Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De i denna tabell införde uppgifter om utsäde och skörd äro, enligt hvad i berättelsens lext anföres, påtagligen i vissa delar gruudade på alltför låg beräkning. 44 Tabb. Calmar län. Antal 1858 vinterfödde kreatur af motstående slag enligt uppgift till Finans-Komitén 1 Enligt femårsberättelsen 1851—1855 Hästar. Tjurar. Oxar. Kor. Ungnöt. Får. Getter. Svin. Summa kreatur. För vinnande af likformighet är denna tabell i Statistiska Central-B.vrån sammandragen af uppgifter, som meddelats i berättelsens text. Tab. X:o 4. Areal vid Afverkningsbelopp utfördt i Särskilde slag af skogar m. m. periodens slut. (Qvantitet. Penningevärde. Ar. Tunnland. Kubikfot. R:dr R:mt. Kongl. Maj:t och Kronan tillhörige och till I lemna årlikastningens / gen minst värde: 1859 582,500. 34,950. Häradsallmänningar: Finnas icke. Ekeplanteringar: Inga publika. Mullbär splanteringar: Borgholms 6 Andra skogsplanteringar: Flygsandsfält: 2:ue å Böda kronopark 250 Galmar län. DÖDADE ROFDJUR. i. Lodjur. Belopp af utbetald belöning. B:dr R:mt. Calmar län. Grufvor, bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar. Handtverkerier. Ä landsbygden. Ä landsbygden. I städerna. ö> > <-t sr. 0:~E > Ägare. Mästare, arbetare ocb Ägare. Mästare, arbetare Och Deras biträden o CD Deras biträden 2.V £ Ar lobO. a g. g. p biträden af alla slag. 3 g. biträden af alla slag. s p: c-tp CD af CD O-* CO & P: P ■-* CD af qq S c+- ö- g 3' a. aq W B co w Öfver 15 års ålder. Under 15 års ålder. e < 5 3- yq cu W p CO 5^ fcd O Öfver 15 års ålder.
Domstolen till öfverläggning förehaft LagComiténs i underdånighet afgifna j:ne särskildta Betänkanden af den 31 sistlidne Mars, det ena innefattande framställning af vissa bestämda grunder till förändring af de vidtagna bestraffningssätt samt förslag till inrättande af Allmänna Arbets. oell Corrections hus, och det andra, om förändring af Under-Domstolarnes och Hof-Rätternes antal och organisation , hvartill de grunder blifvit uppgifne, hvilka Cornitéen ansett böra bestämma Lagförslagets vidare utarbetning ; och sedan Kongl. Majtt inhämtat nogare kännedom så väl af Lag-Comitéens Betänkanden , som af de särskildta meningar , hvilka , i anseende till frågan örn Domstolarnes förändrade antal och organisation, blifvit i Lag-Comitéen afgifna, upplästes det i Högsta Domstolen häröfver förda Protokoll, deruti Ledamöternes omröstning finnes intagen; hvarefter till närmare öfverläggning företogs särskildt Lag Comitéens Betänkande om förändrade Straffanstalter; hvilket, äf Stats-Rådéts Ledamöter enhälligt tillstyrkt , Kongl. Majit fann både till grunder och framställning sådant, att Kongl. Majit, med antagande deraf, ville detsamma, såsom innefattande ämnen , de der kunde och borde särskildt granskas och bestämmas, till Rik. sens Den 5 Maj. 117 sens församlade Ständer, jemte Nådig Proposition, öfverlemna , hvarmed Kongl. Maj:t ansåg sig desto mindre böra fördröja, sorn, i händelse Betänkandet äfven af Ständerna gillades, angelägenhe* ten fordrade , att i tid vara betänkt på nödiga anslag af medel, derigenom Kongl. Majit kunde komma i tillfälle att efter hand så bereda inrättningen af de för verkställigheten nödiga Corrections-hus, att då Lagen blifvit antagen, desamma kunde vara fullbordade och i behörigt skick att nyttjas.
Jag förnyar min anhållan om bifall till denna punkt. Gr. Gyldenstolpe: Atskillige talarare hafva lagt mycken vigt vid PresteShs beslut i denna fråga. Jag har icke varit i tillfälle att afhöra de skäl, som inom det Ståndet blifvit anförde för dess beslut, och jag måste således hålla mig till de handlingar, jag har att tillgå. Jag finner då att emot denna punkt har inom Utsk., som har 12 Den 21 Juli. 543 ledamöter olaf PresteSt., endast en reserverat sig emot Utsk:s förslag, uti hvilken reservation ingen af Utsk:s ledamöter utaf PresteSt. instämt. Jag mäste således anse de skäl, som denna reservation innehåller, icke varit så beskaffade, att någon af de öfriga ledamöterna inom Utsk., tillhörande PresteSt., velat med reservanten sig förena. Häraf drager jag den slutsatsen, alt äfven inom PresteSt. råda stora sympathier för bifall åt Utsk:s förslag i denna punkt, serdeles som det kunnat galt igenom inom Ulsk. med endast en reservation af en utaf PresteShs ledamöter. Jag kan således icke finna alt R. o. Ad. saknar något skäl att bifalla denna punkt, hvarom jag på det högsta anhåller. H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å ifrågavar. punkt framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Efter tillkännagifvande alt denna punkt blifvit af PresteSt. bifallen, lemnade jemväl R. o. Ad. dertill sitt bifall. Efter tillkännagifvande alt PresteSt. afslagit denna punkt, hemställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla densamma, och besvarades denna propos. med starka ja blandade med många nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Denna puukt, hvilken PresteSt. hade bifallit blef äfven af R. o, Ad. bifallen. 5:te punkten.
Småländska länen gemensamt och särskildt för öfriga 16 länen gemensamt, rote-mantalet utgör i de förra länen, så väl som i de sednare något mer än 1^ mantal; att rote-mantalet i nio län är större och i sju län mindre än medel-rotemantalet i de Småländska länen gemensamt; att taxerings-värdet uti alla ofvannämnde sexton län är större än i Kronobergs län, uti tretton län större och i tre län mindre än i Jönköpings län och i mo län större samt i sju mindre än i Calmar län; att rotens område i tolf län är mindre och i fyra större än i Kronobergs och Jönköpings län samt i fyra län mindre och i tolf 20 Sammans. Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Ad 46. större än i Calmar län; att, efter medel-beräkning gemensamt för ofvannämnde sexton län, utsädet och afkastningen, öfver hufvud taget, är mindre för en rote i de Småländska än uti öfriga roterade länen, men att äfven grundräntan är mindre uti Småländska än i öfriga länen, äfvensom vakans-afgiften uti Jönköpings och Calmar län, hvaremot denna afgift uti Kronobergs län är större än uti de 46 länen. Denna utredning af förhållandet i allmänhet med roterings-besväret i de Småländska så väl som uti öfriga roterade länen ådagalägger, dels att, med hänsigt till skatte-talet allena såsom grund för rote-indelningen, roterings-bördan, efter medel-beräkning af åtskilliga medelgoda rotar i de särskilda länen, icke vore mera betungande i de Småländska än uti flere andra län, och dels att, efter enahanda beräkning, en rotes afkastning visserligen är mindre i de Småländska än i de öfriga länen, men att deremot icke blott egorymden och följaktligen äfven utsigten till rotebemmanens utvidgade uppodling till ökad afkastning är större i de förra än i de sednare länen, än äfven grundräntan, uti hvilken rotarnes förbättring icke verkar lörhöjning, mindre i de Småländska än i de öfriga sexton länen.
Hammar hjelms motion, oin anslag i >o år åt Skottska Agronomen Steffens-, Bifölls. 7:0 N:o 41 , i fråga om förhöjning i allöningen för Storskiftesoch A f v i 11 r in g sLa 11 d t m ä t a r e; Bifölls. 8:0 N:o 42, i frågan om Kongl. Förste LifMedici af Fontins bibehållande vid ett Pensionsanslag; Bifölls. Prot. N:o 4^» i frågan om anslag af Allmänna medel till bevarande af Kyrkoruiner vid Wisby; Bifölls. io:o N:o 41» i fråga om Varbergs Fäslningsbyggnaders användande till Correetionslius; Bifölls. ii:o N:o 45, i frågan om hegardt anslag till' uppförande af Curbns och Lazarellsbyggnader i Skellefteå , m. m. N:o 4ö, i fråga om uppförandet af Magasinshus vid Mörby-Lunga Köping och i Strömstad; Bifölls, i3:o N;o 4-7» i anledning af väckt motion om anslag för underhållet af Långbro vid Christianstad; Bifölls. i4:o N-° 4^, i fråga 0111 rättighet för Fånggevaldiger, alt under Fångtransport begagna serskild ridhäst; Bifölls. i5:o N:o 4f), 1 anledning af vackt motion om anslag af Statsmedlen lill en brobyggnad öfver Sundet emellan Sigtuna och Sleninge-landet; Bifölls. iG:o N:o 5o, i anledning af väckt fråga om anslag åt Loka helso brunn; Bifölls. 17:0 JNT:o 51, i anledning af väckt fråga om anslag lill inköp af visse exemplar af den nya upplagan af Tunelds Geographie, Bifölls. 18:0 N:o 5a, i frågan om Medelpads innebyggares befrielse från underhållandet af Länshäktet; Bifölls. oell 19:0
Det 3:dje af Ulsk. åberopade skälet är, alt judarne skola äga en egen induslriskicklighel, hvarigenom de kunde slå under sig landets alla näringar, såsom mången synes befara. Man har i denna deras skicklighet trott sig linna ett fel, och förre landsh. i Götheborgs och Bolms län, Gr. Löwenhjelm, som i ämnet afgifvit yttrande, har, åberopande delta skäl såsom det hufvudsakligaste, sagt, icke till judarnes förmån, ulan till last för dem, att de besitta en egen ”fintlighet i alla förelag” och ådagalägga ett begär att inblanda sig i alla yrken. Såsom Gr. Gyldenstolpe anmärkt, må väl, hvad man sålunda fört dem till last, heldre anses lända dem till beröm. Man har dock numera kommit derhän, alt i lagstiftningsväg privilegier icke uteslutande lemnäs någon serskild samhällsklass eller serskilde personer, ulan man har insett, alt den fria tällan utgör den förnämsta driffjederu för höjandet af industrien lill ett önskadt mål; och om en sådan industriel skicklighet finnes hos judarne, hvarföre skall, då man erkänt rättsenligheten af en fri tällan i andra fall, densamma icke fä äga rum äfven emellan judar och christna, lika väl som endast emellan de christne? Men en jude är en jude och kan icke enligt vissas föreställningssätt, ställas på samma linea, som en annan menniska! Slutligen har Utsk. yttrat följande märkliga mening: ”Under aktningsfullt erkännande af det i allmänhet berömliga sätt, hvarpå judar inom vårt fädernesland uppfyllt sina medborgerliga och husbonde-pligter, ett förhållande, som icke lika allmänt torde äga rum der judar äro till större antal bosatte, synes delta för Ulsk. vara ett bevis på lämpligheten af vår nuvar. lagstiftning för judarne, hvars visa måtta pä samma gång ådagalägga billig fördragsamhet emot främmande religionsförvandler och skyldig omtanka om samhällets och kyrkans trygghet och ordning”.
Denne författare säger nemi.: ”R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet har medfört och medförer ännu för rikets och dess representation, stora fördelar, hvilka ej böra förbises, då fråga är om hennes afskaffande. ” ”Sjelfskrifvenheten gifver åt Adeln ett oberoende af Konungamakt och folkvälde, af det ena eller andra öfvervägande partiet, samt derigenom en oväldighet, hvilka äro oersättliga. Iugen som ej sjelf erfarit det, kan föreställa sig, huru ledigt och uplyftande det är, att för sin representationsrätt icke hafva att tacka någon lefvande menniska, utan endast rikets författning. Svårligen kan någon alldeles undandraga sig anspråken att tala efter deras önskan, det vare sig Konungar eller valmän, som gifvit honom rätt alt begagna sin röst. De tillsättande hafva naturligtvis sina meningar, om allmänna angelägenheters bästa vård, och göra, i öfverensstämmelse dermed, sina utnämningar, eller val. Svarar ej den blifne riksdagsmannen mot deras förutsättningar eller önskningar, så anse de sig bedragna. Tror sig riksdagsmannen åter böra göra mera afseende på dem, än på sin egen öfvertygelse, så är hans sjelfständighet förlorad.” — ”Genom sjelfskrifvenheten är det omöjligt, ehuru öfverlägsen någon viss mening, eller något visst parti, uti riket må vara, att från Riddarhuset utestänga den motsatta meningens anhängare. Det kan till och med hända, att de utgöra flertalet, och alt Riddarhuset således står ensamt om sin mening, oberoende af dagens inkast i allmänna tänkesättet. Så väl den ena som den andra meningens anhängare inträda sålunda på Riddarhuset i all stillhet, utan huller och bråk under valstrider mellan de olika tänkande, emedan inga val företagas. Denna sjelfständighet i medlemmarnes tillkomst, och deras inträde, i trots af hvarje parti, som för ögonblicket har öfvervigten, gifver åt Riddarhusets sammansättning en blandning af olika meningars och intressens målsmän, hvilken för Ståndets handlingssätt i det hela medförer en sjelfständighet, som eljest svårligen kan vinnas eller godtgöras.
Dikels 8landers d ustiliss-Omdndsmai, dl ild it dei ätii»a<le att I)i visir» nämnde DaA-Del ediliilAS sammanträden oell deltaga i Al anskniliAen al densammas gl delen, näi' desse emIllltslliäns illliAa AÖroinäl sädant tilläla, saint att tvä as IIoAsta Domslolens Dedalnoter, som dertill as DonAl. Naj.t u!ses, äsvenledes, när deras ölriAS AOlOllläl det med"isva, 6Aa att delluAa i DaA-DeredninAens AranskninA as sädane DaAlÖrslaA, som lillliöra dusliliiL-Depai leinentets undeidäniAa lörediiiAilinA; skolande DaA-DeredniuAen sist den 15 nästkommande 8ellt6mder träda i verksamdet. Hvad Dikets 8tändei' i underdäniAdet demställt om upplösninA as den sov upprättande as eli tadla ösver DaAsoi slaAen nedsalta (amnie, >iär I<ouA>. Naj:t dnner sädant lämpliAt oed n^yttiAt, dar DonAl. Naj:t sunnit Aodt i Marlei' diliilla. Ned tillkännaAifvande as Xon»1. Naj:ts smsdvmälda NädiAg deslutj dar IxonA>. Nilj:t tillika ansett Dikeis 8täi>ilers ii^slnräiksamdet döra säslas derjoä, att, sor ile sein ständige Declilnloterne i DaA-DeiednillAen, dvilka uteslutande dora eAna si^ ät de derstädes idrelallande Aöroniäl, tiet lärer dlilva nödigt att devilja ersättninA lör deras moda.
Det är visserligen glädjande att erfara, det H. Exc. genom samtal med Norrmän och af Norska pressens förändrade hållning trott sig finna, att den lämpligaste tidpunkten för en slutlig reglering nu nalkas; men jag tror icke dessa symptomer innebära en så absolut visshet, att på grund deraf Sverige bor afhålla sig från att något åtgöra. Den är ganska vacker och beqväm, denna afvaktande ställning, som H. Exc. tillråder att Sverige nu bör iakttaga, meri jag tillåter mig erinra derom, att denna afvaktande ställning bar Sverige redan innehaft ända sedan 1839, då den första Unionskomitén tillsattes, och den har äfven af R. St:r obrottsligt hållits alltsedan 1844, då Sverige, utan någon uppfordran till och med lemnade Norge främsta platsen i Konungatiteln, försåvidt den begagnas i Norska handlingar. Denna afvaktande ställning är det jag anser nu borde upphöra, då jag icke tinner någon gräns för det tålamod, hvartill man fortfarande uppmanar. Hr Just.-stats-ministerns mening för 3 år sedan var, att denna fråga brådskade, och att den oeftergifligen borde med första bringas till något slut, och då jag hvarken af hvad H. Exc. nu anfört, eller af andra förhållanden, kunnat finna, det någon förändring sedan dess inträdt, fortfar jag i den önskan, att min motion måtte varda af vederbörligt Utsk. och sedermera af R. St:r företagen till behandling 200 Den 28 November f. m. dervid uttryckande den förhoppning, att densamma måtte medföra ett för de förenade rikena önskvärdt resultat. Gr. Sparre, Erik: Det kan måhända synas djerft af mig, att sedan H. Exc. Hr Frih. De Geer så fullständigt yttrat sig i detta ämne, begära ordet; men då H. Exc. här uppträdt egentligen som Regeringens organ, torde det icke vara ur vägen, att äfven någon annan ledamot af Ståndet deltager i diskussionen öfver denna återuppståndna fråga; må detta lända mig till ursäkt, då jag vågar för några ögonblick taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk.
SSbajit förorDnat, att nämnDe afgift jbullc fean od) meD innemaranDe åré början uppföra, men Deremot, från famina tiD, ett beftämpt belopp årligen å *£)anDel$* od) ©jöfartö* fonDen affättaén baråfitänémebel, för att De år, Då barantänö* anftalteräroimerbfambet, till biDrag för boflnaDerna DervoiD anmänDaö. ©tdtsrocrfet. S)å .Svongl. 9ftaj:té nåDiga propofiilov om fbatémcrbetö till* fiånD od) bef>of innefattar erforderlig utreDning angåenDe fbatéinbom* flcrna od) ftatémerbetö utgifter, finner ^ongl. 5Jlaj:t någon närmare ftamflallning Derom l)är ide af nöDen. Slfmen unDer De år, för fymilba räbenjbaperna blifmit afjlutaDe feDan förltDna ribéDagö början, fyafma jiatéinbomfterna fortfaranDe lemnat öfmerjbott tito fm er beräbningarne i riféflaten. §ör år 1846 moro De emellertiD, på liba fatt, font unDcr
Utsk. må taga sig tillvara för alt tillstyrka något dylikt. Frih. Hamilton, Hugo: Med den sista värde talaren ber jag alt få instämma så till vida, att äfven jag hade önskat, att uti detta vigliga ämne motionären varit mera bestämd uti slutmeningen och således uttalat den önskan, att R. St. måtte så behandla ärendet, som dess vigt fordrar. Deremot tror jag icke att motionärens mening varit sådan, som Hr von Hartmansdorff augifvit, utan han har säkerligen varit öfvertygad derom, att Utsk. ej skulle lemna denna för samhället så vigliga fråga outredd och i följd deraf icke eller underlåta att inhemta de för en sådan utredning erforderliga upplysningar. Det är min öfvertygelse, att den ädle motionären så tänkt, och jag äger den förhoppning att Utsk. sålunda kommer att gå tillväga; men i den händelse sådant icke skulle ske, anhåller jag att få begagna detta tillfälle för att vänligen uppmana Utsk. dertill, helst jag i allo instämmer i motionärens framställning om vigten och nödvändigheten för vårt land, alt, såvidt ske kan, förskaffa sig detta vigtiga kommunikationsmedel. Erfarenheten har visat, till hvilken omätlig grad industrien och nationalvälmågan utvecklats inom de länder, hvilka lyckats att inom sina gränsor förvärfva jernbanor. För all öfvertyga sig om huru genom dessa banor bandel och industri, ja all rörelse fått nytt lif, behöfver man icke besöka de orter, der dessa banor finnas, ty de i detta ämne utkomna skrifter kunna icke vara någon obekante. Den, som i dessa länder sett rörelsens liflighet och det nära samband, som emellan de olika klasserne af befolkningen uppstått genom jernvägarne och det intlylande desse i allmänhet utöfva så i materiell som moraliskt hänseende, kan icke annat än önska, att, så fort sig göra låter och så vidt 496 Den 29 December f. m. tillgångarne medgifva, vårt land matté äfven tillegna sig denna uppfinning.
Eder kärt, dä ssolen Zunder gemensamma rörelser af andagt och förhoppningar kunna lpsina til deckända röster, som ur djupet af Föräldrars, Makars, Barns och wänners grister lofwa Eder at en dag, efter en lika fredsam wandel, fä njuta en lika ostörd hw la til desi de i Änglars förklarade skepnader ssola möta Eder inom de sälla rymder, hwilka för ewigt blifwa tilsiutne för den dödlige, som warit friwillig orsak til sina medmenmssors olyckor, och lidanden och förtryck. Ridderssapet och Adeln innesluter sig i det Hederwärda Bonde Ständers wänssap. Herr Narou och Landtm ar ssalken pro ponerLcttt Ridderssapet och Adeln at uu skiljas ät, men äter samlas -n tckeno i eftermiddag kl 5, för at emottaga den Deputation som ännu kunde wara at förwänta ifrän det hederwärda Bonde-Ständet, samt för at sedermera jämte de öfrige Ständen upwagta Hans Kongl. Höghet. Bifölls; hwarefter Ridderssapet och Adeln, ätssiljdeS kl. z Lil 5. In 66em b. Lilverstylpe. kls - 6L0 Den 5 Junti. Plenum klockan 5 e. m.
Vid nu skedd föredragning af Konslilutions-Utskottets Memorial N:o 68, med förslag till ändring i 70 § Riksdags-ordningen, biel' det i berörda Memoria! framställda Grundlagsändrings-förslag förkastadt, med förklarande, att Ståndet ansåg samma förslag vara hvarken nödigt eller nyttigt. S. D. Föredrogs Banko-Utskottets Memorial N:o 4-1, i anledning af RiksSlåndens beslut öfver Memorialet N:o 56, rörande Banko-Statens löneförmåner ro. m. Det af Utskottet i detta Memorial, pag. 5, framställda förslag lill §, motsvarande § 56 i nu gällande Banko-reglemente äfvensom stadgande i afseende å det af Rikets Ständer löreskrilna vilkor för den tillfälliga löneoch arlvodes-förhöjningens uppförande på Ordinarie Stat godkändes; och lades Memorialet i öfrigt till handlingarna. Den 5 och 4 Oktober. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Memorial N:o 55, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Utskottets Betänkande N:o 25, i fråga om skjutsnings-besvärets ordnande, lades lill handlingarne Utskottets i förra delen af Memorialet till Presteoch Borgare-Stånden gjorda inbjudning; och afslog Ridderskapet och Adeln det af Utskottet i sednare delen af Memorialet framställda 792 Prof.-Utdrag den 4 Oktober 1860. förslag till voterings-proposition samt återremitterade ärendet, i hvad detsamma postskjutslegan rörde. Den 4 Oktober. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och återremitterades Banko-Utskottets den 28 sistlidne September och 3 dennes på bordet lagda Memorial N:o 44, i anledning af förre Förvaltaren vid Tumba pappers-bruk C.
Krukan ställes i högra handen, den venstra lägges på öfre sidan af krukan, så att stammen kommer mellan pekoch långfingret, hvarpå den hvälfves upp och ned. Genom att försiktigt stöta krukans kant mot en bordskant eller dylikt, lossnar klimpen och krukan aflyftes. Stora krukor kunna naturligtvis ej behandlas på detta sätt. Dessa lägges på sida, en stadig pinne införes i afloppshålet och tryckes mot skärfvan i bottnen, då jordklimpen likaledes lossnar. Man bör ej, såsom en och annan plägar, med knif skära loss rotklimpen, därigenom skadas lätt rötterna. Skärfvorna i bottnen borttagas nu samt den öfre skarpa jordkanten, jämte så mycket af ytan af jorden som ske kan, utan att rötterna skadas, hvarefter man med en spetsad pinne försiktigt uppluckrar rötterna rundtomkring, hvarvid alla döda sådana bortskäras. Skulle de genom felaktig vattning eller andra omständigheter vara mycket skadade, bör det oaktadt allt bortskäras, ända tills man kommer till det som är friskt, äfven om jordklimpen därigenom skulle blifva betydligt förminskad. Friska rötter böra däremot i allmänhet aktas, hos somliga växter skadar det dock ej att borttaga några af de gröfsta rötterna. Palmernas rötter få dock aldrig beskäras för såvidt de äro friska. Ofta omplanteras äfven växter under den tid de växa som Ulligast, omflyttningen verkställes då utan att rötterna på minsta sätt rubbas. Växterna böra aldrig vara torra då de omplanteras. Skulle, tvärt emot förmodan, jordklimpen vid uttagandet ur krukan befinnas torr inuti, bör den nedsättas i ett kärl med vatten, så att den blir genomvattnad, innan den insattes i den nya krukan. Hvad storleken af dessa beträffar, har man att taga hänsyn till växternas egenskaper att vara mer eller mindre snabbväxande. Till långsamt växande arter med mycket fina rötter är det ofta nog om de nya krukorna äro 2 centimeter större än de gamla, så att ett tomrum af en centimeter uppstår mellan krukans väggar och rotklimpen. Till snabbväxande arter kunna de däremot tagas ända till 12 " k 15 centimeter större än hvad växten förut haft.
Den, som vill, att contraproposition i hufvud voteringen om Ull skall utgöras af Preste-Ståndets beslut, att för denna artikel bör antagas följande allmänna stadgande: Ull, okammad eller kammad, alla slag, 1 skålpund 6 sk. införselstull, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nep Bevillningi-Utskottets Betänkande > N:o 3o, 35 Vinner Nej, kommer serskildt omröstning att anställas, angående hvilketdera Borgareeller Bonde-Ståndets beslut bör i liufvudsakliga voteringen blifva contraproposition, sålunda: 41:o. Den, som anser, att till contraproposition bör antagas BorgareStåndets beslut, att lydelsen och tullbestämmelserna för artikeln Ull böra bl ifva:.v Ull, okammad eller kammad: Tullvärde. Införselstull. — 20.-— Grof Julsk och Isländsk, eller annan härmed jemförlig 1 skålpund 2 sk. 1: all annan - 1 skålpund 8 sk. röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer contrapropositionen att utgöras af BondeStåndets beslut till redaction och öfrige bestämmelser, nemligen: Ull, okammad eller kammad: Tullvärde. Införselstull. — 20.— Grof Jutsk, Isländsk eller an nan likartad 1 skålpund 3 sk. 1: Finare slag - 1 skålpund 12 sk. Anm. Grof ull må införas endast till städerna Stockholm, Götheborg, Norrköping, Malmö, Halmstad och Helsingborg; och ankommer det på General-Tullstyrelsen att föreskrifva de serskilda controller, som kunna anses nödiga till förekommande af finare ulls införtullning såsom gröfre, samt sedermera i hufvudsaken, sålunda: 42:o. Den, som instämmer i Ridderskapet och Adelns beslut om följande fördelning i vissa rubriker af artikeln Ull samt deras lydelse och tullbestämmelser, nemligen: Ull, okammad eller kammad: Grof, eller af till och med 16 sk. värde skålpundet — 1 skålp. 2 sk. införselstull.