Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Andra länder hafva vidtagit samma åtgärd, och Utskotten anse sig sakna allt skäl till det antagande, alt någon allmännare öfvertygelse om gagneligheten af en vidsträcktare Judarnes inflyttning, eller någon större benägenhet för deras emottagande, verkligen är i delta land för handen. Fast heldre vill det synas Utskotten ganska sannolikt, att vederviljan mot denna urgamla nation är inom landet vida större, än man borde kunna sluta till af vederbörande embetsmyndighelers i allmänhet mycket fördelaktiga vitsord om de här bosatte Judars förhållande och vandel. Vid sådant förevetande, och då hvarken någon klagan öfver Judarnes behandling - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande j N:o 5 4- g ling i andra länder, ej heller någon deras allmännare åstundan att få hit i Riket inflytta blifvit förspord, hvadan rättsoch mennisko-känslan icke af sådan anledning i detta ärende serskildt kan lagas i anspråk, finna Utskotten i serskilda tidsomständigheter någon anledning till de af andra Stater vidtagna försigtighetsmåltens åsidosättande. Antager man, att de individer vore få, hvilka skulle sig af den beviljade rättigheten till inflyttning begagna; så blir skälet så mycket mindre för Staten att utströ en välgerning, den få akta mödan värdt att upptaga, äfvensom tvifvelsutan mera välbetänkt och billigt, att dessa få individer, till hvilka den Svenska Staten bar endast de mest aflägsna förbindelser, lemna en måhända icke alltid så brinnande böjelse obesvarad, än alt Staten något väsentligt äfvertyrar på dess till fr idss ta Ilande. Antager man åter, att inflyttningarne blefve ganska talrika, så blir det så mycket betänkligare att i alldeles oträngdt mål dertill öppna tillfällen, af hvilkas följder man icke kan förutse en enda synnerligen riksgagnelig, men väl flera äfventyrliga. Vid uppgörandet af detaljer för en lagbestämning rörande Judars inflyttning skulle ytterligare tvifvelsutan yppa sig svårigheter, hvilka visserligen kunna anses såsom underordnade de förut anförda, men likväl icke torde vara oförtjenta af all uppmärksamhet.
M. äskade särskilda kreditiv till försvarsverkets fullständigare ordnande, begagna Riksgäldskontorets disponibla tillgångar och, ifall dessa icke äro tillräckliga, anskaffa derutöfver erforderliga medel genom upplåning, under de vilkor, som stadgas uti § 198 af det för nämnde Kontor nu gällande eller § 178 af det vid innev:de riksdag antagna reglemente.» Frih. af Ugglas, Gustaf: I)å endast den 1 ista punkten nu är föredragen, borde jag måhända inskränka mig att blott derom yttra mig, men då Gr. Sparre hufvudsakligen sysselsatt sig med den 2:dra, torde Hr Gr. o. Landtm, och R. o. Ad. tillåta mig att följa den ädle Grin i hans yttranden jemväl i hvad dessa röra denna sednare punkt. Till en början ber jag att få lemna R. o. Ad.-en kort förklaring hvarföre icke Utsk:t från Riksgäldskontoret infordrat några upplysningar. Detta kommer sig helt enkelt deraf att Riksgäldskontorets ställning är Stafs-Utsk:t nogsamt bekant, enligt hvad Stats-Utsk:ts Meni. N:o 235 gifver vid handen, och något vidare än detta Mern. innehåller, har ej Riksg.-kont. att meddela. Enligt detta Mern. uppstår emellan inkomster och utgifter för innev:de statsregleringsperiod — allt utom beräkning af de 35 millionerne till jernvägsbyggnader — en skillnad af något öfver 5 millioner, hvilken brist måste fyllas genom allmän bevillning. Diponibla medlen uppgå nemi. till omkring 30 millioner, och utgifterne till 35. Emellan detta särskilda kreditiv och de förut befintliga förefinnes en betydlig olikhet. Det stora har aldrig blifvit lyftadt; af det lilla endast mindre delar, hvilka icke på förhand kunnat bestämmas eller beräknas, hvadan icke helier några särskilda Den 28 November. 339 fonder kunnat för detta ändamål anvisas. K. M. liar visserligen i sin Nåd. Propos. kallat den nu äskade summan för ett kreditiv, men i sjelfva verket är den dock ett anslag, som man på förhand vet h. o. h. kommer att uttagas. Hr Gr.
Kan du tänka dig, de ha lått lof att bryta genom mellanväggen mellan två hus, för att alla dessa rum skola få plats, och i dem alla ser du takhöga hyllor med hela berg af kartonger, kartonger och kartonger. Hvad de innehålla, förstår du väl. D e ha rummen numrerade, för att hålla ordentligt reda på dem, och jag läste åtminstone n:r 15 pä en dörr, så mycket är säkert. Härifrån expedieras de otaliga reqvisitionerna från landsorten, här finnas särskilda rum för varubesigtningar och mottagande af varor, öfverallt beqvämt och ljust med telefoner och allt sådant der. Så ledde han oss in i ett stort magasin, som var fullt med idel — halmflätor till hattar. T y de flesta hattarne fabriceras i Stockholm på en fabrik, som levererar uteslutande för denna affär, och det är bara » chicken », som tas utifrån. Det der satte jag nog i pappa, må du tro, som är så arg protektionist och brukar ondgöra sig öfver den utländska fiärden. De begagna till och med svenska flätor till de gröfre sorterna. Ett annat stort magasin var fullt af idel » L a gracieuse »; man skulle med dem kunna klä en hel amazonarmé i pansar. Sist kommo vi in i syoch monteringsatelierna, der 30 unga flickor vid belamrade bord, i bjertaste ljussken, med vana fingrar stofferade dessa små underverk till hattar, som sedan kläda unga och gamla hufvuden och beundras från Ystad till Haparanda. Nej, nu är jag riktigt vimmelkantig af allt, hvad jag sett och berättat, och orkar ej heller skrifva mer för denna gång. Farväl nu derför med en kyss, min älskling; skrif snart och tänk, när härnäst du går upp till » Bon marché » eller » L e printemps », på Labatt — och din egen Sthlm den 1 oktober. Anne-Marie. » Hvem skall ge vika först? hidt under den första tvisten emellan ett ungt äkta par frågade den unga mannen sin hustru, hvilken som borde ge vika först, mannen som är hufvudet för qvinnan, eller qvinnan som är skapad för mannens skull.
Men icke desto mindre: de vänliga tillropen gladde mig, och sanningen att säga — de glädja mig än. Ett vänligt ord genljuder länge, ett hjärtlöst, obetäukt träffar som slaget af en snärt, häftigt, men — glömmes ofta med svedan. Den » allmänna meningen » om dam velocipedsport har ändrats icke obetydligt under sista tiden. Då jag för ungefär blott ett är tillbaka visade mig för första gången på två hjul, vållade jag en icke ringa oro i vårt annars med undantag för riksdagsmannaval, skolrådsval, skolhusbyggnadsfrågor, och prästval mycket lugna samhälle. De älskvärda helsingborgarne, som i eu hel del fall ännu alltid finna sig väl vid det gamla ordspråket » skynda långsamt », korsade sig och visade den djupaste indignation. Kvinnorna visade sig, sanningen att tillstå, hårdast skakade och djupast kränkta af det vederstyggliga exempel, jag företedde Månget blidt och blått kvinnoöga vände sig i de dagar melankoliskt mot det blå, under det att kvinnliga läppar, om de ej slöto sig öfver outtalade tankar, ifrigt diskuterade, hvad som syntes eller icke syntes af min stackars kroppshydda. En hade tvärs igenom strumpa och stöfvelskaft sett en kvinnlig vad sticka fram, en annan konturerna af ett helt kvinnligt ben, en tredje två kvinnliga ben, som » vefvade och trampade precis som två karlben ». Och de » skakade och kränkte » suckade och suckade om igen, så att sundet häfdes i små vågor, som sympatiskt suckade mot strand. Och af alla dessa suckar växte upp en liten mntvind, som hejdande trädde min ende och nye Pegasus emot och tvang honom röra sig i stad och närmaste omäng i en sedigare gång, än han af naturen var danad till! 358 Men starkare tryck på pedalerna! Stormen har saktat af, suckarna ha tystnat. Om en yngre helsingborgska nu suckar, så är det i nio fall af tio för en velociped. Rid på alltså! Många damer hafva fritt erkänt, att de vilja komma efter. Vill man, och inser man välsignelsen, så — för att få pengar till » hästen » — en hatt, en kappa mindre bara!
Middagen var präktig, och på eftermiddagen rådde så mycken munterhet, som var förenlig med den stelhet, som eljest brukar vara vanlig vid bröllop. Den afbröts blott en gång. Allmogen förblef församlad hela eftermiddagen, för att se bruden och begapa de granna herrskaperna, och förvåningen öfver den lyx, som utbreddes för dess ögon, distraherades blott för ett ögonblick af ett annat föremål. Man blef nemligen ej litet förundrad öfver att se den gamle fiskargubben, hvilken äfven hade lemnat sin holme, ledd, som man trodde, af nyfikenhet att få se bruden; och så mycket mer förundrad blef man, då man af hans vacklande steg och förstörda utseende måste sluta att han ej var frisk. Han trängde sig fram; och bad med skälfvande röst att få tala med brudgummen. Betjeningen sökte att afvisa honom, och bad honom komma igen vid ett lägligare tillfälle, men gubben lät ej afvisa sig, och afstod ej från sin begäran, förr än man lofvade, att för unge baron frambära hans önskan. När man underrättade Stellan om det besynnerliga besöket, for en lätt blekhet öfver hans ansigte, men han fattade sig snart, och gick ut på trappan för att höra hvad gubben ville. Det kunde ej af de kringstående höras hvad som dem emellan sades, men man såg Stellan taga efter plånboken, och draga fram en sedel. Men gubben gjorde blott en afvisande åtbörd med handen, och det sista ord man hörde honom säga, och som han högt utropade, var förbannelse. «Gubben är antingen galen eller full,» sade Stellan, och befallde betjeningen att föra bort honom. Det skedde, och det låg någon sanning i Stellans ord, ty gubben var – galen. Några dagar efter syntes ett litet antal sorgklädda menniskor i den stilla aftonen vandra upp till kyrkogården, med en likkista emellan sig. Ingen klocka rörde sig, och liket nedsattes i en graf på norra sidan af kyrkan. Man hade misstankar att den döda sjelf afhändt sig lifvet; men af gunst och nåd hade henne blifvit förunnad tyst begrafning, ty man ansåg det vara skedt i svagsinthet. – Den döda var Anna.
Utskottet gifva skälig anledning till uttalande af den önskan, att vid ordnandet af denna angelägenhet andra befattningar icke må inrättas, än som äro för göromålens bestridande oundgängligen nödiga; hemställande i följd häraf Utskottet, a) att Rikets Ständer måtte för vårdande och underhåll af Nationalmusei-byggnaden och der förvarade samlingar m. m. anvisa för år 1867 ett extra anslag å 17,650 Riksdaler; b) att till enahanda ändamål måtte för innevarande år anvisas ett belopp af 5,000 Riksdaler; c) att, jemte anmälan härom, Rikets Ständer i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t måtte anbefalla vederbörande att vid uppgörande af förslag till personaloch aflöningsstater för förvaltningen af Nationalmuseum och der förvarade samlingar nödig sparsamhet må varda iakttagen. 130:o. För uppsökande och aftecknande af runstenar samt dessa teckningars utgifvande har Kongl. Majit begärt för år 1867 ett anslag af 1,500 R:dr, 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning.) Det årliga anslag till nämnda belopp, som vid de tre sednast förflutna riksdagarne för enahanda ändamål beviljats, har, jemte ett årligt understöd af statsanslaget till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande, af Kongl. Maj:t lemnats åt fornforskaren Richard Dybeck, hvilken, enligt hvad af Statsrådsprotokollet inhemtas, derigenom blifvit satt i tillfälle att, företrädesvis inom provinserna kring Mälaren, uppsöka och beskrifva fornlemningar, bland hvilka åtskilliga, när sådant varit behöfligt och möjligt, af honom blifvit iståndsätta mot särskildt beviljad kostnadsersättning af Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademiens medel.
Orsaken härtill skulle ligga dels i ohehöfligheten för en del församlingar af flera skolors inrättande, dels ock i svårigheten för mindre socknar att uppfylla de för anslagets erhållande föreskrifna vilkor, hvilka, enligt motionärens tanke, vore till en del både obilliga och orättvisa; och har han i anledning häraf, och för att bereda tillgång till förbättrande af folkskole-lårarnes löneförmåner, föreslagit, att den andel i personliga skyddsafgiften, som till folkskoleundervisningen komme att anslås, skulle till den församling, hvarifrån den blifvit uttaxerad, återgå och i förening med folkskole-afgiften få af församlingen användas, vare sig till underhåll eller utvidgande af nu befintliga folkskolor eller inrättandet af nya sådana, eller af roteskolor, på sätt församlingen lämpligast synes, samt att nämnde afgift borde af folkskole-styrelsen, i sammanhang med öfriga folkskolemedlen, redovisas. Om behofvet af förbättring uti folkskole-lärarnes aflöning och om folkskoleundervisningens befrämjande äfven i andra afseenden har vidare inom BorgareStåndet, vid remiss af den Kongl. Propositionen i ämnet, framställning blifvit gjord af Herr Dahm, som önskat att en grundligare bildning bibringades folkskolelärarne, för hvilket ändamål han föreslagit, att antalet af de för deras bildande inrättade seminarier måtte inskränkas till hälften af nuvarande, men att de qvarblifvande seminarierna försåges med flere, skickligare och bättre aflönado lärare, äfvensom att inspektionen öfver undervisningen i folkskolorna måtte anordnas så, att Inspektörernes besök icke på förhand vore kända. inom B onde-Ståndet'.
Dessa obligationer, äfvensom de jemväl i Ränte-kammaren förvarade säkerhets-handlingarne för här ofvan i denna §. omförmälda lån samt för det, i sammanhang med utredningen af grundfonden, nämnda lånet till Wermdö brobyggnadsbolag, hafva blifvit af Revisorerne inventerade, hvarvid allt befunnits i god ordning. Reträffande karta-sigillata-uppbörden, få Revisorerne, i afseende å sättet fördensammas redovisande, hänvisa till hvad sednaste revisions-berättelse, angående förändrade bestämmelser härutinnan, pag. 18, innehåller. De af Karta-sigillata-kassören för ifrågavarande båda år afgifna räkningar hafva blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning. Enligt dessa var kassans ställning samma år följande: Debet. Behållning fråti år 1851 R:dr 5,242,455: 6. — Leverering från Rikets Ständers Bank » 292,274: 37. — Aterleverering från försäljningsmännen » 1,400: Summa R:dr 5,536,129: 43. — F Credit. Utlemnadt och afsändt ^ R:dr 1,007,847: 30. — År ims. Debet. — Aterleverering från försäljningsmännen 40,886: 15. — ' , Summa R:dr 5,036,022: 47. — Credit. Utlemnadt och afsändt R:dr 982,711: 35.
Således om det finnes verklig konkurrens i penningar och om den icke finnes i fullt tillräcklig grad i vårt land, så finnes den dock i så tillräcklig grad, alt man äfven nu kan medgifva räntans frihet; och bristen skall fyllas just genom denna räntans frihet. Förhållandet är icke 1111 som för 20 är tillbaka, att det finnes personer, som förslå sig på att sköta penningar och att skaffa sig och andra sådane: men deremot finnes för närvar-.de sådana associationer, som förstå sig på att sköta penningerörelsen, sä att man kail vara fullkomligt öfvertygad 0111 att i händelse det någon gång skulle möta svårighet att få penningar till ett visst pris, skola de antingen inom eller utom landet anskaffa penningar mot billig ränta, och della så mycket heldre, som de personer, hvilka associerat sig för att skaffa penningar, icke äro kapitalister utan industriidkare. Dessutom böra vi ihågkomma, att vi inom vårt land hafva en penningeinrätlning, som är af stort omfång och som eges af 11. St. samt i alla tider haft till upgift alt skaffa mindre industriidkare penningar för godt pris. Så länge denna penningeinrätlning konkurrerar med alla enskilta kapitalister, kan man vara förvissad ali räntan icke kan stiga särdeles högt. När härförulan finnas Hypotheksföreningar, hvilka utlåna penningar mot låg ränta, kan man vara fullkomligt säker, alt räntan för fastighetslån icke eller kommer att stiga. Utom de redan befintlige, II. St. tillhörige Lånekontor i särskilta delar af landet, hafva under sednare förflutna tider i flere rikets städer upkommit filialbanker och enskilta banker, hvilka alla drifva penningerörelse, och just uti allt detta ligger en säkerhet, att räntan aldrig hos oss kan updrifvas till särdeles högt belopp utom på våra handelsplatser och i vissa industriel grenar, som kunna draga hög ränta.
(Dm UnDantag od) JUnDrintj t öennllmngen. §. 143. $rån afgift efter lifta 2lrtiFc(n befriad: l:o ynglingar, forn roiD SlcaDemier, ©ymnafter, QiarolinfFa 3n(Fitutet odj allmänna ©Folor iDFa (FuDier, famt 0e* v>er roiD £edjnologt(Fa SnfFituten; 2:o SftanufaFturifFer odj §abriFö4DFare t (SjFilötuna friftaD, få för egne perfoner, forn för Deraö IjufFrur od> barn. §. 144. föefrielfe från afgift enligt lifta od) 2;Dra $lrt. åtnjuta: l:o 3 tjen(F maranDe få mäl forn meD rättighet till penfion afjFeDaDe ge» menfFapcn af SnDclDta odj ^SärfmaDe arméen till lanDö oc& fiöö, jemte båtö* manfallet; 2-.o ©emenjFapen af eptra roteraDe ocb confcriberaDe FrigöfolFet för Det Frigöår, Då De gjort någon garnisons» eller fälttjenft; od) (Fall, till befFyrFanDe af merFlig tjenftgöring, när afFortning eder rejFitution föFeö, behörigen upprät* taD 8g tat» od) unt»crf?rifn>cn förtekning å tnanffapet till konungens ^3efaHningéf>af» voanDe i otten af (Efyefen aftemnaS. SDocf fträcfe ftg De, uti Defja trcänne punfter, ftabgabe unDantag enbajl t:H frigöfolfetS egne perfonet; 3:o Upptagne fattige barn till Den genom kongl.
I afseende deremot å den andra frågan, eller Ulskts förfarande alt, tvertemot 3:ne RiksSt:s instämmande beslut rör:de afgiftens belopp, göra det 4;de Ståndets mening gällande i en votering i förstärkt StatsUtsk., måste jag pä det högsta ogilla detta förfarande såsom gr undlagsvidrigt. En sådan votering emellan ett Stånds enskildla och frenne Stånds gemensamma beslut kan endast äga ruin i bevillningsfrägor. Men icke är handelsoch sjöfartsafgiften en bevillning? Grundlagen bjuder i dess 82 §, att den skall ordagrannt tolkas, och bland de i densamma uppräknade bevillningar finnes icke någon, som heter afgift till handelsoch sjöfartsfonden. Men, säger man, denna afgift utgår jemte tullmedlen å en del tull underkastade varor, verkar sålunda på dessas beskattning och utgör derföre, såsom Utsk. säger, ostridigt lika med tullafgifterna en bevillningsafgift. Men denna slutledning är först stridande mot grundlagens bokstaf, hvilken efter 82 §:n skall tjena till efterrättelse; ty icke omnämner den bland bevillningar afgifter vid varors ineller utförsel, utan den omnämner sjö- och landlullsafgifter, och della hvarken är detsamma eller var det idet ögonblick, grundlagens bud nedskrefs; ty då, såsom allmänt bekant är, ulgineo många andra afgifter vid varors ineller utförsel, än tullmedel. Vidare strider det emot så väl alla föregående Ständers som sjelfva närvarande StatsUtsk:s oafbruten praxis. Vore denna afgift en bevillning, så skulle den upphöra med det riksdagsår, då en ny densamma icke upptagande bevillning stadgats. N11 är det emedlertid ådagalagdt, att före år 1835 hafva R.
På grund af dessa skäl tillstyrker jag för min del upskof till nästa Riksdag med afgörande! af frågan om banor mellan Stockholm och Upsala, framför allt för att lemna provinserna sjelfva tid att sins emellan upgöra, hvilken väg, som för hvar och en kan vara den bästa. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr:n och Landtm, framställde, att under densamma blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag å förev:de punkt i dess helhet; men att derjemte Erih. v. Kraemer, med hvilken några andra talare förenat sig, yrkat bifall till den föreg:de och afslag å den sednare delen deraf, och derföre vore nödigt att å hvardera af dessa delar framställa särskild propos. Den förra delen innehöll tillstyrkande, att R. St:r måtte anvisa för norra stambanans påbörjande samt dess fullbordande och öppnande för allmänna trafiken mellan Stockholm och Upsala, den för verkställigheten deraf i arbetsplanen uppgifna summa, 4,800,000 Rdr, och först finge Hr Gr. o. Landtm, derföre hemställa om R. o. Ad:n behagade bifalla denna del af Utsk:s förslag. Denna propos. besvarades med starka Nej, blandade med Ja, och då sedermera propos. till afslag å samma del af Utsk:s förslag framställdes, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg denna sednare propos. besvarad med öfvervägande Ja. Hr Bildt och Frih. Sprengtporten begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition : Den, som bifaller StatsUtsk:s förslag i fråga om anslag för norra stambanans påbörjande samt dess fullbordande och öppnande för allmänna trafiken mellan Stockholm och Upsala, röstar Ja; det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder StatsUtsk:s ofvannämnde förslag af R. o. Ad:n afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 75. Nej — 143.
Hvad skall jag göra med så många pengar? – Använda dem väl, min son. – Hvad menas med att använda pengar väl? Låta dem förkofras eller gifva ut dem för det, som bereder oss glädje och nöje, och befordrar våra likars väl och lycka och lindrar uslingars nöd? – Att använda sina pengar väl är att få valuta för dem. – Hvad är valuta? – Är det här ett bref från nådig fru grefvinnan? – Ja, det är ett bref från din syster Christine. Hon låter hälsa dig. – Det är alltför nådigt af en sådan förnäm dam. – Du skall ej säga så. Vi talade om affärer. De skulle också intressera dig, som de intresserat mig, ifall du förstode dem. Du måste låta mig sätta dig in i dem. Vi hafva allaredan försummat alltför mycken tid, sir du, sir du. Du är trettio år, och min tid kan vara ute redan i morgon. Gör mig icke den sorgen att icke vilja. Viljan är allt här i världen. Jag skall nog hafva tålamodet, om du blott har viljan. Hvarför ser du på klockan? Hur mycket är den? Det var mycket, då får det vara slut för i dag. Men vi fortsätta i morgon klockan half tio och sedan alla morgnar klockan half tio. Man skall förstå allt själf. Själf är bästa dräng. – Skrifver min far till Denison & comp. nu? – Just till dem. Det gäller en sändning af bräder, som vi ej i tid fått ner till Wenern. Det är en försummelse af förvaltaren på Löfstaholm. Du får ej glömma, att jag allvarligen påpekar för dig, att du måste hafva ett noggrant öga på dina förvaltare. I annat fall kommer du att råka ut för mycket underslef och mycket slarf. Den här förvaltaren har redan fått sitt respass. – När du nu skrifver, så var god att med detsamma förhöra dig hos Denison & comp. angående Denison i Liverpool. Och känna de till honom, så begär upplysningar, hvart hans samlingar tagit vägen. Jag skulle ha stor lust att komma öfver dem. – Jag skall inte uppehålla dig längre, John. Den här dagen har varit förspilld, så får det ej bli med morgondagen.
Utskottet hade nemligen funnit, hurusom den föreslagna röstberäkningen, i fall den antoges, skulle leda derhän, att ganska många af besutne församlingsmedlemmar flerstädes derigenom beröfvades allt inflytande på valet, hvars utgång deremot kunde helt och hållet komma att bestämmas af någon enda högt taxerad person, eller till och med af en icke inom socknen bosatt bolagsdirektion — »ett förhållande», tillägger Utskottet, »framför hvilket den nuvarande ordningen otvifvelaktigt eger företräde, och som måste under alla omständigheter förekommas.» Detta hufvudsakliga skäl för afslag å den gjorda framställningen kan i ingen mån tillämpas på den närvarande motionen, som, ehuru den går ut på användning af fyrktalet såsom röstberäkningssätt vid ifrågavarande val, 164 Motioner i Preste-Ståndet 4865. N:o 72. likväl icke dermed åsyftar någon den ringaste förändring i nu gällande valrättsförhållande. utan endast afser en formförändring, tjenande att i betydlig mån underlätta och förenkla den annars så besvärliga tidsspillande och äfventyrliga röstuträkningen. Det är uppenbart, att nuvarande röstberäkning efter hemmantal, i följd af deraf oftast uppkommande större bråktal, som kunna närma sig billiondelar, ej sällan förorsaka ganska invecklade och tidsödande uträkningar, de der ingalunda tjena att göra vistandet under flera timmar vintertiden i en kall och fuktig kyrka nyttigt för helsan eller uppmuntrande och vederqvickande för sinnet, hvarken å de väljandes sida, hvilket ock vanligen visar sig derigenom, att de blifva allt tunnsåddare, ju mer det lider åt aftonen, ej heller å valförrättarens, som från början till slut är, med sitt notarialbiträde, bunden vid valbordet, oafbrutet som de båda måste vara upptagna af de bråkigaste sysselsättningar o. s. v., och detta just i sjelfva Herrans hus.