Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverkontrollörer ega vid resor i tjensteäreruier beräkna skjuls efter 3 hästar, delar motionärens åsigt, att ifrågavarande tjenslemäns så väl arfvode som resekostnads-ersättning synes högre än hvad som kan vara behöfligt; hvadan Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer i den skrifvelse, som kommer att åtfölja det förslag till författning angående vilkoret* för bränvinstillverkning, 80 Sammansatta Hevilla.-, Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk. Bet. Jtt 4. hvilket af Rikets Stander vid denna riksdag antages, hemställa till Kongl. Maj:t, om ej OfverkontroIIörernas sä väl arfvode som resekostnads-ersältuing kunde, utan fara för brist på duglige sökande till nämnde befattningar, nedsättas, arfvodet till 10 R:dr om dagen och resekostnads ersättningen till skjuls efter 2 hästar. § 57 (35). I anseende till arbetslönernas olikhet i olika delar of riket tillstyrker Utskottet, att dagtraktamente till vittne vid bränvins uppmätning och profning bestämmes till minst i och högst 2 R:dr. efter bepröfvande af Borgerskapets Äldste i stad och Socknenämnd på landet. § 62 (40). Sedan Utskottet föreslagit, att för bränvinslillverkning må begagnas redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst, hvarigenom 41 §, till hvilken ifrågavarande § i 2 mom. hänvisar, komme att ur författningen utgå, har det varit nödvändigt att föreslå andra straffbestämmelser för oloflig tillverkning med enkel redskap. På grund af antagandet i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, att den mindre redskapens afverkningsförmåga bör beriiknas till fyra gånger pannerymden, då mäskvärmare begagnas, har Utskottet, i brist på annan lämplig beräkningsgrund, trott sig kunna stadna vid berörda antagande i de fall, då lönnbränning skett med enkel, omedelbart med eld drifven, redskap.
Skrif v. 2V.-0 4^9- 227 Landt-beskällare, Riksgälds-Contoiret må tillhandahålla Styrelsen öfver Stuteri-inrättningen ett penningeförskott af högst Trettiofem Tusen R:dr, att, efter behöriga reqvisitioner, i män af behofvet, lyftas, dock alltid i jemna Tusen Riksdalertal, under vilkor, att de lyftade summorna, med löpande fem procents årlig ränta, utaf Statsanslaget återgäldas, i sådant förhållande, att hvad som till ex. lyftes år i83o, återbetalas till eu fjerdedel, jemte upplupna räntan, hvarje af de nästpåföljande fyra åren, hvad som lyftes år i83i, likaledes till en tredjedel hvarje af de nästpåföljande åren o. s. v., så att alla de lyftade summorna äro med ränta återguldna senast år 1834; hvadan utaf Stats-anslaget bör innehållas och lill Riksgälds-Contoiret aflemnas hvad sorn hvarje år i capitalandel och ränta erläggas bör, enligt den uppgift derå, som från Riksgälds-Contoiret varder Stats-Contoiret meddelad; varande tillika vid ifrågavarande förskotts meddelande det vilkor fästadt, att E, K. M. i Nåder bifaller ofvanomförmälda vilkor, samt derom låter underrätta Fullmägtige, livarförinnan något förskott icke får af Riksgälds-Contoiret utbetalas. Hvilket R. St. härigenom få hos E. K. M. i underdånighet tillkännagifva. Rikets Ständer framhärda etc. 228 Exp.-lJlsk. Förslag till und, Skrif v. N.o 4'j'o - N:o /|6q.
Hellre än »trotjenarinnan» med giktring af messing och hjerta af guld en intressant kolerisk personlighet med gyllene käppknapp och hjerta af sten! Den moderna kritiken vill emellertid till alla pris hafva en närsynt och lillgammalt uppfattad hvardagsbild, vill hafva verkligheten ren, ram, platt och oförfalskad. Men det är konstens väsen att så förfalska verkligheten, att den icke visar sig sådan den ter sig genom en ofärgad glasruta, utan som den lyser och förmörkas genom en färgad. Det är alltså ett ytterst minimalt beröm, när en skriftställare prisas derför att hans manuskript endast är ett kalkeringspapper, som absolut korrekt återgifver modellerna utan något af den skapande konstnärens lust att omljuga verlden efter sitt beläte. Kan man blåsa in sin själ i den magra verkligheten, godt, hvarför icke! Den konst bör nå högst och verka minst monoton, som hvilar på verklighetens stadiga romaniska hvalf, men det oaktadt äfven har plats för skönhetskänslans lysande mosaiker på guldgrund och inbillningskraftens mot höjden luftigt stigande krön. Romantiken lät oss ju visserligen ana, till hvilken tomhet föraktet för objektiviteten, verkligheten och hvardagligheten kan föra, men högrenässansen visade oss äfven hvilken konst, som kan framträda, då denna efter tillkämpad kännedom om naturen fattar leda för det hvardagliga och icke längre betraktar verkligheten som ett oförbätterligt mästerverk utan endast som ett stoff, af hvilket individualiteten oförskräckt formar bilder efter sitt skaplynne. Äfven högrenässansen föregicks, som vi alla veta, inom måleriet af en naturalistisk period, men slutligen sprängde individualismen naturkopierandets outhärdliga tvång och flyttade ur modellskolan upp i artistklassen. Den gode guden skapar naturen efter sitt temperament, och enligt Flaubert är det objektivt, men alldenstund naturen först derigenom att konstnären i henne ingjuter något af sitt väsen omskapas till konst, och efter det personliga och individuella alltså är sjelfva den befruktande kraften, bör också just det personliga och individuella intaga samma framskjutna ställning inom konsten, som mannen inom äktenskapet.
Upplästes ett Memorial af denna dag inkommit frän det till prösningen af frägan om Le sedan sistledne Riksdag bwilande mäls uppskjutande till den nästa, tillförordnade Utstött och innefattande uppä anförde stäk, hwilka af sjelfwa betänkandet som i bihanget till StänLens Protccoller finnes intagit, de hufwudsakliHa urlätanden att de hwilande oeconcmista mäl more i fin nalur af bestaffenf-et att icke wid Lenna Riksdag upptagas till pröfning; att de bwilande grundlagsfrägcrna icke ännu hunnit blifwa nog allmänt kända eller i allmänna omdömet noa mognade för att päkalla pröfning och afgörande wid denna Riksdag; samt att i anseende till frägan cm ett sparsamt anwändanLe af motions-rätten kunde Ittstottet ej tillstyrka mer, än en allmän önskan, tjenande snara - Den 18 Augusti. re till cinwisniNg än till föreffrift, och i anseende till hwilkende RespectiveRiksständen ffulle sig särskildt förbebälla pköfningsrätten af de nial, som kunna anses wara af yttersta nödwändighet. Lades pä bordet. AnMältes, emottogs och infördes pä wans ligt sätt. Hof-Canzleren och Riddaren af Nordstjerne-Orden, Friherre Ou8tat sk Wetterstectt^ hwilken för Ridderffapet och Adeln Uppläste Kongl.
Det är härvid som riitj skicklighet öch drift särdeles komma i fråga-, Öch det skulle vara ganska väl orri jag ända till den grad bade misstagit mig, att bäfdatecknaren éftef den värde Talarens förmodan, stödd uppå sani tidens vittnesbörd, verkeligen sköde finnå ari ledning till Småleende vid betfaktaridé af riri he påminnelser röraride Styrelsens åtgärdef Mil till Riddi ö, Ad, Pfi IV Bärith I *4 Den 5 3/a/V e, m, efter Samhällets förändrade Statsskick. Jag har framlagt mine åsigter, Herr Grefve Mörs ner har i egenskap af Styrelsens organ, sökt vederlägga deras riktighet; det tillkommer ml Svenska Folket att bedömma halten af bådas våra skäl; och medvetenheten samt kännedomen af hvad som är och icke är, skall hos Folket blifva det ojäfvige vittne, emot hvilket opinionsstriden alltid kommer att ändas genom sanningens slutliga seger. Om allmänheten godkänner, att hvad jag öfver bristande undervisning uti Grundlagarne anmärkt* efter den ädle Grefvens yttrande är obetänkt} så förmodar jag likväl, att man af den ädle Grafvens sätt att föreläsa dem, skall finna nöd' vändighcten, att vid deras läsning åtminstone förordnas iakttagande utaf komma och punkt* J»g. har egenteligen icke fordrat deras förklarande, emedan jag, lika med den ädle Grefven, tror, att deras ordalydelse bör antagas såsom tydlig, jag har påstått deraa läsning såsom nödvändig, derföre, att det vid inträdet å Embetsmannabanan synes vara nödigt,att veta hvad man svurit iakttaga att med lif och blod försvara.
"Efter Sweriges nb svarande Stats - FbrfakiNing, af Riksens Ständer allena, utan all Konungens medwerkan faststäld, tillkommer L-igstiftningsmagtctr Konungen och Srändcrne samfäldt, DeffattniNgs - mågs ten Stänbcrne, och Styrande Magten Konungen allenaKonungen är i utöfning?» af deNna sistnämnde magt, bunden af ^formaliteter och förpligta!»-att af Statens Embctsmän emottaga upplysningar och räd, samt hela styrelsen stälv under den mägtiga controllerr af Nationens allmänna omdöme - Men ifrän all delaktighet i styrelsen äro Ständcrne uteflukne genom föreskrifter, som öfwerallk, der nägon anledning dertill funnits, uti Regerings - Formm blifwit gifna och upps repade.'^ '^Männe nu icke ben sielfkrafbe speciella gratiös bing af Stats - Werkct, hwaltill Constiiutions - Uts skottet sökt förwärfiva Riksens Ständer en framtid» rättighet, skulle fbra Riksens Ständer först i en prbfs bing af Styrelsens särskilda ätgärder, och sedan i eli hfwerförwaltning af de flästa Styrelsens grenar, hwakjfrän Regerings - Formen wifligen sökt att deni afhälla? eller männe en sädan Riksibs Ständer tillagd rättigs het tovre ett nödwändigt wilker för bcständet och werks samheten af deras beskattnings magt!" ^Eonstitutions - Utsk-ttct har icke rätt tybligeti öch öestämdt uppgiftvit den hänstgt, under hwilk n Riks Leni Ständer skulle granska alla spktjalittterne af StatS Leks - 4443 Den 19 Octoder.
R:dr sk. r. 12 It, SKrs Fullmäktige njuta hvardera ar igen såsom Honorarium 6661 R:dr 8,000 Fullmäktiges Expedition* i Registrator och Archivarie t Canzlist W Of 1 1 OmbudsmansConloiret, I Ombudsman 45o. Commissariatcts Expedition. Caozlist 1,275. — - Boksluts-Cofitoiret. Bokhållare Transport i 1 1 *0 8,000 Transport 11,175. 8,000 CassaContoiret för Inkomst och Utgift. 1 Casseur j,ia5. — - 1 ContoirsSkrifvare 3y5. — - ^ Hevi si ons Co rit oiret. I Föreståndare eller Kamererare 900. — - 1 Revisor 600. — - I?5o0i Credit SedeiUerkct. 1 Kamererare 90°- — “ 2 VexlingsCasseurer & 900 R:dr 1,800. — - 2 Bolhållare å 525 R:dr i,o5o. — - 4 Cor.toirsSkrifvare, af hvilka 2 höra till Ordinarie Staten och 2 till CreditSedelVerket h 3oo R:dr . 1,200. — - 2 CassaSkrifvare a 3oo R:dr .. 600. — - ^ VaktBet/ente. 1 Vaktmästare 3oo. — - 8 Kammardrängar, af hvilka 4 höra till OcdinarieStaten och 4 till CreditSedelVerket å 225 R:dr 1,800. 2 Husdrängar å i5o R;dr 3oo. 2 /.Q0 Uti de för RtgsContoirets Ertibetsoch Tjenstemän samt VäktBetjente här ofvan utförda löner, utgörande ett sammanräknadt belopp af Tjugotvå Tusen EtthundraTjugofem Riksdaler, hafva R.
Då sådana läkare stundom hafva sig uppdragen sjukvården om 6 ä 7000 menniskor, så har man ty< k t alt det icke vore obilligt, om de skulle erhålla samma rätt till tur och befordran inom lakare-corpsen, sorn de, hvilka äro anställde i en mindre stad med allenast 2 h 3no innevånare. Detta är hvad sjelfva saken betrntfar, oell kan jag icke medgifva, alt betänk, bör i detta afsei nde afslås. I livad det åter angår, att Sundhets-collim skulle yttra sig 0111 desse lakares competence, så hafva vi. lika med en, uti Ulsk. deltagande, ganska känd läkare, fattat det beslut, alt de, i likhet med de i Statens tjenst anställde kikare, skola vara skyldige att visa sig hafva fullgjort erforderliga prestanda, d. v. s., att i Sundhels-colhm visa sina betyg oell af detta collegium ska tfa sig ett bevis, att de äro competente, med full tur och befordringsrätt. Sundhets-collun lior deröfver så mycket mera yttra sig, som en sådan läkare, ifall förslaget antages, får en hel hop nya befattningar utöfver dem han nu har. Han skali äfven stå under Sundhets-collegii befäl vid alla de tillfällen, då colbm behöfver anlita honom och hans hjelp är oumbärlig, såsom vid allmänna farsoter. Dessa tvanne villkor har Ulsk. ansett nödigt att stadga, för att icke gå andra läkare för nära, och jag tror dem verkligen vara nödvändiga. Jag får äfven upplysa, att en väl känd läkare inom Utsk. finner dem nödvändiga, om den föreslagna rättigheten skall medgifvas, och äfven denna rättighet gillades af honom, då han medgaf, att den var af behofvet högeligen påkallad. Jag får således anhålla om bifall till betänkandet. Frih. Cederström: Jag hör, att en läkare, ledamot af Utsk., varit närvar, och deltagit i öfverläggningen rörande detta ämne, samt tillstyrkt det beslut, hvaruti Utsk. stannat.
Det är då vida bättre att underlåta, än att utfärda sådana föreskrifter. Man borde vänta, att de, som åka med så stora vagnar, äfven skulle uppföra sig på ett sätt, som svarade emot deras sätt att färdas. Af en skjutsande vid Jemtlands gräns har jag en gång hört yttras, alt ju ringare den vore, som färdades, ju värre handterade han hästen. Förslaget, att drängar skulle hållas af entreprenörerna för atl köra åt de resände, är af den beskaf - Den 10 Juni e. in. fenhet att det tillintetgör hela förslaget; ty om drängar skola hållas i erforderlig mängd, tillräckligt nyktra och kunniga att köra, så blir deras underhåll så drygt, alt jag icke tror det 8 eller ens 12 sk. förhöjning i skjutslegan lärer godtgöra denna kostnad. Att under närvar, förhållande öfverlemna sin person eller sina anhöriga, med hvilka man reser, i en körsvens händer, hvilken kanske icke är nykter och ännu mindre är skicklig att behandla eft par ostyriga hästar, det kan låta sig skrifva och trycka, men icke verkställa. Troligen slåss den resande hellre genast med körsvennen om tömmarna, än han äfvenlyrer att låta köra sig ihjäl, eller åtminstone förderfvas. Här är föreslaget att nedsätta resereglementet för dem, som skola färdas uti Kronans ärenden. Man har rätt deruti, att den resande, som får sin resekostnad godtgjord efter resereglementet, vinner på antalet af hästar; men deremot förlorar han på den honom anslagna förtäringen, på vagn och selar, på sina egna oell sin beljenings kläder. Om han är en högre embetsman, hörande till militären, så har han med sig en eiler flera adjutanter, eller om han är civil, vanligen någon underordnad, som biträder honom på resan. Om än adjutanter eller civila biträden få tractnmente efter resereglementet, så är det så ringa^för de lägre tjenstegraderna, att godtgörelsen knappt motsvarar skjuts och slitning af kläder, in mindre förtäring och drickspenningar m. m. Det vanliga förhållandet är också, att chefen betalar för sina biträden, för att bereda dem en förmån, som de med sina knappa löneinkomster väl behöfva.
Om de nya Redactionerne af ifrågavarande §§. icke nu kunna af Ridderskapet och Adeln bifallas, tror jag det vara vida bättre att låta §§. förblifva oförändrade, hellst jag alldeles bestrider att vi äga rättighet antaga hvad ConstitutionsUtskottet i dess Memorial föreslagit. Friherre Cederström, Jacob: Jag anhåller att ytterligare få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de yttranden några Ledamöter nyss afgifvit. Man har sagt att de vid sista Riksdag beredde förslag till ändringar Den 14 Martil. 429 uti 38 och 46 §§• i Riksdagsordningen äro så felagtige, att de nu icke kunna antagas; men man torde hafva glömt att Riksens Ständer vid samma Riksdag ägde fullkomlig rättighet att pröfva Förslagen och deruti göra ändringar, i följd hvaraf berörde Förslag fränden stunden icke kunna såsom Utskottets, utan Riksens Ständers Förslag anses. En annan Ledamot har hemställt, att ifrågavarande Memorial måtte af Ridderskapet och Adeln gillas, men för min del kan jag icke föreställa mig, hvarken att Herr Grefven och LandtMarskalken derå meddelar någon Proposition, eller att Ridderskapet och Adeln Memorialet till någon pröfning upptager. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: De så kallade Redactionsfel, som Höglofl. ConslitutionsUtskottet i sitt afgifne Memorial till ändring anmält, synas mig af ganska sk il jagtig’ beskaffenhet. Hvad 4^ §• beträffar, förenar jag mig med Herr Silfverstolpe oell af de skäl, som han anfört, deruti, att det uttryck, som Utskottet klandrat, är rigtigare än det, som blifvit föreslagit; och anser således det anmärkta Uttrycket, långt ifrån att vara något slags fel, tvärtom äga verkligt värde.
Majit utgående resolutioner och utslag å allmogens ansökningar och besvär, äfvensom Kongl. Maj:ts för allmoge utfärdade domar under 2,000 r:dr, samt sådana, hvilka icke röra något bestämdt värde, beläggas med stämpladt papper till ett belopp af 7 r:dr, hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, att beläggnings-kartor å denna valör jemväl blifva att tillgå. §3. Då E. K. M:s nådiga kungörelse af den 15 Maj 184-6 i 1 morn. stadgar, att vid kartering af köpe-, bytesoch gåfvobref 111. fl. handlingar skola begagnas beläggnings-kartor af serskild föreskrifven beskaffenhet och att, i följd deraf, den i 3 § af nu gällande chartse-sfgillatae-förordning medgifha rättighet att på stämpladt papper skrifva dylika handlingar kommer att upphöra, hafva Rikets Ständer funnit stadganden härom böra vid ifrågavarande § inflyta, medelst införande dels af ett nytt mom. efterdet nuvarande 2:dra och dels af ett härutaf föranledt tillägg uti sistnämnde morn., på sätt förslaget närmare utvisar; hvarjemte och då, genom det nya momentet, de öfrigas nummerföljd skulle komma att rubbas, så väl till förekommande häraf, som Expeditions-Vtskottets Förslag lill tind. Skrif veis •, N.o tiS. 197 i synnerhet nied afseende å det nära sammanhanget emellan de nuvarande 3 och 4 morn., dessa båda momenter blifvit under ordningsnumern 4:0 sammanförde till ett.
Georg: Tvifvelsutan har Utsk. haft del af det betänk., committerade för landtmäteritaxans öfverseende afgåfvo till K. M. i Februari månad detta år. 1827 års taxa är stödd på helt andra grunder ände föregående, och det är naturligt, att vid tillämpniug af nya principer man ej kan träffa det rätta i allt. Delta insåg man redan från början, hvarföre äfven en revision af denna taxa beslöts efter 4 års förlopp. Öfverdirectören för landtmäteriet anbefalldes altså att, efter inhemtande af nödiga upplysningar i ämnet, afgifva sitt betänk., som inkom sisth år; och dä deri endast föreslogos några smärre jemnkningar, hvilket tolde visa, alt taxan ej var så felaktig, som Frih. Cederström förmenat, förordnade K. M. ytterligare en särskild committé'’, sorn under loppet af detta år afgifvit utlåt, i ämnet, och om icke detta utlåt, blifvit remilteradt till särskildt committerade i afseende på frågan om landtmätares arfvode för boställen, och hvilka först för några veckor sedan afgifvit sitt betänk., så hade ny taxa redan varit utfärdad. Att den närvar, i några fall är för hög, måste medgifvas; men deremot är den i andra fall för låg, och ett sådant klander, som Frih. Cederström nu framställt, har jag icke funnit delas hvarken af allmänheten eller inom Utskzn. Jag har väl äfven sett de beräkningar, som Frih. Cederström lagt tili grund för sitt omdöme; men jag får säga, att jag icke funnit dein tillförlitliga. Lagoch Oecon.Utsk:ns utlåt. N:o i5 bifölls. Till afgörande företogs Lagoch Oecon.Utsk:ns cl. 28 sisth Äng. på bordet lagda utlåt. N:o 17 i anledn. af väckta motioner om ändring i K. förordn. d. ig Dec. 1827, ang:de grunderna och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Hr Danckwardt, Magn. Georg:
Angående väckt fråga om förhöjning uti de för Riksens Ständers Revisorer af StatsBancooch RiksgäldsVerken anslagne Arfvoden.; deruti Utskotten tillstyrkt, att, jemte det Revisorerne bestås Skjuts efter lyra Hästar till och ifrån Stockholm, det för samtelige Reviforerne förut anslagne Tractamente af 2 R:dr Den 14 Martik 477 Banco om dagen, må förhöjas till 3 R:dr samma mynt, att utgå så väl under den för Revisions-förrättningen bestämda tid, som under resan till och ifrån Stockholm* då åtta mil beräknas för dagen; börande Revisorernes Resekostnader och Tractamente, efter hvad förut vanligt varit, till ena hälften godtgöras af Ban-: quen och till den andra af RiksgäldsContoiret, i sammanhang hvarmed Utskotten föreslagit att en lika tillökning må tillgodokommo de Riksens Ständers Ombud, åt hvilka den årliga granskningen af Banco DiscontVerkets Räkenskaper och förvaltning hädanefter anförtros. Frän Stats Utskottet: 1:0 Angående den årliga Ränta , som ät »u varande Hans Maj;t Konungen och Dess Arfvingar tillslagen; anmälande Utskotten , att Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse till StatsUtskottet, af den 24 sistledne Februarii, behagat återtaga Dess Högstsalige Herr Faders Nådiga Proposition till StatsUtskottet, af den 23 December 1817, oin bestämmande af 60©,000 Francs i metalliskt Mynt, såsom den årliga ersättnings-summa, hvilken till belopp af 200,000 R:dr'Svenskt Bancomynt, vid 1815 års Riksdag blifvit Kongl. Majit och Dess Ef-j terträdare på Svenska Thronet» tillslagen. 2:0 Ofver gjorda Motioner, angående Mej dels beviljande åt Herr BergsRådet Friherre Hermelin; deruti StatsUtskottet hemställt, att 473 Dsn i 4 Martil.
Ständer för sin del besluta en författning om tioårig preskription och om årsstämning, af följande innehåll: »Med upphäfvande af 9 Kap. 42 § Handels-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 43 Juni 4800, Kongl. Kungörelsen, angående tillämpning af den för fordringars gällande bestämda tid, äfven för sådana fordringar, som genom dom eller utslag blifvit fastställda, den 24 Mars 4835, samt 9 Kap. Konkurs-Lagen den 42 Mars 4830, förordnas som följer: % '■ Hvar, som har fordran hos annan i penningar, eller hvad det är, skall den genom stämning eller lagsökning, eller eljest skriftligen eller muntligen, hos gäldenären kräfva inom tio år från den dag, då skuldebref eller annan handling, hvarå fordran grundad är, gafs eller fordringen annorledes tillkom; och vare fordringens tillkännagifvande hos gäldenären lika ansedt, som hade kraf skett: är fordran ej till betalning förfallen så tidigt, att den inom 40 år sökas eller kråfvas kan; då skall borgenär, inom sagda tids förlopp, gäldenären derom erinra. Vare ock borgenär skyldig att, så länge hans fordran sedan innestår, den ånyo bevaka, som nu sagdt är, inom hvart tionde år ifrån den dag, då sista bevakningen skedde. Har den, hos hvilken fordran genom kraf eller erinran bevakas skall, blifvit i sådant ändamål, å tre särskilda dagar af tionde året, sökt i sitt hemvist, men ej kunnat träffas; gifve borgenär fordringen an hos domstol eller Konungens Befallningshafvande, och läte bevis deröfver i allmänna tidningarna införas tre gånger, minst fjorton dagar emellan hvarje gång, och första gången inom tionde årets slut, Ar borgenären ej veterligt, om eller hvar gäldenären äger hemvist inom riket; då må ock fordringen hos domstol eller Konungens Befall - Lag-Utskottets Betänkande N:o 34. ningshafvande angifvas och beviset deröfver i tidningarna införas, inom tid som nu sagd är. § 2- Försummar borgenär alt fordran bevaka efter hvad i i § skils; håfve sin talan emot gäldenären förlorat. § 5.
Ut supra. klx krotocollo, ^s. O. /elmciuist, Utdrag af protscollet, hällct hos ^ZgwZrd. Prest-Standet wid Urtima Riksdagen i Örebro den zo Junti 1812. S. D. Oärcdrogs ä nvo och bifölls Stats-Utskottecs sedan den 26 dennes pä Bordet hanlande Betänkande, rörande tillökning uti en del Embetsoch Denstcmäns Löningswiikor, dat. den 2Z innewarande Junii. - Ut supra. kx krotocollo, ss. kl. ^.lmczuist. Ur - Den i Julii. ZZ9 Udrag af protocolket, bället hos ^ögwörd. Inrest-Ständct wid Urtima Riksdagen i Orebro, den zo Junit 1812. SDOäredrogs ä nyo och bifölls StatS-Utssottets inkomnc och sedan den r6 Junii pä Bordet hwilande Betänkande, om hushållningen wid Strömsholms och Kungsölns Kungsgärdar samt Stuteri,Inrättningen wid Strömsholm m. m. Ut supra. Lx krotocollo, O O. Almguist. Utdrag af protocollet, hållet hos HägwZrd. Ocest-Slandet wid Urtima Riksdagen i Orebro, den zo Junst 1812. SD. ^snstänide Prest - Ståndet uti Höglofl. Ridderssapets och Adels genom Protocolls,Utdrag af den 27 dennes mcddelte Beslut, att den i StatsUkssottets Betänkande, angäende Skattläggning a Qwarnar, omförniälda fräga skulle hwila, intilldef' frägan om en allmän Skattläggning och refning kunde förekomma. klt supra. klx krotocollo, ä- kl. ^Imyuist.