Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. att upskjuta förslagets pröfning, intilldess vederbör, fåll tillfälle att sig utlåta. I öfverensstämmelse dermed, hafva Utskott och Ständer, i andra, äfven mindre vigtiga, mål, förfarit, till exempel hvarpå jag åberopar StatsUlsk:s utlät., vid sista riksdag, N:o 74, ang:de ångfartygs anskaffande åt Flottan, samt Statsoch LagUtsk:ns gemensamma betänk. N:o 38, ang:de förändrad fängelseoch domsago-regleriug, jemte R. St:s deröfver fattade beslut. Under innevar. riksdag har StatsUtsk. i betänk. N:o 89, punkt. 5, förfarit likaledes, i hänseende till en enskild motion. Men, för den händelse, alt R. St. skulle, oaktadt denna formella brist, nu, såsom under förliden riksdag, uptaga målet lill afgörande, anser jag mig böra söka visa hvilka följder, som, af förslagets gillande, äro att befara. Målets outredda skick torde, äfven för mig, få gälla såsom ursäkt för åtskilliga misstag, hvilka jag kan komma alt begå. Man anser begagnandet af räntepersedlar in natura, i st. f. penningar, till skatters utgörande, såsom en obeqväm och otjenlig lemning från forntiden, då penningar alltför sparsamt funnos och då kronan ingen annan utväg hade, än att mottaga skatt i varor och tjenstbarheter, såsom dagsverken och ulfordring af kreatur, m. m. Jag bestrider icke, att penningen må, såvidt sig, utan olägenhet, göra låter, begagnas till liqviders verkställighet. Men jag bestrider att han må tagas till yttersta beräkningsgrund för skatter, eller till mälare af alla andra varors värde. Sådant kunde gå an, då penningen, i de uräldsta liderna, utgjordes af vissa nödvändighetsvaror, såsom födoämnen, t. ex. boskap, hvaraf han hos Romarne hade sitt namn. Ordet och begreppet "inlagsfä”, i vår lagstiftning, äro af samma ursprung.
Således är en rolejemnkning efter det sednare alternativet det enda som kan komma ifråga. Detta är också följden af Ulsk:s förslag och således allt hyad som i detta afseende begäres. Ett annat skäl bör också anföras, till stöd för Utsk:s förslag, nemi. det, att om man antager Utsk:s Utlåt., så kommer derigenom denna sak icke i någon annan ställning än den, att dessa hemman blifva till hälften roterade emot kronooch kronoskattehemman, såsom förhållandet med frälsehemmanen varit under äldre tider. På alla dessa skäl bifaller jag Utsk:s Betänk. Gr. Lewenhaupt: Jag anhåller alt få besvara tvenne uttryck, som blifvit begagnade af Frih. Klinkowström, nemi. att de som yttrat sig här till förmån för de Halländska hemmanen gjort påstående och velat förklara, att den ordinarie roleringen i Halland har varit orättvis. Jag får för min del reservera mig emot dessa uttryck. Jag började mitt yttrande dermed, att saken redan vore afgjord, och då beslutet derom redan är lag, så egde jag ingen rättighet och ingen böjelse heller att yttra mig öfver den annorlunda än såsom en af begge Statsmagterne beslutad lag. Hvad jag här yttrat har icke heller varit några påståenden, utan jag har vädjat till R. o. Ad.-s billighetskänsla, och jag har, inom mig öfvertygad om att detta äfven vinner gehör, vädjat till K. M:s Nåd i detta hänseende. Hr Bildt har redan bemött Frih. Klinkowströms förslag om en rotejemnkning. Denna rotejemnkning kan icke ske på annat sätt med så dåliga hemman som dessa äro, än att rotarne jemnkas derhän att det blir åtta hemman om en rote i st. f. sex, och i min öfvertygelse är detta den enda möjligheten att förekomma att många af dessa hemman blifva skattevrak. Jag vet icke om jag upfattat det rätt, men jag tyckte mig höra Frih. Klinkowström säga att 10,000 personer skulle finnas på dessa hemman, som voro skyldige att betala inskrifningspenningar.
I likhet med de Kommitterade anse Rikets Ständer i allmänhet ofördelaktigt, att stadsoch landskommuner förenas under gemensam kommunalförvaltning. Men äfven härvid kunna ulan tvifvel läll förekomma, som i särskilda hänseenden göra un - Expedilions-Ulskottels Förslåg tilt underd. Skrifvelse !S:o 486. 11 dantag behöfliga. Redan nu kan, t. ex. i afseende på väghållning, skjutsning o. s. v., en sådan gemensamhet emellan en stadsoch en landskommun ega rum, som erfordrar, att dessa ärenden gemensamt handläggas. Och i framtiden kunna nya sådana läll uppstå. För de händelser, då en sådan gemensamhet redan förefinnes, hafva ock de Kommillerade uti 2 § af förslaget till förordning om Kommunal-slvrelse i stad meddelat bestämmelser, hvilka Rikets Ständer anse rikliga och jemväl höra i nu förevarande förordning upplagas, samt derjemte utsträckas äfven lill sådana fall, då en dylik förening väl icke redan förefinnes, men i ett eller annat afseende anses böra ega rum. Enligt Rikets Ständers tanka bör således denna § erhålla följande lydelse: Två eller flera socknar må ock kunna om gemensam kommunalförvaltning sig förena. Framställning om sådan förening ingifves till Konungens Befallningshafvande, som eger derom förordna. Höra socknarne eller delar deraf till olika län, fordras till föreningen fastställelse af Konungens Befallningshafvande i de särskilda länen. Landsoch stads-kommun må icke under gemensam Kommunal-förvallning förenas. Der likväl en sådan gemensamhet i ett eller annat afseende nu eger eller anses böra ega rum, åligge det Konungens Befallningshafvande, hvar i sitt län, ali, så snart denna Förordning utkommit, utredning af dessa förhållanden och förslag lill deras ordnande till Kongl. Maj:t ingifva, och må vid det nu beslående förblifva, till dess Kongl. Majit i saken förordnat. § 4. För vinnande af mera egentlighet i uttrycket torde denna § böra erhålla följande lydelse:
Ehrenborgh; Sedan R. o. Ad. nu fattat det beslut, som det antagna tillägget innehåller, hemställer jag, huruvida R. o. Ad. icke skulle behaga jemväl besluta alt inbjuda Medstånden alt uti det fattade beslutet med R. o. Ad. sig förena. Gr. Cronhjelm och Hr Lefren förenade sig med Frih. Ehrenborgh. Uppå derom framställd propos. beslöt R. o. Ad. att inbjuda de öfriga RiksSt. att sig förena uti R. o. Ad:s rör:de mom. Lit. f) fattade beslut. i g: d e punkten: att Banken ej hädanefter bör till städer eller corporationer utgifva några nya lån utöfver hvad af Rikets sist församlade Ständer, enligt i83o års banco reglemente (pag. iot och 102), är vordet medgifvet. Underteckn. Rid d.Secret.; ig:de punkten är af samtliga öfriga Stånden bifallen. ig:de punkten bifölls, II. Lånerörelse genom Bancodisconten. 20: d e punkten: att ifrån Bancodiscontens nu ägande låneförlag af Banken, som, med inberåkning af de dit hörande efter enahanda grunder förvaltade p r o v i n s -1 å n e c o n t o r e n s f ö r
Kungörelse utsatta, må kunna bestämmas, under hvilken det må vara de med Kongl. Maj:ts fullmagt försedde civile embetsman tillåtet, att lör enskilde angelägenheter vistas å utrikes ort, utan att dertill hafva utverkat sig Kongl. Majlis nådiga tillstånd. Slockholm den 3 April 1854. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande. Ank. tili Exp.-Utsk. den 5 April 1854, kl. 11 f. m. Betänkande, i fråga om anställande af undersökning af skollokaler nes beskaffenhet och om åtgärders vidtagande till deras förbättring. Uti en hos YälloQiga Borgare-Ståndet väckt motion har Herr K. A. Almgren andragit det han, som i egenskap af ledamot af Skolbyggnadskommitteu inom en församling här i staden kommit att taga kännedom af åtskilliga skol-lokafer, deraf hemtat anledningar att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det stora inflytande, hvilket så väl de offentliga skolrummens beskaffenhet i sanitärt afseende, som skol-lokalernes ändamålsenliga anordning i öfrigt utöfvar, ej mindre på sjelfva skolarbetet än på lärares och lärjungars trefnad och välbefinnande.
Riksmöte gjorda ansökning om dessa böters försvinnande, genom Nådigt Bref af den 1 Mars 1820, förklarat, att, enär Bergslaget tilläfventyrs blefve försatt i saknad af påräknade koltillgångar, utan en slik till bättre ordning ledande eontroll, E. K. M. ansett lämpligt, att 1809 års ofvanberörde Författning till dess grunder än vidare bibehålies, men dock, till afböjande af oskäligt ocker, funnit godt medgifva, att desse vitesböter, närmare jemkade efter omständigheternes kraf, finge nedsättas till en åttondedel utöfver allmänna markcgångsvärdet, att, såsom tillförne, Stora Kopparbergslaget tillfalla. Expeditions-lJiskottets Förslag till lind. Skrifvelsej N.-o 3s4' 7°9 Enligt hvad 1725 års ofvanåberopade Kongl. Förordning antyder, har med föreläggandet af ofvannämnde tredsko*böter ingalunda åsyftals att bereda Stora Kopparbergs Bergslag någon vinst, utan endast alt inora detsamma förekomma brist af behöflige kol, och då det numera synes kunna antagas, att bemälde Bergslags, i följd af Koppar-tillverkningens successiva aftagande, betydligt minskade kol behof skulle, i händelse någon del af den skattskyldige allmogen underläte att sina kol-räntor in natura leverera, utan svårighet kunna fyllas genom inköp af kol inora de närmast belägne socknarne, och sådant tili eif pris, som, enligt hvad upplyst blifvit, aldrig öfverskjuter, men oftast understiger, ortens markegångsvärde å berörde vara, anse Rikets Ständer, att dessa böters fortfarande ingalunda är för Bergslaget al verkligt behof påkalladt, likasom det å andra sidan icke är med billighet förenligt, alt den räntegifvare, sora endast med största uppoffring kan in natura prestera honom åliggande kol-räntor, skall för denna oförvållade oförmåga genom böterne vidkännas en ytterligare beskattning. Rikets Ständer befara emedlertid, att, så länge Dal-allmogens nuvarande kol-levereringsskyldighet qvarstår, samt de Författningar, hvarigenom, dels Stora Kopparbergs
Efter uppläsning af Utsk:s förslag till förändrad redaktion af ifrågavar. mom. blef detsamma af R. o. Ad. godkänrlt. 34:de punkten, ang;de ändring i char tce-sigillatat-föror dn:ns 9:de §, och 35:te punkten, ang:de ändringar i samma förordms 11: te §. 170 Den 15 April. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i dessa punkter tillstyrkt. 36:te punkten, angide 'lindringar i ofta nämnde förordna 12 och 13 §§. Efter uppläsning af Utsk:s i denna punkt åberopade tedaklionsförslag, blefvo desamme af R. o. Ad. godkände. 37:de punkten, ang:de riksdagsmannen Petter Pehrssons motion, att antingen domare på landet måtte befrias från skyldigheten att kontrollera, det inkommande handlingar liro riktigt charterade, eller ock ingen annan inom domsagan, än domhafvanden, må fä försälja char tor. R. o. Ad. godkände Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande. 38:de punkten, ang:de Hr Linderskölds motion, om ersättning åt char taE-sigillata:-för säljning smannen vid hufvudkontoret i Stockholm för minskade inkomster. Hr von Hartmansdorff: Gr.
Jag vågar äfven i denna fråga stödja mig på ett dokument, som jag medfört, och som står mina värde motståndare till tjenst, för att visa huru mycket en seglation utbildad till folknäring, kan inbringa. Det är nemi. en redogörelse öfver Greklands handelsflottas fraktfart, framlagd af den Grekiska Handelsministern och afsänd af Franska Ministern i Athén till Franska regeringen förledet år, då England hade den välbekanta tvisten med Grekland. Deremot beklagar jag alt jag icke äger någon officiel upgift öfver Norges fraktförtjenst. — I Grekland, delta lilla land med 600,000 402 Den 4 Juni f. m. invånare, är seglationen nära nog en s. k. lanrltraannaseglation, ty den håller sig hufvudsakligen i Medelhafvet och går sällan utom Gibraltars sund. Men detta oaktadt inbringar den årligen i fraktförtjenst, enligt det ofvan citerade dokumentet, omkring 30 mill. r:dr b:co, eller cirka 5 mill. r:dr b:co mera än hela Sveriges exportvärde, som år 1849 icke öfversteg 25 mill. r:dr b:co. Ora denna näringsgren förtjenar någon upmärksamhet, torde det Höglofl. Ståndet kunna bättre än jag bedöma. Och en dylik näringsgren bindes genom ekonomiska författningar, förlryckes genom dessa s. k. tull-lindringar! Man anför, att den transatlantiska sjöfarten förtjenar premier, om icke för annat, derföre att den lemnar vår örlogsflotta de bästa sjömän. Detta yttrande återfinnes äfven i det af Stockholms handelssocietet afgifna utlåt, af d. 12 Maj. Jag ämnar aldrig upslälla mina egna åsigter i denna punkt i paritet med dessa praktiska män, som lemnat detta dokument. Jag blott citerar andras ord, som äfven kunna förtjena något afseende.
Denna auktoritets framställning är ganska klar, om man läser utlåt, i sin helhet, och man finner då, att Akademien har såsom ett sämre altervativ framställt T:ns bibehållande, men såsom ett bättre alternativ den s. k. fotingens antagande till enhet, ty Akademien nyttjar orden: ”T:n delad i 100 mått, eller heldre, om T:n kunde undvaras, fotingen delad i 10 kannor” m. m. Derpå framställde K. M. vid 1823 års Riksdag Nåd. Propos. och R. St:r yttrade då, att T:n borde uteslutas, och således antogo då vande R. St:r det af Akademien såsom bättre ansedda alternativet. Det är således icke skäl att med åberopande af K. Vetenskaps-Akademiens alternativa förslag i detta fall yrka återremiss. Har Frih:n andra skäl, så är det en annan sak, hvarom jag torde få yttra mig, när jag får höra dem framställas. Jag tillstyrker bifall till Utskms Betänk. Frih. Wrede, Fabian: Då jag icke hade tillfälle att höra Frih. Klinkowströms yttrande i sin helhet, så må det förlåtas mig, om jag möjligen af slutet utaf hans yttrande dragit oriktiga slutsatser. Så vidt jag upfattade Frih. Klinkowströms yttrande, så fästade han sig vid de svårigheter, som, i händelse af Tunnemåttets borttagande, skulle kunna upkomma derigenom, att kontrakter och konventioner, upgjorda för längre tider, innehöllo bestämmelser med begagnande af detta mål, och han ansåg att för deras upfyllande vore nödigt att de gamla målen bibehöllos. För min del kan jag icke inse, att ett sådant skäl kan antagas såsom något egentligt hinder för bifall till det på K. M:s Propos. stödda förslag, som Utsk:n här framställt.
Jag har i min motion haft afseende på de skjutsandes tysta klagomål; men till dessa äro just Landshöfdingarne orsaken, ty när desse icke rätta missbruken, eller man af dem får böra åberopas sådane författningar som Grefve Posse nu gjort gällande, så är ej underligt, om delta förhållande uppväcker hemska klagomål. Jag har tält om det barbariska i skjuts-författningarne, men man tvingar mig att äfven nämna något om det barbariska i skjutsen. Då Kongl. Majit år 1818 reste till Norrige, motte jag på vägen från Nyqvarn den del af suiten, som afrest dagen före Kongl. Majit. Jag såg då det oerhördaste våld utöfvadt af denna suite eller lifvakt. Mina blickar möttes af sönderhuggne hästar, omkullkastade och söndriga vagnar, hästar utan folk och folk letande efter sina hästar. Vid Lislena Gästgifvaregård blef jag varse en folkhop; jag trängde mig in deruti och framkom till en sönderslagen blodig gammal man, som på min förfrågan hvad som var å färde, svarade mig: jo så far Konungens folk fram, så hafva de slagit mig. Jag föreställde honom alt Konungen snart skulle komma efter, och att han borde qvarstadna, och till honom frambära sina 3i6 Den 23 December. klagomål; men han svarade mig, att det ej vore värdt, emedan Konungen icke förstod honom; och då jag upplyste honom, att Konungen endast var omgifven af personer, som talte Svenska, förklarade han och de kringstående sig så, som de ej hade särdeles förtroende till Kongl. Majrts omgifning. Då jag sedermera ankom till Stockholm anmälte jag förhållandet för en Major vid Gardet till häst, af hvilket Regemente lifvakten var, hvarå jag erhöll det svar, att detta vore så mycket besynnerligare, som man just ntvaldt det bästa folket. Och när detta kunde hända med det bästa folket, så hemställer jag till Herrarne sjelfva, hvad man då befarar af det öfriga. Vi lia ju sedt Kongl. Maj:ts egen betjening komma på fästningar för våldsam framfart med folket. Olämpligheten af sättet för nu utgående
Med svar å anmärkningar vid Utskottens förut afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition, om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett Den 29 Maji. ett förskott af 100,000 R:dr, hvilken summa BorgareStåndet beviljade att, till förberedande åtgärder för fortsättningen af Götha Canal arbetet, af RiksgäldsContoret, af under händer hafvande medel, genast utlemnas, under vilkor, att CanalDirectionen blifver Kongl. Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för medlens användande till Canalarbetet, och Bolaget förderas återbetalning, om så påfordras, på sätt Rikets Ständer framdeles må förordna. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: I anledning af väckte frågor om förändringar i skyldigheten att bygga och underhålla broar och vägar. 7:0 Beroende vid följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets: I anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, rörande indragning af all mathållning vid den så kallade LandtMarskalksklubben, samt om förminskning i Statens utgifter för Klubbinrättningarne. LagUtskottets: I anledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden; samt 26 H. 26 Den 2g Maji. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets:
Vid fastställelse sedermera, under den 26 Mars i83i , af nya sådane Contract, liar Kongl. Majit funnit dessa hemslällanden förfalla; hvarjemte Kongl. Maj:t, under den 26 November i83i, i Nåder förordnat, alt krutförsäljningspriset borde successivt höjas, så att det motsvarade tillverkningskostnaden. 3o .O Af den 7 December 1829, angående Mötes-Passfevolanceafgiften för Indelta Armeen. i83o den 27 Mars föredragen; och bar, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut samt med några nödiga befunne tillägg, allmän Kungörelse derom blifvit utfärdad, Krigs-Collegium, som, jemte Stats-Contoret, af Kongl. Maj:ts Beslut erhöll serskild del, anbefalldes att för uppbörden af den nya Passevolance-afgiften inrätta en serskild, af den förra Passevolance-fonden oberoende Räkenskap och Hufvudbok, som komme att af Rikets Ständers Revisorer, lika med statens öfrige räkenskaper, granskas; att till Kongl. Majit inkomma med förslag till Reglemente för Passevolancemedlens utlåning och hvad till förrättningen i öfrigt kunde höra, samt att afgifva underdånigt utlåtande, huru borde förfaras med lön-vilkoren för personalen vid Armeens Commissariat, sedan deras tillförne hafde befattning upphört. I sammanhang med denna Rikets Ständers skrifvelse, hafva blifvit i underdånighet anmälde 2ine af ålskillige Riksdags-Fullmägtige utaf BondeStåndet, vid senast förflutne Riksdag, till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifne skrifter, undertecknade den ena af Talmannen /oh. Oison Longberg Bihang till R. St. Fröt, 1834. 2 Sami. 1 A fri. a t: st a Häftet. 1 o Bil. till R. S. Juit; Ombudsm.
Sedan, vid föredragning af Stats-Utskottets ofvannämnda Betänkande och dervid såsom bilagor fogade särskilda utlåtanden, desamma blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet i åtskilliga delar återremitterade samt Riks-Ståndens i anledning af öfriga punkter af berörda utlåtanden vidtagna beslut genom prrotokolls-utdrag Utskottet meddelats, får Utskottet nu afgifva det förnyade Utlåtande, hvartill omständigheterna föranleda. 1:sta punkten mom. b, deruti Utskottet föreslagit, att afseende icke måtte fästas vid den af Sven Nilsson från Christianstads län väckta motion, att den s. k. Halmstädjan måtte från vidare uträkning, debitering och uppbörd uteslutas, har af BondeStåudet återremitterats till Utskottet; men då genom de tre öfriga Riks-Ståndens Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 3 bifall till Utskottets utlåtande i denna del, frågan jemlikt 75 § Riksdags-ordningen redan blifvit afgjord, kan den erhållna återremissen icke till någon åtgärd föranleda. 5:te, 6:te och 8:de punkterna, innefattande, — jemte Utskottets afstyrkande å väckta motioner, dels angående afskaffande af all tionde å tillverkningen af andra metaller än jern, äfvensom å öfriga mineralrikets alster, der icke samma tillverkning vore i besittning af särskilda privilegier, dels ock särskildt om upphörande af den s. k. kopparräntan, — tillika Utskottets beräkning af inkomsterna för nästa statsregleringsperiod under de titlar, som benämnas »silfvertionde, myntarelön och slagskatt; kopparränta samt svafvelbrukstionde», har af Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet återremitterade. Som likväl de tre öfriga Riks-Stånden i dessa delar bifallit Utskottets Betänkande, och frågorna således, enligt åberopade § af Riksdags-ordningen, blifvit af Rikets Ständer afgjorda, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning.
Hemmansboer tvingades att taga lösen för sina jordlotter af de mera besutna, förmält, att de Bondesöner, som blifva Soldater eller antaga annan krigstjenst, men sjelfve eller genom sina Hustrur, ärft nå» gon liten fast Egendom, skulle, under fredliga tider, kunna densamma så uppodla, att de, efter afskedstagandet, derpå kunde, både för sig och Hustru, hafva tillräcklig bergning, tillika med understöd för sina barn; hvilket förhållande ock för Hammarsmeder, Socknehandtver kare. 666 Den 5 Maj. lare, andra Arbetskarlar och mindre Hemmans, ägare, skulle vara af enahanda beskaffenhet; och har Olof Larsson slutligen, jemte förslag om sättet, huru sadane jordbrukare borde kunna utgöra de Hemmansdelarna åtföljande skjutsningar, yrkat att, vid uppkommande frågor om lösningsrätt till obesutna Hemmansdelar, borde noga undersökas, huruvida utrymme och till odling, genom flitigt arbete, duglig mark vid dessa lägenheter funnes. Häremot har Riks. dagsrnannen Johan Olsson Longberg från Gestrikland, uti ett den 4 sistförflutne April inlemnadt Memorial, anfört, att, om det, lena sidan, icke kunde bestridas, att Hemmansklyfningar på Hemman med stora utrymmen och mycken skogstillgång samt inom skogsägorna till odling tjenliga belägenheter, befordrade flera giftermål och följakteligen en större folkmängd, så skulle likväl, å ändra sidan, en oinskränkt utsträckning af denna rättighet, uti de flesta orter af Riket, medföra en motsatt verkan, och till och med fortskynda jordbrukets förfall; heldst äfven en ganska obetydlig
Summa R:mt R:dr 5,520,075: Om härifrån afdrages ersättningsanslaget till postverket, hvilket anslåg skulle komma att upphöra 70,000: skulle således hufvudtitelns slutsumma för nästa statsregleringsperiod komma att utgöra Då nu emellertid tillökningarne i förslagsanslagen 1,218,400 och öfverflyttningen från extra statregleringen 24,700 tillsammans utgöra 1,243,100 men hela tillökningen icke utgör mera än 1,179,625 så uppstår en effektiv minskning i hufvudtitelns öfriga anslag af 63,475 Summa R:mt R:dr 1,243,100 5,450,075: — Beträffande sådana till föremål under Sjunde hufvudtiteln hänförliga behof, som äro af mera tillfällig beskaffenhet, och således tillhöra den extra statsregleringen, får jag i underdånighet tillstyrka: l:o) att till utgifter för kolonien S:t Barthelemy, hvilken fortfarande medfört en årlig kostnad för Statsverket, icke understigande 1,000 £ Sterling eller i Svenskt mynt omkring 18,000 R:dr, sistnämnda summa måtte, på samma sätt som förut egt rum, äskas för hvarje af de år nästa statsregleringsperiod kommer att omfatta, eller tillsammans R:dr 54,000: -— 2:o) att, då Ofverintendents-embetet i underdånigt memorial den 12 sistlidne Augusti upplyst, att den summa af 30,000 R:dr, som Rikets Ständer förut anslagit till iståndsättande af Wadstena slott, knappt varit tillräcklig för repara Transport 54,000: — 24 Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Proposition N:o 1 om Statsverket 1862.