Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det undertecknad i anledn. häraf uplyst, att någon underrättelse om Presteoch BorgareStåndens beslut uti förev:de fråga ännu icke ankommit, men att BondeStåndet, enligt erhållet Prot.- Utdrag, återremitterat Utsk:ts Betänk., upropades ånyo och yttrade sig Hr v. Koch: R. o. Ad. har inhemtat att BondeSt. återremitterat frågan ; på enskild väg har jag också hört att BorgareSt. behandlat ämnet, men PresteSt. ej; och att BorgareSt., i ungefärlig öfverensstämmelse med hvad som yttrades i BondeSt. och som der foranledt återreraiss, fattat beslut, hvarigenom det skulle tillåtas en sådan förändring i afs. på tiden för Nattvardens begående, som här föreslagits, när Pastor och församling derom vore ense, utan att någon hemställan till Domkapitlet, som i Betänk, föreslås, borde ega rum. I följd af hvad jag nämnt, hemställer jag, om ej R. o. Ad. skulle tillåta att Betänk, blifver återremitteradt, på det att Utsk. måtte få tillfälle att taga i betraktande, hvad som här äng. denna Den 4 Febrnnri e. m. sak blifvit yttradt. För min del skulle jag önska, att vi finge en lag, som tillät Pastor oell församling, att, efter ömsesidigt medgifvande, vidtaga denna förändring, hvars bedömande jag ingalunda kan finna nödigt hänskjuta till Domkapitlet; ty detta kan ej gerna göra något annat än sanktionera, livad församlingen i detta fall önskar. Jag anhåller om propos. å återremiss. Gr. Sparre, Erik: En talare har yttrat, att den Hel. Nattvarden temligen allmänt utdelas omedelbart efter skriftermålet och före predikan. Detta är likväl absolut stridande mot Kyrkolagens föreskrift; ty der står att Nattvarden efter predikan skall utdelas; och om på ett eller annat ställe ett motsatt förhållande egt rum, har det föranledt anmärkningar vid Biskopsvisitationer, hvarefter denna sed blifvit ändrad.
N:o 1. 77 stifta upplysningar östner landet. Sädane äro allt hwad som rörer Landets topographie, population, handel, beskattning, jordbruk och sä widare. Utan sädane sullständiga upplysningar för hwarje större och mindre Distrikt af Riket, är det alldeles omöjligt att någonsin uppfatta ett alldeles riktigt FinanceSysteme, att, med werklig plan i afseende pä det hela eller missa större portioner af landet, göra förslag rörande odlingar, cominunicationer och handelsförhällanden, bestämma fullt rättwisa grunder för Beskattningen, komma till reda och ljus i srägan om en förbättrad Representation, och i allmänhet att widtaga oeconomifta Författningar, utan fara att de ej mer eller mindre motarbeta hwarandra. Härwid undfaller mig wisserligcn ej, att de till Rikets statistiska kännedom hörande ämnen kunna anses äga gemenskap med Stats-Secretcrarcns för Inrikes Arenderne befattning. Men jag wägar till närmare pröfning hemställa, om det uägonsin kan wara med den alldeles öfwcrhopande mängden af hans göromäl förenligt, att ät dessa ämnen lemna all den activa uppmärksamhet Rikets wäl skulle fordra; om cu sädan uppmärksamhet, sträckt till hwarje detail af ett litet helt, som sjelf utgör en detail af ett större helt, och sä widare, kan ens med skäl begäras af nägon annan, än en särskild dertill ärnad Corporation; eller om i andra länder nägonsin kunnat i detta ämne detsamma af Regeringen, som af särskilda Corporationer, uträtkas. Det inkast emot denna andra bestämmelse för Riksens Ständers Beredning, att densamma i de statistiska ämnena kunde komma i collision med Regeringen, twiflar jag att nägon, om han det gjort, pä alfware fullföljer, dä han besinnar att Beredningen, inskränkt inom den rättigheten att inhämta 78 Expeditioner till Riks-StLndcn. ' underrättelser och dem inberätta och kungöra, alltid skulle werka till, aldrig emot Regeringens ändamål.
Den för skillingssedlarnes bibehållande åberopade omständighet, att allmänheten visat sig mindre begärlig efter silfvermyntet, förklaras ganska naturligt, dels af rådande ovana vid begagnandet af dylikt mynt, och dels deraf, att hvar och en nä stan utan undantag för sin dagliga kassa nu betjenar sig af endast det för sedlar passande förvaringssätt och, i saknad af tjenligt förvaringsrum för silfvermyntet, befarar att lätt borttappa detsamma. Betvillas bör dock ej att allmänheten, sedan förenämnde olägenheter blifvit undanröjde, skall, på sätt förut egt rum då silfver varit det gångbara myntet här i landet, gerna mottaga detsamma och finna sig dermed mera belåten, än med de ifrågavarande sedlarne, hvilka, i följd af ett långvarigt kringlöpande, vanligen blifva nedsölade och ofta så förslitna, att de, till förlust för innehafvaren, icke af banken inlösas.
Sedan jag nn trott mig hafwa hewifat omöjligheten att kunna med vog allvarsamhet handhafwa fbibud emot Bränwinsminutering, för jag beglwa mig till besivarande af Herr Bruks - Patronen kstilwZers anmärkning , hwil» ken jag anser wara en fölgd af nägcn orätt fattad expression i Betänkandet, ty meningen dermed war endast att tilläta 90 kannors Bränwinspanna, när fem mantal äro sammanflagne under ett bruk, alldeles pä sätt iZoo ärs Förordning utstakar, enligt hwilkcn pannerymden för all Jord ä Landet oek hädanefter ansetts böra firblifwa, sä att ä helt Hemman större panna än 50 kannors, ej skulle blifwa tilläten. Jag förmodar derföre Beredningens mening wara alldeles instämmande med Herr D: ukS-Patroncns, hwitfelt säledes torde komma att förfalla. Herr Handelsmannen Ltsbecks Diktamen tjenar till ytterligare bestyrkande af Betänkandet och lärer sälcdeS ej af mig böra nu uppiagas; men vidkommande de munteliga yttranden till denna dagens Pio» tocoll och först Herr Lagmannen Ltäksis, sä har jag e) annat att swara ä Förslaget om tillständ för Qwarnegare att bränna, än hwad jag i anledning af Herr Prosten IvlvinZ anförande, redan sagt. Att högre än 90 kannors pär nerymd skulle för nägon tillätas, kore, efter min tanka, ofelbart en öpaad utw^g för Spcculanten att kunna förskaffa sig ett stags Mono» poli» Den 14 September. 42L pokinm, och dä kan bönningen icke eller blifwa drif, rren blott för husbehof. Herr Lagmannens erinran emot Betänkandets s:te punct, om bränningen i Stock, holm, Götheborg och Carlscrona, önskade jag mätte, j fall Högloft.
Sl:s vägnar, ställde till Hanken eller Ordres, å minst 10,000 R:dr B:co hvardera, till ett sammanlagdt belopp af 4,4oo,ooo R:dr B:co, och dessa förbindelser ställas på betalning af allenast 4 procents ränta, från och med år i83o och på betalning dessutom af 2 procent årligen i afräkning å primitiva Capitalet från och med år 183.4, under förbehåll derjemte för RiksgåldsContoiret, att göra större eller mindre afbetalning al Capitalet; att dessa förbindelser, innan Banken må desamma å annor man öfverlåta, skola RiksgåldsContoiret till inlösen hembjudas; att de 1,432 R:dr 10 sk. 3 rst., hvilka, efter 1828 års bokslut, öfverskjuta jemna summan 4,4oo,ooo R:dr, af förenämnde Capitalskuld af RiksgåldsContoiret inbetalas; att, inom linien, lills vidare balanceras öfrige Bankens fordringar hos Staten; att RiksgåldsContoiret, för beloppet af den summa, som kan komma att i Ranken å stora Creditivel lyftas, under samma dag lyftningen sker, skall, å R. St:s vägnar, utfärda förbindel - 108 Exp. Utsi;. Förslag till und. Skrif v. N:o 336. ser till Banken, löpande med 5 procents årlig ränta och berättigande Banken, att för Capital och Ränta undfå betalning af först inflytande Tullmedel, på sått, att desse medel då genast skola i LåneBanken insättas och å skulden afföras, i den mon de inflyta; att lilla Creditivet må ställas på RiksgåldsContoiret, med rättighet för R. St:s Fullmågtige derstädes, att, i saknad af egne medel, då möjligen influtne öfverskott åro för ändamålet otillräcklige, de dertill erforderlige medel genom lån i allmänhet anskaffa, på sått R.
Vi ha varit med om påskecremonierna här, rätt egendomliga i all sin enkelhet. Redan på skärtorsdagen började de med en lång procession bestående af misericordiabröder — du vet, den där kåren af frivilliga, vid begrafningar och kyrkliga högtidligheter tjänstgörande lekmän, rekryterade ur alla samhällsklasser, både de högsta och de lägsta, och som äro klädda i en hvit eller grå kåpa med en strut öfver hufvudet, så att man ej ser mera af dem än ögonen bakom sina titthål. I téten bars ett svart kors. Sedan kom en bild af madonnan, djupt sorgklädd, med ett svärd inborradt i bröstet, och på hennes knän låg en blödande liten Kristus, inte hälften så stor som modern. Hvitklädda gossar gingo före med torra vingrenar lindade om hufvudet; det skulle väl föreställa törnekransar. En vacker, ehuru något operaartad sorgmarsch blåstes af stadens frivilliga musikkår, och på det sättet drog processionen genom staden, följd af täta folkmassor, som dock ej tycktes befinna sig i någon synnerlig sorgfeststämning; italienarne äro ju af naturen ett genomgående gladlynt släkte, och det vill mycket till, om de skola kunna hindra sina ögon från att glittra och sina hvita tänder från att blixtra i ett soligt leende. Men att gaminerna ostraffadt fingo leka hök och dufva så godt som midt upp i eller, rättare sagdt, tvärs öfver processionen, det måste dock stämplas som ett något själfsväldigt uttryck af den italienska lifsglädjen. På långfredagens morgon tedde sig processionen litet annorlunda, .^skådarnes intresse koncentrerade sig nu på en gul likkista af ek med lock och sidor af glas, och i den låg en död Kristus af trä, öfversållad med blommor, som lyckligtvis dolde några af de ohyggliga blodströmmar, hvarmed målarens slaktarefantasi nedsölat honom. På eftermiddagen nytt festtåg med variationer; denna gång fick äfven madonnan vara med, svartklädd och med hopknäppta händer. Då Kristusbilden bars förbi, säg jag många kvinnor på grannhusens balkonger falla på knä; det gjorde ett rörande intryck.
Förnyadt Utlåtande, IV 5. 5373,274» bif. af Adeln, IX s 1157. ■ om beläningsrätt för de actier, som blifvit utfärdade af Bolaget för. BancoUtskottets Betänkande, VI 2. s 273 — 3o5, bif. af BondeStåndet, IX 3. s 195, af Adeln, IX 3. s 202, af PresteStåndet, IX 3. s 221. - — om åtskilliga angelägenheter rörande. 5a BancoUtskottets Betänkande, VI a. s 176 — 190, bif. af PresteStåndet, IX 3. s ioo, återrem. af Adeln, IX 3. s 113, af BondcStåndet, JX 3. s 177. Ytterligare Utlåtande, VI 2. s 366 — 384» bif. af Adeln, IX 3. Underd. Skrifvelse, om fullbordande af Götha Canal, X 1. s 838—849. RiksdagsBeslutet, §. 14. Canaloch Slussverk, Hjelmare, nybyggd t, I 1. s 61. om fortgången af arbetet vid, II s 728 —• 730. —. •— •— om vidare Bidrag till befordran af arbetet vid; Kongl. Utskottets Betänkande, IV 2. s 1255 1261, bif. af PresteStåndet, IX s 371, af BorgareStåndet, IX s 373, återrem. af BondeStåndet, IX s 38o. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 608'— 63o, bif. af BorgareStåndet, IX. s 986, af PresteStåndet, IX s ioo3, af Adeln, IX s ioi3. Underd. Skrifvelse, X 1.S783 — 791. RiksdagsBeslutet, §. 14. >—.
Deremot förmodar jag, att vid ett sådant förhållande det icke bör blifva svårt att träffa öfverenskommelse med stiftaren af den egna skolan, d. v. s. den stora jordinnehafvaren; och vid betraktande af en sådan händelse, kan jag icke ingå på del undantag, som Hr Palmcrantz föreslagit, utan fortfar i tili 11 anhållan 0111 bifall lill 2 §:n sådan den nu belinnes. Hvad Frih. Cederström anmärkt, som skulle stadgandet, att kostnaden för skolbyggnader bör utgå efter de grunder, som i särskilda orter följas i fråga om k yr - Den i3 Febr dari f. m. 209 kyrkobyggnad, icke vara tillämpligt i de provinser, der denna sednare kostnad bestrides med s. k. kyrkotionde, så kan jag för min del icke inse omöjligheten utaf att tillämpa de grunder, som i hvarje provins följas. Jag vill dock icke häruti vara envis, enär jag icke sä noga känner förhållandena. Att dagsverken utgjordes efter matlag skulle jag dock gerna önska äfven i de orter, der det förhållande, hvarom Frih. Cederström nämnt, äger rum, men i afseende på den öfriga kostnaden kan grunden för tiondes utgörande gerna tillämpas. Hr von Rosen: Det är med anledn. af Frih. Ce derslröms yttrande, som jag anhåller att få tillägga några ord till hvad jag förut haft äran nämna. Den bestämdhet, som Frih:n begärt i afseende på materialier och dagsverken, är efter min tanke något ofullständig, derigenom att den icke uttrycker de contanta afgifterna. Det. är icke nog att jag har materialier och dagsverken vid uppbyggandet eller reparationen af en kyrka, det fordras contanter derjemte. Jag tror alltså, att hvad Utsk:n hafva yttrat uttrycker allt; ty vid en kyrkobyggnad komma så väl materialier och dagsverken sorn contanta penningar i fråga, och detsamma gäller äfven i afseende å skolbyggnader.
IQargöring, 3:ne månaders utredning, krut, handgevär, vattenkäril, compas Transport 178,793. y8 Stats-Utskottets Transport 178,793. ser, glas, spik-attiraille, lika med Fregatten Galathé i3,88o. — - Totalt varde B:co R:dr 193,673. — - å hvilken handling finnes följande påskrift: ”Denna Promemoria , såsom öfverensstämmande med ”min öfvertygelse, öfverlemnas till StatsSecreteraren för ”Krigsärenderne. Carlskrona den 17 October 1827. O. G. Nordenskjöld.” Hvad åter beträffar Fregatten Euridice, så lemnar ofvanförmäldte Värderings-instrument af d. 17 Mars derom den upplysning: att nämnde Fregatt, förande på sitt batteri 28 st. 18-pundige kanoner af Törnqvists modell samt på back och skants 2 st. 6- pundige jemte 16 st, 24-pundige karronader, tillsammans 46 kanoner, uttogs år 1820 från Dockan, der hon blifvit försedd i botten med ny garnering afFur, Balkar, Knä m. m., som befunnits anstuckne eller skadade, förnyade helt och hållet eller satte i full godt stånd, ny kopparföibydning påspikad; att Fregatten, som derefter varit väl underhållen, kunde, jemförd med Fregatten Chapman> i anseende till dess ömsesidiga värde beräknas till en tiondedel mindre än denne; hvadan Fregatten sålunda upptages till 86,400. —■ - Artillerie-inventarie-uppbörden i lika värde med Fregatten af Chapmajis 21,3ig. — - Tackling, segel och öfrige Skeppareuppbörden dito 3o,ooo. Transport 137,719.
Då för öfrigt saken numera synes tillräckligen utredd, anhåller jag att vi ju förr desto heldre må få skrida lill votering öfver Herr Hjertås och Friherre Cederströms förslag, såsom motsatta alternativer. Herr Bibbing; Arvid: Ehuru jag icke var närvarande i början af denna discussion, kan jag ej undertrycka min förundran, huru man inkommit på ett ämne, som icke följer i ordning för föredragningen. Frågan om spannemålsbelåning är behandlad i ett serskildt Betänkande, som ännu hvilar på bordet. Mycket, vore visserligen om detta ämne att säga; men jag önskar, att livar och en måtte lemnäs tillfälle att yttra sig öfver ämnena i den ordning de böra förekomma. Jag anhåller derföre, alt Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes från öfverläggningen utesluta de ämnen, som nu icke äro i ordning att föredragas, samt begär proposition derpå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Herr Munck af Rosenschöld oriktigt fattat Hans Excellens^ sista yttrande, hvilket innehållit, att om undantag för spannemålsbelåningen ej gö - a36 Dcmi 7 December f. m. res, mäste äfven frågan derom anses vara under frågan om varubelåningen inbegripen och afgjord, enär ritorr spannemål äfven är en vara. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarslialken hemstälde ånyo, om Ridderskapet ocb Adeln skulle vilja undantaga frågan om spannemålsbelåningen, för att sedan, vid föredragningen af det serskilta Betänkandet derom, pröfvas. Piopades Ja. Herr von Hartmansdorff: Jag bestrider begge de föreslagne pvopositionerne, emedan jag icke kan medgifva någon belåningsrätt på varor utöfver hvad redan blifvit beslutadt, och yrkar, att denna min mening äfven måtte komma under pröfning. Som den är öfverensstämmande med Utskottets Utlåtande, hvaruti varubelåningen blifvit afstyrkt, förmodar jag, att min mening blifver Ja-proposition.
Ii et än kan den. samt fria Medicamenter för fattiga Sjuka, hvarunder tillika begripes Curhuset i Vadstena samt hvad förut särskildt varit bestådt till Ambulatoriske Curlms i Provincerne; så emedan Vadstena Curhus bör kunna underhållas af den i Länet inflytande Curhus-Afgiften och behofvet af bidrag till Ambulatoriska Curhus i Provincerne jemväl upphöra, genom de tillgångar denna Afgift lemnar, tillstyrker Utskottet, ali berörde Stats-anslag nsA med 2000 R:dr förminskas och således härefter fortfara att utgå med endast 6000 jl.dr; äfvensom af de 10,000 R:dr» sorn Riksens Ständer, enligt deras Underdåniga skrifvelse afden i/y April 1810, för Rikets Medicinalverk ytterligare beviljat och stäldt lili Kongl. Maj,ts Nådiga disposition nu mera, sedan särskildt anslag blifvit tillstyrkt för Veterinair-Inrättningen och MedicinalSSaten erhållit en efter närvarande förhållanden mera lämpad reglering, synes kunna indragas ej allenast de 3,322 R;dr i3 sk. 4 r:st. sorn på berörde anslag finnes odisponeradt, utan äfven de på samma anslag an viste 266 R:dr 32 sk. hvilka enligt Kongl. Brefvet den 2i OeLober 1818, blifvit Assessoren i Kongl. Sundhets - Collegium Doctor Carlander tillagde, såsom LÖnefyllnad, så länge A.ssessoren Doctor Hartman mae häfver Ordinarie Assessors Lön efter gamla Staten till enahanda belopp, då återstående Siats-Anslaget blifver 6,411 R:dr 2 sk. 8 1 :st. inell hvaremot Assessoreu Hartman bör af Stats-Utskottets Betänkanden. i3or I allmänna Indragnings - Staten uppbära dess I in nelia Ivan de 266, Ridr 32 sk, och Assesso I ren Carlander sålunda komma i åtnjutande. I af hela Ordinarie Assessors-Lönen.
R:dr tunnan likaledes vore för högt, enär Tiondespanmålen till någon del utgjordes af hafre samt för öfrigt icke vore att påräkna, det de höga spanmålspris, som de senare åren, i följd af dåliga skördar, egt rum, skola framgent fortfara, hvadan för hög beräkning lätt skulle kunna föranleda brist i de påräknade inkomsterne; äfvensom att i betragtande borde tagas, att, då betydligaste delen af den Kronan behållne spanmål är beräknad att till Militairens underhåll m. fl. behof in natura utgå, men ränteoch tionde-gifvare ega att, der de det åstunda, erlägga lösen efter markegång, det vanligen inträffar, att, när Statsverket måste upphandla den spanmål, som icke in natura erhålles, kostnaderne derföre komma att öfverstiga markegångspriset och således medföra utgifter, till hvilkas betäckande tillgångar saknas, derest spanmålspriset uti inkomstberäkningen är för högt upptaget; varande på förrberörde skäl af åtskillige Ledamöter föreslaget, att spanmålspriset icke borde beräknas till mera än 5 R:dr 24 sk. eller högst 5 R:dr 3a sk. Hvad först angår spanmåls-qvantiteten; så får Utskottet upplysa, att, enligt hvad Kongl. Stats-Contoirets vid Kongl. Propositionen fogade berättelse innehåller, afrads-spanmålen, enligt senast afslutade räkenskaper, utgjorde 41 >4^3 t:r hvaruti ingingo 1,127 t:r hafre, som anses endast innefatta halfva värdet emot råg och korn, med iagttagande hvaraf qvantiteten skulle beräknas till 40,874.! t:r, vid hvilket förhållande, äfven efter afdrag af förrberörde Utmarks-skatt, återstår fullt ut hvad ULskottet upptagit eller 4°>000 tunnor. Häraf följer ock, att den omständigheten, det en del tionde utgöres af hafre, icke kan inverka på det pris, hvarefter sistberörde qvantitet bör beräknas.
I motsats till de fleste föregående värde talarne, kan jag ej annat, ån för min del tillstyrka afslag å Utskds förevarande Betänk. Jag anser nemi. att det åtminstone finnes trenne slag af hundar, som för landtmannen åro ej allenast nyttiga, utan nödvändiga. Det första af dessa slag åro vallhundarne. Vi veta nemi., att de sednaste förändringarne i stångselförfattningarna synnerligast afsågo, att så mycket som möjligt åvägabringa en minskning i de hittills för egoskillnader allmänt begagnade gårdesgårdarne, och i stället ersätta dem genom att antingen medelst tjudring eller vallning afhålla kreaturen från att inträda på andras egor, och under sådane förhållanden anser jag det vore mycket obilligt, att, med hänsigt till befrämjande af med denna författn. åsyftade ändamål, sådane slags hundar ådrages beskattning. Det andra slaget, som jag anser vara nyttigt, är jagthundarne. Jag föreställer Den 7 April. sa föreställer mig nemi., att det i högsta grad vore orätt, att, åtminstone i vissa distrikter af vårt land, der jagten utgör en hufvudn&ring, beskatta de i och för detta ändamål erforderliga hundarne. Det tredje slag af hundar, som jag anser vara nyttigt, är de s. k. gårdvardarne. På landet är det verkligen mången gång en ren nödvändighet att ega sådana och de utgöra för enstaka hemmen verkliga skydd mot våldsverkare och rånare, som stryka omkring i skogarne. Hvad vidare sjelfva beskattningen angår, så anser jag att densamma ej är öfverensstämmande med rättvisans och billighetens fordringar och jag hemställer till Eder, M. H., huru svårt det skall blifva att bestämma till hvilken klass den ena eller andra hunden skulle höra. Jag kan ej heller instämma i det skäl för beskattningens nödvändighet, som af flera föregående talare bliivit anfördt, att nemi. den hund, för hvilken skatt erlägges, skall vara mindre antaglig för sjukdomen rabies canina, än den, för hvilken ingen skatt erlägges.
Helt annat är det att yttra en opinion, huruvida redan gifna författningar kunna vara tillräckliga för att förebygga missbruk. Jag anser de gällande författningarna uti förevar, afseende vara tillräckliga för att förekomma missbruken, såvida de någonsin kunna förekommas med vårt närvar, indelningsverk. Hr Gunther: Jag vill endast besvara Hr Hjärnes yttrande. Då jag icke ingår i några andra föremål än deni, som betänk, innefattar, ocb således icke bort sammanblanda någon fråga om jugarnes eller andra regementers uniformer med mina anmärkningar vid de punkter, jag vidrört, hatjag begärt återremiss just derföre, att Ulsk. icke utredt hvilka författningar i förevar, afseende finnas så fullständigt, som Utsk. bort göra och som Utsk. äfven gjort vid andra punkter. Hr Gr. Horn har nämnt, att gemenskapen åligga skyldigheter, som icke finnas i betänk, omnämnda. Det är just sådant, som motionärerna åsyftat måtte upptagas i de författningar, hvilka komma att utfärdas. Det är för att få detta förhållande närmare utredt och de författningar citerade, hvilka här saknas, som jag begärt återremiss; och då Gr. Horn medgifvit, att sådana författningar finnas, torde det vara nödvändigt att få dem uppgifna. På dessa skäl förnyar jag min anhållan om återremiss och hoppas, att saken icke må blifva så legert behandlad i Utsk., som Hr Hjärne yttrat. Hr Hjärne: Jag hade trott, att, när den siste värde talaren fortsatte sitt yrkande af återremiss, han skulle baft godheten citera för Utsk. de författningar, hvarpå Utsk. skulle fasta sin uppmärksamhet, ty jag känner inga andra författningar, rör:de den anmärkning han gjort, än dem Utsk. uti sitt betänk, omtalat; men Utsk. skulle säkert stadna i förbindelse hos den värde talaren, om han kunde uppgifva några ytterligare författningar.