Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande öfriga delar af Sjette Hufvudtiteln, hvaruti någon förhöjning eller nedsättning icke blifvit ifrågaställd, hemställer Utskottet, att samtliga ordinarie anslagen måtte uti den blifvande Riksstaten med oförändrade belopp uppföras, dock att, till jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser, ved m. m., som för närvarande utgör 50,047 R:dr 16 öre, må bestämmas till ett belopp af 50,044 R:dr 67 öre. Kommande, derest Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet i föregående punkter föreslagit, Hufvudtitelns ordinarie anslag för nästa statsregleringsår att uppgå till 3,787,500 R:dr eller 80,700 R:dr mera än nu gällande Riks-stat för denna Hufvudtitel upptager. Stockholm den 27 Mars 1866. Reserva - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 73 Beser vatio ner: Vid 2: dr a punkten, litt b. (angående förhöjning af landtmäterifiskalens aflöning) af Herr S. Heijkenskjöld. Vid 4:de punkten (angående anslag till skrifmaterialier, m. in., för förste landtmätarne i länen) af Herr uon Francken, G. W., och Herr Fåhreeus, O. I. Vid 7:de punkten (angående löneförhöjning åt Underståthållaren) af Herr Skogman, C. J. A., Herr von Francken, G. W., Herr Fåhreeus, O. I., och Kontraktsprosten Tegnér. Vid 8:de punkten (angående löneförhöjning till Fogaten) af Riksdagsfullmägtige Garl Ifvarsson från Hallands län och Per Nilsson från Christianstads län. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 — 287 Öfver-Kommendantens i Stockholm underdåniga Ullåtande, i afseende på de OfverKomvtendanls-Expeditionen och Stockholms Garnison rörande delar af Revisionsberättelsen. Underd ånigste Memorial.
Gymnasii-bibliothek, löneförhöjning åt kiblio thekarien vid 89, 247, 309. hamn och Roxen, förbättring af segelleden mellan 163, 226. Linköpings hamnbyggnad, anslag och lån till 163. Ljusne Eif, förbyggnader uti 163. 19 Hummern i Betänkandet ra, ra. Ljusne Elf, upprensning deraf inora Herjeådalen . .'T”. 163. d:o mellan sjöarne Or och Varpen 177. Ljuspenningar, upphörande deraf 60, 80. London, anslag till besökande af Industri-expositionen derstädes 126, 144. Loisoch Fyrings-verkens räkenskaper, anmärkningar vid 30. Statcrne, anslag till 86, 151. Lulea, kanal genom farleden till 163, 226. Lunds Lazaretts-byggnad, lån för fullbordande af . .112, 189. Universitet, anslag till 89, 154. d:o, byggnad för Anatomiska Institutionen derstädes 166. d:o, anmärkning vid dess räkenskaper 30. Lyons D. C. enka, pension för 90. Lyshållning m. m. för kronans hus i Stockholm ... 88. Lysings luiradsboers utsyningsrätt å Ombergs kronopark 146. Lån för myrutdikningar och valtcnaftappningar, ansvars - och betalningsskyldighet för 61. Lönebidrag till allmänna arbeten, utbetalning af 298, 343. Låneunderstöd för nedbrunna städer 61. Läm-Notarier, aflöning för 87. Läroböcker för Folkskolerna och läseböcker för allmogen, understöd för utgifvande af 186. Låsning för folket, inköp af 185. M. Magasinsbyggnader, anslag för 88. SÖ Numtoern S Betänkandet Magasins fonden, anmärkning vid dess räkenskaper 30. Magistratspersoners ersättning för eller befrielse från ränteri-invcnteringar 62, 124.
Hvad angår gästabudsscenen, så synes oss dess förnämsta förtjenst ligga deruti, att den är det första försök till sedemålning, hvilket vi i våra dramer påträffa, samt att den röjer ett bemödande att åskådligt teckna kärlekens och vinets gradvis stegrade inflytande på Holofernis råa sinne, ett bemödande, som icke kan sägas vara alldeles förfeladt. Äfven på andra ställen visar sig samma sträfvan efter natursanning. Åtskilliga förekommande ord, sådana som ”vandkeller,” ”draabdrick,” ”taga til tacke” m. fl., låta förmoda, att stycket blifvit öfversatt från danskan; otroligt är det icke, ehuruväl en mängd danismer funnos i språket under reformationstiden. Också egde danska litteraturen en Judith, från Christian III:s tid (1536—59), äfvenledes defekt. Den omtalas af Peder Syv. Overskou, som dock icke synes hafva läst den, gissar, att den är en öfversättning af Wienaren Wolfgang Schmelzles stycke af samma namn (1546), men uppger inga skäl238. Schmelzles Judith är långt ifrån den enda tyska behandling af ämnet; Hans Sachs skref en Judith i 5 akter med 15 personer 1557, och af Joachim Greff, en skolmästare i Dessau, har man från 1536 en ”Tragedia des Buchs Judith”239. X. Betulejus (Sixt. v. Birken) skref 1559 ”Eine Tragedia mit 57 Personen, Judith,” och Samuel Hebel 1566 ”Ein Spil von der Belagerung der Statt Bethulia,” i hvilket stycke uppträder der Hofteuffel samt landsknektar och borgare. Endast med Betuleji Judith hafva vi kunnat jemföra vårt svenska drama, men med detta har det ingen likhet. Innan vi lemna detta stycke, det älsta, mera utbildade, om hvilket vi med säkerhet veta, att det blifvit uppfördt, vilja vi med ledning af de scenanvisningar, det erbjuder, söka att skaffa oss en föreställning om huru det tillgått vid uppförandet af dessa skoldramer.
Extra utgiftsanslag; men, då det likväl inträffat, att, i likhet med hvad under sista Regeringssättet infördes och var öfligt, redovisning i allmän väg icke alltid ät medgifven, utan nu undandrages, för större delen af den anslagne Extra Utgiftssumman 100,000 Rtdr årligan, så att på sådant sätt för åren Den 7 Julii e. nt, 131 1819 och 1820 af de 200,000 R:dr som pa Kongl. Majsts Nådiga disposition , för desse 2:ne år ankommit, utgått 103,539 R-.dr 8 sk. och deribland 54,000 Rxlr Hamb. F,:co, som således blott efter 12© skCours i så måtto ökac utgiftssumman att under båda dessa åren 184539 R:dr i Svenskt Banco af berörde 200,000 R:dr jemlikt Konungens Nådiga föreskrifter icke fått underkastas Nationens granskningsrätt utan stadnat vid den redovisning, Konungen i hvarje serskildt fall i nåder anbefallt , och icke en gång i StatsRådets Protocoller lärer inflyta; så anser jag mig icke sakna anledning tillstyrka elen framställning till Riksens Ständer, att med anslagets så beskaffade fortsättande som förenämnt är, må sammanbindas förbehållen rättighet till allmän redovisning derför, i likhet med öfrige Statsanslag, hälst hemlighet för Statsutgifter är oförenlig med Regeringssättets esprit, likväl utan inskränkning derigenom i Konungens höga dispositionsrätt, som med redovisningen icke bör förblandas, men genom hvilken redovisning, med kännedom af föremålen för utgifterne, Riksens Ständer inhämtade npplysning om anslagets större eller min-' dre tillräcklighet i jemförelse till Statsbehofven. Till den nu gjorde framställning anset jag mig i öfrigt deraf föranledd, att, då Riksens Ständer vid sista Riksdag, ansågo sig bew rättigade att fordra redovisning för alla Statens medel, ehvar de ock förvaltades, såsom Tullmedlen, KrigsCollegii Cassör m. m.
Sedan Högloft. Ridderffapet och Adeln den 18 i denne mänad behagat till Riddarhus-Utffottets närmare genomseende remittera det af Friherre ^lsnnerbeim, ^U^u8t, författa de och samma dag hos Högloft. Ridderffapet och Adeln föredragne Förflag till förändring ttlti Riddarhus-Ordningen, och Utffottet det samma till granffninq förehaft, fär Utffottet nu den äran till Högloft. Ridderffapets och Adelns upplyftare ompröfning och gillande, öfwerlemna det i anledning häraf sammanfattade och härhoS bifogade Förflag till en förändrad RiddarhuSOrdning. Den 22 September. Dä ULff-lltet i detta ämne grundat de för restagne f.-rär.Lringalve ej allenast pä den erfarenhet, siw rinder loppet af denna Riksdag, tvid Riddarhus - La dmnaens esterlefwanye genom ätffi stige till Utffcttets afgörande inträffade casus stadgat dest öswerlygelse , sa wäl om npitan som nödwändigheten af deste förändringar, utan ock särskilt, uppå de af Friherre > ruppgifne wälgrundade anmärkningar, utr hwilka Utffottet till alla delar instämt och såsom sine egne antagit, fär Utffottet, under erkännande af den förbindelse Utffottet i afseende pä bemälte Friberres harwid anwände upplysta möda, särskilt hyser, härjemte punctewis förklara grunderne till de i försiaget upptagne förändringar. Wid i 8. Förklaring. Dä af Matrikelns efterföljd ingen annan ordning kan äga rum, än att Grefwarne äro oltid de första och derefter Friherrarne, syneS hetta stadgandet derom öfwerflödigt. Wid 4 §. 2 Momentet. Förklaring. Wärdén af en omyndigs Egendom, om-, sorgen att dana honom Ull en dygdig och nyttig Medborgare, synes wara långt wigtigare uppdrag, än förordnande af Fullmägtig wid R isdag.
M:s befallning har ock för mera än 12 år sedan ett förslag till afhjelpande häraf blifvit uprättadt, utan att likväl någon vidare åtgärd, mig veterligen, ännu häraf följt. Med afseende å ifrågavarule ärendes allmänna vigt i närvar:de tid, då ett rationellare jordbruk, boskapsskötsel och skogshushållning med hvarje dag blifvit allt mera populära, får jag derföre vördsamt föreslå: Att det redan år 1844 utarbetade förslag till lag rörande Statens egendomar, hvilka blifvit såsom boställen till civilstatens embetsoch tjenstemän uplåtna, måtte af det Utsk., till hvilket denna motion remitteras, från vederbörande infordras, undergå noggrann granskning och pröfning i sammanhang med 3 Kap. Den 4 December e. m. 393 af SkogsKomiténs till K. M. afgifna underd. förslag till förorda, om skogarne i Riket, samt med den förändring nämnde förslag innehåller och närvrde tids förhållanden synas antyda, antagas till efterlefnad i afseende på vården och skötseln af ifrågav:de Boställen, med allt hvad dertill hörer. Begärdes på bordet. Hr Palmcrantz upläste ytterligare följande motion: Uti ett samhälle tillkommer det hvarje medlem deraf att arbeta för dess bästa och åt dess styrka och förkofran använda sin förmåga, hvar och en på sin väg. Men det tillhör ock samhället att icke blott emottaga och erkänna utan äfven att värdigt upskatta och belöna hvarje utmärkt bemödande. Träffas sådant hos person, som med framstående förtjenst förenar den sällsporda egenskapen att hålla sig personligen tillbaka, så är det en inbördes pligt att framhålla en sådan på merit-listan af förtjenstfull medborgare. Den man jag härtill vill föreslå, är Skolmannen Jonas Reuter, hvars namn, som sådan, torde vara lika kändt inom Höglofl. R. och Ad. som inom öfriga bildade Stånden. Han ådrog sig redan 1818, uti Stockholm, upmärksamhet genom en förenklad undervisningslära i första läskonsten, hvarigenom han visade att nybörjaren på serdeles kort tid, med lätthet kunde inhemta denna kunskap.
TJil, N.-o 5 ”nans Uppbördsman, skola instämmas ocfj '•behandlas på sätt Allmänna Lagen för Hof”Rätt stadgar.’’ Det Kongl. Bref, som beledsagade i fråga varande Instruction" ifrån Kammar-Expeditionen, föreskrifver i 4 Mom. ”1 afseende på anvisningar till underdåniga ”besvärs anförande öfver Kammar-Rättens ”Utslag, hade Kongl. Maj:t i Nåder velat ”fastställa den grund, att till Justitias-Revi”sions-Expeditionen skulle inlemnas besvär i ”alla sådane till Kammar-Rätten instämda ”mål, som ig §. af Instructionen omnämner, ”äfvensom till samma Expedition borde in”gifvas besvär uti Balance-mål, Fiscaliska ”actioner och alla andra mål, som innefatta ett brottsligt förliållande, derå ansvar ■''hör följa; .hvaremot uti alla anmärkningsmål ål, der emellan anmärknings-författaren ”och redogöraren uppkommit fråga oin olika ”begrepp rörande någon författnings rätta - ”mening och lörstånd, besväranden borde ”hänvisas, ati ingifva sina underdåniga besvär till den af Kongl. Maj:ts Stats-Expedi”lioner, hvarifrån berörde författning blifvit ”utfärdad.” Efter dessa föreskrifter vörei Motiorairens tanka, formerne rena. I tvistemål eller brottmål skulle ärendena gå Domstolsvägen; i frågor om Lagförklaring åter, skulle den Part, som besvärade sig, göra det der, Xagsamt Allin. Be sv', o. Oec. Utsk. Utl.N.ö 5. 2 5 hvarifrån Lagen hade utgålt. Men den 16 October 1816 utfärdades, från Finance-Expe. ditionen, till Kongl. Katnmar-Rätten en Nådig Skrifvelse af innehåll, att, ”då Kammar* s,Rätien finner skäl, att besluta communication.
Alla öfriga skola i valkretsar indelas. Visserligen har, uti ett från Justitie-Statsdepartementet till Utskottet aflemnadt icke-officielt förslag till beräkning af representationen för städerna, blifvit upptaget, att städerna Upsala, Orebro, Calmar, Jönköping, Lund, Landskrona och Wisby, med en folkmängd från 6 till nära 9 tusen personer, skulle, oberoende af valkretsar, välja hvardera en representant; men då sådant strider emot den föreslagna grundlagens föreskrift, lärer vid sådan uppgift icke kunna fästas något afseende. Alltså, jemväl dessa sju, i folkmängd icke obetydliga, städer skola i valkretsarne ingå. Dessa, jemte Linköping med öfver 6,000, Fahlun, Westervik, Helsingborg, Ystad, Christianstad och Carlshamn, alla med nära 6,000; Westerås, Carlstad, Uddevalla, Wenersborg, Halmstad, Nyköping, Eskilstuna och Sundsvall, alla med nära 5,000 personer, förlora sin rätt att sända egna representanter. Hvarföre? Derföre att de stå under folkmängds-strecket. Månne väl ett Förslag med sådana bestämmelser kan vara egnadt att häfva betänkligheterna mot dess antagande? — Visserligen är man fullt berättigad säga, att förlusten icke drabbar dessa folkrikare städer, utan dem, som med sådana städer komma i samma valkrets. Men dermed har man allenast blottat den andra svaga sidan i bestämmelserna. Antingen får nemligen den i valkrets indelade folkrikare staden en afgörande öfvervigt eller icke. I förra fallet är den mindre stadens representationsrätt tillintetgjord, och då är denna beröfvad en rätt, den förut egt. I sednare fallet åter måste det ju sägas, att den folkrikare staden förlorat en medborgerlig rätt genom sin sammanblandning med andra. 1 fråga om indelningen i valkretsar, hvilken, så vidt ske kan, bör ske länsvis och så, att hvarje valkrets innehåller en folkmängd af minst 6 tusen och högst \% tusen, erbjuder den ofvan åberopade icke-officiela beräkningen åtskilliga intressanta punkter till frågans bedömande.
För den händelse att Borgare eller BondeSCn, efter att hafva genomläst första alternativet i denna voter:s propos., icke skulle finna, att, då de yttra sig, att af välvilja för Hr Professor Cederschjöld, i anseende till dess ådagalagda och kända stora skicklighet, vilja anslå åt honom 600 r:dr b:co, denna välvilja, långt ifrån att vara sanning, tvertom innefattar en verklig ovilja, alldenstund Hr Cederschjöld skulle komma i mistning af 66 r:dr 32 sk. i sina förut innehafvande inkomster, och sålunda rätta sitt beslut genom instämmande med R. o. Ad. och PresteSt., — så lärer denna voter:s-propos. böra gillas. Hr Rosenblad, Bernh.: Vid innevar. riksdag hafva visserligen inbjudningar kommit mycket ur bruk; men då jag har anledn. att förmoda, åtminstone på yttre omständigheter, att en inbjudning i denna fråga icke skulle blifva utan resultat, och den både grundar sig på rättvisa och billighet samt skulle komma att minska de många voter:sproposrna; så hemställer jag vördsamt, om ej R. o. Ad. skulle finna lämpligt att inbjuda Borgareoch BondeStm att i förevar, fråga förena sig uti R. o. Ad:s samt PresteSt:s beslut. Den föreslagna voter:s-propos:n blef af R. o. Ad. godkänd. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att Den 16 September f. m. genom prot.utdr. inbjuda Borgareoch BondeSt:n till instämmande i R. o. Ad:s samt PresteStts beslut i afseende på den summa, som bör å allm. indragn.staten anvisas att årligen utgå till Professor Cederschjöld. i6:de punkten. Frih. Cederström: Jag får tillstyrka R. o.
Vid den diskussion, som inom Hedervärda Bonde-Ståndet i anledning af denna motion blifvit förd, har Riksdags-fullmägtigen Robert Fredrik Gross från Calmar län, med hufvudsakligt instämmande i de af Svenssén uttalade åsigter, ansett att qvinnor företrädesvis borde användas vid Telegrafverket, enär, oberäknadt fördelen af den nya förvärfskälla, som härigenom för dem öppnades, dymedelst en betydlig besparing skulle kunna ske i de för nämnde Verk nu nödvändiga utgifter; och har, med anledning häraf, Riksdags-fullmägtigen Gross föreslagit att qvinna, som, efter vederbörligen aflagd examen dertill finnes skicklig, må tilläggas rättighet att söka och erhålla kommissarieoch assistent-befattningar inom Telegrafverket. Genom Kongl. Kungörelserna den 29 September \ 853 och den 21 Oktober 1859 är förklaradt, att i folkskolorna jemväl må antagas lärarinnor, hvilkas skicklighet blifvit af något seminarium pröfvad och godkänd. Att använda qvinnor till dylika befattningar, äfvensom i allmänhet till sådane, dem kommunen sjelf har rättighet att tillsätta, synes ej kunna kommunen förvägras; och lagstiftningens åtgärd uti ifrågavarande fall torde ej böra sträcka sig till annat än erkännande af denna kommunens rätt; med tillsyn likväl att ej andre individer utses än sådane, som för befattningarne äro fullt lämplige, på det att kommunen af deras verksamhet må kunna påräkna det gagn, som samhällets förkofran i allmänhet bör finna angeläget att åt densamma bereda. — Afven vid andra befattningar, för hvilka verkningskretsen ej är inskränkt endast mom kommunen, torde qvinnor jemväl med fördel för det allmänna kunna användas. Utlandet har i detta fall gifvit föredömen, som visa att qvinnor på ett tillfredsställande sätt fullgöra de åligganden, sorn blifva dem anförtrodda. Då Statens och individernas förbindelser mot hvarandra äro ömsesidiga, och Staten i detta afseende icke mera i förhållande till qvinnan än till mannen, eftergifver något af sina anspråk, samt
Ständers Revisorer lagt Konungens Befallningshafvande i Nykoping till last, synes alltså i denne ersättnings fråga egenteligen inskränka sig till vederbörande Konungens Befallningshafvande, som egde sig anförtrodd Låns-styrelsen år 1814,då samma Konungens Befallningshafvande uti skrifvelse från Kongl. Directionen af d. 5 Maji anmodades, att låta besörja ersättningens utkråfvande, antingen hos Åldermannen Ståhl eller Directeuren Schef erus, mea dertill vetterligen ej lemnat sin handräckning och icke eller tillkånnagifvit, hvad som i ärendet blifvit tillgjordt. Hvad särskildt vidkommer Herr Landshöfdingen Baron Skoldebrands, uti ett till Hoglofl. Ridderskapet och Adeln inlemnadt Memorial af d. 1 sisth April , gjorde anmälan, om den oordning, hvaruti, så vål Lands-Contoiret, som Rånteriet vid Herr Barons och Landshöfdingens tillträde af tjeqsten skall hafva sig Stats-Utskottets Betankanden. loS3 sig befunnit, så eger slikt ingen gemenskap med nu ifrågavarande ersättnings-mäl, hvilket efter den upplysning, handlingarne gifva, pä vederbörligt sått, blifvit af Lands-Cancelliet i Nykoping handlagdt. Sannt år vål, att Kongl, Allmänna Magazins-Directionen, medelst sitt fleråriga stillatigande, hufvudsakligen bidragit dertill, att merberorde ersåttnings-kraf, med längre tids utdrägt varit förenadt, men Stats-Utskottet finner likväl icke så besvärande anledningar härvid förekomma, som skulle kunna leda till ansvars påståenden emot Kongl. Directionen eller Konungens Befallningshafvande i Södermanland, utan hemställer Stats-Utskottet vördsammast, att anmärkningen må förfalla, Uti detta vördsamma utlåtande innefattas äfven Stats-Utskottets svar, ä Herr Landshöfdingen, Baron Skoldebrands ofVannåmnde, hos Hoglofl. Ridderskapet och.
Statso. BaneoTJtsktn, till hvilkas gemensamma behandling motionen torde blifva remitterad, malte så skyndsamt som möjligt inkomma med utlåt, i ämnet. 1-j4 Den 4 Augusti c. m. Bl - Öfversigt af B änke tis st ä Ilning Ersättning till innehafvare af guldoch stifver panter i83o 42^.’ 27. 6. Förlustpd silfverköp genom coqrs stegripg 1831 37,032:46.11. Magasineradtpapper , flyttadt inojn linien åren 1831—32 12,016: Banco. Banco. C r e tl i t. Behållning ,d. i Jan. i83o 4,299,696:42^0. Derigenom att Fullmägtjge redan vid 1829 ars bokslut tillämpat riksdagsbeslutet af d. i Mars 183o, rör:de grundfondens uppbringande till 4,4°,°,000 r:dr, har en tillökning blifvit Banken tillagd, hvilken såväl revisorer sorn närvar. BancoUtsk. tillstyrkt matte till Riksg.cont. aflemna? ioo,3o3: 5.2, 4,4oo,ooo Rdntevinst för åren i83o—32 qvarlemnad till Bankens disposition till silfverköp • • • 800,000 Tillfälliga vinster: — 4 Augusti 1834- Nordenanckar. Den 4 Augusti c. ra. Hr Rosenblad, Bernh.: Jemte det jag instämmer med Hr Nordenanckar, att, sedan 3:ne Stånd nu antagit det stadgande, att R. St. vid hvarje riksdag besluta öfver den sedan en föregående riksdag besparade bankens vinst, Ranken enligt i834 års bokslut kan finnas äga utöfver de 5 millioner, R.
Jag anser, att sJsäl kunna tala för fortfarande åf elt sådant arrende sorn detta, utan anställande af' ny arrende-auction; men dessa skäl tror jag att Sländerne hafva ganska svårt att pröfva, och att således sakens rätta skick påkallar, att Sländerne, då de dertill finna anledn., säga, att de, för sin del, jcke hafva något deremot, men öfverlemna frågans slutliga afgörande till K. M. för att, sedan vederbör, hörde blifvit, densamma afgöra. Här säges väl, att Konungens Bef:h:de tiljslyrkt ansökningen; och det synes; sorn -hade SlatsUtsk. derpå grundat sitt tillstyrkande; men det säges icke hvad Kammar-colhm deröfver yttrat, då likväl denna aucloritet hufvudsakligen tillkommer att vårda Kronans tillhörigheter. Jag förenar mig således i begäran om atén emiss. Hr Sandelhjelm, Paul: Sedan vid förra riksdagen åtgärder blifvit vidtagna, sorn grunder för utarrenderande af kungsgårdar och andra kronolägenheter, samt hvad i den delen är vordet beSlutadt genom allmänna författningar och reglementen blifvit promulgeradt, så att samtlige Sveriges innebyggare hafva sig att derefter rätta; tror jag icke, att undantag derutinnan, på sätt föreslaget blifvit, kan ske och af Ständerna beslutas, synnerligast sorn dylika frågor äro af administrativ natur. Jag kan visserligen inse det fördelaktiga för Kronan ätt fä en ordentlig och skicklig arrendator vid arrendetidens slut bibehållen vid hemmanet; men man kan likväl icke påräkna, att, oaktadt han erhöll prolongation innan arrendetiden lupit till ända, han ändå skulle vid hemmanet qvarstanna. Ilan kunde nemi., sorn förut ur sagdt, öfverlemna det prolongerade arrendet åt någon annan , hvilket 'ej kan förekommas, och således vore ändamålet förfelad t.
(Fjut##legan, fålunba, att benfamma, inberåfnabt betalningen för åfbonet# begagnanbe, på föl/anbe fått blefwe för^ö/b, nemligen: i :o. Srån ©ep tiH åtta (Fillingar milen för enfel ^oflföring, eller ^ofien# fcrfanbe en gång fram od) åter i famma toecfa; 2:0. Seån åtta tiH $:io (Fillingar milen för bttbbel ^oflförtog, eller *}>o# (len# (Fjutfanbe fram och åter (»anne gånger i famma mecfa., åfmenfom för all 4Ptra ^ofiföring; famt 3:0. $i0 ©epton (Fillingar, eller fall (Båffgifwaw#fFj‘at#fega, ffo bet öf# »erfFjutanbe miltal, fomo5T>o(iföringen för belt mantal i famma mecfa fan öf* tt> er (liga åtta mil, och fa i proportion för (förre eller minbre ^eflgårbar. g. 90. 3 anlebning af (jo# £>§ förefomne frågor, cm enbring i $örfatfningarne röranbe 3nrife# ^ullförpafjningen, Ijafwe 3Br, uti unberbånig (Frifwelfe ben »6 i benna månab anhållit, att bet, uti y. §♦ af Svongl. ©fabgan för 3nri#
En annan utväg åter vore, att Banco-Styrelsen, i händelse den så funne nödigt, sjelf afsönde ett Ombud alt, å utrikes ort, hemta silfret, sedan Banken, som aldrig sjelf kan eller bör på Börsen uppträda såsom Vexelhandlare, antingen genom något härvarande Handelshus försett sig med vexlar, eller för ändamålet dragit sådana å de crediliv, Styrelsen egde å utländsk ort, hvilket, då fråga vore om ett större parti silfvers införskaffande, icke heller kunde blifva af någon kännbar kostnad för Banken. Hvad slutligen vidkommer det af en Ledamot framställde förslag, att Bankens transactioner till reela fondens förstärkning borde ske medelst upphandling af vexlar, i stället för silfverköp, så har Utskottet redan visat sig icke hafva för afsigt hindra Banco-Styrelsen alt, om eller när gynnsam! tillfälle skulle sig dertill erbjuda, söka, å tjenligt sätt, förskaffa sig vexlar, men vågar ej tillstyrka ett så uteslutande användande af denna utväg, som bemälde Ledamot föreslagit. Till följd af hvad blifvit an jordt, har Utskottet ansett sig böra förblifva vid hvad i 3 och f punkterne af dess ifrågavarande Betänkande finnes tillstyrkt. Vid punkterne: 5:o alt Banco-Styrelsen må tillerkännas rättighet att, emot möjligaste lindriga vilkor* bereda sig creditiv i utländskt mynt* till belopp motsvarande, efter pari-curs, 2,666,666 E:dr 32 sk. Svenskt Banco, för sd lång tid som denna Styrelse ansdge det nödvändigt, och, om så nödigt Sanco-Utskoltets Utlåtande Nio 16.