Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
År 1855 skedde omläggning af Göthgatsbacken, Näckströmsgränd, Myntgatan, Kocksgränd, Källaroch Urvädersgränd, Schaleniigränd samt delar af Skeppsbron, Malmskillnadsgatan, Hornsgatan och Adolf Fredriks torg, Spetsens backe, Fredsgatan, Drottninggatan, Mäster Samuelsgränd, tillsammans 9,604 qvadratfamnar. Kostnaderne, inberäknade ofvannämnde utgifter, uppgingo till 65,264 Ralr 40 sk. 5 rst. Härförutan hafva troltoirer af huggen och tuktad sten, då husägarne velat sådan bekosta, samt, i annat fall, af fältsten blifvit anbragte å alla sådana gator, hvilkas bredd tillåtit trotloirers anläggande. Härjemte bifogar Öfverståthållare-Embetet i underdånighet en tabell, hvaruti de uppgifter, angående hufvudstaden, hvilka, enligt formulärerne för femarsberättelserna, 107 skola i tabell meddelas, blifvit upptagne, sä vidt det lälit sig göra, och hufvudsakligen efter samma grunder, sorn äro följda vid upprättandet af de till ÖfverståthållareEmbetels förra berättelser hörande tabeller. Dervid fogas i underdånighet följande upplysningar: l:o. De i tabellen förekommande penningebelopp äro uppförde efter sak förhållanderne år 1835. 2:o. Olikheten emellan antalet af hus och tomter uti denna tabell, der de, i enlighet med Stads-Ingeniörens meddelade uppgift, äro upptagne till 4,576, och deras antal i den vid sednaste berättelsen fogade tabellen, härleder sig deraf, alt till hvarannan gränsande tomter, då de haft samma ägare, blifvit, ehuru försedda med olika tomtnummer, räknade för en enda tomt, äfvensom af de tomtestyck ningar, som efter år 4850 ägt rum.
Men icke 84 Den 5 Oktober f. m. desto mindre har man redan gjort undantag derifrån, i det att städernas representanter förbehållit sig att särskildt bestämma grunden för sin beskattning. Det är allmänt kändt, att innevånarne i städerna aldrig blifvit såsom sig vederbort beskattade, och det är derföre som kommunerna alltid inom sig inrättat för att så säga samvetsnämnder för att bestämma afgifterne till staden. I förev:de hänseende anser jag det vara ganska riktigt att man bygger på bevilln.förordningen och alldeles icke, på sätt BorgareSt:t gjort, tillåter något afsteg derifrån. Bygger man nu på den nya bevilln.förordningen, blir en annan fråga, huruvida alla, som antagas hafva mindre än 400 rdr i inkomst och i följd deraf äro befriade från alla afgifter till staten, äfven skola vara fria från alla utskylder till kommunen. Bil af de vigtigaste kommunalutskylder är den för fattigvården, hvartill just dessa utskylder också till största delen tagas i anspråk; och då af de personer, som förr eller sednare komma att upbära understöd af fattigvården, största delen just befinna sig i den kategorien, som ej hafva 4u0 rdrs inkomst, skulle följden blifva den, att just de som njuta understöd af fattigvården, ej skulle dertill lemna bidrag. För min del skulle jag, för förtydligande häraf, vilja föreslå en redaktionsförändring, men då densamma svårligen kan på stående fot företagas, får jag anhålla det R. o. Ad. täcktes återremittera frågan, för att af Dtsk:t ånyo tagas i öfvervägande och på det ett nytt redaktionsförslag måtte varda till pröfning framslälldt. Gr. Lagerbjelke: 1 afs:de å behofvet och nödvändigheten att, såvidt möjligt, är, lägga bevillningsförordningen till grund för kommunalafgifternas bestämmande, är jag af samma tanke som Gr. Sparre. Hvad BorgareStits beslut vid denna § vidkommer, tror jag att den siste värde talarens upfattning deraf hvilar på ett missförstånd.
Sländet, att genom Deputation inför Konungen och Kron.Prinsen aflägga tacksägelse för inrät» randel af Za fti.kSadettrum wid Krigs^Aeademien, hwarmed stulle förenas tacksägelsen för inrättningen Kf Landtbruks-Academien, 6z8« — Lm Stats-Werkcts jnkotnster, utgifter och förwaltning för ären 18 »o och i8n, 68r— Lm åstadt anslag under Riköstatens sirsta hufrvudtittel, 6g i. — Lm ästadt anflag under RikSsiatcris andra hufwuvtittel, 68i. — Om ästadt anslag under Riksstatens tredje hufmudtitkel, 682. — Lm åstadt anflag under Riksstatens ättonde hufwudlitrel, 682. — Lm tillökning i Kron-Prinscns stats, summa, 682 — m upförande pä stat af en summa 16,666 § R:d för Ai .-Prinsen, 682—Om anflagne medels upförande pä stat för blinde och döfstumme, 682 Om bciwärL anförande öfwer Consistoriernes iilstag, 682. Om uphäfwande afbördsrätt tillför, fäld arftvejord, 682. — Om stärpning i straffet för stöld, 682. — Om qwaftlarS anläggande, 68Z. — Om pantstillmgcns ärcrgäldande efter cours, 68Z Angäende stängsel emellan odalägor och utmark, 68ZÄterremist af betänkandet, rörande '.inder sista kriget - Register. 37 get fängne Officerares och Under-Officerares indragna halfma löner, 68g— Äterremist as betänkandet, rö> rande ersättning för kostnaden af capo-ter till extra Roteringsmanskopet, 68Z.
Jag vill gifva er all tänkbar frihet, men jag vill icke, att friheten skall missbrukas, och jag vill framför allt, att den som icke af behofvet " tvingas därtill, skall lämna det lönade arbetet åt dem, som behöfva lönen, och ifall de äro dugande och arbetshungriga, taga fatt på det stora arbete, som icke lönas med penningar, det där säden är mycken, men arbetarne få. » » Du vill väl inte, att fruntimren skola blifva gatupredikanter som i Amerika? » frå- gade fru » Karl » i litet skarp ton. » Åbnej, » svarade mannen leende; » det har jag just ej något begär efter; men tänk på alla vårdslösade, förhungrade, usla barn, som sakna eftersyrj, uppfostran, allt som gör människan till människa; tänk vidare på, att bland dessa, när de vuxit upp, rekryteras ganska ofta våra tjänare, de som skola vårda vårt hus oeh våra barn, och säg mig sedan, om ej tanken på vårt eget bästa, tanken på det allmänna bästa, borde sporra oss till ett arbete, som ehuru det ej inbringar penningar, dock väl knappast kan kallas lönlöst! Jag talar ej om deltagandet för dessa stackars bran, ty jag känner edra ömma hjärtan, mina damer, edra lättrörda känslor, och — jag bugar mig. » Det gjorde han ock. Med en sirlig bugning för hela sällskapet lämnade han rummes, och då inträffade något ganska ovanligt — en djup tystnad uppstod och rådde vid pass en half minut. Damerna hämtade sig snart, men när samtalet åter kom i gång, rörde det sig om helt andra ämnen. » Lyckades det ej heller nu? » frågade en matt röst från soffan i ett litet, tarfligt möbleradt rum, då en ung flicka trädde in och, utan att atlägga ytterkläderna, kastade sig ned på stolen bredvid dörren. Den tilltalade svarade ej strax; det var nästan, som om hon sväljde tårarne, och det var med bortvändt ansikte hon slutligen svarade: » Nej, lilla mamma, det lyckades inte.
Vid pröfning af detta ärende, har Utskottet likväl funnit Riksdagsmannen Bergmans ofvan omförmäldte förslag icke innebära några företräden framför det, sedan Indelnings-Verkets första tider föreskrifna, godkända sättet vid Munderings-persedlarnes förvarande. Tvärtom tror Utskottet, att desamma alltid med mesta omsorg och noggrannhet vårdas af Rotehållarne sjelfve, deruti något hinder genom förseglingen, hvilken endast sker medelst genomdragning af en tråd och påsättande af en CompagnieOfiicerares Sigill, så mycket mindre lärer få åstadkommas, som Kongl. Förordningen den i5 October 1723, jemte föreskrift om en sådan försegling, tillika innehåller, att Munderingen bör af Rotehållarne flitigt ansas och dammas. Och som härtill jemväl kommer, att Munderingen, då den finnes på Roten, är med mera hastighet och lätthet att tillgå, för att af Soldaten vid påkommande tillfälle begagnas; anser sig Utskottet tili den af Motionairen i ofvanberörde måtto yrkade förändring i vården af Munderings-Persedlarne icke 6 Besv. och Oecon. Utsh. Bcl:dc. N. o 55 j 56, böra Rikets Höglofl. Ständers bifall tillstyrka. Stockholm den 5 Februarii 1829, N:o 56, Betänkande, rörande vackt fråga 0111 en fri Kohl-försäljning för Hemmans-egarne i Tossebo Härad af Elfsborgs Län, Uti Memorial, som af Hedervärda BondeStåndet blifvit till detta Utskott remitterädt, har Riksdagsmannen Hans Jansson från Tossebo Härad på Dahlsland anhållit
Uplästes till justering och godkändes Exped.-Utskis d. 7 dennes på hordet lagda, under N:o 3 afgifna, förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. M., angide godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgöride Banko” Utskrs d. 3 och 7 dennes på bordet lagda Berättelse N:o 8, ang:de R. St:s Banks styrelse och förvaltning; hvarvid R. o. Ad. utan discussion biföll Utsk:s Utlåt, i 3 och 4 §§, samt tillstyrkandet af decharge för de af Bankofullmäktige vidtagna beslut och åtgärder, samt ansåg förevarrde Berättelse i öfrigt ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Mern. N:o 9, med återlemnande af Hr J. G. Wennerströms motion. 38 Den 14 Januari. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Mern. N:o 10, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, ang:de medels emottagande på uppooh afskrifningsräkning. Hr Gr. o. Landtm, meddelade II. o. Ad. att, enl. tillkännagifvande af Intendenten vid Zoologiska Riksmuseum Carl Jakob Sundevall, detta Museum i Kongl. Vetenskaps Akademiens hus hålles öppet Onsdagar och Lördagar kl. 11—2 middagstiden, förutom Tisdagar och Fredagar enl. annons i Stockholms Dagblad, så att Riksdagsmän förstnämnde dagar hade tillfälle att emot poletlens upvisande bese Musei samlingar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 f. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Onsdagen den 14 Januari 1857. Plenum kl. 10 f. m. Undert. Riddarh.-Sekret. anmälde att från Hr Gr. o. Landtm, ankommit en så lydande skrifvelse:
Ständer åsyftade lösning af frågan om tillvågabringande af enahanda pensioneringsgrunder för alla Statens embetsoch tjenstemän vara tjenligare, att Rikets Ständers beslut öfver omförmålda, från arméens målsmän utgångna, förslag afvaktades, då deraf kunde hemtas ledning vid frågans behandling hos Amiralitetsstaterna, ån att derförinnan från dessa framkalla ett förslag i åmnet, som kunde förväntas, utan en sådan ledning, blifva af beskaffenhet att icke föra till det mål, som afsågs; och hade, under sådana omständigheter, föreskrift om Amiralitetsstaternas hörande i frågan icke blifvit gifven, dertill ett annat skål dessutom förefunnes uti de våsendtliga förändringar i organisationerna af flottans personal, hvilka dels redan vore beslutade och dels förestode, samt äfven måste komma att inverka på pensioneringen. Då således det begärda pensioneringsförslaget nu icke kunnat för Rikets Ständer framläggas och i hvarje fall en lösning af pensionsfrågan i den vidsträckta omfattning, Rikets Ständer åsyftat, icke kunde så snart emotses, att derigenom de för pensioneringen af flottans embetsoch tjenstemän hittills anvisade tillgångar skulle under den närmaste framstiden blifva öfverflödiga, har E. K.
Fullkomligt instämmande i Kommitterades åsigt, som för öfrigt redan blifvit år 1705 af Rikets Ständer gillad och tillämpad, har jag i öfverensstämmelse dermed, Bil. N:o 2 Ull Kongl. Maj.ts Nåd. Prog. N:o i, om Statsverket 1856. 45 och på sätt jag redan haft Nåden anmärka, uppgjort mitt underdåniga förslag till Allönings-stat för Beskickningarne i Konstantinopel och Washington, likasom så äfven skett med staterne för öfrige till denna Kategori hörande Beskickningar, eller de i Lissabon, Italien och Grekland. För de 2 ine första har jag föreslagit lönefyllnaden till respektive 1,500 och 1,000 Ridr Ilamb. B:ko, men vid den sednare eller Beskickningen i Grekland, endast till 500 R:dr. Såväl denna Beskickning sorn den i Bio de Janeiro, anser jag nemligen för närvarande vara af så ringa vigt i politiskt hänseende, att då, för den sednare Kommitterade föreslagit att för närvarande samina belopp som hittills fortfarande skall från Konsuls-fonden utgå; jag icke ansett mig berättigad att för densamma förorda något bidrag af Minister-staten, hvaremot och då Kommitterade för den förra eller Beskickningen i Grekland endast föreslagit 2,500 B:dr i traktamente, jag ansett att ifrån Minister-staten borde utgå skillnaden emellan hvad nuvarande innehafvaren åtnjuter och hvad Kommitterade föreslagit, hufvudsakligen för att dymedelst, i hvad på Utrikes Departementet kan bero, underlätta genomförandet i öfrigt af Kommitterades förslag till lönereglering. Jag bar nu sökt att i underdånighet redogöra för de grunder jag följt vid uppgörandet af mitt underdåniga förslag till normal-stat för Eders Kongl. Majits diplomatiska sändebud och de vid Beskickningarne anställde tjenstemän. Den öfverstiger med 0,900 R:dr staten af år 1050, hvilken siponia i det närmaste motsvarar den för Beskickningen i Washington erforderliga tillökning.
§ 1 Rättighet att söka och erhålla odlingslån äger icke allenast jordägare, utan också åboer på kronojord samt arrendatorer av Kungsladugårdar och Boställen, under tiden arrendet pågår. Bevis på att arrendevillkoren uppfyllts krävs. Boställsinnehavare och deras arrendatorer är uteslutna från lånerätt om de inte har frihetsår på odlingslägenheten, som motsvarar tiden för lånets återbetalning eller om bostället har del i samhällighet och odling inte kan ske utan lån. Sökande av lån anmäler det hos länets Hushållningssällskap eller befallningshavande. § 2 Följande handlingar bifogas: 1: o En av lantmätare gjord avfattning av odlingsfältet med beskrivning över läge, areal och beskaffenhet samt avvägning av vattendrag. 2: o Odlingsoch tidsplan samt ett av två lantmätare i lantbruk kunniga och ojäviga män upprättat kostnadsförslag. § 3 Vid lånestöd för utflyttning på grund av enskifte eller storskifte skall domstolens bevis att förrättningarna blivit stadgade, jordägaren namn och ett kostnadsförslag samt den flyttningshjälp staten består, lämnas. § 4 Lån till mindre enskilda odlingsföretag skall sökas hos Hushållningssällskapen och protokoll från syn utförd av två kunniga och ojäviga män medsändas. Synemännens yttrande uppläses i sockenstämma och förvaras hos pastor. Den som har anmärkningar framlägger dem inom fjorton dagar, innan ansökan sänds till Lanthushållningssällskapet. Omkostnaderna vid syneförrättningen ersätts av den sökande. § 5 Handlingarna skall vara insända före den 1 september om de skall behandlas det året. § 6 Det åligger Hushållningssällskapen att pröva nyttan av odlingsföretagen, liksom behovet av lån. Därefter fördelar de lånen. § 7 Sedan alla handlingar blivit klassificerade insänds de före 15 oktober till bankofullmäktige. § 8 Då har bankofullmäktige fått uppgift om hur stor summa som följande år kan disponeras till odlingslån och gör upp listor i vilken ordning beloppen kan utgå. Innan årets slut skall Hushållningssällskapen underrättas om vilka som blivit antagna. Därefter upprättas skuldbrev och säkerheter och insänds till bankstyrelsen, som före 1 juni följande år skall ha beviljat lånet. Låntagare som vill lyfta ytterligare andel av ett beviljat odlingslån skall förete bevis att odlingen blivit fullgjord så som grunderna för lånet säger.
Råg, 1000 Tunnor, förskjutne af Allmänna Magazinslnrättningen lill BagareÄmbetet i Stockholm; anmärkning dervid af Revisorerne, II s 841» 84 2* Constit. Utskottets erinran, III s 135. StatsUtskottets Utlåtande deröfver, IV 2. s 1062—io65, bif. af PresteStåndet, IX s 344» af BorgareStåndet, IX s 34g, af Adeln, IX s 365. — om afskrifning för ett qvantum £6000) Tunnor, användt för Hufvudstadens Fattige; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1106—'iiio, bif. af PresteStåndet, IX s 347» af BorgareStåndet, IX s 352, återrem. af Adeln, IX s 36i. Ytterligare Utlåtande, anmälande att målet, genom trenne Stånds sammanstämmande beslut, blifvit afgjordt, IV 4- s 5g3. Underd. Skrifvelse, X 1. s 781 — 784. — om upphandlad riad, vid Norrköpings KronoMagazin. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1072 — 1074, bif. af PresteStåndet, IX s 345, af BorgareStåndet, IX s 35o, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 363. Räkenskaper, om förvaltning af Kyrkornas; a58 Lagocli Ekon. Utskottens Betänkande, YII 3. i. (N:o 211) afsl. af PresteStåndet, IX 3. s 47> Lif* af BondeStåndet, IX 3. s 62, återrem. af Adeln, 1X3. s 69, Lif. af BorgareStåndet, IX 3. s 86.
Bankens obligationer tagits i utgående balansen efter i det närmaste nominella värdet, men i ingående efter endast 87 procent, dels ock med 20,000 R:dr på räkningen med Smålands enskilda Bank, uteglömda i hufvudboken, hvarförutan 151 R:dr 81 öre omförts från Bankens skuld till fordran, samt 10,625 R:dr 88 öre, utgörande hufvudsakligen Riksbankens räntefordran, förekomma uti ingående balansen under rubrik avanceräkning, men ej i den utgående, äfvensom slutligen 1,869 R:dr 76 öre upptagits uti, det omförmälda omslutet såsom missräkning, emedan i annat fall debet och kredit ej kunnat gå ihop. — Om nu ock de sålunda gjorda förändringarne i balanserna äro riktiga, hvilket jag dock ej kan vitsorda, eftersom 1863 års räkenskaper nu ej varit föremål för granskning, så återstår likväl att utreda, hvaruti missräkningen består och uti hvilken eller hvilka balanserade poster den skall ingå; men som detta icke skett och, efter min tanke, inverkar på 1864 års räkenskaper. så kan jag ej heller intyga att sistnämnde räkenskaper äro riktiga, utan anser, på grund al hvad sålunda blifvit upplyst, hvad Revisorerne vitsordat, hvad bolagsstämman föreskrifvit samt hvad i öfrigt förekommit, och då en bankräkenskap ej kan få vara behäftad med så väsendtliga missräkningsfel, att en omarbetning och ny granskning af Filialbankens räkenskaper från dess början är erforderlig, såvida någon tillförlitlig räkenskap och säker kännedom om Filialbankens verkliga ställning skall erhållas. Full decharge synes direktionen ej böra meddelas under andra vilkor, än att anmärkningarne nöjaktigt förklaras och att de lån, hvaremot sådana förekommit, äfvensom de hvarför lagsökning ej skett inom föreskrifven tid ingå, samt att något förändradt resultat ej uppstår, Direktionen till mehn, vid en tilläfventyrs blifvande omarbetning och granskning af Bankens räkenskaper.” > Med anledning af ofvanberörde utaf Revisorerne framstälda anmärkningar har Filialbanks-direktionen afgifvit och till Banko-fullmäktige insändt följande förklaring:
Den kunde lika väl passa in på hvilket annat sjukhus s o m helst, o c h jag ber i detta afseende få upplysa, att å Sabbatsbergs sjukhus sedan flere år tillbaka intet » extra biträde » användts. Der tjänstgöra i sjukvården endast öfversköterskor, biträdande sköterskor o c h elever samt undantagsvis extra elever. Förr funnos visserligen » biträden ». H v a d för öfrigt syster Teklas dräkt angår, är den ej af det slag, s o m bäres af någon » syster » (diakonissa eller skö- terska från » Sofiahemmet » eller » Röda korset »). De andra sköterskorna kallas » fröken ». Dock, här k o m m a vi just in på det odiösa sökandet efter originalet. Och svårt är att frigöra sig från den tanken att » Lenja » velat föra sina lä- sarinnor in i ett sådant sökande — att detta är det ledande motivet i hennes skiss. När h o n tecknar jämförelsen mellan sig själf o c h den stackars » syster Tekla », då blir det lif i teckningen. Och måhända finns det ej endast era enda syster Tekla på Sabbatsbergs sjukhus! H v e m vet, huru sköterskorna behandla de lid a n d e! A r det sådana reflexioner » Lenja » (Anna) vill framkalla? Måste då icke hvarje rättänkande, och särskildt den, som i likhet m e d undertecknad blickat in i sköterskornas mödosamma, plikttrogna o c h kärleksfulla arbete, känna sig uppfordrad att på det allvarligaste protestera mot hennes tillvägagående. Har hon tjänstgjort på Sabbatsbergs sjukhus, så borde h o n kunnat finna ämne till sanna skildringar nog, uti hvilka » systrarnas » lif m e d de sjuka framställts i en helt annan dager. Och hon kunde således gifvit d e m inför allmänheten ett erkännande, s o m de väl förtjäna — och en uppmuntran, s o m de väl behöfva. Högaktningsfullt F. A. Lodin, pred. v. Sabbatsbergs sjukhus. Sedan g ö r a de sig lustiga öfver hennes bristande insikt o c h hennes oförstånd. m. H a n har slösat bort millioner, där h o n slösat bort några tusental. E.
Och tant Karin hade kommit upp med en plan, som gjorde henne yr af glädje. Först, när tant Karin sagt, att hon beslutat resa utrikes på ett år och ville taga Hanna med sig, hade denna afvisat anbudet på sitt vanliga kärfva sätt. Tant Karin såg ledsen ut. Hanna ångrade sig och sade att hon skulle följa med på det vilkor, att hon i framtiden skulle få återbetala hvad hennes resa skulle komma att kosta. Det är din rätt, sade tant Karin allvarsamt. Men min rätt är att vägra återtaga en gåfva, som jag nu bjuder dig med varmt hjerta. Hanna stred en strid med sin gamla stolthet, men slutligen segrade hennes tillgifvenhet för tant Karin. Det är bara för att jag håller af dig, tant, sade hon, som jag går in på detta. Jag förstår, sade tant Karin leende och smekte hennes trotsiga panna. En lördagseftermiddag firade Bertha och Alma en liten pratstund hos Hanna. Flickorna besökte henne i allmänhet gerna, hon hade blifvit så mycket gladare och tillgängligare, sedan Bella begynt tillfriskna. Bevars, så svällande kanapéer du har! sade Bertha och slog sig ned på en af trästolarne med ett brak, som satte dess ben i fara. Man blir rent af förvekligad i dina divaner. För all del, tag plats på golfvet, om stolarne äro för mjuka, sade Hanna. Som du ser, föredrager jag att sitta på ett ostoppadt bord. Men säg, vore det ej ett himlalif, om man vore rik? utbrast Bertha i extas. Tänk, att få sofva på ejderdun, inte behöfva gå i en tråkig skola, äta godt och läsa roliga böcker! Håhå, jaja! Hur skulle det då gå med mixturerna och provisorsexamen? sporde Hanna. Strunt i arbetet, när man hade pengar som snus! Jag skulle ha 16 tjenare Och jag skulle ruinera mig på hästar, sade Alma, som hittills bladat i en bok. Jag är galen i hästar. Skulle du gerna vara rik, Hanna? Nej, åhjo, hvarför inte, om jag hade mig sjelf att tacka för hvar penni. Jemmer, så förståndig du alltid är, suckade Bertha. Sak samma, hvarifrån pengarna komma, bara man har dem. Flickorna skrattade.
Grefve von Essen inrättad barnskola, som förestås af en utaf honom aflönad lärarinna från diakonis sinrättningen i Stockholm, och i hvilken sist o nämnda skola undervisas ett icke obetydligt antal af allmogens barn från Akers och Balingsta socknar. Hypotheksoch Bankinrättningar inom detta län äro Hypotheks-föreningen emellan jordägare i Upsala, Stockholms, Westmanlands, Södermanlands och örebro län, stiftad år 1847, samt Mälareprovinsernas Enskilda bank, stiftad samma år och försedd med ny oktroj år 1857, hvilken bank har ett afdelningskontor i Upsala stad. Sparbanker inom länet vid femårsperiodens slut voro, enligt tabellen N:o 12, Upsala stads och läns Tab.N:ol2. Sparbank med hufvudsäte i Upsala samt filialafdelningar uti Wendels och Wiksta socknar, Sparbanken i Enköping, Lagunda och Hagunda häraders Sparbank och Pupillkassa, Söderfors sockens Sparbank samt Tierps sockens Sparbank. Af samtlige dessa Banker godtgöras delägarne å insatte medel fem procent ränta. Kostnaden för förvaltningen af Upsala och Enköpings Sparbanker har, enligt uppgift, utgjort: Upsala. Sockenmagasiner. Varuanskaffningsbolag. Brandstodsbolag. Upsala. Enköping. år 1859 3,795 R:dr 12 öre, 417 R:dr 33 öre, »" 1860 2,922 » 82 » 632 » — För Tierps Sparbank uppgick förvaltningskostnaden år 1860 till 140 R:dr Runt; men från öfrige Sparbanker har upplysning härutinnan icke-meddelats. Sparbankernas kapitaler utlånas, dels mot inteckning, dels mot borgen; och hade Upsala Sparbank vid periodens slut kapitaler utlånta till ett belopp af 645,461 R:dr Riksmynt.