Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bestrider visserligen icke den fördel, sorn för banken någon gång kunde uppstå genom beviljad rättighet alt öka silfver-depositionen i Hamburg, och den minskade koslnad, som kunde härflyta deraf, att icke vara nödsakad höstetiden införskrifva silfver, på det alt dépositions-summan under vintertiden icke skulle blifva för stor; men beträffande de oförtänkla händelser, som Hr von Hartmansdorff omtalat till fördel för ett sådant stadgande, nemi. den goda konjunktur, som tillfälligtvis kunde uppstå, och som gjorde en möjlighet af vinst för banken eller ett behof af nyssnämnde åtgärd — förökning af depositionsbeloppet — sä kunna äfvenväl andra oförtänkta omständigheter inträffa under vintern, hvarigenom det för banken vore vådligt att hafva riskerat en alltför stor summa. Exemplet ligger nära för handen. Säkerligen tärer väl icke någon dragit i betänkande att en sådan deponerad summa i Paris för år sedan varit på ett 'myckel lämpligt ställe placerad i alla afseenden, och likväl inträffade i sisth Febr. månad omständigheter, som torde visa att det icke varit särdeles fördelaktigt alt der hafva en sådan deposition. På detta skäl får jag tillstyrka, alt vid besvarandet af den återremiss, som R. o. Ad. troligen kommer att bevilja, BankoUtsk. måtte vidblifva den gamla föreskriften. rf Ilr Akerman: Utan all vilja bestrida, alt sådana förhållanden kunna inträffa då det måhända vore nyttigt att den ifråga var. summan vore obestämd, så tror jag dock att man för närvar. af 2:ne skäl kan låta det förblifva vid hvad det är. För det första derföre, att denna summa under nästföljande 3:ne år sannolikt icke kan komma att öfverskridas, och för det andra derföre, alt det i våra dagar är svårt om icke omöjligt, äfven för väl underrättade handlande, att bestämma hvilka hus utrikes, som kunna anses så solida, att stora summor under sådana tider kunna åt dem anförtros; och således måste blifva än svårare för bankofullmäktige, hvilka måhända skulle komma ali genom votering afgöra hvilka hus skola anses så qvalificerade.
Flere skäl mot Bänkmansvalen har jag ej kunnat upptäcka, och finnér intet af dem grundligt. Då jag är öfvertygad, att den föreslagne ändringen skulle medföra olägenheten af tidsutdrägt, samt påminner mig, att Bänkmansvalen äro samtidiga med 1720 års Regeringsform, att de afskaffades 1772 under EnvåldsRegeringen och återinfördes 180g; så har jag icke någon betänklighet vid att på det högsta afstyrka den af Utskottet föreslagne förändring. Herr Cederschjöld: Frågan om hästa sältet att välja UtskottsLedamöter så, att man dervid förekommer all obehaglig inverkan, är ett problem, hvars lösning alltsedan 1815 sysselsatt Ridderskapet och Adeln. För min del tror jag, att det förslag, som nu är å bane, närmast uppfyller ändamålet. Den sista värde Talaren har försvarat Bänkmansvalen; jag skall då be att få besvara den sista anmärkningen, nemligen om möjligheten att hanna inverka på valen. Det är klart, att denna möjlighet står i förhållande till lättheten att kunna controllera, huru hvar och en röstat, eller Den 7 Augusti f. in. 201 uppfyllt det löfte han gifvit att rösta på ett eller annat sätt. Jag hemställer, om det ej är lättare att controllera detta, ju mindre afdelningarne äro; och örn det till exempel ej är lättare, då afdelningen består af 8 ä g, än om den utgöres af ioo. Derföre äro många generade af Bänkmansvalen, emedan de nästan äro en öppen votering. För Öfrigt får jag påminna, att dessa val aldrig gå, såsom de böra. Ty de flesta, som hitli omma till Riksdagen, äro nykomlingar, hvilka ej veta, hvad magt det ligger på dessa val; och de välja merendels sådane, sorn icke kunna blifva UtskottsLedamöter, det vill säga just sådana, som hade bonit uteslutas. Jag tror derföre, alt Bänkmansvalen böra upphöra, och tillstyrker bifall till Utskottets förslag.
Förvaltningen och utredningen af skulder och fordringar tillhörande Rikets Ständers Bank å uppoch utläningsrörelsegrenar, hvilka numera upphört, synas lämpligast kunna verkställas af denna Bank. Derföre har den s. k. Lånebankskulden bibehållits vid densamma, emot ersättning tili motsvarande belopp i obligationer; likasom äfven ä andra sidan utredningen af åtskilliga numera inställda utläningsgrenar bibehållits vid Rikets Ständers Bank. Af dessa äro likväl fordringarne lör län tili städer och korporationer uteslutna, såsom numera inbetalda. Fordringarne för Bankens hittillsvarande, men genom Rikets Ständers he-dut i anledning af Utskottets Memorial N:o 30 hä danefter inställda utlåning mot inteckning i fast egendom pä Ian let äro deremot öfverförda till Sveriges Bank, för att ingå i dess grundfond, under förutsättning att desamma kunna mot obligationer öfverlemnas till allmänna Hypotheks-banken. 12 Banko-Vtskottets Betänkande ,JV'‘ 32. Förordningen angående Sveriges Bank. § 2. Enligt hvad ofvan omförmäla, utgör Rikets Stä ders Banks kapitalöfverskott för närvarande omkring 30 millioner Riksdaler; och som 10 millioner deraf skulle qvarblifva såsom grundfond för Rikets Ständers Bank, så har Utskottet föreslagit, Sveriges Banks grundfond till det återstående beloppet, 20 millioner Riksdaler. Ehuru detta torde vara tillräckligt stort för att gifva Banken den styrka och verksamhet som må vara önskvärd, har Utskottet likväl ansett grundfonden efter hand böra ökas ända till 30 millioner Riksdaler, på det att Banken äfven framdeles må kunna motsvara de anspråk, sorn härflyta af en fortsatt utveckling utaf landets näringar och rörelser. § 3; Med afseende på den tid, sorn erfordras till förberedande åtgärder för den föreslagna förändringen, har Sveriges Banks trädande i verksamhet utsatts till ingången af år 18fi5. §§ 5 och 12. Till säkerhet för Sveriges Banks förmåga att uppfylla alla sina förbindelser är stadgadt att j af Bankens grundfond alltid skall bestå af lätt säljbara obligationer.
Den sistnänule har likväl efter 1772 års regements-förändring varit upplifvad och gällt under en tid, då stånds-fördelningen i national-representationen redan hunnit utbildning och stadga. Visserligen kändes då saknaden af bestämdhet; men möjligheten alt ulan större svårighet hjelpa sig fram med så obestämda former, är tillräckligt bevis emot nödvändigheten att i skrifven Grundlag hafva svarpft alla frågor om förhållandet mellan statsmagtens serskilda functioner; och ännu mer emot behofvet att i Grundlag bestämma alla detaljer af national-representationens arbetsordning. Utskottet medgifver, att en så organiserad sational-representalion, som den nuvarande Svenska, behöfver oföränderligare arbets-former, än en på färre kamrar delad; men detta behof försvinner med den delning, som föranledt det, och så snart denna national-represenlation sammanträder på en eller två kamrar, kan, sedan sättet för dess bildning, vidden af dess verkningskrets, rättigheter och skyldigheter, samt hufvud-grunderne för dess arbetssätt blifvit i Grundlag stadgade och såmedelst tryggade mot stundens nycker, åt densamma med trygghet öfverlåtas att sjelf efter behag ordna och ändr| allt det Constitutions-VIskottets Memorial3 N;o 68. regie men La riska rörande dess arbeten, hvilket nu, efter 1723 års mönster, är upptaget i 1810 års Riksdags-Ordning. Utskottet anser sådant icke blott kunnaUtskottet anser det ock böra — ske. Det är ett farligt misstag att i Grundlag upplaga det jemförelsevis obetydliga och likgiltiga. Det ges icke någon säkrare utväg att i mångas ögon gifva detta obetydliga vigt, att uppmuntra till en mängd jemkningsoch förbättrings-försök, hvilka icke löna den möda, de kosta, men dels vänja mängden vid oupphörliga ändringar af Grundlagarne, dels ock från de stora frågorna borttaga en tid, som, om den på sådana finge användas, kunde för det allmänna blifva lika gagnelig, som den, på förenämnde sätt begagnad, blir onyttig.
Den 14 October. 215 Utdrag af Borgare-StändetS Protocoll rnd Urtima Riksdagen i Orebro den 14 Oc.cber 1810 S. D ^^rkändeS Erpeditions-Utskottets uti Mein.ua' trude R elion af de §. §. i Riksdags.Bestulet t r.i den i Regerings-Formens 10Z §. f runu Nämndens omröstning och Jnstructio för Fullmägtige i Riksgälds»Contoiret. Lx ?rotocollo O. Vslerius. Utdrag af Borgare-StändetS Protocoll wid Urtima Rttsdagcn t Arebro den 14 October 1810. S. D. ^8edan Högloft. Ridderskapet och Adeln i dag meddelat Borgare Ständet sitt bestut, att all ätgärd wid Lag-Utffottets förändrade pro» ject till Upplopps. Lag borde för denna Riksdag hwila och endast hos Konungen i underdä» nighet anbällas om de hit lämpliga Lagars 'verkställighet, tog Borgare-Ständet detta ären» de i öfwerwägande, dä tillika ofwannämde pä bordet lagda förslag äter förehades; och som Stän - Li6 Den 14 Oetober. Ständet redan förut ak flera skäl funnit en sä. dan ny lag öf erftödig, kunde det nu ej heller i pröfning af Förflaget ingö, och beflöt alitsa, det skulle wäga» förklaras hwilande, anseendes liknål Sundet för sin del nägon underdänig anmälan hoS Konql. Majit i detta amne ej wara af nöden, helst Ständet hyste den lyckliga wisibet, att Kongl. Maj:t, man att derom i underdänigbet erinras, alltid lika ömt och kraftigt wakade ö.iver Laqarnes helgd och den allmänna trygghetens bibehällande. Or supra. btx ?rotoLollc» O. Valerius.
Invånarne äro derföre i allmänhet i torftiga omständigheter, men icke destomindre, och ehuru bildningen inom dessa samhällen ej gjort synnerliga framsteg, har sedligheten dock bibehållit sig, lill bevis hvarpå må anföras, dels att under flere år ingen enda af desse samhällens egne medlemmar ens varit lagförd för något slags brott, och att på intetdera stället någon tillåten krog finnes. Från sjöfart, hvilken under handelens ständiga åtagande nu är mindre fördelaktig, hemta, som redan nämnt är, Invånarne sin hufvudsakliga bergning, men hafva likväl icke någre egne fartyg eller idka handel, och sakna derföre andre binäringar, än jordbruk och Fiske, Det förra, inskränkt till 25 till äiigskötsel och frambringande af allmänna sädesslag, är, oansedt all derå använd möda, fortfarande otacksamt, såsom en följd af jordmånens utmärkt dåliga beskaffenhet och andra locala olägenheter, genom Landels horizontela läge utmed hafvet, som ofta förorsakar skada genom öfversvämning; och det sednare, eller Fisket, hvarpå Quarantaines-Inrättningarne sisllidit år haft mehnlig inverkan, har likaledes varit föga lönande. En lägre eller Barnskola, är ännu enda undervisnings-anstallen på stället, ehuru tidens kraf påkallar förbättring deraf. Någon särskild Läkare till besörjande af hälsovården hvarken finnes eller har ännu ansetts behöflig å denna högst sällan af sjukdomar hemsökta ort. Fattigförsörjningen åstadkommes fortfarande af frivilliga understöd, hvilka hitills varit tillräcklige. Af de fastställde afgifler, som tillflyta Släderne i allmänhet, åtnjuta Skanör och Falsterbo endast Tolagoch Gernings-ören, uppgående efter ett medium af sistförflutne fem Arens inkomst, den förra till 22 R:dr 24 Skill. 8 rist och de sednare till 2 R:dr 33 Skill. 9 r:st Banco.
Engelbert var på väg att springa upp, men tryckte sig fastare ned på soffan. ”Lita derpå, min vän!” ”Men det visste du dock ej på förhand?” ”Jo, jag hade sagt mig, att då en man på sådana vilkor ville gifta sig, skulle han icke, sedan det skett, äfventyra den stackars trefnad och ro, han kunde ha, genom ett uppförande, som torde störa båda delarne, åtminstone för honom sjelf.” ”Ditt resonemang har en egen klarhet, men om, emedan allt kan tänkas, din uträkning slagit fel, skulle det då endast vara för mig som trefnaden och ron stördes?” ”Helt och hållet.” ”Högst märkvärdigt”... Blodet började flyta raskare i den unge mannens ådror ... ”Hurudan jag än blir, huru mitt lynne utvecklar sig, jag stör då aldrig dig?” ”Nej, kära Engelbert, och det hoppas jag att du ej heller önskar.” ”Icke i dag, icke i morgon, icke i öfvermorgon, icke så länge jag förmår hålla fast en skenande tanke; men om jag – jag som ej på förhand kan utstaka gången af min menskliga och bräckliga natur – om jag möjligen faller i hvarjehanda frestelser och faror, om jag tröttnar, om jag lider, om jag tager en rekreation för all denna ro – hvad då, skulle det på dig verka alls ingenting?” ”Jo, jag funne det ledsamt.” ”Jaså – men det skulle icke smärta, icke störa, icke vidare inverka?” ”Det vet jag icke, min vän, men uppriktigt: jag förmodar att det behöfdes något annat för att hos mig verka en skakning.” Engelbert såg länge på henne, men han sade endast: ”Ack, ack, ack!” ”Jag tror”, återtog Juanna, ”att vi icke gå längre i vårt samtal – det är icke nyttigt för dig!” ”Blott detta – svara mig blott på detta: Om jag felar, blir du barmhertig, eller ser du det icke ens?” ”Jag ser nog hvad du gör i både godt och ondt, och alltid skall du hos mig finna ett hjerta beredt att förlåta, glömma och, om så behöfves, öfverkorsa ...”
Efter den citation Utskotten sjelfve gjort af 1809 och 1810 årens RikdagsBeslut i denna fråga (pag. 1 i irsta Betänkandet) förekommer icke ett enda ord, som frånkänner Städern^ Inqvarterings-skyldiglieten, utan hafva Rikets Ständer endast, ”i betraktande deraf, att med rättvisa och ”jemn fördelning af skyldigheter medborgare emellan vore öfverensstämmande att ”inbyggarne i de Städer, hvarest Garniso”ner äro förlagde, icke ensamme borde ”vidkännas kostnaden af en anstalt, som, ”med afseende på Statens och alla dess ”medlemmars säkerhet vore vidtagen, an - D e ii 9,3 D e c o rn b e r f. rn. ”sett Inqvarterings-besväret bäst kunna afhjelpa* derigenom, alt i de Släder, hvar”est ständig Garnison vore förlagd, lämplige peli för ändamålet tillräcklige Casern”byggnader blefvo på Statens bekostnad, "så vidt och så fort dess tillgångar med”gåfve, anlagde och underhållne.” Medgifver man, att delta Rikets Ständers Beslut endast innefattar en vilkorligt medgifven lindring i Inqvarterings-besväret, och besinnar man derjemte: att 1720 års InqvarteringsOrdning icke kan upphäfvas utan Konungs och Ständers gemensamma beslut: att ett Städernas frikallande ifrån Inqvarterings-skyldigheten icke rimligen kan äga rum, utan alt tillika förklaras må, att det bidrag allmänheten ger genom Tolagen skall upphöra: och att Utskotten sjelfve medge, det frågan för det närvarande är i så outredt skick, att den under innevarande Riksdag icke kan till definitift afgörande företagas; så sjmes det mig olämpligt, att Utskotten, på samma gång som de tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t anhålla om en mängd utredningar och uppgifter till nästa Riksdag, jemväl föreslå Rikets Ständer att nu fatta sådane beslut, som upphäfva äldre Stadganden och binda nästkommande Ständer. Jag bestrider på dessa grunder den af Utskotten pag. 3o i första Betänkandet fö 54 H. 5.
»Hör ni hvad jag säger?» sa nu doktorn strängt. Gustaf mumlade något, hvad kunde ingen höra. »Ni får inte, hör ni, ni får inte smaka en enda droppa öl och inte ta en biljardkö i er hand. Hör ni?» Gustaf mumlade något igen. »Är det något annat?» frågade doktorn, som tycktes vara en både vänlig och hygglig karl när han glömde af sig. »Nej, inte presis», stammade jag, ty jag hade blifvit alldeles yr i hufvudet af alltsammans, »men om – jag menar, ifall det skulle gå för sig? Hm!» »Hvad då?» »Ja – om – doktorn skulle kunna – om doktorn skulle vilja vara så oändligt oblischangt – och om man skulle kunna – be – be – honom att inte gå ut utan mig?» Doktorn drog på mun helt lite, ja så lite att det knappt syntes, och så sa han i samma stränga ton: »Och så förbjuder jag er att gå ut utan er hustrus sällskap. Och nu, vakna! Jag vill det.» Man riktigt såg, hur Gustaf, stackare, arbetade för att bli vaken. »Krånglar han», tillade doktorn, »så för hit honom igen. Nej tack, inga mer pängar. Jag har fått nog. Mjuka tjänare, mjuka tjänare!» Därmed förde han mig och den yrvakna Gustaf till dörren samt ropade: »härnäst!» hvilket betydde att nästa patsjent skulle komma in. Vi satte oss litet i karusellen, medan Gustaf mornade sig. »Besynnerligt hvad jag känner mig tung i hufvudet», sa han. När vi väl kommit ut på gatan, började jag att helt försiktigt fråga ut honom om litet af hvarje, men han mindes tydligen inte en smula. Jag kände mig som en riktig förbrytare, men på samma gång var jag så förfärligt glad. Kunde det vara möjligt, att Gustaf värkligen skulle att doktorns själ värkligen hade Jag tordes inte tänka tanken ut, den var för underbar för att kunna vara sann, men vi får väl se, vi får väl se! Åtta dagar senare. Jag är som en chelee och har magrat flera skålpund. Där ser man följden af att vilja fuska i vår Herres handtvärk! Du min je, en sådan vecka!
Uti Kongl, Brefvet den 6 Februarii samma år7 anföres såsom skäl härtill: det Compagniet jemte ansökan om prolongation bifogat bevis från Svenska Ministern vid Danska Hofvet, Assecurance-Compagniet i Köpenhamn, flere Skepps-Redare och Contor dersammastädes, samt åtskillige andre både Inoch Utländska Con-1* sulers, Agenters och Commissariers bevis, att Dykeriet icke allenast vid alla tillfällen fullgjort gin skyldighet, utan ock till fattige och nödlidande eftergifvit den i Författningarne föreskrift ne bergnings-lön. I våra dagar hafva 2:ne ännu lefvande sakkunnige man, Amiralen Baron Nordenskjöld och Amiralen Baron Palmqvist såsom Comitterade afgifvit ett underdånigt Betänkande, sorn vitsordar ej mindre DykeriSocietetens förtjenster, än sjelfva Dykerilnrättningens nytta för Staten, samt för handel och sjöfart. Der förekommer bland annat: att oaktadt under hand gjorde efterforskningar, några klagomål öfver Directionen och Betjeningen vid Dykeriet ej försports. Beträffande sjelfva inrättningen, ansågo Comitterade Kronans fördel dervid vara satt utom allt tvifvel, så i anseende till den betydeliga bevillning den erlägger, son^ ock att Compagniet vöre pligtigt vid förefallanRidd. o« Ad, Fröt, I. B. 35, 5 46 Den 17 Februarii. de behof lönlöst betjena Kronans skepp. Co~ mitterade trodde jemväl, det vara förmånligare att Dykeriet besörjdes genom ett enskilt bolag, än att en sådan befattning blef på Kronans egne löntagare öfverlåten. Det nu anförda torde för ögonblicket vara tillfyllestgörande; min tanka är åtminstone, att om Riksens Ständer fästa någon uppmärksamhet vid detta ämne, som föranleder till en önskhingsåtgärd hos Kongl. Majt, en sådan önskan då bör gå ut på att utverka nådig prolongation.
St. blifvit beviljade, befinner sig uti ett dels inkomplett, dels slopfärdigt tillstånd, och att vi således nära nog kunna sägas sakna den del af försvaret, hvaruppå fredandet af våra landamären, således till stor del betryggandet af vår sjelfständighet, i främsta rummet är beroende. Granskaren af den K. proposm, hvarmed Stalsrådsprot. och Depart:ts-chefens underd. anförande står uti oskiljaktigt sammanhang, har att fästa afseende dels vid det ifrågasatta systemet, dels vid den planmessiga utvecklingen deraf, (detalj-bestämmelserna) hvilka i båda fallen här i verkligheten äro till finnandes. Hvad först systemet vidkommer, så har jag svårt all förlika mig med den tanken, alt såsom bestämd princip för framtiden anlaga, att Sverige, af naturen bildadt till en sjöstal, likväl icke mer skulle ega någon stor flotta, d. v. s. linieskepp, under del att de makter, med hvilka vi kunna komma i konflikter, fortfarande ega och underhålla sådane. Det försvarslösa skick, hvaruti våra öppna kuster och Gottland, denna perla i Sveriges krona, skulle vid utbrottet af ett krig blifva lemnade genom en dylik princips förverkligande, gör alt jag icke kan understödja densamma. Men då jag måste anse det ligga inom omöjlighetens gränsor, att för närvar, tillskapa såväl en stor flotta som den, hvilken för skärgårdsförsvaret erfordras, så upmanar mig min medborgerliga pligt, att på det kraftigaste förorda hvad jag i främsta rummet anser böra anskaffas, ordnas och underhållas, nemi. erforderlig materiel till kustförsvaret, jemte det härmed sammanhang egande yttre sjöförsvaret, allt såsom det, med undan - 116 Den 11 Januari. tåg af ångbogserings-fartygen, finnes upgifvet i Departds-chefens tryckta underd. anförande pag. 54.
I örte §:u skulle tilläggas elt Ije moment, så lydande: Då flere Socknar af serskilda Pastorat på landet förena sig om gemensam fattigvård, skall Fattigvårds-Styrelsen, genom valda ombud från alla deri deltagande Socknar, upprättas efter samma grunder, sorn för Fattigvärds-Styrelse inom Pastorat stadgade äro. J 1 momentet af örte §:n skulle början af momentt erhålla följande förän Irade lydelse: Ordförande och vice Ordförande väljas för tvänne år å Sockenstämma, der hvarje valberättigad bör, vid upprop efter vallistan, rnundteligen af gifva sin röst. På i 5 te J\vz föreskrifva sätt väljas Ledamöter och Suppleanter o. s. v. enligt Utskottens förslag. I 4:de momentet af örte §:n skulle orden efter 2:ne års tjenstgöring utbytas emot orden: efter 2:ne sistförfutne årens tjenstgöring. förde §:n afslogs. Fortsättningen af detta måls pröfning nppskjö s till nästa plenum. S. D. f. 111. Rimilterades till Dagsamt Allmänna B-svärsoell Ekommi-Utskotten elt denna dag afgifvet anförande af Grefve Taube, Gustaf Johan, innehållande anmärkningar vid Utskottens återremitterade Betänkande N:o 30, angående gemensamma Nämnder för vården om Häradernas och Länens gemensamma angelägenheter. S. D. e. m. Remitterades lill Siats-Utskottet Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Lagmansoch Häradshöfdinge-räntans samt sterbhus-afgiftcns upphörande; gifven Stockholms Slott den 11 Mars 1841. Troi.
Om detta icke skett skulle bolaget uplösas, men detta bolagets uplösande kan ej ske utan genom Konungens resolution, hvilken ingen påstått ännu existera. Jag är således förvissad alt bolaget finnes till, ehuru det icke trädt i verksamhet; — och jag tror lika med Gr. Hamilton att ingressen icke kan godkännas i det skick hvaruti den nu befinnes. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: De handhr, som för StatsUtsk. varit tillgänglige, hafva icke uplyst om tillvaron af någon sådan resolution, som den Frih. Klinkowström omförmält; men det återstår för honom att visa att någon sådan resolution erfordras, eller finnes någorstädes föreskrifven. Det följer af sjelfva vilkoren för inrättningen att bolagsmännen måste upfylla de föreskrifter som i oktroijen finnas stipulerade för bolagets trädande i verksamhet, Den 27 Augusti f. m. 405 innan detsamma kan anses behörigen constitueradl; och af den lemnade upgiften, att blott 800 aktier under den förflutna tidon blifvit tecknade af de 20,000. som utgöra det minsta antal, som erfordras innan bolaget får träda i verksamhet, torde man hafva någorlunda säker ledning för bedömande huruvida sistnämnde antal någonsin skall blifva tecknadt. Emedlertid är icke vilkoret fullgjordt för att bolaget kunnat träda i verksamhet — och det har ej heller gjort det, såsom äfven motionärens framställning utmärker. Det må vara, att det. i förra riksdagens beslut ej står bestämdt uttryckt huru läng tid Ständme skola vara bundna af det dä fattade beslutet; men en lid är deremot bestämd, inom hvilken jernvägen skulle vara färdig; och sorn detta vilkor icke blifvit upfvlldt, lärer det knappast kunna antagas alt några rättigheter emot Staten kunna tillkomma ett bolag, som ej fullgjort vilkoren för sin tillvaro. Jag får anhålla att Etsk:s betänk, måtte bifallas. Gr. Lagerbjelke: Hvad man af officiella handla' vet, del är, att, på grund af H.