Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SDfetalliffa dafa får icfe bibehållas wib ett belopp, font nnberftigcr £må billioner Dviföbaler 0pecie; och åligger bet 25anco* 0tprelfett, att, när b ef) o fm et få forbrar, för betta änbamål mi Dtaga förberebattbe nöbiga åtgärber, få tibigt, att ^fetallijTa daffan ej itta qvarblifva vib betta nebfatta belopp. 3:o £ill förpärFanbe af SRetaliijTa dajjan äga s33anco*$ullittägti* ge, att, i ben titon behof beraf göres, och äfven, nieb anwäuDatibe af be till 25anFenS grttnbfonb höranbe 0tatS*Dbligationer, förfFaffa fig, å tttriFeS ort, drpDit eller drebitw till ett belopp, motfvaranbe ffögp $wå billioner 9;:br 0ilfwer, efter 1664 års förättbrabe mpntfot. Dd) hnfme fSSi Derjemte beflutit, att, bereft $ullniägtige i s33an* Fen Funna blifva i behof af öaongl. ^aj:ts bentebling i mitiiftcricl elke annan vväg, föe att, i föeebeeöeDe affccnDc, bereda QSanfen QiecDit elice €eeDitio å utlänDf oet, ^ullmägtige äga, att om en fåDatt be* mcDling 1)0» ^ongl.
Detta ämne bar varit föremål för ganska brydsamma öfverläggningar; ty när vi å ena sidan icke kunnat för oss fördölja möjligheten deraf, att genom den strängare åtgärden mot försumlige Discont-Gäldenärer, som i Reglementet antydes, många af dem, soro nu genom successiva inbetalningar kunna omsider rätt för sig göra, skolat alldeles bringas på obestånd, om deras skulder på en gång blifvit utsökte, och Discont-Verken således kommit att vidkännas förluster, hvilka nu tilläfventyrs blifvit förebyggde; hafva å andra sidan mött oss Reglementets bestämda föreskrifter, äfven för de händelser, då till lagsökning förfallne Lån få omsättas; Och då, jemlikt Rikets Högloft. Stärtders fastställde Instruction för deras Revisorer, oss i allmänhet tillhörer, att då något ”kommit i olag; det samma med all sorgfällighet rälta 788 Riksens Ständers och i behörigt skick och ordning återbringa,’* och dymedelst befordra Författningar och Stadganden till en jemn och orubbad .verkställighet, samt således allt, som icke armed sådana Författningar öfverensstämmande, måste, enär desse äro till föreskrifterne bestämde, vara föremål för vår granskning och rättelse; så håfve vi trott oss böra lemna möjligheternas obegränsade rymd, och inskränka oss inom de gränsor, som för oss utstakas i Reglementet, hvilket, enär andre särskildte stadganden icke äro att tillgå, vi' anse ej annorlunda kunna betraktas, än så-> som ett bestämdt uttryck af Rikets Ständers vilja och afslgter. Från denna här utmärkte synpunct bafve vi således bedömt Herrar Fullmägtiges åtgärd; och, ehvad vid ifrågavarande omsättningars beviljande, Herrar Fullmägtige haft till ögnamärke, att mot Disconternes Gäldenärer visa en skonsamhet, som Herrar Fullmägtige ansett Rikets Höglofl.
Dalman föreslagit, bestämma ett maximum för deras beskattning, som idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin, inses lätt om man besinnar alt sådant för hela riket gällande beskaltningsmaximum mäste, för att icke vålla olägenheter af ganska betänklig art, sättas så högt, att man skäligen kunde antaga, del ingen näringsidkare på året afyttrade ett större kannelal bränvin. Den föreslagna åtgärden torde också vara öfverflödig, enär otvifvelaktig! är, att en vilkorlig taxering af den beskaffenhet, som i Herr Dalmans motion omförmäles, icke korinne alt ega bestånd, derest den ötverklagades. Och beträffande Herr Doktor Sandbergs förslag, sä är det visserligen sanni alt genom en förhöjd beskattning å de lolgifne minuthandelsoch utskänknings-slällena, dessa sednares antal inskränktes, och Utskottet vill icke bestrida alt ju della vore för nykterhetens befrämjande önskvärd!t men så länge man har skäl att befara eller till och med kan taga för gifvet, alt på de flesta orter, i stället för de af sådan anledning nedlagda försäljningsställena, lönnkrogar skola uppstå, torde något förhöjdt minimum för beskattning å ifrågavarande näringsgren icke böra för närvarande af lagstiftningen bestämmas. Kommunerne och Länsslyrelserne hafva dessutom rättighet att indraga vissa försäljningsställen, då sådant finnes lämpligt, äfvensom alt vägra tillstånd att anlägga nya sådana, hvilket synes vara tillräckligt för uppnående af det mål, Herr Doktor Sandberg åsyftat. Pä nu anförda skäl hemställer Utskottet, att Herr Dalmans och Herr Doktor Sandbergs omförmälda förslag måtte lemnäs ulan afseende. Santmans. Bevil/n.-, Lagsamt Alim. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utgående från den åsigt att bränvinet bör, genom en lörhöjd beskattning saint inskränkning i minuterings-ställenas och krog,irnes antal, göras för allmänhefen sä svåråtkomligt som möjligt, har Riksdagsfullmäktige)!
M. sisth år i Febr. förordnat en Committé att granska Landtmäteri taxan och föreslå de rättelser deri, som kunde finnas nödiga; men huruvida denna Committé' ännu fullbordat sitt arbete, är mig obekant. Krigsoch KammarColkna hafva i anledning af K. Remiss afgifvit und. utlåtande, deri de tillstyrka Taxans uppliäfvande och återförande till hvad den var före 1827, i hvad den angår betalning för skifteskostnader å militieboställen, KammarColkm särskildt i allmänhet, på sätt bilagde afskrift af dess utlåtande innehåller. Jag tillstyrker altså en fullständig revision af dessa författningar, och att, i händelse R. St. icke finna skäl att af H. M. Konungen begära KammarCollegii und. utlåtande, eller K. M. till en sådan anmälan, om den göres, icke vill Dess Nådiga bifall lemna, Utskottet dock må till R. St. afgifva utlåtande öfver de förändringar i denna lagstiftning, sorn det anser sig, på grund af för handen varande skäl och efter ledamöternas egen erfarenhet, böra föreslå. Om remiss häraf till vederbörligt Utsk. får jag anhålla. a38 Den 27 Februarii. (Afskrift). i833 ilen i5 Juni. Till K. M. undist, röride GcneralAdjutantens för Armeen und. hemställan i fråga om arfvode till Landtmätare för laga skifte å militieboställen. Stormägtigste, Allernådigste Konung! Genom remiss af d. i3 nasti. April har E. K. M. i Nåder behpgat infordra Krigsoch KammarGolhnas und. utlåtande öfver Gen.Adjutantens för Armeen uti memorial af d. 10 i samma månad, på anförda skäl, und:st gjorda hemställan, om icke det genom 1827 års Skiftesstadga och K.
Jag ämnar taga bruna o c h gula klädesbitar och klippa dem i smala remsor såsom lister, samt fästa dessa vid hvarandra till önskad tjocklek erhålles, hvarefter den till själfva hålet afsedda delen hårdt omlindas o c h klädes med slätt tyg, så långt, s o m proppen är afsedd att föras in i telefonhålet. Den andra delen hålles yfvig, får därigenom utseendet af en tofs o c h tjenar till handtag. Ds. Prydnadsljus. Vanliga stearinljus kan man få rätt trefliga genom att dekorera dem med aftrycksbilder, som fås i bokhandeln. Bilderna fuktas med sprit, få ligga några minuter, lindas kring ljuset med den kulörta sidan inåt, fuktas med vatten tills bilden fastnat o c h papperet kan afdragas. Bli mycket billigare än de i handeln förekommande prydnadsljusen. H — na. (Forts.) ÄRADE LÄSARINNOR! SKULLE NÅGON af EDER ÄNNU EJ HQFOA BORTLEMNAT DET PROFNUMMER, SOM MEDFÖLJDE FÖRRA VECKANS IDUN, ANHÅLLA VI VÖRDSAMMAST, ATT NI QFÖRTÖFVADT MÅTT GÖRA DET. I ANNAT FALL BLIFVA DE STOR KOSTNADERNA FÖR DETTA PROFNUMMER TIL INGEN NYTTA. VÅR TACKSAMHET FÖR DET I TILLMÖTESGÅN DENNA VÅR ANHÅLLAN VILJA VI VISA DÄRIGENOM, ATT VI OUPPHÖRLIGT GÖRA IDUNS INNEHÅLL BÄTTRE OCH RIKHAL TIGARE.
Sidia momit, dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja haft öfvervigten. Gr. Sparre: På sista raden af denna § förekommer ordet »nämnde». Jag skulle anhålla, att gin måtte af R. o. Ad. bifallas med den förändring, att detta ord utbyttes mot orden »den honom upd ragna», §:n bifölls med den förändring, att ordet »nämnde» å sista raden utbyttes emot orden »den honom updragna». §§ 128—138. Biföllos. g 139. Gr. Mörner: Jag har förut under detta ärendes behandling haft tillfälle uttrycka min tanke angide den nu under öfverläggning varande gin. För min del anser jag nemi. densamma vara alldeles öfverflödig, hvarföre jag vil be yrka att den måtte ur förslaget utgå. Men som jag i detta yrkande tilläfventyrs har föga förhoppning att vinna framgång, så vill jag blott i protit hafva infördt, att jag anser densamma helt och hållet öfverflödig. Gr. Sparre: I enlighet med hvad jag förut i ämnet haft äran yttra, får jag, i motsats till Gr. Mörner, på det högsta förorda den förevide gilis antagande, hvarföre jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propos. på bifall till densamma, gm bifölls, § 140, 124 Den 14 Juli e, m. Gr. Sparre: Af förbiseende har vid upställningen af denna g inträffat, att man glömt att stadga, att då rättegångsdag på landet ej inträffar inom en månad före inställelsedagen, domaren egde rätt att god man för hustru förordna. Jag hemställer, att denna § måtte, för åvägabringande af en förändring i nämnde syltning, återremitteras. g:n återremitterades. §§ 141 — 145. Bi föl los. Slutligen föredrogs och bifölls ingressen till det nu genomgångne lagförslaget. Härefter öfvergick E. o. Ad. till pröfning af förslaget till förordning om boskillnad och undanskiftande af egendom i makars bo. Med förbigående af ingressen, föredrogos och bi föllos S§ 1 — 12. § 13.
BesvärsocÄ Ekon.-Ulskottens Utlåtande, Keo> 22. afhandling, hvarigenom jord blifvit på viss tid från hemman afsöndrad; hvilka samtlige förslag blifvit af Utskotten afstyrkte; och hafva, enligt till Utskotten ankomne protokollsutdrag af den 17 nästlidne Maj, Böglofl. Ridderskapet och Adeln bifallit betänkandet i dess helhet; Högv. Preste-ståndet bifallit första punkten och för ytterligare behandling tili Utskotten återremitterat andra och tiedje punkterne; VällofL Borgare-ståndet återremitterat betänkandet i dess helhet samt Ilederv. Bonde-ståndet bifallit första och tredje punkterne och återremitterat andra punkten. Då således Utskottens utlåtande blifvit i första punkten af tre Riks-stånd samt i tredje punkten af två Stånd bifallna, och, i följd deraf, de uti nämnde punkter omförmälda, af Utskotten afstyrkta, förslag äro, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, det förstnämnda af Rikets Ständer afslaget och det sednare förfallet, kunna återremisserne i dessa delar från Presteoch Borgare-stånden icke till någon vidare åtgärd af Utskotten föranleda, hvilket Utskotten skolat härmed hos sistbemälde tvänne Riks-stånd vördsamt tillkännagifva; hvaremot, i fråga om de motioner, öfver hvilka Utskotten meddelat utlåtande i betänkandets andra punkt, hvilken blifvit af såväl sistnämnde tvänne Riks-stånd, som jemväl Bonde-ståndet återremitterad,. Utskotten nu gå att afgifva vidare yttrande.
Dessa orglar voro ock de enda, som vid senaste Köpenhamnsutställningen prisbeIÖntes med medalj. Största lager i Skandinavien. [627] C /) E-ä Makans-Buketter X ~ C - jg. priser, - ^ j g ta ^ ^ Vesterlånggatan 20, i tr. Allm. Telef. * {«j ^ ^ ~ ® * i X HUSMÖDRAR, medan sjöfarten är öppen, och förskaffen Eder utaf min så omtyckta l:a Gotlands novemberfångade Strömming. Fås franko Stockholm till 12 kr. för | och 7 kr för £ tunna. E M I L KROKSTADT, [635] Nar. Med Idun * expedition är förenad Iduns uträtinlngsbyrä, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrlgt I r \ I I k I I \ J \ J IN till billigaste pris och pä bästa sätt utför alla möjliga för Iduns ärade läsarinnor. uppdrag till tjenst g&gt; j &lt;g&gt; t CS&gt; ;| jj &lt;S&gt; Ii &lt;5&gt; i &lt;5&gt; i CS&gt; i &lt;5&gt; t O i &lt;5&gt; • &lt;5&gt; i O i &lt;5&gt; i «S&gt; t &lt;5&gt; j &lt;S&gt; l &lt; i &lt;S&gt; i ga i &lt;S&gt; 1 CSa i &lt;5&gt; t g&gt; l CS&gt; l &lt;5&gt; i &lt;5&gt; a &lt;B l &lt;5&gt; i &lt;5&gt; J C5&gt; J &lt;5&gt; i &lt;5&gt; i &lt;5&gt; l &lt;5&gt; t g?
Men der en starkare tillkommer, och öfvervinner honom, tager han bort all hans vapen, der han tröste uppå, och skifter hans rof. Den icke med mig är, han är emot mig; och den icke församlar med mig, han förskingrar. När den orene anden går ut af menniskone, vandrar han omkring torra platser, söker efter hvilo, och finner ingen. Då säger han: Jag vill komma igen uti mitt hus, der jag utgick. Och när han kommer, finner han det rent sopadt, och väl tillpyntadt. Då går han åstad, och tager till sig sju andra andar, som skadeligare äro än han; och de gå derin, och bo der; och den menniskones sista varder värre än det första. Och det begaf sig, då han detta sade, hof en qvinna sina röst upp ibland folket, och sade till honom: Salig är den qveden, som dig burit hafver, och de spenar, som du ditt hafver. Men han sade: Ja, salige äro de som höra Guds ord, och gömma det. Då folket trängdes intill, begynte han säga; Detta är ett ondt slägte; de begära tecken; och tecken skall dem icke gifvet varda, utan Jone Prophetens tecken. Ty såsom Jonas var de Nineviter ett tecken, så skall ock menniskones Son vara desso slägte. Drottningen af söderlanden skall uppstå på domen, med de män af detta slägtet, och skall fördöma dem; ty hon kom ifrå verldenes ända, till att höra Salomons visdom; och si, här är mer än Salomon. De Ninevitiske män skola uppstå på domen, med detta slägtet, och skola fördöma det; ty de gjorde bättring efter Jone predikan; och si, här är mer än Jonas. Ingen upptänder ett ljus, och sätter det uti något hemligit rum, eller under en skäppo; utan på ljusastakan, att de, som inkomma, skola få se af ljuset. Ögat är kroppsens ljus; när nu ditt öga är enfaldigt, så varder ock all din kropp ljus; är det ock argt, så varder ock din kropp mörk. Derföre se till, att ljuset, som i dig är, icke varder mörker.
Hamilton anfört derför, att biskoparnes löner icke måtte nedsättas ännu mera, ty med afs:de så väl å deras representations-skyldighet, som de dem åliggande tjensteresor och prestmöten, år obestridligt att de måste hafva en stor lefnadskostnad; men då ock det verkliga förhållandet år, att, — på sätt äfven den adle Gr:n antydt, många gånger handt, att dessa prestmöten, dessa tjensteresor uteblifvit, så anser jag mig böra hemställa, icke att lönerna må ytterligare nedsättas, men att deremot hvad prestmötena beträffar, represenlations-kostnadsersåttning i en rund större summa hädanefter kommer att vederb:de för hvarje verkstäldt prestmöte tilldelas, äfvensom att biskoparne må ega, att för de resor, de uti tjensteärenden företaga, åtnjuta ersättning, beräknad efter ett visst antal hästar; och jag hyser den förhoppning, att de måhända derefter skulle komma att resa omkring i stiftet något oftare än tillförene. Vidkommande den af mig förut omnämnda representationsersättning, så är det onekligen med all billighet förenadt, att de erhålla en sådan, då den verkligen egt rum. Slutligen, och för att det må komma under Utsk:ts ompröfning, anser jag mig böra, i sammanhang härmed, fästa upmärksamheten uppå, huruvida icke någon eller några af de biskopslöner, som nu finnas, skulle kunna genom stiftens sammanslagning indragas. Hr Stjernsvärd: Ehuru jag icke anser mig i något afs:de vederlagd af hvad Gr. Hamilton i ämnet anfört, vill jag dock uptaga några af de mot mitt anförande utaf den ädle Gr:n yttrade anmärkningar. Gr:n har lagt serskild vigt uppå hvad som af mig I>en 7 Januari. 45 yttrades, att härigenom en fursteprelatur skulle tillskapas, men vid de betraktelser, som af honom blifvit anstälde öfver detta ords betydelse, glömt att allting är relativt.
Utskottet, som .på dessa grunder, anser sig icke kunna understödja motionen om utfärdande af en Författning, hvarigenom lönen för Pastorernes Adjuncler, eller Yicarier, bestämmes, att alltid vara en i denna Författning fastställd del af Pastoratets kända inkomst, tror deremot, att det med motionen åsyftade ändamål lämpligen kan vinnas, om, till nödigt correctiv emot en obillig nedsättning i adjuncts-aflöningen, ett minimum åtminstone bestämdes, hvarunder densamma icke i något fall finge gifvas. Väl har Utskottet sig bekant, att, i flera Stift, sådane classificationer af Pastoraten redan skett, att Adjuncts-lönerne derefter blifvit reglerade, äfvensom att dessa löner, på de flesta ställen, redan lära utgå till sådane belopp, att livad JVIolionairen i motsatt afseende uppgifvit torde höra tili undantagen; hvarjemte det kan erinras, att andre tjenstemän i allmänhet, då de beträda Embetsbanan, efter att hafva användt lika mycken tid och kostnad uppå sin uppfostran och bildning, som Adjuncterne, icke kunna påräkna det säkra, ehuru knappa, bidrag för sitt egentliga uppehälle, sorn dessa, hvilka, om än deras löneinkomster äro ringa och i allmänhet icke kunna uppskaltas till högre än joo R:dr, likväl vanligen njuta den törmönen, att bo och lefva fritt i Pastors hus. Men då i allt fall ostridigt lärer vara, dels, alt Adjuncts-aflöningen på flere ställen erlägges med mindre än skäligt är, dels ock, att tidens ökade kraf på stigande bildning hos Läroståndets yngre medlemmar äfven påkallar en reglering till förbättring i deras löne vilkor, så får Utskottet, till beredande af detta ändamål, och till förekommande af sådane möjliga missbruk, som i motionen blifvit uppgifne, vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl.
7l gemensamma åsigt, hafva likväl bland Utskottets Ledamöter meningarne varit delade, hvad afseende borde fästas på Motionen, och arne Stånd hafva ansett, att då Schwartz, i egenskap af Öfver-Directeur vid Controllverket, uppbär en årlig Lön af omkring 1,200 Rldr, och det berott af honom sjelf att bibehålla sin befattning såsom Föreståndare vid Kongl. Vetenskaps-Akademiens Technologiska Schola, med thy åtföljande inkomster, den han likväl nu frivilligt lemnat, synes någon klagan öfver åsidosatt uppmärksamhet på hans förtjenst af belöning icke kunna ega rum, i följd hvaraf och med afseende derjemte på Stats-Verkets knappa tillgångar, bifall till Motionen icke kunde tillstyrkas; hvaremot de 2:ne andre Stånden trott sig böra hemställa till Riksens Ständer, 0111 icke den underdåniga anhållan hos Kongl. Majit borde göras, att Kongl. Majit må i Nåder låta af Manufactur-Fonden tilldela Öfvcr-Directeur Schwartz ett lämpligt årligt arfvode, emot skyldighet å hans sida, att på vissa bestämda tider hålla technologiska föreläsningar; och skulle dessa olika meningar till Riksens HÖglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen anmälas. Stockholm den 18 Julii 1823. 72 Stats-Utskottets Ankom den ig Julii 1823. Memorial, angående frågan om inköp af Astronomiske Instrumenter för Observatorium i Stockholm. Under den 16 nästlidne Junii har Yällofl. Borgare-Ståndet, samt, den ii isamma månad, Hedervärda Bonde-Ståndet, med bifall till Stats-Utskottets utlåtande af den 26 föregångne Maji öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, i anledning af Herr von Hartmansdorffs Memorial, om anslag af medel till inköp af Astronomiske Instrumenter för Observatorium i Stockholm, beslutit, att något anslag härtill icke må bestås, hvaremot HÖglofl.
Det är väl sannt, att under den tid densamma varit följd, länet hugnats med gynnsam skörd, som så betydligt inverkar på förmågan att underhålla socknarnes många fattige, vid betraktande deraf, att underhållet utgår mest i spannmål; men man kan äfven för mindre gynnsamma år hoppas på nyttiga verkningar af detta underhållssätt. A landet finnes ingen tillåten krog. Helsovården besörjes nu som förut af 2:ne provincialläkare, af hvilka den ene är stationerad inom Sunnerbo härad, en regementsoch en lazarettsläkare. Ehuru Eders Kongl. Majit i nåder beviljat anslag för en extra provincialläkare, som, i egenskap äfven af bataljonsläkare, borde hafva sin station vid Kosta glasbruk för östra och nordligare delen af länet, har det icke lyckats, att på längre tid kunna förmå någon läkare, att qvarblifva vid denna befattning, och sedan den, som förlidet år förestod samma provineialläkaretjenst, derifrån afgick, har någon sökande till de förenade tjensterne icke anmält sig. Orten deromkring, som har långt till städerue, röner mycken olägenhet af denna brist på ofia behöfligt läkarebiträde. Läns-lazarettet är i rnycket godt skick. Inrättningen bibehåller sitt länge innehafda förtroende, och, ehuru antalet sängar är beräknadt för endast 50 patienter, vägras ingen, som är i verkligt behof af vård derstädes, att blifva intagen. Räntan af inrättningens utlånade kapitaler användes, i förening med kurhus-afgiflen, till underhållet. Lazaretts-Direkdonen inser visserligen, att de mera aflägsne boende, som behöfva anlila inrättningen, hafva lång väg att transporteras och att rättvisligen kurhus-afgiflen, som utgöres lika från alla orter, borde fördelas så, att någon filial-afdelning för ett inskränktare antal sjuksängar kunde förläggas i något af öfrige distrikten, men utom det att ökade kostnader deraf blefve en följd, skulle, i direktionens tanka, en sådan förändring möjligen åstadkomma söndring och upplösning.
Den 26 Mars tingo Fullmäktige, medelst telegram, emottaga, ett af Bankirhusen R. von Erlanger och Bröderna Bethmann i Frankfurt am Mayn samt il. J. Merck & Komp. jemte Nord-Tyska Banken i Hamburg gjordt anbud, deruti 92J procent erbjödos för ett i Preussisk Kurant beräknadt län ä 21,000,000 riksdaler Riksmynt, med ränta af 4.1 procent och en procents amortering samt halfårsvis skeende liqvider, hvilket anbud dock endast för sagde dag skulle vara gällande. Fullmäktige funno väl icke helier detta anbud antagligt, men, efter anställd jemförelse emellan detta och de förut erhållna anbuden och då, enligt hvad General-konsul Tottie i London, efter derom hos honom gjord förfrågan, upplyst, något amorteringslån mot 44 procents obligationer för det dåvarande icke skulle kunna der af Svenska Staten upptagas, med mindre än 12 eller möjligen 10 procents kapitalrabatt, hvadan något antagligt låneanbud således icke skulle vara att förvänta från England, samt Fullmäktige, på grund af sin vid flerfaldiga tillfällen under ej mindre negociationerna om j 858 års statslån, än detta låns indragning och dermed förenade liqvider, vunna erfarenhet, ägde anledning att företrädesvis önska, att äfven det nya länet måtte varda afslutadt med Baron von Erlanger, beslöto Fullmäktige erbjuda honom och hans mediutressenter att öfvertaga lånet mot 94 procent, eller 6 procents kapitalrabatt och för öfrigt samma vilkor, som det sednast erhållna anbudet omfattade samt utan andra väsendtliga förändringar i de uti 1858 års kontrakt meddelade bestämmelser, än dem, som de nu beslutade skiljaktiga lånevilkoren föranledde. Detta erbjudande biet, enligt telegram af nästpaföljde dag eller den 27 Mars, af Bankirhusen Erlanger, Bethmann och Merck samt Nord-Tyska Banken antaget, och var således lånet att anse såsom med dem afslutadt.
I en tid då 'man synes vara allmänt ense, att Slaten icke bör vara förläggare för den enskilde industrien, måste det förundra mig, att de sammansätta Utskotten icke tillstyrkt inrättandet af privata hypotheks-banker, såsom det enda sättet att undanrödja det låne-system, som nu eger rum. Dylika Banker hafva med så mycken fördel blifvit begagnade i andra länder, Den 3 2 Jålii f. m, 3047 St t deras befordrande här bordt af exemplet 'uppmuntras. Vi håfve nyligen i Tidningsbladet Allmänna Journalen sett en artikel, angående en i Bayern inrättad HypotheksBank, och om den särdeles nytta den medfört. Det hade varit önskeligt,att Utskotten förskaffat sig till. förl heliga och fullständiga underrättelser om beskaffenheten af sistnämnde, Och andra likartade Banker. Dessa underrättelser hade måhända kunnat tjena till bättre ledning för Utskottens omdöme, och Riksens Ständers beslut. Det är väl sant, att de enskilde personer, hvilke kunde vara hågade, att här inrätta en hypo theksbank, skulle sjelfve hafva tillfälle att söka och inhemta upplysningar om grunderne derföre, men man vet emedlertid, att auctoriteter lättare än andra kunna göra det. Det hade åtminstone varit ganska väl om det förslag till reglemente för en hypoteksbank, hvilket, efter hvad Utskotten omförmäla, skall blifvit inom Utskotten uppgifvit, nu vore för Riksens Ständer framlagdt Förgäfves säges det, skall man dock vilja inrätta en hypötheks bank, sä länge vi icke äga ett bestämdt mynt: jag triedgifver det; men jag vet icke något hinder, att grunda denna Bank endast på silfvervärde. Utskotten hafva ibland annat, yttrat den farhågan, att om fastighets innehafvare i hypo t theksbanken gravera en del af deras fastigheters varde, någon möjelighet ej skall blifva, att pä det öfver skjutande värdet kunna anvisa betalnings-sä - io48 Den 22 Juli i f. m> kerhet för andra förbindelser.