Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af dessa sålunda gjorda påminnelser har Utskottet, uti, ett sednare Utlåtande af den ödra nästlidne April!, förklarat sig frångå sitt uti förra Alternativet gjorda tillstyrkande, rörande Exportfriheten, men deremotiöreslagit, Eesv. och Ekon. att en Jordägare eller Hemmans-Innehafvare, som bevisligen erbjudit närmast boende Garfvare barken a utsynte Ekar, men ej derföre kunnat erhålla skälig betalning, så att hans arbete och möda någorlunda blefve ersatt, bör helt och hållet ifrån af'kalningsskyldigheten och allt Laga ansvar befrias. Vid föredragning af detta Utlåtande, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 4-de nästlidce Maj funnit för godt bifalla Utskottets i dess förra Betänkande gjorda hemställan, att utförsel a£ Ekbark, emot den Tull som Kongl. Majit i Nåder kan pröfva skäligt derföre bestämma, jemte fri disposition vid försäljningen deraf, hädanefter må blifva tillåten. Högvördige PrestStåndet har under sistnämnde dag bifallit Utskottets sednare Betänkande, hvaremot Vällofl. Borgarståndet den 8de Maj afslagit detsamma, med förklarande, att Ståndet ansåg de nu i ämnet gällanda författningar böra bibehållas: och har Hedervärda BondeStåndet uti ProtocolisUtdrag den 50 nästförflutne April! förklarat sig vidhålla sitt redan förut till Utskottets första Betänkande leinnade bifall.
Viggo. Du 184 - försjunken i tankar; vänder sig om och går mot dörren, stannar igen och ser ut i trädgården. Lyktorna ha börjat slockna, men månen skiner klart öfver buskarne derute och genom det stora fönstret in i ateliern. Han stirrar ett ögonblick ditut, drar en djup suck och går långsamt sin väg. Hon går in i sitt sofrum. Han står ett ögonblick stilla, * LOUISE kommer från sofrummet, klädd i en morgonrock af Ijusrödt siden med spetsgarnityr; hon släcker lamporna, sätter sig till pianot och slår an ett par enstaka toner, hvilka efterhand öfvergå till en melodi. Slutligen börjar hon sjunga: »Och jungfrun hon skulle sig till ottesången gå. Tiden görs mig lång. Så gick hon den vägen åt höga berget låg, Men jag vet att sorgen är tung. » ALLAND kommer sakta in. När hon slutat går han bort och lägger sin hand på hennes hufvud, böjande hennes ansigte uppåt. Stannar och ser på henne medan hon sjunger. ensam? Hvad tänker du på, när du sitter så här LOUISE. På dig. Alltid på dig. ALLAND. Och hvad tänker du om mig? 185 - LOUISE. sitta här i hundra år och tro att några veckor förflutit. Att du är bergakungen, och att jag kunde ALLAND kysser hennes panna. Du gör mig nästan rädd. LOUISE. Med hvad? Att jag är så lycklig? ALLAND. Ja. LOUISE lägger sin hand öfver hans mun. Tyst. Jag vet hvad du vill säga. ALLAND. Allting dör. LOUISE. skiner och lifvet är så rikt. Det skall man inte tänka på, så länge solen ALLAND vemodigt. läran för mig. Entusiastiskt. Du är du är den noblaste, den älskligaste kvinna jag mött i lifvet. Det låter så underligt, att du predikar den LOUISE. trolldryck bergakung! Jag är hvad du gjort mig till. Det var din 186 - ALLAND böjer sig på knä, lägger ena armen kring hennes lif och ser upp i hennes ansigte. och spinna silke. Du är så fin och sval. Du är så vacker. Jag älskar dig. Lägger sitt hufvud i hennes sköte. Ja.
När Utskottet nu kommer att utlåta sig, rörande Municipaleller Menighets-styrelsen, som bör utgöra slutstenen i Stats-förvaltningsbyggnaden , framställer sig otvunget "den anmärkning: att ämbetsmäns åtgärd i sjelfva verket endast borde vara påkallad för de fall, der folket icke är i tillfälle, att sjelft besty - Om Municipal-Stjrelsen. 110 ra om sina närmaste angelägenheter. Antoges åter motsatsen, eller att Ämbetsmän äro nödvändiga för handläggningen al allmänna ordningsoch hushåilsangelägenheter, skall, vid en tilltagande folkmängd och dageligen uppkommande nya oeconomiska förhållanden, den följd nödvändigt uppkomma, att det ökade behofvet af tjenstemän i de lägre graderne , som redan nu visar sig , mer och mer tilltager. Det är således, efter Utskottets tanka , en väl ordnad Municipal-styrelse, som till slut mer och mer skall minska de underordnade tjenstemännens stora antal. Menighets-styrelsen är icke fremmande för Svenska folket, hvilket fordom, vid offenteliga sammanträden, afgjorde sina angelägenheter med den kraft och rättvisa , som egnar Svenske män. Såsom minnen deraf qvarstå ännu Landskapslagarne , och den än bibehåline Landets indelning i Härader, Lagsagor och Landskap. Linder en senare tid förändrades desse förhållanden , då ämbetsmanna-styrelse småningom infördes:
6^//en/r«a/. //td/vrg a/ /'vo/oco/ZeL 6/ve/' dd^drM-^venden^, /rddet rn/"ö/' //on^ dkonnngen r Äa^-/?ddet d ^oe^/ro/m^ Äod den / Närvarande: blan8 Lxoellenoe du8titik6-Stat8-Nini8tern Herr Lriberre 6^//en/raa/^ dkan8 Lxoellenoe Stat8-IV1ini8t6rn kör I7trlke8 Xrendena blerr l?riberre //me / 8tat8^käden: /"d/r/ven5 ^ biilierre ä/ae/ von //o/denr, M/nrde^ briberre /'e^/vn^ briberre ^Vovden/d/^., /ko/rA/.
Enligt af Svifet# ©tanber gillabe grunber l)ar en prototftonel rotejemfning inom 'SBeflerbotten# och Norrbotten# län, efter fullbor* babe unberföftiingar och upprättabe rotcringéwerf, imber ben 25 2lu» gufli 1846 blifwit af Jfottgl. 3ttaj:t faftflällb, att gälla intillbefj efter afwittringarne# flut en befinitm rotejemfning fan i befja län företaga#. 3 följb af benna prooiftonella rotejemfning h<rc &«n inom länen be* fitttliga tillgång på ffattlagba nyhemman, f>milfaé antal befunnit# icfe tx>ara tillräcfligt för en beftnitro reglering af roteringöéefmäret ber* ftäbe#, blifwit på be fwaga rotartte förbelab i mån af bera# behof af uttberflöb; äfwenfom ben af Seifet# ©tänber för befja rotar för ben förflutna tiben affebba hjelp af rotefrihet#*afgifterna efter etta hanba grunber fotnmit beni tillgobo; och hrtC Defjutom, fåfom genom benna rotejemfning äfrocn åfpftabt warit, wunnité en bättre ittbelning af rotarne i allmänhet, ätt forn förut ägt ruin. SDett af 3vifet# ©tänber voib 1840 år# Dlifébag wäcfta fråga göränbrab otti inbragning af ett ©eneral*befälhafware*tjenft och lönett# anwätt* battbe till ©etteral#'penfioiter h<w h»# $ongl. 2Dlaj:t warit imber öf* werwäganbe; och hav Äongl.
Allt efrer circulationens större eller mindre liflighet beböfver till och med ‘semina rörelse större eller mindre penningecapital. Är nu detta bestämdt, måste tillgången i förhållande till efterfrågan vara mer eller mindre tillräcklig. Men då sedlarne endast såsom penningar kunna användas måste äfven deras värde variera, och således detta förblifva obestämdt. Dessutom inträffar ännu en omständighet, som under närvarande förhållande måste göra deras värde högst vacklande. Yara sedlar kunna ej direct användas i våra utländska liqvider. Förlagerne för vår utländska handel äro till större delen utländska, och detta år en stor förmon för oss, så långe vi åro mindre rika på capitaler än de flesta nationer, med hvilka vi handla, och som således för båttre pris kunna förlägga den ömsesidiga handeln, ån vi, hvars capitaler med större vinst kunna användas i vår industri. Når nu innan utskeppningens början remisserna inkomma till vära exporteurer, så finnas ej nog afnämare bland våra importeurer, som till större delen på credit taga sina varor, att först efter afsåttningen betala dem. Härigenom kunna utländska Våxelhus genom deras härvarande commissionairer nedtvinga coursen, då exporteurernes remisser indragas och uppdrifva den, då importeurernes skulder skola betalas. Också ser man ofta, utan någon förändring i sedelstocken, coursen högeligen variera emelian dessa bägge epoker. Den 26 Februarii. 77 3 Herr Tham har äfven anfördt, att Coursen obetydligt varierat sedan sista Riksdagen. Jag tror likväl att skillnaden emellan io4 och ma är tillräckligt stor för att medföra alla ett obestämdt mynts menliga verkningar på ägande rätten och på alla närings-företag. Således kan jag för min del ej annat ån anse en realisation efter närvarande Medelcours vara det enda kraftfulla medel till vinnande af ett fast myntvärde och af trefnad för nåringarne. Men skulle emot min förmodan, detta ej låta sig göra, så öfverensståmmer jag i Herr Stråles förslag, att för framtiden låta alla liquider ske efter Cours. Detta vore då det enda sättet, att trygga ägande-rätten mot sådane förluster, som dem 1809 års myntförsämring ådragit alla då varande fordringsägare.
Borgare, Stander och Hedcrwärda Bonde-Ståndet tillåta sammanstaendet af Brän nings - Den i8 Julli. kör? mnaSrättigheten för Hemman, som ffötas med ägarens eller Brukarens egne bade Folk och Dragare, nar Hemman äro belägne inom en mils afstånd fran det ställe, der Ägaren eller Brukaren ar wistande, boende eller Mantalsffrifwen. Utskottet förestår detta till antagande. y:de Momentet. Föstande proportioner för Städerne hafwa alla Fyra Standen stadgadt: 80 Mantalsskrifne Personer ssola fa begagna 50 Kannors Panna 120 60 Dito. 70 Dite. 2§s 80 'Dsto. Z02 — 90 Dito. Wallof!. Vorgare^Standet orkar för 50 mantalsffrifne personer begagnandet af en Z4 KannorS Panna. Utssottet finner ei ffäl wara, att denna Wälstlofl. Borgare-Standels tanka tillstyrka. roche och utteMomenttn. Beträffande Bränwinsbränninam och Distillerinqen i Stockholm, Götheborg och Carlskrona. Alla Stånden hafwa bestulit, att Kongl. Mant nia derom förordna ester Desi Nådiga godtfinnande och till Statens bästa fördel. — Enligt Höglofl, Nidderffapet och Adelns, Wallof!. Borgare - och Hedcrwärda Bonde-Ståndens Bestut skall Svannemals-förbrännings-gwantiteten beräknas ester antalet af mantalsskrifne personer— Höglofl. Nidderffapet och Adeln samt Hederwärda Bonde-Ständer saga, att samma grunder > box - rsi8 Den ,8 Julik. börte der följas i afseende pä Pannornes storlek, som för andra Skader är Stadgadt. Walloflige Borgare - Ståndet anhäller, att i fall deija StaderS Bränningscäkt stuve upplätas ät Arrendatorer, Borgerstaj)<! i deija Skader matte aga förmånsrätt. Utstottet förestår:
Thorn inom Borgare-Ståndet väckt en till Utskottet remitterad motion, deruti blifvit yrkadt, att Rikets Ständer mätte för Civil-statens pensions-inrättning anslå det belopp af 4,000 R:dr ärligen, som erfordrades för att bereda delaktighet i samma inrättning för Borgmästarne i Rikets Städer utom Stockholm. Ståti-UlsUoltds Utlåtande, N:o 112. 13 Vid öfvervägande häraf har Utskottet, med afseende ä Rikets Ständers vid föregående Riksdagar uttryckte åsigt, att delagtighet i Civil-statens pensions-inrättning borde för Borgmästare och Commissions-landtmätare beredas, ansett, att de såsom villkor för ett sådant ändamåls vinnande erforderliga stats-anslag jemväl böra af Rikets Ständer beviljas. I afseende å Borgmästarnes pensionsrätt linnes utredt, ali, del belopp af 4,000
Redan då han först synts vid horisonten, hade klockan för invånarne kungjort den stora händelsen, hvilken för dagen hade alldeles synnerlig vigt för dem, då med detta skepp väntades aflösning af den dittillsvarande vaktkommenderingen. Stadens honoratiores voro fulltaligt representerade: der var befälhafvaren för vaktkommenderingen, borgmästaren, domaren, kyrkoherden och flere andra ibland dem äfven en ung militärläkare, som blifvit beordrad på soldatafdelningen för att i egen person vaka öfver fångarnés och soldaternas kroppsliga välbefinnande. Två båtar foro mot ångaren och bragte så småningom i land ett antal soldater och en ung officer, en skön, blond yngling, som vi vilja kalla G-abriello och som genom sitt tilltalande väsen genast vann allas hjertan. Sedan Gabriello med en handtryckning helsat sina kamrater och på borgmästarens artiga tilltal svarat några förbindliga ord, drog han i spetsen för sitt folk in i köpingen. Ons invånare bildade dervid spalier, fulla af vöidnad och nyfikenhet. Då soldaterna förts i sina qvarter, begaf sig Gabriello till torget, hvarest han än en gång festligt helsades af de högsta myndigheterna, hvilka med all möjlig formalitet förestäldes honom, en efter annan af borgmästaren. Denna ceremoni, hvilken kännetecknades af den hjertligaste godmodighet, blandad med ett slags landtlig andakt, var snart förbi; herrarnes grupp upplöste sig och den nykomne följde nu sina kamrater till den för honom bestämda tjenstevåningen. Derstädes voro soldaterna redan ifrigt sysselsatta, den ene med inpackning, den andre med sakernas ordnande, och inom en timme var allt så väl för den afresande som för den anlände i bästa ordning. Klockan 8 samma afton lemnade med ångaren den aflösta vaktkommenderingen ön, hvarvid den ledsagades ända till stranden af de nykomna kamraterna. Men den unge officeren vände till baka till sin bostad, sedan ängbåten försvunnet för hans blickar, och då han var grundligt uttröttad af resan och dagens oro, uppsökte han genast sin bostad. Och han sof ända till morgonen ungdomens djupa, vederqvickande sömn. Med solen var han uppe.
Sparande derutom, tued affeende å fejare tjenfgöringenS [arhilda def afenfet i 3?å* der förordnadt, att manfapet mib SöefetdottenS ocf ^emtlanbS galt*3ägare*SRegementer [Tota, efter tidryggalagde 25 tjenfe*år, genaf tid underlåd, efter erfadet affed, funna förfjelpaS. slottan 11?.- Slöid flottans? trenne ©tationer äro åtf idiga itydyggnader scEi^lleparn: ocf reparationer af fartyg ocf fuS merPfädda. £iuic*feppet ©ut, 0in' ftaf den ©tore, fregatten af Chapman, ©fonertarne gaif ocf l’2ligle, 2:ne 5D?örfare*gartyg, 3 däcfade ocf 3g öppna ©Pär* gårdéfartpcj, famt 2:ne £fef*fartyg efter ny conf ruetion äro fuddor* dadé. £inie*©Peppet © fandin adien, gregatten ^ofepfine, (koroetten Najaden ocf tmemte ångfartyg
Jag torde med föranledande häraf böra upplysa, att dylika diplomer aldrig, enligt Ordens statuter, utfärdas. Sådana bref utfärdas endast för commendeurer af nämnda ordnar, och då desse commendeurer upphöjas lill värdigheten att vara commendeurer med Stora Korset, utfärdas derpå aldrig nya diplomer , utan erlägges derför endast en afgift till ordenscassan, Af sådan orsak skulle jag hemställa, att stadgandet om en charta till 66 r:dr 3a sk. på diplomer, som icke finnas, måtte ur förslaget utgå; och i .allmänhet hvad D en aj Januari f. m. släinpl. p ippersafgiflen å ordensbref angar, alt nian dervid följde deli tariff, sorn i ordens-statutei na finnes upptagen, och hvilken är -betydligt lägre än denna, Jag vill likväl mindi e insistera på denna punkt, ehuru den ej saknar vigt, än pä den förslå, nemi, alt afgifleu af 66 r;dr 32 sk. för bi ef å värdigheter att vara cominendeur med Stora Korset a( K. Svärdseller WasaOrden mätte utgå. Jag anhåller, att dessa anmärkntr mätte få åtfölja den återreroiss, hvarom äfven j-ig vågar anhålla. Frih, Doye, Ludv,: En värd ledamot har önskat, att någon jurist ville yttra sig i frågan, och ehuru jag icke kan fullgöra hans särskilda begäran att ingå i ett vidlyftigt anförande, vill jag likväl åtlyda hans uppkallande och förklara, att äfven jag anser den föreslagna förändringen af särskild försäljning vid tingsställena af stämpladt papper vara ett förslag, som icke låter verkställa sig.
För den händelse att straffbestämmelse skulle saknas i något fall, då befälhafvare!! gjort sig skyldig till ett påtagligt fel vid tjenstens utöfvande, innehåller - 113 håller förslaget en §, enligt hvilken domaren i dessa fall kan befordra den brottslige till vederbörlig näpst. För att befordra sjörättsmålen till så skyndsamt afgörande som möjligt, var ursprungligen föreslaget, att dessa mål skulle handläggas af stadsdomstolarne. På grund af de anmärkningar, som i Högste Domstolen blifvit framställda, har man återgått till hvad för närvarande är gällande. Noggrannare och fullständigare stad ganden om forum för dessa mål hafva likväl blifvit tillagda (§ 302). Från denna allmänna regel, att sjörättsmålen handläggas såsom andra tvistemål, har dock i afseende på tvister, som uppkomma från försäkringsaftal, ett undantag blifvit gjordt, i det att dessa mål alltid skola upptagas vid stadsdomstol, antingen omedelbart eller vid målets fullföljd ifrån dispacheuren (§§ 304 och 305). Angår tvisten icke ersättningens belopp, utan om den bestämda summan skall gäldas eller icke, då upptages och handlägges målet som ett vanligt tvistemål, allenast att handläggningen af detsamma sker vid stadsdomstol. Är åter icke utredt huru mycket som skall gäldas, blir målet, i likhet med hvad som för närvarande eger rum, först hänvisadt till dispacheurs utredning (§ 268). Nu gällande Försäkringsoch Haf veri-stadga föreskrifver att, om parterne ej åtnöjas med dispacheurens utredning, målet skall hänskjutas tili gode män, af hvilka parterna välja tvä hvardera. Kunna desse gode män icke förena sig om ett visst slut i saken, eller vill någondera parten icke låta bero vid deras utslag, så afgöres målet i sista instans af Sjöförsäkringsöfverrätten. Denna domstol har förslaget borttagit, dels derföre att den nyare lagstiftningen i Sverige i allmänhet sökt att föra alla mål under de vanliga domstolarne, dels ock isynnerhet derföre att denna Rätt, genom det ringa antal mål, som dragas under dess pröfning, visat sig i det närmaste öfverflödig.
Har Borgare Burskap uppsagt; Åge anda ej förr än ett är, elter det uppsagelsen skett sorn i 3 Gap. 5 §• Mandels-Balken sägs, afträdes-ansökning till annan rätt ingifva än den, hvarunder han såsom Borgare lydi. Frälseman gifve sällan Ansökning lill Hof-Rätten. Vill Bolag, deri Frälseman del äger, sin egendom afträda; Vare Lag samma, 2> $• Emellan de tider då Härads-Ting hålles, må Afträdes-Ansökning till Domhafvanden ingifvas. _3. §. Gäldenär skall vid Afträdes-Ansökning foga tvefalld uppteckning hf allt det han äger i löst och fast, af alla fordringar, af all gäld, så ock af alla Böcker, handlingar och ékrifter, som boet röra; Och vare den Boupptekning af honom med Eds förpligtelse underskrifven, 4- §• Der Gäldenär vid sin ansökning ej fogat Boupptekning så underskrifven som i 3 §. sägs, varde ansökningen ej upptagen, utan skrifve Rätten eller Domhafvanden Afslag derå. , 5- §• Har Gäldenär idkat handel eller annan rörelse, hvaröfver Bok hållas bör; Late Rätten, enär Afträdes-ansökningen uplågen~är, genom egne eller Krono-Betjente genast uppteckna och försegla Gäldenärs Böcker, och andre handlingar, som hans handelsrörelse angå. Konungens Nåd. Propositioner. §• Ar utmätning å Gäldenärs egendom af en eller flere Borgenärer sökt, och befara de eller andre, som klare oell förfallne fordringar hafva, att, efter försäljning af den egendom , full till. gang till deras förnöjande ej finnes; stande dem fritt att hos Rätten söka, det Gäldenärs Egendom afträdas må; Ar all Gäldenärs kända egendom under utmätning, eller har han varit i två månader, eller i längre tid för gäld bysatt; agen Borgenärer den rätt nu sagd är, ändå att deras fordringar ej förfallne äro:
Och jag hade i stället börjat luta åt den uppfattningen, — hvilken, som bekant, äfven före mig haft anhängare — att omväxling i grund och botten är att föredraga framför allt för länge ostörd hfila. Det fanns till och med de, som höllo före, att jag i högre grad än någon annan i sällskapet varit underkastad förvandlingens lag. Men detta påstående bestrider jag så- som falskt och illvilligt. Inte heller är det sannt, att jag först då började intressera mig både för segling och lawntennis-spel, ty det har jag alltid gjort, fast jag aldrig blifvit fullt hemmastadd i skötseln af något annat segel än focken och aldrig kommit att lägga mig till med någon räcket. Osanning är det också, att jag öfverraskats i samma sysselsättning som kandidaten — ty jag öfverraskades inte —; att jag för att möjliggöra vissa eftersträfvade morgonpromenader steg upp två timmar tidigare än förut — det berodde på det vackra vädret — o. s. v. Men efter att ha protesterat mot dessa öfverdrifter, kan jag j u gärna medgifva, att jag aldrig utan tvingande skäl försummade någon segeltur eller något krocketparti, hvari hon tog del, eller någon promenad, där jag hade förmånen af hennes sällskap. Jag skref till och med efter en af våra utflykter — hvarunder jag beslagit henne med en liten oskyldig osanning — följande dikt, som jag dock klokt nog aldrig visade henne: » En liten smula får man lof att narras, försäkrade min sanningskära flicka. Jag ville gärna veta, huru mycket, men fick ej något svar i detta stycket. Nu skall jag samvetsgrant mig söka skicka, så godt jag kan. Få se, hur det kan lyckas. För hvarje gång jag märker att hon diktat, så skall jag dikta själf en liten saga; och när jag finner, att hon ärligt biktat, så skall jag henne med en bikt behaga. Det bör bli lustigt nog med dessa dikter. Man blir ju mätt på sanning ock till slutet. Att väga guld med endast gamla vikter är intet nöje för en vän af krutet. * Nej, blixt och dunder, låt oss öppna elden och bombardera friskt med lögnkartescher, och låt oss tappert värja våra välden och akta våra murar väl för brescher! västkustäfventyr.
Fordringarne af nya anslag för Indelta Arméen, ådagalägger så påtagligt olämpligheten f. n. tid af den s. k. Indelta aflöningen, att derom något tvifvel icke mera torde kunna upstå. Det erkännes, att den vid 1833 års lönereglering åsyftade likstämmighet i lönebeloppen inom graderna ingalunda vunnits; och jag vågar tillägga, att den genom likartade åtgärder aldrig kan vinnas. För att komma till ordning och likstämmighet af lönerne inom de olika graderna, gifves ingen annan utväg än de indelta räntornes samt Boställs-arrendenas ingående till kronan, och deras ersättande genom kontanta löner till de löntagande. Då frågan förevar att förvandla räntepersedlarne till penningar, för att då på en gång åstadkomma en, i förväg beräknelig, inga förändringar underkastad, skatteutgift för de skattdragande, så anfördes här, att derigenom ett intrång skulle komma att göras, uti de löntagandes intresse ; och man gick så långt att man påstod, t, o. m., att R. o. Ad. inom Riksförsamlingen vore Embetsmanna-intressets målsman ; hvilket, såsom en alltför inskränkt åsigt af Riksdagsmannakallet af mig aldrig kunnat medgifvas. Redan vid 1847—48 årens Riksdag afläts en Kongl. Propos. som afsåg de indelta räntornas ingående till Statsverket och lönernas deraf följande utgående i penningar, direkte från Statsverket. Att orda om Indelningsverket och om dess »helgd», är numera ett oting; då det såväl i afseende på Öfversom Underbefälets aflöningssätt är helt och hållet förstördt. Indelningsverkets hufvudgrund ligger uti Rust och Rotehållet, men ingalunda uti befälsaflöningen ; och för alt bringa denna i något system, för att inom Arméens befäl vinna likhet i aflöning, lika grader och tjenstebefattningar emellan, finnes ingen annan utväg än aflöningens utgående i kontant, ifrån Statsverket, för alla grader. Då Regeringen icke synes vilja företaga en sådan åtgärd, återstår för R.
Ett närmare omnämnande kunna vi sålunda ej lämna förr än i nästa nummer. Denna repris har emellertid emotsetts med mycket intresse. Konsert gafs i tisdags i Vetenskapsakademiens hörsal af hr Hugo Alfvén, en ung violinist, elev af konsertmästaren Zetterqvist härstädes. Hr H. föredrog känsligt o c h musikaliskt Bériots konsert (G) för violin samt en romans af Viardot o c h en ganska karaktäristisk chanson slave af den välkända tonsättarinnan Lago. Det lifliga bifall, som kom den unge konsertgifvaren till del, torde af honom böra upptagas som en vänlig uppmaning att med flit o c h arbete fortsätta sina studier, så att han en gång i framtiden kan infria de goda löften, han gifvit genom sin debut. Hr H. hade erhållit ett synnerligt godt biträde, särskildt af fröken Alma Hulting, s o m på det hela taget förvånande väl utförde den fordrande oceanarian ur » Oberon », i hvilken hennes klangfulla o c h omfångsrika stämma gjorde sig förträffligt gällande, samt hr Sven Scholander, som med erkändt mästerskap föredrog några italienska visor och en Fredmansepistel, därvid ackompagnerande sig på sin luta. Värdefullt biträde lämnades för öfrigt af fröken Ek och en ung musikälskare med en ganska tilltalande, ehuru ännu ej fullt skolad barytonstämma. Konserten var rätt talrikt besökt. kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg. (Forts.) ANDRA KAPITLET. Regnet fortfor att falla lika tröstlöst följande morgon, då kyrkoherden Magni o c h Kerstin satte sig upp i trillan för att åka till Kerstins blifvande hem. Vägarna voro alldeles uppblötta, så ett det gick långsamt, och den halfva milen tog nära en timmes tid. » Vi komma lagom till frukostlofvet, » sade pastorn, » och i eftermiddag är det väl bäst att ställa in läsningen, tänker jag. » Nu skymtade skolhuset fram ur skogen. Det var en gammal rödmålad, hälft förfallen byggnad med små fönster och temligen hög trappa.