Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saltpetter, om indragning af de för dess emottagning anställda tjenstemän. VII. B. 3io. VIII. A. g5, Saltpetter-fonden, angående verkställd revision af. Se Revision. — om afskrifning af en i dess räkenskaper balancerad summa. Se Afskrifning. Salu-Accis. Se Accis. Schecle, Knut Georg von, yttranden. II. 192. IV. i56, 214. Schwerin, Grefve Fredrik Bogislaus von, att Ridderskapet och Adeln måtte följa hans lik till grafven. Sedel-utgifning, om stadganden i gemenskap med Bankens, Se Bankens sedeln t g i fu ing. ( «8i ) Sedlar, Bankens gamla, om prsescriptlonstid för inlösen af. Se Bankens gamla sedlar. — förslitna, rörande granskning och cassation af. XIII. B. 29. Å. 37. XIV. U. i85. XV. A. 23g. — söndriga Bankooch Riksgälds-, angående emottagande af i uppbörden. Se Uppbördsman. Seglationen emellan Roslagen och Stockholm, om afhjelpande af vissa hinder för. Se Roslagen. Sjelfspillingar, om förändrade föreskrifter i afseende på den undersökning, som bör föregå innan de må begrafva?. V. B. 225. A. 325. —- angående föreskrift å hvars ägor de skola nedgräfvas. V. B. 261. VI. A. 24. Sigtuna, om en brobyggnad emellan, och Steninge-landet. Se Brobyggnad. — om öppen rättighet att der anlägga fabriker^ samt om frihetsår för dylika inrättningar. V. B. 187. A. 295. — stads förläggande under Erlinghundra häradsrätt, angåde. XVI. B. 229. A. 24.8. Silfver, om lämplig tull å exporteradt. XIII. B. 274* XV. A. 232. Silfverbrand, Martin Ephraim, yttrande. XXII. 2g5.
I detsamma fick han sikte på Hagar, som förvånad betraktade honom, medan hennes följeslagare gått att uppsöka sadelmakaren. Fantomen försvunno, anblicken af en lefvande varelse, ett barn i skolåldern, återförde honom till besinning. Han for med handen öfver pannan, antog uppsynen af en välvillig lärare och frågade om Kajsa ville gå i skola hos honom. Hagar var rädd, hon vågade icke svara. Så, så, sade Cannabis uppmuntrande, äst du ett flickebarn? Taceat mulier ... Vi måste räkna två genera: masculinum, femininum och därtill neutrum. Men det hindrar oss ej att ha ett commune. Scholaris och studens äro communis generis. Animus, själen, har äfven en feminin form, som heter anima, lifvet. Morte carent animæ, lifsgnistorna kunna icke dö. Och om någon säger dig, Kajsa, att du ej får gå i skola för att du är en flicka, så svara dem, att icke allenast alla dygder, utan äfven så lärda ting som scientia, eruditio, doctrina, facultas, humanitas, litteræ och många andra äro feminini generis. Skola vi börja nu genast? Den ur sin rot uppryckta anden, som förtärde sig själf, hade nu fått ett stycke bränsle utifrån. Detta nya skolbarn skrattade icke åt honom, som alla de öfriga, åt hvilka han erbjudit sin föraktade skola. Hon ingick på hans fixa idé, hon tog den för allvar, och detta gjorde honom lycklig. Hagar betänkte sig. Läsa för honom? Om han icke vore så afskyvärdt trasig! Om han icke inbillade sig, att hon var en sten! Skolan var allt annat än inbjudande. Men det var dock en skola, och en latinskola! Om hon skulle försöka? Tullnären var borta på resor ... Ensam tordes hon icke ... Men om Anders Hackspet ... Jag skall komma i morgon, svarade Hagar. Klockan sex! Det är bäst på morgonen. Jag är stundom så tung i hufvudet, de många pojkarne göra mig så mycken förtret. Har du böcker? Har du grammatika? Eutropius? Cornelius Nepos? Nej. Vänta litet!
(Rev.-ber. pag. 49. Förkl. pag. 284.) Vidkommande denna räkenskap, hafva Revisorerne erinrat, att redogörelsen innehölle allenast 2ine konti, nemligen en journal öfver samtliga inkomster och utgifter, specificerade utan hänsyn till annat än tidsföljden, samt en så kallad hufvudräkning, i hvilken 4 konti visserligen omnämndes, men något konto för hvartdera af de i hufvudräkningen upptagna icke funnes. Af sådan orsak kunde man, utan alt ur specialen utdraga en mängd poster, hvarken få någon rigtig föreställning örn det sätt, hvarpå de särskilda kontis utgifter blifvit bestridda, eller kännedom om utgifterna till aflöningar o. s. v.; hvadan Revisorerne funnit ett utförligare och redigare uppstäldt bokföringssätt vid inrättningen af behofvet påkailadt samt ansett önskligt, att Direktionen, som, enligt det för Veterinär-inrättningen gällande reglemente, egde att bestämma om räkenskapens uppställning, ville foga anstalt derom, att bokföringen ordnades på ett mera fullständigt sält. Uti sitt häröfver afgifna, underdåniga utlåtande, har Veterinär-inrättningens Direktion, med vitsordande att räkenskaperna äro med utmärkt reda och ordentligBih. till R. St. 4 Sami 1 Afd. 3 Band. 6 Haft. 2 10 StatsUtskottets Utlåtande N:o 148. het förda, åberopat ett från räkenskapsföraren infordradt, oell vid utlåtandet fogadt yttrande, hvaraf inhemtades, alt fullt ordentliga räkenskaper med sina tillbörliga konti förts vid inrättningen samt att Revisorernes olvanberörda anmärkningar icke grundade sig på annat än den till Kongl. Kammar-rätten årligen ingående kassaredogörelse öfver inrättningens inkomster och utgifter; och torde, dels med anledning af nu upplysta förhållanden och dels emedan jemväl för denna räkenskap nytt formulär blifvit allemnat tili fastställelse, Rikets Ständer härvid låta bero. § 6. (Rev.-ber. pag. 49. Förkl. pag. 283.)
Låtom oss åter öfvervara en session i domkapitlet någon månad efter nyss skildrade tilldragelse där. Biskop Magnus' anlete är i dag mulnare än vanligt och äfven ur de andras min, spel framskymtar bitterhet ja t.o.m. vrede. Hans högvördighet har skildrat den hotande situation, inför hvilken landet otvifvelaktigt stod, han har i stora drag gifvit en bild af den söndring, som rådde i norden, dar inre och yttre split nedref hvad under århundraden med svett och möda uppbygts. Han har framhållit riksföreståndaren Sten Stures ädla afsikter, men tillika de svårigheter denne hade att kämpa med, omgifven som han var af hycklande och upptågslystne ränksmidare. Biskopen har så öfvergått till fredsunderhandlingarne mellan Sveriges och Rysslands regeringar. Angående en varaktig freds afslutande sade han sig dock hysa föga hopp. Denna sin åsikt hade han också framhållit i ett bref till Sten Sture, däri han bland annat ifrågasatte, huruvida det ens vore skäl att i Ryssland söka utvärka en bestående sådan. Redan förut hade man nämligen förgäfves gjort försök i detta syfte, hvarför det kunde synas mera ändamålsenligt att nöja sig med ett stillestånd. En fred sluten t.o.m. blott för en tid af tio år skall icke hållas, ty så framt storfursten af Moskva ser sig i tillfälle att angripa oss, skall han göra det. De fordringar Ivan III därjämte uppstälde voro så stora, att det syntes omöjligt att bringa någon öfverenskommelse till stånd. Det vore därför att befara att striden ånyo måste upptagas, hvarför man borde på alt sätt anstränga sig, för att till dess vara beredd till motvärn. Biskopen hemstälde därför nu till domkapitlet huruvida ej nya underhandlingar med Svärdsbröderne i Liffland, med hvilka naturliga bundsförvandter Sverige, såsom tidigare nämts, ej mer stod på sin manliga vänskapliga fot, borde inledas.
Grefve Gtjllenborg y Johan Henninge hade 174 Den 5 Augusti e. m. inlemnat ett Anförande, hvilket upplästes, sa lydande: HÖglofl. StatsUtckottet har väl besvärat min Motion om uppgift på öfverskotter och besparingar samt redovisning för Subsidieoch Saltpetermedei ; men, ehuru jag nogsamt insett svårigheterna hvilka , i saknad af en sådan Rikshufvudbok som sätter förhållandet i rätter dag , skulle möta för en fullständig utveckling i alla de delar hvaruti jag upplysning begärt , hade jag likväl förmodat att Höglofl. Utskottet skulle gå min önskan i så måtto till mötes, att åtmindstone en generelare uppgift skulle meddelas om de större summors belopp, hvilka, såsom öfverskott och besparingar, under de nämnde åren , särskildt för hvarje år blifvit använde efter föreskrifterna vid igio års Riksdag , och särskildt jemlikt 1812 års RiksdagsBeslut till Krigsfonden. Dessa upplysningar , som mig synes att Höglofl. Utskottet kunnat meddela, skulle vid Riksdagens slut förgäfves np ytterligare yrkas; men jag kan likväl icke undgå yttra den tanke att det förekommit mig anmärkningsvärdt att' flera millioner, utöfver påräknade behofvet, genom nationens bidrag influtit, utan att nationens Representanter skola blifva i tillfälle att känna beloppet af hvad för hvarje år bort inflyta och verkligen influtit, huru det blifvit användt, och hvad ännu såsom oanvändt kan för allmänna behof vara att påräkna. Hvad åter angår Saltpetermedlen, så, enär desse otvifvelaktigt äro Bevillningsmedel , anser jag det hafva Utskottet ålegat Den f Augusti e. tn. att om förvaltningen af Saltpeterfonden söka behörig kännedom, att derom kunna Riksens Ständer upplysning meddela ; men i saknad deraf har jag önskat det Riksens Ständer nu hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om Nådig befallning att för Riksens Ständers Revisorer vid nästkommande Revision må framläggas Committerades för förvaltningen af Saltpetermedlen deröfver till afgifvande fullständiga redogörelse.
- Gårdfarihandlande på landet, äfvensom sådanc Contin gentoch andre Borgare ifrån städerne Borås och Ulricsehamn, som idka gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara, i Sex Classer: Första Classen R:dr 30: — Andra d:o 25: — Tredje d:o 20: — Bill. till R. St. Fjerde d:o 15: — Femte d:o 16: — Sjette d:o 5: — Hvarförutan de, sorn ega att sjelfve elier genom ombud idka berörde handel, för hvarje person skola erlägga: Vid resor till utrikes ort (med undanlag af Norrige) — Denna afgift skall uppbäras af Lands-Secreteraren, då pass meddelas, och i behörig ordning redovisas, enligt den controll, som af vederbörande embetsverk kommer att bestämmas. Gästgifverier på Landet utgöra bevillning efter värdet, lika med öfrige hemman och lägenheter, men taxeras för näring och rörelse efter belägen ten, utom brånvins-minuterings-afgift, i Åtta Ciasser: Första Classen R:dr 30: — Andra d:o 20: — Tredje d:o 15: — Fjerde d:o 10: — Femte d:o ., 5: — Sjette d:o 3: — Sjunde d:a . 2: — Åttonde d:o 1: 16 På de ställen, der gästgifveriet emellan flere är ford eld t, delas äfven ofvanstående afgifter emellan dem alla, efter den andel, de i gästgifveriet ega. De gästgifvaregårdar, som icke hafva någon förtjenst af sin gästgifveri-rörelse, utan endast kunna anses såsom sk ju tsomby 111 i ngs-3 tällén , ega Taxeringsmännen, om de så finna skäligt, att befria från all afgift för näring och rörelse. Hofmästare 1 me(j j städerne §. 15. Hushållerskor J Huspredikanter, se dem i städerne, §. 15. Hästhandlare_, se afgift och controll för dem i städerne, §. 15.
Of',}—0: O,^—2: 4j\ «) samt 11 proc. af nu utförda totala afgiftsbelopp 2: 4fg, hvilka 11 proc. visserligen äro icke lör lågt, utan för högt beräknade, då Götheborgs raffinadörer, genom det höga priset å bastersockret, farin och sirapen, kunna lägga råsockerttillen på vida mer än 90 proc. af de vunna produkterna utur råsockret; men, till undvikande af tvist och för att visa billighet, må dock tillägget utföras med 11 proc., sorn. gör y * 0: 3T*^ i) och slutligen hallstämpelafgiften , , 0: 0T'T—0: 8-^—t: men hvarifrån slutligen afgår: #) differensen emellan den vid förlullningen beräknade tharan och den verkliga, som utan ringaste öfverdrift kunde upptagas till 5 proc. med I/5 r:st., men, som för undvikande af tvist, upptages blott till 2£ proc., som gör 0; 0^ hvar - Bevillnings-Ulskoltels Memorial, Ko 29. 25 hvarföre såsom effektivt afgiftsoch kostnadsbelopp å det i ett ® toppsocker ingående qvantum råsocker återstår sk. b:ko 2: 7^ Emot denna kalkyl äro invändningar egentligen gjorda blott emot det till il proc. beräknade tillägget till råsockertullen ål® (a), emot hallstämpel-afgiftsbeloppet (b) och mot thara-avancen (c): ty anmärkningen mot trans-atlantiska tulllindringens upplagande i kalkylen förfaller, enär denna lindring effektivt läcker vida längre än raffinadsocker-införseln från Norrige sannolikt kan komma i fråga. Emot beräkningen af tillägget till råsockertullen, 11 proc., invändes: att denna är alltför lågt beräknad, och bör upptagas mer än dubbelt högre eller ända till 30 proc.; såsom skäl hvarföre anföres, att afkomsten vid raffineringen ej är högra än 70 % raffinadsocker ifrån 100 % rått, och att återstoden är bastersocker och sirao.
Nådiga föreskrift meddelades, dels härvid bör i betragtande tagas, att de vid Rikets Gymnasier och andra Läroverk anställde tjenstemän, med hvilkas befattningar kyrkoherde-beställningar närmast äro att jemnföra, i senare tider fått sig tiliagde förökade löneförmoner, anser Utskottet skäl förekomma att vid de pastorat, hvarest behållne inkomsten icke öfverstiger i5o tunnor spanmål årligen, den såsom behaglig tids förläning anslagne kronotiondespanmål må, der indragning deraf redan är definitift verkställd, för framtiden oförändradt bibehållas; men hvad deremot beträffar det af Kongl. Maj:t tillika i Nåder framställde förslag, att vid pastorat af 2:dra och usta classen en högre löneinkomst måtte bestämmas såsom villkor, hvarförutan indragning af behaglig tids förläning icke finge egarum, nemligen vid ntdra classens pastorat 25o tunnor och vid pastorat af irsta classen 35o tunnor, så, och då ett dylikt stadgande till förmon för innehafvarne af pastoral af de högre classerne icke öfverensstämmer med de uti ofvannämnde Kongl. Bref af år 1812 för indragningen af ifrågavarande slags spanmål Ståts-Utskottets Utlåtande, N.o 186. 13 föreskrifne grunder, kan Utskoltet desto mindre instämma i berörde förslag, som i anseende lill de med pastorat af usta och 2:dra classerna för enade betydligare löneinkomster, saknaden af förlänings-spanmålen derstädes måste vara mindre kännbar än vid 3:dje classens pastorat.
Hvad sålunda i detta mål förekommit och handlingarne i öfrigt innehålla, har Stats-Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru af den utaf Kammar-Rådet Liljenroth verkställda undersökning synes utredt, att eganderätten till ifrågavarande utmarker icke varit vid de äldre skattläggningarne tagen i beräkning, hvadan ock den, i följd af utmarks-fördelningen, hemmanen åsatte serskilde spanmålsränta icke kan såsom en olagligen tillkommen eller dubbel beskattning anses; likväl och då tillförlitligen blifvit upplyst, ej mindre att den del af utmarkerne, som blifvit å hemmanen fördelad och skattlagd, är af sämre beskaffenhet, sedan nemligen å utmarkerne blifvit frånskiljde flera odlingsbara mossar och kärr, deraf nyhemman emot serskild åsatt ränta uppkommit, i följd hvaraf någon synnerlig fördel icke tillskyndats hemmanen genom fördelningen af dessa utmarker, hvilka, liksom tillförene, till största delen, ligga öppna och icke kunna till annat än samfäld betesmark begagnas, än ock att, då den hemmanen af ålder tillerkända rättighet till mulbete varit utsträckt, ej allenast till utmarkerne, utan äfven till kronoskogs-allmänningarne, omförmälde betesrättighet jemväl inskränkts derigenom, att dessa allmänningar blifvit till enskilde personer emot serskild ränta försålde, har Utskottet, i betraktande derjemte af den Öland ålagde höga beskattning samt de, i följd af skogarnes utödning och derigenom saknad tillgång på timmer och vedbrand, hemmansegarne tillskyndade kännbara olägenheter, funnit sig ega allt skäl att tillstyrka, alt den under benämning af utmarksskatt från hemmanen å Öland 12 Bil. till Stats-Uiskottets Utlåtandet N.o 6^.. utgående spanmålsränta af tillsammans 864 tunnor 24-t-1 tappar, hälften råg och hälften korn, årligen, må ifrån och med skatte-året 1841 helt och hållet upphöra. Stockholm den 23 April 1840. Reservationer.
För att få bort den, rör man därför af lut och träaska en tunn gröt, hvarmed man medels en yllelapp gnider knifvarne och gafflarne. Därpå sköljer man dem i varmt vatten och putsar dem som vanligt. Corinne. (Forts, af småafd. å följ. sida.) L ^n ung flicka önskar sig nu genast plats i fam. för att mot ringa lön deltaga i föref. göromål. Svar till » Agnes », Karlskrona, p. r. [2682] T T n g, språkkunnig dam önskar sysselsättning om eftermiddagarne som sekreterare eller lektris. Svar till » L. S. », Iduns byrå. [2683] l ^ v ä n n e s y s t r a r önska plats, en som husmamsell eller värdinna i ett mindre hus, den andra, 20 år, önskar att gå frun tillhanda, är villig att betala litet i hvarje månad. Svar till » Systrar », Iduns byrå. [2685] " Wyärdinneeller Husmamsellsplats sö- kes af en duglig, nitisk, plikttrog., musikalisk person. Vaek. rek. finn. Godhetsf. svar till » Kompetent », Iduns byrå. Förlofnings-, » Ung lärarinna, Säfsjö, » önskar plats i ett godt hem. [2652] Jä " C^n ung flicka, som till våren skall gifta sig, önskar nu genast plats i familj i stad el. på landet för lärande af hushållsgöromål. Den sökande är villig gå frun tillhanda samt betala för sig. Plats önskas helst i mellersta Sverige. Svar torde sändas till » N. 23 », iduns byrå. [2637] Plats i en g o d födseloch [2611] nan met tidning observeras inom hemoch familjen. Priset å förlofnings-, vigseloch födelseannonser är 1 kr. 50 öre pr st.; för dödsannonser beräknas priset efter det antal tager. rader annonsen upp[2447] LEDIGA PLATSER. önskas af en 22-årig flicka med gladt och trefiigt sätt samt något musikalisk. Hon är villig deltaga i i huset förefallande göromål eller såsom sällskap.
Fick han bara tag på en jänta af den rätta sorten, så kunde han gärna, om så skulle vara, betala hela hopen mera än vanlig piglön, ty hon skulle ju inte uträtta bara vanligt pigarbete, utan också dra kunder till affären och det var alltid värdt ett par daler extra i veckan. Hufvudsaken var att träffa på en af det rätta slaget. Då skulle nog de goda tiderna komma tillbaka. Tuominens bleka, ölplussiga ansikte lystes upp af den förnöjelse han erfor öfver de lofvande framtidsutsikterna, oaktadt han redan flera gånger förut stått där och förgäfves mönstrat hvarenda kvinlig emigrant, som med nyfiken och smått rädd uppsyn första gången beträdde det förlofvade landets jord. Betänksamt drog han fram en nästan helsvart cigarr ur innerfickan på sin rock, bet af spetsen och skulle just till att tända pjesen, då dörrarna till Castle Garden slogos upp och de första af de nyanlända visade sig. Han stack skyndsamt cigarren tillbaka i fickan och tog ett par steg framåt för att på möjligast nära håll kunna mönstra enhvar som kom och sålunda vara säker att inte af misstag låta någon landsmaninna passera förbi. Det var en brokig hop, som långsamt välde fram ur Castle Gardens portar, genom hvilka redan så många högt flygande förhoppningar, så många gäckade drömmar, så många brutna och sköflade lif tågat fram mot en obekant framtid, hvilken nog för de flesta af alla de många tusenden, som trampat den nötta tröskeln, blifvit långt ifrån så ljus som de förestält sig.
I staden råder en babylonisk språkförbistring genom den mängd olika nationer, som här vistas: kineser, malajer, klings, bengaler, perser, singaleser, negrer, araber o.s.v. Men vårt uppehåll blef allt för kort för sjelfständiga studier öfver dessa folkslags seder och lefnadssätt eller öfver den rika växtoch djurverlden i stadens omgifningar. Jag får hänvisa dem, som intressera sig härför, till föregående beskrifningar af trakten och till de rikhaltiga bidrag dertill, som blifvit offentliggjorda af den här befintliga Straits branch of the Asiatic society, grundad den 4 november 1877. Till Galle ankommo vi den 15 december efter att under öfverresan från Singapore hafva gynnats af en temligen ihållande god monsunvind. Under färden genom Malacka-sundet sågos ofta en stund efter solnedgången starka kornblixtar. De elektriska urladdningarna tycktes förnämligast försiggå ifrån de på ömse sidor om sundet belägna bergshöjderna. Jag lät Vega dröja i Point de Galles hamn till den 22 december, dels för att invänta post, dels för att lemna tillfälle åt dr Almqvist till insamling af lafvar från några af de höga bergstopparne i det inre af ön och åt dr Kjellman till en undersökning af dess algflora, samt för att sjelf få tid att besöka Ceylons berömda ädelstensgrufvor. Utbytet blef så godt man kunde vänta af vårt korta uppehåll på stället. Almqvists skörd af lafvar från Ceylons högsta berg, det 2,500 meter höga Pedrotalagalla, var riklig, Kjellman fick med dykares tillhjelp en ej obetydlig algsamling från omgifningarna af hamnen, och från en utfärd, som jag, tillsammans med Mr Alexander C. Dixon i Colombo, företog till Ratnapora, ädelstenarnes stad, der vi mottogos med utmärkt välvilja af Mr Colin Murray (Assistent Government Agent), hemförde jag en vacker samling af ceylonska stenarter.
Den som här ofvan vill sätta sig in i den dagliga arbetsordningen, måste finna, att en kurs vid Nääs är detsamma som sex veckors ansträngande och ihärdigt arbete. Seminariets föreståndare sö- ker också med hänsyn härtill uteslutande bereda plats för sådana inträdessökande, hvilkas fysiska utveckling ej lider af ett arbete, som fordrar friska tag; och man får ej undra öfver, om han af inträdessökande damer ställer ett läkareintyg om förmåga att uthärda ifrågavarande arbete som en oeftergiflig fordran. Det torde också utan skryt kunna sägas, att de svenska damer, som besöka anstalten, nästan utan undantag reda sig utmärkt bra och resa därifrån ej mindre friska och kraftiga, än de kommo dit. Samma är förhållandet med finskorna. Hvad för öfrigt läroanstaltens undervisning och organisation beträffar, är allt så systematiskt ända in i minsta detalj, att få, om ens någon läroanstalt af hvad slag det vara må, lär kunna jämföras med denna. Skulle nå- gon anmärkning göras, pröfvas den genast omsorgsfullt och — om den anses befogad — - föranleder åsyftad verkan. Det penningebelopp, som för institutionens uppehållande årligen offras, vill jag ej åtaga mig att ens närmelsevis uppgifva. Det är nog att nämna, hvad som väl förut är tämligen allmänt bekant, att den enda utgift kursdeltagarne ha är för maten, och att det göres ej ringa uppoffringar af stiftaren, för att det oékså i detta fall skall blifva så billigt för dem som möjligt. Men härom behöfver det ej nu talas. D e människor — och de äro nu många —, som haft förmånen att få del af den aldrig bristande välviljan vid Nääs, de komma nog utan undantag att alltid bevara den i troget minne och såsom bevis på sin tacksamhet med lust och kraft arbeta för den idé, hvaråt deras uppoffrande välgörare egna så ädel sträfvan. Detta tacksamhetsbevis är också helt säkert det, som framförallt önskas. * * * De flesta af de kvinliga eleverna vid Nääs hafva naturligtvis kommit dit för att utbilda sig till slöjdlärarinnor.
Denna utväg vore väl således tjenlignst, men,1 om Strömrensningar anses derjemte nödige, för att i framtiden befordra en lättare tillförsel, så må de dertill föreslagne 100,000 R:d heldre tagas af Discont-Creditivet, som dermed gerna kan minskas. I afseende på Silfverräntan för Fastighetslån, så blifver jag vid min förra tanka, att den bör erläggas, enligt förslaget i första Betänkan-1 det. Och med Herr Arfvidsson förenar jag mig angående Tullens betalning i Silfver eller Växlar, Herr Bruks-Patron Mitander.- Höglofl. Statsoch Banko-Utskottens Finance-Berednings Betänkande i anseende till Penninge-tillgången anser jag för min del be-1 reda en vådlig indragning. 5 å 6 Millioner skola inom Fem år inbetalas till Filial-Disconterne, och derföre är , efter min tanka, ett för ringa surrogat uppgifvit. Penningar äro väl anslagne till Jern-handteringen, dock endast temporairt, och hvilken gör en mindre verkan än Bihang till Rikt-St, Prat. IS17—1818 6:rc Sami. Sive 67, 68. 522 Statsoch Banko-Utslottens Betänkanden. man kan föreställa sig, enär medlen årligen komma att ater ingå till Banken, Manufacturernes fond blifver äfven ökad; och genom Odlings-och Fastighets-Fån, samt Götha Canal-Byggoads biträde, och några mindre anslag komma äfven medel i rörelse, men, hvad ingår icke deremot till Banken i räntor för Disconts, Fastighets, Odlings, Metall och Jernbrukarens Fånen, icke förgätande den betydliga afbetalning af 750,000 B:d B