Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmägtige sammanträdde antingen dagen före hvarje så kallad Postdag, eller ock å sjelfva postdagen, för att om vexel upplcöpen fatta de Beslut, som efter omständigheterna hvarje gång kunde vara lämpade och afpassande; men enär en sådan förrättning nu mera icke så snart torde komma i fråga, samt v ixel-upphandlingen, såsom en följd af de med Riksgälds-Contoirets Utrikes Skulder sednast vidtagnä författningar, i alla fall måste 46 Deri 4 Mars'. mäste blifva ganska inskränkt, håfve vi, på det Herrar Fullmägtige icke onödigtvis och utan ändamål må besväras, trott oss böra vördsammeligen föreslå, att t f 10 Art. af Reglementet för Riksgälds-Contoiret förändras, och kommer att lyda sålunda: ”Fullmägtige böra till öfverläggning om Riksgälds-Verkets och General - A.ssistanceContoirets angelägenheter sammanträda minst en eller tvenne gånger i veckan, eller ock oftare, om Arendernes beskaffenhet och oafbrutna gång sådant skulle fordra. Uti de af oss granskade Protocoll, hafva Herrar Fallmägtige till förstkommande Riksens Höglofliga Ständer eller de af dem tillförordnade Revisorer hemställt redan omförmälte ämnen, dem vi alltså till pröfning förehaft, och uti hvardera genom särskildta Expeditioner lemnat Herrar Fullmägtige del af våra tankar. 1:0 Angående det Lån af 120,000 R:d, som en af Rikets Herrar, f. d. General-Gouverneuren m. m. Grefve E. Ruuth utaf Wismarska Pant-skillingen undfått emot säkerhet och åtskillige pantförskrifne och behörigen intecknade fastighets-egendomar samt särskildt Hypothek afy8 Actier uti Stenkolsverket i Skåne, hvilket lån, enligt Riksens Höglofl.
49:de punkten, ang-.dc anslaget till godtgörande af indelningsbrist i Jemtland; 50:de punkten, ang:de öfver flyttning till allmänna Indra gningsStaten af å anslaget för fångvården uplagne räntor; 5lista punkten, ang:de anslagetför spanmålsför höj ning under löner ne; 52:dra punkten, ang:de öfriga under Nionde hufvudtiteln upförde anslag; och 53:dje punkten, innefattande hemställan att Ii. Sl:s godkännande af denna hufvudtilel ej må lägga hinder i vägen för verkställighet af de beslut, It. St. kunna fatta i fråga om allmän förenkling eller indragning af indcldla räntorne och Hondén. Riföllos. Hr von Troil, Sam. Gust.: Dä jag, ehuru ledamot af StatsUlsk. under sisth plenum, stillatigande medgaf de mänga återremisser, som pä denna hufvudtitel dä förekommo, anhåller jag att få i R. o. Adis proh antecknadt, att, om jag ej motsatt mig desamma, härleder sig tystnaden å min sida ingalunda derifrån, att jag bilrädt de beslut, som R. o. Ad. då fattade, utan alt orsaken dertill var, hvilken äfven något hvar torde inse, att då förtjenster varmt förordas af åtskillige ledamöter härstädes, är det med ett visst obehag förenadt att deremot upträda. Jag har ansett mig skyldig alt uttala denna min tanke, äfvensom att förklara, det jag inom Utsk. kommer i de aldra flesta fall att votera emot de återremisser, sorn här blifvit beslutade, och hvilka utvisa att man betraktar den Olde hufvudtiteln nära nog som en faltigvårdsanstalt, der en hvar, som lyckas förskaffa sig förespråkare, skulle kunna söka att göra sina intressen gällande. Jag tror det endast vara utmärkta och af Staten högt förtjenta embelsmäns efterlemnade enkor, som i första handen böra ihågkommas med understöd samt att det verkar till farliga praeju 13* - 196
N:o 91, ang:de verkställd omröstning i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänkm N:ris 12 och 46, ang:de väckt motion om upphörande af de s. k. prebendepastoraten; N:o 92, ang:de verkställd omröstning i ani. af de hos Riks-St:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk;ts Betänkm N:ris 36 och 64, rörande väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars, utan äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken; N:o 93, ang:de verkställd omröstning i ani. af de hos Riks-St:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänkm N:ris 39 och 75, rörande väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 22 och 23 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 100, ang:de ersättning för sådana af K. StatsKont. förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade. mom. a. Frih. Liljencrantz, Johan: Jag hade hos Chefen för Landtförsvars-Depitet, Statsrådet Reuterskiöld, ämnat begära Den ?6 Mai f. m. 465 begära upplysningar i anledning af den nu föredragna punkten; men då jag ser att han icke är här närvarande, måste jag deröfver uttrycka min förvåning, så mycket mera som Stats-Utsk:t uttalat ett bestämdt ogillande, fastän i milda ordalag. Afven jag måste instämma med Utsk:t deruti att K. M:t bort hålla sig inom den bestämda anslagssumman, och en ytterligare anledning härför finner jag i den omständigheten att icke hela det beviljade anslaget blifvit begagnadt, utan ännu en betydlig del af detsamma finnes öfrig.
Från Högloflige Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets, den 14 si st 1 i d ne November, under N:o iSg, afgifna och, den 5o i samma månåd e. rn., på bordet lagda Betänkande öfver väckt motion om stiftande af en Lag , som stadgar ersättningsskyldighet för Domare, hvilken meddelar Part origtig hänvisning lill ändrings sökande, och derigenom tillskyndar Parten onödiga kostnader, S. D. Vid förnyad föredragning biföll» Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 3 sistlidne December, under Nio 70, afgifna och, den 21 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 58, förut meddelade Betänkande, angående väckta frågor om Fattigförsörjnings-anstalterne. S. D. Föredrogs å nyo oell bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut»kottens, den 3 sistlidne December, under N:o 79, afgifna och, den siS I samma månad e. 35t Prot. Vtdrag den 11 Jar.uarii 1830: m. ^ pä bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 46» förut meddelade Betänkande, rörande Förslag till allmän Stadga om Rikets Mått, Mål och Vigt, samt till Förordning om hvad som vid verkställigheten iakttagas bör. Från Högvördige FrcsteStåndet* - • S. D. Afslogs, vid förnyad föredragning,' Oeconomie - Utskottets Utlåtande, N:o 143 , i anledning af väckt motion om beläningsxättighet, uti publika fonder, å ritorr spannmål. SD. Vid förnyad föredragning af Coristitutions-Utskottets Memorial: Nio 61, i anledning af 5:ne
1 samma § förekommande orden: ”finnes laga hinder emot bifall till ansökningen ej förekomma”, skulle tilläggas: ”sami församlingen, der handelsboden skalle öppnas, densamma tillstyrkt”; varande, till stöd för denna föreslagna förändring, hufvudsakligen anfördt: dels alt omförmälde nådiga förordning väl innehåller, att sockennämnd skall höras öfver ansökning att fa idka landthandel, men att detta vore utan betydelse, så länge E. K. M:ts befallningshafvande kunde, utan afseende å sockennämndens afslyrkande, sådan ansökan bevilja; dels ock att, enligt gällande föreskrifter, E. K. M:ts befallningshafvande icke vore satt i tillfälle att, med afseende å församlingens behof eller önskan i fråga om saiubods öppnande, meddela beslut öfver ansökning i sådant afseende, enär bifall dertill icke kunde vägras, så vida sökanden blott innehade de egenskaper, som lör sådan handels rättighets utöfvande i 1 § af den nådiga Förordningen äro bestämda; och har på sådan grund blifvit yrkadt, dels att dylik rättighet icke mätte fa beviljas, utan att församlingen, som frågan rörde, dertill lemnat samtycke, och dels att E. K. M:ls befallningshafvande måtte ega att, efter sig företeende omständigheter, pröfva ansökningar att fa idka landthandel. Hvad sålunda anfördt blifvit hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit, och då den hvarje Svensk man tillagda försäljningsrätt, hvilken såsom en grundsats genomgår de nyare näringsförfattningarne här i landet, egentligen mera afser handtverk eller andra produktiva yrken, än handel, samt, med afseende å den stora vigt, som blifvit fästad dervid, att landthandlande icke må, mot församlingarnes bestridande, kunna dessa påtrugas, samt å den erfarenhet, som än mera allmänt blifvit uttalad derom, att genom landthandlande sedeförderf skulle spridas, och ökade tillfällen till onödiga utgifter allmogen beredas, finna Rikets Ständer sig höra hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, med ändring af 2 mom. i 6 § och 25 § i E. K.
Ständer, enligt Utskottets derom gjorde hemställan, ät detsamma skulle updraga undersökning och behörig granskning, huruwida Tulsen med de flere serskildte Bewillnings-Artiklar , svin i 60 Z af Regerings - Formen upräknaS, böra undergä nägon ändring eller jämkning ifrän denna till nästa Riksdag, ansett stg kunna , pä sätt 2:dra Artikeln i Projcctet wid handen sifwer , sörestä förhöjning i Tullen ä nägon Utrikes ifrän till förbrukning eller förädling inkommande Lfwerflödswahra, och torde, wid närmare granskning af sistnämnde Bcwillnlngar , flere andre Artiklar äfwen kunna täla nägon tillökning, som dä alt bidrager till nedsättning af Utflyldcrne för den obcmedlade. Likasom nägon serskild afgift icke -blifwit lagd ä bfwerflöd, hade Utskottet, fastän ur en annan synTredje Band. N:o 106, 107. punkt, 8Z4 Dcn SZ September. punkt, gerna wclat frikänna de Caractcrcr och Fullmagtcr, hwilka icke ätföljas af wcrkelig lön och tjenst. Det har ej undgätt Utskottets eftersinnande, att i ett Land, sä fattigt svin detta, pä andra ulwägar alt belöna, sä saknade tillfällen att upmuntra förrjcnstcn, borde ett ofta rättwist wcdcrniäle af Nationens högaktning , uti Desi naum genom Konungen öfwerlemnadt, icke betungas med en alt för hardt tryckande örlig afgift, eller sämcdclst förwandlas till en utomordentelig olägenhet, men att äter det hos Allmänheten skulle kunna wäcka mihnöje och en grundad klagan, om just i en tid, dä Fosterlandet kräfwer de bctydeligaste bidragandcn, dä en till ^:del minskad
Ira artikeln erlägga; alt vidare gemenskapen af arméen och flottan borde från folkskoleafgiften befrias, samt att de, som enligt 147 § af nyssberörda förordning nu åtnjuta lindring i sistnämnda afgift, hädanefter måtte varda från personella utgifter alldeles befriade; men att, för den händelse Rikets Ständer skulle anse den nedsättning af minst 40,000 r:dr i utskylderna, som häraf syntes blifva föranledd, icke kunna ega rum, i stället måtte, för vinnande af den afsedda förenklingen, stadgas, att alla personella utskylder skulle beräknas från t. ex. 17 lill och med 60 eller 61 års ålder; så och efter det Bevillnings-utskottet, som icke funnit den ifrågasat - Stattoch Bevillnings-Utshottens Utlåtande, N:o 19. 5 ta befrielsen från personella ulskylder, såvidt den komme att få tillgodonjutas för allmänna bevillnings-afgifter, vara af öfvervägande skäl påkallad, samt ansett den fördel, som åsyftats med det alternativt framställda förslaget, alt de personella utskylderna skulle beräknas från 17 till och med 60 eller 61 år, nemligen förenkling i räkenskaperna, icke uppväga olägenheterna af en till en tidigare och sednare ålder utsträckt och följagtligen ökad beskattning, i dess berörda betänkande dels hemställt, att motionen, i hvad den då utgjorde föremål för pröfning, måtte lemnäs utan afseende, hvilken hemställan samtlige riksstånden ock godkänt, dels anmält, att hvad i motionen förekom me, angående mantalspenningarne samt folkskoleoch faltigförsörjnings-afgiften, skulle blifva i annan ordning behandladt och Rikets Ständers pröfning understäldt, har i sådant afseende sammanträde egt rum emellan Statsoch Bevilinings-ulskotten; hvarvid och enär hvad redan blifvit anfördt rörande allmänna bevillningsoch kurhusafgiflerna i allmänhet eger tillämpning äfven å mantalspenningarne jemte fattigförsörjningsoch folkskole-afgiften, samt gällande skäl icke blifvit åberopadt folden yrkade^ befrielsen från sistnämnda afgift för gemenskapen af armeen oell flottan, för hvilken serskildt undanlag från afgiftens utgörande icke, då densamma sistlidne riksdag af Rikets Ständer beslutades, ansågs böra ega rum, Utskotten, på grund häraf och i öfverensstämmelse med Rikets Ständers sålunda, i hvad motionen afser de egentliga bevillnings-afgifterna, redan fattade beslut, funnit sig böra hemställa, att motionen icke heller i hvad densamma nu utgjort föremål för pröfning må vinna afseende.
Majit behagade besluta att till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition derom, att Ohlin, när han styrker att hans helsa är så försvagad, att han icke förmår sin befattning vid fångvården vidare bestrida, samt, på sådan grund erhåller afsked, må från och med månaden näst efter den, då honom beviljas afsked från befattningen såsom Direktör vid länscellfängelset i Orebro, å allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af Ett Tusen Femhundra Riksdaler Riksmynt. H\ad Herr Justitie-Stats-Ministern sålunda i underdånighet hemställt, täcktes, uppå tillstyrkan af Siats-Rådets öfrige ledamöter, Hans Majit Konungen i Nåder bifalla: Och skulle utdrag af detta Protokoll till Finans-Dtpartementet öfverlemnas, på det att berörda framställning må vid förslaget till reglering af Nionde Hufvudtiteln iakttagas. Ex protocollo 6r. W. Wettberg. \ 14 Bil. N:o 1 till Kongl. Majds Prop. om Statsverket 1865, 9 Hufvudtiteln. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Onsdagen den 13 September 1865 i närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Hans Excellens^Herrf Justilie-Stats-Ministern anmälde i underdånighet: En af Fåugvårds-Styrelsen med skrifvelse af den 16
Majrt har, efter det Kongl. Krigsoch Kammar-Collegiernes: underdåniga Utlåtanden öfver ofvanberörde Rikets Ständers hemställan inkommit, i betraktande af de flere, i nämnde Utlåtanden, framställda olägenheter, hvilka skulle uppstå af en, före afvittringens fullbordan, företagen definitiv rote-jemkning i Jemtland, icke kunnat samma hemställan bifalla, utan i Nåder pröfvat det så mycket hellre böra emedlertid förblifva vid Kongl. Maj:ts den 21 November 1827, rörande interims-roteringen derstädes fattade beslut, som all anledning vore att förvänta, det afvittrings-verket kunde afslutas inom förrberörde tid af 8 år, räknadt från och med år 1828, samt emedlertid tillagt rust-hållarne i rustnings-bördan ett understöd till belopp af 1,000 R:dr årligen, att från och med 1882 lill och med 1834 af Stats-medlen utbetalas och i nion af bördan vederbörande tilldelas; hvarefter Kongl.
Men verkställes ej afbetalning å bestämd tid, är låntagaren pligtig att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga 5 procents årlig ränta intill dess betalning sker. h) Menigheter, bolag eller enskilde, till hvilka Statsmedel anvisas, böra ställa sådan säkerhet, som kan af Kongl. Maj:t i Nåder godkännas, så väl för fullgörandet af de contract, hvilka i afseende å arbetets verkställighet upprättas, som för återbetalningen af låne-understöden, i händelse företaget ej vederbörligen fullbordas. i) Den af Kongl. Maj:t i Nåder fastställda arbetsplan bör, så framt ej Kongl. Maj:t, uppå derom gjord anmälan, skulle förändring medgifva, oförändrad följas, äfvensom arbetet inom i contractet bestämd tid fullbordas, vid det äfventyr, att, i annat fall, Kongl. Maj:t må ega att låta inställa all vidare utbetalning af Statsmedel, samt återfordra hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller successive till Riksgälds-Contoret inbetalas, inom den tid, Kongl. Maj:t kan i Nåder bestämma; dock att Kongl. Majit, så framt längre anstånd, än intill nästa Riksdag, 4 Stats-TJ(skottets Memorial, IV.o 276. skulle anses erforderligt, täcktes i Nåder öfverlemna frågan derom till Rikets Ständers pröfning. k) De arbeten, som med Statsbidrag understödjas, böra vara började sednast under loppet af år 1847; skolande, i annat fall, de anvisade medlen reserveras till kommande Sländers disposition. 1) Yid alla arbeten, till hvilkas utförande Staten, i större eller mindre mon, bidraga, skola af vederbörande företrädesvis, der sig göra låter, användas försvarsoch sysslolöse personer. 3:o I sammanhang härmed hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att terminerne för Statsbidragens utbetalande måtte, så vidt ske kan, utsättas i de contract, som med A^ederbörande afslutas, eller på annat lämpligt sätt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret i Nåder meddelas; samt att, om under arbetets fortgång några förändringar härutinnan böra ega rum, Riksgälds-Contorets Fullmägtige måtte derom af vederbörande underrättas. 4:o
Uppå grundlagens ord om ansvarighet, om straff för Konungens rådgifvare, glömska af sin pligt, sin Konungs, Rikets och folkets sannskyldiga nytta och väl, skall ingen akta; dessa oid skola vaia tomma och betydelselösa, de skola likna dessa nattens skuggor, hvilka icke finnas till för andra, än för den, som dem fruktar. Olycklig en kommande generation! Den skall under en Konung utan makt, under grundlagar utan helgd, vara hemfallen under embetsmanna-despolismens tyranni; folkets böner, önskningar och rättigheter skola vara de, som djupast trampas i stoftet, och slutet —? Mine herrar! Jag vågar icke tvifla på, att detta Hus, som sekler timrat af fosterländska dygder, skall vara fäderneslandets ära äfven i ruiner; jag vågar icke tvifla på, att detta Stånd, hvars lifsprincip är fäderneslandets väl, skall kunna tillegna sig Crassi ord, "att det äfven döende, med afsku”ren tunga, skulle med sjelfva andedrägten söka motsätta ”sig enhvar, som ville fäderneslandets ofärd;’' jag skall alltid vara öfvertygad om, att delta Stånd, pelaren, ulan hvilken statsbyggnaden redan för sekler tillbaka hade ramlat, mot hvilken Segraren i Germanien stödde sin thron, på hvilken han af tacksamhet hängde sin segerkrans och sina byten, hvilken Carl XI kullstjelpte, — och tiden såg med den Sverige och dess ära i gruset; — jag är fullkomligt öfvertygad, säger jag, att detta Stånd, som alltid haft ospardt sitt blod, sitt allt för fäderneslandet, alltid visat sig hafva hjerta i bröstet för dess väl, som i sekler upprätthållit och försvarat dess frihet så väl mot utländskt som inländskt våld och förtryck, som mest kan handla med beräkning på framtiden, äfven nu skall handla sig värdigt, värdigt sina förfäder, lemna en värdig föresyn åt efterkommande, att det icke skall lemna utan uppmärksamhet hvad Rikets väl kräfver, hvad folket önskar och har rätt att fordra af sina ombud.
Ägde Svenska Folket i 1809 års erfarenhet ej tillräcklig anledning att för Rådgif. vare bestämma ansvarighet? Discussionerne öfver AnsvarighetsLagen vittna nog härom. Är Lagen otydlig, då han i 106 §. bestämmer Ridd. 0. Ad. Prat. VI. B. II. Den 23 Maji. Utskottets åliggande, 1 händelse StatsRådets Protocoll skulle vittna om tillstyrkta öfverträdelser af Regeringsformen eller af Sveriges Lag i allmänhet? Är Lagen otydlig, då han i 107 §• bestämmer Utskottets skyldighet, i händelse StatsRådsProtocollen vittna om bristande omtanka för Rikets väl , om brist af nit, skicklighet och drift? Är Lagen otydlig, då han tillåter Representanten att väcka frågor i detta ämne , och Stånden att afgöra deras påföljder, sedan ConstitutionsUtskottet i upply ningsväg blifvit hördt? Har Lagstiftaren här ej velat förvara Representationen ett in jlighet att önskningsvis hos Konungen anhålla om de Rådgifvares endtledigande , h v i 1» kas åtgärder icke genom StatsRådsProtocollen kunna rättfärdigas, då de af Nationens Representanter klandras; så nödgas jag erkänna, att Folket har slumpen eller ödet en evinnerlig förbindelse för andra Momentet i 107 §., hvilket jag så gerna hade velat tillskrifva 1809 års ConstäiutionsUtskott, om jag icke derige* rom komme i alltför stor motsägelse med Friherre Adlerbeth, Konungens inviolabilitet är i alla Constitutionella Monarchier erkänd , men det är Rådgifvares ansvarighet, som skall skydda Folket emot möjliga försök af enväldigt intrång i stadgade rättigheter. Denna ansvarighet delar jag, i händelse af en posiJ tiv öfverträdelse af Lagen, då Lagen bestämmer straffet ; och i den omständigheten, att Representationen, under iagttagande af före.: skrifna former, an. ärker bristande nit, skicklighet och drift i Embetets utöfning.
Någon befästning är i Motionen ej yrkad , och torde ej eller vara en ovilkorlig nödvändighet för beviljande af Portofranco, då våra öfrige Städer, som hafva nederlagsrätt, ej äro befästade, och den största nederlagsort i Norra Europa, Hamburg, hvarest finnas så stora upplag af hela verl - BiUt-Bevilln.s~.Allm'Besv.o.Oic.Uti*.B*i.^iiOi'2.2x dens alster, äfvensom Lubeck, också en betydlig nederlagsplats, ej äro befästade. 3:o ”Att Gottland, genom Portofrancoinrättningen, skulle komma i det skiljaktiga förhällandet till moderlandet att icke emottaga till förbrukning något af moderlandets producter.’ Detta skäl lärer vid närmare undersökning finnas mindre grundadt. För de tillverkningar, som för moderlandet äro passande , såsom för jerntillverkningar samt linneoch simplare bomullsväfnader, skulle ej saknas afsättning, liksom hittills. Det kunde då endast blifva fråga om sådana Manufacturvaror, som i Sverige voro dyrare än annorstädes, såsom siden och finare bomullsväfnade» , och att för afsättningen af en så ringa qvantitet sådana varor, som på Gott. land skulle kunna åtgå, uppoffra en vigr tig fördel för en hel province, hvartill dess läge är så passande, kan jag ej finna billigt. Att beviljandet af Portofranco för Gott-: land ej skulle medföra någon våda för Sverige , tror jag mig hafva ådagalagt ; och då denna förmon skulle för Gottland, hvars insulariska läge just gör den dertill så passande, vara af största nytta , får jag yrka bifall till beviljande af Portofranco för Gottland. g2 Ba 'ilin. sAllm, Besv.o.O*c.Uisk.Bet. AT o 13, I de emot förenade Utskottens Betänkande afgifne Reservationer förenade sig Herr Pios'en Dedekind oell Pehr Burge från Gottl iiiii. Anlon» till Expcd.
Majrts 23efallningshafrand.es telsers allmängörande, få Rikets Ständer hos Eder Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, det täcktes Eder Kongl. Majrt i Nåder hädanefter låta dessa Berättelser, så snart som möjligt efter ■det desamma blifvit till Eder Kongl. Majrt afgifne, in extenso till trycket befordra, för alt 5 Bokhandeln allmänheten tillhandahållas, äfvensom att ett tillräckligt antal exemplar måtte uppläggas, för att icke allenast vid näst derefter inträffande Riksdag i Riks-Stånden utdelas, titan ock tillställas alla de Embetsmyndigheter, som till undfående af den så kallade Författnings-Samlingen äro berättigade; hvarförutan, och på det i hvarje Län kännedom af de uppgifter, Berättelsen om Länet innehåller, så mycket säkrare och lättare måtte spridas, Rikets Ständer få hos Eder Kongl» Majrt jemväl framställa den underdåniga anhållan, det Eder Kgl, Expedilions-Utskottets Utlåtande, N:o 12. 29 Maj:ts Befallningshafvande måtte i Nåder anbefallas, att till hvarje Kyrka inom Länet aflemna ett exemplar af dess afgifna Berättelse. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 21 Januarii 1829. Utlåtande, i anledning af väckt Motion, att Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag icke måtte till deras fullständiga innehåll i Protocollen trjckas. Genom Protocolls-Utdrag från Högloft. Ridd. och Adeln, af den. 13 nasti.