Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stander inhämtat den uplysuing att desie sä kallade hjelpe-Dagswerkcn icke ingä i Hemmanens stattläggning, utan utgöra ett beswar, son, Allmogen vä de fleste orter icke widkännes, samt ! aldre tider tillkommit genom beting med Allmogen, forn ätagit sig dem, enrot en öfwerensksmmen betalning , smarande emot den lidens arbets - ocks warutvärde, men nu mera, genom desi förändring sä ringa, att den pä intet sätt kan ersätta sjelfva arbetet, mycket mindre den stora tids - spilla,, som tlllflpndas den oftast pä flere mils afständ boende Allmogen, för hwars Åkerbruk de Medes mäste wara högst hinderlige; altja och dä, sedan ägarna hlifwa i mindre lotter fördelade, desie hjelpedagswerken hwarken lämpsligen kunna anwändas, eller wid hädanefter uprättande Arrenden komma, att i likhet med hwad hittills fledt begagnas af Arrendatorer»?, som sjelfwe och pä egen kostnad böra besörja Höberg,lingen, samt Kongl. Mant och. Kro, rian sälcdeS under det huskMningen med Krono-Ängarne pä nu föreflrifne salt fortfar, icke mera är as deni i behof, anse Riksens Ständer, i.lilstamwighet med hwad Kongl. Bref,vet till Kammar - Collegium af den 13 Zuni.i 1749 stadgar, Allmogen böra, sä fort de ny« Arrenden hinna »vidtaga, njuta befrielse frän ofwannämnde Dagswerken, likwäl under förbehåll, att derest en 556 !
Apothekare, som för farmaceutiska behof nyttjar oslämplad redskap eller distilleringspanna af större rymd, än medgifven är, eller dislilleringspannor utöfver tillåtet antal, böle från och med 20 till och med 200 R:dr. Använder Apothekare panna med reklifikations-apparat, bote såsom i § 46, mom. 1 sägs. § 48. Företager någon mäskberedning för bränvinstillverkning före fem dagar innan dylik tillverkning, enligt gjord anmälan, skall taga sin början, böle för hvar dag sådant sker, eli belopp, motsvarande tillverkningsafgift för en dag. Expeditions-Utskottets Förslag till vnderd. Skrifvelse, N:o 156. 39 Samma lag vare, om någon utöfvar anmäld bränvinstillverkning, utan att hafva enligt §§ 20 och 21 förskottsvis erlagt tillverkningsafgilt. Ofverlräder bränvinslillverkare det förbud, som i mom. 3 af § 2 gifvet är mot mäskberedning samt bränvinstillverkning från klockan 10 om altonen näst före söneller helgedag till klockan 10 om aftonen å sådan dag; gälde, för hvarje gång sådant sker, den tillverkningsafgilt, som mot en dag svarar, och bote ett med afgiften lika belopp. Verkställes annat till bränneri hörande arbete, utom tillsyn vid malteller jästberedning, emellan klockan 8 på morgonen och klockan 5 om altonen å söneller helgedag, eller öfverträdes förbud, som i § 16 gifvet är; bote bränvinslillverkare eller destilleringsidkare från och med 5 till och med 50 R:dr. Vid de förbrytelser, som nu sagde äro, vare såväl bränvinstillverkaren eller distilleringsidkaren, som de arbetare, hvilka honom biträd!, underkastade ansvar för sabbatsbrott, enligt allmän lag. § 49. För öfverträdelse af hvad i § 32, mom. 2 och 3 samt § 34, angående bränvinstillverkare, stadgas, vare ansvaret böter frän och med 20 till och med 200 R:dr; för underlåtenhet att iakttaga föreskriften i § 69, botes från och med 5 till och med 50 R:dr. § 50.
Stockholms närhet har blifvit framställd såsom en vådlig omständighet för Krigs Academien^. och mångå föräldrar skola hafva rönt bittra följder dergf. Ja!. Stockholm?, närhet är icke öiJr - fyen 2-5 Angust i e, nu åkansvärd , men eftersyn en måste derföre vara; så mycketslörre. Det är sannt, att under loppet af dessa 5p ar sorn KrigsAcademien existerat, åtskilliga ynglingar nödgats lemna Acadejnien för dåligt uppförande, men liar man undersökt huru mångå af dem vid KrigsAcademien blifvit bortskämde och huru mångå redan förp ankomsten varit clet? Min erfarenhet talar i detta fall till inrättningens fördel, och sådan lä. j;er de flestes öfvertygelse vara. Men om ej så Vöre, så frågar jag, om föräldrar intet riskera för sina barns öde vidde allmänna Undervisningsverken, vid Skolor, Gymnasier och A cadernier? Det lärer ieke gagna, att uppgöra denna räkning, bäst lärer vara, att alfvarligen söka åstadkomma förbättringar öfver allt, oell ej tvista om företräden, minst här, der frågorne änr då ej definitift kunna afgöras; man bör ej öfverdrifva sina omdömen hvarken till förmon fog den ena eller andra sidan. Man har å nyo talat om ensidiga under■yisnings methoder o. s. v. Det är icke möjligt qtt här vederlägga dessa saker; jag ber min.aktningsvärde vän Herr von Hartmansdorff visa jpig den vänskapen, att komma tili Carlberg oell på stället undersöka Läroverkets beskaffenhet, peli der, som jag hoppas, iå en annan öfvertygelse, och taga verkelig kännedom af den inrättning sorn så bittert klandras, Friherre Adlerbeth, Jacob: I anledning af hvad Herr Lefrén yttrat, anhåller jag att få. åter fästa llidderskapets och Adelns upp - Den 25 Augusti e. m. märksamhet vid de uttryck, som af rnig blifvit nyttjade, då denna fråga för någon tid sedan här var ett öfverläggningsämne.
På grund af hvad jag nu anfört och dertill uppmanad af en del skeppsredare, handlande och sjökaptener i Stockholm, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Majit låta genom Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader försorg ■— antingen på dess för sådana ändamål egande anslag eller mot särskildt anvisade ersättningsanslag — anställa undersökning och upprätta förslag öfver kostnaderna för åstadkommandet af en 18 fot djup och för större segelfartyg tillräckligt bred kanal mellan Skutviken vid Lännersta-fjärden och Sumpviken vid Baggensfjärden; samt att såväl detta kostnadsförslag, som uppgift å öfrige kostnader för beredandet af en ny segelled för större fartyg genom Skurusundet till Stockholm, måtte så tidigt delgifvas Rikets nu församlade Ständer, att Rikets Ständer må blifva i tillfälle att, i händelse förslaget pröfvades lämpligt, dertill anslå nödiga medel, hvarom jag har den äran väcka särskild motion. Om remiss anhålles till Stats-Utskottet, till hvilket de för detta ärendes pröfning nödiga handlingar skola blifva öfverlemnade. Stockholm den 30 November 1862. L. J. Hierta. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Af Herr Hierta ■ Om vilkorligt anslag till utförande af den i motionen J\§ 260 omförmälda kana,länl. äggning I sammanhang med en af mig denna dag väckt motion om föranstaltande af en undersökning, rörande kostnaderna för åstadkommande af en 18 fot djup och för större segelfartyg tillräckligt bred kanal mellan Skatviken vid Lännerstafjärden och Sumpviken vid Baggensfjärden, i ändamål att åstadkomma en omkring 54 sjömil kortare segelled genom Stockholms skärgård till hafvet, får jag härmed — åberopande de i Rikets Ständers skrifvelse till Kongl.
För min del tror jag, att hela ingressen eller rubriken til! moni. lit. e bör utgå; ty om sednare hälften deraf borttages, får den alldeles enahanda ordalydelse med ingressen till mom. lit. cl. Deremot tror jag, att efter ingressens borttagande hela detta mom. bör uppflyttas under lit. d och oförändradt bibehållas, äfven hvad första meningen angår, hvilken, efter min tanka åtminstone, är oskadlig. Hr Tham: Jag skall gerna instämma med Frih. Palmstjerna, ang:de hela ingressens borttagande, men jag kan ej annat än vidblifva den tankan, att första meningen eller morn. jemväl bör utgå; ty då maximum af de beviljade cassacreditiven uti 2i:sta punkten lit. c blifvit bestämdt till 3oo,ooo r:dr för hypotheksföreningar och till i5o,ooo r:dr för associationer, som befatta sig med spannmålsbelåning, förmodar jag, att ingen sådan inrättning någonsin,skall komma att begära cassacreditiv till så ringa belopp, att det ej öfversegel’ 2000 r:dr, och jag kan således ej finna annat, än att den här föreslagna afgiften af io r:dr för cassacreditiv på mindre än 2000 ridr endast har afseende på den creditivrätt, som Utsk. tillstyrkt för enskilda personer och mindre bolag, men hvilken R. o. Ad. afslagit. Frih. Palmstjerna: Jag skulle för min del tro det vara nödvändigt, att ifrågavar. mom. qvarstår äfven efter det beslut, hvarigenom rättigheten till cassacreditiv blifvit inskränkt till hypotheksföreningar och associationer för spannmålsbelåning, på det den afgift, som af sistnämnda associationer bör till Ranken erläggas, må blifva bestämd. All föreskrift härom skulle eljest komma att saknas, sedan R. o. Ad. nu afslagit mom. lit. c af denna punkt, hvilket mom. dessutom blott angick privatbanker. Frih. Cederström, Jac.: Icke deltagande i de föregående besluten allt ifrån y:de punkten af nu förevar, betänk.
At ds i min Landsort ständigt färdande Norrsta och Dunsta LnLULr mätte genom särstilldl 8?6 beting sig fortställa, i anseende til den swära tyngd de äga , och äfwen HrndtwerkareS marknads» gods, sä nncket bemngar den Skjutsande, haldst Bonden icke har någon controll pä wigten; hwartil astren bor räknas Ostronoch HummerNpköparcs poära last, utan i säpana sali, dä de äro för Kongl. Mas::» räkrung. Z:o At Stadernas Fnllmägstge begärt r6 si. milen, kan jag sä mycket mindre bestnda, som det ar all i o kostsammare at föda hästar u i Städerna; men anhäller derjämte at den Allmoge, som skjutsar til, s/mom och frän Städerna mätte ätnjuta samma rott. 6.'o A Gästgifware 5 Landet, sa wäl som uti Staderna -nätie af de Resande, för hwilka de upbäda hästar, njuta En skill, lil HällkarlenS och Drängarnas underhällande. 7:0 At den Resande icke bör wänta öfwer en och en half limme, utan sä händer at flere Resande inom en timma ankomma til Gästgifwaregården och Gästgistvarens drängar redan äro u f.nde at bada up skjuts för andra, de ankommande dä fä dröja något längre, men alo ig öfoer twänne timmar. Hvilken som häremot öryte. , wa-e allmänna Lagen, som i gamla Gästgifwa'e-Ord irgen stadgadt nr, sä w-äl för de Skjutjanr-e som de Resande hit lämpeligast, äf.ven i sädana ornst.!»»Ag^e.er, som här icke ärs uptagna. Sluteligen ar min tanka ej at pä mindsta fatt förfördelanågot Stånds i Räder föruma xrivils' Lisr - 857 gier, utan da tvär Allernädigste Konung lemnak
Men om ock utfärdandet af ett sådant köpebref mött betänklighet, hade Konungens Befallningshafvande icke derföre varit befogad att genom auktionens ogillande fråndöma Jon Nilsson den jordäganderatt, som på grund af inropet blifvit vid auktionen honom tillerkänd. Del fall, hvari Konungens Befallningshafvande lagligen kunde, oaktadt skedd försäljning, förordna om ny utmätningsauktion, hade icke inträffat, nemligen att köpeskillingens erläggande dröjt utöfver föreskrifven tid (och köparen sålunda förlorat sm rätt), enär köpeskillingen var af Jon Nilsson, enligt sjelfva Utslagets innehåll, i behörig ordning erlagd. Den tvist, som derefter kunde uppstå om den genom auktionen förvärfvade äganderätten, tillhörde säkerligen icke Konungens Befallningsi afvande att slita, utan borde ovilkorligen, såsom rörande jordafång, till domstol förvisas. I följd af hvad sålunda blifvit såsom felaktigt anmärkt anställdes inför Kongl. Hofrätten åtal emot Konungens Befallningshafvande, för det uppgifna hufvudsakliga ändamål, att bereda klaganden tillfälle att bevaka sitt anspråk på ersättning för de förluster, hvilka genom det åtalade beslutet blifvit honom tillskyndade. Öfver detta åtal har Kongl. Hofrätten gifvit
Ett allvarligt bemödande att tjena mig och stadgad öfvertygelse om fördelarne deraf äro mig en säkrare borgen för fullgörandet af hvad du å din sida utfästat dig, än alla handskrifter, som endast behöfvas mellan menniskor. Jag är således utan skriftlig försäkran å din sida benägen att underhandla med dig. “Dina postulater äro temligen svåra, isynnerhet punkten om 50 rdr bko i veckan; det är för mycket begärdt i dessa tryckande penningetider, helst då förmögenhetsafgiften nu medtager alla tillgångar. Jag har derjemte utfästat mig att hålla biskop Weijdeman (hvilken länge egt mitt förtroende och varit min minister för detta stift), äfvensom flera hans medarbetare, icke allenast fria för allt hvad de efter ågången uppskattning komma att utgifva, utan äfven anskaffa dem medel till inköp af de egendomar, som de mindre bemedlade nu, uti den allmänna nöden, nödgats sälja till underpris, emedan endast några få bemedlade kunna köpa dem. Jag gör mina vänner denna tjenst derför att de vid sista riksdagen verkade att förmögenhetsbeskattningen beviljades. “Min vinst på detta ackord är betydlig, ty jag hinner nu knappt enrollera alla de själar, hvilka begått mened vid uppskattningarne. Jag kan således ej försaka dessa för en lumpen skomakaresjäl. “Så vida dessa vigtiga omständigheter medgifva, skall jag likväl söka att äfven uppfylla din åstundan. “Skara helvete, torsdagen den Beelzebub.“ Klockaren uppvisade äfven detta helvetiska bref för biskopen. Denna mellankommande omständighet gjorde ett uppehåll vid skomakarens domfällande. Flera brottsliga funnos tydligen; ty den sista skriften var tydligen af menniskohand. Fiskalsembetet fick förtroende att söka upptäcka författaren. Äfven detta lyckades. En stackars gymnasist ansågs och anklagades som författare samt uppkallades för konsistorium. Han inställde sig på utsatt dag. Man började anklagelsepunkterna; han såg sig omkring och sade:
Rikets Ständers Revisorer anföra i 5:te jemte annat, att den, i Krigskollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om förvaltningen af Artilleriafdelningens medel, lemnade uppgift å tillgångarne af extra statsanslaget vid 1849 års slut, 146,993 R:dr 2 rst., befunnits öfverensstämma med hufvudboken; men att uppgiften, att af behållningen 12,91S R:dr 36 sk. list. innestodo i Banken, och att detta belopp, likasom fordringarne, icke kunna såsom besparing disponeras, är stridande mot räkenskaperna eller mot rätta förhållandet och således i hög grad missledande, enär verkliga behållningen i Banken, enligt kassaräkningen och dervid fogadt bevis från Banken, utgjorde icke mindre än 60,796 R:dr 1 sk., och såledps 47.877 R:dr 12 sk. 11 rst. mer, än hvad Kollegium ansett erforderligt till utgifters bestridande; samt att det derföre vill synas ostridigt, att åtminstone dessa 47,877 Rulr 12 sk. 11 rst. kunnat såsom besparing disponeras. Kammarkontoret får vördsamt anföra, att det sammandrag af räkenskaperna, som af Kammarkontoret blifvit upprättadt till grund för zifferuppgifterna i den underdåniga berättelse, Krigskollegii Artilleriafdelning afgifvit till Kongl. Majit, stödjer sig på hufvudbokens kapitalräkning, utan allt afseende på beskaffenheten af de verifikationer, vare sig kassaräkning eller öfriga verifikationshandlingar, hvilka hufvudboken tillhöra. 1 nämnde kapital-räkning för år 1849 uthalanseras 146,993 R:dr 2 rst., såsom tillgångar till år 1850, och samtliga tillgångarne äro i balansen fördelade på behöriga utgiftstitlar, med undantag af 12,918 R:dr 36 sk. 1 rst.
Stats-kontoret anordnats i olika poster tillsammans 21,500 R:dr, deraf 18,096 R:dr 88 öre blifvit under nyssnämnde år för ändamålet använde; hvaremot återstoden af den anordnade summan, 3,403 R:dr 12 öre, såsom behållning vid 1860 års slut balanserades. Vid denna redogörelse, som äfven i Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, hafva Revisorerne icke funnit något att erinra; börandes Revisorerne tillika anmäla, att af de till Ingeniören Ljunggrens förfogande för nämnde föremål ställda medel under revisionsåret något belopp ej blifvit utanordnadt. Kongl. Post-verket. Årets räkenskap, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisar för inkomster och utgifter sålunda: — 38 — Debet. Uppbörd: Porto för inrikes samt norska, finska och ryska bref vexlingen 832,616: — Dito för utrikes dito 352,321: 6. Transito-porto för norska, finska och ryska dito 22,201: 68. Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858: Ofverlevereringar och skulder 16,712: 73. Af kor trång ar: Provision för försålda frimärken •••.- 12,869: 56. Porto för outlösta bref 4,640: 21. Portoandelar för ångbåtsoch diligensbref 15,845: 14. Aklagareandel af böter 277: 16. Utgifter: Pensions-dito 11,046: — Kontorshyror och expenser m. m 70,670: 48. Postiljoner^ resetraktamenten, beklädnad och beväring .. 92,026: 39. Hyresérsättning för stallrum 1,350: 45. Postföringskostnader inom riket 370,285: 84. Gästgifverihållningen vid Grisslehamn 300: — Sjöpostfarten 221,190: 38.
Jag får derföre på det varmaste tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Leuhusen: Jag kan icke, i likhet med en föreg:de värd talare, gå in på att nuv:de lagstadgande tillkommit under förutsättning att hvarje bränvinsbrännare skulle vara en brottsling, utan har lagstiftaren härigenom velat öfverlemna åt domaren att i dessa fall bedöma de omständigheter, som emot en tilltalad förekommit, hvilket här är så mycket mer af nöden, som det i de flesta fall är svårt att emot en angifven lönbrännare erhålla fullt juridiskt Den 14 Maj. .321 juridiskt giltig bevisning. På denna grund anhåller jag att den gamla redaktionen måtte bibehållas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de förslag, och dels afslag derå samt bibehållande af det nu i ämnet gällande stadgandet, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på Bifall till förslaget, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af det nu gällande stadgandet, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, oell förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. von Schulzenheim begärde votering. o O Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller lista moni:t i § 48 af Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsb:ts förslag till förordning ang:de bränvins tillverkning, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår E. o. Ad. detta morn. och bibehåller det nu i ämnet gällande stadgandet.» Voteringen företogs, och befunnos*vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 9. Nej — 19. Den vidare föredragningen af Be tänk: t uppskjöts härefter till nästa plenum. Frih. Alströmer, Oscar:
Vi fasta oss till en början vid det lilla ordet sel-otikw, hvilket esoinoftast ' förekommer i boken, och med hvilket den wmoderna literaturenw slösar i tid och otid. Nar nu detta sker under de mest vexlande förutsättningar rörande ordets betydelse, så uppstir häraf ett slags språkförbistring just på det område, som inom den nya literatiiren ar mest utsatt för missförst %nd och - nzissbruk. Det vore derför af stor vigt att uppreda begreppet erotik för att sedan använda ordet endast der det duger. Nu brukas det som uttryck för den raaste sinlighet, lika såväl som för den finaste förnimmelse af ett gryende tycke, en förflygande sympatisk stamning, eller den djupare, sjal och sinnen genomträngande, hjertats böjelse, som kan uppstå mellan man och qvinna. Och icke nog härmed, det talas om werotisKa strömningar,^ hvilka från en libertins eller simpel. kurtisörs nargangna blickar, sådana som telefondirektörens, lika val som från en allvarlig, hangifven, efter genkärlek trängtande mans väsende, &amp; dant som Ernst Billners, skulle träda den unga qvinnan till mötes och hos henne mot hennes vilja ansla motsvarande sinliga känslor eller i lyckligaste fall egga henne till koketteri. Annu värre än sa: man kallar wrofih. eller i ~eratih s h f t a n d ~ den svärmiska, sjelfiippoffrande vänska &gt;, soni en 281rig qvinna, sadan som Cecilia, kan hysa för en ung 18-irig flicka, och man later ocksa denna zerotik. ofrivilligt &gt;strömma öfver: de b3da vännerna, SH att de icke kunna kyssa hvarmdra utan att rodna! SILrskildt här synes oss ordet synnerligen olämpligt. Om det hade gällt en fröken Zelow, förstörd af kärleksgriller och morfin - 3. la bonheur! Men icke d i det gäller Cecilia. Om ock angripen, synes hennes i grunden sunda natur icke sa besmittad, att den ej skulle kunna hysa en enda rent naturlig känsla.
Riks-stånd framställd och till StatsUtskottet jemväl remitterad anmodan, att Utskottet måtte förskaffa Rikets Ständer del af redovisningen för de af Rikets sednast församlade Ständer anslagna medel till »den beväpnade neutralitetens upprätthållande.» Stockholm den 28 Maj 1857. Stals-Utshotlels Memorial JM 64. 3 l:o. Uppgift å verkställda utbetalningar utaf de medel, utgörande tillsammans 500,000 R:dr Banko, som, till bestridande af kostnader för utomordentliga åtgärder till rikets försvar, enligt Kongl. Brefven den 13 Juli och 21 Oktober 1853, blifvit lyftade af det vid 1850 och 1851 års riksdag på Riksgäldskontoret anvisade s. k. mindre kreditiv. Under år 1853. Under år 1834. Under år 1855. Summa. För Försvarsverket till lands.* Genom Kongl. Krigs - Kollegii Fortifikations-afdelning: för fäslningsbyggnads-arbeten . » vårdkasar till transport-, reseoch traklamentskostnader, jemte skrifmaterialier m. Under år 1854. Under år 1855. Summa, Genom Kongl. Krigs - Kollegh Under år 1854. Under åi 1855. Summa. För Försvarsverket till sjös: tör 64 st. 72 S":ga bombkanoner till Kungsholms fästnings provisoriska bestyckning — 57,024 22 40 » 80 st. jernlavelter — 29,844 34 3 » 6,000 st. runda och 350 st. ovala 7 tums bomber . — 29,530 24 4 » ammunition, projektiler m. m. 43,702 till dagsverkskostnad 8,800 $r 4 ängmachin pä linie-skeppet Carl XIV Joban — 188,740 » 1 reverber-ugn för jernlavetters tillverkning
Efter omförmälda beräkning och med angifvande af presterskapets nuvarande inkomster, bland hvilka likväl ej någon behållning af boställena, i anseende till deras svaga jordmån, blifvit upptagen, hade Domkapitlet uppgjort förslag till ny aflöningsstat, uti hvilket förslag dock Kammar-kollegium och Stats-kontoret vidtagit vissa förändringar; och skulle, enligt den af Kollegierna sålunda föreslagna stat, för presterskapet i Lappmarken erfordras utöfver nuvarande anslaget, 11,000 R:dr, ett lönetillskott af 10,235 Ridr 16 öre, eller i jemnt tal 10,000 Ridr. Vid underdånig föredragning af detta ärende hade Departements-chefen, jemte tillstyrkande af bifall till kollegiernas förslag, vidare anfört, hurusom Reservationerna å ifrågavarande anslag, som förut varit både ett reservationsoch förslagsanslag, men numera blott har sistnämnda egenskap, blifvit, i följd af ett Kongl. Bref den 14 April 184b, genom Stats-kontorets försorg förräntade, så att af desamma bildats en kassa, benämnd Lappmarks Ecklesiastikverks fond, hvilken för närvarande uppgår till omkring 36,500 R:dr, deraf 34,500 R:dr vore emot fem procent årlig ränta utlånade. Då emellertid för samma ändamål, hvartill fonden vore afsedd, ett förslagsanslag funnes, samt det skulle leda till enkelhet och reda i statsmedelsförvaltningen, om den samlade behållningen öfverlemnades till Riksgälds-kontoret, emot det att anslaget ökades med ett räntan motsvarande belopp, eller 1,725 R:dr, ansåge sig
Med åberopande af hvad vi angående dessa vid 10 Kap. 8 § anfört, och då, så vidt vi kunnat erfara, under tillämpningen af den nu gällande lagen någon anmärkning ej förekommit emot de der stadgade straff, hvilka synas oss bättre, än de nu föreslagna nya, motsvara de serskilda brottens inbördes förhållande, tro vi förslaget härutinnan, så vidt det utan rubbning i straffskalan kan ske, böra återföras till mera likhet med 1858 års förordniug, och hemställa derföre, att den föreslagna straffarbetstiden måtte förändras: i 2 § till: »från och med 1 till och med 5 år;» i 4 § till: »från och med 6 månader till och med 3 år;» i 7 § 1 mom. till: »från och med 1 till och med 5 år»; i 11 § till: »från och med 1 till och med 5 år;» och i 13 § till: »'rån och med 6 månader till och med tre år.» .13 Kap. Högste Domstolen, som fann ansvarsbestämmelsen i 1 § vara alltför sträng i händelse, att den, som vittnar eller eljest på ed höres, af obetänksamhet förtiger hvad honom till upplysning i målet veterligt är, — hvilket fall efter förslaget syntes skola under 1 § hänföras, ehuru tvekan derom lätteligen torde kuuna uppstå —, tillstyrkte, att, i likhet med Lagberedningens förslag i 15 Kap. Straffbalkeu, efter 3 § måtte i ny § införas ett så lydande stadgande: Förtiger den, som vittnar eller eljest på ed höres, hvad honom till upplysning i målet veterligt är, och prof vas han hafva det af obetänksamhet gjort; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader.