Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa omflyttningar liafva i allmänhet betydliga olägenheter med sig, hvarföre också K. M. icke föreslagit så många som StatsUtsk. nu gjort. Men då man ändock vill hafva dem och R. o. Ad. bifallit Utsk:s förslag, så må det då vara. Den enda farhåga, som kan npstå vid antagandet af detta förslag, gäller egentligen en aflägsnare framtid i afseende på de förändringar Staten kan undergå genom de nya uptäckler af ädla metaller, som göras i andra rikare länder. Då dessa ädla metaller hunnit samlas och upgräfvas till den stora mängd, att de öfverfylla civilisationens behof, då kan det blifva fråga om alt silfvervärde! faller, och då kan det inträffa, att en ränta, sorn hittills utgått in natura, men är förvandlad till penningar, blir mindre värd, än om den fortfarande egt bestånd. Men när skola dessa tider inträffa? Detta är ganska ovisst. Vi se länder, hvilka förut varit obebodda, nu fyllas af i stora massor utvandrande nybyggare från Europa, som hafva större behof af den lyx, som ligger i de ädla metallernas bruk, än de gamla samhällena i Europa; när dessa så hastigt upvexande staters behof af dessa metaller blir upfyldt, så att öfverflöd der upkommer, då skall naturligtvis bos oss silfvervärde! falla, i jemförelse med natura-persedlarne. Men förr än detta inträffar, kan jag icke inse, att ett antagande af StatsUtsk:s förslag kan hafva något menligt inflytande på Statens eller den enskilde räntetagarens inkomster. Men, såsom jag förut sagt, det är ovisst när denna tidpunkt inträffar; den inträffar icke' under min lifstid, och måhända icke eller i någon annan nu lefvande persons; men att det slutligen skall inträffa, antager jag för afgjordt. Då bladet likväl denna tids omsorg att se till att förhällanderne så jernnäs, att Statens behof fyllas genom sådana medel, som Ständerna hafva att använda.
Jag vå- gar påstå, alt samtliga hemmets medlemmars hälsa, goda lynne och trefnad äro i hög grad beroende af huru frun i huset uppfattar sin ställning till matfrågan, hnru pass hemmastadd hon är i den kulinariska vetenskapen. Det låter mycket lågstämdt detta, och du tvekar att gifva mig rätt. Men jag ber dig: betrakta då mannen, när han på middagen kommer hem från det tröttande arbetet, må- hända nedslagen af någon motgång eller förtretlighet, och hans blick faller på det väl dukade bordet, där redan rostbiffen ångar emot honom och ölkannan skummar. Ljusna ej hans drag? Får han ej liksom lif på nytt, och äro ej snart alla obehagliga intryck utplånade, tröttheten försvunnen och ett gladt samspråk i gång, under det hustrun skär för åt honom den ena saftiga köttskifvan efter den andra. Månne hon ej ock vid dessa tillfällen får höra månget smeksamt, uppmuntrande ord, som upplifvar hennes lynne och gör henne godt djupt in i själen. Och är icke detta också rätta tillfället för henne att få honom gå in på någon hennes önskan eller älsklingsplan? Men tyst, tyst, låtsa ej om det! För den tjuguåriga kvinnan låter det som en paradox: » vägen till din mans hjärta, går genom hans mage, » men den erfarna trettioåriga har ofta nog fått besanna orden. Se honom i stället, då biffsteken har något besläktadt med guttaperka, och hör kvickheter sådana som: » till det här skulle behöfvas en ångsåg »; se den stackars hustrun kämpa mot tårarna och göra det ena fruktlösa försöket efter det andra att öfvervinna den tryckande tystnaden, och du skall ej längre tveka att, hvad hufvudpersonen i familjen angår, gifva mig rätt, t u 3 e n gånger rätt. Tillstå vidare, att det är ett nöje, som försätter både mor och barn i godt humör, då den matfriska barnskaran vid frukostbordet sätter i sig den kraftiga chokladen och de hembakta skorporna eller äggen och smörgå- sarna. Då de därpå med lustigt mod, glada och ifriga, rusa till skolan, erfar då ej modren en känsla af belåtenhet öfver att i sin mån hafva motarbetat blodbrist, håglöshet och kraftlöshet hos dem?
Slrifv. 4r mankomst, har Utskottet, för att komma i tillfälle att uppsätta Förslag till §. i Riksdags-Beslutet derom, skolat hos R. St. vördsamt sig förfråga, huruvida Utskottet får utsätta den 15 Jan. 1855 för denna R. St;s sammankomst, då Revision af Stats-, Bancooch Riksgälds Verkens Räkenskaper är slutad och Julhelgen tilländalupit, eller om någon annan dag af R. Fl. St. dertill bestämmes; och fårUtskottet för det uppgifnaändamålet vördsamt anhålla om underrättelse om det förordnande, R. St. i ofvanherörde afseende kunna linna för godt meddela. Stockholm den 3 Februarii 1850. Uppl. o. godh. hos Ridd. och Adeln d. 5 Febr. i83o. Preste-Stånde* d. 8 • Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med öfverlemnande af Riks-Staten för i83o och följande åren intill nästa Riksdag. S. A. K. härmed få R. St. till E. K. M. i underdånighet öfverlemna den af R. St. upprättade och fastställda Riks Stat för år 1850 och följande åren intill nästa Riksdag. Rikets Ständer framhärda etc. Bihang t. R. S:s Fröt. io:de Sami, a Band. 5 Hirf t. 6 4a Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v* Nx> 356. Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. i5 Mars i83o, Preste-Slåhdet d. 16 Borgare-Ståndet d. jjS Bonde-Ståndet d. 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse ined anvisande af ett Creditiv till anskaffning af Spannmål vid inträff unde missväxtår. S. A. K.
Det är redan nog kostsamt för obemedlade föräldrar, att underhålla sina barn i skolan, utan att denna kostnad behöfver ytterligare ökas genom afgifter till skolan. Jag anser statens pligt vara att befordra, men icke medelst dylika afgifter motverka upplysningen. En talare har yttrat, att hitintills hafva under åtskilliga titlar afgifter utgått. Det förhåller sig likväl icke så, ty den enda afgift sorn erlagts, har varit den helt och hållet frivilliga till läraren. Åtminstone inom det läroverk jag genomgått, blef icke någon lista sänd först lill de förmögnare, utan hvar och en antecknade efter råd och lägenhet det belopp, han ernade gifva. Under min skolgång var jag visserligen i den lyckliga ställning, att. kunna gifva icke så obetydliga bidrag, men dessa lämpades efter hvad som i allmänhet gafs. Slutligen har man sagt, alt erläggandet af denna afgift skall hafva inflytande på läroverkens organisation; men jag tror, alt man härvid inblandar ett ämne som för det förevar, är främmande. Låt oss först afgöra frågan om denna afgifts erläggande, och sedan tala om läroverkens organisation. Frih. Hamilton, Hugo: Jemte det jag ber alt i hufvudsaken få instämma med Hr von Hartmansdorff, anhåller jag att få lemna några upplysningar i fråga om de nuvar. afgifterne. Jag godkänner de skål några ledamöter utvecklat lill försvar för den vackra princip, att undervisningen bör vara fri, och att man i ett fattigt land bör, så vidt möjligt är, söka göra den fri. Hitintills har undervisningen icke kunnat vara sådan, enär lärarne varit så ringa aflönade, att de sannerligen utan sportlarne måst svälta ihjäl, ty lönerne utgöra 180 å 200 r:dr, hvaraf de skola lefva och ändå egna sin tid åt undervisning af andras barn. Under sådana förhållanden äro desse afgifter icke så frivilliga, som man föreställer sig. När det sålunda är tydligt, att lärarne icke kunna existera utan dessa bidrag, så frågar jag, hvem kan väl utan yttersta fattigdom undandraga sig dessa afgifter? Sjelf har jag haft 2:ne af mina söner i en af de större skolorna i medlersta delen af riket, hvarest afgifter erlades utom för ljus och städning, dels lill föreståndaren, och dels till läraren i den klass, hvarest barnen voro.
Län, I fråga om hyresmedel för Provins-Landtmäteri-Contoiret i Fahlun, har uti Borgareoch Bonde-Stånden blifvit erinradt, att, enligt hvad åtskillige ledamöter egde sig bekant och närmare utredt, utrymme för nämnde Contoir icke kan erhållas uti något Statens hus, helst hvad serkildt angår det omnämnde Magazinshuset, detsamma icke lämpligen kan för sådant ändamål inredas, hvarför äfven skulle uppstå en betydlig kostnad, hvilken icke motsvarades af den besparda hyran. Med fästadt afseende å hvad sålunda blifvit upplyst, har Utskottet, med frånträdande af sitt förra yttrande, funnit sig böra tillstyrka, att de för Provins-Landtmäteri-Contoiret i Fahlun föreslagne hyresmedel af i oo R:dr må, på sätt Kongl. Majit hemställt, varda å allmänna Indragningsstaten uppförde. Hvad Utskottet yttrat i fråga om löncanslagen å Staterne för Upsala, Stockholms, Malmöhus, Skaraborgs, Nerikes, Wermlands, Westmanlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens Län, har blifvit lemnat utan annan erinran, än att uti Borgare-Ståndet blifvit anmärkt, att Utskottet orätt afdragit ifrån Stockholms Läns Stat io R;dr contant och in5R;dr indeldt, ifrån Nerikes Läns i6R:dr 3a sk. och ifrån Westmanlands Län 8o R;dr, enär alla dessa tillgångar vore för Landtstatens nya löne-reglering afsedde; men då Utskottet, jemnlikt serskildt Utlåtande, afstyrkt berörde reglering, med undantag för Länsmans-löncrne, för hvilka medel till fullt belopp blifvit beräknade, och förrberörde medel följagtligen, såsom besparde, bordt ifrån Staten afföras, hvarförutan Utlåtandet i denna del är vordet af trenne Riksstånd godkändt eller lemnadt utan anmärkning, finner Utskottet frågornc om förutnämnde Läns anslag icke till vidare yttrande å Utskottets sida föranleda.
Jag anhåller derföre, att Utlåtandet måtte, om icke afslås, åtminstone återremitteras. Grefve Horn: Grefve Posse har i min tanka rätteligen upplyst, huru med ifrågavarande sak bör förhållas, nemligen att vederbörande ega vända sig till Kongl. Majit, som har medel till sådane uppmuntringar. Jag har yttrat, att uppmuntran borde gifvas till husfliten, och icke till konstväfnader, hvilka sednare bättre torde bära sig vid Fabrikerna. Men i alla fall instämmer jag helt och hållet med Grefve Posse. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande bora, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Ja. Den 21 Maji. 95 Föredrogos ånyo och biföllos följande Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 12 dennes afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på hordet lagde, Utlåtanden: N:o 24. I anledning af gjord hemställan om anslag af Allmänna medel till utvidgande och förbättrande af Warbergs Hamn. I fråga om yrkad indragning af RegementsPastorsoch BataljonsPredikants-sysslorne vid Regementerne. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens d. 12 dennes under N:o 26 afgifne, och d. 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af flere väckte Motioner om anslag af Allmänna medel för Arbetsoch Correctionslnrättningar i ålskillige delar af Riket. Herr Ribbing^ drvid: Jag förenar mig med de af Herrar Fullmägtige från Götheborg yttrade åsigter, i afseende på en Correctionslnrättning icke blott i Götheborg, utan äfven i Norrköping och Malmö.
För öfrigt står denna förbrukning, vid samma hastighet och lutnings förhållande, ungefärligen i proportion till den kraft maschinen utvecklar; dock är påtagligt att för samma nyttiga arbete lättare maschiner skola förbruka mera bränsle, dels i anseende till den längre väg de derföre behöfva tillryggalägga, under hvilken maschinens eget och luftens motstånd skola öfvervinnas, och dels i följd af de flera uppeldningar, sorn vid flera tåg förekomma, samt större ångspillning och värmeförlust genom utstrålning. En smalare spårvidd gifver något ofördelaktigare kon struktion på eldstaden och till följd deraf något större bränsleförbrukning, om allt annat är lika. 2:o Vattenförbrukning följer ungefär samma förhållande, som bränsleförbrukningen. 3:o Putsning och smörjning af lokomotiver och vagnar. Dessa kostnader stå ungefär i förhållande till antalet tillryggalagda lokomotivmil och vagnmil, nästan oberoende af lokomotivens styrka, hvadan äfven i detta afseende svagare maschiner förorsaka större utgifter för samma nyttiga arbete. 4:o Reparationskostnad för lokomotiver och vagnar. Den förra står ungefär i förhållande till antalet tillryggalagda lokomotivmil, nästan oberoende af lokomotivens styrka, hvaraf svaga maschiners underlägsenhet i detta afseende kan finnas. För smalare spårvidd blir underhållet af lokomoti verna dyrare, om deras vigt mycket öfverstiger 400 centner, enär de för Slats-UtsJco(tels Memorial M 77. 31 så stor vigt, såsom förut år nämndt, få för stor långd eller mera invecklad konstruktion. Reparationskostnad för vagnar beror på vagnarnes byggnadssätt och styrka, och vexer betydligt om de äro för svaga, men står, om allt annat är lika, i förhållande till tillryggalagda vagnmil. Dock blilver denna kostnad något, fastän obetydligt, mindre för mindre spårvidd, i anseende till axlars och tvärstyckens mindre längd. 3:o Belysning af lagen. Äfven denna kostnad minskas i den mån samma trafik föres i större och hastigare tåg, så att färre tåg eller belysning under kortare tider erfordras. 6:0 Förslitning af räler, och 7:o Underhåll af banan och allmän förvaltning.
Att detsamma likväl varit af behof påkaliadt, visade sig dock icke otydligt, när Schröder & Komp., i en skrifvelse af den 12 Oktober, begärde att de i utbyte mot Thajer-obligationerna lemnade s. k. scrips, eller interimsbevis, ä £ Sterling måtte till dem återsändas, på det af Schröder & Komp. påtecknade obligationer måtte i utbyte deremot kunna Riksgälds-kontoret tillställas, hvilken begäran i skrifvelse af följande dag ändrades sä, att Schröder & Komp. förklarade sig vilja genast, mfter det Fullmäktige meddelat föreskrifter rörande sändningens verkställande, öfversända obligationerna samt, till undvikande af kostnaderna för återsändandet af scrips, öfveflemnade åt Fullmäktige att desamma annullera. Fullmäktiges förslag afsåg att, till underlättande af optionen och vinnande af en högre kurs å obligationerna, Riksgälds-kontoret skulle, såsom intressent i det engelska lånet, öfvertaga obligationer för 45,000 £ af detsammas optionsandel och att få på öfverenskommet sätt betala dessa obligationer genom aflemnaude af Thaler-obligationerna; i följd hvaraf alltså Schröder & Komp., som mottagit Thaler-obligationerna såsom kontant liqvid och voro oförhindrade att realisera desamma i penningar, voro skyldige dels att lemna Riksgälds-kontoret, såsom låntagare, valuta i afräkning å lånets optionsandel, och dets att åt Riksgälds-kontoret, i egenskap af köpare till de ifrågavarande obligationerna å 45,000 £, öfverlemna dylika, till optionsdelen och icke den fast öfvertagna delen hörande obligationer, vederbörligen stämplade och med Schröder & Komp:s påskrift försedda.
Hvad åter den andra frågan angår, eller huruvida Konungen må till sina rådgifvare välja frälse-eller ofrälse män, så anser jag, att Utsk. orätt förfarit, som sammanblandat den fråga, hvarom jag redan talat, eller Konungens rätt att styra Riket, med den, att Han må till sin conselj kalla frälse eller ofrälse personer. Jag anhåller om återremiss, på det att i det sednare förslaget af Utsk:s betänk, det må heta Svenske män helt enkelt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Om fråga vore att stif'a en ny grundlag-s-§., i händelse den 4:(le icke fanns; så skulle jag otvifvelaktig! yrka, att ordet allena icke komme alt inflyta i lagen, emedan, efter min tanke, ordet allena är alldeles obehöfligt och för den mindre upplyste måhända missledande; men då nu deremot denna lag är gammal, och, efter min tanke, orden ”allena styra Riket” på intet vis innebära en rättighet för Konungen, eller medgifva Konungen någon makt utöfver de grundlagsenliga praerogativer, som äro honom gifna; så anser jag det vara obetänkt, att man sätter i fråga, att delta ord må äga någon annan betydelse, än det kan gifvas enligt språkbrukets reglor, då man nemi., som en talare för mig yttrat, läser lill punkt och icke afbryter läsningen dessförinnan. Jag anser, att i en constitutionel monarki konungamakten bör vara så långt sträckt som möjligt, och att denna makt icke bör hafva någon annan gräns i execuliva mål, än den moraliska motvigt, som mäste finnas hos de män, sorn ställas vid Konungens sida att honom råd gifva, men icke att jemte honom regera, Att sådant tillförene i Sverige ägt rum, det känna vi; — men orätt nog har man kallat detta medregentskap ett rådsvälde, enär det är ett complett democratiskt. eller ståndsvälde och de s. k. medregenterne under frihetstiden icke voro annat än tillsatta organer af Ständerna, med fullkomlig makt och myndighet att jemte Konungen regera.
18 man nemligen något anlag för dåliga handlingar, är det troligast att man begår dem, då man är afundsjuk på en rival och genom en sådan tror sig kunna bli af med honom. Emelie. Pappa gillar således min plan? Baron. Både ja och nej. Det var likväl bra att du inte ställde till det der på egen hand. Det må gå huru det vill, så slutas allt ändå på skämt; jag ska' ställa't te' rätta om herrarne bli heta. Marianne. Ack, ack, hvad det blir roligt! Baron. Men, Emelie, om begge uppföra sig på samma sätt, då är du den narrade. Hvilken ska' du välja, och hvilken ska' du afskeda? Marianne. Tyst nu. Der komma de begge opröfvade herrarne. Det vore kanske bäst att vi gingo vår väg; de ha' måhända något att talas vid. (För sig.) Jag måste laga så att jag får bort pappa, ty jag vet något, jag, som inte han får veta. (Högt.) Kom, pappa, jag ska' visa pappa vårt lilla erimitage, det är upprepareradt. Baron. Ja-så, de unga ha' ett erimitage, 19 nå, jag kan säga; det är väl ämnadt som en tillflyktsort för lilla Marianne, då hon tröttnar vid verldens buller. (Skrattar. De gå åt venster.) FJERDE SCENEN. K AMMARHERREN . W ILLNER . E N T RÄDGÅRDS MÄSTARE (komma från höger). Kammarherren (till höger om Trädgårdsmästaren) . Se här, trädgårdsmästare, ni ska' anskaffa en stor, hög tunna, ju högre ju bättre och ställa här mellan träden, (visar honom) något bakom på den der upphöjningen. Ni ta'r alla trädgårdsdrängar och folk till hjelp och klär henne efter den här ritningen (lemnar honom ett papper). Der står med bokstäfver märkt huru det skall vara. Trädgårdsmästaren (till venster om Kammarherren) . Ska' tunnan klä's utanpå? Kammarh. Du är ett nöt, det förstås, Utanpå. Trädgårdsm. Ja-så, nu förstår jag, men jag tänkte Kammarh. Befattar du dig också med att tänka?
En af Herr Ridderstad, Carl Fredrik, i den ordning 29 § Riksdags-Ordningen föreskrifver, anmäld anledning till anmärkning emot f. d. Stats-ministern för Utrikes ärendena samt den eller de ledamöter af Stats-rådet, som sistlidne år deltagit i behandlingen af ministeriela ärenden. Stals-Utskotlet: l:o Friherre Lagerfelts, Israel Carl Adam, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion om pension för framlidne Landshöfdingen Friherre Hampus Mör ners efterlemnade enka och oförsörjda döttrar, tillika med i anledning af denna mo tion nu afgifne yttranden; 2:o Grefve Posses, Gustaf, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion om grundskatternes successiva kapitalisering samt de derigenom inflytande medels användande till byggande af statens jernvägar; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden; 62 Prot.-Utdrag den 29 November 1856. 3:o Herr Norden fells, Enar Wilhelm, den 26 dennes e. tn. på bordet lagda motion om stats-anslag för en vattenledning i Carlskrona; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden; 4:o Herr Thams, Casper Wolrath Victor, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående förhöjd lön för regements-pastorn vid Kongl. Lifbevärings-regementet; 5:o Herr af Sillens, Guslaf Probus, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående förändrade grunder för användandet af den från Kongl.
Slutligen arbetade sig dock ett resultat fram ur de många, dunkla, orediga föreställningarne. Detta tycktes vara upplösningen af det problem ryttmästaren sökte utreda, i afseende på den gordiska knutens äkthet; och det beslut, hvilket segrande uppstod ur striden emellan den så kallade hederskänslan, hvilken predikar: ”du skall icke hafva lust till din nästas ” och den som talar om omöjligheten af kors och försakelse, gaf sig ändtligen luft i halfhögt uttalade meningar: ”Hm! det är alldeles rasande! Sex veckor förspillda! Nej, nej, ödmjuka tjenare! man måste smida medan jernet är varmt – nu eller aldrig! – Hans fästmö – visserligen; men jag kan icke hjelpa saken. – Flickan är mig bevågen, det är klart, och således förekommes blott gemensam olycka. – Och doktorn se’n?” härvid spelade ett hånfullt, triumferande leende kring ryttmästarens välbildade läppar, och han virade flitigt mustascherna upp och ned. – ”Ja, doktorn skall bli förb–t flat.” Nu behöfdes inga flera skäl. Baronen var mer än öfvertygad om behörigheten af det steg han ernade taga. Han återvände således åt prestgården, för att skaffa sig ett samtal med Julie. Nu var ej tid att dröja. Han hade beslutit att, i likhet med Alexander, afhugga knuten. Och hvad var bevekelsegrunden för hans handling? Kärlek? Visserligen var den artikel, som baronen plägade kalla sitt hjerta, i detta ögonblick med i spelet; men sjelf visste han bäst, att han aldrig ansåg det löna mödan att hålla reda på denna obetydlighet. Friheten att gå och återkomma, när det ej längre trifdes på sina utflykter, var ett privilegium, som baron von K– aldrig kunde eller ville neka sitt hjerta. Nå, var det då egennytta? Det är sannt, baron von K–s hela egendom inskränkte sig, å ena sidan, till en för hans stånd passande garderob, hvarvid dock ännu hängde några små Bylundsräkningar, hvilka, i afseende på tiden då de skulle inlösas, voro ställda på samma fot, som halfva ackordsumman.
R:dr, — ofördröjligen komme att läggas under pressen, i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets snart sammanträdande Ständer, att han fortfarande måtte få åtnjuta samma understöd; i anledning hvaraf och med afseende på Sekreteraren Strinnholms redan ådagalagda nit och samvetsgrannhet vid forskningen i fäderneslandets häfder, Kongl. Maj:t i nåder föreslagit Rikets Ständer det begärda anslagets beviljande för ytterligare trenne år; — hvilken nådiga begäran Utskottet jemväl ansett sig böra till bifall hos Rikets Ständer förorda. t 66:o. Enligt hvad ofvan åberopade Stats-råds-protokoll vidare innehåller, hade Konsertmästaren A. Berwald hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att då han, som vore född den 24 Augusti 1798 och i 45 år tjenstgjort vid Kongl. Maj:ts Hofkapell, der han år 1815 blef antagen till ordinarie Kammarmusikus och sedan år 1832 varit anställd såsom Förste Konsertmästare, numera vid tilltagade ålder befunnes lidande af en ögonsjukdom, hvilken, enligt bifogadt läkarebetyg, redan gått så långt, att någon fullständig återställelse ej vore möjlig, och att han ej mer kunde anses i stånd att sin tjenst bestrida, likväl af sin ekonomiska ställning hindrades att densamma lemna, Kongl. Maj:t täcktes, genom nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, bereda honom en pension af allmänna medel, att efter hans afskedstagande utgå med 900 R:dr R:mt årligen eller det mindre belopp, Kongl.