Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
QBårt <£onfh'tutionS*UttToft ltppgjorba,. od)/ fåfom ‘SBåra utlåfanben/f fjrotV lanbe $or)Tag till ©runblagfrmnbringar, mebeli uppfjåfmanbe, tillägg, råttelfe eller förklaring: 1:0. till åtfFilfiga' forefFrifter, åfpftanbe' RikSbagSgoromålenS forenklabe od) orbentligare beljanbling, RikSbagarneS forkortanbe, famt befparing i Riks* bagSkoftnaberne; jemlikt Memorial 3?:o 57 ben 26 9?oroember 1829 od) SR:o 70 ben 27 gebruarii 1830; 2:0. roib yy. §- Regeringsformen: RebactionS^forbåftring, meb (jan* figt tilt forbubet mot råbplågning i konungens ofmermaro; enligt Memorial 2R:0 yy ben 26 åRomember 1829; 3:0. mib tö. od) 81. § §./ åfpftanbe ånbring od) omfattning af ben förra/ famt jemkning i ben febnare; Memorial £R:o 63 ben 16 december 1829 odj> £R:o 71 ben 27 ftebruarti 1830; 4:0. mib 72. §., ånbrab rebaction i fol/b af beflitfen cm tOvrntbefkåm* ningen m. m.; ‘DRemorial fRto y6 ben 26 Romember 1829 od) R!:o 68 beti 25 ^ebruarii 1830; 104 ne. it*!b tr. §. fKiff bag»y.örbn!ngen, ro) tebacfion., i fråga om SJvf!$* iba,g£manna*roalen; Memorial ifi:o 9 ben 10 tO?or5 1829; 6:0. roib ca.
» Nya lagberedningens » förslag till ändring af » giftermålsbalken » blifvit dryftadt, och där har grefve Hugo Hamilton en afton uppläst sin lilla roliga historia om » Per och Stina » för att praktiskt visa, huru » Nya lagberedningens » förslag skulle gestalta sig i verkligheten. Den lilla historien var synnerligen rolig och mottogs ofta af skratt och bifallsyttringar. Genom sina skrifter har äfven föreningen verkat mycket godt. Skrifterna ha dock ej fått den spridning, som varit önskvärd, synnerligast därför att de äro allt för » torra ». Men de ha varit alldeles ypperliga för alla, som verkligen velat sätta sig in i frågan, emedan såväl motionerna som de vid riksdagen förda debatterna om desamma finnas aftryckta däruti. » Nya lagberedningen » skulle nog helst se, att kvinnorna, eynnerligast de gifta kvinnorna, hade så litet som möjligt reda på hela » giftermålsbalken » med ty åtföljande paktum eller äktenskapsförord och boskillnad. Jag vill i förbigående nämna, att vilja nå- gra af Iduns ärade läsarinnor ha närmare reda på den saken, så skola de skaffa sig » Hufvudpunkterna af den svenska lagstiftningen om kvinnan » af Karl Staaff. Boken är utgifven af » Föreningen för gift kvinnas äganderätt » och synnerligen lättfattlig och klar. F å kvinnorna väl en gång riktigt klart för sig, huru rättslösa de äro som gifta, så tror jag ej de länge gifva sig till tåls med den nuvarande » giftermålsbalken ». Ordspråket säger: » Hvad kvinnan vill, det vill G u d », det vill med andra ord säga, att om kvinnorna allvarligt vilja en sak, så kunna de äfven drifva den igenom, och därför kunna vi hoppas, att om de själfva taga » giftermålsbalken » om hand, blir den ej länge kvar i sitt oförändrade skick. Vid riksdagen är det männen, som äro herrar, men ute i lifvet få de allt dela med sig litet af makten åt kvinnorna. Det är där dessa skola göra sitt inflytande gällande och hjälpa de män, som vid riksdagen föra deras talan. Både i år och förra året inlämnades mo I DU N 1893 87 Smith denna gång öfvertagit baspartiet, och att han på ett i allo både värdigt och stilenligt sätt utförde det, behöfver väl knappast nämna ?.
Prest-Ståndet dsn 14 Vallöf!. Borgare-Ståndet den II _ Rederv, Bonde Ståjidet den 11 _ Vördsamt Memorial! T anledning af en hos Constitutions-UtskoU tet af enskild Riksdagsman vackt motion, får Utskottet hos Riksens Ständer med sitt tillstyrkande vördsamt anmäla följande förslag till ett nytt Moment i 14 §. Riksdags-Ordningen, hvilket efter 6 Momentet borde Införas: ”Vare sig ”till val af Elector eller Riksdagsman , skola ”dessa sedlar vara så inrättade, att den röstande ’’derig6nom icke utmärkes, hvarföre hvarje sedel ”icke Den 11 Juli. 1-11.3 ”icke må innehalla mer än ett, efter den i Sta* ”den antagna beräkningsgrund, för detta ända» ”mål lämpligt, mindre antal röster å I, 5, 10, ”20, 30 eller 50 röster, hvilket antal röster af ”Valförrättaren å voterings - sedlarna tecknas;” samt i sista Momentet af §:n orden Borgare i Staden, ändras till Borgare i någon Stad'. Hvilket förslag Utskottet anmäler till behandling efter 56 §. Regerings - Formen. Stockholm den 10 Juli 1815. På Högh Riddersk. På Högv. Prest Stan och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Budolf Cederström. C. v. Rosenstein. På Vällofl RorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar J. Wegelin, A. J:Son Heckert. G. A. Silverstolpe, Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 11 Juli. Högvörd. Frest-Ståndet den 14 — Vallöf!. Borgare-Ståndet den II Hederv. Bonde-Ständet den U Vördsamt Memorial! Inom Constitutions Utskottet har fråga blifvit väckt om ett tillägg till 38 §•
Skogarnes ökade värde, snart'utgörande en bland jordbrukarens och i synnerhet bruksegarens största förmoner, gjorde det nödvändigt för lagstiftningen att taga skogen i hägn emot våldsverkare, helst vid den tidpunkt, då man med så mycket skäl ifrär för en förbättrad skogshushållning; oea som tillgrepp af skogseffecter utöfver tio daler silfvermynts väl de icke sv»- tes vara mindre straffbara än andre tillgrepp af lika betydenhet, hvaremot, vid skogsåverkan till mindi-e värde, än tio daler, mildrande omständigheter oftare kunde förekomma, såsom då en fattig backstugusittare med åverkadt vindfälle uppvärmér sin koja under sträng köld, i hvilket fall denne ej troddes böra vidkännas för hård bestraffning, hemställde Motiönairen, att dll skogsåverkan, som öf verstiger tio daler silfvermynts värde, måtte blifva 1 allo såsom stöld bestraffad, hvarigenom säkrast vunnes d«l Lag-\j c skotten Bet, N:o 28. 7 allmänt vigtiga syftemålet, alt i opinionen erhålla någon motvigt mot de» •tegrade retelsen till ifrågavarande brott; 3:o af Riksdags-Fullmägtigen Thomas Nilsson från Christianstads Län: att, enligt 5 §. 10 Cap. Byggninga-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 3o September jSoi, egde väl Domaren, när - åverkan oftare inträffade å någons enskilda egor eller afdelda skog, utöfver de i lagen stadgade böter, föreskrifva serskildt vite från och .med 3 R:dr 16 sk. till a5 R:dr/ efter sakens beskaffenhet; men emedan ansökningen derom 4 hvarje jerskildt fall medförde för jordegaren kostnad och besvär, och åtskillig®
Dea i denna punkt förekommande fråga alt för hemma ns-räntorna borde erläggas det belopp, sorn den fixa pen ni nge-räntan, hvaruti hemjuans-tänlor enligt Utskottets förslag skulle förvandlas, utgjorde, ansågs hafva, till följe af Ridder: kape t och Aleius i afseende på 3 punkten fattade beslut, förfallit, och den rörande öfriga delen af 28 punkten föreslagna voleri ngs-proposition N:o 16 ogillades. 29 punkten. Den i denna puukt förekommande fråga jemte den derom föreslagna voterings-propositiou N:o 17, ansågs hafva förfallit till följe af Ridderskapet och Adelns i afseende på 23 punkten fattade beslut. 30 punkten lades till handlingarna. 31 punkten. Ridderskapet och Adeln godkände den i fråga om denna punkt föreslagna volerings-propusition JN:o 18. 32, 33, 34- och 35 punkterna. Utskottets angående dessa punkter afgifna yttranden godkändes. 36 37 och 38 punkterna lades till handlingarna. Utskottets härom afgifna yttrande godkändes. 40 och 41 punkterna lades lill handlingarna. Utskottets angående dessa punkter afgifna yttrande godkändes. 44, 45 och 46 punkLerna lades lill handlingarna. punkten: Sedan Preste-ståndet, enligt Ridderskapet och Adeln rneddeladt protokolls-utdrag, i fråga om denna punkt antagit Utskottets inbjudning till instämmande i Burgareoch Ronde-ståndens beslut, ansågs den i detta loine föreslagna voterings proposition N:o 19 hafva förfallit. Den i fråga om denna punkt föreslagna voterings-proposition N:o 20 ogillades. Ridderskapet och Adeln ogillade den i fråga om denna punkt föreslagna voterings-proposition N:o 21. 5G, 57, 58 och 59 punkLerna, Utskottets i afseende på dessa punkter afgifna yttrande godkändes. 60 punkten: Utskottets i denna punkt gjorda hemställan bifölls. Från Högv. Preste-standet. S. D.
Palmstjerna, Carl Otto: Grunden för pensioneringen af Riddarhusets tjenstemän innehålles uti R. o. Ad;s beslut den 23:dje Jan. 1779, enl. hvad nuvar:de Instruktion för Ridd.Direkt, gifver vid handen. Innan man ändrar hvad som hittills varit stadgadt, hufvudsakligen, efter som det synes, på grund af detta R. o. Ad:s beslut, önskar jag och anhåller att detta beslut måtte upläsas på det att R. o. Ad. samt äfven jag må Den 26 Maj. 137 laga kännedom af de stadgauden, som i delta afseende varit gällande. Då härefter något uppehåll i diskussionen egde rum, innan R. o. Ad:s ifrågavarrde vid 1779 års riksdag fatfade beslut, kunde i Riddarhus-archivet igenfinnas, tilläde Frih. Palmstjerna: Skulle det beslut om hvars upläsande jag anhållit icke vara tillhands, såsom jag dock anser att det borde hafva varit, sä anhåller jag ali frågan må få hvila tilldess detsamma blifvit framskaffadt. Hr Freidenfeldt: Jag vill blott uptaga den anmårkn., som Frih. Cederström framställt, att man vid utdelande af pension borde fästa afseende på Ijenslemännens upförande äfven utom tjensten. Ridd.Utsk. fann i allmänhet icke lämpligt, att då pensioner gifvas endast för en viss syssla, man då skulle fästa något afseende på hvad en tjensteman utom denna syssla gör, och Ulsk. hann del så mycket mindre lämpligt, som 34 §, deri alla tjenslemännen upräknas, tillägger att alla deras befattningar bero af U. o. Ad:s förtroende, sä att dessa tjenstemän kunna från deras sysslor af Ståndet skiljas, när § af Ståndets vid omröstning in pleno varande ledamöter sådant nödigt anse. Skulle derföre R. o. Ad. finna sig med skäl vara missnöjd med någon af dess tjenstemäns förhållande, så eger Ståndet rättighet att när som helst, utan vidare åtgärder, än blott genom omröstning, skilja honom från hans inneltafvande tjenstebefattning.
Hur är det för mig sjelf? Jag vet det icke ännu.89 Hur jag led sedan Borchsenius gått, det kan ingen fatta utan den som förstår Rosmers karaktär. Jag längtar bort, långt bort, till Paris eller någon annan stor stad, der ingen frågar efter alla våra småstrider här hemma. Der vill jag se menniskor och icke partimän, der vill jag arbeta i ro, – försvinna. Medan jag ännu satt vid bordet kom det bud upp att en herre väntade på mig. – ”Brandes”, tillade ”Krister” så tyst, men Reinhard hörde det nog. Jag tänkte bara att det var väl han icke kommit på samma gång som Borchsenius, och så skyndade jag ned. Lampan stod på bordet, men utan skärm, lyckligtvis. Han sade att han kommit endast för att underrätta mig om att han skrifvit en biljett ut till sin bror Edvard för att be honom utsätta en tid när han ville taga emot mig. Jag sade att jag redan varit der. – ”Og han spiste dem ikke? – Han ville icke taga öfverrocken af, han hade mycket brådt om och hade icke ätit middag ännu. Så förde han mig fram till chäslongen, till våra vanliga platser. – ”Hör nu, jag vill icke blanda mig i edra enskilda angelägenheter, men” – han lade sin hand på Revue contemporaine, der det ominösa namnet Joachim Reinhard stod skrifvet tvärs öfver, – ”hvad är detta? – Jag blef haj. Det var ju en oförlåtlig bêtise att låta en sådan bok ligga framme. Jag var för resten ett fä som lånat den. En osanning hade ju här varit ren dygd jag kunde svarat fan att jag inte hade tid att läsa. Men jag är ett beskedligt fä, som aldrig vet hvad jag bör göra förr än efteråt. Och der satt jag nu i fällan. Nåja, hvad skulle jag göra? Blygas öfver min dumhet och säga att karlen var min bordsgranne. – Men det kunde icke gå an att jag var bekant med honom. Jag måtte icke låna böcker af honom. Om jag icke kände honom? – Nej. – Om det verkligen vore den Reinhard han menade? Det var så otroligt att han skulle bo här. Om han vore anstäld i riksdagen? – Ja. – Då var det nog densamme.
Men skulle det icke kunna utrönas, till hvilket fattigv.-samhälle han rätteligen hörer, så stannar han qvar på tjenstgöringsorten, och upptages bland de fattiga, som kommunen icke är skyldig att underhålla, och för hvilka K. M. särskildt anslår medel. Hvad nu beträffar Utskits framställning i denna punkt, så innebär densamma den bestämda vinst för kommunen, att den slipper kostnaden och slipper att sända bud, som ofta kan få vänta 8 ä 14 dagar på en soldat, som, i anseende till sjukdom, ej genast är färdig. I många fall sker transporten genom ackord med en ångbåtskapten, som tar hela familjen ombord, och är soldaten känd som en ordentlig karl, så får han fara ensam, i annat fall medsändes en vaktmästare, men aldrig kan det komma i fråga alt skicka honom på fångkärra tillsammans med brottslingar. Jag tror icke att någon Svensk Landshöfding skulle vilja eller ens våga så förfara, ty man är skyldig att göra skillnad mellan hederligt folk och vanfrejdade personer. Jag skulle visserligen vara böjd att gå in på Hr von Köchs förslag om återremiss; men då det för närv:de icke annat än undantagsvis åligger staten att underhålla dylika fattighjon, så skulle jag icke vilja nu förvandla det till ett statsbestyr. Men deremot anser jag redan för en icke obetydlig vinst, om kommunen slipper betala transporten. — Hvad beträffar Gr. Björnstjernas framställning om förhållandet i andra länder, så har jag alltför länge varit soldat, för att icke djupt känna det sorgliga deri, att en militär efter en lång tjenstetid icke kommer i åtnjutande af tillräcklig pension, utan måste draga sig fram i uselhet och fattigdom. Man har visserligen på de sednare decennierna alltmera höjt pensionerna för de afskedade soldaterna, men dock ingalunda till ett tillräckligt belopp; jag hoppas, att man icke skall stanna dervid. Jag anhåller på dessa grunder om bifall till Utsk:ts framställning. Gr. Björnstjerna: Det är verkligen förundransvärdt, att K. M:s Beflude icke påminner sig, att kronan redan nu åtagit sig betala dessa soldaters underhåll. Kommunerna ligga visserligen i förskott derför, men de ega ingifva räkning på kostnaden, och återfå den då, på det af II.
StatsUtskottet remitterat denna motion, jemte de af Herrar Schulzenheim, Oxhufvud och von Stahl anförda Yttranden, af hvilka detta Utskott icke erhållit någon del. Då Utskottet, vid ett sådant sakens förevetande, icke emot Riksdagsordningens 75 § kan med detta mål, uti dess nu varande skick, taga någon ytterligare befattning; så har det Bihang till Fvks$t, Prpt. »8f7-*Si§, Quie Sami. N:r 51 52. ; 598 Besv. och Ekon. Utsk. Betånkanden. ansett sig endast böra vördsamt upppgifva förhållandet för Hedervärda Bond Ståndet, Sorn, i händelse motionens vidare l a d;ägg» r.ing äskas, ieke lärer underlåta vidtagandet af de medel, hvilka Hedervärda Ståndet finner till ändamålet säkra.t ledande. Stockholm den 2 April 1818. Riksens Hö glo fl. S tönder s Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i an* ledning af väckta frågor om medel till » Ofverflödets hämmande, samt yrkadtför* bud mot yppighets-varors nyttjande och förbrukning m. m. Till Utskottets handläggning hafva följande Memorialer i detta ämne blifvit remitterade; Ifrån Höglofl. Ridderskapet och Adeln; 1:0 Memorial af Herr Georg von Heijne, deruti anföres, att Sverige äger inom sitt sköte en ännu fruktansvärdare fiende, än alla utländska, hvilken, under det han af oss hyllas och älskas, gör oss hastigare eller långsammare oförmögna att försvara oss. Denna fiende är smaken för yppighet och en skimrande granlåt. Memorialets författare tror, att orsakerna till våra Financers närvarande olyckliga belägenhet ej endast bör sökas deruti, att Disconterna upphört att honorera si - Besv. och Ekon. Utsk. Betankanden.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Ullåt. N:o 193, i ani. af väckt motion om statsbidrag till staden Oscarshamn för utlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt. Upplästes och godkändes nedannämnde från Exped.-Utsk:t inkomne förslag till K. St:rs underd. skrifvelser till Iv. M , nemi.: N:o 135, ang:de stämpelpappersafgiften; N:o 136, ang:de ersättning till vederb:de för de i strafflagen stadgade böters indragande till kronan; N:o 137, angrde upphäfvande af rättigheten att börda jord å landet; N:o 138, angide ändring i K. Förodnm rörande städsel och lego af jord på landet af den 13 Juni 1800; N:o 139, ang:de ändring i K. Förordn:n rörande anmälan af missnöje emot sådana domstols i invändningslrågor meddelade beslut, hvaremot klagan icke får annorledes än i sammanhang med hufvudsaken fullföljas; N:o 140, ang:de ändring i 4:de kap. 2:dra §:n Jordabalken; N:o 141, ang:de förändrade föreskrifter i afseende å tiden, hvarifrån utfärdade allmänna författmr skola vara gällande; N:o 142, ang:de förändring i föreskrifterna rörande tjenstemannaeder och läkares edsförpligtelse; samt N:o 143, i fråga om förändrade föreskrifter rörande vården och förvaltningen af distriktoch sockenmagasiner. 94 Den 21 Oktober. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Utlåtrn och Mem:r*. N:o 188, i ani. af K. Propos. ang:de Krigs-Colhii ombildning till en arméförvaltning; N:o 196, i ani. af K. M:s Nåd.
Om man antoge det af Utsk. föreslagna ordet ”så länge” utan något vidare tillägg, så skulle JernKont., för att blifva befriadt 330 Den 26 Maj. från bevilin., ovilkorligen vara förpligtadt att använda alla sina vinstmedel till allmän-nyttiga ändamål, hvilket jag icke tror hafva varit hvarken Bevilin.Utsk:s eller Gr. Ugglas’s mening. På grund af hvad jag nu anfört, skulle jag anse det rättaste vara att antaga Frih. Tersmedens förslag, med det af mig gjorda tillägg. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Jag får uplysa Hr von Hartmansdorff, att de af Utsk. begagnade ordalag icke hafva tillkommit genom slarf af Sekretm; ty då Afdm inkom med sitt förslag, hade det helt enkelt skrifvit: ”JerriKont. 4:de mom.” och detta var tillräckligt, ty jag tror icke alt vi, såsom Hr von Hartmansdorff antagit, kunna för alllid meddela JernKont. befrielse från bevilin., emedan kommande St:r icke lära afsäga sig rättigheten att vid hvarje Riksdag pröfva, huruvida den af föreg:de R. St:r förunnade befrielse skall fortfara, eller icke. Inträffar den af Hr von Hartmansdorff fruktade och omnämnde händelse, att utdelning af Kont:s vinstmedel skulle ega rum, så lära väl blifvande St:r förklara det vara slut med bevillms-friheten Detta i anledn. af Afdn:s förslag. Det af Utsk. framställda förslag tillkom på serskildt yrkande och propos. inom Utsk., och just derföre, att nuvande St:r icke kunna lagstifta för längre framtid än lill nästa Riksdag, då denna rättighet tillkommer andra St:r, sä ansåg Utsk. det vara bättre att använda ”sa länge”, än att införa ”så vidt”. Jag lemnar oafgjordt, huruvida den delen af vinstmedlen, som förökar reservfonden, blifver befriad från bevilin., eller icke, genom det af Frih.
1— i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande förmånsrätt för Upsala Akademi hos dess Uppbördsman, i afseende å medel, som af dem för Akademiens räkning blifvit uppburne eller förvaltade, m. m. XLV. 361. — angående föreslaget stadgande i afseende på Auctioners förrättande å landet på dagar näst före Söndag eller Helgedag. XLV. 361. — angående rättighet för KronoHemmansoch Nybygges-Åboer i de Norra Provincerne, att till tjärubränning använda stubbar och rötter, na. m. XLV. 361, —■ med förslag till förändrad lydelse af ett stadgande i 1814 ^rs Kongl. JernvräkerU Förordning. XLV. 302, i8 6 'Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, om åtgärders vidtagande till befordrande af den inhemska hästculturen, samt till lättnad vid remonteringsskyldiglietens fullgörande. XLV. 302. — med anhållan om en lagförklaring i afseende på sådane Bankens lån, för hvilka gäldenärerne icke aflemna skuldförbindelse. XLY. 362. — angående förändring uti hittills gällande författningar om föryttrande af Bankens fastighetspanter genom Banko-auction. XLY. 362. — angående vidtagen jemnkning uti gällande stadgar för Rikets DiscontVerk, i anseende till den för ön Gottland tidtals hämmade postgång. XLV. 302. — angående ändring af slutet i Kongl. Förklaringen den i4 Maj i8o5 rörande lagfart å fast egendom. XLV. 302. — med förslag lill förändrad redaction af 2i Gap. RätlegångsBalken. XLV. 362. — angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit, samt om tillökning deri. XLVI. 118. — angående GeneralAssistanceContorets förestående upplösning. XLVI. 118.
Orkanens skyfall och störtskurar, som genom de uppsvällda floderna förmäla sig med hafvet, gåfvo upphof åt Helblinde, som blef gift med hafsdjupets jättinna Ran. Orkanens hvirfvelvind gaf upphof åt Byleist (»den östlige stormaren»). Ett ljungeldsslag från orkanen födde Loke till världen. Hans moder är Laufey (»blad ön», d. v. s. den af orkanblixten träffade trädkronan). Det våldsamma i Farbautes skaplynne visade sig ej på ytan af hans son Lokes, så länge han gick fritt omkring i Asgard, utan först sedan han vardt i fängsel nedlagd i sin pinohåla. Därifrån åstadkommer han jordskalfven. Det var på smygvägar han förberedde en kommande världsbrand, och till utseendet var han förledande och till laterna inställsam. Loke var en fin iakttagare af andras skaplynne, och när han upptäckt deras svaga punkter, visste han att utlägga frestelser i enlighet med dem. Vid sina planers uppgörande tänkte han långt framför sig och förstod inrätta dem så, att hans allra värsta såge ut att vara de fördelaktigaste och bästa. Kvickhet, lastbarhet och bottenlös elakhet förenades i hans natur. Gullveig är Loke lik, ja värre och, i grunden af sitt väsen, förfärligare än han. De arbetade i endrägt tillsammans på gudarnes och världens fördärf. Gullveig, som först framföddes af rimtursen Rimner, vardt tre gånger född till världen af olika jätteföräldrar och tre gånger af gudarne bränd. Det oaktadt lefver hon ännu. Hon är en och tre på samma gång, och det är på henne den Ragnaröksiande sången (Völuspa) syftar, när den talar om »de tre förskräckliga tursamöar», hvilkas ankomst från Jotunheim gjorde slut på fridsoch guldåldern. Bland de gudinnor, som bo i Asgard, hafva här ofvanför redan omtalats Frigg, Sif, Nanna, Idun, Skade, Gerd, Fröja och Eir.
FRU SEGERSTEDT. Du ska inte bara gå och inbilla dig själf och flickan någonting, Viktor! Generalen kör dig på dörren ..! SEGERSTEDT. (rätar på sig, själfmedvetet) Jag kunde just ha lust att utmana honom en smula. FRU SEGERSTEDT. Hvad säger du, Viktor? För Guds skull ...! SEGERSTEDT. Åh, – jag ser mig nog för, det kan du vara säker på. VAHRMAN. (in från salen) Nå, generalen talade godt om er, fru Segerstedt, men doktorn här fick sin skäppa full, han. Värre saker kan man stå ut med. Jag har varit mycket nyfiken – och alla gästerna med mig – att höra ditt svarstal. Nu är supén redan slut, och vi ha intet tal fått höra. Hvad vill det säga? Är du rädd förr generalen, – hva? FRU SEGERSTEDT. (ifrigt) För all del, förebrå honom ingenting! Det klokaste han kunde göra var att tiga. VAHRMAN. (lågt, ser på henne) Fick ni mitt bref julaftonen, fru Segerstedt? Det borde förklara er att han måste svara. FRU SEGERSTEDT. Jag har en gång för alla undanbedt mig era politiska intriger. Baron Fredrik är och förblir fideikomissiarien! Och jag vill inte vara med om att ställa till ofrid i generalens eget hus. VAHRMAN. Ni förstår inte er egen fördel! FRU SEGERSTEDT. Åh, häradshöfding Vahrman, – det borde falla öfver er själf, hvad ni gör, men det faller öfver mig och de mina –! (går). VAHRMAN. (retad) Asch, – käringprat! Men du! Hvad har du tänkt på? Vi är alla bedragna på dig. SEGERSTEDT. Min mor var ju mycket nöjd med mig. VAHRMAN. Din mor! Hon är sentimental! Jag kunde säga med Runeberg: Se, detta land är din gamla mor, det är henne du nu bedrog! SEGERSTEDT. Farbror ska inte stylta upp sig. Det här är helt andra affärer – VAHRMAN.