Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade B or g are-Ståndet motioner: af Herr Gustafsson (N:o 171), angående ett tillägg uti författningen om Studentexamen, med afseende på fysik och kemi; af Herr Ekholm (N:o 184), i fråga om fastställelse af en ny Skolordning samt af normal-staten för Elementar-läroverken i Riket; af Herr Ekholm (N:o 185), angående tackjernstillverkningens frigifvande och upphäfvande af de tvungna hyttelagen inom bergslag; af Herr Hesselgren CN:o 205), angående förändrad föreskrift, i afseende på ordförandebefattning vid socknestämmor; af Herr Boman (N:o 234), angående en noggrann revision af Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 1846; af Prot.-Utdrag den 31 December 1853. 73 af Herr Spångberg (N:p 240), angående ett tillägg i författningen om kungörelser och öfriga publikationer, som numera efter gudstjenstens slut i kyrkorna meddelas; och af Herr Waern (N:o 245), om rättighet för mosaisk trosbekännare att få bosätta sig hvarhelst inom landet de önska, och att få köpa fast egendom. S. D. Till det Särskilda Utskottet för behandling af frågor om bränvins tillverkning och försäljning, remitterade Borgare-Ståndet motioner, £N:o 173) af Herr Brinck, och (N:o 213) af Herr Hasselrot, begge angåendg bränvins-lagstiftningen. Från Beden. Bonde-Ståndet.
Om än det må anses nödigt, att i författningen icke saknas ett stadgande, som fastställer någon påföljd för försummelse att tillstädeskomma vid landstingets sammanträden, synes dock lagstiftaren vid bestämmandet i sådant hänseende af ett visst bötesbelopp icke böra utgå från förutsättningen, att den person, som af sin kommun hedrats med förtroendet att utöfva beskattningsrätt och vården om länets gemensamma angelägenheter, skall, i valet emellan att fullgöra ett sådant uppdrag eller icke, låta bestämma sig af den obetydliga fördel, det för honom kunde medföra att undslippa kostnaden för vistandet under några dagar i länets residensstad; och i sådant fall skulle säkerligen äfven det af motionären föreslagna bötesbelopp befinnas för ändamålet overksamt; hemställande på grund häraf Utskottet, att Fahlanders ifrågavarande motion måtte lemnäs utan vidare uppmärksamhet. Bih. till R. St. Hvad ändtligen angår Svenséns förslag om införande i sistnämnda författning af en bestämmelse i syfte att få stadgadt, det landstings ordförande ej eger att ensam afgöra, huruvida ett ärende tillhör landstingets behandling eller icke, kan Utskottet ej finna annat, än att motionärens förutsättning, att berörda förordning gåfve anledning till en uppfattning, som skulle ordföranden ega en dylik beslutande rätt, är alldeles origtig; och Utskottet hemställer derföre, att sistnämnda förslag må förfalla. Stockholm den 9 April 1866. Reservation: af Herr Falkman: “Om jag lät Utskottets nu afgjorda Betänkande passera utan protest, kunde deraf den slutsats dragas, att Utskottet, för sitt afstyrkande af alla de i Betänkandet behandlade motioner, anfört skäl, som jemväl för mig voro öfvertygande; men då detta ingalunda är fallet, så är ock häri anledningen att finna till min reservation mot ifrågavarande Betänkande. De grunder, derpå Utskottet byggt sin argumentation, äro: dels, att frågor, som angå kommunallagarne, ”genom antagandet af Kongl.
Utan Hans Kongl. Majus wetlstap och tillständ, stole Wi icke, för längre eller korrare tid, Ost utur Riket begifwa. 4. Sluteligen utlofwe och försäkre Wi, att enär W>, efter Swea Rikes och Wär nu Regerande Allernädigste Konungs och Herres dödeliga fränfälle (hvarmed ben Högste Guden nådeligen länge fördröjs) i kraft af Riksens Ständers under den upprättade och fastställde Malack, uvpstige pä den Kongl. Swensta Thronen, stole Wi styra och regera Swea Räke efter den af Riksens Ständer, den 6 Junii 1809, fastställde, och af Konung och Ständer till efterlefnad antagne Regeringsforms bokstafliga föreskrift, samt Rikets öfrige, sä wäl Grundlagar, som Allmänna Lag och Laga Stadgar, hwaröfwer Wi, wid Wart anträde rist Regeringen, Wäre tillkommande Undersåtare ytterli» gare gifwa stole Wär Kongl. Försäkran, sä lydan - 9- Den 25 Äng. de, fom den för S vea R kes Konnngir af Riksens Stander, wid Riksdagen än ,8° o, öswerenökommen och föreskrifter, är. Detta allt rrele och ssele Wi oryggeligen hälla och uppfylla, sa kark det Otz wara mä, att Swea Rikes Ständer och Innebyggare ssola wara pligtige att deras till afqiswande Trooch Huldhets Cd, emot Ost efterkomma och fullgöra. Till yttermera witzö, förbinde Wi Otz härmed, och bckcäfte med Wart Naums Egenhändiga uuderssrifsande och med liflig Co, att Wi allt delta obronflv/n skole fullgöra: Sa sant mig Gud hjelpe lill Lif och SM. Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protocoll, wid Urtima Riksdagen i Arebro, den 25 Äng. 1810.
Dea i5 Junii e. m. i samma månad aflåtne Memorial och Förslag till ny Riddarhusordning, till trycket befordra ej mindre femhundrade exemplar af berörde Memorial och Förslag, tillhörande den bestämda upplagan af Ridderskapets och Adelns Protocoll, än ock derutöfver serskildt, på RiddarhusCassans bekostnad, femhundrade exemplar deraf, för att bland Ridderskapets och Adelns vid Riksdagen närvarande Ledamöter utdelas. Bifölls. Vid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o i25afgifne, och deri 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt fråga om Nämndemäns inom Stockholms Län befrielse från Hålloch Reserv-skjutsens utgörande. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o 126 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om alternatif utöfning af Jus Patronatus, den ena gången afPatronus och den andra af Församlingen. Herr Rosenqvist, Fredrik, Leonhard: Utskottets åberopande af 7 §. i 1723 års Adeliga privilegier, såsom skäl för afstvrkande af bifall till min motion, att Jus Pa - 172 Den i5 Junii tn. 1 tronatus mätte hädanefter den ena gången af Patronus och den andra af Församlingen utöfvas, hade jag trott så mycket mindre kunna förväntas, som dels Ridderskapet och Adeln i senare tider visat sig ej vilja begagna vissa dem tillerkända prerogativer, utan frivilligt afsagt sig dem, dels tidehvarfvets upplysning fordrar uppoffrande af gamla fördomar och bruk af enskildte Medborgare på mängdens bekoslnad.
När baron Koskull vid fyratiden på eftermiddagen återvände till det Hallska huset, hade han sin dotter med sig. John Hall tog emot dem, iklädd en prydlig och klädsam dräkt. Han förde far och dotter in i det lilla kuriositetskabinettet, som var festligt upplyst med lyktor och kandelabrar mellan grönskande växter, som blifvit placerade därinne sedan i förmiddags, och hvilka gåfvo det lilla rummet utseende af en veritabel löfsal. Constance var ovanligt stilla och allvarsam och besåg artigt alla de föremål, som John Hall tog fram och visade henne. I kabinettet stodo ett par stolar af besynnerlig form, jämte bilden af en kines i kroppsstorlek. På en hylla voro några fint skurna småsaker af elfenben placerade. John visade Constance en liten täckt vagn, förspänd med sex hästar, tillhopa intagande kanske en tumslängd; vidare en miniatyrspinnrock och en härfvel samt några andra konstsvarfvade elfenbensstycken, däribland ett fartyg med spända segel, så litet, att det kunde gömmas i ett valnötsskal. Baron Koskull och Constance beundrade alla dessa föremål, fast baron Koskull var ganska förvånad och brydd öfver att John Hall dröjde att framföra den viktiga frågan och i stället envisades med att förevisa allt detta krimskrams. – Vill farbror vara god och röra vid den pjesen, sade han plötsligen och pekade på kinesen. Baron Koskull gjorde, som han blifvit ombedd, och kinesen föll pladask öfver honom. John skrattade hjärtligt. – Hvad är detta för historier? frågade baron Koskull. Var god och befria mig från det här näsvisa belätet! – Jag sade ju farbror, att det var några kuriositeter, jag inköpt. Ge sig blott till tåls! Så där, nu är farbror fri igen. – Var nu alltför söt, fröken Constance, och sätt sig i den här stolen! Nej, icke i den där, den spara vi till sedan. – Jag undanber mig några konster, John Hall. Svär på, att den ej faller omkull med mig! – Det svär jag på. Nå, hvad sägs?
Sedermera förekom Utsk:s förslag till förändring ang:de inteckning i fast egendom. §§:ne 1 till och med 13,-lemnades utan anmärkn. § 14. Hr Printzensköld, Carl: Den nuvar:de inleekningslagen föreskrifver att, om gäldenär, efter det inteckning i hans egendom af någon borgenär är sökt, men ej fastställd, gör konkurs, sä skall inteckningen pröfvas af den rätt som eger att upptaga konkursmålet; men nu har LagUtsk. föreslagit att öfverlemna denna pröfningsrätt åt inteckningsdomstolen, öfverlemnandes åt konkursdomstolen att sedermera endast pröfva hvad verkan en så beskaffad inteckning kan ega. Jag anser en sådan föreskrift vara både olämplig och oriktig; ty genom detta stadgandes antagande skulle det besynnerliga förhållande inträffa, att den ena domstolen skulle pröfva verkan af den andras beslut. Om t. ex. inteckningsdomslolen är okunnig om gäldenärens skuld på den ort, der han är bosatt, och sålunda beviljar inteckningen; så skulle konkursdomstolen komma i den ställning att, enl. 17 kap. H.Bm säga, att inteckningen ej hade bordt beviljas af inteckningsdomaren, och alt den således ej har någon gällande kraft. För att förekomma ett så besynnerligt förhållande, hafva fordna lagstiftare lagt uti konkursdomarens hand pröfningsrätten så väl af sjelfva beviljandet af inteckningen som af följderna derutaf; och då, så vidt mig veterligt är, ingen olägenhet deraf blifvit föranledd, sä anser jag för min del den nu föreslagna förän - 472 Den 5 Juli f. m. ell ingen ingalunda behöflig eller riktig; hvarföre jag anser nnvar:de inteckningslag i detta fall böra förblifva gällande. Gr.
Då nuvarande kaile-afgift för lysnings-sedlar lill äktenskap torde vara en af de beskaltnings-tillar, som minst ölverklagas, samt antagandet al Kongl. Majlis för dag skulle medlöra en icke obetydlig minskning af Stats inkomsten, har Utskottet icke kunnat biträda Högslberörda förslag och ännu mindre Ilen' Henschens yrkande, i vidsträcktare mån än att nu utgående karte afgift, 12 sk. B:ko, för dem, som icke betala bevillning efter 2:dra Ari., blifvit nedsatt lill 25 öre; hemställande Utskottet, alt nuvarande stadgande härom, endast med nyssnämnda förändring, mätte bibehållas. § io. Vid granskning af denna § har Utskottet till pröfnirg fprchitfl dels Kong'. Maj:ls förslag, enligt hvilket slämpel-afgiflen för tidningar blifvit, i förhållande till lidningsnummerns storlek, upplagen lill itV och jj öre eller -j1,., 7-|joch mindre än nuvarande belopp, dels ock en af H. E Herr Grefve Löwenhielm väckt motion, alt nuvarande slämpel-algift för tidningar mätte fördubblas; lill stöd för hvilket förslag motionären anfört, alt samtlige från Stockholm afgående tidningar ansågos uppgå lill eli antal af omkring 13,000 för hvarje dag, utgörande eu vigt af 4G2 skeppund, för året, förutom alla brochvrer och tidskrifter, genom hvilken oerhörda till vext af tidningar posllöringen blifvit i hög grad betungande. Dä, genom antagandet af Kongl. Maj:Is förslag, en så ringa förlust uppkommer i kronans inkomst af lidnings-stämpehi, alt något afseende derå ej kan fästas; dä vidare del val mäste medgifvas, alt slämpel-afgiflen ökas i samma män sorn liduingsnumrornas antal, hemställer Utskottet, alt dea af Kongl. Majit föreslagna slämpel-afgift för tidningar mätte godkännas, samt H. E. Herr Grefve Löweiibielms niot.on lemnäs utan alseende. §§ 11 och 14.
Om Kongl. Vetenskaps-Academien icke hade utgått från den grundsattsen att föreslå införandet af Decimal-räknesätlet, så hade förmodligen icke den projecterade reformen i Rikets Mått, Mål och Vigt blifvit så radical , sorn den nu är. Dessutom förekommer den omständigheten, att de grunder, Kongl. Vetenskaps-Academien följt för uppställningen af de tillämnade förbätiringarne i Mått-, Måloch Vigtväsendet, icke äro, egent-i ligen taladt, bygde på decimalutan på cen^ tesimal-systemet. Torrvarumålet utgöres, som bekant är, af foting, fördelad i 100 mått, utan att hvarken någon större eller mindre Bil.t,Lag-s. Allm.Besv.o.Oec. Vtsk, Uti.N:o 46. I 9 multiple med eget namn finnes. På samma satt är våtvarumått, kanna, högsta, och tumming, hvaraf 100 gå på kannan, minsta multiplen. Uti vigten är en centner fördelad i 100 #, hvarje # i 100 ort, och hvarje ort i 100 korn. Orden tunna, kappar, stop, qvarter, jungfru, Sk:# , (M, lod och qvintin skulle på visst sätt bannlysas ur Svenska språket. Om det således å ena sidun kan sägas, att det tillämnade Svenska Mått-, Måloch Vigtsystemet är så mycket fullkomligare än det Franska, som det är lättare och vigare att behandla stora qvantiteter enligt Centesimalän Decinial-systemet, så är det å andra sidan onekligt, att det lör den enfalldige och i räkning mindre öfvade är vida svårare att i minnet bibehålla och rigtigt tillämpa alla de zifferlal, som förekomma mellan ett och hundra än emellan ett och tio. Det Svenska systemet är så till vida mera genialiskt än det Franska , men jag fruktar, att det i samma mon blir svårare att bibringa den Svenska allmänheten.
För den felaktighet i embetets utöfning, som i nyssnämnda hänseenden syntes ligga Domhafvanden till last, uppdrog jag åt Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt att anställa åtal; hvarefter och sedan Advokat-Fiskalen ibland annat erinrat, att genom Häradsrättens olagliga domslut inträffat, att den sakfälde blifvit straffad med Sexton dagars fängelse vid vatten och bröd samt Fjorton dagars enkelt fängelse, ehuru han vid nämnda förhållande bort umgälla sin förbrytelse med fängelse vid vatten och bröd i Aderton dagar, Kongl. Hofrätten genom Utslag, som meddelades den 21 Mars innevarande år, sig utlåtit: att emedan Häradsrättens omförmälda beslut, att den sakfälde, om han icke ägde tillgång att gälda utskänknings-afgiften, skulle i stället undergå fängelsestraff, vore uppenbarligen olagligt samt dessutom emot Domhafvanden förekommit dels att, oaktadt Häradsrättens Utslag tillika innehölle, att den sakfälde i brist af tillgång till böterna, 23 Rdr 16 sk., skulle straffas med Aderton dagars fängelse vid vatten och bröd, Domhafvanden i den af honom utlemnade saköreslängd upptagit sistnämnda bestraffning till endast Sexton dagars sådant fängelse; dels ock att han låtit det exemplar af saköreslängden förkomma, som bort jemte koncept-domboken förvaras, Kongl. Hofrätten funne, att Domhafvanden, jemlikt 1 Kap. 12 § Rätttegångs-Balken, skulle för de särskilda fel, han sålunda under embetets utöfning låtit komma sig till last, böta tillhopa Etthundra daler Silfvermynt med femtio Rdr Riksmynt, till treskiftes emellan Kongl. Maj:t och Kronan, Advokat-Fiskalen och Häradet; hvarjemte Domhafvanden förelädes vid vite af Etthundra daler Silfvermynt att inom en månad efter erhållen del af Kongl. Hofrättens Utslag inkomma till Kongl. Hofrätten med bevis från tjenstförrättande Domhafvanden i Selångers Tingslag, att vid koncept-domboken blifvit fogad en af Ordinarie
1847 med bruksförvaltaren träffade öfverenskommelse, hvarigenom han åtagit sig, att under nämnde år, emot en summa af 200 r:dr banko, bestrida kosthållningen så väl för inspekterande fullmäktigen vid hans besök å bruket samt fullmäktige, jemte deras kanslibiträde, vid den årliga besiglningen och inventeringen, som äfven för de personer, hvilka i brukets ärenden under kortare tid uppehålla sig å stället, hafva Fullmäktige ansett vara för bruket fördelaktig, då kosthållningen tillförene årligen, efter medeltal räknadt, uppgått till ett den betingade summan öfverstigande belopp; och har Utskottet så mycket mindre funnit något att härvid erinra, sorn det under föregående förvaltares tid icke varit ovanligt, alt, utom ersättning för mathållning efter derför uppgjord taxa, förvaltaren, för detta utöfver kontrakt 30 Banko-l:tskutte(s Berättelse, N:o 14. honom gifne åliggande, fått sig tillerkändt ett arfvode af till och med 133 r.dr 4 6 sk. banko för året. § 28. (1845 års Rev-Ber. § 72. 1847 års Rev.-Ber. § 82. Banko Fulhn. Ber. p. 79.) Rikets Ständers år 1847 församlade Revisorer hafva, under förmälan, att detaljerade förslag till arbetsplan samt utgifts-och inkomst-beräkning icke blifvit under åren 1845 och 1846 uppgjorde, förklarat sig gilla de af Fullmäktige, såsom anledning dertill anförde skäl, att då brukets slörsta verksamhet tagits i anspråk för tillverkning af papper (ill karta-sigillata, hallstämplar, kortkonvoluter och privatbankssedlar, saint beställningarne derå ingå först under löpande året, kan året förut lika litet upprättas någon arbetsplan, användbar för det dermed afsedda ändamål, som det vid sådant förhållande är möjligt, att uppgöra utgiftsoch inkomst-beräkning. Jemte tillkännagifvande det Utskottet ansett den af Fullmäktige härutinnan lemnade förklaring nöjaktig, förbehåller sig
STOCKHOLM, f. i gehtllze'i Boktrycken, 1848. Ståts-Utskottets Memorial, N\o 23g. X N:o 239. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Juli, kl. io f. m. Memorialj med förslag till samman jemkning eller rvoter in gspr opositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till regleringen af åttonde och nionde hufvudtitlarne hörande frågor. _ (UA.) -tofter erhållen del af Riks-ståndens definitiva beslut i anledning af Stats-utskottets utlåtande N:ris 124, 125, 207 och 208, angående reglering af utgifterna under riksstatens åttonde och nionde hufvudtitiar, får utskottet härmedelst afgifva de förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, hvilka af skiljaktigheterna i dessa beslut funnits påkallade. Åttonde Hufvudtiteln. (enligt utlåtandena N:ris 124 och 207). l:o Utskottets i fjerde punkten af det förra utlåtandet gjorde och i det sednare förnyade afstyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition om uppförande å stat af årliga löner, hvardera tfll belopp af 400 r:dr, eller tillsammans 800 r:dr, för predikanterne i tvänne nja kapellförsamlingar inom Wermlands Finnmarker, har af Borgareoch Bonde-stånden blifvit godkändt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet förklarat sig bifalla Kongl. Maj:ts nådiga proposition i denna del. Vid sådant förhållande torde votering i förstärkt Stats-utskott få ega rum öfver följande proposition:
Artikel IV Om byggnaders och reparationers verkställande § 40 Nybyggnader och reparationer av alla Kronans hus, som inte utgör delar av fästningsverken, skall betalas av den stat eller verk, som kommer att använda och vårda dem. § 41 De fastställda ritningarna skall följas. § 42 Inga förskott får givas och Krigs Kollegiets dispositioner skall efter bokstaven verkställas, annars är ingen ersättning att förvänta. § 43 Då byggnader och reparationer skall utföras bör det ske antingen genom entreprenad eller verkställas mot räkning av därtill förordnad ämbetsman. § 44 Sedan ritningar och kostnadsförslag blivit fastställda utbjudes nybyggnaden till entreprenad på allmän auktion, varvid förseglade anbud mottas. Antas ett anbud skall man försäkra sig om, att entreprenören uppfyller sina förbindelser. En kunnig officer övervakar arbetet. Besiktning över arbetet skall göras flera gånger. § 45 Görs arbetena av Kronans eget folk har cheferna högsta ansvaret och övervakningsskyldighet. Om arbetskommendering fordras skall noggrann tillsyn över dagsverken, material, truppernas inkvartering och underhåll samt ordningen på arbetsplatsen iakttagas. Skall arbetet fortsättas nästa år, görs nödvändiga förberedelsearbeten som stensprängning, framförande av grövre material och reparation av redskap under vintermånaderna. När arbetet är färdigt skall noggrann besiktning ske. Överblivet material som Kronan kan ha användning för inlämnas i förråd. Odugligt material skall efter anmälan hos KrígsKollegium säljas på auktion och auktionsprotokollet och medlen insändas dit. Datum ut supra CARL JOHAN Instruktion för provinsialläkare i Riket. Stockholm den 13 juni 1822 Då Medicinalverket undergått betydande förändringar och förbättringar, sedan nu gällande instruktion för provinsialläkare av den 29 juli 1774 utfärdades, har Vårt Sundhets Kollegium inkommit med förslag till ny sådan. Efter att Högsta Domstolen, rikets statskontor och Överpostdirektionen avgivit yttrande har Vi upphävt den tidigare instruktionen och förordnat följande: Allmänna föreskrifter § 1 Provinsialläkarna skall ha inseendet över den allmänna hälsovården och besörja den enskilda inom sitt distrikt efter denna instruktion. § 2 De utnämns av oss efter Sundhets Kollegiets förslag. De sökande skall vara både Medicine Doktorer och Kirurgie Magistrar. Av dem väljs företrädesvis de som har tjänstgjort som civilläkare.
Ericson ansett de af honom utstakade dimensioner för bangården vid Clara sjö motsvara den blifvande trafikens fordringar och de vid sista riksdagen anslagna medel tillräckliga för verkställande af nödiga expropriationer och byggnader m. m. i och för denna bangård, och man ej torde kunna bestrida det vitsord, som borde tillerkännas Frih. Ericsons på en rik erfarenhet grundade omdöme i denna fråga, så vore det ej skäl att bevilja anslag för ett ändamål, som sträckte sig utöfver hvad han ansett nödigt. Utan att i ringaste mån 56 Den 4 April e. m. underskatta Frih. Ericsons förtjenst, kan man ju antaga möjligheten deraf, att andra personers insigt och den erfarenhet, vi under sednaste tider vunnit, skulle kunna i någon mån vederlägga de af honom lemnade uppgifter och att, örn han fortfarande varit Chef för våra jernvägsbyggnader, han möjligen nu skulle hafva öfvermätt till en annan åsigt. Jag anser således icke att de af reservme anförda motiver innebära något grundadt skäl till afslag. Men om man dermed skulle vilja anse Frih. Klinckowström vederlagd, så lår jag deremot anmärka, att Frih:n uti sitt sednaste anförande icke med ett ord vidrört dessa motiver, utan endast förklarat, att han instämde uti det slut, hvartill reservme kommit, nemligen att vid innev:de riksdag icke bevilja något anslag till det ifrågavarande ändamålet, och för denna sin mening anförde han helt andra skäl, hvilka jag för min del icke funnit af Frih. Ugglas vederlagde, ehuru en föregående talare i detta hänseende ej varit med mig liktänkande. Det af Frih. Klinckowström anförda skäl till afslag, att frågan vore för tidigt väckt, enär ritningarne för den blifvande stationsanläggningen ännu icke vore uppgjorda, lemnar jag derhän. Det är visserligen sannt, att Utsk:ts Betänk, innehåller en sådan uppgift; men det är dock möjligt, att äfven om ritningarne till sjelfva byggnaderna ännu icke äro uppgjorda, man det oaktadt kan bedöma storleken af den för dem nödiga tomt och således äfven de kostnader, som för expropriation af derå befintliga byggnader kunna vara af nöden.
M. framföra den underdåniga önskan, att Allmänna Arbetshus-Fonden måtte anslås till förmån för Krono-Spinnhusen i Landsorterne, och för framtiden benämnas Spinnhus-Fond, samt att Fondens Capital-tillgångar hädanefter icke måtte, till större eller mindre belopp, medtagas, men att årliga räntan af denna Fond, hvilken, så vidt densamma icke redan är i lånväg disponerad, bör, genom säkra utlåningar, göras frugtbar, måtte, efter afdrag af Fondens utgifter, användas såsom biträde till beitridande af kostnaderne för omförmälde Krono-Spinnhus; i följd hvaraf Allmänna Arbets-j lrus-Fondens tillgångar skulle komma att hädanefter upptagas och redovisas i Hufvud-boken öf«i ver de under Commerce-Collegii förvaltning varande Spinnhusmedel. Beträffande slutligen Revisorernes hemstäR Ian, angående Manufactur-medlens och de så kalla-j de Eskilstuna Fristads-medels redovisande isärskil-i da Räkningar } så, enär, i Riksens Ständers tanka, dessa medels åtskiljande i Räkenskaperne otvifvelaktigt bör bidraga till ordning och till en lättare öfversigt vid blifvande revisioner, samt, enligt hvad Commerce-Collegium anmält, något hinder häremot icke möter, få Riksens Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det bernälde Collegium måtte varda anbefalldt, att hädanefter lå - Underdåniga Skri/velser. 781 ta i särskilda Räkningar redovisa Manufactur* medlen och de sa kallade Eskilstuna Fristadsmedel. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl, o. god k. hos Ridd. o. Ad. d. 29 Öct. 1823. Preste-Standet d. 31 —- — Rorgar,e-Ståndet d. 3i — *— Bonde-Ståndet d. 3 Nov. •— Riksens Sländers underd. Skrifvelse , i anledning af Kongl. M.ts Nddiga Proposition om afskrifning får ett qvantum