Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eli hvar af oss, sorn har kännedom om något slags yrke, vet alt blotta åsynen al dess fullkomligare produkter verkar upmuutrande. Man har här framställt, att ett antal af 70 personer linder 14 dagars besök icke skulle kunna inhemta mycket under vandringen genom den stora verlds-expositionen. Jag förstår icke alls huru något skäl kan ligga i dessa ziflror hvarken i antalet personer eller dagar. Nu finnas här 70 personer af olika yrken och handtverk och om hvar och en använder sin tid linder 14 dagar för sitt yrke, sii tror jag att han får god tid att undersöka de machiner och fabrikater, som ligga honom om hjertat. Det är således högst besynnerligt för mig att något skäl derutinnan skulle kunna ligga alt motsätta sig det som i min tanka skulle innehålla en stor upmuntran för hvar och en af dessa fabriksidkare, nemi. att se huru fullkomligt hans handtverk kan drifvas, och ett bättre tillfälle i detta afseende än det förevande lärer väl icke kunna erhållas. För min del anhåller jag att få tillstyrka odeladt bifall till IJtsk:s förslag i förhoppning pä alt de sällskaper, som skola blifva hörda, ang:de sättet huru dessa medel skola användas och de som ega kännedom om personernas skicklighet, göra sitt bästa att ställa så lill, alt medlen komma såväl de utskickade som riket till nytta. Ilr Lefrén: Då jag begärde ordet hade IIr von Hartmansdorff ännu icke yttrat sig. Jag har således godt tillfälle att blott förena mig med honom, emedan han har kort och väl uttryckt den åsigt, som äfven jag hyser. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag var icke närvar, i StatsUtsk. då frågan der afgjordes. Jag hade permission, men om jag hade varit närvar., så hade jag biträdt Utsk:s tillstyrkande. Likväl hade jag önskat att en längre tid på stället blifvit förunnad åt dem, som skola resa; ty jag hade föreställt mig att ett mindre antal och en längre lid varit fördelaktigare. Deremot är jag bestämdt för förslaget och kan omöjligen medgifva att någon skulle kunna bestämma på förhand alt icke detta företag kommer att blifva fördelaktigt för riket.
Noack, Die Theologie als Religionsphilosophie, Lübeck 1853, 96 följ. Meier, Indisches Liederbuch. 5 A. Wuttke, Geschichte des Heidenthums. Stevenson, Translation of the Sanhita of the Sama-Veda. 7 Lassen, Indische Alterthumskunde. 8 Lassen, Indische Alterthumskunde. 10 Wuttke, Gesch. d. Heidenth. II, 243. 12 Max Müller, History of ancient Sanskrit Literature. 13 Rosen, Rigveda Sanhita, Lib. primus. Sanskrite et Latine. Alterthumskunde. 15 Roth, Zur Geschichte der Religionen. Zeller's Theol. 16 Wuttke, Gesch. d. Heid. II, 248, 252. 17 Meier, Ind. 18 Jfr Wuttke, Gesch. d. H. II, 252. Jfr Th. Pavie, Le Rig-Véda et leslivrés sacrés des Hindous. Revue des deux Mondes 1854. 270. 19 Stevenson, Transl. of the S. V. 102. 21 Stevenson, Transl. of the S. V. 27. 22 H. T. Colebrooke, Miscellaneous Essays, London. 1837, I. 85-87. 23 Max Müller, Hist. of Anc. Sanskr. 25 Colebrooke, Misc. Essays. 26 Max Müller, Hist. of A. S. Lit. 100-108. 28 Jfr Lassen, Ind. Alterth. 29 Wuttke, Gesch. d. H. II, 255. 30 Wuttke, Geseh. d. H. II, 255. 31 Loiseleur Deslongchamps, Lois de Manou. Paris 1833.
Farväl, Ålderman; förlåt att jag oroade. JACQUES. Skadar inte, oroa mig så mycket I behagar, det skall alltid vara mig en förnöjelse att se hur det skall gå till! DOMHERREN går. CLAUS. Tillgif ers höghet att jag roade er, det var Gillets Hemlighet. 66 verkligen icke mitt allvar! Förlåt, store herre, ursäkta! JACQUES. Stanna, Claus och var lustig! CLAUS. Ack! jag har så mycket förrättningar, det är alldeles ogörligt, store herre. Går. JURGEN och GERHARD resa sig. JACQUES. Hvad, Leden, skolen I också gå? JURGEN Det är sent ålderman och jag måste hem. GERHARD. Förlåt, ålderman, de mina vänta på mig. JACQUES. Hvad skall detta mena? JURGEN. Tack för i qväll! God natt! GERHARD. Tack för god fägnad och god natt! JACQUES. Gå in i afgrunden med er då; afundsjuka bestar, I liden af att se hur det går en väl, men går det en illa, då samlens I som örnar kring åtel, för att glädjas åt förödelsen! Sådana vänner kan man vara utan; kom igen I, så skall det vara bom för dörren. Scen X . HANS och CECILIA. JACQUES. JACQUES. Hvarför sitter den gamle qvar? Hvad har han att beställa här? CECILIA. O! Jacques, det är din far. JACQUES. Det vet jag; men jag lider icke att se hur han går omkring och spökar; jag vill inte bli påmind om att det är han som har byggt kyrkan, att det är han som har gjort det, han som gjort det. Som om jag icke kunde göra något sjelf. CECILIA. Jacques, tänk en gång hur han var mäktig och stark, då du icke vågade svara honom ens. JACQUES. Om han kunde se nu, skulle han se tyrannens öde; ju högre, dess lägre!
Det kan icke nekas, att i detta afseende en obestämdhet och en olikhet ägt rum, som nära nog gränsat till oordning, och som ej sällan menligt inverkat på fjenstens behöriga gång, men det har varit en nödvändighet, att till en viss grad tolerera detta häfdvunna bruk, just derföre att lönerna i de flesta fall varit otillräckliga, att hvar för sig, och utan biförtjenster bereda sina innehafvare äfven den tarfligasle utkomst. K. Mits Nåd. Propos. afsåg också, att härpå göra ett slut, hvilket med iakttagen rättvisa kunde ske, om hvarje tjenst så lönades, att man skäligen ägde rätt att göra anspråk på tjenstemannens hela tid och verksamhet odelad, men som i annat fall vore en obillig hårdhet. Genom den provisionella anordningen med lönerna kommer Den 6 April. 171 emellertid hela denna vigtiga förmån att gå förlorad, ty det skulle uppenbarligen vara en obillighet om man begärde, att de, som icke erhållit någon bestämd säkerhet om en stadigvarande förhöjning, skulle för alltid frånträda någon of sina hittills innehafvande tjenster. Detta har också StatsUtsk. insett, samt alltså nödgats utesluta ifrägav:de vilkor från grunderna för tiligodonjutande af lönetillökningen. Ett annat väsendtligt skäl emot en sådan provisorisk åtgärd är, att pensioneringen då icke blifver samtidigt reglerad. Det är nemi. klart, att om löneförhöjningarne endast för tillfället beviljas, komma pensionsbeloppen att qvarstå vid de lägre lönerna, som nu existera; och deraf måste tydligen blifva följden att under hela det provisoriska tillståndet tjenstemännen i allmänhet förhindras från att afgå från sina tjenster, äfven då de finna med sig sjelfva, att de icke vidare till båtnad för det allmänna, och med tillfredsställelse för sig sjelfva kunna upfylla sina åligganden, ty det kan icke väntas eller begäras, att den, hvars hela existens det kanske gäller, skall på sådant sätt upoffra sig sjelf. Men till hvilka resultater i afseende å tjenstemannadugligheten, detta innan kort skall leda, torde vara lätt att förutse.
Bryter han flera gånger emot detta förbud, bote andra gången 33 Riksdaler 16 skillingar och tredje gången So Riksdaler, samt sedermera för hvarje gång dubbelt, eller 100 Riksdaler. Idkare af sädane handtverk md äfven vara fritt att sig förena örn en gemensam inrättning för att dylika arbeten och tillverkningar förfärdiga och fullkomna; ' egande de Gesäller, hvilka vid stikå inrättningar under en idkares enskilda eller flere Mästares gemensamma tillsyn i tjenst antagas, att tillgodonjuta enahanda rättigheter med Gesäller i allmänhet, som ä Mästares verkstäder arbeta. Det är denna §. som jag anser vigtigast att få ändring uti, emedan jag tror, att, om man skulle tillåta en handt - 548 Den 12 November e. m. Verkeri-idkare, att få förena flera handtverk; för att fullborda och fullkomna sådane arbeten och tillverkningar, som fordra andre handtverkeri - idkares handläggning, skulle deraf uppkomma Förläggare, sorn slogo under sig alla handIverkerier. Deraf skulle lätteligen kunna hända, att handtverkerierne af sig sjelfve förstördes, hvadan jag anhåller, att hela sista Momentet i denna §., som börjar med orden: Idkare af sådane handtverk etc. intill §:s slut må utgå. Jag har dessutom den grund för mitt bedömmande häruti, att jag varit utrikes, och derstädes hört af fabrikanter och handtverkare, att det ej är rigtigt, att förena flere handtverk, utan att hvarje handaslöjd säkrast vinner sin fullkomlighet derigenom, att hvarje rörelse eller handtverk drifves särskildt; och sorn det låter tänka sig, att en förläggare kan slå under sig flera handtverk, så får jag än ytterligare anhålla, att sista Momentet i denna §. må helt och hållet utgå. Herr von Hartmansdorff: Jag får 1 detta afseende förena mig med Herr Hjerta; men jag tror likväl, att första delen af §. lika väl behofver förändras, som den sednare , och att den således är lika Vådlig att bifalla.
Dock fulleligen öfwmygad att det Stand, af hwiiket jag har den äran wara en med, lem, hyser för ädla och medborgerliga tänkesätt för att wid något tillfälle begagna rättigheter hwaraf de öfrige Stånden skulle förfördelas, fant jag mig lika sa pliktig som willig att protestera emot nämnde - 492 Den 8 Junik. Den 8 Ju ni i. Betänkande ensiot de stöl jag derföre tog mig friheten da åberopa. Det är möjligt jag feltog mig — men Men att denna deras billiga fordran kommer alt förfwinna oin detta i Standen skulle winna bl - emediertid war unn afsigt dermed lika sa redlig och fall hwad de tre Rest. Srandens Ledamöter i det upprigtig att da förekomma obillighet, ocker och för tryck pä andra medborgares bekostnad, som den imri fordran nu deremot torde wara rättwis, da jag öm ikar akt det Stand till hrvilket jag ar sa lycklig fe rakna mig icke matte dlifwa det som ensamt komm att prwjudiceras, hwilket fall likwst stalie inträffa, vm det nu ifrgga warande Betänkande i hela sin widd af de Högloft. Resp. Standen skulle bifallas. Utssottet har tagit jorden eller som ar detsamma hemmantalswardet till grund för Bränwinsstllwerkningen pa Landet samt personalen i Städerne; men alt denne sednare arlind nied beräknande af fl hög personal four den Ustkolt t bestämt för Bräm ivinstillwerkninqsrättigheten för Städer i allmän - het icke är lampelig, lmaer för hwarje mans ögon »ca hundrade Swin och Bostapskreatur, såsom de som noer någon kännedom af Sradernes local. De flästa Staders hmwudsakeligaffe näringsfång är nu mera jordbruket och för denna deras mnehaswande jord erlägges i alla delar lika om icke större utjkylder och tunga till Staten an för hwai) annan jord i Riket som hälst och för den äran al! fä kallas Skader glömmas de icke eller med särstilda afglfter.
Proposition, M 23. än äfven af (alrika menigheter, tillhörande såväl släder, som särskilda socknar inom Rikets liesta landskap; uti hvilka underdåniga framställningar, uppgående till ett sammanräknadt antal af 298, hufvudsakligen åsyftats, dels att Kongl. Maj:t, beträffande vilkoren för tillverkning, distillering och försäljning af bränvin, måtte täckas meddela förändrade föreskrifter, hvilande i väsendtligaste måtto på enahanda grunder, som den i sådant afseende uti Norge gällande lagen af den 17 Augusti 1848, samt att skatten för nämnda varas tillverkning och försäljning måtte, genom nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, föreslås i närmaste öfverensstämmelse med hvad omförmälde Norrska lag derom innehåller, — dels att, jemte det rättigheten lill bränvinsbränning frånskiljdes jordbruket och frigålves till utöfvande såsom en (äbriks-handtering, denna rättighet måtte så mycket som möjligt inskränkas och sjelfva bränvinet fördyras medelst en betydligen förhöjd, under noggranna kontroller utgående, beskattning å det verkliga tillverknings-beloppet,— dels att tillåtelsen till bränvins-minutering måtte inskränkas, med kommunerne lemnad rättighet att sjelfve bestämma, huruvida någon sådan minutering finge derstädes ega rum eller icke, äfvensom att straffen för lönnkrögeri, och kontrollerne deremot, måtte skärpas samt tullen å utländska spritdrycker förhöjas, — dels ock, att all tillverkning och försäljning af bränvin måtte helt och hållet förbjudas, eller, derest sådant icke läte sig göra, sådana förändringar åtminstone måtte vidtagas i afseende å lagstiftningen derför, att lörbrukningen af denna vara derigenom blefve i möjligaste måtto inskränkt. b) Föredragande Departements-chefen anförde i underdånighet: Tillverkningen af bränvin utgör en näring, som på en gång ingriper i hela folkets moraliska, sanitära och ekonomiska tillstånd, och detta på ett sådant sätt, att dess skadliga inflytande på ettdera af dessa förhållanden sällan förekommer ensamt, utan merendels i förening med lika menliga verkningar på de öfriga. Hvad föredragande
Det kan icke undfalla hvarken den höga personligheten sjelf eller någon Svensk man, att Han just derföre måste mera bero af sina rådgifvare, och att följaktligen resultatet af styrelseåtgärderna måste drabba rådgifvarne och icke Honom; hvaraf ytterligare följer, att det är örn Hans rådgifvare och icke Honom man talar, då man nämner Regeringen, hvilket likväl icke är så alt förstå, att man icke i alla fall talade om dem, och endast om dem; men då Konungen icke kan språket, så är det så mycket påtagligare, altman talar om rådgifvarne, hvilka förstå det. Om R. o. Ad. behagat lemna uppmärksamhet åt denna omständighet, tror jag, att både denna och många andra discussioner kunnat blifva kortare. Det måtte vara mycket tillfredsställande för den höga personligheten att få höra, huru Representationen bedömmer följderna af de råd Han under 3o år fått mottaga; och jag tror, att en hvar, som vill gå redligt tillväga, bör gifva Honom denna historik af ärendet, som Hr von Hartmansdorff behagat kalla en recention af styrelsesättet. Det är detsamma hvad det kallas, blott det är sanning; och om det är sanning, bör det stå qvar. Gr. Frölich: Det torde vara något sällsynt att få upp - Den aå November. 267 Lara förebråelse för det man är samvetsgrann i fråga om alt expediera II. St:s beslut; men jag förbigår denna anmärkt], för att fästa Ståndets uppmärksamhet derpå , att om den discussion , som i afton förelupit, skulle utgöra norm för Utskts behandling af Irågan, så fruktar jag, alt sista villan blefve värre än den första. Jag tror nemi. att det klefve nödvändigt att de värde ledamöter, hvilka framställt anmärkt]:!' mot expeditionen af den obestämda natur, att de påstått otjenliga ord och termer hafva blifvit nyttjade, utan att på annat sätt utmärka dem, än att uppläsa långa perioder, deri dessa termer förekomma, behagade bifoga ett lexicon eller ordbok, sorn innefattade de ord Utsk. finge använda, med uteslutande af dem, som kunna anses ohöflig» och således oanvändbara.
SJleb iafttaganbe af famina orbningdfötjb medan forfnarne, forn i affeenbe på tareringdförrättningarned merfjlälligljet är föreffrifioen, eger äSeioidningdbereb* ningeitd orbföranbe att beftämma tib ocb fläde för tpoarje ©erebningd fanman* träbe; ört) bör tjan beröm oförbröjtigen ej adenaft underrätta be öfriga lebamö* terna af Serebningen, utan äfroen på lämpligt fätt mebbeta be ffattffptbige inom äSerebningdbiftriftet unberrättetfe. 23ereöningöfaniniajiträbena, l)ioitfa adtib ffota f)ådad inom biftriftet, böra utfättad få tidigt, att famttiga Skrebitingarna febnaft inom SJlaj månabd utgång må t)afma afflutat fina arbeten. § 37. £id SSemidntngdberebningend orbföranbe bör å (anbet ^ärabdffrifmaren ocp i flad toeberböranbe tjenfteman inom SOiard månabd utgång, mib bot af 5 9tifd* bater 9iifdmpnt för tuoarje öfmerffjutanbe dag, fyafma aftemnat på mantaldtängben grundade ocb enligt f)ärmib fogade formulär uppftädba längder, för införande af ben faftigt)etdmärbering, forn fommer att af SSerebningen föreftåd. IDefiutom böra, tvid famina tidfäde, tid SSerebningend orbföranbe aflemttad tidrärttigt antal trprtta blanfetter Sevillningd^örorbning 1862.
Staks-Utstoktet har wäl, med afseende L de harwid, utredde omständigheter, funnit, akt Rikstzälds-Contoiret onekeligen wunnit derigenom, att tredje ^ Den i8 November. 94 r dje maii af ömhet för Läntagare, eller Cautionister, hwilkas oförmögenhet warit updagad, liqviderat, efter det med Contoiret upgjorde accord, sädane Discont-Werkcks fordringar, för hwilka någon den ringaste betalning, i annat fall icke kunnat förwäntas; men dä den frihet att bewilja accord för Publique fordringar möjeligen skulle kunna misibrukas, sä har Skats-Ulstotket trott sig böra hemställa, om icke utr Jnstructionen Herrar Fullmägtige serstildt böra förbjudas att inläta sig uti något accord om Riksgälds» Contoirets fordringar. I anledning af 18^7 ars Revisions meddeldte yttrande öfwer Riksgälds - Contoirets Embetsoch Tjenstemäns ansökning, hafwa Herrar Fullmägtige tillagt desie Embetsoch Tjenstemän ärlige discretio ner såsom förbättring uti deras löner. Högloff. Hemliga U skottet hade redan är 1802, ester hwad desi tryckta Protokolls. Utdrag, af ben 22 Maji utwisar, pröfwat, det Lönerne wid Riksgälds-Conkoiret moro alltför knappa, och vtillräckelige för Brtjeningens ulkomft och bergning; äfvensom Högloft. Hemliga Utskottet till alla delar godkänt de skäl uppä hwilka Revisorerne tillstyrkt Löneförbättringar.
Majlts propositioner och hvilka äro dessal eller utlåter sig Utskottet med tilleller af styrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord propositionsamt att i 81 8 Regerings-formen 2 momentet efter orden ”att sitt Utlåtande derom till Rikets Ständer afgifva,” må tilläggas orden! ”hvilka då kunna derom öfverlägga.’’ Prot.-Utdrag den 22 September 1854. 439 Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades tiil Stals-Utskottet följande Kongl. Majlts Nådiga propsitioner till Rikets Ständer, nemi.: Ilo af den 19 dennes, i fråga om beloppet af den uti 63 8 Regerings-formen främst omförmälde kreditiv-summa. Flera Ledamöters af Borgare-ståndet afgifna yttranden åtfölja den beslutade remissen. 2lo af den 13 dennes, angående serskilda anslag, dels för åtskilliga uti Kongl, Slottet i Stockholm och Gripsholms Kongl. Lust-slott, till eldfaras förekommande, nödiga befunna byggnads-arbeten, dels till uppförande af ett ridhus för Kongl. Hofstallets i Stockholms behof. Flere Ståndets ledamöters anföranden åtfölja äfven denna remiss; och 3lo af den 13 dennes, angående pension å allmänna indragnings-staten för t. f. chefen vid Skogs-institutet, hof-jägmästaren m. m. J. A. af Ström. S. D. Föredrogs meddeladt Utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protokoll den 6 dennes, innefattande dels nämnde Riks-stånds beslut, vid behandling af StatsUtskottets Utlåtande, Nio 270, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående väckt fråga om fyranläggning å Gottska Sandön elier utläggande af ett fyrfartyg vid det i närheten deraf belägna grundet kopparstenarne, dels inbjudning till Medstånden att i detta beslut deltaga. Denna inbjudning blef icke af Borgare-ståndet antagen.
Vid anställd inventering af säkerhet shai.dlingarue befunnos äfven dessa i behörig ordning. — 123 — § 1. Sqvadronsoch kompani-hingsthållningen vid indelta kavalleriet, Westgötaoch Andra Lifgrenadier-regementena har, såsom öfligt varit, undergått mönstring genom Stuteri-öfverstyrelsens föranstaltande. Vid 1862 års början utgjorde antalet hingstar 95, hvaraf 5 blifvit kasserade och ersatte med ett lika antal nya. Premiehingstarne inom Malmöhus och Kristianstads län, till antalet 14, hafva blifvit mönstrade af t. f. Chefen för Flyinge stuteri. 9 nya hingstar hafva under året inmönstrats. Ottenby stuteri. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade med anmärkningar, hafva ej föranledt till någon erinran från Revisorerne. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1861: Uppbörd : Försäljningsmedel 37,449: 36. Betäckningsmedel (hvaraf för landtbeskällare 531 R:dr) 699: — Fourageoch betespenningar 191: 50. Leverering från Stuteri-öfverstyrelsen \ 7,000: — Balans till år 1863: K redi t. Balans från år 1861: Utgifter: Aflöning och arfvoden 18,595: 30. Gratifikationer 207: — Reseoch traktamentspenningar 50: 24. Transport och underhåll för landtbeskällare 718: 9. Fourageringskostnad vid Beckaskog 244: 49. Inköp af inventarier m. m 3,241: 63. Dito af spanmål och proviant 8,985: 20. Balans till år 1863:
I afseende på det Stats-bidragsorn af Staden utgöres, får jag underdånigst åberopa den härvid bilagde Tabellen, utvisande: att den af Staden under särskildta rubriker utgående Bevillning utgör 17,420: 15. 7. att Ständige Ränlor af stadens jord uppgå till 1,420: 23. 6. alt Stadens Rotering beräknas lill 76; 2\__ arrende Medel .. 4,312: 18. 3. att kostnaden för Stadens Styrelse uppgår till 6,01 18. 8. (hvari dock den del som utgår af Borgerskapets enskilta Cassa icke är inberäknad.) Clereciets ordinarie aflöning, (oberäknad! Amiralitetets Presterskap) uppgår till ... i,65g: 1. 7. fattigförsörjningen medför -en direct beskattning af . _ 5,702: 4. —■ Stadens skjutsning kostar årligen (oberäknädt inkomster af dertill anslagen icke obetydlig jord) contant i,ioo: — —- att väghållningen, som nu besörjes af Drätsel Commissionen genom egna dragare och arbetare, som med vägfyllnings framförande nära bela året äro sysselsatta, med en årlig bekostnad af ...i,373: 28. — samt att Stadens diverse onera uppgå till icke mindre än 12,422: 24. 7. nemi. Afgifterj sorn åtfölja hus och tomter. Gatu-Iyktländningen 1 21 6: 22. —5 Afgift, som utgår af jordens af kasinir! cr • ö * Rådliusbyggnadens underhåll • t • • Afgifter utgående personen. Riddarhus afgift 57: Afgift till Stadskyrkan 881: 36. 8. Dito till Tyska kyrkan 980: 7- — Dito till Amiralitetskyrkan . i^o: * 3o. — Öretals afgift .3 ,r]3i: 38. 9• Afgift lill HandelsCassan j94 Varande härvid dock icke beräknade hvarken afgifter som utgå lill
N:o 1, om Statsverket 1859. 37 ångmaskiners konstruktion och behandling, på sednare tider fått vidkännas ganska betydlig tillökning i göromål och åligganden, i följd af meddelade nådiga stadganden, dels angående skyldighet att för vinnande af behörighet att föra befäl å ångfartyg hafva vid allmän navigations-skola aflagt den i sådant afseende föreskrifna examen, dels ock angående rättighet för en hvar dertill i öfrigt kompetent person att vid de navigations-skolor, der undervisning i ångmasldn-lära meddelas, taga såväl nämnda examen som ångmaskinist-examen jemväl vid annan tid än den föi de årliga examina i allmänhet bestämda, samt Kollegium i anledning deraf i underdånighet hemställt, huruvida icke, oberoende af den genom Rikets Ständers beslut vid sednaste riksdag skedda allmänna aflöningsförbättringen för navigationsskolelärarne, en ytterligare lönetillökning för de lärare, som meddela undervisning i ångmaskin-lära, skulle kunna genom särskilda disponibla medel beredas; i sammanhang hvarmed Kollegium föreslagit, att aflöningen för ifrågavarande undervisning måtte, i öfverensstämmelse med dåvarande t. f Navigations-skolo-inspektören, Kaptenen A. W. Lavens framställning, på det sätt fördelas, att ett visst belopp komme att utgöra arfvode för meddelande af den kännedom i ångmaskin-lära, som erfordrades för vinnande af behörighet att föra befäl å ångfartyg, och återstoden anslås till arfvode för undervisning i ångmaskinist-skolan, — så hade Kongl. Majit, genom nådigt bref den 18 Maj 1858 förklarat, att de uti den då fastställda aflöningsoch utgifts-staten för navigations-skolorne uppförda arfvoden för undervisnings meddelande i 'ångmaskin-lära borde anses såsom endast tills vidare utgående och att Kollegium egde att, sedan vederbörande Skol-direktioner blifvit hörde, till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag till definitiv lönereglering i sistberörda hänseende; — samt att, efter det Kollegium sedermera, med bifogande at vederbörande Navigations-skole-direktioners infordrade yttranden, underdånigt utlåtande och förslag i frågan afgifvit, hade Kongl.