Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå derefter gjord proposition blef Utskottens ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet. Wid förnyad föredragning biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 26 sistlidne November afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, utlåtanden: N:o 67. Med försiag till jemkning uti RiksStåndens beslut, rörande Kongl. Majlis D eif! i) D e c e tv. I) e r f. tn. Nådiga Proposition, ined öfverlemnande af Förslag till ny PreslvalsFörordning. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 57 förut meddelte Betänkande, rörande väckte frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskillige uppgifne åtgärder och bestämmelser i allmänhet, till förekommande af lösdrifveri m. m. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets den 5:te dennes, under N:o 56 afgifne, och den 11 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 5i förut meddeldte Betänkande, angående upphörande af Städernes Salu-accis. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag tillstyrker bifall till Utlåtandet med det tillägg Herr af Billbergh i sin Reservation föreslagit. Herr Nordenanckar Gustaf: En Ledamot har yrkat bifall till en emot Utlåtandet gjord Reservation; men jag får anhålla om bifall endast å Utlåtandet. Friherre Cederström „ Jacob: Efter anteckningar uti ExpeditionsUlskottet är Utskottets första Betänkande N:o 5i bifallit af Den 23 December f. rn. af tre RiksStSnd, i följd hvaraf målet blifvit utlemnadt för att uppsätta Expedition.
Äonoention röranbe brottötingarö od) för brott anftagabe perfonerö örn* r‘ feftbiga uttemnanbc btifroit afflutab, äfroettfom öfmerenöfommetfer äro meb Setgien, af bett 3 SJtaj 1833, meb granfrife, af ben 13 fOtaj 1838, fantt meb Segge Sicitierna, uti XI sttrtifeln af ofwan omför* ntäfbe $anbetö Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 186. 3 alt Rikets§Sländer, dels för nästa statsreglerings-period lill utgående liån Riksgälds-kontoretj anvisa de begärda anslagslillökningarne för ^manskapets beklädnad vid Svea och Götha Artilleriregementen med 9,775 R:dr för det förra och 5,412 R:dr 91 öre för det sednare'1 regementet, eller tillsammans 15,187 R:dr 91 öre årligen, dels särskildt för innevarande år bevilja enahanda belopp att för nämnde ändamål likaledes Irån Riksgälds-kontoret utgå, dels ock medgifva, att de erforderliga anslagsbeloppen lör Artilleribatteriet'! Norrland, nemligen för en gång 172 R:dr och för hvardera af nästkommande tre år G99 R:dr 94 öre, allt Riksmynt, må få af Norrbottens Hästjägare-sqvadronsfond utbetalas. Arik. till Exp.-Utsk. den ls|Dec. 18JS7, kl, tt f. ra.
Hvad serskildt Herjeådalen, denna af naturen högst vanlottade Province, angår, är jag, lika med Motionairen Erik Andersson Bång, fullkomligen öfvertygad, att Beredningsoch Taxerings-Comitéers hållande, endast första året, sedan ny Bevilinings-Förordnirig utkommit, vara till ändamålets vinnande tillräckligt, och att årliga Bevillnings-Taxeringar deremot skulle öfver höfvan betunga denna fattiga Allmoge.’* Herr Kyrkoherden Lyth gillade till alla delar hvad Herr Prosten Hillner anfört; och Herr (ron förenade sig i frågan om Beredningsoch Taxerings - Comitéernes sammanslående, men kunde icke medgifva, att i detta ärnneo lika föreskrifter borde ega rum för olika orter, hvar. före Herr Cron i denna omständighet gillade Höglofl. Utskottets afgifne Betänkande. Bevilln.-Utskötteis Betankände N'o iz. 33 N:0 12. Betänkande, angående dels Motioner af Herr Grefve Cronhjelm, Otto dugust, Herr Rothlieb, Axel, Herr Anjou, N. jf., och Herr Lindqvist, Pehr, om inskränkning uti Kongl. Kammar-Rättens befattning med Bevillningsärenden, dels ock ett af Herr Grefve Spens, C. G., ingifvet Förslag till inrättande af en Riks-Pröfnings-Comité. Ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln, Hög* vördige Preste-Ståndet och Vallöf!. BorgareStåndet har Bevillnings-Utskottet fått emot. taga Remiss å serskilde, inom dessa Riks* Stånd väckte Motioner, att den granskning och pröfning af Bevillnings-ärenden, hvilken Kongl. Kammar*Rätten, med tillämpning af nu gällande BevillningsStadga, utofvat, måtte genom bestämda föreskrifter inskränkas.
Uti förestående förenar sig. N. P. Bäckström, från Öland. 30 Motioner i Bonde-Ståndet 1862- N:o 20. Af E. J. Rudberg från Öland, angående telegraftråds läggande öfver sundel lill Öland. lifland de anstalter, sorn i hög grad bidraga till kommunikationsväsendets underlättande, till producenters och konsumenters närmande intill hvarandra och jemväl i flera andra hänseenden hafva inflytande på det allmännas bästa, intaga telegraf-inrättningar onekligen ett utmärkt rum. Men fastän numera knappt någon köping torde gifvas, sorn ej är försedd med en sådan nyttig anstalt, linnes likväl en hel provins vara alldeles i afsaknad deraf. Denna i flera andra afseenden vanlottade provins är ön Öland, fastän den är försedd med icke mindre än omkring 36,000 invånare och således i folkmängd betydligt öfversligande de aldra flesta af våra städer. Då det emellertid icke synes vara öfverensstämmande med rättvisa och allmänt väl, alt en så talrik medborgareklass skall helt och hållet uteslutas ifrån ett af nutidens vigtigaste kommunikationsmedel, hvarigenom mångfaldiga olägenheter och äfven förluster, särdeles vid de lider, då någon öfverfart öfver sundel icke är möj lig, tillskyndas öns invånare, så får jag vördsamt föreslå: alt Rikets Ständer måtte bevilja nödigt anslag för en telegraftråds läggande öfver sundet, antingen från staden Kalmar till den så kallade Färjestaden å Öland, eller ock ifrån Refsudden till Stora Rör, mellan hvilka sednare ställen afståndet utgör icke fullt en half mil, samt att denna tråd derefter finge sträckas längs utöfver hela ön och för sådant ändamål telegrafstationer inrättas vid Ottenby Stuteri samt i Borgholm, Böda och Mörbylånga köping. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukast. Stockholm den 31 Oktober 1862. E. J. Rudberg, från Öland. Uti förestående förenar sig N. P. Bäckström, från Öland. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Nils Magnäs Petersson från Kalmar läll, om förändrade föreskrifter i afseende ä bestämmandet af ersättning för grus till allmänna vägarnes underhäll.
Och smickrar jag mig sä mncker mera, af Stars Urfforrers bifall härtill, som Desi wärtjqe Ledamöter ädagalagtde Uplnstaste kunst'apcr och widtagit de ädlaste ä gärder Uti deras mödosamma grayffningar och bestur; hälst Kongl/ belörnerfisa Husar Regementet bliiwit bibehållit wid alt hwad det före kc,get uti inkomster åtnjutit och srägas: Kan man inför Gud och N tioncn answar ra att mera öka de SkattdragandeS bördor, bä karr hända manga ibland dem sucka ester bröd? Hettr klor, rl, yttrade sig, att Herr kälstrnin Mi sikt utlåtande myck t förekomiuit honom. För öfrigt war der Herr belnrsiUs tan"a, att om man trodde, dct genom vacanta rygar, nägon besparing för Sta, ten kunde winnås, !a ble we indelnings > rwrkek ej genom en säean anstalt rubbadt ännu mindre blefwt det kullkastadt. Friherre Duben. Jag keklagar oändeligen att Herr Lieutenant kristman tagit mm mening pä en orätt sida, jag trodde Den wara författad pä lä god sive sika, arr den ej mera än pa ctl säll kunde fattas dm star för öfrigt att widare läsa; niea sär jag likwä! äran sörkla» ra. i fall den jkulle finnas twetydig. art ordet egennytta endast har asseeude pä den person, som först im 750 Den is December. lämnat projsctek kill Westgöcha Dragoners reduckisn och öfwer hwilket projcct jag förut haft den äran inför delta uplyfta Ständ yttra mia. Jag kan sa myckel mindre sörsta, huru ordet egennytta kan tros hofwa rapport pä StatS-Utskottets Betänkande, som jag omöj, ligen inser, huru Stats,Utskottet kan hofwa det ringaste intercsie af ert Cavallerie-Regementes reduction. Herrkäklmsn.
Och hvad åter demokratien angår, i detta ords ädla och upphöjda bemärkelse, eller att folket med de inom detsamma lefvande, i civilisationens tjenst arbetande krafter skulle blifva herrskande och styrande, deri föreställer jag mig, att R. o. Ad. destoinindre skulle finna något lyte hos sagde förslag, som R. o. Ad., med aristokratien på sin fana, alltid förfäktat, att det bästa inom samhället skulle vara herrskande, och någonting bättre, än folkväldet i nyss angifven mening, torde svårligen kunna uppställas; hvartill kommer det Ben 4 December. 211 på en gång lifvande och stärkande och med klokhetens fordringar öfverensstämmande i att omfatta de intressen och tendenser, som ega en framtid, och folkväldet är ett intresse och en tendens, som eger en framtid. I afseende å det hvilande förslagets relativa värde, så tror jag, att det lemnar alla de garantier, som, med de elementer, hvilka äro att tillgå i vårt land för bildandet af en nationalrepresentation, genom en valordning, och så vidt på denna beror, kunna erhållas. Att andra kammaren grundar sig på allmänna val, har af ingen ogillats, liksom man icke funnit valrätten till densamma vara för långt utsträckt; deremot har från deras sida, som ifra för upprätthållande af det bestående, bittra anmärkningar blifvit framställda mot den census, som blifvit faststäld för valrätt till denna kammare. Man har nemi. sagt, att antagandet af census innebure ett underkännande af menniskorätt och menniskovärde, att man dermed skapade en fraktion af »uteslutna», som skulle blifva vådlig för samhällsordningen. Dessa påståenden kunna möjligen låta ganska väl, men i tilllä mpningen på våra förhållanden tror jag dem icke vara af något synnerligt värde. Dessa »uteslutna» tror jag ej för närvarande hysa någon synnerlig åhåga efter politiska rättigheter i nu afsedd mening, men skulle förhållandet i detta afseende förändras, så qvarstår ju alltid möjligheten att nedsätta eller ock alldeles borttaga denna census, en åtgärd, som jag för min ringa del och från min ståndpunkt skulle med glädje helsa.
Oeh då följaktligen, utom förlust af tid och arbete, penningar stundom måst tillskjutas för arrendets afbördande, har sådant haft till följd en ofta betydligen nedsatt afgäld, och svårighet att få läLandsh. Femars-Berättelse för VVester-Norrlands Län. 2 10 genheten utarrenderad. Öfver orsakerna till laxfångstens aftagande är svårt att lemna ett säkert omdöme, men förnämligast vill nämde förhållande härledas dels från de privilegierade fiskeriernas mängd, särdeles vid utloppen, hvarigenom laxen hindras att upp i elfvarne lägga sin rom, dels af den mindre snö, som fallit i fjelltrakterna och de deraf minskade fjellfloderna. Af sik och andre fiskslag är fångsten obetydlig. Tjärubränning, ehuru både enlig med ortens naturtillgångar och af Länets hushålls-sällskap med premier uppmuntrad samt af enskilte jemväl understödd, har dock ej ernått någon förkofran, minst så att den kan anses såsom en binäring, och torde föga kunna bringas derhän, så länge allmogen, genom andre näringar på lättare sätt, kan förskaffa sig penninge-förljenst. Sådan kunna en del socknar påräkna genom kolning och forslor för brukens behof samt genom afsättning af ved, dels till hufvudstaden, dels till Länets begge städer och glasbruk. Salpeter-tillverkning har ej eller tilltagit i den nion, hvartill det af Staten bestådda höga lösningspris för salpetern borde uppmuntra. Med pottasketillverkning och terpentin-kokning har, i någre socknar, början skelt och torde, med understöd från Statens sida kunna bringas till näringsgren i orten. Länets förnämsta binäring, linneväfnaden, fortfar att behandlas med utmärkt omsorg. I Ångermanlands Norra fögderi, premielärftets stamort, har förlidet år sådant lärft ända till iorde klassens finhet blifvit ti 11 verkadt. Afsättningen är ej så liflig, sorn förmodas borde, men anses dock inbringa omkring 180,000 R:dr årligen. Ylleväfnad deremot idkas allenast till husbehof.
Söderköpings helsobrunn, känd och beryktad sedan förra tider, besökes visserligen nu ock, men ej så talrikt, och mera sällan af dem, hvilkas större inkomster medgifva det öfverflöd i utgift, som befordrar och ökar lifligheten af stadsmanna-rörelsen. Wadstena, 63 Wadstena. Slädens folkmängd var vid 1837 års slut 1,828 personer, och har således, sedan sed naste Femårs-berätlelse afgafs, ökats med 36. Tilltagandet har varit afbrutet och motverkadt genom Cholera-farsoten , som år 1834 här bortryckte 215 personer eller vid pass 1 af dåvarande folkmängden. Det är all anledning hoppas, att de kommande åren skola utvisa en långt större tillökning. Hufvudnäringarne äro jordbruk, handel och handtverk. Till staden hörer 930 tunnland jord, hvilken brukas på vanligt landtmannasätt. Handeln är dels spannmålshandel, dels trädvaruhandel, dels minuthandel. Den sistnämnde idkas blott så mycket att kringliggande ortens och stadens invånares behof blifva uppfyllde, äfvensom någon försäljning äger rum, åt de på Welterns vestra strand boende af Skaraborgs Län. Tyngre varor hämtas gemenligen från Göteborg, andre från Stockholm, och mode-varor från Westervik. Af Svenska fabriksvaror har år 1837 lill staden inkommit för ett väi;de af nära 70,000 R:dr Banko. Spannmålshandeln är vissa år betydlig, men när priserna i Östergötland höja sig öfver den kring Wenern och i Stockholm, då är den långt ringare. Afskeppningen var år 1836 nära 17,000 tunnor, och af 1837 års skörd var den nära 20,000 tunnor förutom närmare 100,000 kannor bränvin, hvilket förytlrades åt Wermland och åt Askersund, 9amt något litet åt andra orter vid Wenern och Wettern.
SÖ ib beit af 0p faftftädba Statsreglering lfa frue Söt bibeffådit be tuib ben »täft föregåenbc ftabgabe gruitber i affccttbe å biSpofitiouen af befparingarne uppå -§mfnmb 5. ©d utgåenbe från 9tffågäfbä^ontoret, på fått ocp unber be tott for, SÖårt för betta kontor utfärbabe 9feg(ementc tnnepåder, pafme 2Öt, för ttfXfäCIfga Stattå utgifter autuifat fötjanbe anflagéfumntot, nemligen: l:o 'gör tnrebanbe af ©eraä åTongl. ^ögpeter ^ertfgenö ocp ÖpertlgtnnauS af Öftergctplaub toåntng t bet åt ©eraö 3Tongl. ■fpögpeter upplåtna palats pär t puftoubftaben, fanit 11II möbler t fatutna måntng äftuenfont tnöentarter för ©eraS Äottgl. fpög S'ör uppföranbe af SäuSfängclfer efter cedsfpftcmet, 150,000 9f:br årligen unber åren 1858, 1859 ocp 1860 4:o ©TI Inf'öp af 12 npa påftar för ©mea 3lrtlderl Std förberebanbe åtgärber för Stocff)cfm3 förfcenbe tncb befäfhtiitgar ocf) bepa3 påbörjanbe å nåutnbc ftabS föbra ftba, 100.000 9f:br för tpuartbera af åren 1839 ocf) 1860 200,000: — 11:0 Std crfättntng för be arrenbe
N:o 7, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Rikets tandens skiljaktiga beslut i afs:de å andra delar af Betänka N:o 1, ang. vilkoren för bränvins tillverkning. § 2. Utsk:ts yttrande godkändes. § L Utsk:ts första och sista yttrande godkändes och det andra lades till handlingarne. o §§ 5 och 41 samt § 6. Hvad Utsk:t i afseende härå yttrat, lades till handlingarne. §§ 8 och 9 (6 och 7 i förslaget). Utsk:ts yttrande lades till handlingarne. §§ 20 och 22 (18 i förslaget). Utsk:ts första och tredje hemställanden biföllos; och lades punkten i öfrigt till handlingarne. § 21 (19 i förslaget). R. o. Ad. biföll Utsk:ts hemställanden. § 23 (20 i förslaget). Utsk:ts första hemställan lades till handlingarne och den sednare bifölls. § 25 (22 i förslaget), § 24 i förslaget samt § 28 (25 i förslaget). Utsk:ts yttranden lades till handlingarne. § 43 (40 i förslaget) och § 51 (48 i förslaget). Utsk:ts yttranden gillades. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 6 och 7 dennes bord - Den 9 Juni. lagda Betänk. N:o 96, i ani. af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd d. 21 Mars 1862, äfvensom i Kongl. Stadgan ang. folkundervisningen i riket d. 18 Juni 1842. Utsk:t.s hemställanden å sid. 4. Biföllos. Utskfls första hemställan å sid. 5. Frih. Alströmer: Då jag låtit anteckna mig såsom reservant emot Utsk:ts förevarande förslag, anser jag mig böra i korthet redogöra för skälen dertill. I allmänhet anser jag, att man icke bör begära förändringar i gällande författningar, med mindre ett verkligt behof deraf förefinnes.
Ständer jemväl nu funnit skäligt besluta att, i enlighet med hvad E. K. M. i Nåder föreslagit, den E. K. M. och Kronan tillkommande rätt till ifrågavarande efter Tufve Perssons enka fallna Dana-arf af 940 R:dr Banco må åt Malmö stads fattig-arbets-inrättning öfverlåtas. Hvilket, till svar å E. Iv. M:s Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 19 Juni 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni iSJo. Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 1 Juli — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående väckt fråga om arfvoden ät Rådhus-Rätterne för behandlingen af tullmål. (Stats-Utsk. Uti. N:o 127.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt derom, att, med afseende å den städernes Rådhus-Rätter ålagde skyldighet att undersöka och döma i tullmai, Expeditions-TJ
Härvid må likväl icke obemält lemnäs, huru som, genom prisernas stigande på den finare Svenska Ullen, Sehäferi-ägarne lyckligtvis så funnit deras räkning vid denna handtering, att, utan afseende på de indragna premierna, tillförseln på Stockholms Ull-Magazin af fin ull årligen tilltagit, och förlidet år utgjorde 110,822 tt, eller 41,220 tfe mera än år 18O9, samt att således anledning är till förhoppning derom, att dessa Schäferier ännu tills vidare utan premier fortgå; men jag bör ock icke heller underlåta tillägga och påminna om angelägenheten af uppmärksamhet derå, om, genom utländska, ullprisernas fall, och då Svenska ullpriserna i samma nion måste falla, Sehäferi-ägarne icke skulle finna räkning vid slika priser, emedan i sådant fall anstalter til! dessa Schäferiers bibehållande då mäste tidigt vidtagas, antingen genom förhöjd Tuli på den utrikes ullen, eller genom förnyade premier på den Svenska. 360 Den 11 Maj. e. ni’. Vid nu anförda förhållande tror jag mig också för det närvarande böra inskränka denna min framställning endast till frågan oin productton af Rikets KlädesFabrikers. behof utaf de gröfre ull-sorternaj med nö,< dig kännedom af Rikets vidd, odeibarhet och dimat, tror jag ock möjligheten deraf icke böra blifva tvifvelsmål underkastad5 emedlertid torde följande öfversigt lätteligen utveckla saken. Jag antager blott, att 40,000. Svenska hemman underhålla grofullgifvande Får, och att på de öfriga hemman i Riket åstadkommeS finare nilsotter; öfver hufvu. det taget skulle väl kunna beräknas 4 Åboer på hvarje af berörde 40,000 hemman; men jag beräknar härvid endast trenne på hvar. dera, utgörandes således tillsamman 120,000 hemmans-aboer — Torpare härunder ej inbegripne. Om nu desse hetnmans-åboer, hvar och en på fyra år, ökade deras
Betänk, ogillar jag emedan det medelbarligen förordar okunnigheten och oskickligheten, ett handlingssätt, som jag icke tror att något Stånd borde låta komma sig till last. Förhållandet med klockares tillsättning är, såsom en hvar vet, att bland alla sökande, hvilka anmäla sig, upsättes ett förslag på trenne de kunnigaste och skickligaste mellan hvilka tre valet sker. Om nu t. ex. 15 sökande anmält sig till en sådan lägenhet, så uteslötes de 12 och de 3 bäste komme på förslaget, bland hvilka i värsta fallet den sämste kunde väljas. Ifrågavar. betänk, åsyftar deremot att alla 15 i händelse in gen af deni borde aldeles underkännas, utan alla vore antaglige, skola komma under omröstning. Tillfälle är sålunda åt församlingen öpnadt att taga den sämste bland femton. Det är detta utrymme för okunnigheten och oskickligheten, eller åtminstone för den underlägsna kunskapen och skickligheten att bli befordrad, som jag, för min del, icke vill bifalla. 314 Den 10 Mars. Hr Rosenblad, Bernh.: För att gifva ett faktiskt bevis pä hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, vill jag anföra ett exempel på hvad som passerade en gång under min ungdom i den ort, hvarom nu är fråga. Det hände nemi. alt bland de sökande till klockareplatsen inom en viss församling befann sig å ena sidan en gammal prestman, som der tjenal circa 50 år och å andra sidan drängen hos en köpman, hvilken sednare åter var broder lill kyrkoherden i samma församling och hvilken disponerar -j af röste-talet, och drängen blef klockare och prestön gick miste om platsen. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter H. E x. Hr Frih. o. Landtm, framstälde propos. till bifall å ifrägavar. utlåt. Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarpå H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärknme föranleda lill återremiss af förevar, utlåt. Härvid ropades åter ja och nej, hvarjemte Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade:
IUdr 5,105: 60. „ 5.160: 17. ., 5,412: 62. 4 Stats-Utskottets Memorial JV£ 152. lade producenten till spekulant, hvilket ej heller torde lända till hans verkligt fördel, enär med densamma häst öfverensstämde att varan förvandlades i penningar mot gångbart pris och det influtna kapitalet användes på förnyad produktion; samt att med sednare tiders strälvanden mera öfverensstämde att sammanföra allmänna utlåningsfonder, än att bibehålla sådana, som afse främjandet blott af vissa klassers eller mindre korporationers fördelar. Stats-Utskottet, som fullkomligen delar dessa åsigter, har i följd deraf, och ehuruväl endast två Riks-Ständ vid sistförflutna riksdag gillade förslaget om Ull-diskontens upphörande samt indragning af dess kreditiv, ansett sig böra hemställa: att Rikets Ständer måtte besluta, dels att det för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande ät Ull-diskont-fonden ä Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv vid innevarande års slut skall indragas, så att någon anvisning derå efter nämnde tid icke må utställas, hvaremot derå lyftade belopp böra i stadgad ordning till Riksgälds-kontoret återbetalas; dels att, med underdåniganmälan härom, hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes gifva nådig föreskrift om Ull-diskonl-inrättningens upphörande och dess behållnings öfverlemnande till Manufaktur-diskontfonden samt i öfrigt låta vidtaga de åtgärder och meddela de föreskrifter, som af Ulldiskontens upphörande kunna påkallas. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Sept, 1863, kl. 1 e. m. Memorial, angående aflöningen för Rikets Ständers Juslitie-Ombudsman samt den hos honom anställda kanslioch vaklbetjening. (R. A.) Jemlikt 187 § af det för
djupsinniga som om skarp politisk blick vittnande omdöme dock icke hindrade förhållandenas förf., att utan läcka med densamma fälla ankar vid evighetens strand, lemnande i testamente sina med kraft och sakkännedom förfäktade åsigter, till heders komna i närvarande tid, och i öfverensstämmelse med verkliga politicis; hvarernot Sohlmans egna åsigter149 redan för flera är sedan kantrat pä de skandinaviska blindskären. Vi öfvergå nu till en märklig händelse under Grusenstolpes lefnadsafton. Den utomordentliga tilldragelse, som gjort epok i så väl verldshändelsernas som i deras literaturs historia, svenska nordostpassagens expedition, med Nordenskiöld och Palan-der i spetsen, hade efter en färd höljd af ära och lagrar pa återresan till Europa beslutat äfven kasta ankar vid Tajo-flodens hamn, der portugisiska hufvudstaden Lissabon är * Att Crusenstolpes politiska uppfattning i ämnet var den enda praktiskt riktiga, har just i dessa dagar blifvit bestyrkt genom ett uttalande af ingen mindre auktoritet än Bismarck. Enligt den nyss utkomna tredje delen af Poschingers ” Preussen im Bundestag 1851 — 1859 ” skref nämligen Bismarck, efter ett samtal med kejsar Napoleon, från Paris i maj 1857 en depesch till preussiske ministerpresidenten Manteuftel, deri det bland annat heter: ” Mina åsigter i afseende på den skandinaviska unionen uttalade jag på kejsarens begäran. Jag sade, att en sådan union, oaktadt all förmåga af maritim utveckling, dock icke syntes mig nog stark for att genom egen kraft bibehålla den ställning, hvari den genom sitt geografiska läge skulle bringas till de större makterna, att den derför vore anvisad på allianser och att den, sedan dess förhållanden blifvit mera konsoliderade, kanske skulle komma att söka en sådan allians snarare hos det genom protestantismen, rasslägtskapen och gemensamma andliga och materiela intressen närastående Nordtyskland än annorstädes; jag såge derför i ett skandinaviskt rike en för Preussen mindre betänklig eventualitet än i någon stormakts mer eller mindre fullständiga herravälde öfver Öresund.