Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var ett herrans väder ute med blåst och snö, oeh hon riktigt njöt Men ej blott så: vi äro öfvertygade, att Sveriges kvinnor därjämte ej skola uraktlåta att äfven i yttre måtto, på det sätt som kan befinnas lämpligast, resa en värdig minnesstod åt denna, den mildaste och mest varmhjärtade apostel för evangeliet o m kvinnans frigö- relse i detta ords vackraste, ädlaste, ja, heligaste betydelse. » Femton år senare stiftades Fredrika-Bremerförbundet af Esseide (friherrinnan Adlersparre), ett lyckligt grepp af stiftarinnan, lika mycket hedrande för omdömet i hennes sträfvanden, rättvisan i hennes erkännanden och känslan i hennes hjärta, då hon därigenom sökt rädda Fredrika Bremers namn från den glömska, i hvilken det hotats att försjunka inför ett nytt släkte, bland hvilket många mångskrifvande i kvinnofrågan för dagen knappast läst hennes skrifter, än mindre fattat den innersta andan, den tändande gnistan, det fjärrskådande må- let, den djupa betydelsen i hennes verksamhet, hennes lifsuppgift! C. V. Roikjer foto. FRAN KONTINENTALBANANS INVIGNING: UTANFÖR RADHUSET I MALMÖ. — 5 — VÅRA ILLUSTRATIONER. T) EN STORA ARBETARRÖRELSEN, hvilken är r-r dagens mest brännande fråga inom våra landamären, har i dessa vårbrytningstider mer än hittills tagit sig uttryck i energiska demonstrationer för de olika önskningsmål, som ligga Sveriges arbetare om hjärtat. I Norrland står, som bekant, sedan länge en skarp strid mellan sågverksägare och deras arbetare beträffande arbetarnes hittills af alla konflikter oberörda föreningsrätt. Som en intressant illustration för dagen meddela vi därför i detta nummer en bild från den stora arbetardemonstrationen i Sundsvall den 7 sistlidne maj, hvilken demonstrations ledare, med anledning af ofvannämnda konflikt, denna gång ej endast skrifvit » allmän rösträtt », utan äfven Joinskränkt föreningsrätt » på sina främsta standar.
Pannans höjd, mätt å lägsta stället af densamma, skall vara minst |:del af diametern; Hattens rymd, inberäknadt löst eller fastsiltande rör, sorn sammanbinder pannan med kylaren eller mäskvärmaren, skall utgöra högst |:delar af pannans rymd; Ifyllningslucka eller ornröringsanstalt må anbringas å pannan eller å hatten, äfvenså aftappningsrör å pannan, med beräkning af dess innehåll i kannerymden; och vare inrättande af ventiler å hatt eller ångrör likaledes tillåtet; Mäskvärmare får begagnas till högst -|:dels rymd utöfver pannans, men får ej vara försedd med dubbla bottnar eller lankrum, eller så inrättad, alt med densamma kan åstadkommas rektifikation; Till afkylningsredskap må begagnas pipor, slang eller kylare; Pipor, en, två, högst tre till antalet, skola vara raka rör af högst 2* alns längd och i £ tunis diameter; Slang eller kylare må vara af hvilken vanlig form som helst; Rektifikator eller ungapparat, eller någon annan inrättning af hvad beskaffenhet den vara må till afverkningens fortskvndande, får ej vid dessa redskap anbringas eller i någon af dess serskilda delar inrättas, hvaraf följer, att spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ej må hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes ledas i uppåt gående riktning. Pannan får inmuras men ej någon annan del af redskapen.
Men af den framställning härutinnan, som anmärkaren trott tillhöra förslaget om faststälde terminer för de Lagtima Riksdagarne, hemtar Utskottet nu tillfälle att yttra sin ömtålighet. öfver en så väsendtlig del af Folkrepresentanters rättigheter, hälst Utskottet anser dessa rättigheter på det närmaste förknippade med Ständers existence. Sluteligen har Constitutions-Utskottet till pröfning upptagit en af anmärkaren gjord väsendtlig anmärkning emot den 56 § af RegeringsFormen och den dermed i förening stående 49 § af Riksdags-Ordningen. Under ett o vilkorligt Expedition N:o 14. 241 erkännande af de grundsatsers rigtighet på hvilka anmärkaren stödjer sin tanke om Lagstiftande Magtens collectiva rättigheter och om individuens, såsom medlem af denna Magt, kunde likväl Utskottet ej finna, att en nödig jemvigt mellan dessa rättigheter vore på något sätt rubbad genom de stadganden, ofvannämnde §§ innefatta. Det är visserligen af vigt, hvad anmärkaren yrkar, att icke Lagstiftningens gång hindras eller förvirras af enskildta viljors obehöriga inflytande, och att alltid Lagen måtte vara ett uttryck af allmän vilja öfver ett allmänt kändt behof. Lagstiftaren synes hafva velat bekräfta denna grundsats, då han stadgat, att alla allmänna frågor, som uti Riks-Stånden väckas, måste utan förutgående pröfning genast öfverlemnas till beredande i något Utskott. Skulle, emot detta stadgande, étt bifall af Ståndet till en sådan remiss anses erforderligt, då är det, som Lagstiftningen snarast kan hindras i dess gång och förvirras af enskildta viljors obehöriga inflytande. Utskottet insåg ej, huru ett sådant samtycke till remiss skulle inom ett Riks-Stånd kunna erhållas uti frågor, som egentligen hvilade på opinioner, så framt icke i följe af en förutgående pröfning; och denna pröfning blefve till äfventyrs mången gång intet annat än en hård strid om ord och uttryck, ledande till oenighet och tidsutdrägt och hvari ofta personliga intressen skulle blanda sig för att redan i sin början qväfva nyttiga undersökningar. Det vore då, som
— Har Stina hälsat på mostrarna? — vände hon sig strängt och afbrytande, utan att släppa sitt tag i Matildas kjol, till husets dotter, som sög på en bit karamell nere vid dörren, — kom och gör det genast! — Jaha — och här ha vi ... Så fortgick det grundligt och stadigt hela raden utefter, och alla stego upp och räckte fram handen med allvarsamma, litet förkonstlade miner och sade: — Tack för första gängen. Plats bereddes högtidligt åt fru Hjelm i en soffa, och tystnaden fortfor. Ingen ansåg sig behöfva låtsa ett samtal, då man ändå var upptagen af att studera fru Hjelms hela person, hennes klädning, medaljong, halsrysch och — handskar. Handskar! Det var det oerhördaste. Matilda försökte förläget att tala vid sin granne, men fick blott: Oh yes — eller: Oh no — till svar. Slutligen efter en liten paus och åtskilliga nervösa vändningar yttrade frun rodnande: — Hur trifs misses i Amerikat? — Nu blir det en stor fråga, hvad vi skola kalla denna unga vän för, sade professorn, som vänligt närmade sig — skola vi säga fru eller misses? Rörelse förspordes i den långa, buktande raden. Man såg på hvarandra, gömde hufvudet bakom hvarandras axlar, hviskade små hemliga ord och lade handen öfver munnen för att skyla det harmlösa fnittret. Det var en stor skillnad mellan dessa båda titlar. Skulle man verkligen säga fru till denna unga kvinna, äfven om hon var af herrskap? Ingen ville gifva något svar, tills fru Gustafssons afgörande röst ljöd från matsalsdörren: — Ja, andra få göra precis som de vilja, men jag kommer då aldrig att säga annat än misses, det hör till mina principer ... vill ni nu komma ut och äta ... Här — misses Hjelm kan sitta bredvid pappa, efter det är första gången — och så hennes man på andra sidan om henne. Man tog mycket långsamt plats, man och hustru vid hvarandras sida och tjänsteflickorna bredvid sina matmödrar. — Om pappa har några ord att säga nu — så. Efter en mycket lång bordsbön grep man sig med en viss brådska an med de halft kallnade köttbullarna. Det var ett särdeles stilla bordssällskap.
Förbida Herran; var tröst och oförfärad, och förbida Herran. En Psalm Davids. När jag ropar till dig, Herre, min tröst, så tig mig icke; på det, när du tiger, jag icke varder dem lik, som i kulona fara. Hör mine böns röst, när jag ropar till dig; när jag upplyfter mina händer till din helga chor. Drag mig icke bort ibland de ogudaktiga, och ibland de ogerningsmän, som vänliga tala med sin nästa, och hafva ondt i hjertat. Gif dem efter sina gerningar, och efter sitt onda väsende; gif dem efter sina händers verk; betala dem det de förtjent hafva. Ty de vilja icke akta uppå Herrans gerningar, eller uppå hans händers verk; derföre skall han nederslå, och icke uppbygga dem. Lofvad vare Herran; ty han hafver hört mine böns röst. Herren är min starkhet, och min sköld; uppå honom hoppades mitt hjerta, och mig är hulpet; och mitt hjerta är gladt, och jag vill tacka honom med mine viso. Herren är deras starkhet; han är den starke, som sin smorda hjelper. Hjelp ditt folk, och välsigna ditt arf, och föd dem, och upphöj dem till evig tid. En Psalm Davids. Bärer fram Herranom, I väldige; bärer fram Herranom äro och starkhet. Bärer fram Herranom hans Namns äro; tillbedjer Herran i heligo prydning. Herrans röst går på vattnen; ärones Gud dundrar; Herren på stor vatten. Herrans röst går med magt; Herrans röst går härliga. Herrans röst sönderbryter cedrer; Herren sönderbryter cedrer i Libanon; Och låter dem springa såsom en kalf; Libanon och Sirion, såsom en ung enhörning. Herrans röst afhugger såsom en eldslåge. Herrans röst berörer öknena; Herrans röst berörer öknena Kades. Herrans röst berörer hinderna, och blottar skogarna; och i hans tempel skall hvar och en säga honom äro. Herren sitter till att göra ena flod, och Herren blifver en Konung i evighet.
Sirop: capilair-, mullbärs-, rosenoch viol-, 30 sk skåloundet. Svampar: ätbara, alla slag, 1 r:dr skålpundet. Terpentin, 10 sk. per skålpund. Tran och späck, 2 r:dr lispundet. Tråd : Kopparoch Messings-: oförsilfrad, 1 r:dr skålpundet, försilfrad, 3 r:dr dito Träd va ror: Bjelkar och sparrar af furu och gran: af 8 tum och deröfver (i införselstariffen) 3 r:dr stycket. Sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tuni midtpå (i utförselslariffen) 24 sk. stycket. Ved, andra slag, 5 r:dr per famn. Vitriol, andra slag (än grön) 8 sk. skålpundet. Vax : oblekt, 30 sk. skålpundet. 4 BevillningsUtskottets Utlåtande, N:o 27. blekt eller färgadt, 1 r:dr skålpundet. Yekar, lampoch ljus-, 1 r:dr 32 sk. dito. Vinsten, rå eller renad, 12 sk. dito. Zink, arbetad : omålad oell lackerad, 12 sk. dito. målad eller lackerad, 24 sk. dito. Uti memorialet N:o 23, sidorna 24, 51 och 53, redogjorde Utskottet för Ståndens skiljaktiga beslut, angående artiklarne ”Band, sammets-, sidenoch halfsiden/’ ”Bokbindarecloth,” samt ”Broderduk, marle och stramalj,” för hvilka artiklar Utskottet först i betänkandet JYo 13 tillstyrkt hänvisning lill väfnader, men sedermera i memorialet N:o 23, då förbuden mot införsel af vissa slag väfnader ansetts bibehållna, inbjöd Borgareoch Bonde-stånden att, lika med Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåndet, vidblifva gällande bestämmelser.
Åtskilliga Församlingar hafva öfverenskommit, att icke torpare eller arbetshjon , af hvad namn som helst, utöfver 40 års ålder måga intagas med mindre Husbonden vill inför allmänt Socknestämmo-Protocoll ikläda sig ansvaret för deras uppehälle intill döddagar samt för deras barns uppfostran och vård liksom lör egna barn; Andra åter hafva utsträckt dessa villkor, antingen till alla personer öfver 25 års ålder eller till alla, som ej hafva fast eller los egendom, hvaraf ile kunna letva, samt tillagt band af inteckning eller borgen; och en eller annan har boslutit, »tt alla iJackstufvor inom Försam - Jo4 Betiinkande om Fattigvården i Riket, lingen »kola efter Innehafvarnes död rifva» och hvarje torpare lemnäs minst en tunnas ärligt utsäde med äng till tvä lass Hö, pä det sädant folks barn ej mätte behöfva med tiggeri falla Församlingen till last, samt att den, som i flera års tid under sin bästa alder varit mantalsskrifven och tjent ogift hos en och samma Husbonde, men kommit pä obestånd, bör af denne njuta sin skäliga skötsel och underhåll intill döddagen emot den tjenst lian förmår uträtta, För fattighjon, som besvära andra Församlingar med tiggeri, och på några ställen äfven för Föräldrar, hvilkas barn dermed beträdas, hafva Församlingarne stadgat antingen förlust af fattigdel eller stockstraff, det sednare troligen med anledning af 23 §, i Presterskapets Privilegier; Och när fattighjonen anträffats utom sin Församlings gräns, samt dertill ej egt Kyrkoherden» lof, hafva de blifvit till sina hemvist återförde.
Contrapropos:n, som en värd talare ansett böra utgöras af Utsk:s memor., kan likvisst icke formenligt blifva annan än den, att R. o. Ad. icke godkänner denna anmärkning såsom sin gemensamma tanke; och på samma sätt måste ovilkorligen alla de särskilda anmärkningar, som icke vid de pågående voteringarna kunna sammanjemnkas, föredragas och afgöras. Medan jag har ordet, får jag, i afseende på hvad Hr Dalman sednast yttrat, tillägga, att om R. o. Ad. tror, alt jag i mitt förslag icke utgått från någon princip, för det Hr Dal man säger så, kan jag icke hjelpa det och skall jag icke bry mig om det. Det är dock icke sagd t, alt man icke utgått från princip derföre, att man haft mycket afseende på, huruvida ett resultat kan vinnas eller icke, och det skall framdeles, då jag hoppas, att någon del af min tanke gillas .4 H. 53 4.8 Den i3 Oetober c. m. af R. o. Ad., visa sig, om icke ett resultat, huru litet som helst, är bättre än en princip, som ej kan leda till något resultat. Frih. Rantzou: Jag vill, för att icke förlänga discussionen, endast förklara, att jag, på de skäl Hr Dalman anfört, önskar inskränka min propos. till det förslag, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke uppdraga åt Constit. Utsk. att uppgöra ett annat förslag till Nationalrepresentation, grundädt på Svenska folkets allm. valrätt, utan afseende på Stånd. Frih. Boye, Ludv.: Jag har gjort mig till en pligt att i dag icke förlänga discussionen; men sedan denna fråga om föredragningssättet uppstått, vore en längre tystnad ett fel. Den lagliga ordningen måste ligga till grund för föredragningen; men mig synes det vara en olaglig oordning, att det skulle komma an på talarne att hortraisonnera det ämne, som är föredraget, eller Utsk:s förslag.
Såsom läroanstalter räknas den, i anledning af dess stiftelse år 1812, så kallade Prins Oscars elementar-skola, der omkring 40 gossar, större delen tillhörande^ kringliggande landsbyggder, undervisas af två lärare, till hvilkas aflönande bidrag utgått från Högstsalig H. M. Konungens hand-kassa, samt en flickskola med 10 till 12 elever. 22 I början af 1841 öppnades i staden en sparbank, som begagnats, ehuru måliända minst af arbetsfolk och tjenstehjon; och år 1839 bildades en frivillig brand-corps. J\ora, hvars folkmängd enligt 1840 års mantalslängd utgjorde 766, har i det närmaste bibehållit sin handel på dess förra ståndpunkt, oaktadt den handelsrörelse, som bergsmän, till följd af vunna och till en del öfverskridliar rättigheter, idkat. Handtverkerierna, som deremot mera synbart lida, sysselsatte år 1839 25 mästare, 13 gesäller och 19 lärlingar. En margarinIjusfabrik har blifvit anlagd, men icke kommit riktigt i gång. Kämners-rätten derstädes har, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 14 December 1841, nu mera upphört och den lön på slat, som förr utgått till Kämners-Rättens ordförande, blifvit anslagen till förökning af borgmästarens lönevilkor. Staden åtnjuter icke andra inkomster än 30 R:dr i gerningsöre!! samt 83 R:dr 36 sk. 9 rst. källarfrihetsmedel. En i Nora år 1836 öppnad sparbank hade redan tredje året på mera än 200 motböcker en insältningsfond af 4,552 R:dr 9 sk., hvilken fyra år sednare hade ökat sig lill mer än dubbelt. Hälsovården besörjes af Provincial-Läkare, som är i staden stationerad. I staden finnes skola, för hvilken, genom betydliga enskilda bidrag och gåfvor, blifvit uppförd en prydlig stenhusbyggnad, som förlidet år 1843 på vanligt sätt invigdes. Dessutom är en småbarnsskola inrättad och underhålles af enskildes frikostighet.
N:o 34. — . — Motion N:o 176, angående personers rätt att ombyta namn och kon troller dervid. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 31. Motion N:o 177, angående rätt att i Hof-rätts dom i civilt mål söka ändring utan att fullgöra domen. Lag-Utsk. Betänk. N:o 24 och Mern. N:o 50. Motion N:o 178, angående ordningsstadga för städerna Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 47. R. St. underdån. Skrifv. N:o 32. Motion N:o 179, om en fullständig Svensk författningssamlings utgif vande. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 42 och Mern. N:o 59. Motion N:o 183, angående ändring i 1 och 3 §§ i Kongl. Förordnin gen om landsting den 21 Mars 1862. Hierta, L. J., Motion N:o 69, om förändring af läseordningen och undervisningssättet i de allmänna skolorna, särskildt hvad angår latinska och grekiska språkens studium. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. SkrifY. N:o 47. Motion N:o 127, angående ändring af 8:de Kap. l:sta § och 9:de Kap. l:sta § Giftermåls-Balken. Lag-Utsk. Betänk. Hjertström, Fr., Motion N:o 60, att bevillning för enskild bank med sedelut gifningsrätt må, äfven på bakens afdelningsoch kommissionskontor, i förhållande till inkomsten, fördelas. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Ut låt. N:o 9. och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv.
Med anledning af detta förhållande får Stats-Utskottet tillstyrka: att den nu afslulade Stats-Reglei ingen må vidtaga med år 1835 och gälla intill dess den vid nästa Riksdag skeende Stats-Reglering kommer alt tillämpas. I händelse Rikets Ständer härtill lemna bifall, lärer beslutet böra hos Kongl. Majit i underdånighet lillkännagifvas. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss ä Memorialet N:o 283, angående gratification åt Stats-Comniissarien Tauvon. (U. A.) Mot Utskottets tillstyrkande, att Gralificalionen lill bemalde SlalsCommissarie för dess befattning att gå Stats-Ulskottet med erforderliga upplysningar tillhanda mätte bestämmas till i,66ö: 32 sk., hafva anmärkningar blifvit framställde hos Ridd. och yld., Borgareoell Bonde-Stånden , hufvudsakligen sammanstämmande deri, att det föreslagne beloppet vore för högt. Och bar nedsättning deri blifvit yrkad bos Ridd. och Ad. af Er Hjärne i, H. , och Hr Dalman , IT. F., lill 1000 R:dr, bos Borgareståndet af Herrar Hohn, Halling, Egnellf Hessle m. 11. lill det belopp, som anslås åt den Stals-Utskollet biträdande Kamererare!), med hvilken jemförelse i detta fall ansetts lämpligen kunna göras, samt; inom BondeStåndet af Riksdagsfullmäktige!! Hans Jansson 111. fl. lill 666: 3a sk.
Län, dels ock enskilde motioner om dylik afskrifning, uti såväl berörde som andre Län, har af Borgare-Ståndet blifvit bifallet; men deremot af de öfrige 3:ne Riks-Stånden återremilleradt, med hufvudsakligen följande anmärkningar: hos Ridderskapet och Adeln: att Utskottets förslag, det afskrifning skulle blifva beroende af Sockenstämmas yttrande, vore alldeles olämpligt, enär de å Sockenstämman lillstädesvarande personerne kunde på ett eller annat sätt vara intresserade derutaf, att fordringarne blefvo eflergifne, hvadan, med dylik behandling af frågan, alltsammans troligen blefve till afskrifning anmäldt, hvarförutan en talare anmärkt, att, då Kongl. Maj:t med afskrifningen förenat fiågan om bildande af grundfonder för Sockenoch District-magazin inom Länen, denna utväg vore vida enklare och tjenligare att skaffa Kronan sitt tillbaka, till District-magazins bildande, enär det då kunde till socknarne sjelfve öfYerlemnas att, på lämpligaste sätt, besörja indrifningen af den obetalda undsättnings-spanmålen; uti Preste-Ståndet: att de af Utskottet föreslagna grunder för afskrifningen, vore af den beskaffenhet, att Stats-Verket troligen icke ålerbekommer det ringaste, enär, då icke ens fast egendom skulle få i mät tagas, och de flesta gäldenärerne icke ega andra tillgångar, än som vid indrifningen borde undantagas, förslaget i sjelfva verket kunde anses innebära afskrifning af hela fordringsbeloppet, så alt undersökningen endast utgjorde en tom formalitet; att, i stället för yttrande af Sockenstämma, sorn. dertill icke kunde anses fullt ojäfvig, serdeles i de fall, då socknarne ingått gemensam ansvarighet, borde undersökning och yttrande om vederbö Bih. till R. St.
— Om Götheborgs stad i detta afseende har något att erinra, så kan jag dock ej finna det rätt, att behandla saken på sådant sätt som här är i fråga; ty det står hvarje samhälle öppet, att inför K. M. framställa sina besvär, sina betänkligheter, sina önskningar och sina ansökningar. Men att förmå R. St. att lill K. M. skrifva, att det förhållande, som genom K. M;s beslut uppkommit, ej är med rättvisa och billighet Den 17 Maj. 27 öfverensstämmande, det skulle jag för min del anse helt och hållet obehörigt; och vågar derföre på delta skäl hemställa att R. o. Ad. behagade afslå det nu förevar, betänk. Fril). Tersmeden, Wilh. Fredr.: Med Frih. Palmstjerna instämmer jag deruti, att den af Utsk. föreslagna skrifvelsen icke är lämplig sådan, som den nu är uppställd. Det ifrågavar. förhållandet har ej inträffat genom det K. beslutet af d. 24 Aug. 1847 utan existerade redan förut, och det säges tydligen i nämde beslut, att delta förhållande är byggdl på bokstafliga innehållet af inqvarlerings-ordningens 15 §, jemförd med dess 17 §. Men det synes likväl svårt att neka obilligheten deraf, att Götheborg som sjelf har byggt och bekostat sina kasserner, hvilket ej är förhållandet i alla garnisonsstäder, skall erlägga servispenningar in natura. I ett afseende tror jag likväl, efter de upplysningar jag fått, att Utsk. måtte ändå hafva begått ett misstag, då det säger att Götheborg är den enda stad, der detta förhållande existerar; ty jag tror att det år samma förhållande med Malmö. Men att någon lindring för dem må äga rum i denna tunga, tyckes vara med billighet förenligt, enär den är för dem större än den tyckes vara i allmänhet för de städer, som hafva garnison. Synnerligast synes detta vara billigt med afseende å Götheborg, derföre att den staden, som sagdt är, sjelf byggt och bekostat kasernerna. Jag skulle således tro, att R. St. borde gå in till K.
Remitterades till Lag.Utskottet Upplästes förteckningen pä Ledamöterna i Len Deputation, som bör resa Hans Konoi. Höghet Kron-Prmsen till mötes, och astämna Wai-octtn, samt emolaga Hans Kongl. Höghus Underskris! pä Detz Försäkran. Herr Den 20 Iavuarii. yr; Herr Grefwen och LandtMarfkalken anmodade defia Herrar akt t morgon innan kl. treqwart till 12 infinna sig pä Drottningholms Slott. Friherre Legerström, ^»cob, föreslog att de nu vppräknodr Herrar och Män skulle anmodas att hos RiddarhusFiscalen tillkännagifwa, om de kunde komma, pä det icke Deputationen mätte bliswa ofullständig. Herr Grefwen och LandlMarskalkett trodde man kunde wara ölwenyagad art ingen utan särdeles hinder uteblefwe, och att Deputationen wifieriigen biefwe fulltalig. Herr Grefwen och LandtMarfkalken företog nu till profning ve Handlingar, lvm rörande Bränwins-bränninaen i Riket och ännu hwilobe pä bordet, och ftägade Ridderskap?! och Adeln huruwida Den behagade att de detta ämne rörande Betänkande» skulle uppläsas eller ej Herr Lesterstoipe, Lsll Aubust, anhöll att sä träl dctza BetänkandkN, som särskildta Ledamöters vttranden mätte uppläsas, emedan man lätt, fedan sista uppläsningen, kunnat glömma deras tnnehäll. Derefter gjordes början med t^pläSningek? af Allmänna Belwärsoch Oeconom.:-Utskottetförsta Betänkande, men den asbrötS af Grefwe Närnsr, ^äolk Loran, htrilken för kis - yi^ Den ro Januarkt. klarade stg anse ulan ändamål att detta Betänkande, som ull större delen anginge Magazins-inrättningarne, nu upplästes.