Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Skog beträffar, har dock erfarenheten beklagligen besannat, att Allmogen i allmänhet dels misshushållar med den skog den äger, dels är obekymrad om befrämjandet af dess återväxt; må hända af det skäl, att de heldre draga nytta af det närvarande, än de vidtaga Rådane åtgärder, hvilka, i anseende till Skogens långsamma återväxt, endast gagna efterkommande. Ett Deri 8 Mars. Ett 9adant villkor, förknippadt med markens öfverlåtande, skulle kanske i början af mänga anses för afven så besvärande, som det är nytt; men man bör förmoda, att upptäckten af möjligheten, att, med en systematisk Skogshushållning, en in. skränkt areal kan förse ett Hemman med nodina O skogsbehof, skall öfvertyga om dess nytta. Detta försigtighetsmått vore så mycket mera tillämpligt för Oland, som, enligt hvad förr sagdt är, det skogsfång är alldeles otillräckligt, som er: hålles genom utsyning från Krono-Parkerna, hvilka också möjligtvis ej kunna bära ett större tillitande, så länge deras, likasom många andra Krono skogars i Riket behandlingssätt icke vis t spår, att vederbörande, sam öfver dem hafva inseende , utöfva hvad Tyskarne kalla Forst-Wisseiischäf t. LTtan efterlefnad af denna Vetenskaps föreskrifter, skulle dock näppeligen Tysklands Skogar så länge ägt bestånd; och må såsom exempel anföras, att Hartziske Skogen, ehuru endast af 4 a 5 Tyska Qvadrat-mils innehåll, likväl kunnat förse med ved och^kol, 5 stora Silfveroch Blyverk , en kopparhytta, ett Messingsbruk, ett Saltverk, en Schmalts-Fabrik, trettiotvå '.Stångjerns-' och elfva Svanshatnrar, tjuguen Masugnar, tre Trådragerier, åtskilliga mindre Jernsmidesoch Kopparverk , Grufvor med virke till Stämplinga: och Förtiinringar, samt dessutom kunnat tåla aflåtande till salu af bränsle, bräder och bjefkar *).
Vill man emedlertid göra skillnad emellan de särskilda slagen af publika papper, så må man, likasom vid sista riksdagen, specielt uppräkna dem, som skola erhålla belåningsrätt utan bifogad borgen. Jag skulle likväl tro, att det gererellaste stadgandet äfven är det enklaste och bästa, och jag kan ej finna annat, än att det är en fördel för D c ii 31 Juli f. ro. 433 Bancostyrelsen sjelf alt kunna begära borgen för alt slippa ett alltför noggrannt bedömande af papperens värde i hvarje särskildt fall, hvilket alltid vore obehagligt. Jag deltar sjelf i förvaltningen af cn cassa, der bedömandet af personers soliditet ofta kommer i fråga, och der lån meddelas mot hypothek af särdeles god beskaffenhet; men vi fordra alltid borgen derjemte, och jag har aldrig funnit, att detta varit skadligt. Gr. Cronhjelm: Jag anser mig i denna fråga böra uttala samma öfvertygelse som Hr Rosenblad, och jag stödjer mig härvid pä den erfarenhet, jag inhemtat som revisor i disconten. Då man belånat publika papper, har man ansett den häruti gillia säkerheten så god, att man varit sorglös vid pröfningen af borgensförbindelserna; och detta har haft den följd, att om lånen på Götha canalactier för ett är sedan skulle blifvit realiserade, är jag öfvertygad, att Banken derpå skulle hafva lidit en betydlig förlust, emedan till borgesman voro antagna personer, som icke voro vederhäftiga för det allraminsta. Hr Rosenblad har också riktigt upplyst, att discontdirectionerna sedermera med särdeles omsorg varit nödsakade att skaffa säkerhet genom ombyte af namn. Jag medger emedlertid, att Hr Lagerhjelm har rätt i principen; men då det i tillämpningen befunnits, alt föreskrift om den dubbla säkerheten ledt derhän, att man icke frågat efter någondera, tror jag det bästa vara, att man lemnar saken åt Bancostyreisens eget bedömande.
Riksdag skulle nied döden afgä. 8 63. Wid hwarje Riksdag skola Riksens Ständer »välja Tolf Ledamöter af hwartdera Ständet till en Nämnd, som ägc att donia, huruwida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras wigtiga kall Libehällas, eller om »viste af dem, utan bewisligen begängne fel och brott, hwarom Bilaga till Mein. N:o 3. 135 Rcgerings-Formens 102 8 handlar, likwäl ädragit sig den misttanka för wald eller oskicklighet, att de kunde anses hafwa förwerkat det allmänna förtroendet och borde förthy frän utöfningen af Konungens Doins-Rätt skiljas. Denna Nämnd träde samma dag den blifwit wald tillsamman. En as samtlige Ledamöterne ntlottes först, hwarefter de öfrige röste, man för man och icke Ständswis, med slutne sedlar öfwer den frägan: Om alle Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende och böra wid deras systlor bibehällas? Beswaras denna fräga enhälligt eller af de fleste röstande med Ja, blifwe da Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehällne. Befwaras den ater med Nej, sa uppgöre hwar och en af Nämnden en sluten lista pä dem af Högsta Domstolens Ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De irenne bland desta, som da fatt det högsta antal af röster emot sig, ställes derefter, hwar efter annan, under ny omröstning, hwarwid tmä tredjedelar af rösterne fordras emot den eller dem, som skola anses wara fran Riksens Ständers förtroende uteslutne, och gange derefter som k Regeringsformens 103 § widare föreskrifwcs. 8 64. Till Tryckfrihetens wärd skola Riksens Ständer wid hwarje Riksdag förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män, jemte Justitico-Ombudsmannen, som bland dem före ordet.
Den 22 Junii e. m. eller kunna uppstå deraf, att Utskottet i detta Betänkande äfvenledes nämnt -om Bankmän* *y derom blir ytterligare tillfälle att öfverlägga och fatta beslut, då det förslag till förändrad Redaction af Riddarhusordning, som Utskottet uppgjordt, och nu snart lärer blifva Ingifvit, kommer under granskning. Deruti 5r, jemlikt Ridderskapets och Adelns beslut vid sista Riksdag, det af Herr Rosensköld då gjorde förslag till Bänkmännens afskaffände anta0it till efterföljd. Grefve Posse, Claés Fredric'. Jag anhåller, att få upplysa och rätta några misstag, som insmygt sig uti det af Grefve Spens, Carl Gustaf gjorde anförande. Det första är i afseende på tillåtelsen för Riksdagsmän af Riddera skåpet och Adeln, att få aflägsna sig från Riksdagen. Grefve Spåns har yttrat, att Utskottet föreslagit, det icke någon Adelsman skulle få resa bort utan förut gjord anmälan derom hos Landt Mar svalken och Ståndet. Jag ber att härvid få erinra, att i Betänkandet står: utan anmälan hos Landt Marskalken och efter erhål. let tillstånd. För det andra har Grefve Spens behagat yttra, att det skulle synas, som caput emedan han vore hufvudman, blef lika förståndig vid 25 år, som Ättemän vid 30 år. Utskottet har tydligen tillkännagifvit det skäl* s«>m förmått detsamma, att föreslå ifrågavarande grund för representations-rättens begagnande, det nemligen, att vinna inskränkning i antalet af Ledamöter å Riddarhuset, och det har således alldeles icke varit afsigten med Den 2 i Junti e. m. 43? berörde stadgande, att bedörama den enås eller andras högre förstånds grad. Då Utskottet funnit, det Ättemän icke hade så direct rättighet, att intaga säte å Riddarhuset, som sjelfva Hufvudmannen för Familjen, har Utskottet ansett Ättemän och Fullmägtige, utan att blifva förnärmade, kunna afvagta en ålder af 30 år, för att såsom Representanter å Riddarhuset inträda.
— Jag anhåller att denna min ödmjuka reservation må få åtfölja Betänkandet tili Rikets Höglofl. Ständer.” Uti enahanda reservation instämde Professoren, Herr Doctor Franzén och ContractsProsten Herr Doctor Palm. Ut supra. In fidem ProtocoIIi G. Helsingius. N:o a o. Riksens Höglofl. Ständers Stats och BancoUtskotts Betänkande i anledning af Kongl. Majas Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de afen i räder tillförordnad Corntnittée utarbetade underdåniga Jietänkanden, om reglering af Rikets penningeverk rn. m. tillika med de i öfrigt till Utskottens samfälda behandling remitterade Memorialer och yttranden, rörande enahanda ämnen. rp Jill Statsoch Banco-Utskotten hafva samtelige Riks Stånden remitterat den Nådiga skrifvelse, hvarigenom Kongl» Majit, linder den 19 sisth Februarii, täckts förklara Sig vilja till Rikets Ständers Stals Utskott, som vanligen, i förening med Banco-Utskottet, behandlar de Rikets Finan» cer rörande angelägenheter, öfverlemna de un - 244 Statsoch Banco-ZJtskoitens Betänkande. derdåniga Betänkänden, som till Kongl. Majit blifvit afgifne af en Commité, hvilken Kongl. Majit, sedan.genom erfarenheten icke funnits upp* fyldt, hvad Kongl. Majit, då .1» i kels Ständer vid. Riksdagen åren 1817 och 1818 ej antogo den Financeplan, Sorn af Kongl.
Då nemligen tillverkaren med största varsamhet måste akta sig för att öfverskrida det medgifua öfverskottet af en femtedel, är det äfven naturligt, att han icke med beräkning ställer sin tillverkning på åstadkommande af ett så stort öfverskott; och om måhända dertill kunde finnas någon anledning under nuvarande bestämmelser angående maximum för daglig tillverkning samt hela tillverkningsafgiftens erläggande förskottsvis, torde likväl, om, på sätt Utskottet föreslagit, förändring i dessa delar vidtages, icke samma förhållande komma att framdeles ega rum. Äfven för närvarande utgör den del af öfverskottstillverkning, som drager förhöjd afgift, icke särdeles stort belopp; den uppgick nemligen, enligt Chefens för bränviuskontrollbyrån afgifna berättelse, under år 1864 till 19,963 kannor och förhöjningen å 15 öre pr kanna inbringade således 2,953 R:dr 95 öre. Jemväl tullkomitéeu har, enligt hvad af dess ofvan åberopade betänkande inhemtas, ansett förevarande stadgande vara bland dem, hvilka borde borttagas; och då någon egentlig fördel icke vinnes genom dess bibehållande samt det onekligen är både rättvisare och enklare, att hela den tillåtna tillverkningen drager samma afgift, i hvilken händelse äfven bestämmelserna angående gäldandet af och säkerheten för afgiften för öfverskottstillverkning torde böra blifva lika och med - Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvoch Deon-UtsTc.
I afseende å de öfver Korrektions-inrättningarnes hufvudböcker hos Styrelsen uppgjorda omslut, sådana de i Styrelsens hufvudböcker influtit, har förekommit, dels — 151 — att upplysning om anledningen till och verifikation för de betydliga skiljaktigheter, som förefinnas emellan dessa omslut och inrättningarnes räkenskaper, saknas, dels att vid redogörelsernas omslutande olika metlioder blifvit begagnade. Sä upptaga t. ex. omsluten af norra Korrektionsinrättningens redogörelser, under rubriken: fångames premier, endast inoch utgående balanserna samt det belopp, hvarmed utbetalningen af premier öfvereller understigit det under året intjenta premiebeloppet, så att deraf icke kan inhemtas, till hvilken summa premierna under året uppgått; hvaremot i omsluten öfver södra Korrektionsinrättningens räkenskaper blifvit, jemte inoch utgående balanserna, upptaget hela det intjenta premiebeloppet samt hvad deraf blifvit under året utbetaldt. §. 7. Granskningen af Fångvårds-styrelsens räkenskaper har icke utan stor svårighet kunnat verkställas, enär, såsom ock vid förra statsrevisionen blifvit anmärkt, de i Styrelsens hufvudbok ingående konti för de särskilda fängelse-inrättningarne ej öfverensstämma med det förhållande, som uti dessa inrättningars specialräkningar är synligt, jemte det att dessa sednare räkningar icke eller sins emellan äro efter samma bokföringsmethod upprättade.
Betjente böra tilldelas det ruin på förslaget, sorn är öfverensstämmande med ådagalagd skicklighet och förtjenst, i jemförelse med de tvänne sökande, hvilka i öfrigt komina att derpå uppföras. Sorn vice Presidenterne i Hof-Rätterne hufvudsakligen endast tillhörer alt företräda Presidenternes ställen , vid tillfälle af deras frånvaro, eller då de äro hindrade, och detta skall synas lämpligen kunna bestridas af den för hvarje tillfälle närvarande äldste Hof-Rätts-Ledamoten, utan rubbning af ärendenas jemna gång , kan Utskottet icke tveka, att ju deras embeten äro umbärliga, hvilket också visat sig med Hof-Rälten öfver Skåne och Blekinge, der någon vice President aldrig funnits; hvarföre Utskottet tillstyrker, att Rikets Hög lufi. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att vice Presidenls-embetena i IIof-Rätterne måga indragas vid nu varande innehafvarnes afgång; äfvensom Utskottet instämmer i motionärens åsigt, alt, då Hof-Rältens samtlige Ledamöter hafva likartade embetsåliggande, det icke finnes någon giltig anledning för den olika benämningen af Hof-Rätts-Råd och Assessorer och den dem emellan varande skillnaden i värdighet; och lår Utskottet således hemställa, att Rikets Ilöglofl. Ständer bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om förändring deraf, så att benämningen af Assessorer upphörer och samtlige Ledamöterne benämnas HofRätts-Råd samt tillerkännas den dermed föi enade värdigheten. Hvad åter beträffar den af motionären föreslagna ordningen för upprättande af förslag till Ledamöter i Hof-Rätterne och Collegierne, får Utskottet åberopa dess serskildt afgifne Utlåtande jN7:0 2 angående iagttagelser vid befordrings-förslug i allmänhet. Stockholm den 2 Juni 1840. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande , IV:o 46.
Men de måste vara falska; eller ock icke utesluta någon ny möjelig grad af Väl och Skönhet. ”Den allmänt godkända” smaken: ja, i Paris och Stockholm! Men Grekland och Rom, och England och Tyskland och Italien, sjunga gudomligen orimmadt. Alltid blir då frågan: kan man? friare, skönare, starkare? Sällskapet är en Domstol; och har gjort väl i att följa sin högsta regel af Rätt, tills någon visar att den är otillräcklig. Jag måste vörda den. Men hvart Snille är födt lagstiftare: sjelfskapare i sitt ämne. Det tar icke, utan ger lagar. Det känner inga andra reglor, än Naturens; än den högsta kraftens och den högsta skönhetens. Efter dessa var det jag behöfde att dömmas; ej af en domstol med en viss stiftning, utan af fria snillen; ej efter vissa stadgade lagar, som är klart att jag icke kunde följa (då jag just sökte upprätta nya), utan efter känslan af det högsta sanna och sköna. Man hade icke bort fråga: är denna harmonien rimlös? utan: är den ljuf, stark och rik? är den förmögen till alla Naturens uttryck? Jag tycker icke om dessa lagar, som stympa vår varelse och vår sällhet. Hvar är gräns för menniskofullkomligheten? Orthodoxien, i vitterheten, liksom i religionen och politiken, qväfver för ofta Naturens krafter. Den kan uttrycka det Antagna och Stadgade. Men uttrycker den Sanningen? – Denna frågan skall icke slutas i dag. Jag har tyckt mig se en ny och högre verld af Sanning, Styrka och Skönhet. Sjelf förtjust, har jag velat öppna den för sinnet och inbildningen. Jag kunde ej, och borde ej, motstå retelsen af det mest nya och mest fullkomliga i den krets der jag arbetade. – ”Vådan” i denna nyheten, är en origtig fruktan, och emot erfarenheten. Det är vida större fara (ty den har länge varit allmän), att man tar rimmet, med matta tankar, för poesi, än att man antager en orimmad vers, utan kraft och skönhet. Så, som det är lättare att vara duglös, tom och falsk, i dessa fina den Franska Politessens upptåg, än om sederna vore i sin naturliga sanning och renhet.
Ständers Constilutions, Ut - Den 9 Junik. frz fktstotts wid sista U tima Riksdag härstädes, den 16 Octobcr >8 ro afgifne, paföl/ande dag uppläste, och derifrån hwilande Memorial, angående formen och fältet, för Grundlagsfrågor» behandlande, soM af Constitutions-Ulstottet framställas; men anser 56 §. i Regeringsformen och 44 §. i Riksdagsordningen, fa tillräckcligen bestänuria alla frågors handterande och afgörande, som böra till Utstött, akt Bonde, Standet icke finner stal ankaria en mera ukwtdgad gräns för Constitutions-Utskottet, eller till bemälte Utstötts i sstdant afseende afgifne förslag/ lemna bi, fall. siuxrg, Lx ?rotocc>I1o, 6- ölinKmLN - llpplasthos Ridd och Adcln den iz Junifi s Prest - Skändet dcn iz - Borgare-Gtändetd. iz - - Bonde-Ständct den iz Gtst-mägtigste Allernödigste Ronllng! ^edan Riksens Ständer bestutit, att af de Sist, hundrade exemplar af Högloft. Constitutjons-Utskottets Betänkande öfwer förestagne ändringar i Grundlagarna, samt Bihanget till samtelige Riksståndens Prvtocoll wid sistl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 MIAM TILL SÅMMiBi MBL8-3U&QIDBQ8 PROTOKOLL VID Lagtima Mikidagen f Stockholm Åren 1850 neli 1851® lFEMTE SAMMMGEM. Ilä Afdelningen: Bcvillnintjs-Utsko(tels Memorial, Utlåtanden och Betänkandcn.
Af den 4 sistledne Marlit, i anledning af Herr C. F. Norströms innom Välloflige Borgare-Ståndet väckte Motion, om lörhöjd Tullafgift för Boktryckeri-Stilar, som införskrifvas Den t April. från Utländsk or t, sedan Boktryckaren J. P. Lindh vid Mariedahl anlagdt en fullständig Stil -Gjuteri-inrättning; deruti Utskottet trott Sig icke böra tillstyrka bifall å Herr Norströms sålunda till förmon för Lindh väckte Motion, hälst införsel af Utländska Stilar i nu gällande taxa redan är belagd med 5 proCents Tull. 10:0 Af den 4 sistsledne Martil, rörande yrkadt uppbäfvande så väl af Stockholms Stads rättighet att bära Parm-, Torgsoch renhåll. Pings penningar, då Hö, Halm, Ved och Bränkol införas , sorn och af Landtmannens åliggande att i vissa Städer erlägga Vågoch Mätarepenningar för inkommande varor; deruti Utskottet, på anförde skäl, funnit sig icke kunna tillstyrka någon hemställan om upphäfvande af berörde ParmTorgoch renhållningsafgift, men deremot föreslagit, att Riksens Ständer kunde bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Allmogen uti de närmast Hufvudstadeu belägne Län, måtte, till förekommande af okunnighet om Författningens innehåll, ej blott genom anslag på Tullarne, såsom hittills skett, utan ock genom Allmän kungörelse underrättas om deras skyldighet, då de införa till Stockholms Stad sådana Varor, hvarföre Parm-, Bro-, Torg och renhållnings-afgift borde erläggas, och har Utskottet likaledes, i afseende å Våg-penningars erläggande, ansett sig icke kunna tillstyrka ändring eller upphäfvande af en rättighet, som i Stockholms Stads privilegier tydeligen af ålder funnits intagen.
Posthållaren åligger anskaffa de för stationen behöflige byggnader, stall och vagnshus, äfvensom att underhålla erforderlige personer, hästar, seldon, vagnar och redskap, en stations-vagnmästare samt åtminstone 00 dugliga, minst 18 år gamla postiljoner; » tjenstdugliga hästar; » på fjedrar hvilande fönstervagnar; » starka, täckta bivagnar; » d:o öppna d:o jemte behöfliga karrioler. Honom åligger vidare att, efter behof, och när GeneralPost-Direktionen det begär, föröka alla dessa erforderligheter, äfvensom att, genom antagande af hjelpformän, föranstalta, att jemväl vid ovanligt stark trafik tillräckliga transportmedel genast blifva anskaffade. ') 1 Tysk mil Hannover. 47 (Efter forhållandet i Augusti '1858 utgjorde vid Stationerne: Antalet, postiljoner Antalet hästar Hannover Göttingen Leer Aurich Bremen . Hameln . Vid hvarje station skall finnas ett väl möbleradt rum för resande, och posthållaren åligger att lenina desse mat och dryck mot billig betalning. § 10. Så väl General-Post-Direktionen som posthållaren står det fritt, att före utgången af hvarje qvartal uppsäga kontraktet. Detta upphör då att gälla vid slutet af nästpåföljande fjerdedels år. Utom förestående general-kontrakt afslutas med posthållaren särskilde kontrakter rörande befordring af a) ridande posten, och b) ordinarie posten, d. v. s. hufvudpostvagnen jemte bivagnar. I Kontraktet om ordinarie postbefordringen åtager sig posthållaren enligt § 3 att hålla i beredskap erforderligt antal rymliga, beqväma och väl underhållna bivagnar jemte för dem behöfliga hästar; och vidare bestämmes i § 4 den tyngd, som får forslas efter hvarje häst, hvarvid den resande antages väga 1 20 Pfund. *) 30 Pfund får denne utan afgift medföra. § 7. För uppfyllandet af sina skyldigheter ansvarar posthållaren med hela sin förmögenhet, och i första rummet med sitt inventarium af hästar, vagnar och seldon. § 8.
Spiror från och med iG och under 4o t:s omkrets 8 fot från Storändan . „ af mindre tjocklek „ Stäf ver, Laggoch Botten-; af till och med 42 verktums längd å de förre och högst 27 verktums längd å de senare: af Ek eller Bok af Furu eller Gran . „ öfver ofvannämnde di mensioner, till och med 70 verktums längd å Laggsamt till och med 42 tums längd å Botten stäfvorne „ Tunnband „ Årträd Ve anille Väfnader Halsduksoch JaconetteMusslin eller Nettelduk och Moll Bombasin eller Bombasette Camelotte, CafFa, Chalons etc Felb eller Peluehe . Morenos, Merinos etc. Varans minsta qvantitet. I st. 100 st. 240 st. 100 st. 100 st,. 1 Par 1 Aln 1 Aln 1 Aln 1 Aln 1 Aln 1 Alu värde ?5 Minskade InförselsTullen. é * é • 10 IO 4 4 12 6 24 32 Minskade Utförsels* Tullen. 12 4 6 1 2 % Tab. N:o i. utclrafr af 1827 ars Ilall-Rätts Berättelser öfver de taO ' briters Tillverkniiigs-Värden, hvilka uppgå till 3 o, o o o R:dr oell derutöfver. Klädes-Fabriker . Sidenoch Ilalf-Siden dito Bomulls och Linne dito Segeloch Tältduksdito Banddito Stofftsdito Socker-Bruk Tobaks-Fabriker Läderdito Glas-Bruk Pappersdito ... Färgerier Jcrn-Gjuterier och Mechaniske Fäctorier Cattuns-Tryckerier .. Porcelai ns-F abriker .. Såp-Bruk Olje-Slagerier . Saffians-Fäbrrker ... Vax-Ljusdito Urdito Ättickedito Luktvattendito ...
N. N, d. .. Och vare denna fullmagt så grid, sorn vore den af Samfälda kammaren i enlighet med 48 §. utfärdad. Denna § varde vid slutet af den femte Riksdag, vid hvilken Riksförsamlingen sammanträder, ur denna Regeringsform utesluten. Upplysningar till näst ofvanstående Utillags för slag. Till § 1. Tjugufem års ålder är af Ridderskapet och Adeln Önskad såsom vilkor för valrätts utöfning. Tre års bosättning åter af Bonde-Ståndet. Då för dessa bestämmelsers antagande intet hinder möler i Ståndens öfriga beslut, tror jag mig så mycket mer sakna anledning lill deras uteslutande, sorn, hvad den förra beträffar, den genom den ytterligare utsträckning, bär blifvit åt valrätten gifven, torde vara af nöden, och hvad angår den senare, den icke ofta kommer att tillämpas, och då gemenligen på mera bildade medborgare, af hvilka någon våda vid valrättens utöfning icke bör vara att befara. Till $ 2. inom. 1. Icke allenast för hus i köping, utan ock för hus på annan landsbygd, är här ansedt billigt att valrätt förunna. BondeStåndets önskan, att hvarje hemmansegare måtte få valrätt, tror jag kunna efterkommas på det sätt, att den i alla fall rent Activa val-census nedsättes till 200 R:dr. Deremot kan denna önskan icke utan orättvisa, i afseende på öfriga ringare hemmansegare villfaras, så framt icke tillika valrätt beviljas åt andra medborgare, som ligga sjelfständighetsoch capacitets-categorierna vida närmare. Innehafvare af förtroende-embeten kunna icke på allvar sättas i lika categori med proletärer, och äro derföre här uteslutne. Gemenligen hafva de högre embetsmännen någon fast egendom. Är det också ingen fullt god utväg att gifva arbetsförmågan 1/20 röst, så vet jag dock ingen bättre, och ehuru den olägenheten, att man med hvarandra jemnför incommensurabla storheter, qvarstår, så tyckes dock ocldocratiens vara i all önskelig mon förekommen.