Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ensam på julafton, som en stackars ungkarl. God dag, Amelie lilla! Du sitter här så M:LLE Y. (tittar upp från tidningen, nickar och fortsätter att läsa). 264 DEN STARKARE FRU X. dig; ensam, ensam på ett kafé och på själfva julafton. Det gör mig så ondt, som när jag i Paris såg ett brudfölje inne på en restaurant Vet du, det gör mig riktigt ondt att se och bruden satt och läste en skämttidning, meHuh, tänkte jag, med en sådan början, hvilken fortsättning och hvilket slut! dan brudgummen spelade biljard med vittnena. hon läste en skämttidning, menar du! Nå, det är inte alldeles detsamma! Han spelte biljard på bröllopsafton! Och UPPASSERSKAN (in, ställer en kopp chokolad framför fru X. och går ut). FRU X. gjort bättre i att behålla honom! Mins du, att jag var den förste som sa' dig: förlåt honom! Kommer du ihåg det? Du kunde ha varit hur lycklig du kände dig, då du var ute hos Vet du hvad, Amelie! Nu tror jag du hade gift nu och haft ett hem; mins du förra julen, din fästmans föräldrar på landet; hur du pri sade hemmets lycka och riktigt längtade från bästa näst teatern och ungarne, ser du ja, det där förstår du inte! teatern! Ja, kära Amelie, hemmet är allt det M:LLE Y. (föraktfull min). 265 DEN STARKARE FRU X. (dricker några skedar ur och visar julklapparna). koppen; öppnar sedan korgen sar. (Tar upp en docka.) Ser du på den! Den ska Här skall du se hvad jag köpt åt mina gri Lisa ha! Ser du att hon kan rulla med ögonen korkpistol. (Laddar och skjuter mot M:lle Y.) och vrida på halsen! Hva! Och här är Majas M:LLE Y. (gör en gest af fasa). FRU X. skjuta dig? Hva? Min själ tror jag inte, du Blef du rädd? Trodde du, att jag ville tänkte det! Om du skulle vilja skjuta mig, för vånade mig mindre, efter som jag gått i vägen fastän jag var alldeles oskyldig. Du tror
Sällskapliglieten är ju här nästan lika utvecklad som i 1talien Det &amp; r icke heller endast osjälfständiga naturers behof.att slippa från bördan af sitt eget jag, det är instinkten hos lifliga naturer, som 1 ensamheten. I Italien icke gärna kunna spraka och ge .ut s k d e emellertid dessa klubbar vara nastan otänkbara. ' De kvinnor, som: iigde nog iutellektoelt intresse för att Gfverlmfvud agna dem en tanke, skplle därtill vara alldeles för. kritiskt anlagda. Här åtföljes sinnets liflighet af den mest obegränsade mottaglighet och ' därför kan inan, som of .vannaiiinda förf attarinn a, med ena hj ärnhalfvan satirisera. klubbvasenclet och med den andra deltaga däri ined lif och sjal. Det finnes nog afven dem, som icke blott skratta och deltaga af böjelse, utan sucka och deltaga af plikt. Vid ett tillfälle frkgade jag en shdan, en god vän till mig, när i i talade oin klubbens arbetsi plan, hvarför hon d % brydde sig om hela klnbberf. Hon förklarade att den hade » doile so miich to develop the .&amp;cia1 life in our towizw .. Förut var man splittrad i kotterier, allt efter den. kyrka inen tillhörde, och stämningen mellan de olika samfunden vai.ofta ganska ' strap. (Jag påmindes om fraiisinannens ord:. s the americans have niany reli-, gions, bnt only olle sawe!,) Nu kunna ' vi traffas utan obehag och gi, i kyrkan utan obehag. ' a. e. Cecilia Km-n. ' Mrs Emily Crawford. J a g hade Iiört inycket talas on1 denna märkviirdiga kvinna - och hvem liar icke det - jag Ilade till och med ofta läst hennes priiktiga pariserbref till Daily NEz (is .och skänkt dem min uppriktiga beundran både som tidningsläsare och journalist, inen j ag hade aldrig haft den förinanen att se henne, icke ens liennes fotografi.
Ingen lärer emedlertid neka, att en harmoni måste existera i ett lands saimhallsinräl!niugar, och att denna harmoni icke kati existera emellan a I I e 11 a s t y r a 11 d e i de minsta detaljer och communal-slyrelse i någon väsendtlig del. Härå torde svaras, att sådant beror på hvilka föremål sorn skola åt comiinal-slyreise öfver'lemnäs. Denna fråga är också, i min lanke, den andra, som bör betraktas. Om man nu antager såsom grundsats in ahstracto, alt Regeringen icke borde inblanda sin inflytelse och sina beslut i andra ämnen, än der antingen samhällets lätt, möjligen ifrågasatt i sti id med en eller flera individers, eller ock der menigheters eller individers inbördes påståenden eller tvister voro af natur att icke kunna genom domaremakten vid laga domstolar afgöras, samt alt i alla andra afseenden, utom laga tviste* eller brottmål, menigheterna borde få bilda sig i communen, med rättigheten att sä val stifta lagarne eller föreskrifterna, som utvälja dess handhafvare; så lyster det mig likväl att se, om man, under närvar, förhållanden, skulle finna 10 personer ense örn tillämpningen af grundsatsen. I länder, sådana som Norrige och Förenta Amerikanska Staterna, går det lätt; inen här i landet återstår mycket att förändra, innan raan Den 29 Augusti f. ra. 4i5 lunde våga försöket derrill. Frågorna om föremålen skulle således troligen inskränka sig till ytterst få. Det skulle leda mig för långt från egentliga ämnet med detta yttrande ali liar ingå i detaljer, men jag sågar taga för afgjordt, att om man ville försöka närmare specilieera livad som enl. Svinskt språkbruk skulle kunna innefattas under de af Lag samt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskcn i 9 §:n af betänk.
Redan då Hr Heykenskölds motion remitterades till Utsk:t, hade jag tillfälle att uttala min åsigt i denna fråga; och vill derför icke nu upptaga mycket af Ståndets tid. Man har uttalat den åsigt att icke en, utan två stambanor erfordrades för tillfredsställande af de norra provinsernas, d. v. s. de enskildes, — anspråk på kommunikationsanstalter. För min del godkänner jag dock icke några sådana enskildas anspråk. Jag kan icke, — i likhet med åtskilliga ledamöter, — a priori förena mig uti Hr Adelskölds förslag, ty åtskilliga vigtiga förhållanden tala för det s. k. Kålhammars-förslaget. Till en början blir, enligt min beräkning, en besparing af 1,000,000 rdr, derigenom att man bygger öfver Kålliammar. Derjemte får man genom det förslaget 1 i mils jernväg mindre att underhålla. Här har ideligen blifvit yttradt, att man bör gå till Sala; men något egentligt skäl dertill har icke blifvit uppgifvet. Min åsigt är att man bör bestämma en något mer aflägsen ort såsom slutpunkt. Uraktlåtenhet häraf bör endast ifrågakomma under den förutsättning att man icke går längre än till Upsala eller till Gran. Sistnämnde ort är en punkt, som man alltid måste komma till, om man vill hafva 2:ne stambanor norr ut; men då jag icke tillhör deras antal, som önskar sådant, vill jag icke heller vidare utlåta mig uti den delen af frågan. Då bär i öfrigt så mycket ordats om Westmanlands och Dalarnes intressen, förefaller det eget nog, att ingen, i sammanhang härmed, aktgifvit på kommunikationsleden Strömsholmskanal, hvilken bildar den naturligaste débouchén för en stor del af förutnämnde provinser. Att en konkurrens med denna kanal för jernvägen ifrågakommer på en längre sträcka, är dock temligen lätt att förutse. Hvad jag skulle anse vara ytterst skadligt vöre, att fortsätta den nu ifrågavarande banan från Upsala till Sala; och för verkställandet af undersökningar uti hvilken riktning denna banans fortsättning bör ega rum, anhåller jag, att man för närvarande måtte inskränka sig till att bifalla det af Hr Skogman framställda förslag.
Under det ögat härmed sysselsattes, fängslas örat af allt tydligare och skarpare kanonskott, och snart upptäckes röken af ett ångfartyg, som i brusande fart härmar sig hamnen; Nu saktas farten, bruset tystnar, hjulen stadna, båtshakar utkastas och plankor hållas i beredskap, såsom ett medel att förena skiljda vänner och fränder. En skön anblick, älskade Emilia! men mitt öga sväfvade härunder tårfyldt bort åt den gröna vänliga skogssidan, som längs kusten, så långt ögat bar, erbjöd stillhet och frid. Hvem skall räcka mig en hjertlig hand då jag snart beträder en främmande jord! i hvilket öga skall jag läsa ett upprigtigt välkommen? Hvad skall jag väl erhålla, emot hvad jag förlorat? O! mina älskade Föräldrar, J som slumren den eviga sömnen, hvem skall godtgöra mig eder oersättliga förlust! I morgon kl. 6 skola alla passagerare vara ombord, nu derföre farväl, du, min Emilia! den vackra aftonen lockar, och jemte Rosa, hennes far och broder, går jag att njuta af dess svalka och behag; vi hafva redan tagit i skärskådande våra hyttor eller sofrum, de äro sannerligen ej stora, men samlingsrummet eller salonen deremot är rymlig och treflig, och passagerarenes antal, enligt hvad man sagt, blifva högt. God natt! Den 2 Juni. Vinden blåser upp ihast, Segel fylla stång och mast, Skeppet styr till andra länder, Gud vet när det återvänder. Runeberg. Hafvet är dock ett herrligt element, af hvars anblick hjerta och själ njuta, ja! ända till outsäglighet! Gifves ett högre nöje än det man erfar gungande på ett stolt och välbyggt fartyg, hvilket ännu i sjelfva dess dödsstund trotsar sin alltid lömska, alltid till fejd beredde fiende vågen. Det lider nu mot aftonen, solen sjunker småningom glittrande i böljan och lofvar i morgon, återuppfriskad, tända ett nytt ljus! Dock, som sällskapet mangrant församlat sig under däck, för att invänta thé-timman, finner jag ledighet att vid relingen, medelst en blyertspenna, teckna dig dessa rader.
Handarbetets vänners höstuts har pågått i föreningens bekanta lokal vid Brunkebergstorg under de första dagarne i denna vecka och som vanligt väckt lifligt intresse inom hufvudstadens damvärld. Ehuru föreningens tid och krafter för närvarande starkt tagas i anspråk i och för förarbeten till nästa års stora Stockholmsutställning, hade man dock äfven nu att framlägga många vackra nyheter inom den textila konstens olika grenar. Som lyckliga och flitiga mönsterkompositriser framstodo efter vanan fröken Agnes Branting och den kända » firman » fröknarna Wiäebeck och Västberg, de senare med bl. a. en kolossal salongsmatta i flossaväfnad och en portiére i läckra gröna färger. Handarbetets vänner har, som bekant, på de senaste åren med framgång försökt sig inom gobelinväfnadens område, och äfven inom denna konstart förekommo åtskilliga vackra prof, såsom kuddar, stolsväfnader, däraf en komponerad af fru K. Clason, född Petré. Åtskilliga fina silkesbroderier smekte ögat, i synnerhet ett skärmbroderi på hvitt siden och i empirestil. I denna stil finnas äfven andra arbeten, däribland en vacker divansmatta, sydd i korsstygn på strama] j. En samling dukar af linne, broderade i plattsöm med rödt och blått bomullsgarn, erbjöd ett särskildt intresse; de voro nämligen samtliga utförda af en allmogekvinna, hustru Anna Hult i Delsbo,. efter af henne själf komponerade mönster. För sin skicklighet har hon i år belönats med det pris på 50 kr. Handarbetets vänner årligen tilldelar någon af sina arbeterskor. I samma rum voro utställda de diplom och medaljer föreningen erhöll vid Chicagoutställningen 1893 och hvilka först nyligen anländt hit. Silfverarbeten, Bordsilfver. Modernast! Solidastl Billigast I Till sist må nämnas, att fröken Maria Sjöström, hvilken på ett stipendium från kommerskollegium företagit en studieresa till Frankrike, utställde en samling präktigt utförda mönsterritningar, kopior efter gobeliner och andra föremål i Cluny, m. fl. Parismuseev.
Kollegium begärda och för dess nya lönereglering erforderliga tillökning uti nu utgående statsanslag, att, på lämpligaste sätt, för beredande af ärendernas jemna gäng inom nämnde verk, af Kongl. Majit disponeras. Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; men då frågorna om ny organisation af Kongl. Kammar-Kollegium och Kammar-Rätten äro på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende, samt rätta tidpunkten för en definitiv reglering af bemälda Embetsverk således nu icke synes vara inne, har Utskottet, Slals-Utskoltels Utlåtande, JYt 72. 3 vid sådant förhållande, funnit sig sakna skäl att, endast i följd 3f enskilda motionärers yrkande, föreslå någon tillökning uti den för dessa båda verk nu utgående aflöning, hvadan Utskottet hemställer att förenämnde motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Deremot tillstyrker Utskottet, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits derom gjorda nådiga framställning och i likhet med hvad alltsedan år 1840 egt rum, olvanomförmälda fyllnadsanslag, 7,532 R:dr 31 sk. 11 r:st. till Kongl. Kammar-Kollegium och 13,075 R:dr 28 sk. 9 r:st. för Kon^l '-5 Kammar-Rätten, må af Rikets Ständer anvisas, att, emot förut stadgade vilkor, fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu skeende statsreglering bl ifver gällande. Hvad åter beträffar gratifikations-medlen till extra-ordinarie tjenstemän och vaktbetjente; så har Utskottet å bilagde tabell iakttagit, att den hvarje verk tillkommande andel i berörda medel blifvit, såsom Kongl. Majit föreslagit, till verkets ordinarie aflönings-anslag öfverförd. Kongl. Stats-Kontoret. 3:o. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, utan att antaga då framstäldt förslag till definitiv lönereglering för detta Embetsverk, medgifvit att, af de på allmänna Indragnings-staten till f. d.
Hof-rätts dom af den 18 Mars 1853, blifvit dömd att betala; till stöd för hvilken ansökning blifvit anförd*, att, sedan makarne Hammarskölds gäidbundna bo blifvit till borgenärernes förnöjande afträdt, återstode för fru Hammarsköld, som, sjelf sjuklig, med fyra oförsörjda barn, icke kunde påräkna ringaste bidrag till sitt uppehälle af sin, genom svag hälsa" och motgångar nedtryckte man, — endast fideikommiss-rätten till egendomen Wängsjöberg i Gottröra socken inom Upsala län, hvars årliga afkastning, efter afdrag af räntan å ett intecknadt lån, stort 15,000 r:dr banko, jemte andra bestämda utgifter, icke utgjorde mera än 2,000 r:dr nämnde mynt; att denna årliga inkomst, sedan nödigt underhåll, sorn, enligt lag, ej kunde fidei-kommissinnehafvaren förvägras, derifrån afgått, vore den enda tillgåpg, som till kreditorernes förnöjande funnes, så att, med afseende å sammanräknade skuld-beloppret, en tid af något öfver 40 år skulle åtgå, innan alla fordrings-egarne kunde på detta sätt utfå sin rätt, hvilket dock helt och hållet berodde på fru Hammarskölds lifstid, som efter all anledning icke skulle kunna blifva särdeles lång; samt att Kapiten Adelborg på egen risk erbjudit ifrågavarande af aila fru Hammarskölds öfrige kreditorer antagna ackord, för att få fria händer under arbetet för den fattiga familjens väl och för att, genom en framtida förändring Bik till K St. Pral. 1853 £ 1854. 6 Sami. 1 Afd. 31 Haft 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o ?0. »t' fidei—korn missets tor vältning, kunna sätta nämndö familj i tHlfälk* att vinna någon ekonomisk trygghet. Direktionen öfver Banko-Diskont-verket har, 1 anledning häraf, uri infordradt Utlåtande, meddelat, att, då fru Johanna Hammarsköld, genom Kongl.
Anna var hemmets goda genius och både de gamla och unga familjemedlemmarne täflade om att visa henne sia vänskap och aktning. Visst hände ibland, att någon nykommen, yngre tjenarinna i början betraktade den gamla med misstroende, rädd att i henne finna en Argus, hvilken bevakade henne och till matmodren inberättade alla ord och handlingar, som endast voro ämnade att förblifva kamraterna emellan. Det dröjde dock ej länge, förr än deras misstro besegrades. Anna var visst icke den, som sprang med sqvaller. Hon tålde dock ej några olater bland medtjenarne, utan förehöll dem öppet, men mildt deras fel, bevisande dem, hvilken skada de förorsakade sig sjelfva genom otrohet och slarf, då ett motsatt uppförande på samma gång medförde inre tillfredsställelse och bidrog att befästa husbondefolkets förtroende för dem. » Se på mig, » så brukade hon afsluta sina förmaningar, » har jag ej rikligen lönats, för att jag varit pligttrogen? Kanske jag eljes i dag suttit på ett fattighus, glömd af alla dem jag tjenat; nu betraktas jag deremot som en medlem af den familj, jag i trettio år tjenat, och omhuldas och vårdas så kärleksfullt, att jag ej känner mig som en börda för dem, ehuru jag ej längre kan vara till stor nytta. » Genom sådant tal och vänliga råd vann Anna goda vänner för sig och troget tjenstfolk för familjen. En gång samtalade jag med henne om det missförhållande, som nu i allmänhet förefinnes mellan tjenare ' och husbönder, emot för några tiotal af år sedan, då fordringarna på tjenarne ändock voro mycket större än nu, då så mycket gjorts och göres för att underlätta deras arbete. Det är som om ett missämjans frö blifvit utsådt, grott och fortsätter att växa. Gumman undrade, om ej en af orsakerna härtill vore att finna i religionssöndringen, och denna åsigt delar jag, ty religionen bör vara det band, som starkast förenar menniskor, hvilka dagligen bero af hvar andra, och nu händer ofta, att tjenare och husbönder hafca olika religion. De olika sekterna betrakta hvar andra med misstroende och öfverlägsenhet.
Maj:ls Nådiga Bref den 25 i samma månad samt Kongl. Kammar-Collegii den 11 Oclober 1819 utfärdade Circulaire bestämda grunder, efter hvilka nyssnämnde tjenstemän tillkomme pensioner till enahanda belopp, som deras vederlikar inom Kongl. Majrts och Rikets Collegier egde undfå efter deras löner, sådane de år 1818 utgingo; och har Kongl. StatsContoret vidare anfort, att dessa grunder innefattade vid deras antagande den rigtiga princip, att pensionsförmonen skulle vara lika för Civile Embetsoch Tjenstemän af lika värdighet eller grad, antingen de innehaft indeld eller contant lön; men att, sedan löncrne för Collegiernes Embetsoch Tjenstemän erhållit en nödig funnen förhöjning, med rättighet, att de i samma förhållande undfingo pension efter författningarne, och då jemväl fråga vore om reglering af Landt-Stats-tjenstemännens aflöning, i öfverensstämmelse med vederlikarnes, Kongl. Stats-Conloret, som, i det derom gemensamt med Kongl.
Regerings-Formen instämmande behandling, får till Riksens Ständer, deras Constitutions-Utskott härmedelst öfverlemna det af Utskottet pröfvade och enhälligen tillstyrkta förslag, att i 57 g. af Riksdagsordningen må, elter Orden: »eller reservation uppehållas,« ett så lydande tillägg äga rum: Uti sådana anmärkningsj rågor, som enligt Const. 29 kunna af Utskott väckas, ina Ledamots särskilta tanke åtfölja Premissen till Constituf ionsUtskottet, utan att i Stånden uppläsas. Stockholm den 2Q Mars igig. CoTistitutions - Utskottets Memorial angående General-Adjutanten för Flottorna, Herr Friherre Cederströms ställande under tilltal inf ör Riks-Rätten. Vu pröfningen af Friherre Carl Henric Anckar sv är ds, från Högloft. Ridderskapet och Adeln under den a nästlidne Mars remitterade, i föreskrifven form gjorda anmärkning mot Stats-Ridet samt Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorna, i afseende på de till Befälhafvarne för en i Nåder anbefalld Kustbevaknings-Expedition den 8 April 1817 utfärdade ordres, har Constitutions-Utskottet, sorn i följd af inhämtade närmare upplysningar, ansett de mot Stats-Rådet i denna fråga inblandade anmärkningar böra helt och hållet förfalla, enär förenämnda Expedition blifvit i Commando-väg och icke i Stats-Rådet besluten, deremot funnit skal att, i och för de mot Konungens Rådgifvare i Commando-mål anmärkta omständigheter, ställa General-Adjutanten för Flottorn», Herr Friherre Rudolf 28 Const. XJtsk. Betätiknnden. Cederström, under tilltal inför Riks-Rätt, samt i sådant ändamål till Riksens Höglo!!. Ständers Justitia; - Ombudsman öfverlemna! handlingarne, med anmodan att, efter äskande af behörig kallelse, denna sak i laga ordning utföra; Hvilket Constitutions-Utskottet härigenom bort gifva Riksens Ständer vördflamligen tillkänna.
Vice Talmannen Jon Jonsson anmälte, att den af honom gjorda och af Bonde - Ståndet till St;^sUtskottet remitterade Motion, om tryckning och utdelning äf Utskottens Betänkanden, af Stats-Utskottet blifvit öfverletnnad till Expeditions - Utskottet, som nu afbidade Bonde - Ståndets Remiss till handläggning af Motionen. J anledning häraf fann Bonde • Ståndet nu mera icke hinder vara, att till vidare Stgärd företaga Expeditions - Utskottets sist den 8 December på bordet lagda Memorial, i grund af Herr J\ G. Cederschjöldt Motion j janima ämne; hvarföre också sistberörde MeHlorial nu åter föredrogs; Och Hilkännagaf häi vid Casper, Wiikman från Upsala *44 liro t. Ut dr. d, t-j Dec. igig. Län, såsom Ledamot i Expeditions - Utskottet, att öinge tre Riks-Ståndeti återremitterat Memorialet till nyss berörde Utskott, norn dock ansett sig icke kunna lägga någon hand dervid, förr äu Ronde-Ståndet jemväl i ämnet sig yttrat. Härefter ingal Eric Carlsson från Upsala Län detta anförande till Protocollet: Till Hedervärda Bonde-Ständet. Vid Expeditions-Utskottets Memoria!, om tryckning oell utdelning af samtlige Utskottens Betänkanden, anser jag mig börs anmärka, att jag anser Herrar Cederschjölds och Hartmansdorffa dervid föreslagne åtgärd säkrast befordra ändamålet, hvarföre jag ock deri instämmer samt således yrkar återremiss af Expeditions - Utskottets Memorial, Stockholm den 17 December r8'2 8. Eric Carlsson frill Upsala Lån. Efter uppläsandet häraf beslöt BondeStåndet, att, roed hvad sålunda blifvit anmärkt vid Expeditions.Utskottets Memorial, återremittera den Motion, som Memorialet omfattar, till nämnde Utskotts ytterligare be - Trot.
Emb. Ber. den 14 Jan. 1S40. 17 endast 497 R:dr 3 sk. 2 rst. i kontant, hvaraf dock 399 R:dr 40 sk. redan förut af besparingarne utgått, samt att Kongl. Maj:t, inseende olämpligheten att på tillfälliga besparingar inom Hufvud-Titlarne anvisa bestämde fortfarande löne-anslag, ville vid förekommande frågor om dispositioner å Tredje och Fjerde FIufvud-Titlarnes besparingar derom besluta, i öfverensstämmelse med den Kongl. Maj:t enligt Grundlagarne tillkommande rätt; och hvilka besparingar, då de kunna till vägabringas, skulle hädanefter, såsom hittills, af Kongl. Majrt användas till Statens,. Armeens och Flottans båtnad och bästa. Hvad derefter angår frågan huru förhållas skall med de Embetsverk och Regementen, som erhållit förhöjda löne-anslag å besparingarne, men hvilkas uppförande på Stat blifvit af Rikets Ständer afslaget, hvilket inträffade med i63i T:r Spannemål under lönerna uti Krigs-Kollegii Stat, med 18,568 R:dr 27 sk. 6 r:st. och 188 T:r Spannemål under lönerna uti Gardes-Regementernas Stater, med 1321 R:dr uti Kronprinsens Hussar-Regemenles, och 3o T:r Spannemål under lönerna å Vermlands FältjägareRegementes Stal; har Kongl. Majrt förklarat, att Kongl. Majrt, då den af Rikets Ständer beslutna reglering för Tredje Hufvud-Titeln komine att föredragas, ville i sammanhang med de beslut, som deraf kunde föranledas, jemväl förordna, huru med dessa löningsanslag bör förhållas. 21 :o af den 9 October i834, i anledning af väckt fråga om afskrifning af Enkefriherrinna!!
Då detta betänk, handlades inom Otsk., hade jag äran deraf vara ledamot och erfor då, att samtlige ledamöterne af BondeSt. och nästan alla BorgareSt:s ledamöter inom Ulsk. enhälligt hyste den åsiglen, att enheten borde bestämmas lill 1 r:dr r:gs. Nu måste man med skäl knnna antaga, alt BorgareSt. representerar den del af nationen, som har mesta erfarenheten af sättet att föra bok. Likaledes torde jag fä antaga, alt BondeSt. är häst i tillfälle ali bedömma de svårigheter, som igenom ifrägavar. förändring kunde uppkomma. Då nu deras uttryckta åsigt i detta afseende bestämdt gaf tillkänna hvad de för egen del och sina comilenter önska, så skulle jag tro, att den reform, som nu är i fråga, är så obetydlig, all det icke lönar mödan alt framkalla något missnöje för dess skull. För öfrigt har en annan värd talare i min tanke ganska tydligt ådagalagt, att, äfven med antagande af 1 r:dr r:gs såsom enhet, Den 23 November f. m. 439 ingen svårighet skulle uppslå alt öfvergå till decimalsystemet. Efter hvad jag, såsom ledamot af BancoUtsk., har förnummit, tror jag likväl, att den tid, då decimalsystemet kan komma att införas i Sverige, är så aflägsen, att många R. St. och många BancoUtsk. ännu komma att yttra sig i den frågan. För min del tillstyrker jag bifall till Ulsk:s betänk. Frih. von Döbeln: Jag är nästan lill alla delar förekommen af Frih. Wrede. Jag ärnade helt och hållet säga hvad han från början till slut har sagt. Jag anser således, alt R. o. Ad. bör lill myntenhet antaga 24 sk., emedan derigenom blifvcr tJö nämnde enhet i det närmaste lika med 1 styfver. Det finnes ännu ganska många varor, som kosta 1 styfver, och jag anser icke nödigt, att en varustegring skulle ske, blott derföre att man icke har något så litet mynt. Hr von Troil, Emil: