Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man skulle säga åt den förmögne, men i tillfällig förlägenhet försatte mannen: ”sälj ditt landtställe, sälj din tafvelsamling, sälj allt hvad du eger, som icke tillskyndar dig ränteafkastning, huru stort värde du än må sätta på allt detta och huru dyrbara de än kunna vara för din trefnad!” Skulle ej med skäl tyckas, att ett sådant förslag vore högst besynnerligt och opåkalladt, helst en tillfällig förlägenhet borde kunna afhjelpas utan någon så störande åtgärd för det husliga lifvets behag? De lysande ekonomiska förhållanden, som bländat vårt land, blefvo emedlertid icke af varaktig natur. Redan under loppet af år 1856 började den metalliska valutan att, så till sägande, strömma ur Bankens hvalf; penningeförlägenheten ökades med hvarje dag, och innan 1857 års utgång hemsöktes det nyss förut för så blomstrande ansedda fäderneslandet af en fruktansvärd handelskris. 91 De så plötsligt inträffade förändrade förhållanderna, framkallade lika hastigt förändrande åsigter rörande Bankens åligganden. Bland andra åtgärder till afhjelpande af den snart sagdt allmänna förlägenheten, väcktes inom Banko-Utskottet det förslag, att den vid föregående riksdag indragna lånerörelsen emot pant af ädla metaller borde ånyo upplifvas. Förslaget omfattades till en början med särdeles värma och liflighet; men sedan den första förskräckelsen hunnit lägga sig, genom ”Tolf-millionerlånets” afslutande, tycktes mången liksom blygas öfver sin svaghet att kunna hafva velat återbeträda den bana, som med Riks-Bankens värdighet ansetts så föga förenlig.
Statsutskott» t har ansett sig icke kunna tillstyrka något afseende å den gjorda 48 Ben 5 Julii f. mk hemställan cm tillökning i lönerne för 4 Hofa RättsRåd i Götha HofRått, medelst anslag af skillnaden emellan Assessors och HofRåttsRådslöner; dels derföre, att besparing med Statens medel vore af omständigheterna högt påkallad, dels derföre, att en högre fullmakt icke skall berättiga till annan lön , ån den Staten består för innehafvande verkelig tjenste Det förra skälet bör så vida gälla, att ingen onödig utgift bör äga rum , och det senare synes hår ieke kunna tillämpas, enär rättvisan fordrar ett lika förhållande i afseende på löne-förmoner för Embetsmin med lika värdighet och befattning. Då Svea HofRått för 21 Ledamöter har 6 HofRåttsRåds-löner, men Götha HofRätt för 20 Ledamöter endast 4, ehuru i den förra endast 3 HofRåttsRåder åro Ordförander på Divisioner, och i den senare 4, synes denna rättvisa icke vara iaktagen. En Ordförandes göromål åro hvarken mera trägne eller mera maktpåliggande, ån en annan Ledamots, men man har förmodeligen afsett, att, då i detta fali den högre värdigheten Vanligen medföljer en längre tjenstetid, densamma också borde åtföljas af en större lön. Detta synes mig ock så mycket billigare, som ulvägen för en HofRättsLedamot till befordran utom verket är ganskä inskränkt och i allmänhet lönerne inom HofRåtterne, förenade med högst obetydeliga extra inkomster, i förhållande till andra Embetsmåns äro ganska små. På Ven ^ Julii f, m. På denna grund och då den ifrågavarande löneförhöjningen synes mig ganska obetydligt det hela, hemställer jag om ieke StatsUtskottet skulle finna skäligt, att tillstyrka bifall till Kgl. Maj;ts i detta ämne meddelade Nådiga remiss. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 5 Julii eftermiddagen. N:o l. Friherre Carpelan, Carl Mauritz'. Frånvarande vid de discussioner, som hos Höglofl.
N:o 21 vöre det som borde antagas; dels att införselstullen å genievre, ar ra c, rum och cognac borde nedsättas till 24 sk. kannan; dels alt, hvad cognac anginge, borde bestämmas, att den som finge införas, skulle vara införd från Frankrike, likasom genievren skulle vara införd från Nederländerna; hvarjemte yrkades, att propositionerna borde åtskilja de under hufvudrubriken förekommande olika ämnen elter de speciella rubrikerna, eller’ åtminstone så att de, å hvilka införselsförbud blifvit yrkadt, skiljdes från dem, å hvilka ett sådant ej varit i fråga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då flere talare begärt att de under rubriken brännvin och sprit införda artiklar skulle vid framställandet af proposrn åtskiljas i tvänne classer, Hr Landtm, ansåg sig böra hemställa, om R. o. Ad. fann alt propos. först borde framställas på de slag af brännvin och sprit, hvilka Utsk. i utlåt. N:o 3o föreslagit böra emot tull få införas. Då en ledamot nu yrkade att propos. måtte framställas å förslaget uti betänk. N:o 21, yttrade 200 Den 9 December e. i«, Hi’ Frih. o, Landlni., alt lian ansåg propostn böra först framställas på hvad utlåt. N:o 3o innehölle, emedan det vöre Ut-k:s sednare förslag, hvilket Uuk. slutligen, efter erhållen del af anmärkningarna inom Stånden, uppgjort, alltid med öppen rätt för R. o. Ad att afslå detta utlåt, och antaga förslaget i N:o 21. Under den discussion, som nu uppkom, yrkades af några ledamöter, att vid propositionens framställande de underafdelningar, hvilka icke voro i fråga att förbjudas lill införsel, först borde föredragas, och sedan de, hvilka borde förbjudas, under benämningen af alla andra slag; af andra yrkades, att hvarje underafdelning särskildt börtie föredragas; och af en ledamot, att han, vid den första afdelning af utlåt.
Majit, att forordna ont verkställigheten för de orter, der Inrättningen är tjenlig och verkställbar; hvaremot Högvördiga Prest-Ståndet samt Vällofl. Borgare Ståndet bifallit Stats-Utskottet i ämnet afgifna Utlåtande.. 3:0 Angående inskränkning uti friheten att utgifva löpande Assignationer. Betänkandet och Utlåtandet arn bifallneaf Högvördiga Prest-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet men afslagne af Högloft. Ridderskapet och Adeln och Vällofl. Borgare-Ståndet. 4:0 Angående Medel tili Fabrikernas upphjelpan. de, i anledning af Herr Pihl 12 en sch öl ds Memorial, Betänkandet är bifallet af Högloft. Ridderskåpet och Adeln samt Hedervärda Bonde Ståndet, men ogilladt af Högvördiga Prest-Ståndet, och af Vällofl. Borgare-Ståndet helt och hållet öfverlemnadt till Kongl. Majit. 5:0 Augdendeförändring uti Tjenstehjons flyttningstid. Högloft. Ridderskapet och Adeln hav, vid detta måls slutliga afgörande . föreslagit, att flyttningstiden måtte utsättas till den 15 October, men Vallöf!, Borgare - Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva icke deruti ingått, och fråa Den 5 Augusti 3*7 frän Högvördiga Prest-Ståndct har Jifigon un* deilättelse om heslutet häröfver icke tiil Utskottet ankommit. 6:0 Angående åtskilliga öfverklagadt kostnader för Roteoch Rusthållare. Betänkandet och Utlåtandet äro bifallne af Högvördiga Prest-Stånriet och Vallöf]. BorgareStandet, meri ogillade af Högloft, Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda. Bonde-Ståndet. 7:0 Angående Allmänna Spannmåls MaguzinsJnrilltnihgen. Statsoch Oeconomie - Utsk ottens gemensamma Betänkande häröfver är bifallet af Högloff.
För att ådagalägga, hvari denna princip består, tager jag mig friheten att upläsa följande stycke: »I afseende å sättet för bestämmande af Kronofogdarnes löner synes Utsk. lämpligare, att de extra inkomsterne, hvilka, bestående af provisioner m. m., upgå, enligt deröfver lernnade upgifter till i allmänhet ringa belopp, icke intogos i beräkningen af löneförmånerne, enär dessa sportler äro beroende af étkade göromål och såsom upmuntran och vedergällning för dem tillkommit.» Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Utsk:s ifrågavarande hemställan. Vidare förekommo och biföllos momtne d. och e., ang:de dels upförande på af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, och dels ifrågaställd ersättning till Kronofogdarna deras besvär med tillsyn öfver do för Kronans räkning utarrenderade Kungsgårdar, hemman och lägenheter. Beträffande det sedermera förekommande mom. f., ang:de anslagstillökning för Iläradsskrifvarne, yttrade sig Hr Prytz: Hvar och en, som haft tillfälle att taga känne dom om en Häradsskrifvares mödosamma tjenst och anställt jemförelse emellan deras och Kronofogdarnes åligganden, måste erkänna, att de förre, enligt detta förslag, skulle blifva mindre väl aflönade i jemförelse med de sednare. Såsom minimi-aflöning för Kronofogdarne har Utsk. föreslagit 2,500 Rdr samt 300 Rdr i boställsersättning, summa 2,800 Rdr, då deremot Häradsskrifvarne endast skulle få 2,000 Rdr och samma boställsersättning, eller tillsammans 2,500 Rdr. Denna skillnad i lönerna anser jag icke vara med billigheten öfverenstämmande, utan vill föreslå, att Häradsskrifvarnes minimi aflöning borde höjas till 2,200 Rdr. Enahanda framställning inom PresteSt. har föranledt denna punkts återremitterande, och om en dylik åtgärd af R. o. Ad. får jag nu vördsamt anhålla. Hr Liljehöök, Carl Bertild:
Då Utsk. nu andra gången företog ärendet till behandling, skulle jag visserligen, ifall jag bade ansett det hafva gått an och om det hade kunnat föranleda lill något resultat, icke underlåtit att hafva försökt göra gällande den åsigt, som jag i afseende på sjelfva hufvudfrågan hyser och som i allo öfverensstämmer med den sorn Frih. Cederström nu uttalat; hvaremot jag icke kan instämma uti den af honom och Hr von Hartmansdorff föreslagna redaktions-förändring af 6 mom. som BorgareSt. bifallit, emedan jag anser de af Utsk. begagnade ordalagen vara lämpligare. Härtill liar jag 2:ne skäl: l:o har K. M. begagnat dem i Sitt Nåd. Bref af d. 4 Okt. 1853, och 2:o har R. o. Ad. genom sitt föreg:de beslut antagit detsamma. Jag kan således icke finna den nu föreslagna och af BorgareSt. antagna redaktions-förändring vara ändamålsenligare, utan Ivertom leda lill otydlighet. Gr. Lagerbjelke: Uti Betänk. N:o 85 har Utsk. föreslagit IL Sl:r åtskilliga beslut. Då R. o. Ad. bifallit detta Betänk., bör väl Ståndets beslut något gälla och kan väl icke förnekas eller frånlrädas med mindre Ståndet dertill blifvit inbjudet, an - 118 I) e n 5 J u I i e. m. lingen af Ulsk. eller af något Riksstånd. Så liar dock icke skett, utan Utsk. har förnyat sitt föreg:de förslag. Om R. o. Ad. nu skulle, derföre att några ledamöter anse en förändring vara lämplig, frångå sitt en gång fattade beslut, så skulle det aldrig finnas någon gräns för Ståndets beslut, ty i sådant fall skulle Ståndet ouphörligt kunna på framställning af några ledamöter frånträda de beslut, som under nästföregående vecka eller dag blifvit fattade. Då nu Ulsk. genom detta Betänk, inbjudit R. St:r att instämma uti det af R. o. Ad. förut fattade beslut, kan väl så mycket mindre skäl finnas för Ståndet att frånträda detsamma.
Vidare synes ock en oskälig vinst kunna i det fall, att endast en del af jord eller lägenhet afstås, beredas den till ersättning berättigade, om nemligen ersättningen bestämmes utan tillbörligt afseende å den särskilda fördel, som genom det beslutade arbetets utförande skulle kunna uppkomma för den återstående delen. Ledes t. ex. en kanal genom en vattensjuk mark, kan derigenom beredas egaren eller innehafvaren ett förut saknadt tillfälle till markens uppodling och han såmedelst erhålla af anläggningen en fördel, måhända i värde mångdubbelt öfverstigande den förlust, han genom afstående af en del af marken fått vidkännas. Likaså kan, om egaren fått afstå jord för anläggande af torg, hamnplats, jernvägsstation eller annat dylikt, återstoden genom sitt läge derinvid blifva användbarare än förut till byggnadseller upplagsplats m. m. och i följd deraf vinna ett betydligen förökadt värde. Då emellertid någon bestämmelse derom, att ett sådant förhållande bör vid pröfningen af ersättningsanspråket tagas i beräkning, icke finnes i 1845 års förordning, anser Utskottet en dylik bestämmelse böra deri inrymmas och lämpligen erhålla sin plats såsom ett andra moment i 13 §, hvilken §, enligt hvad nämndt. är, innehåller de allmänna föreskrifter, den särskilda Nämnd, som tillkommer att pröfva ersättningsfrågan, har att dervid iakttaga. I sammanhang med nu förordade förändringar torde äfven 14 § böra ändras. Enligt densamma är egare af lägenhet, hvaraf endast en del erfordras till allmänt behof, ovilkorligen tvungen att behålla återstoden, så vida icke denna antingen blir helt och hållet onyttig eller ock ej medför besutenhet. Man kan dock tänka sig ganska många fall, då återstoden, utan att blifva alldeles onyttig eller fastän den medför besutenhet, för egaren förlorar sitt egentliga värde; och det har synts Utskottet orättvist, om icke egaren i sådant fall skulle vara berättigad att afstå det hela. För öfrigt synes det mindre lämpligt att, då sådant kan undvikas, lägga såsom grund för en civillags bestämmelser ett begrepp, hemtadt från den ekonomiska lagstiftningen, deriill fråga om besutenhet ansetts höra.
Inkomsterna hafva utgjort 1,925,454: 83. och utgifterna 1,698,347: 40. hvarigenom bildats ett öfverskott af 227,107: 43' hvilket belopp, på sätt förestående tabell öfver Fångvårds-anslaget utvisar, blifvit KonglStats-kontoret för året till god o fö rd t, enär detta embetsverk i Styrelsens hufvudbok debiterats för den uti Kongl. Maj:ts fastställda stat beräknade, i nyssnämnde tabell uppgifna summa. Om deremot det i riksstaten uppförda anslag 1,350,000 med tillägg af de i förestående tabell upptagna särskilda inkomster I 475,454 jemföras med ofvannämnde utgifter 83 1,825,454: 83. 1,698,347: 40. visar sig den i rikshufvudboken å Fångvårdsanslaget uppförda besparing, 127,107: 43. § 2. Inkomster och utgifter för de särskilda fängelseoch arbetsinrättningarne hafva under revisionsåret uppgått till följande belopp, nemligen; Straffoch arbetsfåtigelser. Långholmen Malmö Norrmalm i Stockholm Norrköping Götheborg »1. Inkomst. Fästningsfångelserna. Lånsoch kronohäkten. Götheborgs dito — 29,008: 53. Jemtlands dito —- 4,754: 76'. Jönköpings dito — 23,524: 34. Kopparbergs dito — 16,539: 35. Kronobergs dito — 19,043: 27. Malmöhus dito — 26,329: 96. Norrbottens dito — 9,597: 26. Upsala dito ■ — 7,452: 30. Westmanlands dito — 20,147: 80. Orebro dito — 21,983: 72. Kostnaden för fångars och kronoarbetskarlar underhåll, beklädnad och sängkläder vid de särskilda straffoch arbetskompanierna har under revisionsåret i medeltal uppgått till de i följande sammandrag upptagna belopp, nemligen: (Bil.
På föredraga.listan lärer väl icke vidare uppföras ett mål, som är under föredragning, utan detta kommer väl att upptagas sedan R. o. Ad. beslutat öfver det under öfverläggning varande extra-slatsregler:sbe tänkandet. lindert. Ridd.Sccret. tillkännagaf, att den praxis alltid varit rådande, att de mål, som icke hunnit att afslutas i ett plenum, blifvit satte främst på listan till nästa plenum, så snart icke särskildt beslut blifvit fattadt att ett nytt mål skulle afbryta föredragningen; således stöde nu t. ex. främst på listan, näst efter Const.Utskts mern. N:o 100, StatsUtsk:s utlåt. Frih. Cederström: Utan att vilja tvista om det rättsenliga i Hr Ridd.Secret:ns uppgift, begär jag blott att det i contra-propos:n må komma att heta: näst efter det under öfverläggning varande betänk. sorn nu står främst på listan. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han icke kunde anse en sådan ordalydelse vara öfverensstämmande med hvad Frih. Cederström förut begärt, emedan det nu under öfverläggning varande utlåt, vore N:o 435 litt. C, men af extrastatsregfer:n återstode så väl utlåDna tittås D, E och F, som sjelfva hufvudutlåt. N:o 435, och Frih. Cederslröms mening bade varit att hela extra-statsregler:n först skulle pröfvas. Frih. Cederström: Det är naturligt, att min mening Den 37 Mar» f. m. 38g icke varit någon annan, än a 11 liela SlnlsUlslcs betänk. N:o 435 med alla sina litt. sU lille vara afslntadt innan något annat mål skulle föredragas. Förslaget lill voterts-propostn upplästes ånyo, så förändradt, att contra-propos:n skulle erhålla följande lydelse: Vinner nej, kommer ofvannämnda mein. Nio 100 all få sin plats på föredragningslistan näst ekler StalsUlskts tillåt.
Den värde ledamoten, soqi begärt att återremiss målte blifva contra-propos., kan dermed ingenting vinna, då 3 Stånd redan bifallit betänk., och Utskotten således ej kunna gifva annat svar, än att enl. 75 §:n Riksd.Ordn. någon ändring i dessa Stånds beslut ej kan ske. Men afslag är hvad det tillhör R. o. Ad. att lemna på ett så oförsvarligt betänk, som detta. Jag instämmer i begäran om votering, med anhållan att contra-propos:n må ställas på afslag. Hr von Hartmansdorff: Jag hade velat yttra hvad jag tyckte att Frih. Cederström nu anförde, nemi. alt en återremiss är utan ändamål, emedan man icke kan få annat svar än att 3 Stånd redan bifallit betänk, och att frågan således är afgjord. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg contra-propos:n böra innehålla afslag å betänkandet. Ropades ja. Hr Aminoff: Sedan flere ledamöter gifvit mig tillkänna deras önskan, att jag måtte afstå från voteringen, vill jag för min del icke fortfara i begäran derom; men då flera andra yrkat votering, lärer den ej bero ensamt af mig. 19 H. 3a Den 16 Januari e. m. Då andra ledamöter fortfarande hördes yrka votering, upplästes till justering och godkändes följande voler:s-proposition: Den som bifaller Lagsamt Allra. Besvärsoch Ekon.- Utsktns betänk. N:o 11, voterar i11; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda betänk. Efter voteringens sint, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 5. Nej — 10. Frih. Cederström, Anders: Jag anhåller alt till prot. få antecknadt, det jag icke deltagit i denna votering, och det af det skäl, att jag anser tiden nyttigare kunna användas än till dylika voteringar, i frågor, som redan genom 3 Stånds beslut äro afgjorda. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allm.
Hvad som på mig har verkat i detta fall har ingalunda varit någon den ringaste bekantskap med någon af de sökande, men jag har varit nödsakad att skaffa mig upplysning om verkliga förhållandet. Här är först och främst uppgifvet all under en donation på detta arrende, som räckt uti 116 år, kan man icke uppgifva mC1' än 3:ne år, nemi. iö16, 1824 och 1826 — om jag icke missminner mig — då arrendato! erne försummat sin skyldighet att inom bestämd tid erlägga det vanliga ar rendet, oo!1 livad som brustit har endast varit omkring 100 r:dr, hvilka på nyåret blifvit till fullo erlagda. Sedermera förekommer den omständigheten, att frågan redan för 1 3 eller i4 år tillbaka är vackt; men det egentliga felsteg, för hvilket arrendet blifvit innehafvarne fråndömdt, är en förseelse för 10 år sedan. Detta är en alltför lång tid för att komma med så beskaffade efterräkningar, så mycket mera, när dertill kommer, att delta felsteg icke blifvit begånget af dem, som nu egentligen blifva lidande, utan af en förmyndare lör omyndiga barn, hvilken sjelf numera är insolvent, och att straffet således kommer att drabba complett oskyldiga ratoniskor. Jag vill icke ingå i någon pröfning af den rätt, Ii varmed denna donation år 1724 gafs, icke heller i någon undersökning om riktigheten af det beslut, som i detta afseende fattades år 1809 Alltnog, denna donation har verkligen existerat; men jag hemställer, huruvida R. St., cnlleetivt taget, skulle vilja begagna sig af en så beskaffad förseelse, som här är skedd, af en försummelse att ei lägga en så liten summa, för att skilja en hel slägt från hvad den äger Den 3o Maj f. m. till sin nödtorftiga bergning.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter framställda propos. till bifall ä 4 § af Ulskins förslag, besvarades med starka nej, blandade med ja; och då sedermera Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansiige denna § böra utbytas emot 4 § i nu gällande förordning, ropades starka ja jemte åtskilliga nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf det han funnit denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja. §§ 5, 6 och 7 lemnades utan anmärkn. § 8. Frih. Palmstjerna: Till följd af det. beslut, R. o. Ad. fattade vid första § torde en redaktionsförändring i den 8 § vara nödvändig. Det står nemi. der omtaladt, att de som vilja bränna, böra anmäla huru/ida de vilja göra det under hela den tillåtna tiden, eller under ”en eller tvenne terminer”. Detta torde böra rättas i öfverensstämmelse med beslutet i 1 §, så att den kommer att innehålla, att de som vilja drifva bränvinsbränning, kunna sig dertill anmäla, antingen för alla de, under äret för bränvinsbränning tillåtna månader på en gång eller ock för en eller flere månader. Häruti instämde Frih. Raab. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. förevande 8 § med den förändring, att de deri förekommande orden: ”eller för en eller två terminer deraP’, utbyttes emot orden: ”eller för en eller flere”. Frih. Raab: Utsk:n hafva med föranledande af deras förslag i 4 § uteslutit 9 § i 1845 års författning, men såsom följd af R. o. Ad:s beslut att bibehålla 4 § af 1845 års författning, sä bör också 9 § i 1845 års författning qvarstå. Jag ber att få uppläsa denna § i 1845 års författning.
Beträffande åter de öfrige staden underfogde och i dess Båtsmanshåll ännu deltagande 29 3/.| mantal, så antoge Kongl. Brefvet den 8 Julii i795 ett sådant förhållande med desse hemman ega ruin, att staden under lielä' 1700 talet icke innehaft dem, eller deraf.njutit annan fördel, än det understöd Hill Båtsmarishållét i penningar, som Både under krigsoch fredstid utgått af hvarje helt mantal, med åtta daler silfvermynt, hvilka dock genom Kongl. Brefvet den 6 November 1776 blifvit fördubblade; på grund hvaraf Kongl. BJaj:t äfven, genom nyssnämnde Nådiga Resolution af år 1795, afslagit stadens underdåniga ansökning, alt hemmanen kunde varda ålagdt, att, ulan sammanblandning med stadens Båtsmanshåll, lika med andra indelningshemman, anskaffa, löna oell utreda sina vissa ordinarie och fördubblingsmän, dem staden till ett antal af elfva föreslagit; och ytterligare befunnes, vid jemförelse!! af den: förteckning öfver staden till deltagande i Båtsmanshållet underlagde Statssamt Oécon.. Zllsk. Betänkande N'.o 2& hemman, sora, grundad på nu varande förhållande, från orten inkommit, med den i t6S4 års ILnekteroteringsverk intagne uppsats på samma hemman, hvaraf LandsConloret i berörde Län insändt styrkt afskrift, att flere vid indelningstiden staden underlydande hemman nu för tiden icke deltaga i dess-Båtsmanshåll, utan blifvit utbytte emot andra hemman, som, i stället för Knektehåll, utgöra ofvanberörde penningebidrag till stadens Båtsmanshåll; men när och af hvad anledning dessa föränd ringan egt rum, hade ej kunnat utredas.. Med; undantag, af j mantal Bjärbo, sorn ännu; vore i stadens ego, samt af de lill Ecclesiaslike Boslällslägenheter anslagne hemman Rya: Andersgården i, förmedladt till 3/8, Lenna•
Föredrogs och remitterades till Stats—Utskottet en af Johannes Svensson från Skaraborgs län väckt motion, att förre Kronofogden, Riddaren af Kongl. Wasa-orden, Carl Magnus Hasselström, hvilken redan den 30 sistlidne Januari erhållit afsked med pension af 2,000 R:dr, mätte, för den händelse Kongl. Mnj:ls nådiga Proposition af den 13 sistlidne Februari, angående löneregleringen för landsstaten, biföllcs, komma i åtnjutande af den i nämnda nådiga Proposition för Kronofogdar i allmänhet föreslagna högre pension. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansattaj Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JY3 21, i anledning of väckta motioner om skjutsningsbesvärets ordnande. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, J\s 104, i anledning af motion derom, att, vid blifvande regie - S08 Prot.-Utdrag den 1 April 1863. ring af presterskapets löneinkomster, tionde icke mätte beräknas af tnllmjölqvarnar, åtminstone ej i de förra danska provinserna Skäne, Halland, Blekinge och Bohus län, beslöt Ständet alt, med ogillande af Utskottets motiver, låta bero vid hvad Utskottet hemställt. S. D. Föredrogs ånyo och behandlades punktvis Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 6, i anledning af motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. Punkten 1 (sidan 9), i fråga om vägunderhåliningsskyldighetens öfvertagande af Staten. Ståndet lät vid Utskottets yttrande i denna punkt bero. Punkten 2, (sid. 10), i fråga om vägunderhåliningsskyldighetens utsträckning lill andra, än dem, som för närvarande hafva sig denna skyldighet ålagd.