt blifver för Lands-Contoiren, att vid jemförelse af Uppbörds-Boken, som likaledes bör af Redogöraren insåndas, tillse att hvad af påföljande årens medel uppbåres, genast varder i Landt-Rånteriet depositionsvis insatt, och afseende hår måste göras å det vidlyftiga arbetet Redogörarne i öfrigt tillkommer och hvilket genom jtvånne Restantie-Rakningars afgifvande , en till den 30 September och en annan till Revisorers Berättelser. 5 a årets slut, öfverflödsvis förökes, så och jemte det denna Uppbörds-rapport alltid bor bifogas Redogörelsen, såsom bevis att af påföljande årets Uppbörd icke något blifver för löpande årets rester anvåndt, synes det medföra tillräcklig säkerhet att Restantie-Råkningen , på sått föreslaget år, löper till årets slut och genast derefter afgifves med behörige Förteckningar, som för de annu, emot förmodan, utballancerade Restantier visa råtta orsaken till deras oredovisande, hvilken af Redogöraren underskrifne förteckning, som af Lands-Contoiren och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör förses med intygande, om och hvad deremot varit att erinra , bör Restantie-Råkningen, såsom verification, åtfölja. 3) Angående den foreslagne utredningen af föregående och äldre årens Balancer år hår ofvan det yttrande i underdånighet meddeidt, att densamma såsom egentligen upplysande den uti Special-Råkningen först intagande