Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då man nu hos oss insett vigten alt äfven genom lagstiftningen underlätta krediten för handeln och näringarne, har man begått det misstag att göra kredit-lagsliltningen gällande för nila medborgare, och derigenom på sätt och vis lockat icke-köpmannen att kasta sig in på denna för honom så vådliga väg, och det är detta förhållande, hvars Ibrtvaro och ytterligare utveckling Rikets Ständer funnit af yttersta vigt att hämma, så vidt sådant genom lagstiftningen kan ske. Af hvad nu blifvit anfördi följer, alt Rikets Ständer i allo gilla såväl den uti 1855 års ifrågakomne författning antagna grundsats att skilja på tvister emellan affärsmän inbördes och tvister mellan affärsmän och andra, som stadgandena om den bevisningskralt hvilken i förra hänseendet blifvit handelsbok tillerkänd. Dervid eger ock full jemlikhet i förmåner och olägenheter rum; ty svarandens böcker, om de äro ordentligen förda och några särskilda omständigheter eljest icke förekomma, bevisa dä lika mvckel som kärandens. Helt annorlunda är förhållandet i tvister emellan köpmän och icke-köpmän. Att dervid lill förmån för käranden tillägga kraften af halft bevis åt en af honom sjelf gjord anteckning, hvars trovärdighet svaranden icke eger alt med en likartad anteckning tillintetgöra, strider i öfrigt emot andan af hela vårt bevisnings* syslem, och Rikets Ständer hafva derföre ansett ifrågavarande utborgningstvister böra bedömas efter allmänna bevisningsregtor, samt Domaren således blifva oförhindrad att, enligt dem, i hvart särskildt läll pröfva om och i hvad tnån en ordentligen förd handelsbok något vitsord tillerkännas må. Att med uttryckliga ord inrymma ett dylikt stadgande i ifrågakomne författning hafva Rikets Ständer dock ansett olämpligt; ty att pröfva om en åberopad handling innefattar någon bevisning eller ej, dertill är Domaren redan genom 17 Kap. 1 § Rättegångs-Balken förpligtad, och i hvad mån åter den medför bevisningskraft, måste i allt läll bedömas efter de allmänna i Rättegångs-Balken lagda grunder.
Likaså sörhällec dek sig m-v SZ2 Dm 12 December. 649 5^2 Rrd ^om i Corpseus Skal äro upsörde för I L'-tö,DistticlS'Cup>t«m i Ostra Districts», hwilka se. dan r-clla Disiricr ej mera lydcr linder Swerige, i alla sall är en bc pariklg. Afdraacr man widare de 400 R:d som wrd i ärwarande Disiricr Ehrfors af. gäng skulle l onna a Stais Weckel kill godo; sä ffall man sinna att Sjömämings - Corp sen 6 Stak aldrig kan komma att kosta Leikel öfwer 4Z26 N:d, hwaraf ännu 177 R:r kunna besparas, om Chefen bibehällcS nild Kronans rum, som han uu bebor. Nar uu Lofö merkel aenom Lots - och Baks af« gifts-medlen, ej allenast underhåller sig sjelf, ulan äs» men silfwer Skälö - Werk,! en ärlig winst as 10 ä 12,0-OrR d; sä hemställer jag list hwarje sann och upplyst PakrwlS bedömmande, öm det ej lönar mödan, att af denna winst anmanda nägra tusende R:r kill !w>nne för Fädcrnevlandcrs nyttiga Inrättningars uphjelpaude. För c-srjgl underställer jaa till Högloft. Ridder, siftp-l. och Adelns rättwisa bepröfning, om den af SmlL Uift'ott,k p: fteckcrade mwaq, med de nu wid S>öu älninsö -Corpsen tjenande Officerare; Alt emot hälften - s sine /lr Ordinarie Stat päräknade inkomster, och ulan inq,lavering) böra hälla sig kill hands uär Sjd'»öti'jiig6-arbete pakallar, är billig och öswcrenSstämmande möd manlig princip wid indragningar.
Skalet af Riksdagens snara sint är likväl fullkomligen godt; men då jag nu godkänner detta skäl, och derjemte ä ena sidan medgifver, att StatsUtskottet vid denna Riksdag har en stor förtjenst framför förra Riksdagars Statsutskott, den nämligen, att hafva afskilt FinancePlanens olika ämnen, och särskildt yttrat sig angående den del deraf, som angår det egentligen sa kallade financiella, samt återsärskildt yttrad sig om den del, som angar StatsVerkets behof; ämnen, hvilka man vid förra Riksdagar 6ammanblandal; så torde det, å den andra, tillåtas mig yttra den önskan, att nästa Riksdags Statsutskott matte, till samma förtjenst, ännu lägga den, att genast vid Riksdagens början företaga sig financeArbete\, .på det att göromålens mängd vid Riksdagens slut ej må föranleda dertill, alt nagol mätte saknas af den beredning, Den 29 Juli /. rit. i35l . sorn Arenderna böra få i Utskotten, innan de hos Ständerna till afgörande sluteligen O D förekomma. Till Eders Excelfences Högvälborne H err Grefvens och EandtMarskalkens och Högloft. Ridderskapets och Adelns orne* deli) ra pröfning nödgas jag således å nyo framställa tvänne af de erinringar, jag här förut gjort, hvilkas iakttagande vid Financeplanens fastställande jag anser vara af största vigt, och anser en förbättring i allmänna penningeställningen skall vinnas, och Jordbruk samt Näringar erhålla något af tlen lättnad, hvaraf de nu, mera än någonsin, äro i behof.
Fabriker utan ali tvifvel hufvudsakligen härrört dels af vunnen större arbetsskicklighet och dels deraf, att åtskiliige Mechaniske Machitier blifvit i sednare tider här införde och begagnade, hvarigenom i synnerhet vid visse Fabriker behofvet af arbetare ganska betydligen förminskats, en omständighet, som väl e] bör läggas desse inrättningar till last, aldrauiinst i ett land, der man med skäl klagar öfver brist på arbetande händer i alla mödosamma handteringar. 4:0. Ått, då man undersöker förhållandet särskildt vid Klädesoch särskildt vid StofftsFabrikerne, hvilka uti ofvannämnde uppgift på antalet af Väfstolar äro Bammanslagne, den ganska väsendtliga olikhet i resultatet uppkommer, att Väfstolarne vid KlädesFabrikerne utgjorde år J7S3 ett antal af 290, och år 1821, ej mindre ån 366 stycken och säle-' des det sednare året 76 flere än det förstnäm» de; men att deremot vid StofftsFabrikerne antalet. fanns 1821, minskadt från 301 till 45 eller med 256 Stolar, hvilket härrört af den ganska naturliga orsak, att i sednare tider bruket af de fleste Stofftsväfnader, såsom Camelotter, Rasker, Chalonger, Ettaminer, Sattiner, och så kalladt Camelotte de Brussd med flere dylika tyger nästan alldeles upphört. Om således, oagtadt ofvananförde ej obetydliga tillökning i’antalet af VäfStolar, KlädestillverkniDgen icke dcstomindre i anseende till antalet aftagit, så kan deraf ej dragas någon 5i6
Skrifvelse ang:de ändring i planen för sänkning af Solgen med flera sjöar i Jönköpings län, med bibehållande af dertill beviljadt låneunderstöd ; N:o 89, i ani. af väckt motion om befrielse för staden Linköping från skyldigheten att underhålla stadens vid Nyqvarn belägna, med bidrag af statsmedel anlagda hamn; N:o 90, i anledning af väckt motion om lån till Gladsax socken i Christianstads län; samt N:o 91, i ani. af väckta frågor om inlösen af åtskilliga så kallade Riksgäldssedlar, hvilka inom den bestämda preskriptionstiden icke blifvit till invexling företedda. m Den 18 Maj e. m, Föredrogs ånyo Hr von Franckens, Georg Wolfgang, den 9 och 15 dennes på bordet lagda förslag att Hederv. Bonde-St:t skulle inbjudas biträda R. o. Ad-.ns, vid behandling af 7l:sta punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 74, fattade beslut om beviljande af en pension å 400 rdr åt Komministern Nils Ignells enka. Frih. Cederström, Rudolf: Inbjudningar äro, Mina Hrr! en utväxt på vårt riksdagsväsende; våra grundlagar känna dem icke. De böra derföre, efter min åsigt, endast i sällsynta fall förekomma.
Hennes drag voro helt och hållet olika de vanliga Tattarnes, och deras regelbundna former, ännu mera frappanta genom motsatsen af hennes följes, tycktes bevisa att hon säkert var något bortstulet barn. Thorsten betraktade en stund denna grupp. En besynnerlig känsla af nyfikenhet och medlidande med den vackra flickan, som så sällsamt befanns inblandad i en flock sådant pack, förmådde honom att nalkas. Muntert trädde han till dem, och tog fram sin bränvinsflaska, hvilken han lät gå ikring laget. Män och qvinnor söpo, men icke den vackra flickan. Till och med i barnungarna hälldes en klunk. Thorsten frågade hvart resan skulle gälla, och de svarade: till Norrige. Thorsten uppgjorde då i hast en saga; han sade sig vara Svarfvargesäll och hafva blifvit körd ifrån sin husbonde, så att han nu nödgades gå omkring och söka tjenst. Han ville också försöka om han ej kunde få några bättre vilkor i Norrige. Derpå frågade han efter deras lefnadssätt, hvilket gubben, som förde ordet medan de andra karlarne med sneda och misstrogna blickar betraktade honom, icke avmålade särdeles behagligt. Helt oförmodadt föreslog Thorsten då att göra sällskap med dem dit, emedan han icke kände vägen. Alla sågo bestörta på honom och tycktes icke veta hvad de skulle göra, men han visste så väl att rätta sig efter deras skojarton, att de slutligen biföllo. De började derpå att sins emellan språka Finska, då Thorsten genast deltog i samtalet och sade att han var deras Landsman. Detta tycktes verka på gubben, som en oförmodad glädjepost. Han visade Thorssten den största vänlighet, men de båda karlarna kunde icke aflägga sin misstrogna vresighet. Gummorna tycktes också med sina plirande ögon vilja uttrycka vänlighet, men den vackra flickan satte sig med ryggen vänd åt hela sällskapet och tycktes icke vilja märka hela afhandlingen. Thorsten lät emellertid flaskan flitigt gå ikring. Småningom försvann förlägenheten och han var nästan som kamrat med dem allesammans. Försigtigtvis beslöt han att akta sig för att visa de unga qvinnorna någon uppmärksamhet, innan han fått se karlarnas uppförande emot dem.
Commerce-Collegium godkändt bevis kan intyga att desamme försedde ej allenast med vanlig Hallstämpel utan ock med Svensk Bevillnings-Slämpel, tili försäljning der blifvit upplagde, vara berättigad att erhålla restitution af den utbetalde Bevillnings-afgiften; hvarom, i händelse Rikets Högloflige Ständer härutinnan med Utskotten instämma, underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t torde böra göras. Stats-Utskot tets Betänkandeil. 667 Vidkommande i öfrigt livad Herr Hiessleiter anfört angående underslef, sorn, till Kortfabrikernes stora skada, skall öfvas medelst försäljning af gamla renoverade Spelkort, så är detta ett ämne, hvarmed Utskotten icke kunna taga någon befattning. Och varder detta allt Rikets llcjglofl. Ständers eget bepröfvande vördsamt undcrställdt. Stockholm den 18 October i8a3. Ankom den 1 Nov. 1823. Rikets Högloflige Ständers Statsoch Banco £/tskotts Memorial angående tiden för nästa Revision af StatsBan - K 668 Sta ts-U t sk o 11 et. s Bet än kan den. cooch Riksgäldsverkens Räkenskaper.
s 112 — 118, afsk af PresteStåndet, ix s 743,' återrem. af BorgareStåndet, IX s 810, afsl. af Adeln, tx s 849- Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 28 — 34, bif. af BorgareStåndet, IX s 1077, afsk af PresteStåndet, ix s 1081. — uppförda på IndragningsStaten, Stats - 221 Utskottets Utlåtande öfver Revisorernes anmärkning vid, IV i. Personer, om utvägar mot lösa kringstrykande; LagUtskottets Betänkande, Vll r. s 365 — 378, bif. af BondeStåndet, ix s 357, af Adeln, ix s 36i, återrem. af BörgareStåndet, IX s 37b. Ytterligare Utlåtande, YII 2. s io3o — io35, bif. af BörgareStåndet, ixsgoö, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 92 r, af Adeln, IX s 962, af BondeStåndet, ix s 97a. — genom Svågerlag med hvarandra beslägtade, 0111 rättighet till ägtenskap för. Se Syskonabarn. Peter Andersson i Domvalla, om belöning åt f. d. Riksdagsmannen, för hans sätt att curera venerisk Smitta. Motioner, remitt. till StatsUtskottet, II s ia5i, 1316. Utskottets Betänkande, IV 1. s 44° — 443, bif. af Adeln, ix s 124, af BorgareStåndet, ix s i3i, af PresteStåndet, IX s i38, återrem. af BondeStåndet, II s 1317. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 763—• 766, bif. af BondeStåndet, likväl med fattande af eget beslut, IX s 248.
Det torde föranleda till för stor tidsutdrägt. StatsUtskottet dessutom ut betalar ej, det blott anordnar. Jag skulle tro, att det af Herr Grefve von Platen föreslagne förskott af 5oo,ooo Riksdaler icke borde bestridas} och jag föreställer mig, att det bör vara Ridderskapet och Adeln angenämt att finna ett tillfälle att hjelpa ur förlägenhet. Herr Grefven och LandtMarjkalken förklarade, att något tillägg till den af Ridderskapet och Adeln, i förevarande mål, redan beslutade återremiss icke kunde, emot den af Herr Grefven och Landt-Marskalken nyss åberopade 56 §. Regerings-Formen, äga rum; men då Grefve von Platen väckt en ny motion, ansåg Herr Grefven och Landt Mar/kalken sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade samma motion till StatsUtskottet remittera, med anmodan derjemte till Utskottet, att, så fort sig göra låter, anvisa nödige tillgångar, hvaraf 5oo,ooo Riksdaler må kunna förskottsvis utbetalas till bestridande af de i och för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående förmälning erforderliga kostnader. Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken föreslog, att de öfrige Riks-Stånden måtte inbjudas, att uti denna remiss med Rid - Den 11 April e, ni. 333 derskapet och Adeln sig förena; hvilket bifölls. Grefve Posse, Carl Henrics uppläste följande : (Se Bilagan N:o 5.) Remitterades till Lagsamt Allmänna Be^ Bvårsoch OeconomieUtskotten» Upplästes ett från RiddarhustJtskottet inkommit, så lydande:
Lina ett par gånger sökte påskynda deras steg, ehuru farbroderns raska marsch tillintetgjorde allt bemödande att hinna honom, hvilket han nästan med flit syntes gäcka, der hans rörliga gestalt än framskymtade, än doldes af den slingrande vägens alleer. Då de hunnit Rosendal, glänste redan det lilla slottet i ett blekt månsken. Dettas dallrande strålar, gjutna öfver viken i ett bredt tvärband, följde dem åt utefter hela den täcka strandvägen, hvars mörka löfverk mot denna ljusflod såsom botten utbredde sina sirliga bildningar, klart synliga ända i de finaste konturer. I en sådan naturens omgifning talar man icke gerna, förrän själen mättat sig af dess njutning. Tysta gingo också våra båda vandrande vid hvarandras sida, sedan deras skämtande tal om farbroderns spöklikt och tyst förutskridande figur snart afstadnat. Men båda kände de, att denna tystnad, ju längre den räckte, hos dem väckte en viss oro, hvilken hos Lina icke syntes vara långt skild ifrån fruktan, då hon ett par gånger ryste tillsamman vid ett löfs prasslande eller en vaksam trasts flygt i skogen, uti hvilken månskensstrimmorna så bjert vexlade med kolmörka skuggpartier. Det skrämda hjertat slog ett häftigt slag, då Magnus bröt tystnaden; men han sade blott: «Förunderligt, hvad den bleka månen har för en vampyrnatur. Alla jordens safter söker han draga åt sig. Oceanens vatten höjer sig mot dess kalla silfverblickar och rullar i fantastisk yrsel; trädens och blommornas fromma blod blir orolig och stiger de stackars tysta och nickande varelserna åt hufvudet. Och vi menniskor sedan? Hur är det, lilla Lina? Svärma icke just nu under de ljusa lockarne fantasier, lätta och flygtiga som elfvorna i månglansen? – Han böjde sig lätt framåt och blickade henne i de dunkelt strålande ögonen. Likasom en lätt rysning smög åter öfver henne, och hennes arm ryckte på hans. Hon ville just svara, men detta gjorde henne förlägen, och de halföppnade läpparne slötos åter.
5 Anis 1 skålp. 2 Antimonium, spiesglans och regulus 1 skålp. 1 Apelsiner 1 skålp. 1 6 Arsenik, till införsel af Apothekare, och, efter erhållet serskildt tillstånd af Hommerse-kollegium, för fabriksinrättningar 1 skålp. 6 Aska: rå, af träd eller andra vegetabilier 1 lisp. 1 — pott-: vallad eller oraffinerad 1 lisp. 1 — raffinerad eller kalcinerad 1 lisp. 16 — Aloe, hänföres under Apolheksvaror. Anchovis; se Fisk. Argentan, eller Nysilfver; se Metaller, sammansatta. Årrak; se Brännvin. Aska, tennoch bly-; se Tennaska. Aska, koppar-; se Kopparskrot. 536 Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N:o 197. Askar och Dosor, af sammansatta, eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen Assa Foetida . Balsam: Kopaive-, Peruviansk och annan natif (flaskornas vigt inbegripen) Band: Sammets. andra slag: SidenHalfsidenBomulls-, Ylleoell Linne. Barometrar Bastmattor Beck Beckolja Ben, arbetade: Elfen. Hvalfiskandra slag Bensvart, Benkol eller Bister Bernsten, arbetad: oinfattad infattad, väges med infattningen och förtullas såsom den. Bildthuggeri-arbelen af träd och Architektoniska arbeten Qvantitet för tullberäkningen. Banko. Balsam, Riga-; se Rigabalsam. Batist; se Väfnader. Benspån; hänföres under Spillning. Bilder, andra slag än konstnärsarbeten; se Slöjdevaror, ej specificerade. Biscuit; se Porslin. Bister; se Bensvart. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Qvantitet för tullberäkningen. Inforselstull. Banko. It: dr sk rst.
Konungen å sin sida infört den constitutionella plägseden af ett throntal, hemställer jag, huruvida det å Representationens sida kan anses obehörigt, att den begär alt äfven få säga sin tanka 0111 landets och sakernas ställning, d. v. s. att gifva ett svar på Konungens tal. Detta må vara tillräckligt i afsende på sjelfva rättigheten att afgifva adresser. I afseende på sättet huru de skola framföras, hafva tankarna varit delade mellan den åsigt, som af Frih. Sprengtporten blifvit framställd, att nemi. frågan skulle remitteras till Exped.Utsk., och en annan af Hr von Troil, att R. o. Ad. måtte inom sig välja ett säl skildt Ulsk. Den 26 Februari f. m. för frågans behandling. För min enskilda del anhåller jag att få förena mig i Frih. Sprengtporten tankar i detta fall; jag anser nemi. icke lämpligt, att hvart Stånd för sig öfverlemna!' särskildta adressförslag, och jag finner icke någon oöfvervinnei lig svårighet uti alt kunna till ett lie!t sammanjemka majoritetens mening åtminstone i tre Stånd; hvaremot jag tror, alt det skulle leda till långt vådligare följder, om Regeringen från de fyra särskildta Stånden finge emottaga fyra särskilda opinioner, än oin hela frågan om ett adressförslag k O rume alt förfalla. På denna grund föreställer jag mig, att föga eller intet vore vunnet i sjelfva resultatet, genom biträdande af Hr von Troils förslag; men då derutinnan ligger ett erkännande af principen, att R. o. Ad. hör afgifva en adress till svar på throntalet, vill jag icke heller undandraga mig, att såsom alternativ biträda äfven Hr von Troils förslag, i händelse Ilr Frih. o. Landtm, anser det öfverensstämmande med grundlagen att derå framställa propos.
I följd af ofvan anförde förhållanden, anser Utskottet någon vidare åtgärd för vinnande af liqvid för ifrågavarande skuld nu icke vara att, vidtaga. § 51. (1841 års Rev. Ber. pag. 75. Rev. Ber; pag, 152. Beträffande förmen af räkenskaperne för Carl Gustaf Stads Gevärsfactori, hafva Revisorerne erinrat, att densamma, hvilken, länge öfverklagats såsom invecklad och otydlig, ännu oförändrad, företedde samma olägenhet; till afhjelpande hvaraf Revisorerne föreslägitr att ett serskildt conto hädanefter måtte förås öfver de medel, som erhållas och användas, samt ett conto öfver Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 54-. 35 factoriets alla effecter och gevärsdelar, med sammanförande deruti af hvarje års tillverkning; att uti serkildt conto borde upptagas alla de effecter, som af Factoriets Styrelse ansetts odugliga, men icke blifvit i laga ordning casserade, ■arnt slutligen att ett conto eller en förteckning måtte upprättas, innefattande uppgift å alla under året färdigblcfna gevär, jemte priset å desamma. Af Kongl. Krigs-Collegii öfver 1841 års Révisions-Berattelse afgifne yttrande inhemtas, att, oaktadt Collegium. som insett behofvet af en mer förenklad och tydlig redovisnings-method, hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, att berörde factoris räkenskaper måtte få uppställas till likhet med dem, som från Kronans öfrige Gevärs-och Artilleri-Verkstäder och förråd afgifvas, så kar Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref den 10 April 1839, med a (slag härå, förordnat, att factori-redogörelsen skulle uppgöras, såsom tillförene skett. Efter hvad Kongl.
Då jag förut haft den äran att andraga mina skal för Norroch LFefterbottens förenande till ett Län, tror jag mig, utan att helt och hållet kunna förbigå dem, dock böra vid detta tillfälle börja med att ådagalägga huru ofullständigt och litet eller intet conseqvent de Högloft Utskotten utredt och besvarat frågan om Jemtlands återläggande till WefierNorrlnnd, likasom Ltrefter~ och Norrbottens sammanslående, jemförelsevis med frågail om Herjeädalens förenande med Gefebotgs Län, ehuru samma bevekelsegrunder och samma orsaker gälla, så Val för det ena som för det andra. På motionairernas mångå skäl att få Jemtland återförenadt med WesterNorrland, svarade Högloft Utskotten: ”Att man vid en så vigtig frågas undersökning icke bör taga i betragtändö alt afse endast de mer och mindre enskildtä tillfälliga omständigheter som dermed aro i sammanhang, utan fasthäldre de allmänna och väsendtliga grunderna för densamma. I detta afseende tro Utskotten sig blott behöfva erindra orri de stora anstalter som blifvit gjorde för Jemtlands odling och ökade befolkning.” Men hvarken hafva Utskotten upplyst hvad de ansett för < n fidi dt a tillfälliga omständigheter som böra åsidosättas lör de allmänna och våsendtliga grunderna i tionna fråga, eller utredt hvaruti dessa flora anftalter bestå, sorn skolat blifvit Den 22 Augusti c, nr, gjorda för landets odling och olada befolkning. Det vöre i synnerhet för den, som varit i denna landsort, interfessänt att känna dessa fora anstalter, hvarom man på stället icke kunnat få någon serdeles påtaglig erfarenhet; och déssutom vet jag ingen orsak hvarföre icke dessafto. ra anftalter, om de förefinnas/iika väl blifvit tillvägabragte om Jemtland varit förenadt med WesterNorrland? Utskotten tillägga; såsom bihang dertill, ”att redan AfvittringsVérkéts befrämjande och fulländande är af elén stora vigt, att det påkallar eh serskild Läns styrelses driftiga tillsyn.”
Då man besinnar, att frågorna om arfsrätten och giftorätten utgöra de vigtigaste principfrågor, uti hvilka civil-lagförslaget föreslår ändring; och man tillika erinrar sig de förberedande steg, som statsmakterna ansett nödiga att vidtaga, vittnande alla örn ej mindre Konungens, än föreg:de Ständers afsigt, att på en gång och i ett sammanhang pröfva och afgöra nya lagen, samt alt då taga i öfvervägande de eftertänkliga aumärkntr, som äro af Högsta Domstolen och Hofrätterna emot särskilda delar af lagförslaget afgifna; så har man sannerligen svårt, att, med den varsamhet, som Statsmakterna sålunda lii (tills ådagalagt, förena den otåliga brådska, som vid denna riksdag framstått, för att hastigt genomdrifva civil-lagförslagets antagande af Ständerna; en brådska, hvartill Utsk., utan alla betänkligheter, nu lemnat sitt biträde. Det försök, som, vid riksdagens början, genom särskilda motioner gjordes, för att få lagförslaget utan pröfning godkändt, möttes inför allmänheten af ett för starkt ogillande för att kunna fullföljas; och man synes derföre hafva öfvergått till en annan utväg, den nemi., att från lagförslaget lösrycka de särskilda principfrågor, om hvilkas genomdrifvande man är angelägnast, och för hvilka man Den J September e. ra. 7* hoppas ett isoleradt, och följaktligen knapphändigare behandlingssätt, än det, sorn konnne att äga rum, ifall frågorna pröfvades, i deras fullständiga sammanhang, med sina i lagförslaget uppgifna detaljbud, och äfven i deras förhållande till nya lagens öfriga principstadganden, hvarmed öfverensstämmelsen är för angelägen, att alldeles förbigås. Jag ogillnr detta förfarande af Utsk., och tror att Utsk. bort tillstyrka anstånd med afgörandet, intilldess nya lagförslaget kan i sin helhet förekomma. I denna tanke styrkes jag äfven deraf, att jag icke rätt väl förstår hvartill ett beslut nu egentligen skulle gagna, såvida man måste erkänna, att om också beslutet nu kunde vinna K. M:s sanction, sådant icke förmår hindra nästa riksdags