Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid föredragning al Expeditions-Utskottets förslag, NS 169, till Rikets Ständers underdåuiga^skrifvelse angående reglering af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, godkände Borgare-Ståndet samma förslag jemte dervid fogade tabeller. Frän Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Efter ånyo skedd föredragning återremitterades Stats-Utskottets Memorial : NS 234, angående den upprättade nya Riks-staten; NS 235, angående den under innevarande riksdag verkställda statsreglering samt den för Riksgälds-konlorets utgifter erforderliga allmänna bevillning. Den i dessa frågor hållna diskussion skulle Utskottet genom protokollsutdrag meddelas. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: Ni 168, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvudtitel; NS 169, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel; NS 170, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; NI 171, angående fribrefsrätt för pastorsembetena i riket; NS 172, angående förändrad anordning för bönegudstjensterna i städerna; NI 173, angående förändring af lagens stadgande om ränta; NS 174, rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen; NS 175, angående statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag m. fl. dylika föremål; samt NS 176, angående allmänna vilkor och stadganden i afseende på de under denna riksdag beviljade statsbidrag för väganläggningar och vägförbättringar, brooch hamnbyggnader samt vattenkommunikationer m. m. Från Hoglofl.
Riksdag medgifvit en minskning uti den årliga inbetalningsskyldigheten för det åt Uddevalla stad lemnade lånebiträde, i och för iståndsättandet af dess publika byggnader, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall till Herr Bagges uti berörde hänseende gjorda anhållan. Hvad dernäst angår den väckta frågan om eftergifvande af den för lånet till Uddevalla Stadsförsamling lemnade inteckningssäkerhet, så och äfven med förutsättande, att den för samma lån tillika åtagna personliga ansvarighet af Borgerskapet möjligen skulle kunna anses för Banken innebära nöjaktig säkerhet, att lånet blifver vederbörligen återbetaldt, finner Utskottet likväl ej något giltigt skäl, hvarför Banken skulle vid alldeles oförändrade omständigheter frånträda en från början såsom erforderlig ansedd säkerhet, helst sådant, blefve ett praejudical till enahanda förmons medgifvande för den eller de städer, som, under samma vilkor, erhållit 16 Banco-Utskottets Utlåtande, IV,-o 14- lån lios Banken; på grund hvaraf, och enär kostnaderne för den serskilde Rådstugu-Rätt, som vid Intecknings-förnyelser måste förordnas, efter den utredning, som vid 1828—i83o årens Riksdag, i berörde hänseende, blifvit uti Banko-Utskottets Betänkande N:o 3g meddelad, äro föga betydliga samt dessutom blott hvart io:de år påkomma, Utskottet anser sig ej kunna tillstyrka bifall hvarken lill den sökta eftergiften af Intecknings-säkerheten, eller den föreslagna ändringen deruti. Och får Utskottet slutligen, i afseende på det af motionären äskade tillökta lånet till Uddevalla stads församling, med åberopande af de skäl, som blifvit anförde uti Utskottets Betänkande N:o i3 för afslag å begärda låne-biträden till kyrkors byggnad, hos Rikets Ständer afstyrka bifall till Herr Bagges ifrågavarande förslag. Stockholm den i5 April 1840. Reservation af Herr Prosten Thuden: ”Jag vill visserligen icke underkänna de skäl, Höglofl.
Man ansåg redan, då skjutslegan höjdes till resp. 1: 20 å 1 rdr pr mil, att Statens ersättning åt dess tjenstemän i och för deras resor likasom den ersättning, hvilken den enskilde hade att godtgöra dem, när de för dennes räkning färdades med skjuts, skulle blifva alltför betungande, och måhända skall man finna detta förhållande än betänkligare, om legan ytterligare höjes; men dessa svårigheter, om de än medgifvas, kunna icke vara al den art att de böra förhindra skjutsfrågans ändamålsenliga lösning. Hvad statens tjenstemäns reseersättning beträffar, så är resereglemente! i sednare tider lörändradt derhän, att betydlig minskning i reseräkningarnas valör hädanefter kommer att ega rum och ersättningsbeloppen sålunda att minskas. Att den förhöjda legan skulle verka hämmande för trafiken är visserligen en sanning, men för att bedöma vidden af denna olägenhet, bör man se till huru härmed förhåller sig i andra civiliserade länder, och hvartill beloppet af skjutslegan inom desamma stiger. Man finner då af skjutskomiténs betänkande, att per Svensk mil är legan för en bäst med entreprenad t, ex. hos vårt brödrafolk, Norrmännen, 1:90 för städerna och I: 62 för landet. I Danmark, Hannover, Frankrike och Preussen är 340 Den 10 April. legan äfven högre än i Sverige — blott inom Finland och Ryssland är legan lägre än hos oss. Man kan med temlig säkerhet sluta, att, om skjutslegan blifver höjd och skjutsningsrätten mera fri, ej allenast entreprenader med lätthet skola kunna upprättas, utan äfven att enskilda diligenser och forvagnar skola erbjuda den resande tillfälle att komma fort och allt mera lemna rum för en täflan, som för den resande kommer att erbjuda en ökad hastighet och en ökad beqvämlighet, hvilka under nuvarande förhållanden ej stå att vinna. Af hvad jag anfört, vill jag sluta dertill att svårigheten för Staten att öfvertaga skutsskyldigheten eller resandes förskaffande, i verkligheten icke möter på långt när de stora hinder, som man vid första betraktandet kan föreställa sig.
Månen hade ännu icke gått upp, och i det märkvärdiga, ovissa och tindrande stjärnljuset såg viken ut som en ofantlig fjärd, fördunstande i silfverskir mot horisonten. Släden, som stött och huggit i backsluttningen, löpte nu jämt som öfver glas. Snön låg helt tunn i kristaller på det glatta underlaget, ty det hade frusit först efter det sista stora snöfallet. Jag tänkte på att packa upp mina skrinnskor, som jag hade med mig i kappsäcken, och visa Matti huru man satte förbi en häst. Men så blef det vid blotta tanken, ty släden var så varm och bekväm och färden så lätt, att jag njöt af den. Hästen hade just ingen annan ansträngning än att förflytta sig själf, släden med oss uti följde lätt som en skugga efter. Här och där syntes ett svart streck i det gråhvita fältet, som en remna ritat dit genom att vattnet trängt igenom och smält snön en tum åt ömse sidor. Vi hade åkt ett godt stycke utåt viken, innan det första brakandet gaf tillkänna att vi icke hade fast mark under fötterna. Hästen skyggade till vid det ovana ljudet, men då det kom igen alt oftare, vande den sig snart vid det. Matti och jag delgåfvo icke hvarandra våra känslor, men jag tror att de långa, klagande och klirrande ljuden, som likt blixtar löpte framför oss, där vi åkte fram, väckte ett visst hemskt eko i våra samveten, hvilka icke voro fullt så oantastliga som hästens. Jag såg nog att Matti i början for upp, när isen altför starkt våndades under oss, och fast jag själf gjorde likaså, försäkrade vi hvarandra ömsesidigt i de förnuftigaste och tryggaste tonfall, att när isen brakade på detta vis, var det endast ett tecken på att den var stark. Det var bara kölden, som drog den tillsammans, förstås, och gjorde den ännu starkare! Det hade följt den stjärnklaraste midvinternatt på den vackra dagen. Redan tidigare, i solnedgången, hade jag med värklig och djup stolthet lagt märke till en smula rimfrost på min öfverläpp, där fjunen annars sutto ljusa och omärkliga.
Spens medgifver denna förändring, bär jag ingenting emot, att hvad han föreslagit i §:q inforef, men skall hans förslag stanna rid orden:— "sorn af enskilde uppbäras,” — dä blir det oegentligt och vida farligare än det förut varit, emedan det icke finnes någon afgift i Sverige, som ej af enskild person uppbäres. Hr Nordensköld, Otto Gust.: Jag tycker att den förändring, sorn Gr. Spens föreslagit, icke bidrager till förtydligande af hvad redan stadgadt finnes; tv deraf synes, att t. ex. bakpenningar, som nu betalas af handlande, är en af* gift, som kan af Konungen höjas om så påfordras, likaväl som den kan minskas om sådant låter sig göra, men denna rättighet vore afskuren genom Grefvens förslag, der förbudet genom orden dock icke begrip ne refererar sig till de båkafgifter, som af enskilda erläggas. Jag vet ej att några enskilda bakar finnas, om jag undantager båken vid Gefle, hvarför icke någon afgift utgår till Staten; men genom Grefvens förslag skulle det kunna hända i framtiden, att frågan om båkafgifters likasom lotsafgifters erläggande skulle dragas under Ständernes skärskådande, hvilket ej lärer vara meningen. Gr. Spens: Jag har hegart ordet, egentligen för att förena mig uti den af Frih. Cederström framställda förändring i mitt förslag. Det vöre blott ett ord deruti, hvilket jag hemställer till Frihm, om han ej skulle behaga lätta, nemi. ordet af. Det kunde nemi. se ut som om orden af dem hade afseende på dem som uppbära, men icke på dem som erlägga afgiften. Frih. Cederström: Anmärkm är riktig: mellnnmeningen bör blifva: ”sorn för enskilda inrättningar uppbäras och erläggas af dem, som inrättningarna begagna.” Gr. Spens instämde med Frih. Cederström. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Sedan Frih.
Uppskjutna frågor. Decharge. 12 Banko-TJtskottets Berättelse N:o 8. Som Utskottet af den verkställda granskningen funnit, att Fullmäktige, under den tid, hvarom fråga är, med nit och ospard möda samt i öfverensstämmelse med Banko-reglementets föreskrifter, fullgjort det af Rikets Ständer dem lemnade vigtiga uppdrag; så tillstyrker Utskottet vördsamt, att Fullmäktige måtte meddelas full decharge för de af dem från den 15 November 1853 till och med den 15 Oktober 1S56 vidtagna beslut och åtgärder. Stockholm den 19 December 1856. STOCKHOLM, tryckt hos J. TF. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Jan. 1857, kl. l e. na. Memorial, med åter lemnande aj Herr J. G. Hannerström s motion. Från Vallöf]. Borgare-Ståndet har den 4 innevarande månad till Utskottet remitterats en af Herr J. G. (Vennerström väckt och nästlidne dag Utskottet tillhandakommen motion, hvari föreslås, alt Rikets Ständer måtte låta vidtaga nödig förändring med nu brukliga skrifkartor, så att de må erhålla en jemn och glatt yla, hvilket ändamål, enligt motionärens tanke, skulle vinnas derest de i skrifkarlorna anhragta vattenmärken, i stället alt vara upphöjda, gjordes genomskinliga eller tunnare, än öfriga delar af papperet. Då, jemlikt det mellan Kongl. Stats-konloret och Banko-fullmäktige afslutade kontrakt, angående charta-sigillata-papperets leverering, det åligger
Det är icke rätt att klandra Utsk. blott derföre att man så tycker. Egentligen är det tre skäl, som tala i detta fall. Det första är omsorgen om vårt lands försvar, och detta måste först komma i vår åtanke. Jag anser det befordras långt bättre genom lättande af kommunikationerna, än genom befästande af Stockholm, då vi betrakta vår armés ringa numerär och våra vidsträckta gränsor. Det är af vigt för oss att få jernvägar, då vi besinna att vår östra granne gör sitt jernvägssystem färdigt på 10 år. Vidare anser jag af vigt att sammanbinda våra båda största städer. Att man icke börjat vid hufvudstaden, var ett stort fel, men det är detta som bör rättas, genom att ir.an nu utgår derifrån och later banorna sedan krypa tillsamman. Man har be stridt detta och sagt att man borde arbeta blott på få ställen. Jag tror icke detta. Det skulle göra, att den öfverklagade bristen på arbetare bielke dubbelt känbar, ty man finge dä lof att sammanhopa stora massor af menniskor på en punkt, hvarigenom arbetslönerna komrne att stiga omättligt. Den vinst, som arbetet skulle lemna landet, bör äfven rättvisligen fördelas på olika delar deraf. Man har sagt att arbetet borde fortgå i riktning åt Orebro, men också der stadna. I strategiskt hänseende är detta högst oriktigt. Om vi blefve vintertiden anfallna af vår östra granne, så vore det då för oss omöjligt att till hufvudstadens försvar framkomma medj de trupper, som i annat fall lätt kunde på jernväg ditföras. Jag skulle tro att, om en förmedling här skall åstadkommas, den bör göras med jemkningar å båda sidor; men derigenom har man likväl brutit den egentliga grunden för ett sammanhängande ystem i landet. Frih. Sprengporten: Jag beklagar att tiden är så långt framskriden, eljest vore här anledn. att anställa en ganska intres - D en 9 Juni e. m. 89 sant betraktelse öfver huru långt representantens omsorger och åtgärder böra sträckas, då en föreg:de talare anmärkt olägenheten af att man fattar beslut, som kunde lända en sjelf till fromma eller skada. Man borde på samma grund icke handlägga en mängd lagstiftningsfrågor, t.
Norrköpings slott den 15 juni 1800. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts förestående resa tillförordnade regeringen, Stockholms slott den 17 juni 1800. För att regeringsärendena under Vår resa ej skall förhindras, förordnas följande ledamöter: Sveriges Rikets Drots greve Carl Axel Wachtmeister, Överståthållare Landshövding greve Samuel af Ugglas, Hovkanslern Fredric von Ehrenhielm, Generaladjutanderna för flottan och armén. Stockholms slott den 17 juni 1800. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående den under Kungl Maj: ts resa förordnade regeringens upphörande, Stockholms slott den 1 augusti 1800. Den under Vår resa förordnade regering kommer nu, sedan resan är fullbordad att upphöra. Stockholms slott den 1 augusti 1800. GUSTAF ADOLPH Brev till Konungen. Stormäktigaste Allernådigaste Konung. Till Eders Kongl Maj: ts får Riksens Ständer överlämna den till Riksgäldens betalande åtagna bevillningen, vilken till nästa Riksdag kommer att fortfara. Vi bifogar varje stånds protokoll, vilka innehålla alla de tillägg och reservationer som stånden ansett sig befogade att göra. Riksens Ständer kan inte infoga dessa förändringar i bevillningen, då stånden inte är samlade. De uppgiver vad stånden antagit till Konungen, som täckes vad varje stånd anfört till verkställighet befordra. Riksens Ständer framhärda med undersåtlig nit och trohet. M F Brahe, Uno von Troil, Carl Ulner och Olof Larsson. Förbud emot bruk och nyttjande av överflödigt silver. Stockholms slott den 1 augusti 1800. Den avgift efter förmögenhet till kreditsedlarnas inlösen och realiserande sig åtagit bör i silver finnas att tillgå i Riksens Ständers Bank, som kommer att föranstalta om realisationen. Undantagna är hederstecken, skedar, förläggsskedar, gafflar och andra nödvändiga små stycken, som inte väger mer än 10 lod. Vi skall i Nåder befrämja realisationen och skall fördenskull lämna till banken allt silver från Vårt hov, som inte för Vår konungsliga värdighet och representation är nödvändigt.
M. godkända plan samt förbindelsen att inom den bestämda tiden af tio år fullborda arbetet, hvarför, utom härtill disponibla tillgångar, jemte låneunderstödet, erfordrades 140,000 r:dr, hvilken summa icke skulle kunna beredas, så framt icke E. K. M. täcktes af allmänna medel anvisa hvad som komme alt behöfvas utöfver det öfverskott af direktionens ordinarie inkomster, Expeditions-Utskotteis Förslag till und. Skrifvelse > N.o G. 9 ster, hvilket genom en tilltagande skeppsrörelse möjligen kunde påräknas; har E. K. M., genom nådigt bref af den 9 Juli 1846, förklarat, att direktionen väl kunde anses behörig att, utan det af styrelsen för allmänna vägnell vattenbyggnader ifrågasatta bemyndigande från Götheborgs innevånares sida, vidtaga erforderliga åtgärder i afseende å förevarande lånefråga, samt att E. K. M., då serskilda eller förböjda hamnafgifter, utöfver de förut fastställda, genom det föreslagna arbetsföretaget icke skulle komma att ega rum, ansåge direktionen ej eller böra tillförbindas att något förslag till taxa härå uppgöra och till nådig fastställelse anmäla; men då arbetet, ehuru stäldt under allmän kontroll, icke utfördes för kronans räkning, så, och med hänsigt till det af Rikets Ständer vid låneunderstödets beviljande fästade förbehåll, i afseende å iakttagandet af hvad för andra dylika anslagsoch lånesummors utbetalning blifvit stadgadt, fann E K. M. någon föreskrift om utbetalandet af meranämnda lån icke kunna meddelas, utan att, på sätt dessa stadganden bland annat innehöllo, dels vederbörligt kontrakt om arbetets utförande upprättades, hvilket tillika borde innefatta förbindelse å direktionens eller Götheborgs stads sida att, utan framtida anspråk på ytterligare bidrag af staten, efter fastställd plan fullborda arbetet och dels sådan säkerhet, som kunde af E. K. M. godkännas, ställdes för detta kontrakts fullgörande.
Då salunda de vilkor, hvarunder utländske män ega rätt att här i Biket drifva „ , . en%1 Dtskottets tanke, redan äro genom lag och särskilde författningar tillräckligen begränsade, samt missbruk och öfverträdelser af författningarne kunna af vederbörande i laga ordning åtalas, hemställer Utskottet, att Bikets Ständer icke måtte i anledning af motionen vidtaga någon åtgärd. Slockholm den 27 Januari 1854. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 36. 3 *:o 30. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 51 Jan. 1854, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående ålerupplif vande af de tills vidare inställde författningarne om Stapelstädernas Handlandes och Skeppsredares skyldighet all årligen införa vissa sallbelopp och hålla ständiga sattupplag. 1 detta ämne hafva till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning blifvit remitterade motioner, väckte: inom HögloftRidderskapet och yl deln af Herr Hartmansdorff, Aug. von, och inom Högvörd. Preste-Slåndet af Herr Prosten P. C. Arosenius.
Nådiga framställning om äteruppförande på riksstatens sjette Hufvudtitel af det för Stockholms Navigations-skola förut anvisade årliga anslag af 2,800 r:dr, samt direktionen för nyssnämnde skola, efter erhållen kännedom af Rikets Ständers berörde beslut, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, till förekommande af de skadliga följder, som af ifrågavarande undervisningsanstalts tillslutande måste uppstå, någon sådan åtgärd måtte vidtagas, hvarigenom skolans fortfarande bestånd blefve för framtiden betryggadt, Kongl. Kommerse-kollegium, till följd af derom erhållen Nådig befallning, infordrat och uti skrifvelse den 27 November 1851 till Kongl. Majit i underdånighet, insändt ett af styrelsen för Rydbergska stiftelsen uti omförmälda ämne afgifvet yttrande, deruti, under åberopande af hvad styrelsen i skrifvelse den 15 Januari 1849 i underdånighet anfört, rörande Rikets Ständers vid 1847 och 1848 årens riksdag fattade likartade beslut, styrelsen nu, likasom då, vägrat att af de under dess förvaltning ställda medel lemna bidrag till ifrågavarande Navigations-skolas underhåll; hvarjemte Kollegium för egen del i underdånighet yttrat, att Kollegium, vid nämnda förhållande, ansåge särskilde statsmedels anvisande, såsom ersättning 28 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 71. för det anslag Rikets Ständer dittills medgifvit, men hvilket komme att upphöra vid 1851 års slut, utgöra ett oundgängligt vilkor för fortfarande beståndet af Stockholms Navigations-skola, hvilken, såsom egande till föremål att bilda skicklige och kunnige öfveroch underbefälhafvare å handelsfartyg, ingalunda blifvit umbärlig eller mindre behöflig genom tillkomsten af den på bekostnad af Rydbergska testaments-medlen tillvägabragte, till sin syftning väsendtligen olika, stiftelse för danande af dugliga sjömän i de lägre graderne; att det af Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 13 Februari 1841, vid medgifvandet af anslag för merberörde skola fästade vilkor, att
St:r i underd. skrifvelse af den 3 November 1823 anhållit, att E. K. M:t, efter de af KammarCollegium i ofvanomförmälde underd. utlåtande uppgifne grunder, täcktes låta utarbeta Förslag till ifrågavarande förändring och reduction af Hemmansräntorne förde Län, der desamma nu finnas i en mängd persedlar utförde, samt derefter vid en kommande Riksdag i Nåder meddela sådana förslag till R. St:rs närmare öfvervägande; i anledning hvaraf E. K. M.t, genom Nådigt Bref af d. 10 derpåföljde December, behagat anbefalla KammarCollegium att nämnde förslag uppgöra. KammarCollegium har i följd häraf och under förutsättning, att LäneStyrelserna borde äga säkraste och närmaste kännedomen af de Local-förhållanden, som vid detta arbete måtte öfvervägas och beräknas, genom aflåtna skrifvelser af den 3o Januarii 1824 anmodat Betänkande n. 3 E. K. M:ts Beflhde i Upsala, Stockholms, Södermanlands, Östergöthlands, Gottlands, Calmare, Jönköpings, Kronobergs, Hallands, Elfsborgs, Skaraborgs, Nerikes, Wermelands, Westmanlands, Stora Kopparbergs, Gefleborgs och WesterNorrlands Län, äfvensom Landshöfdingarne i Götheborgs och Westerbottens Län , den förre i afseende på Götheborgs Fögderi och den senare till Nordmalings Socken, att hvar och en för sitt Län, och särskildt för de delar deraf, som kunna vara af skiljaktig beskaffenhet, låta upprätta och så fort ske kunde till Gollegium öfverlemna ett sådant förslag till förändring och reducering af ränte-persedJarne, som R. St:r äskat. Sedan i detta afseende åtskillige förslag blifvit i Landsorterna uppgjorde och tid efter annan, tillika med E. K. M:ts Bef:h:des i nyssnämnde Län afgifne yttranden, till Collegium inkommit, men hvarvid likväl, för Fahlu
I må å stat uppföras till arfvoden och resekostnads-ersättningar åt minst 4 agronomer och dem åtföljande elever. Befrämjande i a/lmunhcl af jordbruk och landlmanna-näringar. 22:o. Till understöd för Trädgårdsföreningens i Stockholm elevskola, har Kongl. Majit begärt ett fortfarande årligt anslag af 1,333 ridr 16 sk., att, under den tid, nästa statsreglering förblifver gällande, utgå, emot enahanda vil ! kor, som hittils, nemligen att föreningen, så vidt ske kunde, verkställde utdel ning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare samt, jemte behörig redovisning för nämnde medel, till landtbruks-akademien årligen afgåfve berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen åtnjöto undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfriga föremål för föreningens verksamhet. Enligt hvari ett vid den Nådiga propositionen fogadt Siatsråds-protokoll af den 9 November nästlidet år innehåller, hade föreningen, som under sin 21-åriga tillvaro sökt i flerfalldiga riktningar inom fäderneslandet verka för spridandet af större kunskaper i och lifligare håg för trädgårdsodlingen, varit under de sednare åren, medelst det af Rikets Ständer beviljade anslag, i tillfälle att allt mer och mer utvidga sin elevskola, der från början af år 1850 intill 1852 års slut 20 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 71. 22 elever nnderhåHite på föreningens bekostnad, af hvilka elever nästan alla blifvit antagne till trädgårdsmästare hos enskilde personer samt genom duglighet oell skicklighet hedrande vitsordat det sätt, hvarpå de genom föreningens försorg inhemta! grunderna för trädgårdsmästareyrkets utöfvaaide. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrker Utskottet,. att Rikets Ständer må, på förut föreskrifne vilkor anvisa, till understöd för Trädgårds^föreningens i Stockholm elevskola, ett årligt anslag af 1,333 r:dr 16 sk., att under nästa statsreglerings-period utgå.. Undervisning s-ans taller för Slöjder ne,. 23:o. Uti'