Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I belöning mottog hon sin mans lifliga tacksamhet och beundran. Deras lycka tycktes vilja blomstra upp på nytt. Men – den diaboliske mannen med det sataniska grinet, som visat sig för Sonja i drömmen, kom nu verkligen i deras väg. Det var ett slags äfventyrare i stor stil, med hvilken Kovalevsky under sina affärsföretag kommit i beröring, och som nu sökte inleda honom i nya och farligare spekulationer. Sonja, som ägde en ovanlig förmåga att genomskåda människor vid första blick, greps strax af en instinktiv motvilja för denne man, så stark, att hon ej kunde tåla att se honom i sitt hus. Hon bönföll sin man att skilja sig från denne dålige rådgifvare, att göra som hon och slå alla tankar på affärer ur hågen samt i stället återgå till vetenskaplig verksamhet, men hon lyckades ej öfvertala honom härtill. Oaktadt Voldemar vid denna tid – 1880–81 – blef nämnd till professor i paleontologi vid universitetet i Moskva, där makarna nu bosatte sig, kunde han dock ej lösrycka sig från de började affärsspekulationerna, hvilka nu antogo allt mer storartade och fantastiska dimensioner. Det var fråga om att exploatera petroleumkällor i det inre af Ryssland, att höja och utveckla viktiga grenar af rysk industri och att själf förtjäna millioner, och han var så helt förblindad af sin nya bundsförvant, att han ej ville höra på sin hustrus invändningar. Då han ej lyckades bibringa henne sin syn på saken, uteslöt han henne ur sitt förtroende och handlade på egen hand. Detta var det smärtsammaste af allt för Sonja, detta kunde hon med sin karakter icke bära. Sedan hon en gång beslutit sig för en verklig förening med sin make, hade hon satt in allt på att fastare tillknyta och fördjupa densamma. Det var hennes natur att med lidelsefull intensitet ägna sig åt det, som för tillfället var det främsta i lifvet. Hon gjorde alltid en stor skillnad mellan det som var viktigt och oviktigt, och detta var ett af de stora dragen i hennes karakter, som gjorde henne så öfverlägsen andra kvinnor, att hon aldrig försummade det som syntes henne som hufvudsak för bisak och aldrig såg smått.
Banco må bestämmas för hvarje till Stockholm ankommande kanna bränvin, att hufvudsakligen användas till anläggning och underhåll af ett Hospital för patienter, som. äro angripne af benröta eller andra sjukdomar, hvilka härleda sig från bränvinets omåttliga begagnande; uti hvilket ämne flere yttranden äro i öfrigt afgifna. Till Lag-Utskottet: l:o Herr Westmansj angående utvägar för strömmings-fiskeriets upphjelpande; och 2:o Herr LidbomSj angående återupplifvande af 1782 års Jude-Regle - Trot. Utdr. d. 11 Ulars 1840. mente; uti hvilket ämne flere hland Ståndets öfrige ledamöter sig yttrat: kommande Herr Lidboms motion, att med respective Med-Stånden communiceras. Från lie der v. Bonde-Ståndet. S. D. f. m. Ånyo föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 13, i anledning af väckt fråga om Riksgälds-Contoirets befrielse från Chartte-Sigillatae-afgift och Expeditions-lösens erläggande. S. D. Föredrogs och remitterades till Constitutions-Utkottet: Stats-Utskottets Memorial N:o 21 med anmälan af anledning till anmärkning mot Stats-Rådet och Föredraganden för Krigs-ärendena. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Johannes Anderssons från Calmar Län motion om uppförande på ständig stat af anslaget till den nya Elementar Skolan i Stockholm; 2:o Sven Isacssons från Öland motion om rättighet för skattskyldige inom Ölands Norra Mot att lefverera deras Kronotionde-spanmål in natura å Borgholms Krono-magazin, samt befrias från forsellön; 3:o Densammes motion, att Böda Kronopark i Ölands Morra Mot måtte förvandlas till Härads-allmänning för Åkerbo och Slättbo härader; 4:o Jacob Kihlbloms från Södermanlands
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har Utskottet, på de af Gene rai-tull-styrelsen anförda skäl för bibehållande af ifrågavarande kontroll-föreskrifter, ansett sig sakna anledning att understödja den nu i motsatt syftning väckta motionen, och tillstyrker alltså, att densamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Juli 1848. Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o lil. 7 N:o lil. Ank. till Exp.-utsk. den 17 Juli, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om ränteförsäkrings-anstallers inrättande i hvarje lån och om husbönders tillförbindande att uti dessa anstalter insätta ett visst årligt belopp för hvarje tjenare. Uti en från höglofl.
Herrar Biskoppar Doctorerne Tingstadius och Faxe samt Herrar Doctorerne Wijkman, Falk och Agrell reserverade sig emot detta beslut, på de grunder, som af Herr Doctor Wijkman vid 898 Riksdagen 1815. Riksdagen år 1809 och 1810 blifvit anmälte. Stockholm den 10 Julii 1815. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 3 bilagor (A—C). Bilaga A till Mein. N:o 20. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers Conslitutions-Utskott den 27 Junii 1815. Frih. Cederström anmälte derefter, att, sedan han erfarit, att det på bordet ifrån förra Riksdagar kvilande förslaget till ändring i 38 § Riksdags-Ordningen om införande af voteringssättet per capita inom Utskott, blifvit af ett Stånd afslaget, och således förfallet, ville han, stödd på sin öfvertygelse om ett sådant stadgandes nytta och rigtighet och på den allmänna röst, som genom tre Stånds gillande deraf yttrat sig, nu förnya samma förslag, alldeles i enlighet med den redaction till §:ns förändring, som förut är gjord och nu varit föremål för Riksens Ständers afgörande, med begäran, att Utskottet ville nu detsamma hos Riksens Ständer anmäla, såsom Bilaga B till Meni. N:o 20. 899 en fråga, hvilken nu å nyo väckt och behandlad efter 56 § Regerings-Formen, åter må till afgörande vid nästa Riksdag kunna företagas. Denna motion begärdes af Herr Biskoppen Doctor Faxe på bordet. Bilaga B till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl.
I anledning häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., samt beslöts, att med pröfningen af LagUtsk:s betänk. N:o 53, ang:de stiftande af en lag emot uppror och ololliga folksamlingar, skulle uppskjutas till nästa plenum. Sedan vid föredragning af StatsUlsk:s utlåt. N:o 208, i anledn. af erhållne återremisser ä betänk. N:o 125, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens nionde hufvudtitel, R. o. Ad. i gårdagens plenum, beträffande den punkt af berörde utlät., som angår frågan om aflöning åt klockaren i Lekvattnets nybildade kapellförsamling, uppskjutit sitt beslut, intilldess den numera försiggångna pröfningen af StalsUtsk:s utlät. N:o 207, egt rum, företogs nu berörde punkt till afgörande. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: I öfverensstämmelse med det beslut R. o. Ad. i dag har fattat, med afseende å ordnandet af religions-vården inom Lekvattnets kapellförsamling, så hemställer jag, att R. o. Ad. täcktes bifalla hvad K. M. i nu förevande hänseende föreslagit. R. o. Ad. fann, uppå härefter framställd propos., för godt att bifalla det af K. M. äskade anslag till aflöning för klockaren i Lekvattnets kapellförsamling. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Emot R. o. Ad:s beslut i detta hänseende får jag anmäla min reservation. Föredrogs men lades på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., Gr. Lagerbjelke, Gust., m. fl. ledamöter ånyo på bordet StatsUtsk:s i gårdagens plenum första gången bordlagde mern. och utlåt.: 358 Den 29 Juni. N:o 205, i anledn. af från R, o. Ad. samt BondeSt. crhållne återremisser å Utsk:s betänk.
Min mans vänlighet emot mig aftog så småningom till kall likgiltighet, och af J o h a n j t a r d l i n g. jag var för honom snart icke mer än en be(Forts.) svärlig kappsäck bland alla andra, vi måste » i f e g l e h slutet blef — ja, det känner du. draga med oss på våra resor. Han började ^§~M Inför pappa Rebolledos eviga jemmer, rent af försumma mig. hans böner, hans hot, hans tårar — inför Hvart vi kommo, sökte han ensam upp Kruses passionerade enträgenhet, hvilken ibland gamla umgängesvänner, muntra sällar, med tog så våldsamma utbrott, att jag förskräcktes, hvilka han lefde om i sus i dus på klubgaf jag till sist vika, utpinad och dödstrött. barne och restaurenterna; det kunde så hända Mest inverkade härvid, att gamla fordringsatt två, tre dagar gingo, utan att jag såg en egare började illa ansätta pappa Rebolledo, skymt utaf honom, då jag fick sysselsätta då våra inkomster voro ytterst klena; han mig, bäst jag gitte, på hotellet, der vi bodde. förtjenade sjelf intet, utan endast förslösade Jag brydde mig mindre om hans försumtill dryckjom af min knappa förtjenst, hvad lighet än den smälek, jag genom densamma allt han kunde komma åt. led inför betjeningen på hotellet, hvilkas hälft Nu hotade de till sist med utmätning och beklagande, hälft spefulla blickar brände mig ruin; han skulle få gå från gård och grund, som eld, när helst jag vågade visa mig i hvilket han j u ock senare, trots allt, fick trapporna eller vid table d ' hoten. göra, stackars gamle pappa Rebolledo! Jag visste, att han under denna tid allt Hans fortviflan och hans förebråelser kunde mer och mer började glida till baka in jag nu ej längre se, ej bära. Han anropade i en gammal last, som han dock under de mig på sina knän. Han skulle dö i rännsenaste åren motarbetat — spelpassionen.
PB samma satt funnos hos barnen möjligheter, hvilka ehuru länge undertryckta framlockades och utvecklades genom det uppfostringssystem för hvilket Alcott och Pestalozzi (för att ej nämna andra) gjorde sig till m&amp;lsman. Pestalozzi är allmänt kand, men hans Bsigter kunna svhrligen uppfattas bättre eller framstiillaa med biittre verkan an just i de befryndade idéerna hos tankaren fran Concord i den tolkning kvilken de funno genom hans dotters böcker. Der funnos öfverallt Negs och Jos, Beths och Amys. Att nutidens barn äro olika " den gamla. goda tidens " beror icke p&amp; någon förandring i deras natur, utan i q r a möjligheter för dess utveckling. Det ar en följd - och en vigtig följd - af detta århundrades demokratiska anda. Vanda vi os5 till Miss Alcotts eget lif, s&amp; finna vi att författarinnan öfverträffar sina böcker. Den vilda, och retsamma men sanna och trohjärtade " Jon var i vissa fall ett sjalfporträtt. D&amp; hon säger: " Jag tyor a t t jag i ett föregående stadium måtte hafva varit ett rådjur eller en hast, derför att jag tycker det är s&amp; roligt att springan, eller, " Jag kan inte bli van med någon pojke förr an jag öfvervurinit honom i kapplöpning och inte med någon flicka, om hon nekar att klattra i trad eller hoppa öfver gardesgárdai?, s&amp; iidetta och mycket annat " Jon sjiilf. Xen i sitt inse lif var Loiiisa Alcott större an " Jo. " Det vilda och energiska i hennes temperament utvecklade sig under en noggran sjiilfkontroll till en kraft, som gaf henne förmgga ett nnder alla fö; hhllaiideii lefva ett ädelt och sjalfuppoffrande lff. " Jag ar född med en gosses Ende " sade hon. " Jag kan icke vänta, nar jag kan arbeta. ' Och arbeta gjorde lioii: med hvarje hederligt arbete hon kunde komma öfver.
Dateret den 12 Mai 1880. Vårt grannland Danmarks tullagstiftning är uti ofvan nämnda hänseenden väl icke den bästa möjliga, men dock betydligt framom vårt eget lands. Redan danska tullför^ % ordningen af den 1 februari 1797, hvilken, ehuru med många tillägg och förändringar, ännu är gällande, innehåller följande i öfversättning återgifna stadgande: Allmänneligen bör införselafgifterna af varor erläggas vid deras införsel, men för att främja handeln med främmande varor till främmande platser och på det att de handlande må kunna undgå att ligga i förskott med afgifter af varor, som de ännu icke hafva afsatt, beviljas det, att i alla köpstäder, som äro tullplatser, må för främmande varor finnas tvänne slags upplag, transitupplag och kreditupplag. Till dessa inrättningar för underlättande af omsättningen så väl för exporthandeln som för afsättningen på inrikes orter, hafva senare genom » Bekjendtgjörelser » af den 30 juni 1851 och den 29 mars 1852 fogats frilagerinstitutionen, hvarjemte ur det ursprungliga transitupplaget utvecklat sig det s. k * privata, transitupplaget. För dessa inrättningar skola vi nu söka lemna en närmare redogörelse. Det är transitupplag — säger ofvan nämnda förordning af år 1797 — när varor från främmande ställen uppläggas till vidare utförsel eller intilldess egaren eller kommissio-nären tillkännagifver deras bestämmelse och då angifver dem antingen till utförsel eller till kreditupplag eller till förtull-ning. Transitupplagen äro af två slag: transitupplag i kungligt packhus och transitupplag i privat packhus. Varor uppläggas oförtullade på transitupplag i kungligt eller statens packhus antingen på derom af varuegaren framstäld begäran • eller ock, utan vidare formaliteter, då vederbörande uraktlåta att genast efter varornas ankomst förtulla dem eller angifva dem till visst upplag. Tullen tager i sistnämnda fall hand om varorna, så framt de icke bestå af störtadt gods eller eldfarliga varor, och är för dem ansvarig såsom for förtrodt gods. Under de första åtta dagarne efter uppläggningen erlägges ingen hyra, men for tiden efter dessa åtta dagar betalas en i lag bestämd packhuslega.
Afbetalning 1 6 proCcnts-Lånet, interessen å Riksgälds-Contoirets inhemska Skulder, samt å de invisningar, hvilka till krigsskulders liqviderande skulle utfärdas och af Riksgälds-Contoiret accepteras R:d a58,ooo: 2:0 Till aflöning St vederbörande vid Riksgälds-Contoiret, Riksens Ständers Justitiae-Ombudsmans Burcau, Öfvcr-Rcvision af Krigs-Räkenskaperna samt Expenccr 5o,ooo:— —> 3:o Ränta å Kongl. Krigs-Collegii f. d. Cassors medel t 5,63o: g, ir. S:a 3i3,63o: 9. 11. ' Såsom en följd af de vid sistberörde eller 1815 års Riksdag vidtagne författningar, börjades åter en ny Epoque af Credit-Sedlarnes historia» I sammanhang med regleringen af Rikets Penninge - väsende, fastställdes, såsom grundsats, att Pennitige-Sedelstocken, Credit-Sedlarne deruti inberäknade, skulle intill nästpåföljande Riksdag, så vidt möjligt vore, bibehållas vid samma numeraire, som deli utgjorde vid 1814 års slut; Och nu förordnas äfven, att Credit-Sedlar på 100, 5o oell 10 R:d skulle utgifvas, i stället för att allt ifrån Realisations-Epoken, endast så kallade Småsedlar på 2 R:d. och derunder fått tillverkas. Det mindre Creditivet blef nu, likasom vid 1812 års Riksdag, ställdt på Riksgälds-Contoiret att utgå i Credit-Sedlar, men för en tillökad Summa eller ii Million Riksdaler Banco värde, hvarpå likväl icke något kommit att lyftas, innan Transport 5,721,350:1.2. Revisorers Berättelse. Rikets Ständer år 1817 tillen Urtima Riksdag sammanträdde.
Förändringar i ett lands grundförfattning böra äga rum, dä de påkallas af en upplyst, allmänneligare och mogen öfvertygelse om förändringens nödvändighet, men helig pligt är för hvarje medborgare, som kallas att i besluten härom deltaga, att med lugn besinning pröfva beskaffenheten, vidden och följderne af de förändringar, som föreslås. Tvenne väsendtliga felaktigheter i vår, nnvar. representation kunna antagas vara allmänneligen erkände: 1 :o att representationen är fördelad på 4 i st. f. 2 kamrar; 2:o att den upplysta, förmögna och i alla hänseenden aktningsvärda ofrälse ståudspersonsclassen, som under samhällsförhållandenas utveckling uppvuxit, samt foitgående tilltagit i styrka och rättvist anseende, ännu är i saknad af representationsrätt, ehuru allt berättigar densamma att intaga ett sjelfständigt rum såsom RiksSt., i full jemlikhet med de 4 gamla RiksStm; samt 3:o att R. o. Ad:s representation icke, såsom de öfrige RiksStms, är sammansatt genom val, utan ännu bibehåller sin forna, numera mindre lämpliga form. Inseende och erkännande behofvet af förändring i dessa hänseenden, har R. o. Ad. under sistförflutne riksmöte, genom formligt beslut, för sin del antagit dessa hufvudgrunder för representationens ombildning. Att R. o. Ad. skall fortfarande vidblifva dessa, af förstånd och erfarenhet godkände grundsatser, derom tror jag mig vara lika säker, som att R. o. Ad. nu och framgent skall, till uppfyllande af sin pligt mot fäderneslandet, ståndaktigt motstå alla försök att tillintetgöra hufvudgrunden för landets nuvar. representation, Stunds-elementerne, hvilka, ägande sin rot i folkets äldsta författning, med dess stigande bildning uppvuxit och utbildat sig till ett säkert värn för frihet och rätt, och hvilken det höfves ett förståndigt folk att omsorgsfullt vårda och fullkomna, ej att obetänksamt utbyta mot främmande, erkändt förderfliga läror.
Denna omständighet, som förtjenar alt noga begrundas, är det, sorn i förening med de i J777 års Kongl. Bref uttalade motiv, bestämt min öfvertygelse om nödvändigheten af ett undanlag från den allmänna regeln. Man invänder häremot, att undantaget kan föranleda dertill, att förbrytelser emot 5. Cap. 1 §. Missgernings-Balken blifva obeslraffade, emedan förbrytaren, stadd på 6 Lag-Utskottets Bttankandt N:o 1^8. fri fot, kan undandraga sig Lagens näpst. Efter min öfvertygelse innebär det ingen våda för samhället, om så beskaffade isolerade förbrytelser blifva ostraffade, utan tvärtom anser jag det för en vinst för samhället, att hvarje person, som icke är belåten med den bestående ordningen, och gifver sitt missnöje tillkänna i ohöfviska ordalag, går i frivillig landsflykt, och sålunda ej vidare åstadkommer förargelse. Det kan likväl tänkas fall då lasteligt tal emot Konungen och det regerande Konungahuset kan vara mera, än blotta pratet, och antyda planer, ämnade att öfvergå i handling af större eller mindre omfång, och i hvilka planer flera andra personer, än den som yttrat sig, kunna vara invecklade. I sådant fall är det för samhället af vigt,-att den angifne icke slipper undan, och att Domaren, som, innan anmälan hos Konungen göres om angifvelsens och brottets beskaffenhet, skall deröfver höra den tilltalade, icke är satt utur tillfälle att låta honom, i häkte förvaras, om skäl och anledningar dertill förefinnas; hvadan jag icke eller vill sträcka undantaget så långt, som Motionairen gjort. Mitt förslag går således derpå ut, att antingen genom ett tillägg till I Cap. 2 §• Straff-Balken, eller genom serskild Författning bör stadgas, att den, som angifves för brott emot 5 Cap. i §.
I öfverensstämmelse härmed får Utskottet vördsamt föreslå följande V o tering s -pr oposition er: Första omröstningen. Den som vill, att vid blifvande omröstning rörande Konstitutionsutskottets uti dess Memorial N:o 8 afgifna grundlags-ändringsförslag, angående Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m., skall såsom kontraproposition uppställas antagande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag af berörde förslag med den förändrade ordalydelse, som blifvit af Borgare-ståndet äskad, på sätt uti Konstitutions-Utskottets memorial N:o 12 finnes anfördt, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej. Vinner .Nej, kommer såsom kontraproposition vid omförmälda omröstning att uppställas, att ifrågavarande förslag skall med de af 4 Konstitulions-UIskof tets Memorial Ar:o 12. Bonde-ståndet äskade och uti Konstitutions-Utskotlets Memoria! N:o 12 anförda förändringar hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Andra voteringen. Den som vill, att Konstitutions-ltskottets uti Memorialet N:o 8 afgifna grundlags-ändrings-förslag, angående Kiks-styrelsens förande i vissa fall, m. m., skall i oförändradt skick blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den del ej vill, röste Nej. Yiuner Nej, kommer samma förslag att till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag blifva hvilande Stockholm den 9 Juni 1857. STOCKHOLM, tryckt hos J. IV. Konstilutions-Utskottets Memorial N:o i5. Alik. lill Exp.-Utsk. den 7 Juli 1*K7, kl. £s e. m. Memorial lill Rikets Ständer, med förslag lill ändring i 12 § Regerings-Formen, angående Siats-Rådets hörande öfver a/handlingar och förbund med främmande maktor.
Och sågen deras styggelse, och deras afgudar, stock och sten, silfver och guld, som när dem var; Att tilläfventyrs icke någor är ibland eder, man eller qvinna, eller en slägt, eller ätt, som sitt hjerta i dag vändt hafver ifrå Herranom vårom Gud, så att han vill bortgå, och tjena dessa folks gudar, och varder tilläfventyrs en rot ibland eder, som galla och malört bär; Och ändock han än hörer denna förbannelsens ord, välsignar han sig likaväl i sino hjerta, och säger: Det varder icke än så ondt; jag vill vandra såsom mitt hjerta täckes; och varda alltså de druckne med de törstiga förtappade. Då skall Herren icke vara honom nådelig; utan då skall Herrans vrede och nit hämnas öfver den mannen, och på honom skola all denna förbannelsen lägga sig, som i denna bokene skrifne äro; och Herren skall utskrapa hans namn under himmelen; Och Herren skall afskilja honom till det ondt är, utur all Israels slägter, efter all förbundsens förbannelse, som i desso lagbok skrifne äro. Och så skall då edor afföda säga edor barn, som efter eder uppkomma, och de främmande, som fjerran långvägs komma, när de se detta landsens plågo, och de krankheter, som Herren dem med besvärat hafver; Att han allt deras land med svafvel och salt förbränt hafver, så att det icke kan sådt varda, ej heller växer, ej heller någon ört uppgår, lika som Sodom, Gomorra, Adama och Zeboim omstörte äro, hvilka Herren i sine vrede och grymhet omstörte. Så skola all folk säga: Hvi hafver Herren så gjort desso landena? Hvad är denna hans stora grymma vrede? Då skall man säga: Derföre, att de hafva gått ifrå Herrans deras fäders Guds förbund, som han med dem gjort hade, då han förde dem utur Egypti land,
Det kail vara likgiltigt, om Hr Dalman får sin vilja fram och bifall altså kommer att upptagas i ja-propos:n. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han, då Dm 9 April f. m. propos. blifvit framställd till antagande af inbjuda., och den blifvit med nej besvarad samt votering begärd, ansett, att antagande af inbjudn. måste blifva ja-propos:n och afslag nej-propos:n. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Här är icke blott fråga om enkelt bifall eller afslag, utan äfven om tillägg; och det kan aldrig antagas för princip, att den, sorn begärt votering, alltid skall få dictera contraproposm. Jag hemställer, att vi först må afgöra, hurudan contraproposm skall blifya. Gr. Posse: Votering är begärd i antedn. af Hr Landtm:? förklaring om sin uppfattning af svaret å proposm till bifall, och denna propos. måste altså blifva ja-propos:n. Derefter har fråga uppstått om contraproposm. Trenne förslag äro i detta hänseende uppgifna. Hr Hjärne bär velat instämma i inbjudn. med vilkor, att d. i5 Jan. blifver tiden för markegångssättning; Hr Rosenblad har yrkat enkelt afslag, och Hr Lefren har jemväl yrkat afslag, men sålunda motiveradt, att skälet för afslaget tillkännagifves vara det, att markeT gångssättningstiden icke bjifvit framflyttad. Nu är frågan, hvilka af dessa skall blifva contrapropos. Hr Hjärnes förslag anser jag icke vara grundlagsenlig!. Jag hemställer altså till Hr Gr. o. Landtm., att Hr Landtm, må gifva sin tanka tillkänna; ty om Hr Gr. o. Landtm, anser förslaget grundlagsstridig!, kommer detsamma att förfalla. Då återstå tvenne meningar, som synas mig kunna sammanjemnkas, enär de båda vilja hafva afslag å inbjudn. Jag hemställer alltså, ora vi icke kunna slippa votera om contraproposm. Frih.