Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Invånarnes kända klokhet och omtanka skulle icke underlåta att omsorgsfullt begagna dessa utsigter till förkofran i landlmannayrket. Frih. Palmstjerna har visserligen ansett Utsk. hafva haft skäl för sitt förfarande i 10:de punkten, s. t. v. att sådane skolor, som de i riket förut inrättade, icke skulle vara lämpliga alt i Jemtland inrättas; men antingen har StatsUtsk. ofullständigt redogjort för motionärens framställning, eller också påslår jag alt motionären aldrig har talat om just en sådan landlbruks-skola, som i andra län förefinnas. Han har blott begärt en landtbruksskola, utan alt tala om huru den skulle vara beskaffad. Vare sig att upmärksamheten härvid bör företrädesvis riktas åt åkerbruk, boskapsskötsel, ängsvattningar eller andra serskiljda methoder till befrämjande af jordens rätta vård och begagnande, så lärer onekligen, genom medels beviljande, väsendtligt gagn kunna, förmedelst spridande af ökade kunskaper i dessa hänseenden, vara alt förbida. Jemtland är så afsides beläget, kommunikationerna så tröga, att man, äfven derest en landtbruksskola inrättades i Wester-Norrlands län, icke finge förvänta att den af många Jemtlänningar skulle besökas. Utsk, har sjelf medgifvet Den 24 A pri I. att naturförhållanderne äro ganska egendomliga och skiljaktiga i Jemtland från andra landskap. Men oaktadt åtskilliga af dessa förhållanden äro för jordbruket mindre gynnsamma; — finnas likväl andra af motsatt egenskap. Till bekämpande af de förra och begagnande af de sednare, i möjligaste bästa mån, synas bemödanderne desto kraftigare böra riktas. Om den summa, som R. St. finna sig hafva råd för detta ändamål bevilja, är otillräcklig för anläggning af någon anstallt i denna syftning, så får man väl göra i Jemtland, såsom man lärer gjordt vid Ulltuna, att nemi. under flera år samla de summor, som till anläggning och underhåll beviljades, men vänta med skolans slutliga inrättande intilldess att summorna stigit till det härtill erforderliga beloppet; hvarefter anslaget sedermera finge ärligen utgå lill skolans underhåll.
En tvungen orclstallning ar icke izlltid tillr&amp;cklig fijr att &amp; stncllcomms poet is kc^ effelcter. J. 1: * I: Modes~i tillltlipp.i~i~lgsltonst fiir damoch barntoiletter af Tlzeodorn Slcousgnarcl %r titeln pB en liten bok, so111 i dagarna utkommit pB C. &amp; E. Gernandts forlag. Boken innehlller regler for ~ngttagning och tillklippning af fiera slags d.rzmoch barn lrladningar och Br rikt forsedd med illustrationer jiimtc tillhorande foi-lilaringar. Nan liir sig B5.r att uttm 11jiilp af luodejournalsmonster sjiilf klippa till Uiidningar, och metoden - geoluetrisk l~eriikning - gor, enligt forf: s atsago, profning onodig. Pralustiillningen utmiirker sjg fijr stor reda och 1Bttfatdighet, on1 Inan iin nlgon g l n g kan tycka att fiirf. iir oniidigt utfiirlig och upprepw fiirut sagda regler. Hrad mun cliireruot saknar, och soin nog giirna borde ha fuunits, iir ett kjnl !nlinster, som liimpar sjg fijr tilllrlippning af stidant tyg, diir viihaclen ej tiLlBter att vAderna tagas an pi % den ena $11 pa den andra leden, t. ex. luddigt kliide. De i boken forelconlmande mbnstren Bro niimligell iimnade sltt lfiggas korsris och slledes oliimpliga fijr liylikt tyg.
Jag kan icke begära, att man genast skall antaga mitt förslag, att man genast skall bortkasta gamla inrotade falska tänkesätt om en flottas omöjlighet; men jag tror, att Svenska folket småningom skall komma till insigt af sanningen och sitt eget val, och att den framtid kanske icke är så långt aflägsen, då vi skola bygga på den förnämsta och nästan enda grundvalen för vårt oberoende och vår ära, på en stor och mäktig flotta. Gr. von Platen: Jag har endast begärt ordet, för att för klara, att om jag förut hört hvad den värde motionären sednast förklarade, nemi. att han icke kunde begära framgång åt sin motion, så skulle jag icke hafva uptagit K. o. Ad:s tid så mycket som jag gjort. Jag anhåller likväl nu att få tillägga, med ani. af ett misstag, som den värde motionären ansett mig hafva begått i den beräkning öfver kostnaden jag i hast upgjort för den flotta han ansett nödig. Jag har verkligen icke, så vidt jag vet, begått något misstag i den af mig som nödig ansedda summan; men hvad beträffar mitt yttrande, att Hr Brakel ville på 15 år bygga en flotta, dubbelt så stor som den af K. M. föreslagna, så medger jag, att jag begick ett misstag; jag borde hafva sagt, att jag endast menade en fördubbling af de större fartyg K. M. föreslagit. Men föröfrigt såvidt jag vet i denna stund, var min upgift riktig, att mellan 30 å 40,000 man erfordrades för att bemanna och med nödig reserv förse den af motionären föreslagna flottan. Hr Brakel; Jag ber, att med ani. af. Gr. von Plåtens yttrande få tillägga några ord om möjligheten af att bemanna denna flotta. Gr:n har i sitt första anförande sagt, att flottans OfficersCorps behöfde fördubblas.
B. 274. XV. A. 23o. — N:o 45. i anledning af Herr Professor Agardhs motion, om en lämplig lull för exporteradt Silfver. XIII. B. 274. XV. A. 232. — N:o 46. i anledning af Herr Doctor Pettersons motion, om nedläggande af ali ersättningstalan emot enskilde personer för de medel, hvilka fran Malmö LåneContor utgifvits, men för hvilka Gontoret, till följd af förre Kamereraren Lindstedts bedrägliga förhållande, blifvit i saknad af godtgörelse. XIII. B. 274. XV. A. 232. — N:o 47. i anledning af återremiss å N:o 27. XIII. B. 275. XV. A. 232. — N:o 49- • anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående conlrollerne för belåning af Tackjern på Stockholms Våg, jemte 2:ne dermed sammanhang ägande motioner. XIV. B. 184. XV. A. 2 38. E. 308. ■— N:o 5o. i anledning af Herr Rosenblads, B., motion, dels om åtskilliga ändringar i Bankens HufvudBok samt upptagandet i densamma af värdet å Bankens Fastigheter och Inventarier, dels om afskrifning af den förskottssumma, io5,i)o4 R:dr 37 sk., som af LåneBanken till och med 1829 blifvit Tumba Bruk lemnad. XIV. B. 184. XV. A. 238. —■ N:o 5i. i anledning af till Utskottet ankomne ansökningar om eftergift af öfverräntor för åtskillige, dels hos LåneContoren i Götheborg och Malmö, dels hos BankoDiskontVerket upptagne lån. XIV. B. i84- XV. A. 239. — N:o 52. angående beviljande af en gratification till BankoDiskontVerkets
I I anseende härtill, och som, äfven oaktadt betydliga enskildta uppoffringar å Grundläggarens sida, endast genom de af Actietagare meddelade förskott det varit för honom möjligt, att till närvarande tid upprätthålla meranämnde Inrättning, hvilken, såsom afseende ett ibland de mest välgörande ändamål, hvars befordrande må anses lika mycket tillhöra Staten, som Betänk anden, N:o 106. 133 den enskilde, Utskottet trott böra åtnjuta något allmänt understöd, intilldess den hunnit blifva mera känd och begagnad samt vunnit det vidsträcktare förtroende, att af egne inkomster deri kan vidinagthållas och utvidgas; så och till vidare uppmuntran af det nit för Inrättningens framgång oell stadga Professoren Doctor Åkerman ådagalaggt, och för att sätta Inrättningen i tillfälle, att emottaga och vårda någre fattige kostnadsfritt, eller någre mindre bemedlade, emot en emot deras förmåga lämpad lägre afgift, har Utskottet, som, dä StatsVerkets tillgångar numera finnas förandra ändamål disponerade, icke kan några medel härtill på Stat uppföra, skolat vördsamt hemställa: alt R. St:r måga ej allenast bifalla, att af Öfverskotten på StatsVerkets inkomster Professorén Doctor Åkerman tilldelas en oafkortad gratification af 1333 R:dr 16 sk. B:co, såsom någon ersättning för de kostnader han enskildt vidkänts för inrättandet af det Ortopediska Institutet, utan ock, i underd. skrifvelse hos K. M.‘t anhålla, det K. M:t af uppkommande besparingar på 2:a HufvudTiteln, hvarå nu blifvit på Stat upptagne flere af K. M:t förut från besparingarne bestridda utgifter, vill i Wäder för samma Instituts vidmagthållande och utvidgande anvisa årligen intill nästa Riksdag i5oo R:dr B:co, till redovisning af Institutets Föreståndare inför K. SundlietsCollegium, som i sådan t afseende torde undfå Nådig föreskrift, att derefter om berörde medels anVcändande till K. Berättelse årligen afgifva. Vördsamt Memorial!
Jag ber derföre att, till förmedlande af dessa svårigheter, få hemställa, det R. o. Ad. behagade antaga den af Utsk. föreslagna ordalydelse, med det tillägg att, efter ordet ”deras”, måtte bifogas .orden : ”äfvensom försäljningsställenas”. Genom ett så beskaffadt tillägg, skall man icke kunna säga, att R. o. Ad. brutit mot sitt redan fattade belut, och man skulle jemväl tillfredsställa deras åsigter, som Den 4 Oktober f. m. anse en hufvudsaklig omständighet härutinnan vara förbisedd, och som således deruti önska rättelse. Hela påföljden blefve den, att man visserligen blefve så mycket vidlyftigare, som på två ord, d. v. s. i högst obetydlig mån, men icke dessto mindre förenade båda parternas stridiga åsigter; och någon svårighet torde dessutom icke i det praktiska för vederbönde upstå, att upgifva så väl personernas som försäljnings-ställenas antal. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa proposition på bifall till ett så beskaffad! tillägg, som jag nu haft äran föreslå. Gr. Lagerbjelke: R. o. Ad. har enl. min åsigt viddetta tillfälle icke rättighet alt afvika från Utsk:s förslag; nien om R. o. Ad. äfven ägde en sådan rättighet, vore ett begagnande deraf fullkomligt onödigt. Ty äfven om jag antager, att R. o. Ad. skulle för sin del framdeles vilja bifalla Ulsk:s förslag, som angar möjliggörandet af stiftandet af bolag för bränvinsförsäljning, hvilket jag anser vara ganska riktigt, så lägger denna § deremot intet hinder. Här står ju: ”1 sammanhang dermed, och sedan Stadens Äldste hörde blifvit, skall Magistraten till K. Ref:de afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller_ utskänkning af bränvin må andra personer tilldelas” etc.
Klädesfabrikanlerna i Norrköping, om de kunde sprida sina tillverkningar öfver allt i landet med lätlhet och för mycket lindrigare kostnad än nu, skulle kunna sälja sina kläden för billigare pris, skulle få sälja två, tre gånger mera än nu, skulle förtjena i förhållande dertill, och af förtjenslen samt afsältningen uppmuntras att fabricera i mycket större skala, och på samma sätt med alla öfriga näringsidkare. Men om arbete alstrar kapital, mäste, i stort sedt, mera arbete alltid frambringa ett större kapital, och nalionalvälmågan ökas i bredd med en utvidgad industri. Med en lifvad rörelse och förökad såväl produktion som konsumtion följer ovillkorligen också handelns högre liflighet och utveckling, antingen det är fråga om den inrikes omsättningen eller utbytet med främmande länder. Särdeles måste inrikes handeln fä en utomordentlig lyftning, hvarigenom de inuti landet belägna, men nu sä obetydliga släder kunna komma sig upp och återverka på landtmanna-näringarna annorlunda än hittills, då de icke kunna anses i allmänhet såsom annat än större jordbrukande byar. Det är också sannolikt att, genom jernvägars biträde, en betydlig transito-handel skulle uppkomma emellan vestra Europa och Ryssland jemte Finnland, hvaraf en säker och stor vinst för vårt land vore alt hemta. Med afseende på alla dessa fördelar, hvilkas verklighet man har tillfälle att bevittna i flera andra länder, synes arbetet med jernvägars anläggande böra utan tidsutdrägt gripas an. Till detsaramas utförande erfordras endast kraftig vilja, ty alla behöfliga materialer, sten, grus, jern och träd, hafva vi i öfverflöd, och arbetare sakna vi lika litet som arbetsskicklighet, allenast den (ages i anspråk. Men kostnaden väcker icke dess mindre hos mängden stor förskräckelse, så mycket mera afskräckande, som dess verkliga storlek är för de flesta obekant, och inbillningen följaktligen har så mycket friare utrymme att spela omkring ett dunkelt och obestämdt föremål.
Så länge de förmådde arbeta, vill jag tro, att man kanske ulan särdeles obehag skulle vilja emottaga dem, såvida afgiften till deras underhåll icke vore för ringa ; men om de voro till arbete oförmögne, om de sjuknade och måste tillbringa sin tid på sjuksängen; huru skulle de väl då blifva skötte, då man ofta erfar huru allmogen sköter sina föräldrar och anhöriga, när de icke vidare kunna hafva någon nytta af dem; och hvad omvårdnad skulle man då kunna vänta af dem för personer, som vore dem likgilltiga, eller för hvilka de icke hade något intresse? Man torde äfven böra ihågkomma, att det icke blott är åldern, som försätter dessa krigsmän i behof af en inrättning, der de kunna njuta underhåll och vård utan att nödgas anstränga och uppolfra den sista återstoden af sina till fäderneslandets försvar eller under en långvarig mödosam tjenstgöring uttömda krafter; ty bland många andra hafva vi nyligen ett exempel på huru tvänne artillerister blifvit så illa skadade, att de för hela sin återstående lifstid ovillkorligen behöfva andra menniskors ömmare omvårdnad. Den ene af dem är återförsatt till ett fullkomligt barndomstillstånd, emedan han är blind och mistat begge händerna. Hvem skulle vilja åtaga sig vården om en sådan person, eller för hvad ersättning skulle någon dertill kunna förmås? Hvar skulle då en sådan olycklig varelse finna skydd och bergning, om Invalid-inrättningen upplöses, synnerligast om man tillhörde ett värfvadt reg:te? Jag betvifla!' visserligen icke, att den indelte soldaten, som under hela sin tid uppehållit sig inom någon viss ort på landsbygden, der kan äga relationer, som på hans ålderdom intressera sig för honom; men den vörfvade soldaten, som i ungdomen lemnat sin födelsebygd, — hvem emottager honom, då han, stympad i kriget eller efter en långvarig tjenstetid gammal och orkeslös, återvänder till en hemort, der intet hem för honom finnes, sedan föräldrar eller anhörige äro bortdöde?
M. redan genom en allmän författning förklarat, att aila Svenska fartyg, af hvad beskaffenhet som helst, skola åtnjuta helfrihet, samt vi derjemte hafva reciproeitetstractater med de flesta handlande nationer, hvarigenom nästan all tillämpning af productpla* Deu 21 April. 223 catet upphört, förstår jag icke, hvartill de årliga fribrefven skola tjena. Jag anhåller åtminstone, att Utsk. måtte uppgifva, hvartill de tjena. Jag bör vid detta tillfälle ytterligare nämna, huruledes det stundom handt, att då utländska och Svenska fartyg legat i samma hamn, de handlande måst för en skyndsam expedition befrakta det utländska fartyget framför det Svenska, hvilket icke haft fribrefvet till hands och således icke kunnat lika fort utclareras. Konungen har väl numera tillåtit, att fribrefsblanketter skola på stället finnas i de stapelstäder, sorn derom göra ansökan och kunna visa, att bristen derpå verkat menligt uppehåll i deras sjöfart; men då det kan tagas för afgjordt, att fribrefvens anskaffande här i Stockholm alltid skall för aflägsnare orter medföra tidsutdrägt, vet jag icke, hvarföre omgången af särskild ansökning från hvarje stad skall vara behöflig. Svenska fartyg måste för närvar., till bestyrkande af sin nationalitet, vara försedda med magistratens certificat, mätarebref, bilbref, skepparens burbref, helfri hetsbref och folkpasset, d. v. s. inalles sex doeumenter (går fartyget åt Medelhafvet, erfordras dessutom Turkiskt pass, som då blir 7:ae documentet); då deremot Danska fartygs nationalitetshandlingar blott bestå af ett mäteeller köpebref, som gäller för beständigt, ett borgarebref, sorn likväl sällan finnes i anseende till mätbrefvets fullständighet, och ett folkpass eller uppgift på de personer, som finnas å fartyget, hvilken uppgift skepparen sjelf dessutom får göra.
Och huru kan man glömma till och med den sjelfbefrielse, som i Norra Amerika gaf lif åt den nyare demokratismens egentliga mönster-stat? En emancipation, utan tvifvel berättigad till det dubbla erkännande: att de ledande hufvudmännen voro män, liksom af profhaltig dygdighet, så äfven af det nyktraste förstånd; och att detta förstånd genast yttrade den medvetenhet af det politiska personlighets-begreppet, hvarifrån Lafayette och hans medbröder närmast hämtade materialierna till programmet om Menniskans Rättigheter. Sätta vi nu, emot denna nord-amerikanska personlighetsprincip, den här ifrågavarande fransyska: hvad visade den sednare sig väl annat vara, redan vid sitt påstådda första uppträdande under den ryktbara ”natten”, än en härmande – abstraction? Dess i sig sjelf ihåliga rymd skulle nu fyllas. Enskilda dygdiga menniskor funnos visserligen, men icke bland sjelfva de politiska ledarne (Mirabeau m. fl.); och positif religiositet var nästan öfverallt försvunnen. Hvarifrån skulle då fyllnaden tagas 118? Från uppblossningarne af den ädelmodiga enthusiasm, som hänförde till sjelfuppoffringar, vid hvilka blott det må klandras, att man, såsom ett gammalt ordspråk säger, ”bortkastade barnet med lögvattnet”? Eller från den på varaktigare vis verksamma sjelfviskhet, hvarmed de ledande männen stodo, halft hotande, halft lurande, bakom enthusiasterne och ryckte dem marionett-likt framåt med sina trådar? På slikt sätt, och genom sin nyssnämnda theoretiska negativitet, förfalskades personlighets-principen till en overklig, en blott skenbar, eller till just en fördunklad uppfattning af personlighet och frihet; hvilket ock uppenbarade sig deri, att den abstracta ”jemnlikhet”, som var dess enda innehåll, genast, såsnart den försattes i praxis, gjorde sig förnimmelig såsom blott förstörelsemakt. Äfven i det mått af (relatif) sanning, som den verkligen innebar, blef den slagen af samma förbannelse.
Utskottets uppmärksamhet derå; för att, i händelse de kostnader, som för ProvincialLåkares biträden hädanefter kunna blifva oumgänglige, ej of besparingarna på förut omnämnde Titlar skulle kunbestridas, någon annan utväg att erhålla erforliga medel dertill, måtte af Utskottet blifva an vist. Den § Julii m¥ 47 Att Utskottet till indragning föreslagit 3,322 R»dr i3 sk. 4 r-.st, hvilka på nuvarande MedicinalStaten fiunas* såsom en odisponerad årlig tillgång upptagne, år en naturlig följd af denna Stats förändrade reglering; jag får likväl i anledning deraf anföra, att Kongl. Maj;t Uti Bref den 12 Junii 1816, i nåder beviljat Kongl. SundhetsCollegii Kammererare* i anseende till de honom åliggande ansenligen ökade, trägne och ansvarsfulla göromål, en årlig gratification af ioo jR:drj hvilken af nu ifrågarande medel utgått, och efter hvarje års fullbordadt bokslut blifvit anordnad» Att tillgång måtte finnas lill utbe* talande af denna årliga gratification äfven hädanefter är så mycket mera nödvändigt, då Kongl» Sundh. tsCollegii Kammererare ej åger högre lön ån 54o R;dr årligen* 5'f T;r Spannmål derunder inbegripne* oaktadt hins göromål åro verkligen ganska mångfalldigä; något biträde utöfver det af en Renskrifvare honom ej beståfj* och hans egenteliga göromål erhållit en ytterligare betydlig tillökning, igenom redovisningen af de för besigtnings å döda kroppar Utgående och inkommande medel hvilken före detta tillhört Kongl. Maj.ts och Rikets StatsContoir mert på Kongl. SundhetsCollegium blifvit öfverflyttad, till följd af Kongl. Majifs förnyade Nådiga In•truetiort för ProvincialLäkare i Riket. Grefve Hård, Carl Gustaf: Höglofl.
Taflan var ju så utpufTad — så resonerade man — den hade gjort sin lycka genom ett » lyckligt grepp », anslagit specielt på den franska nationalkänslan, predikade i bild den på dagordningen stående revancheidén o. s. v. Men icke länge hade man stått framfor den duken, förr än man kom öfverens med sig sjelf om, att här hade man för sig icke något innehållslöst färgmästerverk, icke en tendensdikt, icke ens en dikt, utan rena, nakna verkligheten, återgifven såsom den var skådad med det man skulle vilja säga oförmedlade allvar, som hvilade öfver det historiska moment, då konstnären grep sitt ämne, och hvari * från antagligen impulsen utgick till den rika, manliga utveckling, som nu kulminerat i ett af samtidens bästa konstverk. Sålunda — här fans intet effektsökande, men mycket sanningssökande. I full öfverensstämmelse med franskt kynne, konstnärens obestridda arfvedel efter sin fostermor, Frankrike, innehåller taflan ett ytterst gripande dramatiskt element. Men denna af nästan antikt jemnmått preglade handling, som föregår på scenen, öfvergjutes af ett episkt lugn, så att hvarje häftig sinnesrörelse är bannlyst från den fridlysta plats, der dödens majestät her-skar. Detta om det allmänna intrycket. Men för kritiken är intet fridlyst. Nej, vi märkte det, hvad beträffar ifrågavarande konstverk, första gången då vi i en morgontidning dagen efter första utställandet af Forsbergs tafla sågo den omtalad som ett » ganska aktningsvärdt arbete », och då vi kort derefter observerade, att en recensent funnit » prestens (på taflan) ena arm för kort ». Nu är vår ifrigaste uppmärksamhet riktad på att genom kritiken få utforskadt huruvida den stackars döende soldaten verkligen blir delaktig af sakramentet. Såsom taflan nu ter sig, tyckas utsigterna härför vara mörka nog. Men ifall han icke fick sakramentet, så berodde det naturligtvis derpå, att » prestens arm var för kort ». (Forts.) Från parkett.
Majtt derjemte funnit vundgängeliga sädane förändringar i Öns administration, hwil-^ ka med bibehållande af desi syftning, till befrämjan - Den is Maji. 29c det af Swensta Handelens företag i Westindien, för öfrigt ffilja den frän ett mera egenteligt sammanhang med Sweriges Statsförfattning och förwaltningsgrunderEder Kongl. Majtt som ansett med Moderlandets fördel och en sund statistik öfverensstämmande, att denna och hwarje dylik besittning, hwilken med Moderlandet wäl utgör samina (L>tat,men icke samma land, pa ett sa bestämdt sätt derifrån stiljes, att Coloniens bestånd ej bygges pa Statens uppoffringar, har i följd deraf funnit lämpeligast, att ön St. Baxthelemy lika med Hertigdömet Pommern ej mindre än de Ultramarinska besittningar, hwilka i framtiden kunna sörwärfwas under Sweriges Krona, undantagas fran Sweriges Statsförfattning, administration och Drätsel stör att förwaltas ester de särstildta grunder, som antingen wid acqvisitionen blifvit eller blifva lagde eller sedermera t behörig ordning tillkommit, eller tillkomma, da alla dertill hörande ärenden böra behandlas, och inför Eder Kongl. Majtt i underdånighet föredragas af ett särskilt Departement, hwars underhäll ej sin, ge betunga Swensta Statswerket och hwilket Departement genast kunde organiseras af Embetsoch Tjenstemännen wid Eder Kongl. Mattts Pommerska Stats, Expedition, de der under Swensta Pommerns närwarande ställning sakna sysielsättning och Löneinkomster frän detta Land, men af de besparade fonder fran St. Barthelemy kunde för desia förluster godtgöras; hwarjemte Kongl. Maitt Nädigst Yttrat Desi afsigt, att wid hwarje Riksdag underrätta Riksens Ständer om hwad nytta genom denna del af Styrelsen kunnat Riket tillskyndas. Riksens