Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej må Konungen, utan Riksförsamlingens samtycke och icke Riksförsamlingen utan Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskaffa. Aflåter Konungen till Riksförsamlingen förslag till ny Lag eller till gammal Lags upphäfvande eller förändring, då eger Riksförsamlingen att deröfver, på sätt 71 §. stadgar, besluta och meddela Konungen sitt samtycke eller afslag. Antager Riksförsamlingen ett förslag, som icke af Konungen blifvit framstäldt, underställes Riksförsamlingens beslut Konungen, som eger att gilla det, eller, om Han ej finner det ordagrant antagligt, meddela Riksförsamlingen de orsaker, för hvilka Han icke kunnat förslaget godkänna. Kan Konungen icke förr, än Riksförsamlingen åtskiljes, fatta och meddela Sitt beslut, vare Han oförhindrad att, före nästföljande Riksdags öppnande, förslaget ordagrant bifalla och kungörelse derom utfärda. Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och Konungen underrätte då Riksförsamlingen vid nästa Riksdag om de skäl, som hindrat förslagets antagande. Vill Konungen till Riksförsamlingen aflåta ett sådant förslag, som i denna §. omtalas, eller har Riksförsamlingen underställt Konungen ett af Församlingen antaget förslag, inhemte Konungen, innan Han Sitt beslut fattar, Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande. $. 106. Med förklaring öfver Civiloch Criminalsamt Kyrko-lag förhålles som med sådan Lags stiftande. De förklaringar, som till svar på inkomne förfrågningar om lagens rätta mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan Riksdagarne gifver, kunna af Riksförsamlingen ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af Domstolarne iakttagas eller åberopas må. §. 107. Riksdagsman må i den Kamare, der han eger säte och stämma, och P4 Hor till Conslitutions-Utskottets Memorial> N'.o 26. 33 på sätt 77 §. förmår, Utskott, i den Kamare, hvilken i målet eger första rösten, väcka frågor om stiftande, förklaring eller uppliäfvande af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning eller grunderna för allmän inrättning röra.
Det är hög tid att härvid fästa sin uppmäiksamhet. Jag vet nog att många bördor, hvarken böra eller kunna borttagas, men flere kunna lättas. Jag tycker man bör ej misströsta om hjelpe medel. Uppå Sveriges Thron sitter en Herre af de största egenskaper, och vi sakna Gudilof! icke ibland oss, ej inom dessa murar sådane män, som både kunna upplysa och råd Den 21 Februarii, 6^1 gifva; mätte allenast deras ord höras och deras råd då de goda äro, följas!! Jag vill nu rakt öfvergå till det ämne, hvaröfver jag egenteligen vågar tala. Enligt BevilloingsFörordningens 2:dra Artikel, är en fastighets afgift ålagd all egendom, vare sig landseller stads, å två Riksdaler Banco för hvarje tusende af det förmodade egendomsvärdet. Sista köpet skulle, enligt samma förordning alltid ligga till grund för denna beskattning, och hvad sorn ännu var obilligare, andra egendomars och hemmansskatter, höjdes äfven i likhet med de förstnämnde eller sist köpte egandomars. Vid den tiden BevillningsFörordningen utgafsOch fastställdes, hade landet tillräckligt af penningar. Flere Disconter funnos till. Capitalifter voro ock. då benägnare, att på längre eller kortare tid assistera med lån, elier funno de skål att sjelfve köpa egendomar. Disconter upphörde att utlåna penningar. De gäldbundne måste till dem ändå inbetala sine skulder, ocb hvilken blef följden? Jo, egendomar folio i värde. Många hafva blifvit tvungne att till en del frivilligt, eller snarare af nöd sälja dem och till hvad pris? För halfva värdet och ganska ofta derunder.
Riddcrfkapct och AdelnS benägenhet, att bifalla hwad Utskottet i denna delen tillstprkt, sä wille ock han desto heldre för sin del täta derwid bero, som han förmente, att det Ständ eller deri Ledamot i ett lUssott, som. will öppet yttra sipå tankar pti Utskotten, more sädant vbetagit, Herr ? sk ! man, förklarade sig ej se nä got hinder för voteringen med flutna sedlar derföre att densamma Ständswis komme att förrätta-, det wore äfwcn hans tankar att all votering borde ske med flutna sedlar. Herr Grefwe» och Ordföranden gjmde proposition pä sörsta puncicn af tillägget till Z8 §, hwilken bifölls. Uppä derefter gjord proposition pä den andra punctcn, blef äfwcn den bifallen, hwarjemte Riddcrffapck och Adela gillade Constitutions-UtflottetS förslag, att det fjerde Momentet alldeles skulle utgä. Herr kfte^kenskälä, Oetlokf, erindrade att det funnes mäl wid hwilka ett beslut af Utskott more nödwändiga, och hwarwid det ej ginge an att framställa bägge alternaliverna till Ständernas pröfning, Den 21 Gctober. 4^01 »ing, och önskade akt i afseende pä dem nägon king mätte stadgas. Grefwe d> I ö r n v r understödde benna erindran och begärde akt (konstitutions Utskottets utlätande öfwer röstberäkningen i Banqn.n mätte uppläsas och i sammanhang med denna Z bststut dcrdfwcr tagaS.
Sparre: Jag kan alldeles icke erkänna, att jag, såsom den siste värde talaren förmenat, begått något misstag, ty jag har icke sagt, att K. M:t fattat sitt beslut i öfverensstämmelse med konsistorii åsigt, utan endast efter inhemtande af konsistorii åsigt. Då K. M:t, efter vederbörandes hörande, fattat ett beslut, synes mig icke lämpligt att representationen ingår med en skrifvelse i motsatt syftning, särdeles då jag icke kan anse, att representationen är i tillfälle att bedöma om 1 eller 2 års tjensteberäkning bör motsvara den theologiskt-filosofiska examen. För öfrigt erkänner jag, att jag, lika väl som den siste värde talaren, önskar kunskaper och upplysning hos prestmannen, men en sak är, att hysa en sådan önskan, en annan, att uppgifva sättet huru man skall kunna realisera denna önskan. Den theologiskt-filosofiska examen är ännu helt ny och man kan väl icke, på sätt Hr Ribbing, professor vid Upsala universitet, väl förutsatt, men icke vågat påyrka, föreskrifva den såsom ett nödvändigt vilkor för inträde på den presterliga banan. Jag vidblifver derföre min åsigt, att det är länpligare att öfverlemna denna fråga åt kyrkans snart sammanträdnade målsmän, än att behandla den hos de fyra sista Eiks-Stånden. Sedan öfverläggningen förklarats fnlländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till förev:de Betänk, och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. och Landtm, propos. på bifall till detsamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. H. V. 5 60 Den ? Maj. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts d. 25 sisth April och 1 dennes bordlagda Betänk. N:o 82, i ani. af väckta motioner om ändringar i Kongl. Jagt-stadgan den 21 Oktober 1864. Föredrogs ånyo samma Utsk:s å sistnämnde dagar bordlagda Betänk.
Ständers ömma tänkesätt och benägenhet för denna Llass af Medborgare. Hwad Herr 8cbantr.'s pro^eÄ om indelta Löner angar; sä om detta, utan ar berunga Landet med ioz6 Den 25 Mars. e. nr. med nya utlagor til Stats-Werkets upratthällande och ersättning för hwad det härigenom i deh påräknade inkomster kommo at sakna, wore i verkställigheten möjeligt, hwarpa, åtminstone för närwarande. ar högsta anledning ar twifla; sa har Stats-Utffottet för dest del wisst icke något at häremot erindra. Hnruwida pa satt Hiirr von hemstalt, hos Kongl. Maj:r i underdånighet ma anhällas om Nådig befallning til Kammar-Loll^ium, at til nästa Riksdag afgifwa utlåtande och förslag kil indelte Löner för Embecsmän, det anser Stats-Utffottet allena ankomma pä Riksens Högloft. Ständers egir bepröfwande. I anseende kil Herr von 8cb3nt? 's nu ytterligare gjorde erindran, om särskildt swar a des; Vlemnii»!, angäende Hof-Rätlernes aflöning, får Skats-Utffottet följande andraga. Da detta lckemonsl asyftar en förbättrad aflöning för Hof-Rätterne, och Stats-Utskottet uti des; Betänkande om den nu föreflagne Löneförbättringen, deruti Hof-Rätterne afwen arv inbe. gripne, detsamma såsom en anledning dertil jemwäl aberopac, hade Stats-Utskottet förmodat ett särskildt och ytterligare beswarande deraf hwarken wara af nöden eller widare äskas. Detta ^emol-i-,1 innehaller hufwudsakligen at Lagmans och Häradshöfding^ Räman eller de sä kallade Rökpenningar egcmeligen skola utgjort första grunden för Hof-Rätternes aflöning, hwartil gawni Kongl. Brefwer af den 24 Martu 1718 srail bliswir anflagit, i:o. Kronans andel i sakören. 2:0.
Den i förra Berättelsen omnämnda Kol-ugn, i grannskapet af staden, fortfar att bränna kol till afsalu för stadens behof. Nära Staden finnas, utom flera väderqvarnar, fyra vattenqvarnar, trenne på Stadens och en på Södra Häradets område, hvilka erhålla öfverfalls-vatten från en stor källa, som utspringer ur berget nära hafsstranden. Inom Staden finnas flera springkällor, som aldrig uttorka; men någon förmånlig verkan af deras lindrigt kalkblandade vatten, sorn flerestädes anses fördelaktigt för färgerierna, förmärkes dock icke på de härvarandes tillverkningar, som äro af vanlig beskaffenhet. I Wisby finnes ett Gymnasium och en högre Lärdoms-skola med 3 ApoIogist-klasser. Sedan Kongl. Maj:t Nådigt anslagit lön för en tredje lärare, har undervisningen uti apologist-skolan blifvit betydligt utvidgad, till stor fördel för orten; och besökes denna skola af ett stort antal lärjungar. För fattiga barns undervisning är i Staden väl besörjdt, och med nit och omsorg vakas deröfver. Ett välgörande Sällskap underhåller en skola efter Bell-Lancasterska metoden, der 120 fattiga gossebarn njuta fri undervisning. Uti Fruntimmers-samfundets Fattig-skola, numera efter Samfundets höga Reskyddarinna kallad Drottning Desiderias Skola, undervisas omkring; 40 30 fattiga flickor, utom i läsa och skrifva, äfven i sömnad; hvarförutan finnes en af Borgerskapet inrättad Söndags-skola, hvilken genom frivilliga bidrag af stadsboerne underhålles, och flitigt besökes af handtverks-lärlingar och några gesäller. Några år har, genom tvenne privata personers nitälskan, här funnits en slags teknologisk Skola i det teoretiska för begynnare; men sedan lärarne borlflyttat, har densamma förändrat sig till en Ritskola, hvari likväl undervisning i räknekonsten meddelas. Utan arfvode förestås nu denna skola ganska berömligt af tvenne de skickligaste bland de förra eleverne. För bemedlade föräldrars'harn underhålles och förestås af en Prestman en Vexelundervisnings-skola, som besökes af 40 å 50 barn.
Mar någon, genom uppsåtlig misshandel, tillfogat annan sådan kroppsskada, att denne deraf ljutit döden, men blef skadan dödsorsak endast i förening med omständigheter, de der, utan gerning smannens skuld, efteråt tillkommit, såsom särskild sjukdom, dröjsmål med begagnande af botemedel, sedan sådant användas kunnat, vårdslöshet eller oskicklighet vid botemedels användande, eller annat dylikt ofall; då må för dråpet ej till högre straff än såsom för dråp af vållande dömas. § 67. De grunder, som i 66 § sägas, skola ock tillämpas i mål, som angå kroppsskada, hvaraf död ej följt. § 68. Ar för embetseller tjensteman, som gör våld eller misshandel a annan, särskildt stadgad embetets eller tjenstens förlust för viss tid eller för alltid; lande ock det till efterrättelse. Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. § 69. Ifråga om dråpares rätt till arf, morgongåfva eller giftorätt, galle hvad derom i lag är stadgadt. § 70. Har någon genom en handling begått två eller flera af de i denna författning omnämnde trott, och, är straffet å ettdera svårare, än å annat; dä skall det svåraste straffet tillämpas: är hvartdera brottet belagdt med samma straff; varde det straff tillämpadt. I låda dessa fall skall brott, hvarför särskildt straff ej ådömes, betraktas såsom försvårande omständighet. Ber för någotdera brottet sådan påföljd, som i 68 § sägs, bör ega rim, varde ock den ådömd. Innefattar en handling brott, som i särskilda afseenden är med olika straff belagdt, vare ock lag, sorn i denna § sägs. § 71. Be i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 för vissa fall gifna föreskrifter till kyrkotuktens upprätthållande skola tillämpas jemväl å den, sorn gjort sig skyldig till ansvar för dråp, som ej är med dödsstraff belagdt, eller för vållande till annans död. § 72.
Den nuvarande politiska ställningen i Danmark. Af A. Cantor. (öfversatt från förf: s originalmanuskript. Mellan våra två krig, det lyckliga, upplyftande, och det sorgliga, nedslående, mellan vår första, frihetsjublande grundlag 1849 och den bortfuskade, friheten inskränkande grundlagen af 1866, ligger en tidrymd, uppfyld af ändlösa diplomatiska förhandlingar, hvilka upptogo våra politikers intressen, af noter om våra utrikes förhållanden, som alldeles stälde det inhemska i skuggan och bragte i glpmska att det icke var nog att i allmänhet fa friheten, utan att just denna behöfde befästas genom tidsenliga lagar, till dess vi så en vacker dag förlorade det som var alla de olyckliga noternas föremål, hertigdömena, och jemte dem en del af den frihet, som vi, eller rättare de, hvilka under det skedet så kortsynt ledde vårt lands öde, rent hade glömt för dessa hertigdömens skull. Det var en dålig grundlag den af 1866, icke derför att den skapade två representativa församlingar, som äro i oaf-bruten strid, utan ' derför att den upprättade två kamrar som måste komma i strid, så visst som ett folketing, hvilket är valdt på en så bred basis som det danska, omöjligen kan sammanstämma med ett landsting, som skapas genom så mycken census och så många nästan otroligt invecklade förutsättningar *. Icke en enda fraktion var 1866 belåten * Bristen på en organisation, motsvarande de svenska kamrames gemensamma voteringar, torde ock vara en yäsentlig anledning till den ofruktbara spänningen inom danska riksdagen. Red: 8 anm. med utkastet, men när ett parti klagade, svarade motståndaren: » Tror du kanske jag är tillfreds? » — så fann man tröst i motpartens missbelåtenhet, och trött af de förtviflade författningsstrider, som följde omedelbart efter kriget med Tyskland, antog man ändtligen, nästan som i desperation, grundlagen af 1866. Och nu började ett skede, deri den föregående periodens stridigheter utåt aflöstes af likaså våldsamma sammanstötningar inåt. Bondevännerna voro väl bekanta före 1866.
Nu och som jag icke kan föreställa mig annat, än att vederbörande, hvars skyldighet det är att bevaka Statens rätt, gjort en sådan rätt gällande inom den vanliga prsescriptionstiden af io år, och det skäl, att Hamnbyggnads-Directionen icke förbundit sig till återbetalning, förlorar all laglig betydelse, då gäldenären erkänt sin skuld, och Lagen befaller att den bör betalas, alltså och då jag för min del icke kan finna någon laglig orsak, hvarföre Statens medel skola bortskänkas, när bristerne nödvändigt skola fyllas, och följaktligen denna fyllnad tagas utaf de verkligen icke lindrigt beskattade medborgarne, anser jag Utskottets Utlåtande böra ogillas och afslås, samt Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig Befallning till vederbörande, att i laga ordning genast indrifva medlen. Grefve von Schwerin } Fredrik Bogislaus: I händelse, på sätt en värd Ledamot yttrat, Ridderskapet och Adeln skulle vilja afslå Utlåtandet och begära medlens indrifvande, beklagar jag blott, att inga reverser finnas. Det är StatsContoiret, ej HamnbyggnadsDirectionen i Helsingborg, som betalt räntan. Någon act, på grund hvaraf man skulle utföra krafvel, finnes icke. Der in - Den a Mars e. m. tet finnes att taga, är afskrifning den enda lämpliga åtgärden. Herr Rosenqvist: Till besvarande af livad en värd Ledamot nyss yttrat, får jag nämna, att då det af Utskottets Utlåtande är uplyst, att HamnbyggnadsDiretionen i Helsingborg erkänt sig hafva emottagit den ifrågavarande summan; anser jag, utan afseende derpå, att revers ej blifvit lemnad, summan böra återbetalas, hälst hvarje annan medborgare vid ett lika förhållande af Domaremakten till en slik skyldighet förpliktas. Grefve von Schwerin: Det står i inkomstBetänkandet, att HamnbyggnadsDirectionen gifvit qvittencer för de upburne summorna, men qvittencer utgöra ej någon act, hvarpå betalningskraf kan grundas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å StatsUtskottets förevarande Utlåtanden. Ropades starka
I afseendc 119 cirilstbndet fördelade sig makarna vid ïkteiiskapets ingiende Sr 1883 med följande tal: ogifte man 26,329, enkliiigar 3,1oa, friinskilile män 18; ogifta qrinnor 28,074, enkor 1,339, frbnskilda qvinrior 36. 1) essa siffror I~ekrafta den under c11 l %ng följd af Sr vunna erfarenheten, att äktenskapen i n g b mer och nier mellan ogifte, under ilet att enklingars och i synnerhet enkors omgifte blifver allt sällsyntare. lilanil ile omgifta I~efiiiiia sig 7 mZn, som gifte sig för 4: de gbgen. Hvad aiig9r de orter, hvnrest de flesta aktensknpe~i ingas. star Stockholms stad främst med 90 ing8ngua nitenskap 118 10,ooo af befolkningcii;. stiiderna i sin helhet visa 79 mot landsbygdens 61 9 samma iiinevbiinreantal. Af länen ingas d e ii ro portionsvis flesta äktenskapen i Vesterbotteils (78); Jemtlaiids (76), Cefleborgs (74)) och Vesternorrlands Iiin (73), saledes i allmänhet i Xorrlantl, da ileremot det relativt minsta antalet äktenskap ingbs i Verniland meil 52 och dernäst i Elfshorgs och Gotlands lan med j 5 samt Hallands med 56. I de öfriga lanen variera siffrorna mellan 57 och 69. 138 af Sktenskapen hrr ingitts inför borgerlig myndighet, hvilket 3r det högsta antal: som hittills förekommit, och hvilket med z4 öherstiger näst föregSende ars: 3 10 Genom döden upplöstes 21,ojz äktenskap, deraf 11,669 genom mannens och 9,383 genom qvinnans död, hvilket gör ett öfverskott af 1,586 nyblifna enkor utöfver antalet af de samma ar blifne enklingarne.
Ja, det är densamme, han som för två år sen gick ned för forsarne så hurtig, så okuflig, så stark! Hvad ej de mäktiga, strida, svallande vattenmassorna förmått, det åstadkom »några droppar» af »lifsvattnet», detta lifsvatten, som är finnens förbannelse Han är bruten och krossad, den oöfvervinnelige. Vid de bekanta tonerna af Hollolapolskan tänker han ej mer på hemlandet, på bruden, på en förfluten ungdom. Hans föreställningar sväfva oredigt kring mat, och en obestämd längtan att släcka denna ständiga törst griper honom med våld. Men, man måste lefva. Man måste framsläpa denna existens, plågsam och onyttig, tröttsam och sorglig, utan tröst och utan hopp. Ibland ser han bland sina minnen en liten grå, töcknig gestalt som framskymtar. Det är den lilla fattiga tjensteflickans derborta vid Gammelstaden. Och han tycker sig höra, hur hon suckar, djupt och betryckt. Den gången skulle han ännu kunnat bli en duglig menniska, om han ej varit svag! Det är lättast att vara svag, att strida kort och genast falla. Det är en giltig ursäkt, svagheten, liksom vid brottet och ransakningen domarn ursäktar, om den anklagade varit så »svag», att han först berusat sig, innan han begått mordet. Måhända är hos den store domarn äfven svagheten en ursäkt? Ett godt samvete. (Efter en sägen ifrån Esbo skärgård.) Patronen hade helgdagskläderna på och stod nedanför huset och kikade efter vädret. Morgonen var dimmig och luften kall. Skulle töcknet höja eller sänka sig, det var frågan! Träden stodo som klädda i silfverstickad tyll. Ett garnityr af spindelväf hängde emellan tall och gran, björk och rönn, gräset var vått och glittrande, tunga stora daggdroppar hängde på strå och örter. Grodor, daggmask och sniglar höllo kalas på marken, nere vid stranden pep en vessla eller två, medan fiskmåsar och tärnor slogo i viken, flögo i aflånga kretsar, svängde helt om och plumsade i vattnet, hungriga och lystna.
I alla väl styrda banker är cassan af 2!ne slag, den ena contant, den andra bestående uti lätt förvandlingsbara, räntebärande papper, hvilka äro att betrakta för nästan detsamma som silfver. Härigenom vinnes den dubbla fördel för Banken, att den på samma gång kan göra tete emot sina fordringsägare, som lion drar ränta af så stor del utaf sina medel som möjligt. Gr. Cronhjelm har i anledn. af de fluctuationer, som ägt rum i afseende å åtskilliga fondpapper, trott, att tiden nu icke vore att börja med denna rörelse. Jag tror tvärtom, att man just bör börja, då statspapperen stå så lågt som möjligt. Om man inköper 4 proc:s papper, då de stå på 80, kunna de, när lugnet inträffar, stiga till 90 eller 100. Om man deremot börjar i den lugna tiden, då fondpapperen stå al pari, får man ej mera igen, än jemnt upp hvad man sjelf gifvit, och räntan blir dä den enda vinsten. Fluctuationen är endast farlig för dem, som behöfva realisera. De, hvilka kunna hålla på sina papper och icke bry sig om mera än räntan, hvilken alltid utgår, behöfva icke fråga efter fluctuationerna; ty de vänta endast med försäljningen, till dess bättre conjuncturer inträdt. Frih. Ehrenborgh har önskat, att de föreslagna cassacreditiven måtte utgå företrädesvis till sådana för jordbrukets och näringarnas bispringande oclrojerade bolag, hvilka kunde prestera nöjaktig säkerhet, men icke få af enskilda directe begagnas. Jag tror, att om man i vårt land vill införa detta, till principen visserligen riktiga, system, skulle sådant icke kunna ske ulan inskränkning i de enskilda personernas förmenta rättigheter. Ömtåligheten för de särskilda corporationernas interessen är hos oss större än någorstädes. Våra åtgärder bero af fyra Stånds beslut, och man måste akta sig att träda något af dessa särskilda anspråk för nära. Frih. Ehrenborghs förslag, att de ifrågavar. låneutvägarna skulle inskränkas till begagnande endast af allmänna bolag, stöde bestämdt i strid med köpmannacorpsens interesse, hvilken derigenom icke finge tillfälle att dela de ifrågavar. fördelarna.
Sparban kerne beviljade , om upphörande af kreditiv—rätt för bv potheks-föreningar, samt associationer och privat-bauker för spanmåls-bela ning „ meddelande deraf åt enskilde , om beredande af tillgångar å Banken för de till rustnings-kostnader beviljade Kredilivet, fond för stora Kreditiv-summor, i 63 § fiegerings-formeu föreskrifna Svar på återremiss Krigs-domslol, Kungörelsen den 18 December 1823, i fråga om brottmål, sorn böra af både allmän domstol och lii igs-domstol ransakas, se Kungörelsen. Krigsgärd, om dess utgörande af Pastorer Krigshjelp, extra, skyldighet för Presterskapet att utgöra sådan . Krigs-Hof-Bätten, indragning af Svar på återremiss • • . ytterligare i ämnet Krigs-Kollegii Departementer, anslaget derför, se Hufvudtitel Fjerde pag. 17. Krigsrustningar, serskildt kreditiv för „ beredandet af tillgångar för samma kreditiv • • • • Adeln. PresteS landet. Borgareståndet. BondeStåndet. a. a. 19 Febr. a. a. 16 Febr. a. a. 19 Febr. b. 16 Febr. b. 16 Febr. b. 16 Febr. b. lö Febr. b. 19 Febr. b. 26 Juli b. 15 April b. 15 Juni a. 25 Juli b. 12 April b. 17 Juni b. 25 Juli å. 12 April b. 17 Juni b. 29 Juli b. 12 April a. a. 21 Juni b. 8 ålars b. 8 Mars b. 8 Mar3 b. 8 Mars b. 11 Maj b. 10 Maj b. 10 Svar på återremiss i anledning af olilia beslut . förslag till författning derom Krono-besigtningar m. m., om upphörande af handtverksmästare; skyldighet att dervid biträda Kjrono-bre/bäringens öfverlåtande på entre penad m. m Krono-bdtsskjutsen till Marstrand