Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Leverantören förbindes till 6 procents vite af den, för bristen uti dess leverance belöpande betalning, och dessutom ersätta Kronan den drygare kostnad, som genom ny upphandling af varan förorsakas, och längre synes man ej kunna komma; ty en person bör ej lagligen kunna förpligtas att ställa borgen för en persedel, som ännu Den 3 Juni. 7 ej tillhör Kronan, och hvilken ej är betalt, osh jag inser ej heller orsaken, hvarföre olika skall förhållas med den som inlemnar försegladt anbud och den sorn på Auctionsdagen gör inrop. Att införa särskildta anbud uti AuctionsProtocollet, verkar mera oreda än gagn; ty AuctionsProtocollet är till rättelse och säkerhet för dem som personligen infinna sig, men icke så egentligen för den på annat sätt bjudande. Således bör efter vanligheten tillgå, att sedan auction är slutad, alla förseglade anbud på en gång öppnas, och deras innehåll uti ett särskildt Protocoll intagas, hvilket ock är det rätta; men att, t. ex från ett Styrelseverk till orterna afsända Auctionsprotocollen, blifver både utan nytta och ändamål, ty pröfningsrätten i afseende på antagandet af anbud eller inrop , måste nödvändigt skola bero af det Verk, som äger hufvudbefattningen med dylika ämnen. På det ställe, dör jag har äran vara Ledamot , tillgår så , att vederbörande i Landsorterna med omgående post insända såväl AuctionsProtocoll, som ingifna anbud, och sedan allt hunnit granskas , erhålla vederbörande genast underrättelse om hvad som blifvit antaget. Den omständighet, att den som gjort lägsta anbud eller inrop bör äga företräde, är ganska rigtig, och följes jemväl; men jag får härvid den äran nämna, att om, t. ex. s Den 3 Juni, en vara blifver erbud^n i orten att levereras för högre pris, än hvartill den kunnat härstädes erhållas, afseende likväl bör göras på kostnaden af en sådan varas transport till förbrukningsorten, och om transporten finnes jemte det här erbudna priset gå öfver hvad i orten blifvit budet, synes väl det vara med mesta förmån för Kronan förenadt, att då hålla sig till den i orten varande Leverantör.
Fattigpersonalen, sorn, på sätt den jemnlikt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning i Circulair den 5 Maj 1837, upprättade mitt underdåniga Memorial af den 16 Februari sistl. år bilagde Tableau utvisar, vid 1836 års slut, uppgick till ett antal af 2,831, deraf dock nära hälften finnas upptagne under rubriken: ”tillfälligt behöfvande,” understeg väl sålunda med 87 personer det antal, som, enligt Eders Kongl. Majrts Befallningshafvandes underdåniga Berättelse om allmänna fattigförsörjningen i Länet år 1829, då af fattigvårdsmedlen åtnjöto underhåll eller understöd; men under den långvariga fred, hvaraf Riket, i följd af Eders Kongl. Maj:ts vishet, varit i åtnjutande, samt jordbrukets och näringarnes jemna förkofran, hade denna Personal otvifvelakligt vida betydligare förminskats, derest icke, genom det inom Kommunerne i allmänhet rådande förbuds-system emot arbetsfolks flyttning ej allenast ifrån den ena Församlingen till den andra, utan till och med från en till en annan hy, eller rote, inom samma Socken, daglönaren, sorn sålunda med hvarje år han upplefver ser kretsen för sin verksamhet inskränkas, derigenom hetoges icke blott tillfället till, utan äfven hågen för arbete. Eders Kongl. Maj:t sorn vid så många tijlfällen, med Dess Höga frikostighet, underlättat armodets bördor, täcktes år 1813 till de fattiges understöd här i Länet anslå en summa af 5,000 R:dr B:co, hvilken, vid ett den 26 Januari 1814 inför Eders Kongl. Maj:ts då varande Befallningshafvande, med utsedde Fullmägtige från samtlige Församlingar i Länet, hållet sammanträde öfverlemnades till förvaltning af en styrelse, benämnd Länets all - 16 manna Fatlig-I)irelation.
Man fruktade ej mera att trängas på kungaparets courer: tvertom täflade man, nu som förr, som alltid (då något utomordentligt ej inträffat) om förmånen att få sola sig i skenet af kronan; och om någon varsamhet röjdes hos en eller annan uppvaktande, var anledningen att söka i den fina lukt, som är hofmän egen, medelst hvilken de långt förut vädra förändringar i den kungliga dunstkretsen. Ett ungt hofs tillvaro vid sidan af ett gammalt ger alltid en väckelse att akta på tiden, då natt varder efter den nedgångna solen och en ny dag randas med den uppstigande. De omtänksamme försmå visserligen icke att upphemta den sjunkandes sista purpurflamma; de äro endast angelägne, att ej så länge fördjupa sig i aftonrodnans åskådande, att de ej hinna intaga den behöriga ståndpunkten, för att sluka den gryende dagens första strålar. Stundom gjordes ett kort besök på Rosersberg, uppbygdt af konung Fredriks gunstling Erland Broman, samt inköpt af Riksens Ständer och föräradt åt storamiralen sedermera hertigen af Södermanland, med hvars uppförande och framsteg i studier ständerna den tiden voro belåtne. De hade således äfven sin materiella nytta med sig dessa examina, som konungabarnen ofta och strängt undergingo inför folkets ombud: en skyldig uppmärksamhet mot dem, hvilken icke åsidosattes hvarken under frihetstiden eller af dennas närmaste arfvinge Gustaf III. Det unga hofvet delade sina somrar mellan Carlberg och Ekolsund. Den utvalda krets, som här hade tillträde, eller hit inböds, tillsades, en gång för alla, att lemna den styfva etiketten i hufvudstaden och till lustslotten medföra endast en angenäm, fri, munter och bildad sällskapston. »Här – plägade Gustaf säga – har jag blott en befallning att gifva: »den, att våra gäster måtte nyttja sin frihet; blott »en bön att göra: den, att herrskapet må glömma »att värdfolket äro edra furstar. Det är endast på »Stockholms slott, jag tillåter att man erinrar sig »det, och der skall jag nog taga min skada igen.«
Företogs till pröfning Råneo-Utskottets den a5 sistlidne October under N:o 63 af - '23 Den 17 November f. m, gifne, samt den 31 i berörde Manad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande öfver åtskillige Motioner, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning oell det Reglementariska för samma Discont - .Verks förvaltning. Herr Reutersvärd, Pehr Adam bade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N:o 1.) Herr Som jag icke var närvarande, när B anco-Utskottets Betänkande i ett med det nu förevarande gemensamt ämne var under öfverläggning, så anhåller jag, att deröfver fä yttra mig i sammanhang med detta Betänkande. Vid förra Riksdagen hörde vi, alt penninge-bristen endast föranleddes af vinglare och Banqueruteurer. Vid denna Riksdag aler, bar man erkänt rigtighelen deraf, att en sådan brist verkeligen ägt rum. Genom Ständernas beslut, som medförde en indragning af flere millioner, då man dertill räknar Diseontcrnes 3 prC:ts-Sed lar, vidtogos financiella åtgärder, som jag flere gånger vågade klandra, och hvilka jag icke ännu kan gilla. Men sedermera är det, genom Banco-Utskottets i denna fråga afgif ne - Den 17 November f.m. ne Ull/i ta uden vordet upplyst, alt Riksens Ständers Besiut hade blifvit vida mindre skadlig:), orri de blifvit räll verkstälde af Banco Discout-Directionen. Nu har BancoUtskottet reviderat och godkänt Discont - Verke!s räkenskaper. Det torde vara tillåtet, ali i denna fråga icke dela lika tanka med Utskottets Ledamöter. I en Stat, der rörelse-Capitalet är bestämdt lill sin numeraire, der är en låne-inrätlning, som skall ersätta hvad sorn indroges, af yttersta vigt.
Jag kunde nämligen icke föreställa mig, att Ofverståthållare-Embetet ansåge sig behörigt atl bifalla utlemnandet till tryck, då sådant bifall hos Fångvårds-styrelsen blifvit förgäfves sökt; och uti hänvisningen att hålla skrifterna vederbörande tillhanda, skulle således icke kunna inbegripas äfven den, att efter långens åstundan R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Rerältelse lill 1856 års riksdag. 13 — 98 — låta lemna dessa skrifter till trycket, eller dervid följa den anvisning, som af honom erhölles. För att erfara, huruvida min tanke om Fångvårds-styrelsens behörighet, hvilken också af denna myndighet icke blifvit förnekad, är i sjelfva verket grundad, och således Fångvårdsstyrelsen, men icke Ofverståthållare-Embetet var den myndighet, af hvilken fångens ansökning borde pröfvas, har jag funnit mig föranlåten att öfver Hofrättens utslag anföra underdåniga besvär, uti hvilka jag, för händelsen af hufvudsaklig nådig pröfning, framställt de skäl emot godtyckliga inskränkningar i fånges rätt till tryckfrihetens begagnande, hvilka här ofvan äro på sitt ställe upptagna. Det till Kongl. Svea Hofrätt återförvisade, här ofvan omförmälta mål emot Borgmästaren i Thorshälla har sedermera, efter det åberopade vittnets afhörande, genom utslag den 15:de sisth April blifvit afgjordt på det sätt, att emedan Borgmästaren bestridt, att Rådstbfvu-rättens i fråga komne Dombok vid angifna tillfället befunnits i det anmärkta hänseendet, eller sålunda ofullständig, att luckor deri blifvit lemnade för då ännu icke uppsatta mål; ty och som hvad i målet förekommit icke innefattade ens halft bevis eller bindande omständigheter och liknelser till stöd för den gjorda angifvelsen; funne Kongl. Hofrätten Borgmästaren icke kunna ådömas ansvar eller edgång i målet.
Nori i^es näslkommancle 8lor-1llinA ösverleinna Nädiz I^lo^l03^lion, söiäsluclkommsnde as likslummiAtiel emellan 8veriAes Orundls^sr oell Iliks-delens söresk, isier; sä liude, esler inlien,tande us elea i Norrige varande ke^erivFS Lelankande i umnel» sörsta^ lill sädun kroporilion sllisvil u^^sail sunil elen i l sisllidne du^usli i Norrskl 8tuls-Iiäd i «nele>elärnAllel anmäldt; clerviel Xon^l. IVI»j:l i Naclér liesulll, ull nämnds förslag skulle i summunsull 8venskl oell Norrskl 8luls-kiäd söredrsAas; oell Ides nu sunlinu töisluA »s Huvs Lxeeilenee i underdäni^Iiel u^jiläsl. I7ojlä llemställan us Hans Lxeellenee Herr dusliliLe-8tal8-^Iinisl6in oell 8veoskg 8tuls-llLdels öfrige Ledamöter, äsvensoin us Ledamölerne uk del Norrska 8tul8-lludet, tsekles Lionel. IVIaj.l, med godkännande us lierörcle sörsluA, i Näder besada, ull, i enligliet dermed, Nådig kronosilion, sudan den tinnes della lNotoeoll bilugd, skulle lill llikets 8länder exnectieras.
Då nu å nyo föredrogs Constitutions-Utskotlels den a. 1 sistlidne Januarii på bordet lagde Memorial, N:o 75, lill Ridderskapet och Adeln samt Borgare-SLåndell angående återremisserne på Memorialet N:o .54, innehållande svar å anmärkningar vid Memorialet N:o 3$, fann Ridderskapet och Adelil för godt att icke godkänna den, uti Memorialet N:o 54, af Utskottet föreslagne voterings-proposilion, samt alt ogilla Memorialet N:o 75. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o 74, till Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, i anledning af deras återremisser på Memorialet, N:o 5o, rörande förekomna anmärkningar vid Betänkandet, under N:o 35, om national-representationen, beslöt Ridderskapet och Adelil, att, då Borgare-Ståndet godkänt voterings-proposilionerne i Memorialet N:o 5o, och lagt Memorialet N.‘o 74 till handlingarne, allt hvad i Memorialet Nrris 5o och 74, i anledning af Borgare-Ståndets anmärkning blifvit yttradt, endast skulle läggas till liandlingarne, meu godkände de uti Memorialet N:o 5o föreslagne voterings-propositioner. S. D. Ogillades Constitutions-Utskottets den 9 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 83, till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, i anledning af deras återremisser på Memorialet N:o 57. S. D. Lades till handlingarne Allmänna Besvärs■ och OeconomieBih, till R. TJtdr. den 16 Febr. 1835. Utskottets elen 12 dennes på bordet lagde Memorial, af den 7 äfven i denne månad, med uppgift på de ärenden, som återslå att af Utskottet handläggas.
Diskont-rättighet för sine Actier, som Södertelge Canal-Bolag för sina, dock Under uttryckligt förbehåll dels att Diskont-lån 3 dylika actier ej få lemnäs utan noga pröfning af Låntagarns egen vederhäftighet, som i detta fall äfven bör vara behörigen vitsordad, och dels att denna Actie-beläning ej må, i minsta aton, minska den allmänna för beläning å namn anslagna fond, utan endast verkställas utur den fond, som för beläning å Publika papper meddelas, så fann Bonde-Ståndet för godt, att vid detta beslut till alla delar förblifva; hvarom Respective Med-Stånden, jemte Banko-Utskottet skulle vördsamt och. vänligen underrättas. S, D. Efter uppläsande af Stats-Utskottets Utlåtanden af förliden gårdag: N:° 339 , angående särskildt arfvode åt Expeditions-U;skottets Secreterare, för besörjande af tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll m. m. ' N:o 340, angående Gratification åt Herr StatsCommisarien Fredelius samt understöd till aflidne Stats-Commisarien Lunnii Enka; Eann Bonde-Ståndet skäligt bifalla hvad härutinnan blifvit af Utskottet hemställt. S. D, I anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nu ankomne under förleden gårdag afgifna Utlåtande öfver Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets tillstyrkte åtgärd rörande en friare handel med även - Trot.
Om samhället deraf hotas; så är det från liela tankefriheten öfver hufvud, som hotet kommer, ej särskildt från friheten att undersöka, huru rättvisan skipas, utan från samma frihet utöfvad mot all embetsförvaltning, och samma frihet i bearbetning och framställning af sjelfva den vetenskapliga läran om lagskipningens och hela samhällets inrättning, ja läran om allt bruk af mensklig frihet, d. v. s. all rättsoch sedelära. I alla dessa ämnen kan tankefrihetens offentliga bruk blifva vådligt; och föga tvifvel lärer väl vara, att det kan leda till samhällets, och derigenom äfven till den medborgliga frihetens undergång. Vill man mot all sådan våda försäkra sig; då måste odlingens (tankans) frihet uppoffras i dess helhet; ty att offra blott en del deraf, hjelper säkerligen icke. Nu tillhörer ej mig att försvara hela odlingens sak. Hvad jag endast bör anmärka, är att så länge i samhället odling och frihet skola råda, ingenting är angelägnare, än att all utöfning af makt ligger öppen för den allmänna granskningen *), och att hvarje anmärkning dervid kan af en hvar offentligen göras. Dessa anmärkningar böra visserligen vara befogade, — likasom maktutöfningen bör vara så felfri, att den ej framkallar befogade anmärkningar. Men det ena står lika litet att förvänta, som det andra. En bemedling är nödvändig, hvarigenom någon fördragsamhet å ömse sidor införes. Dertill hörer, att anmärkningarne, äfven obefogade, fördragas under vilkor, att de äro sannfärdiga och icke personligen förnärmande. Men det är begripligt, att vilkoret om personlig okränkbarhet ej får sträcka sig ända derhän, att intet felsteg må personen påbördas, emedan en sådan oantastlighet vore ungefär detsamma, som förbud mot all granskning äfven af handlingar. Hvad personen kan fordra, är aktning för sina afsigter och tänkesätt (till hvilka också ingen sanningsenlig forskning kan sträckas); men vidare kunna anspråken ej godkännas. En fredlysning mot allt omdöme kan handlingarna icke beviljas.
Som de uti Utskottets förslag till Expeditions-Taxa, under litel andra bevis, som å slämpladt papper skrifvas, förekommande handlingar, såsom bevis öfver inlemnade deposila m. m., för den expedilions-hafvande medtaga mycken tid, har Utskottet, i likhet med hvad Banco-fullmäglige tillstyrkt, hos Rikets Ständer föreslagit, alt lösen för sådane bevis måtte utsättas lill enahanda belopp, som erlägges för bevis, hvilka utfärdas från Rikets Ilofoch Öfver-Rätter. ■» d~) Jemte åberopande af hvad Banco-Fullmäglige, på sätt bär ofvan är vordet omförmäldt, anfört till stöd för deras tillstyrkan, att den så kallade Canzli-gebuhren, eller lösen för fullmagter, constitutorial m. m. icke må uti Banken ega rum, bar Utskottet, med afseende jemväl derå, alt Banco-Secreterare-tjensten för närvarande är ledig, samt att således icke någon persons på gammalt bruk hvilande rätt kan förnärsaas genom det stadgande berörde tillstyrkan innefattar, — ansett sig böra bos Rikets Ständer hemställa, alt, lill vederbörandes förständigande och efterrättelse, den föreskrift måtte uti Expeditions-Taxan för Banken samt dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contor få inflyta, att någon Canzli-gebuhr icke uti berörde Yerk erlägges, e~) De uti motionärens förslag till Taxa upptagne titlar, "för sigill å sådan utgående handling, sorn bör dermed vara försedd” samt "för muntlig kallelse å parter eller vittnen jemte bevis om kallelsen,” bafve, pä ud> skäl, Banco-Fullmäglige anfört, från Utskottets förslag blifvit uteslutne. 16 Banco-Utskotteti Betänkande, N:o i4l' På grund af hvad sålunda är vordet andraget, får Utskottet underställa Rikets Ständers bepröfvande följande:
Horn, Claes Fredr.: Det är ej första gången i dag, som StatsUtsk. uppbär ett strängt klander för dess sätt att tyda 69 §:n RegFm. Man har klagat deröfver alt StatsUtsk. velat tillegna sig eli förmanskap öfver RiksStln, då SlatsUtsk. efter dess öfvertygelse följer hvad grundlagen gifvetvid handen. Jag nekar icke, att de tvänne Stånd, sorn hafva förkastat ifrågavar. voteris-propos., dertill ägt an - ledn., icke uti grundlagens bokstaf, men uti sjelfva ämnets natur; ty jag delar med dem den åsigt, att hvad StatsUtsk, i denna del föreslagit icke är af nytta för Riksgcont.; men ett är att klandra sjelfva materien för Ulskis förhandling, och annat är att underkänna Utsk:s sätt att behandla de frågor, som kommit under Utsk:s pröfning. I sista hänseendet delar jag Utsk:s åsigt; tv ovedersägligen åligger det StatsUtsk., enligt 6g §:n Reg.Fm, att till förstärkta StatsUtsk;s omröstning framställa detta ämne, sedan 2 Stånd deruti stannat emot 2, Jag önskar visserligen icke för min del, alt förstärkta StatsUlsk:s omröstning skall utfalla, såsom Utskvelat det; men denna min enskilda önskan måste vika för grundlagens bud. Jag tyder detta grundlogsbud, såsom det blifvit framsläldt af en SlatsUtsk:s ledamot, såsom verkligen hänvisande på del förmanskap, hvilket grundlagssliftaren i visst fall uppdragit åt StatsUtsk., nemi. alt tillstyrka en votering i förstärkt StatsUtsk., och hvilken votering skall ske efter Utskts tillstyrkande då 2 Stånd stannat emot 2, Det är den olyckliga fyrdelningen inom representationen, som gjort att ett så orimligt lagbud finnes; orimligt är det att en delegation skall skrifva lagar för sina principaler; men det måste vara så, för att komma till slut med riksdagsärendena.
Huru har man uppfyllt ändamålet i detta fall, då man stadgar, att ingen får teckna sig, enligt reservationen, under 4>°°o och, enligt Utskrns förslag, under 2,000 r:dr? Har man icke glömt allm. ställningen? Man ger rätt åt den allm. klagan, att capitaler saknas; man medgifver, att i Sverige industrien tillbakahålles af brist på capitaler. Nå väl, mina Hrr! När man vill framkalla de små capitalerna, för att formera tillgång för allm. behofvet, huru förfar man? Jo! de, som icke med 4>000 eller 2,000 r:dr kunna deltaga i inrättningen, skola uteslutas derifrån, emedan de små capitalisterna icke må äga fördelen af att deltaga deruti. Jag kan icke finna annat, än att denna § är skamlig för dem, som framställt densamma. Må Utsktn förlåta mig det. Jag vill icke brista i aktning för Utskrns ledamöter, men jag bedömer saken, sådan den är. Jag anhåller om propos. till afslag å den af Utsk:n föreslagna redactionen i denna §, och att densamma deremot må erhålla följande lydelse: "Bolag, som söker hos JK.. M. privilegium till banks anläggande, vare pligtigt att uppgifna actieteckningen, som dessförinnan bör vara bestämd; och ankomme derefter på K. M:s pröfning, om bankinrättningen kan medgifvas eller icke.” Frågan, huru stor actieteckningen bör vara, anser jag för en reglementarisk anstalt, som bör ankomma på bolaget sjelf att bestämma; men skall något stadgande härom ingå i sjelfva lagen, så får jag påminna R. o. Ad. derom, att då R. St. 180g inbjödo allmänheten att ingå uti Götha canalbolog, förutsåg 20 H. 54 4*6 D e n 19 M a 11 «. ui. man, att teckningssumman skulle erfordras till belopp af 3,ooo,ooo r:dr, men tillät icke desto mindre, att actien bestämdes blott till 100 r:dr b:co.
5 Sami. 1 AJd. 7 Haft. 8 58 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.o 12. utsattes, med iagttagande af tvåmånaders rådrum, ifrån det taxeringarne blifvit fulländade, på det besvär öfver Taxerings-Comitéernes åtgärder må kunna bos Pröfnings-Comiteen anföras inom den tid, som här framdeles föreskrifves. Är Konungens Befallningshafvande af förfall hindrad att i Comiteens göromål deltaga, anmäle det i underdånighet hos Konungen, som, så vida det anmäldta förfallet godkännes, lärer täckas en annan Ordförande i Nåder förordna; men skulle förfallet inträffa så nära tiden för Pröfnings-Comitéens sammanträde, att ett slikt serskildt förordnande icke hinner att ankomma, sammanträde Comiteen och välje inom sig Ordförande. §. 116. Sedan taxerings-protocoll, handlingar och längder inkommit, utförde Konungens Befallningshafvande allmän Kungörelse, som innehåller dagen för Pröfnings-Comitéens sammanträde, namnen å de utsedde ledamöterne, samt föreskrift för den, som af Pröfnings-Comiteen äskar någon rättelse, att antingen förut hos Konungens Befallningshafvande, eller senast klockan Tolf å den dag, Comiteen sammanträder, skriftligen ingifva sina anmärkningar vid den öfverklagade åtgärden, skälen till den rättelse, som sökes, jemte hvad till upplysning och bestyrkande af förhållandet tjena kan. §. 117. Konungens Befallningshafvande utnämne att föra protocoll och längder, en person, som icke i annan egenskap vid Comiteen skall vara närvarande, och som af allmänna medel njuter arfvode, på sätt derom stadgas. De från serskilda district i Länet tillkallade ledamöter njuta från och till deras hemvist skjutslega för två hästar, samt tractamente En R:dr för hvarje resedag, hvartill de, enligt gällande Rese-Reglemente, kunna anses vara berättigade, äfvensom enahanda tractamente för hvarje förrättnings-dag, räknadt ifrån Comiteens sammanträde, till dess göromålen blifvit fullbordade. §. 118.
"De synbara bingarne pä odödlighetens hopp;" ”mensklighetens högsta och egentliga Riddarhusordning;" "Solens Portar" m. fl. d. Men innan jag yttrar mig vidare, måste jag tillkännagifva, att jag ännu icke äger den reformationslust att vilja indraga eller förflytta hvarken Juldagen eller Långfredagen; dock kan jag icke med Utskottet instämma deruti, att Maris Bebådelsedag och Christi Himmelsfärdsdag utgöra de båda yttersta punkterna af Christi jordiska lif; ty dessa dagar tillhöraden Gudomliga uppenbarelsen af hvad som skulle ske, eller af det redan fullkomnade, under det att Julafton eller natten jäll Juldagen var den rätta epoken för Christi födelse, äfvensom Långfredagen för hans död. Jag kan således icke anse den dag, då Jungfrun bådades, att hon skulle föda, böra firas såsom ett minne af Christi födelse; ty det vore ungefär detsamma, som om man, i mensklig väg, ville räkna den dag för en menniskas födelsedag, då qvillman bådades lill brudstolen. Ja, mine Herrar! jag uptager endast Utskottets egna ord 9* Den 9 Mars e. m. för att vederlägga dera. — Jag finnér ytterligare och intill dess jag blir annorlunva öfvertygad, stt Trettondedagen, såsom en fortsättning af Julen, äfven efter Utskottets egna bevisningsgrunder för densammas bibehållande, rätt väl kan indragas , lika så väl som redan skett med 3:dje och 4;de-dagarne af Julhögtiden. Jag inser visst, alt en återremiss icke kan tjena till något nu, emedan troligen, efter hvad jag tyckt mig förmärka, samma beslut ifrån Utskottet återkommer; men jag tror, att hvad som nu icke låter verkställa sig, skall dock sent omsider“inträfla; och jag väntar, att andra grunder ifrån Utskottet skola upgifvas, samt att ett bättre Utlåtande, än det nu framställda, må blifva en följd af anmärkningarne, för hvilken orsak jag begär Utlåtandets återremitterande. Grefve Frölich, David: