Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om straffet för gäckeri förblifver 5 0 d:lr eller är skärpt till 300 d:lr är otydligt, ty båda delarne är sagdt; men tydligt framträder, att man i jemnbredd med detta brott satt såsom brott den andliga verksamhet af lekman att administrera Sacramenten, så att man godtyckligt, efter den otydliga lagen, kan hårdare bestraffa denna verksamhet, dertill lagen om Guds ords försmädande är tagen till täckmantel. Dymedelst blef det presterliga kallets blott formella utöfning så helig af lagen ansedd, att om någon lekman dristade sig dertill, eller att utöfva s. k. andlig verksamhet, han stämplades som en Guds ords försmädare; och, om de båda nu väckta motionerna skulle få framgång, blefve hans försök att förklars Guds ord ett brott, som kunde straffas lika med det att lasta och smäda Gud. En så förvänd lagstiftning i andliga ämnen, som den vid sista Riksdag påbörjade och vid denna Riksdag på ofvanutredda sätt fortsatta och med trygghet till LagUtsk. öfverlemnade, har näppeligen sedan Reformationens införande egt rum. Man ser icke mera till uphofvet eller till hvad som sker af upsåt eller af lättsinnighet. Sisom skett uteslutes detta från lag:§§:ne och straffet bestämmes och ökas obesett för en handling, som kan vara oskyldig, ja af nit för det goda, ja t. o. m. god. Jag yrkar såsom jag i sista plenum det redan gjort: 216 Den 15 November f. m. Uphäfvande af den s. k. SacramentalLagen af d. 7 Mars 1855 och återställande af 2 § i 1 kap. M. B. till sin helgd af ursprungliga, här ofvan uptagna, lydelse i 1734 års lag. Begärdes på bordet. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates, upläste 3:ne motioner af följande innehåll: 1:0 Afven vid innev:de Riksdag förnyar jag min, vid flera föreg:de, yäckta motion ang:de utvidgning af testamentsrätten. Skälen dertill anser jag mig icke behöfva uprepa.
Departementschefen i underdånighet, att, till undvikande af missförstånd och på det att ali osäkerhet i afseende på tillämpningen af Rikets Ständers om dessa anslag redan fattade och vidare i sammanhang med nu förestående statsreglering meddelande beslut måtte varda undanröjd, Kongl. Majit måtte täckas, för vidtagande af i detta hänseende nödige åtgärder, uti aflåtande nådig skrifvelse lemna Rikets Ständers Stats - Kongl. Majlis Nådiga Proposition, N.o rj4- 9 Slats-utskott del af hvad sålunda i ämnel förekommit, samt alt emedlertid ofvanberörde af stats-kontoret upprättade förnyade förslag lill statsverkets allmänna utgiftsstat för innevarande år måtte i nåder gillas på det sätt, att någon utbetalning af förenämnde anslagssummor ej skulle ega rum förr, än derom vidare blefve i nåder förordnadt. Hvad Departements-chefen sålunda i underdånighet yttrat och tillstyrkt och deruti Stats-rådels öfrige ledamöter jemväl instämde, fann Kongl. Maj:t godt i nåder gilla och bifalla; och skulle, i öfverensstämmelse härmed, nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott allåtas. Ex protocollo Carl von Schantz. Ank. till Exp. Utsk. den a3 Mars, kl. s e. ift Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ett statsanslag till upprätthållande af den arme’ens pensionskassa åliggande pensionering; gifven Stockholms Slott den ij Mars 1848.
Om den der kärleken, hvarom du talar, icke beror af skönheten och behagen, så kunna ju icke ålderdomen och fulheten förjaga eller lägga hinder i vägen derför. Man kan ju då förälska sig i den otäckaste gamla qvinna under solen, om endast ”hennes själ sympatiserar med vår”, — sade Alf gapskrattande. Hans svärmiske vän såg en smula brydd ut och sade misslynt: — Du förstår icke min mening. Det der är ett ämne, som ... — Som vi lemna, om du behagar, för att återgå till den vackra Sara, emot hvars behag du i sanning försyndar dig, genom att använda räfvens omdöme om rönnbären. — Du har kanhända rätt, men afbryt mig nu icke mera! — Jag kan icke lofva dig det, men fortfar imellertid! — Morgonen derpå vaknade jag trött och olustig,— började Malkolm, tankspridd, sönderplockande den stackars blomman, som han höll i handen, och strödde dess blad omkring sig. — Jag påminde mig hvad jag hade drömt, den halft bortglömda hvita pierrot’ns bild stod åter lifligt för mitt minne, en obehaglig aning genomflög mig, och den besannades äfven. Jag såg mig rädd omkring; der på bordet låg mycket riktigt beviset för hans hemlighetsfulla besök, en papperslapp med de vanliga odiösa orden: ”Gif mig igen min peruk”, skrifna med samma sneda kråkfötter, som jag tvenne gånger förut sett, och bredvid låg en afskuren hårlock. Hvad skulle detta betyda? Jag betraktade hårlocken med förfäran och kastade sedan instinktlikt en blick i spegeln. Det var mitt eget hår, det var intet tvifvel, der stod ju vid ena örat en afklippt hårtoffs rätt i vädret, styf och oböjlig. — O, min Gud, den bofven! — utropade jag förkrossad, — jag kommer att se ut som ett spektakel! Huru kunna skyla denna besynnerliga borstlika fläck? Mitt hår var imellertid temligen tjockt, jag kammade det med resignation öfver det stubbade stället och undersökte sedan mitt rum.
Men i anseende till de olika meningar oin sjelfva hufvudfrågan, som jag här hort yttras, anhåller jag än en gång oin votering. TT Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som Betänkandet nu första gängen vore under pröfning, och anmärkningar dervid blifvit framställd*, torde voterings-propositionen böra blifva följande: Den som bifaller, att frågan om undersökning *f Canal DiscontDirectionens ifrågavarande för; 124 Den 16 Junit e. m. hållande må förfalla skrifver ,7a; den det ej vill, skrifver Ne}. Vinner Nej, kommer första alternativet, att, i ^anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Herr Påhlman: I det fallet deciderar ej Nej-propositionen något. Jag tror, att om också jag blott ensam äskade det, hade jag Tätt, att få proposition till bifall eller afglag, och det är på denna grund jag yrkar, att nejpropositionen må innefatta andra alternativet i Utskottens Betänkande. Friherre Cederström: Tå det att all tvekan om en så högst besynnerlig begäran måtte förfalla, anhåller jag, att alternativerne, jemte 56 §. i Regeringsformen, måtte uppläsas. Denna § innehåller, att ett Betänkande första gångan ej får med förändringar antagas, och så; dane torde icke i första alternativet, efter hvad jag nyss haft äran anföra, kunna unds vikas. Herr Påhlman: På sätt den sist talande Ledamoten för en stund sedan yttrade, hafva Utskotten i första alternativet tillstyrkt laga undersökning, Bifalles detta, lärer sättet följa nästan af sig sjelf. Åtmindstone torde det ej vara nödigt, att det nu intages i törsta alternativet, så framt man ej vill lägga alla möjliga hinder i vägen för den föreslagne undersökningen. Blir den beslutad, torde verkstäfs iighettn ganska väl kunna befordras, genom Den 16 Junii e. in. 125 en af ExpeditionsUtskottet uppsättande under* dånig skrifvelse till Kongl. Maj:t.
I betraktande häraf, och på de af Banko-fullmäktige i öfrigt anförda grunder, föranlåtes Utskottet vördsamt hemställa, att ofvanberörde motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 26 Februari 1858. Reservaltonen: af Herr af Geijerstam, C. A., Herr von Prinzencreutz, B. tV., och Herr Riksarkivarien Nordströmsom ansett motioneu böra bifallas, endast med förbehåll att Riksgälds-konloret skulle vidkännas alla omkostnader för silfrets hitförande: af Herr Professoren Agardh: “Att Rikets Ständers Bank på allt sätt bör söka underlätta indragningen af det lån, Riksgälds-konloret för Statens räkning upptagit, och att Rikets Ständer, när fråga om sättet för detta underlättande blifvit inom dem väckt, äfven böra bestämma de hufvudgrunder, hvilka emellan Banken och Riksgälds-kontoret härvid böra följas, synes mig naturligt och riktigt. Banken bör således, efter mitt förmenande, köpa Riksgälds-kontorets i Hamburg eller Altona levererade silfver efter dettas värde i svenskt mynt, för såvidt detta kati ske utan att det af Rikets Ständer föreskrifna maximum för Bankens behållningar i Hamburg eller Altona öfverskrides. Då 1 R:dr Hamburger Banko är lika med 126% skillingar Svenskt bauko, bör priset pä l R:dr Hamburger Banko ej fastställas högre än till 127 skillingar banko och ej, såsom motionären föreslagit, till 128 skillingar. Hvad åter kostnaderna för silfrets transport till Sverige beträffar, så synes det mig som dessa jemte öfriga smärre omkostnader skäligen kunna drabba Banken, helst tvist emellan de båda Verken lätteligen kan uppstå, huruvida det silfver, som indrages från Hamburg, tillhör Banken sjelf eller Riksgälds-kontoret, och det dessutom redan är föreskrifva, att de kostnader, hvilka för indragning af silfver in natura ifrågakomma, böra drabba Bankens vinstoch förlust-räkning.
Se här, hvad säger ni om detta kontrakt? Master Gibson upptog ur en låda i sitt skrifbord ett papper, som han räckte åt sin oerfarna klient. Astley genomögnade det temligen hastigt; han hade mycket litet begrepp om affärer, och det är dessutom mycket lätt att disponera öfver en förmögenhet, som man icke eger. Om advokaten sjelf genom detta kontrakt blefve egare till en tredjedel, kanhända hälften af den rikedom som Astley hade rätt till, hvad mera? Utan denna förbindelse skulle han kanske gå miste om allt. För Astley betydde för öfrigt rikedomen mindre, det var namnet hans fars gamla ansedda namn, det namn som gaf honom, den fattiga, okända ynglingen, sin rättmätiga plats bland Englands färnämsta familjer, som han velat köpa med sitt blod, om han kunnat. Den så mycket omtvistade, så orättvist och ensidigt bedömda bördsstoltheten låg i Astleys blod och ligger onekligen i hvarje menniskas, ty ingenting är mera naturligt, mera ädelt, till sin grund och rätta betydelse, än tillfredsställelsen öfver ett namn, som redan i sig sjelft innebär ett företräde, ehuru denna tillfredsställelse, liksom allt godt och upphöjdt, kan vanställas och oriktigt uppfattas. Det var derför utan synnerligt betänkande, som Astley ingick på master Gibsons pretentioner, synnerligast som den kloke advokaten af nödvändigheten hade gjort en dygd och afstått ifrån all ersättning, i händelse affären misslyckades. — Således är nu allt klart mellan oss, — sade master Gibson, icke utan ett litet drag af tillfredsställelse, då Astley skrifvit sitt namn under kontraktet. — Har ni originalhandlingarna med er? Nå låt mig se dem! Astley lemnade honom den gamla prostens i Skurup skrifvelse, och master Gibson lade mer än en gång sin stora flata hand på den röda peruken, som betäckte hans hjessa, under bemödandet att förstå något deraf: ändtligen vände han om sista bladet och utropade hastigt med synbar bestörtning; — Aj! Aj. Hvad fan! Ursäkta, att jag svor, det var mycket obetänksamt gjordt. Men hvad är detta? Haf den godheten att öfversätta dessa underskrifter för mig.
Ständers beslut om den sä kallade extra stämpljnaens upphörande och försäljningens skiljande ifrån det Werk, som med stämpling», har befattning, redan bliswit till werkställighet befordrade. Kongl. Majestät förblifwer Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och Pnnest wäibewägen. kst,ys Järt». Utdrag af Protokollet öfwer Handelsoch Finance-ärender, hållit inför Hans Mayt Konungen uti Stats-Rädet, pä wrebro Slott, d. rr Aug, iVio. Narwarande: Deras Exellencer Justitia Stars Munstern Herr Grefwe Gyllenborg, och Stars - Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre von Engeström. Stars. Raden Hans Exellence Herr Grefwe von Essen, Friherre Rosenblad, Friherre von Platen, Friherre Adlerbeth, Friherre Adlercreutz, Hof-Caueelleren Friherre af Wetterstedt, S^lS-Secreterare» Järta. Stars. Secreterare, uppläste till justering ett underdänigk förflag kill Kongl. M r-:lS Nablga Pro» sofi - 76 Den 2z Äng. position lill Riksens Ständer, angäende ätskillige föcekomne hinder och swärighcter vid wcrkställan» ve af Riksens Ständers förnyade Chacrä-Sigillalä Förordning, hvilket undcrdäniga Förslag, lydande säfom det i Protokoller finnes intaget, Kongl. Majit uppå Stars »Naders undcrdäniga tillstyrkande, i Näder gillade, med befallning att i enlighet dermed Dest Nädiga Proposition skulle utfärdas och pä manligt sätt till Riksens Ständer öfverlemna-. Lx protocollo. 6arl O. 8koZm2a. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Adeln d. 2Z Aug. I8ro.' Preste-Ständet d. 2Z Bsrgare-Ständet d. 2Z — —- Bonde-Ständet d. az Stormägtigste Allernädigste Konung!
Di den gör Gesällerna (som måste ega konstfärdighet, arbetsvana och någon stadga, samt i flere afseCsdemäro att ansa såsom sjelfståndiga personer) till rent af drängar, nedsätter den i samma män hela den Nå» ringsidkande Classen, sorn alla måste borja med att vara Gesäller, och sorn ifrån denna egenskap directe förflyttas til! den af Mästare* och med deci samma till frie Medborgare i samhället och Ledamöter af ett Lagstiftande och representerande RiksStånd. 4:0 Att alldeles inga Läro-år behöfva? för idkandet af Handel, utan att hela Handeisyrkets tuöfning och detaljer kunna inf,emfas genom läsning och utvecklas uti en genomgången examen; år i rsin öfvertygelse ett rent förhastande, sora La^Utskoltets Betänkanden. B|. xxvi. Lagutskottets Eetänkanden, lunde komma att leda till obehagliga följder. Det lärer knappast finnas en enda Handlande af något värde och erfarenhet, som icke känner och medgifver, huru stor skillnaden år emellan en tbeoretisk kännedom och en practisk vana, samt huru fullkomligt otillräcklig uti all handel och vandel denna förra år, då den senare saknas. En Handlandé, ehuru beläst, skall, om han saknar all vana vid yrkets utöfning, stanna i beständig ovisshet om hvad parti han bör taga, samt blottställa sig för beständiga olägenheter och förluster. På alla dessa skäl, hvartill utan tvifvel ännu flere kunde läggas j får jag vördsamligen hemställa , om icke hela Betänkandet må varda till Beredningen återremmitteradt. Slutligen bör jag hafva åran nämna, att jag nu yttrat mig icke såsom Fabrikant, utan såsom Nåringsidkande i allmänhet, med erfarenhet af de menliga följder, ett succesivt efterskänkande af Handtverksoch HandelsReglementernas föreskrifter, om det beständigt får fortgå, slutligen skall ådraga BorgareStåndet och hela Staten.
Rätte gångs-Balken, tillika med de i ämnet denna dag afgifne yttranden; 8:0 Densammes om förändring i Förklaringen af den 14 Maj 1805 an gående klander å åtkomsten af fast egendom; 9:o Densammes 0111 upphäfvande af Förordningen den 2 Maj 1747, om straffets skärpande för dem som föröfva svek och bedrägeri med Banco-sedlar, tillika med ett denna dag i ämnet afgifvet yttrande; 10:o Densammes om förändrig i 14 Cap. 96 §. Krigs-Artiklarne; ll:o Den - Prot. Uldr. cl. 18 Mars 1840. ll:o Densammes om upphäfvande af 1812 års förbud emot all gemenskap med f. d. Konung Guslaf Adolph, f. d. Drottningen och deras harn 111. 111., jemte ett i ämnet nu afgifvet yttrande; l2:o Herr Hjertaf, Lars, 0111 ändring af prescriptions-tiden för räkningar å borgade varor samt om hevillningen i sådana skuldfordringsmål; 13:o Densammes om ändring i föreskriften, rörande besvärs fullföljande öfver Konungens Befallningshafvandes och Öfver-Ståthållare-Embetets utslag i Polis-saker, m. m.; l4:o Densammes om införande af offentlighet vid alla Under-domstolar och Poliskamrar; 15:o Densammes om upphäfvande af Öfver-StAthållare-Embetels Kungörelse af år 1815 angående förbud emot tryckta skrifters försäljning på allmänna platser, tillika med ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande; 16:o Densammes om ändring af 8 Cap. 2 §. Rättegångs-Balken, angående Hof-Rätt, såsom forum för Frälseman i Civila mål; 17:o
Lika litet som man i denna text hittar de gamla mysteriernas blandning af kraftig naturfriskhet och darrande svärmeri, får man i själfva utförandet möta något af den stämning af naivitet och troskyldighet, hvilkens doft slår emot oss från de gamla målarskolornas dukar. Af dylikt finnes intet spår i Oberammergau, intet spår af det på en gång okonstladt förtroliga och kärleksfullt ömma sätt, med hvilket de primitiva målarna behandla dessa ämnen. I Oberammergau är man modernare än så – man vill ha tidsfärg, stiltrohet. Dekorationerna äro – berättar årets »officiella förare», efter fotografier från Österlandet, förfärdigade hos hofteatermålarna herr Burghardt & C:o i Wien, och de dyrbara kostymerna göra likaledes anspråk på historisk noggrannhet. Också äro många af scenerierna i Oberammergau hänförande vackra, några såsom de gammaltestamentariska hofinteriörerna rent bländande genom sin orientaliska prakt och färgrikedom, men allt detta är och förblir dock ingenting annat än regissörkonst. – Det är kostymbilder kalla som Munkacsys, och man undrar inom sig, hur det hela skulle göra sig, om man istället ginge till en motsatt ytterlighet och liksom Udhe gestaltade dessa scener, sådana de te sig för den oupplysta, fromma folktanken på Tysklands landtbygd utan någon sorts historisk ståt: Kristus, omgifven af alldagligt landtfolk i menige mans stugor. Men hvad som vunnits i innerlighet, skulle kanske förloras genom det förringande intryck, som det alldagliga för med. Äfven själfva spelsättet, hur prisvärdt det än är, röjer förvånande litet naivitet, helst om man besinnar, att man har för sig icke män af facket men obildade personer, träsnidare och andra yrkesidkare. Joseph Mayrs Kristusframställning är i detta hänseende lärorik att betrakta något närmare. Mayr var äfven han rätt och slätt träsnidare, bekant för sina krucifix, när han 1870 för första gången utförde Kristus’ parti, fast han numer kallar sig »Schnitzenwaarenverleger». Men hans Kristus gör långt mera intryck af att vara fotad på reflektion, på kärleksfullt studium än på någon religiös hänförelse.
Jag utbeder mig att på en kort stund få uptaga R. o. Ad:s upmärksamhet i ett ämne, som kanske af många anses vara af mindre vigt, men som i andra länder rönt mera understöd och upmuntran än hittills i vårt land. Kongl. Svenska Musikaliska Akademien, har sig tillagdt ett årligt anslag af endat 3000 R.dr b:ko. Detta är nu mera otillräckligt för den större verksamhet, Akademien kunde och borde utöfva, om tillräckliga medel dertill erhölles. Akademien har genom skicklige och nitiske lärare, i sednare åren vunnit ett ökadt förtroende, så att tilloppet af undervisnings sökander nu är större än Akademien i dess nuvarande undervisnings-lokal, och med nämnde kontanta anslag, kan emottaga, och hvaraf följden är, att en mängd ynglingar med musikaliska anlag, årligen mäste tillbakavisas, bland hvilka snillen torde funnits, som på sådant sätt gått förlorade för konsten och det allmänna. Den 23 December e. m. 73 Musikaliska Akademiens verksamhet, med de tillgångar hon äger, har under sednast förflutne åren visat sig i landet genom en förbättrad kyrko-musik, så väl i orgelspelning som sång, äfvensom att flere elever från x\kademien utgått, hvilka ägt skicklighet alt befordras till Directores Musices vid Rikets Allmänna Läroverk, och Akademien hyser den förmodan, att inkallandet af utländningar för K. Ilof-Kapellets och Militair-musikens behof, skulle kunna undvikas, och i dess ställe dertill använda landets infödingar från Akademiens läroverk, om dess verksamhet för sådant ändamål utvidgades, hvilket ock måste varit afsigten med dess stiftelse, fast den ännu icke upnålt sin fullbordan. Läroverket består f. n. af en klass, uti hvilken hålles föreläsningar och undervisas i harmonie-läran; en för elementaroch flerstämmig sång; en för orgelspelning; en för fortepianooch en för violinspelning.
H. ”Serenaden.” K. ”Nå ja, jag är aldrig omedgörlig; låt oss ta den då.” ”Sparsamhet” samt ”Marsyas öde”, stå att finna i Decemberhäftet af Svenska Familjjournalen för 1883.230 En gång då der var främmande i prestgården skickade frun bud ned till husmamsellen med fråga om hvad man skulle hafva till middagen. Fröken skickade följande helsning: ”Det kan göra detsamma hvad här skall vara till middagen, men fårstek skall icke komma att fattas.” Frun. ”Helsa fröken, att jag skall skrifva upp hennes vackra svar.” Fröken: ”Helsa frun, att om hon inte sjelf har papper, så kan hon få af mig, samt att jag hört talas om en fru, som skref upp allt hvad pigorna gjorde, och derigenom vardt hon odödlig.” På bordet, under hänglampan, stod brickan med punschkaraffen och de halftömda glasen. Han gick fram och tillbaka på golfvet och talade. Han var icke röd af punschen, men han kände sig herre öfver stämningen och hade talat sig varm. Stundom stannade han framför mig, betraktande mig med de starkt skuggade ögonen, som ville han se om jag kunde följa med hans tankegång, och alltjemt gick han fram och åter, icke med oro, utan i denna känsla af frihet som man kan känna i det hem man sjelf upprättat. Och den svartklädda gestalten aftecknade sig så kraftfull och säker mot de ljusa omgifningarne. Han log, men hotet kan aldrig fullt vika bort från detta barska ansigte, det ligger och lurar under de utstående svarta ögonbrynen, hvilka vid minsta anledning draga sig tillhopa nästan till ett enda tjockt streck som draget med kol.231 Jag känner alltid en inre darrning när jag talar med denne man, jag kan icke få ifrån mig att der är någonting hjertlöst hos honom, hvilket gör att man i ett ögonblick kan förlora hvad man under långa tider lyckats afvinna honom. En egoist som få. Alla hans karaktärsdrag peka åt egoism. Hvad gör det denne man hvem han trampar under fötterna, endast han vinner framgång! Men icke nog dermed, han är också kall.
Stockholm den 28 Maj Ank. till Exp.-Utsk. den ag Maj 184*» kl* 12 raidd. Memorial, med öfverlemnande af d,e upprättade Riks-Staternc. Sedan numera frågorna om de till Ordinarie Statsregleringen hörande inkomsters beräkning, äfvensom derå anvisade utgifter blifvit slutligen, afgjorde, får Stats-Utskottet, under åberopande af dess serskildt afgifna Memorial N:o 548, angående Slatsfyllnadssummans belopp, härmed anmäla, att Riks-Stater blifvit upprättade, serskildt för innevarande år, med bibehållande af de fordna Hufvudlillarne samt serskildt för år 1842 och framgent intilldess ny Statsreglering vidtager, i öfverensstämmelse med den nya fördelning af Hufvud-tillarne, som Rikets Ständer fastställt; och hemställer Utskottet, att dessa Stater, försedde med Herr Landt-Marskalkens och Herrar Talmäns underskrift, måtte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas. Stockholm den 29 Maj 1841 - Stats-Utskottets Memorialj N:o 556. 7 Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Maj x841 > kl. 12 midd. Memorial, med förslag till 'voteringsproposition, i anledning af skiljagdga beslut öfver JV:o 5og, angående anslag till aflöning för adjungerade Ledamöter uti Kongl. Götha HofRätt. Vid pröfning af Stats-Utskottels Utlåtande N:o 509, med svar å återremiss å Utlåtandet Nio 4-53, angående det af Kongl.