Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde vidare i afseende härå tillåtas mig i underdånighet anföra, att emellertid visserligen icke i allmänhet någon besparing för statsverket är att påräkna deraf, att Justitie-kansieren icke åtföljes af pålitligt och öfvadt offentligt biträde; att Justitiekanslern endast till ett sådant kan anförtro en del af den ofta längre tid medtagande granskningen utaf protokoll och öfriga handlingar vid domstolar och embetsverk; att tid naturligtvis derigenom vinnes för Justitie-kanslern, hans resetid kan förkortas och den till honom utgående drygare ersättning i samma mån minskas; att hvad Rikets Ständers Revisorer yttrat om användande af biträden, som »kunna på ort och ställe erhållas», endast torde få tillskrifvas mindre bekantskap med sakförhållandena; att sålunda till exempel år 1862 Justitie-kanslern besökte, jemte embetsverken i 30 städer, — 355 - äfven 37 särskilda tingställen med arkiv å landet och att, om nu äfven Justitie-kanslern möjligtvis uti en stad kan uppleta ett ojäfvigt biträde, hvilket, efter för tillfället meddelad underrättelse angående hvad som bör efterses och anmärkas, kunde för Justitiekanslern vara till mer tjenst än besvär, så inses dock lätt, att å tingställen på landet, just der biträde bäst behöfves, för att så förkorta besöken, att Justitie-kanslern icke måste blifva en sjelfbjuden gäst hos den domare, der inspektion skall verkställas, — hvilket ändå ofta är svårt att undvika och för mig utgjort ett icke ringa obehag under min tjensteutöfning — lämpliga biträden i allmänhet icke kunna vara att påräkna, enär man väl icke lärer vilja, att domarens egna skrifvarebiträden skulle anlitas för att deltaga i kontrollen å hans embetsutöfning, Remisshandligarne varda härhos i underdånighet återställda. Stockholm den 30 December 1864. N. S. v. KOCH. Ferd. Ramström. Underdånig förklaring af Redogöraren för Kongl. Civildepartementets expensmedel, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid den öfver dessa medel upprättade räkning.
Om deremot i författningen funnes för städerna samma förbud som för landsbygden, att bränvin der ej får försäljas å sönoch helgedagar, så skulle Konungens Befallningshafvande väl noga besinna sig, innan de tilläte en undantagsordning från detta allmänna stadgande, och en sådan tillåtelse kunde icke gerna meddelas utan för särdeles vigtiga orsakers skull. Jag fortfar alltså i min anhållan om propos. å bifall å Hr Doktor Säves förslag. Posse, yrkar äfven jag bifall å det förslag, som blifvit af Doktor Säve framstäldt. Jag gör det hufvudsakligast af det skäl, att jag anser den frihet i utskänkningsrätten å sönoch helgedagarne, som hittills i så väsendtlig mån varit städerna medgifven, vara det mest störande element för sabbatens helighållande. Dessutom kan jag ej inse, hvarföre en olikhet i lagstiftningen för olika orter inom landet skall ega ruin. På landsbygden är nemi. förhållandet det, att å sönoch helgedagar all annan utskänkning är förbjuden än på gästgifvaregården vid måltider åt resande. Jag inser ej hvarföre icke samma förordning bör vara gällande äfven i städerna. På grund af dessa skäl yrkar jag bifall till Doktor Säves förslag. Hr Printzensköld: Efter min öfvertygelse är det af Utsk:t i denna § föreslagna lagstadgandet rikligt och ändamålsenligt. Förhållandet är nemi. ej, på sätt den' siste värde talaren förmenat, enahanda i afs:de på utskänkningsställena i städerna och på landsbygden. Det är enligt mitt förmenande en bestämd skilnad mellan en krog på landet och i staden. Den på landet besökes af de kringboende bönderna hufvudsakligast i ändamål att der förtära spritdrycker, de behöfva nemi. i allmänhet ej uppsöka sådana ställen för att tillfredsställa sin hunger, emedan de van - 36 Den 1 Angnst! e. m. ljgtvis hafva sä staldt, att de i hemmet intaga sina måltider; i staden deremot är förhållandet helt annorlunda. Arbetarne erhålla icke nu, som förr, sina måltider hemma i mästarens hus, utan måste söka sin föda på krogarne.
Sedan likväl de förenade Utskotten funnit sig obehindrade upptaga motionen till handläggning, instämmer jag uti Herr Friherre von Krcemers reservation mot det utaf pluraliteten fattade beslut.” Uti ofvanstående reservation instämde Herr Friherre Tersmeden, F. TV., Herr v. Celsing, L. G-, Herr Lagerborg, S. TV., och Herr P. O. Norin. Af Herr Möllerhjelm, A.: ”Emot de sammansatta Utskottens i denna fråga nu’fattade beslut, involverande ändring eller åsidosättande af 64 § Regerings-Formen, reserverar jag mig och bestrider äfven detta besluts upplagande till pröfning i Riks-Stånden.” Af Herr Doctor Sandberg: ”Efter min åsigt, hade de sammansatta Utskotten uti sin anmälan till Ständerna lämpligare kunnat begagna följande ordalydelse, såsom närmare öfverensstämmande med den, som förekommer af enahanda syftning uti Bevillnings-Utskottets betänkande, N:o 11 sid. 33, i afseende på allmänna Bevillningen, nemligen: I den händelse föregående förslag blifva antagna, hemställa Utskotten, att Rikets Ständer, jemte yrördsam anmälan af deras fattade beslut, i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täckes härom i Nåder utfärda serskild författning, med de föreskrifter, som för verkställigheten erfordras.” Af Herr Schartau, Fr., som ansåg det hafva varit Ijenligare, om, i stallet att införa ett nytt — till sina framlida följder betänkligt sätt för Bevillningens användande, den tillstyrkan hade blifvit gjord, att antingen såsom hittills af Statens allmänna tillgångar anvisa hvad, som för det ifrågavarande angelägna behofvet kunde pröfvas nödigt, eller ock, om man föreställde sig, att ändamålet skulle bättre vinnas genom taxation inom de serskilde Provincerne — besluta att, enligt samma grunder, som Bevillning gen efter lista Art. nu utgår, till folkundervisningens befrämjande uttaxera 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, att uppbäras, användas och redovisas, på sätt sammansatta Utskottens Betänkande i öfrigt innehåller.”
Departements-chefen sådant möjligen härröra deraf, att de åtgärder, som tid efter annan blifvit vidtagna för tillvägabrineande af konventioner, om . O O O de ock i sin mån verkat fördelaktigt, likväl icke förmått afhjelpa alla de öfverklagade olägenheterna, hvartill icke heller någon ny utväg blifvit under riksdagen föreslagen. Att utfinna en sådan, tillfredsställande allas önskningar, vöre ej heller möjligt, men att framställa ett förslag, som afhjelpte de olägenheter, hvilka Rikets Ständer ansett vara med det nuvarande aflöningssättet förenade, utan att det saknade någon af dess fördelar, borde icke möta samma svårigheter och det var ett sådant försök, som Departements-chefen till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnata Utskottet har för sin del funnit de af Departements-chefen andragna skäl vara fullt grundade, och tror derföre den afvikelse, som i denna punkt egt rum från hvad Rikets Ständer förut föreslagit, vara till det afsedda ändamålet gagnelig. Då Utskottet således ej i hufvudfrågan anser sig ega skäl att afvika från hvad punkten innehåller, har Utskottet dock trott punkten böra i två afseenden fullständigas. I denna punkt har nemligen, på sätt uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet jemväl egt rum, bland olika slag af tionde, som uppräknas, fisktionden blifvit utelemnad. Vidare har ej blifvit bestämdt från hvilken lid de femtio åren borde räknas.
Föredrogs ånyo och bifölls BevillningsUtskottets den 26 sisth Augusti, under N:o 33 afgifne samt den 27 derpåföljde e, m. på bordet lagde utlåtande, i anledning Trot. Utdr. d. 2 Septemb. 1823. 8^7 af väckt Motion, om lindring i Bevillningen för Brandskadade i Madängs By af Wartofta Härad och Skaraborgs Län. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och gillades StatsUtskottets den 19 sistl. Augusti under N:o 432 afgifne, samt den 2$ derpåföljde e. m. på bordet lagde berättelse, angående den af Utskottet verkstälde granskning af Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af Stats , Banco samt Allmänna Besvärs och E konomiUtskottens den 21 sisi. Aug. under N :o 434 afgifne, och den 25 derpåföljde e. tn. på bordet lagde betänkande, rörande Allmänna Magazinslnrättningen, blef samma betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af BevillningsUtskottets den 21 och 26 sistl. Augusti under N:o 32 och 34 afgifne, samt den 27 derpåföljde e. m. på bordet lagde tvänne utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkander ; 1:0 Angående de å Brandförsäkrade hus i Städerne och Bruksegendomar föreslagne värderingssätt. gCS Fröt. TJtdr. 11. 2 Septemb, rG*3- 2to Angående den af Sfäderne utgående Salu* Accissen, och dess upphörande, fann Ridder» skåpet och Adeln, att enär sistnämnde betänkandet! redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottet i frågavarande utlåtanden borde läggas till handlingarne.
Utdrag af protocsllet, bältet hos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 2zMaji i8»2. S. Dter gjord anmälan, att den Instruktion för Riksens Ständers Revisorer öfwer StatsBancooch Riksgälds-Werlen, hwilken Riksens Ständer wio Riksdagen är is-o, nemligen Ridderskapet och Adeln den 24 Mars, Preste-Ständer den i? Mars, Borgare - Ståndet vä) Bonde-Ständet den 24 Mars stadgat, wid berörde Riksdag icke kommit att utfärdas, eller Stats-Contoiret, Banqven och Riksgälds-Contoiret meddelas, bestöt Högloflige Ridderssapet och Adeln, att densamma genom Expeditions-Utstottets försorg skulle pä behörigt sätt till expedition befordras. Vt suxrs. Ox krotocollo, 6. Silverstolpe. Utdrag af protoeollet, häller i Häglof!» Ridderskapers och Adelns plenum den 24 Mars i8lo. S. D8öredrog§ til! afgörande Stats-Utskottetden 1 bi-. Zrs DenMaji hifogqdt förslag till Jnstruction för tillkommande Revisorer öfwer StatsBancooch MsgäidtzWerken, hwilkek förslag blef af Höglofl. Ridderstapet och Zföeln bifallit, med den enda tilläggning mot slutet af 7 8- agnäende Revisorernes berättelscr, att i stället för orden ett i Bauqveu och Riksgälds-Lontairet, mätte för tydliakelens ssuld fattas, ett i Banqven och ett f Riksgälds-Lon? toiret, Vt supra, Lx krotocollo. 6- Ljlverxtolpe, Utönqg af prstocollet, hältet hos >6ögw° preste. Ständet, dea r? Mars »8io. S. D. ^ster pröfning af Riksens Höglofl.
Den stora arian var nu som vanligt utesluten, ehuru åtminstone Essdur-delen bort kunna sjungas af hr Strandberg, som for erotisk klagan oftast finner så vackra och sanna uttryck. Nu var ofantligt mycket borta af operan, äfven i de båda första akterna, som äro så himmelskt sköna att icke en ton här borde saknas. Baletten måtte vara på dekadans. Hvarken här eller i tredje akten fick man höra Rossinis präktiga balettstycken. De ensembler som förekommo under körerna voro fattiga, utom frk. Fla-mand voro solisterna ej vidare märkvärdiga. Nog borde man ha besvärat sig med litet mer, när publiken tycks sätta sådant värde på balettinlägg. Under tyroliennen hade endast soli kunnat presteras, och alla damerna sedan kommit in som unga krigare — volontärer, eller hvad man vill kalla det — och utfört en krigisk dans. God vilja, ej pengar hade detta kostat. Hr Behrens är alldeles för elegant i skick och fason för den enkle Tell, flere hans åtbörder äro lika ytliga som intetsägande, somliga allt annat än karakteristiska. Den hjertlighet som hr Lundqvist så väl förstår utveckla, saknas hos hr B. i betydande grad, men att prestationen äfven innehåller förtjenstfulla saker, är seu gammalt bekant och har äfven i dessa revyer föregående år framhållits. Att hr B. återinfört inropningar för öppen ridå, saga vi mindre om, och att han dertill älskvärdt tubbar sina med-sjungande. Men vi protestera mot hans operettknep af » falska sortier », som aldrig tagit sig jemmerligare ut än efter den stora Tell-trion, då de tre fosterlandsvännerne spatsera ut, applåderas in, skynda ut och i nästa ögonblick befinnas i scenens bakgrund bakom en klippvägg, som genast haft den välviljan att gå till väders för dragen ridå. Skall nu scenen göras större till sammansvärjningen, hvilket medden lilla opera-karl-kören visst ej behöfts, borde en tablå-ridå fallit efter trions slut, då äfven inropningarne kunnat gå för sig mindre löjeväckande.
Stad är belägen uti Medelpads Landskap, vid denj såkallade Selångers ån och omgifves af flera af de emellan Indahls och .Ljungaelfverne belägne Socknar; och då desse båda elfvar förena sig med hafvet vid inloppet till Stadens goda och beqväma hamn, eger Staden ett det fördelaktigaste läge för handel, sjöfart ocii hand t verker ier, som, jemte jordbruk och strömmingsfiske, utgöra de näringsgrenar, hvarpå Staden i synnerhet grundar sitt bestånd. Under en, med undantag af nasti, år, i allmänhet mera gynnande konjunktur än föregående Qvinqvennium, har Stadens export af jern och trädvaror till utrikes orter fortgått i ett ärligt tilltagande och bedrifvits dels med Stadens egna och andra inhemska Städers, dels och förnämligast med Norrska fartyg. Utom Stadens andel i Wifsta Skeppsvarfs Bolag eller en tredjedel, egde Staden förlidet år 20 egna fartyg af tillsammans 946 lästers drägtighet, då antalet af dem år 1833 utgjorde blott 13 med 650 lästers drägtighet, och har beloppet af de förstnämnde år, ifrån Staden och underlydande uthamnar till utrikes orter exporterade varor uppgått till 4,773 Skepp, jern, 30,875 stycken bjelkar, 23,628 tolfter bräder samt 1,166 stycken spiror och mastträd, samt således vida öfverstigande medium af sistförflutne fem årens export.
Den 25 November. 149 kan angripa oss, torde helt säkert vida öfverstiga de 100,000, hvilka Landtförsv.-komitéen uppgifvit; hvarföre äfven hela detta antagande ej bort ligga till grund för beräkningen af den styrka, hvarmed vi i första ögonblicket skola möta fienden eller hvilken vi möjligen böra uppställa. Ej heller torde det vara skäl att nu, då fråga är om förändrad organisation af vårt försvar, grunda densamma på de nuv:de förhållandena i Ryssland. Allt går der framåt med snabba steg och om 10 år eller mindre gäller icke hvad som om detsamma nu säges; och af detta skäl bör komitéens beräkning af Rysslands nuv:de kraft, äfven om den vore rigtig, aldrig ligga till grund för den framtidsorganisation af vår armé, som vi kunna vara sinnade att företaga. Men om Ryssland blott kan eller kommer att kunna på en gång öfversända 35,000 man, mot hvilka vi skola kunna sätta 50,000, finna vi dock af Landtförsv.-komitéens betänk., att man hvarken vill draga trupper Irån Norrland eller Skåne, i händelse mellersta delen af Sverige anfölles, hvarförutom man äfven på andra ställen bör hafva öfvade trupper, redo att möta fienden. Häraf kan man ock klarligen inse att så stor del skulle afgå från hufvudstyrkan, att densamma kanske blott med 35,000 man, eller ännu mindre antal, skulle kunna möta fienden. Vidare föreslås i den K. Propos. att arméen vid behof skall ökas till 100,000 man. Skall jag stödja mig på komitéens betänk., torde det dock blifva ogörligt att med de otillräckliga depöterna kunna både underhålla arméens bataljoner och uppbringa arméen till denna styrka, ty komiléen har för de 75 fält-bataljonerna endast (öreslagit 50 depöt-kompanier med 18 stamsoldater och 240 man beväringssoldater pr kompani; hvilket är alldeles otillräckligt att underhålla arméens styrka till 70,000 man, och ännu otillräckligare att öka den till 100,000.
[Fotnot 2: Grefve Klingspors uppgift i sin rapport, att vi den 26 marscherade till Paavola, är origtig.] Under vägen hörde vi, kl. emellan 3 och 4, att strid vid Revolaks från annat håll var börjad. Den vid arméen tjenstgörande general-adjutanten, öfverste Adlercreutz, hade nemligen med en liten afdelning af 150 man, afgått från Lankinen, för att, i sammanhang med det anfall grefve Cronstedt borde verkställa, göra en demonstration på Ryssarnes venstra flygel; men att den förre, visserligen i hög grad personligt tapper, drabbade med fienden ända till kl. 7, såsom han i sin ingifna rapport yttrar, det nödgas jag bestrida. Vid ringaste besinning måste det ock synas omöjligt, att med 150 man, som angripa nära 3,000, fortsatte striden i fyra timmars tid, utan att innehafva någon särdeles stark ställning. Klockan var ej ännu 7 då vår förtrupp, under major Martinaus befäl, redan vexlade skott med fiendens fältvakt, hvilken stod en half mil ifrån Revolaks. Det säkra är, att Ryssarne, sedan de slagit och förföljt Adlercreutz, redan åter intagit sina qvarter och frukosterade som bäst, då vår ankomst blef upptäckt. Likaså måste jag bestrida hvad grefve Klingspor och öfverste Adlercreutz i sina rapporter uppgifva, det öfverstens anfall, kl. mellan 3 och 4, bidrog till den seger som grefve Cronstedt med fjerde brigaden sedermera tillkämpade sig. Afsigten att så mycket som möjligt förringa grefve Cronstedts och 4:de brigadens verkliga förtjenst, samt att upphöja öfverste Adlercreutz, är härvid öfver allt synbar. Då vår förtrupp började vexla skott med Ryska fältvakten och brigad-chefen skulle göra anordningen till anfall, var han sannerligen i en svår belägenhet. Han ägde icke den ringaste kännedom om fiendens styrka eller ställning, icke heller någon kunskap om ortförhållanden. Från högqvarteret, som anbefallt anfallet, erhöllos icke några sådana upplysningar, och att anställa rekognoseringar, dertill var ingen tid.
Hr Björnstjerna, Oskar Magnus Fredrik, med 10 röster. 22:dra Bänkm:s-Afd. N:o 2051. Hr Furuhjelm, Elis, med 11 röster, och N:o 2077. Hr von Wright, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Knut, med 11 rösler. 23:dje Bänkm:s-Afd. Hr Rosensvärd, Johan Henrik, med 7 röster, och N:o 2183. Hr Gripensvärd, Jacob Olof, med 7 röster. 24.v/e Bänkm:s-Afd. Hr af Harmens, Henrik Otto, med 8 röster, och N:o 2261. Hr Borneman, Fullm. Hr af Klint, Erik Magnus, med 7 röster. 25:te B<inkm:s-Afd. N:o 2275. Hr Lefrén, Johan Pehr, med 9 röster, och N:o 2309. Hr af Dahlström, Gustaf Jacob, med 7 röster. Öpnades och remitterades till det blifvande BankoUtsk. R. H. St:s Revisorers berättelse, ang:de den år 1849 verkställde granskning, ej mindre af Bankens och Tumba Bruks räkenskaper för åren 1847 och 1848, än äfven af dessa verks styrelse och förvaltning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. lill 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 10 Den 26 November. Tisdagen den 2fi November 1850. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för gårdagen. Öpnades Hrr Bänkmäns i går e. m. hällne prot. vid val af lt. ( a. Ad:s Electorer, och hefunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 8. Gr. Oxenstjerna, Fullm. Gr. Hamilton, Henning Ludvig Hugo. — 78. 11 Hård, Fullm. Frih. Palmstjerna, Carl Otto. — 115.
V/ kirebonuie anledningar oell ine<l bän8i»l lill anAeläAenbelen tor ell ordnadl aambälle med nlalräebl lr^ebkribel all e»a en oill lle»erin^6N8 usiAler oell be8lnl i v! Flisare ämnen upjzl^-8ande ollieiel didninz;, lii föll Kongl. i>laj:l ar 1834, nppä cleroin »jord kramatiillning, all cleo al 8ven8ba Keademien frän längre lid tillbaba beviljade rälligbel all utgifva Ilibeta oliieiela tidning, oe/z 7zzz vVzev-T^d/zzzzzgzz/' ballad, sederillera Lvez-zge^ Äcz^- 777/zzzzzg benäinnd, linge, enligt nied zbeademien lia illa dl aflat, einol en ak 8lat8-1idningen8 inboimler lill zbeademien ulgäende ärli» eraälluing ak 5,2l)0 Kalr L:eo, ökvertlfllag lill Kegeringena di8po8ilion, alt, genom ldellil68 kör8org, ak 8er8bildt nt8edd per80n, ekler ka8l8lä1ld plan, begagna8. Del liäroin upprullade eonlrael, b^gdl pä körul8ällningen ak lidningen8 8je1kbe8länd ulan underalöd ak allmänna medel, korlkor ikran Oseember manad är 1834 inldl 8lnlel ak är 1841. Inom andra arel krän eonlraetet8 a
– Hvad är det för en? Nådig Herrns bror. – Uno kunde i hast ej rätt fatta detta, men nöjd at der icke var någon af hans närmaste anhöriga, skyndade han sina steg, och lika som han å nyo återfått alla, omfamnade han med dubbel glädje hvar och en. Nu inträdde han i stora salen, och fann en den muntraste begrafning i verlden; ingen utom en betjent och den aflidnes hund, syntes på minsta sätt sakna Supercargeuren – alla de öfrige, som större delen alldrig känt honom, njöto med nöje Cap-vin, Constantia, Ostindiska Sylter och Confecter, dem salig menniskan just tycktes hafva hemfört til sin begrafning. – Sjelfva Mamsell Snut syntes trösta sig med dessa varors njutande. För Uno var namnet Lars von Trasenberg icke obekant. Ofta hade han hört sin far med saknad nämna denna sin bror, och de många äfventyr man alt ifrån barndomen berättat honom om sin Farbror, hade gjort för honom detta namnet ganska påräknadt. Den aktning, hvarmed han nu af alla nämndes, orsakade äfven hos Uno det fördelaktigaste begrep om den aflidne. Då han sedermera hörde innehållet af Testamentet och den til fattiga flickors upfostran anslagne summan, blef han innerligt glad öfver tänkesätt, så öfverensstämmande med hans egna. Unga flickor voro honom så kära varelser, men tyvärr! hade han funnit, at de af en annan orsak äfven stundom voro det för andra. Ofta hade han under sit vistande i Stockholm, vid åsynen af en liten vacker tiggareflicka, som då och då infann sig på Källaren Förgylta Krediten, med smärta betänkt hvilket osällt men säkert öde henne förestod. – Små tiggare-gossar deremot snäste han snarare, emedan han visste, at de alltid, på et eller annat sätt, skulle slå sig igenom.
Jag fruktar visserligen icke att förslaget här skall blifva antaget, emedan jag dels sett. att i Konst.Utsk. icke mer än en ledamot af R. o. Ad. antagit det, och dels finner att pluraliteten af Ståndet icke är böjdt för att bortskänka möjligheten af att erhålla en fullständig representations-förändring. Jag önskar att R. o. Ad. måtte få bibehålla det anseende, som Ståndet vid flere tillfällen rättvist, förvärfvat sig och som det i historien eger, det anseende nemi., att R. o. Ad. kämpat såsom män för folkets väl, både på slagfältet och i representant-kammaren. Dessa män glömmas icke, och äfven om de ej tillhöra den sednare historien, innebär det åtminstone en möjlighet att sådana tider kunna återkomma, då R o. Ad. just genom sin talrikhet blir för Svenska friheten och Svenska folket af vigt. Men, mine Hrr, dessa tider kunna icke återkomma om vi besluta att borttaga representationsrätten för 800 adelsmän, hvilka kunna komma till Riksdagarna för att försvara folkets rättigheter, och i stället öfverlåta denna rätt på 70 personer, utsedda i valkretsar, der valen kunna bestämmas genom ett parti. Det är ur denna synpunkt, som jag på det högsta för - Den 16 Januari. 61 vånar mig öfver, att de demokratiska Ständen kunnat ett enda ögonblick sätta i fråga antagandet af detta förslag. Jag röstar för dess förkastande. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: Den fråga, som nu utgör föremål för It. o. Ad:s öfverläggning, anser jag ega en dubbel hög och stor vigt, nemi. i afs:de ä det intresse den har, dels för fäderneslandet, dels specielt för detta Stånd; ty att detta är en ingredierande del af det lörra är ett axiom, för hvars bevisning jag icke anser några ord behöfva spillas.
Konstitutions-Utskottet, som utgöres af tjugufyra ledamöter, tillkommer att, i den ordning Regerings-Formen föreskrifver, granska Rikets Grundlagar, samt upptaga, frågor och till Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf; hvaröfver Ståndens ledamöter vare obetaget, att in Pleno yttra sina tankar, men hvilka förslag Riksens Ständer ej förr, än å den nästföljande Riksdagen, må slutligen antaga. Ofverlemnar Konungen ät Riksens Ständer någon Proposition rörande Grundlagar, uppdrage Ständerna genast, utan att förut derom öfverlägga, åt Konstitutions-Utskottet, att dess Utlåtande afgifva; och förhålles dermed som i Regerings-Formens 81 § stadgadt är. Då Utskottet icke funnit skäl att gilla och till Riksens Ständer ansvara. — Sådana i Grundlagen stadgade Utskott, hvilka skola vid hvarje Lagtima Riksdag tillsättas, äro: —- — sådant äskar. 2:o. Vid Urtima Riksdag ankomme det på Riksens Ständer att förordna om tillsättande af de Utskott, som må anses för ärendenas beredning nödiga, och gälla i afseende härå tre Stånds beslut. l:o. Konstitutions-Utskottet, som för klaringar deraf, äfvensom meddela Utlåtande öfver de Propositioner rörande ändring i Grundlag, dem Konungen åt Riksens Ständer öfverlemnar; och förhålles dermed i öfrigt, som i Regerings-Formens 81 § stadgadt är. Då Utskottet — ansvara.