Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2to Ett Memorial af Frihere Falkenberg, Carl Gabriel, angående ökande af den i Banquen anslagne fond till olan ig marks uppodling. Till BevillningsUtskottet: 1:0 Ett Memorial af Herr Tohm, Volrath, angående ändring i 1815 års Bevillningsförordning i afseende på uppskattning af BruksEgendornar och Bevillning deraf. 3:0 F.tt Memorial af Friherre af Nordint Carl, angående upphörande af den senast be* Stämda tullen för utförande af Stångjern. 3:0 Grefve Lövenhjelms, Gustaf, Motion afgående åter upptagande af såväl all förr bru? Protokolls Utdrag d. i o Jan. ISl8« 511 kel ig, som vida:e till utfinnande inöjelig beskatt* ning på Tuxe och öfverflöd. Till Tåg samt Allmänna Besvärsoch Ekonomia;Utskotten: Ilo Ett Memorial af Herr Oxehufvud, Bo, angående förändring af flyttningstiden å landet. 2:0 Ett Memorial af Grefve Gyllenborg, Jolian Henning, angående tillåtelse art emellan Kiksdagarne till llegeringen ingifva Förslag till förbättrande af alla Styrelsens grenar. Till Statsoch BancolTtskotien: 1:0 Ett Memorial af Herr Lagerhjelm, Pehr, angående Financerne, jemte ett anförande af Herr Heijkensclmld, Ludvig Dtiilof, i simma ämne. 2:0 Ett Memorial af Grefve Spens, Carl Gustaf, angående förslag till Götha Canalsoch Malmö Disconters uppi ätthållande m. m. 3:0 Ett Memorial af Herr Törne, Michael, angående Financer. 4:0 Ett Memorial af Grefve Posse, Claes Fredric, innefattande dels anmärkningar vid Friherre Wrange/s, Henning, Memorial angående yrkadt vidtagande af det beslut, att inga nya Utgifter må beviljas, samt dels i sammanhang dermed förslag uti Financerne.
Från det af Yngve Frey inrättade Upsala öde, hvilket genom de stora odlingarne under Braut Anunds Regering ansenligen förökades. 2:0. Genom HelgeAndsholms beslutet 1282. Få Regenter hafva funnits, hvilkas per^ sonliga egenskaper så inverkat på sin tid. som den store Magnus Ladulås. Af naturen utrustad med ovanliga kropps-och själsförmögenheter och bildad till Tidehvarfvets högsta odling brann han af begär att upplyfta Svenska Folket till rangen af Europas hyfsade nation Dm 21 May i é. m. ner, Genom sitt giftermål med en utländsk Prinsessa, och genom aliiancer med främmande Furstar gjorde han Sverige tili en medlem af det stora Europeiska Statsförbundet, och i fullt medvetande af sin Konungsliga höghet omgaf han sin thron med en förut i Sverige osedd prakt. Upsala öde fordom så tillräckligt för Hofvets underhåll kunde vid nu förändrade förhållanden icke mer förslå. Han sammankallade derföre Ständerna till en Riksdag i Stockholm, der han gaf dem tillkänna, det han nu mer icke kunde upprätthålla glansén af Sveriges Konungsliga Krona med Upsala öde allenast, hvadan han äskade förbättring i Kronans inkomster. Ständerne togo det* ta vigtiga ärende i öfvervägande, och sedan de rådslagit i 2tne dagar, samlades de deri 3:dje på HslgeAndesholmen der de igenom Uplands Lagmannen Israel Andersson förkunnade sitt beslut och tilldömde Konungen 1:0 högste äganderätten öfver alla Malmstrek och Bergverk, 2:0 öfver Rikets största insjöar och hafsvikar, Mälaren, Wenern, Wettern, Hjelmaren, Blåviken och Undboken, tillika med Strömmarne vid Trollhättan, Motala och Eskilstuna, jemte uttrycklig föreskrift, att alla som idkade fiskeri i bernalt® vatten, skulle göra Kronan deraf ränta, undantagandes Byarnes sjelfägor; hvarförutan alla som i de nämnde Strömmarna hade Qvarnar derföre också skulle erlägga ränta. 3 0 Öfver de största strömmar i Norrland der de stora Fiskerierne voro för fångande af Lax, Ål»
Det fammanlagDa belopp, broar* till Defantma voiD Denna fXifPDag blifroit af Of beräfnaDe, bör Den fålunDa, enligt fKifébufroubbofen, uppfomna brift i tillgångarne för ©tatéutgifternaé be* flriDanDe .fongl. ©tat6*.fontoret af fXifogälDé*.fontoret erfätta»; åligganDc Det Derutom 9vtfgä(bé*.f ontoret att, Dereft någon af De, rotD Denna SvtföPagö ©tak* reglering, i egenjfap af görjlagéanjlag beroiljabe utgifkfummor jfulle, unDer ett eller annat år, bcftunaö otillräcklig för DermeD affeDDa änDamål, efter åreté flut erfätta JCongl. ©tak kontoret Driften härutinnan; hvaremot De bcfparm* gar, forn unDer anDra år funna å Dejja anjlag uppfomtua, böra, för hvarje år, till fJvifégälD^åContoret aflemnaö. 11 §. 7. ©II utgående fean wåot 3ttfög<itDö^ontoo, på fatt od) unDeo De roilfor, vo år t för ttämnDe kontot’ utfärDaDe Sveglemente innehåller, l)afroe *3öi fot’ tillfälliga ©tatöutgifteo bemiljat följanDe anjlagöfttmmoo, nemligen: l:o ©11 begoafningö* od) öfriga fofinaDeo, i anleönirtg af ©ögftfalig W. honung carl
Härvid får jag erinra: först, att då nu icke mer är fråga om Casserner i Stockholm, utan i de mindre städerne, blir förmodligen kostnaden helt olika och mindre, då byggnaderne der icke komma alt uppföras af Stock - 1 Den i5 Januarii c. m. holms Byggmästare. För det andra, att här alldeles icke är fråga om dessa byggnaders uppförande innan nästa Riksdag, Hufvudfrågan är om en förberedande undersökning, som Utskotten föreslagit. Denna undersökning hafva väl Utskotten velat sträcka vidare an BorgareStåndet, och vidare än hvad, enligt min tanka, kan anses vara behöfligt, då Utskotten tillstyrkt att den skall sträcka sig till den donerade Stadsjörden i allmänhet; men för att icke åstadkomma delade meningar af den sidan, som jag idelina fråga tillhör, skall jag äfven anhålla om bifall på Utlåtandet i sin helhet, utan afseende på de erinringar, som blifvit gjorda mot Utskottens premisser, i öfverensstämmelse med flere förut vidtagna beslut och författningar. Om jag velat upptaga tiden med upprepande af en del sådana författningar, som alldeles motsäga den åsigt Herr af Billbergh framställt, uti de anföranden han gjort sig besvär att uppläsa, och oss att afhöra, så skulle Ståndet öfvertygas, att, om man går tillbaka till äldre tider, inqvarteringsskykligheten ömsom tillhört städerna, ömsom riket i det hela, och ömsom ingendera utom krigstid. Det är derföre säkrast, att lägga 1809 års Riksdagsbeslut till grund, och bifalla Utskottens Utlåtande. Friherre Cederström: Jag har begärt ordet i anledning af Herr Thams yttrande, hvaruti han, så§qm eli bevis för den kost - Den i5 Januarii e. m. 23g nåd Staten uti ifrågavarande sak kunde åbringas, citerat åtskilliga exempel på byggnader bär i hufvudstaden. Men Utskotten hafva icke föreslagit några byggnaders uppförande, utan helt enkelt begärt Rikets Ständers beslut om en undersökning af allt hvad städerne äga i jord och förläningar, på det att Rikets Ständer må komma i tillfälle att kunna med sakkännedom besluta, huru inqvarteringsbesväret bör jemkas.
Fås han vid, så att han utgår vid sin staf, så skall han, som slog honom, vara ursaker; undantagno, att han skall betala honom hvad han försummat hafver, och gifva honom hans läkarelön. Den sin träl eller trälinno slår med en staf, så att han dör under hans händer, han skall lida der straff före. Lefver han öfver en eller två dagar, så skall han icke lida der straff före; ty det är hans penningar. Om män kifva tillhopa, och någondera stöter någon qvinno, som hafvandes är, så att henne förgås barn, och henne dock eljest intet skadar; så skall man näpsa honom till penningar, så mycket som qvinnones man honom pålägger; och skall det utgifva efter mäklares känning. Skader henne något, då skall han gifva själ för själ, Öga för öga, tand för tand, hand för hand, fot för fot, Brännande för brännande, sår för sår, blånad för blånad. Den som slår sin träl eller trälinno i ögat, och förderfvar det, han skall låta dem fri lös för ögat. Sammalunda, om han slår sin träl eller trälinno en tand ut, skall han dem fri lös låta för tandena. Om en oxe stångar en man eller qvinna, så att han dör, så skall man den oxan stena, och icke äta hans kött; och så är oxans herre ursaker. Var oxen tillförene van att stångas, och hans herre är derom tillsagd, och han icke bevarade honom, och deröfver dräper en man eller qvinno; så skall man stena den oxan, och hans herre skall dö. Varda honom penningar pålagde, så skall han gifva till att lösa sitt lif så mycket, som honom pålagdt varder. Sammalunda skall man ock med honom handla, om han en son eller dotter stångar. Stångar han en träl eller trälinno, så skall han gifva deras herra tretio silfversiklar, och oxan skall man stena. Om någor öppnar ena grop, eller gräfver ena grop, och täcker henne icke till, och en oxe eller åsne faller så deruti;
’O, herre Gudh nådhe mig arma quinna, Hvar skall iagh nu mitt barn igenfinna. iagh haffuer nu letet iblan wener och frenner, iagh rädz thet är kommit i röff uare händer. O wee, O wee, mitt hierta will brista, skall iagh thetta barnet mista. Jagh weet icke hvem migh kijste (?) then dagh iagh skulle lägga på wegen åstadh, För än iagh efter barnet sporde; iagh weet icke hwi iagh thet waga tordhe. Men iagh dristade ther uppå, Att han skulle i wegen fram före gåå. Sampt med flera wåra wener och frenner. O wee then stora sorg migh händer! Men thet skulle nu fullkommas så brått, Thet som then gamble (prophet) hadhe spått. Han propheterade och sade altså, Att itt svärd skulle igenom mitt hierta gåå. Thetta är ju itt både skarpt och hart Som stijcker mitt hierta och sarghar fulfast. Wee ider, mig bliffuer stort wee Att thette allt skulle mig henda thee. Eva förderffade hela werlden wist, Alt genom sin synd och stora brist; Thet hon brött Gudhs budh och lagh. Ty war nu födder i samma stad Then alsamman skulle lyckia och hela Thet brutit war och monde feela. Men effter iagh honom borttappat haar, Thå är iagh wärre än Ewa waar. Och haffuer nu kommit på större fall, Icke migh allena, utan werl den all. O wee migh, arma fattigha qwin na, Thet faller så mökit i tanker och sinne. Jagh tenker — att Gudh monde så thetta ären det rådhe, Och haffuer honom upptagit till sigh, Effter iagh haffuer warit för sommeligh, Och icke är werd att skytta ho nom meer.
Jag har tvekat att begära ordet under handläggningen af detta Betänk., af farhåga, att R. o. Ad. kunde tycka, att Statsrådets ledamöter borde åtnöja sig med det frikännande de erhållit af Konst.-Utsk:ts majoritet, och att det kunde tydas såsom anspråk på ofelbarhet eller såsom ett allt för långt sträckt rätthafveri att icke låta enskildta reservanter inom Utskrt få oanmärkt uttala sina ogillande omdömen om några redan afslutade regeringshandlingar. Men då en del af dessa reservanters anmärkningar nu vunnit understöd af ledamöter inom Ståndet, anser jag mig desto heldre böra begagna tillfället att yttra mig, som jag finner de framställda anmärkningarne väl förtjenta att upptagas och så vidt möjligt besvaras. De äro nemi. grundligt motiverade och hålla sig uteslutande till sak samt äro framställda med en moderation, som förtjenar allt erkännande. Det torde härvid tillåtas mig att följa samma ordning, som den, i hvilken anmärkningarne förekomma i reservationerna. Den första anmärkningen gäller då den instruktion, hvarmed K. M:t försett en i anledning af Ständernas begäran tillsatt Tullkomité. Frih. Klinckowström har i detta afseende fästat sig vid K. M:ts beslut i sjelfva saken samt påstått, att R. Stms begäran om denna komités nedsättning icke vore ett önskningsmål, utan en fråga, deruti R. St:r egde full beslutanderätt. Det torde likväl blifva svårt att vidhålla påståendet, att R. St:r vid förra riksdagen egt rätt att bestämma grunderna för den tullbevillning, som R. St:r vid denna riksdag kunde komma att åtaga sig; äfvensom det icke lärer vara antagligt, det R. St:r skulle kunna tvinga Konungen att tillsätta en komité emot hans vilja för att arbeta i en viss rigtning, otn än det må medgifva? att R. St:r kurmat sjelfva tillsätta en sådan komité. Reservanterna hafva deremot uteslutande lastat sig vid formen för detta klandrade beslut och såväl Gr. Mörner som Hr von Krsemer hafva deruti velat se en missaktning emot R. St:r.
Af den 11 Februari! i83o, med anhållan om ersättning till Rotar, Soldater och Båtsmän för skador, tillfogade manskap, under arbatscommenderingar hos enskilde. i83o den 7 April föredragen och bifallen, hvarom allmän Kungörelse i Nåder utfärdad blifvit. 30:0 Af den 1 Mars rS3o, angående Krigsfondens förvaltning och Svenska Kronans återstående fordringar i Norrige. i83o d. 7 April föredragen; och befattningen med dessa fordringars indrifvande åt Stats-Rådet Holst uppdragen, med förständigande att till Kongl. Majit i underdånighet afgifva fullständig utredning öfver deras återstående belopp samt tiden då de kunna påräknas vara indrifne. Hvad åter vidkom Rikets Ständers underdåniga anhållan, att någon förminskning af Stats-Verkets utestående fordringar hos enskilde personer Bil. till R. Sr. Just. Omkudsm. E>nb. Ber. rf. i5 Febr. 1834.- i5 eller corporationer ej genom accorder matie äfven tyras, amsåg Kongl, Majit endast böra bero på dess eget Nådiga ompröfvaude att derutinnan vidtaga den åtgärd, sorn vore för Statsverket förmonligast. Z^0:0
Krögare och Kr oger skor m. fl. I stället för de flera classer, som förut voro bestämda, har Utskottet trott det vara mera lämpligt, att endast en minsta class utsattes, och att i öfrigt stadgas, det rörelsen, så snart den anses bättre och förmonjigare, än den minsta taxerade, skulle beläggas med afgift lill 5 för hundradel af den der - Bevillnings-TJtskottets Betänkande iV.-o Sy. 27 af härflytande inkomst; och får Utskottet, till antagande ej mindre framställa sådant, än det tillägg, att, då denna minimi-afgift ej får afkortas , det åligger vederbörande, sorn tillstånds-bref utfärda, alt genom antagande borgen försäkra sig om afgiftens utgörande. Ig2 I. Utskottet har här icke allenast uppfört Modkrämare och Modkrämerskor till lika skatt med Handlande, utan äfven, i anledning af Hr Grefve Cronhjelms hemställan, för Mdnglerskor bestämt 2:ne högre classer af 5o och \o Rrdr. g' 2 2. Mätare_, Packare m. fl. Då Utskottet trott, att de här omnämnda personer skäligen kunna vidkännas en något högre beskattning än den, sorn sätter dem i bredd med andra Arbets-karlar, har Utskottet här föreslagit arne nya classer af 4 och 2 Rrdr.
Men nu hade det värmande théet verkat och slussarne i tant Agnetas femtiofemåriga språklåda, dem förvåningen hittills hållit slutna, brötos upp. En djup suck inledde följande förklaring, den vi likväl till läsarens förmån betydligt afkorta. Vid alla de ställen, der vi anbringat punkter i texten, ifylldes vid en ofrivillig paus nya thékoppar af de gamla damerna, som vid dessa tillfällen vexlade ytterst bestörta men tillika tacksamma blickar med hvarandra, den ena för det hon nu fick berätta, den andra för det hon skulle få göra det framdeles. Sagan lydde så här: "Vi bodde midtimot 'Gostinoi dvor' (en stadsdel i Petersburg, som innehåller blott försäljningsbodar) och det var så roligt att se den stora processionen till kyrkan, då alla skulle be för kejsarens (ryssinnan korsade sig) lif. Och ser ni... då sprängde plötsligt en kosack förbi och menniskorna började springa och stora hopar stannade och packade sig ihop och jag gick ut... Vet ni hvad jag då fick höra Jo, att kejsaren var död." Ryssinnan korsade sig tre gånger och tant Agneta, så lutheran hon var, höll på att följa exemplet. "Och så var han icke död ändå, men en ny kejsare skulle det bli och, och... herre Gud, det var honom de nu fÖrde bort." "Till Kexholm?" utropade gästgifverskan. "Herr Jess, skall kejsaren nu börja bo i Kexholm? Ack hvad min stackars svåger, som är kommendant, då får mycket att göra!" utbrast tant Agneta i högsta pathos. "Men huru är det möjligt, att en kejsare kommer till Kexholm?" "För kejsaren", sade ryssinnan salvelsefullt, "är ingenting omöjligt." Läsaren, som af det föregående kan bilda sig en ungefärlig föreställning om huru de två fruntimren uppfattat och uttydt händelserna af den 9 December, och i följd deraf kan sluta till de besynnerliga hypoteser, som de två matronorna uppställde, torde ursäkta att vi så länge dröjt vid tant Agneta och hennes uppfattning af hvad som timat i Petersburg just under hennes vistelse derstädes. Vi återvända nu till vår lilla fröken, den unga och vackra Lydia.
Smedberg frän Elfsborgs, A. J. Sandstedt frän Jönköpings och Anders Jonsson frän Wermlands län: “För vår del anse vi, att, då ett Stånd bifallit Utskottets förslag och Bonde-Ståndet antagit Kongl. Majrls nådiga Proposition, Utskottet saknat skäl frånträda sitt förra förslag. Att emot Kongl. Maj:ts nådiga vilja, uttalad genom den Kongl. Propositionen och omfattad af Bonde-Ståndet, samt med frånträdande af en mening, som hyllades af Borgare-Ståndet, och som ännu uppehöll åtminstone skenet af skilnad mellan fabriksbränning och i Grundlagen omtalad husbehofsbränning, för att i stället omfatta de begge privilegierade Ståndens beslut att göra all utöfning af denna lagliga industri till äfven ett privilegium endast lör de rika, som förmå på densamma vedervåga stora kapilaler, svnes oss vara för Utskottet så mycket mera olämpligt, som ett sådant beslut, gjordt till gällande lag, skall tvinga den mindre jordbrukaren att på axel forsla sina produkter långt bort från hemmet i en' så tung och voluminös form, att transportkostnaden måste uppsluka väsendtligaste delen af deras värde, på samma gång hans jord beröfvas de gödningskrafter, som kunde tillkomma densamma dels genom drankens upplodring på stället och dels ufaf den spillning, som under den långa foislingen mäste förloras på landsvägen. Då detta sker samtidigt med fäderneslandets skuldsättande i stor skala för åstadkommandet af lättade kommunikationer, så uppenbarar sig derigenom icke blott en inkonseefvens, utan ett så öppet förbiseende af alla grundreglor för en klok hushållning, att vi anse BondeStåndet omöjligen kunna för sin del derpå ingå, utan måste finna det innebära ett i detta lagstiflningsämne tyvärr icke ovanligt försök, att, genom väld i lagstiftningen till förmån för den rike och nackdel för den obemedlade, fråntaga den mindre jordbrukaren hans till jorden, förmedelst utgifvet vederlag, inlösta och af Grundlagen såsom ett föremål för bevillning särskildt utmärkta och värnade rätt, ett försök, för hvars följder de må ansvara, som fatta beslutet derom.
Skickad af sin sektion (Contrat-Social) jemte sju andra delegerade till Abbaye, för att reklamera två fångar, lyckas Grap * pin rädda 60 till 70 personer. Han skulle just lemna fängelset, då han mötte Sombreuil, Invalidhotelets gouvernör, som fördes ner. Sedan han något hejdat den s. k. rättvisans gäng och af Sombreuil hört försäkras, att den enda bestämda anklagelsen mot honom — det han nämligen skulle hafva lemnat sin post den 10 augusti och deltagit i försvaret af Tuilerierna — var ogrundad, samt att angifvelserna mot honom aflockats ett litet antal bland invaliderne, utverkar Grappin, att ombud skulle sändas till Invalidhotelet, för att erfara om Sombreuil den 10 augusti stannat qvar pä sin post eller ej. Maillard gifver order härom, ombuden skynda åstad och återkomma med ett bref från majoren, som vederlägger angifvelsen. Intyget befans emellertid ej tillfredsställande, men Grappin var envis. Han begärde att med fyra personer, som de väpnade lagskiparne kunde finna värda sitt förtroende, fä begifva sig till Invalidhotelet: man borde ju höra angifvarne, och icke skulle väl fäderneslandets gamle försvarare svika hvad sanningen bjöd dem. Eder någon tvekan beviljades hvad han önskade, och ban anlände klockan half fem på morgonen till Invalidhotelet. Der uppstodo svårigheter, i det att cn del af invaliderne ville skriftligen uppsätta och motivera sina an-gifvelser mot Sombreuil. Genom en skicklig blandning af myndighet och diplomati stälde Grappin så till, att blott en minoritet formulerade några anklagelser, och hvad än bättre var, hans med-delegerade lofvade att vid återkomsten till fängelset i allo instämma i den framställning. Grappin komine att afgifva till domstolen.
J)en af Hr Hjerta så lösligen gjorda uppgift skulle kunna gifva mig anledn. till en förmodan, en slutsats, den grannlagenheten förbjuder mig att till och med endast antyda, och det anonyma uti sjelfva framställningen torde få tjena till min ursägt för hvad jag redan tagit mig friheten i detta hänseende yttra. Frih. Cederström, Jacob, har liknat Const.Utskis förslag uti representationsfrågan vid ett ”dödfödt missfoster.” Jag instämmer så till vida deruti, som jag anser detta förslag vara ett foster af en, minst sagdt, missledd tro om hvad för nationen uti detta fall skulle vara gagneligt; och, på sådant sätt framkommet, må man ej undra öfver detsammas manga lyten. Man hemtar så gerna exempel ifrån forntiden; må mig tillåtas afven derifrån söka ett stöd för mitt yrkande af förslagets förkastande, I Sparta utkastades de barn, hvilka föddes med något lyte; ty Spartanerne ville hafva dugliga och kraftfulla medborgare. Följom detta exempel och låtom oss i födseln tillintetgöra detta foster af 1840 och 184* årens Const.Utsk., såsom varande ett förslag med alltför svåra lyten besväradt, och genom hvars antagande, i stället att bilda ett kraftigt stöd samt bereda trefnad åt de medborgare, hvilka skola detsamma efterlefva, ovillkorligen de beklagligaste anledn:r till söndring och oreda skulle åstadkommas och oberäkneliga olyckor för landet uppkomma. Jag fortfar alltså alt yrka afslag å förslaget, men önskar der - Den 19 April f. m. jemte, att förkastelsedomen må dicteras uti de mest grundjagsenliga ordalag. Om, på sätt Frih.
Hvarjemte, i händelse af bifall till hvad Expeditions-Utskottet sålunda föreslagit, Utskottet anhållit, att Riksens Ständer täcktes föreskrifva samtliga sina Utskott, att i samma stund och ej senare, som deras Betänkanden ingå till Riks-Stånden, jemväl meddela dem Expeditions-Utskottet till Tryckningens besörjande och i en Nummer följd för hvarje Utskott ifrån Riksdagens början, äfvensom Expeditions-Utskottet önskat, att hvarje Respetffive Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag, som innefattar beslut, mätte före afsändandet förses med den Nummer det i ämnet föregångne Betänkande ägt; utbedjande sig Utskottet för öfrigt, att så skyndsamt sig möjeligen göra låter få emottaga Riksens Ständers Beslut om Bihangets Redactien och om Medlen till Trycknings-kostnadens bestridande, på det Tryckningen måtte ofördröjeligen kunna begynnas och fortsättas. Grefve Gyllenborg, Johan Henning , uppläst» följande: Då Sveriges största Rikshushållare, Konung Carl XI, inrättade Indelnings-Verket, och Kneckte Contracter i Provincerne, innefattande ömsesidiga Riittoch skyldigheter, KneckteRotar och Soldater emellan, och, utart åsyftande af något synnerligt betungande för Hemmans-brukare, beredde Riket ett påliteligt för - 4T4 Den 2 3 December. svar af Svenska Jordbrukare, kunde väl aldrig förmodas att detta, frivilligt, af Hemmanen åtagne och emot Conscriptions-skyldigheten utbytte besvär, skulle blifva Jordbrukets mäst tryckande börda, sådan att sjelfva Krono-Utskylderne nu äro såsom mindre betydeliga att anse, i jemförelse till alla de förbindelser , som nu drabba Hemmans brukaren i egenskap af Rotehållare;-och då, genom oriktig tillämpning af Författningar, Roterings-skyldigheterne :-nu blifvit mera än dubbelt tyngre, än Rotarne någonsin medgifvit, anhåller jag att fä anföra hvad j detta afseende sig tilldragit. Redan under förra Regerings-sättet, insåg