Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
205 en så liflig discussion öfver en så obetydlig fråga, som den nu förevar:de. För min del instämmer jag med de Hrr, som förklarat det vara onödigt att trycka den Norrska bränvinslagen, ty vi hafva i den vägen redan förut mer än nog af de luntor, sorn redan finnas tryckta, och som endast tjena till att förvilla allmänheten. Det enda skal, hvarföre jag skulle önska tryckningen af den Norrska lagen, vore det, att då man derigenom mera allmänt inhemtat kännedom om denna lag, skulle många af de illusioner man nu i detta afseende hyser, borttagas, och man skulle allt mera öfvertygas om dess otillämplighet bos oss, ju mera man komme underfund med luiru olillämplig och chikanös denna lag i sjelfva verket är. Frih. Raab, Adam Christian: Den siste värde talaren har anmärkt, att bränvinsfrågan har det med sig att det upkallar en mängd talare; denna gång har den åtminstone haft den förtjensten att upkalla den värde talaren sjelf, som vi icke under denna Riksdag ännu hafva här hört. I afseende på Hr Hjärnes anförande hade jag i början svårt att förstå hvad han egentligen menade då han instämde med tvenne talare, af hvilka den ene afktvrkt, den andre åter tillstyrkt Betänk. Hvad ytterligare angår Hr Hjärnes framställning om rykten och enskilde ledamöters berättelser om förehafvawJeu inom ' u’ei\ serskilda Utsk., får jag bedja Hr Hjärne och hvar och en annav,y. sorn derom vill taga kännedom, upskjuta all. omdöme deröfver till' ufess Utsk. hunnit fatta något afgörande beslut. Man har der icke ännd &itat något sådant.; man har blott hållit öfverläggningar och fattat hägTis^ preliminära beslut, men icke något definitivt, och jag tror säledes att det vor> atti t för tidigt att nu yttra sig deröfver. Aldra minst kan mm t»la om den riktning Utsk. tagit; jag är sjelf ledamot af cfetta/TJtsk. och jag skulle vara ganska glad om jag visste hvad sgjefi skall blifva majoritetens mening; men derom är jag ännu alldeles okunnig.
Enblom, såsom Ombud, enligt Socknestämmobeslut, för Grundsunda, Gideå och Björne socknar i Wester-Norrlands, — Degerforss, Bygdeå, Wännäs, Lycksele, Sorsele och Stensele socknar och Umeå landtförsamling i Wester-bottens, samt Öfver-Kalix socken i Norr-bottens län, till Kongl. Majit ingifven underdånig ansökning om anslående af ökade medel till bestridande af afvittringskostnaderne, så att ett större antal Landtmätare derstädes må kunna för afvittringarne användas. Med afseende å hvad Öfver-Direktörs-Embetet i underdånighet anfört och då det jemväl vore af synnerlig vigt, att personer, som ådagalagt nit och skicklighet vid afvittringsärendenas behandling, blefve för någon tid förordnade alt, mctt erhållande af lämpliga arfvoden, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Wester-Norrlands samt Westeroch Norr-bottens län, äfvensom hos Kammar-Kollegium såsom föredragande handlägga der förekommande afvittringsmål, tillstyrkte Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t må föreslå Rikets Ständer, alt, jemte bibehållande af nuvarande äldre anslag af 42,000 R:dr för »Skiften och afvittringar», hvilket, så snart afvittringarne i Gefleborgs och Jemtlands län hunnit i allo afslutas, borde blifva för sitt ändamål mera tillräckligt lill forlskyndandet af afvittringarne i Wester-Norrlands samt Westeroch Norr-bottens län, bevilja ett serskildt tillöknings-anslag af 8000 R:dr årligen för den tid, under hvilken nästa Statsreglering varder gällande. b) Undervisningsanstalter för jordbruk och landlmannanäringar: l:o.
En tragedi med hvilken han icke sjelf kan bli nöjd utan som derföre med träget arbete ändras och förbättras. Läser gerna sjelf upp sina stycken.95 ”Christer Swahn’s rätta namn är Wickström. Då han utgifvit sin ”En sjelfmördares anteckningar” led han så mycket spe af kamraterna, hvilka tillochmed reste en grafsten öfver honom, att han slutligen fann sig föranlåten att flytta till Lunds universitet der han nu ligger och läser filosofi. Han är en ung man med ganska hyggligt yttre, och mörk. Ytterst sprättig, nonchalant, elegant, blaserad i rörelser, skick, miner och uttryck. (L.P. är ej säker på namnet, men har sett menniskan, han är helt ung.)96 L.P. fann det vara en så stor förödmjukelse för mig att mitt poem till Folktidningens julbild ej vann priset att han ville bespara mig densamma åtminstone under helgdagarne genom att undanhålla mig tidningen, hvilken kom honom tillhanda på julafton. Annandagen frågade jag honom om Folktidningen ej ännu anländt. Han svarade: ”Nej.” I samma hus som jag bor en pastor Mejer. Han lär vara en stor, ståtlig karl med svart helskägg och ganska vackert ansigte. Under det förflutna året brukade han dagligen gå till M.G-s, helt hemmastadd och qvarstannande till ut på nätterna, hållande alla uppe. Ibland hände det att frun på skämt kunde säga: ”Klockan är minsann mycket.” ”Det kan jag icke tro,” brukade gästen svara med ett gladt leende och frun kände sig smickrad öfver att han hade så svårt att slita sig lös. Hon brydde också ofta sin äldsta dotter för honom, menande att han vore förälskad i henne. På sådant brukade flickan alltid svara med de vemodiga orden: ”Inte skulle någon bry sig om en stackars krympling, som jag.” Men hon var ung och kunde kanske icke hindra modrens ord om kärlek och förlofning att slå rot i sinnet, så krympling hon var. Stolt var hon dock tack vare modrens lärdomar och trots sitt barnsliga utseende. Hon kunde med en kastning på det blonda, oskyldiga barnahufvudet säga: ”Jag vill icke den qvinna någon ting som ej skulle vara i stånd att dölja sitt tycke.”
Skenet från lanternan föll i detsamma på hennes ansikte, och Stagnelius var nära att taga att steg tillbaka, så öfverraskad blef han af hennes skönhet. De välförplägade herrarna, hvilka nu hade tvenne män framför sig, emedan betjänten vid Stagnelii mellankomst repade mod, aflägsnade sig. Stagnelius ledsagade den vackra okända och hennes följeslagarinna till deras hem på Malmskilnadsgatan. Dagen därpå inträdde han på källaren, som var belägen i samma hus, där den vackra okända bodde. “Finns här något rum att hyra?“ frågade Stagnelius. “Visserligen,“ svarade källarmästaren; “men det ligger inåt gården och är icke särdeles trefligt.“ “Det gör ingenting, jag tar det,“ svarade Stagnelius, “om en timme flyttar jag in.“ “Men,“ invände källarmästaren, “herrn borde väl se det först.“ Källarscen på Stagnelii tid. “Behöfs inte!“ “Vill herrn icke veta hvad det kostar?“ “Onödigt; jag betalar hvad som begäres,“ sade Stagnelius och aflägsnade sig. Källarmästaren förklarade högtidligt för sina närvarande kunder och kypare, att den karlen bestämdt var en poet, ty en förnuftig människa kunde omöjligt bära sig åt på det viset. En timme därefter hade kungl. sekreteraren Stagnelius flyttat in i den lilla kammaren åt gården. Om aftonen kallade han upp en af kyparne. “Hvem bor i första våningen?“ frågade han. “Ett gammalt kammarråd med sin gamla fru, en gammal hund, två gamla döttrar och en gammal piga.“ “Det var f-n så mycket gammalt,“ utbrast Stagnelius. “Nå, i andra våningen?“ “En gammal major med ...“ “Gamla döttrar, fruar, hundar och pigor,“ inföll poeten otåligt. “Om förlåtelse; men majoren har hvarken fru eller hund.“ “Nå, hvad har han då?“ “Tvenne unga, vackra döttrar, hvaraf den minst vackra rest bort just i dag.“ “Det är bra, du får gå. Apropos, hvem är min granne här bredvid?“ “En löjtnant.“
— N:o ig. i fråga om försäljning till skatte af Ecklesiastike hemman i Skåne. XI. B. 33o. XII. A. 168. — N:o 20. i anledning dels af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, rörande ny indelning till ordinarie knecktehåll af oroterad jord, dels ock af väckte motioner, om den nya indelningens anslående till lindring i gamla ordinarie roteringen. XI. B. 33o. XII. A. 168. XIII. — N:o 21. i anledning af väckt motion, angående lindring uti extra roteringen inom Bohus Län. XI, B. 33o. XII. A. 168. — N:o 22. i anledning af väckt motion, angående Åbooch Besittningsrätten till Kyrkohemmanen i Halland. XI. B. 33o. XII. 168. A. 215. XV. U. 248. A. 398. XVI. E. 108. — N:o 23. i anledning af gjorda anmärkningar dels vid Ekonomiutskottets Betänkande N:o 36, dels ock vid de förenade Utskottens Betänkande N:o 3. XIII. B. 179. A. 196. — N:o 24. i anledning af återremiss å N:o i4- XIII. B. 179. A. 196. — N:o 2Ö. i anledning af återremiss å N:o 20. XIII. B. *79- A'96- — N:o 26. i anledning af väckta motioner, dels om upphörande af Postföringsskyldigheten, dels om lindring i sam - ( 223 ) ina onus. XIII. B. 179, 196. A. 206. XVII. Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 28. i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Båtsmanshnl let, Rikets Städer emellan. XV. B. 248. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
I ii:te Häftet. * Stattsamt Allm, Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N’,0 47- ICap. Allmänna föreskrifter, §- \ Angående hvilka äro till inqvartering berättigade; så anse Utskotten, lika med hvad Krigs-Collegium yttrat, att till denna §. bör göras följande tillägg: ”hvilket äfven gäller för uti stad stationerad Militaire och Civil, då han icke tillhörer derstädes tjenstgörande trupp, äfvensom för Officer, sorn är bosatt å landet och allenast tillfälligt sig till tjenstgöring infinner;” hvilket finner stöd •— det förra i 1720 års Inqvarterings-Ordning, som förutsätter, det inqvarteringstagare skall vara bosatt å stället och deltaga uti functioner för vakt och vård om staden — och det senare uti Kongl. Brefvet den 29 Junii 1745 samt Kongl, Kungörelsen den 12 Jan. 1775. §. 2. Angående att inqvartering tillhör Magistratens omsorg.
A intagna föreskrifter, må, näst efter orden: »Aflöning s-staten för Låne-koiitoren i Götheborg och Malmö ur fastställd på sult, sorn föijer, nemligen i blifvande Banko-Reglemente införas följande: A. För Låne-kontoret i Götheborg: Direktörerne, utom Banko-Ombudet, hvardera, arfvode å 666 R:dr 32 sk Banko-Ombudet: arfvode Kamereraren, lön 1,000: arfvode 400: Kassören, lön 800: arfvode 200: missräknings-penningar . 333: 16.— l:ste Bokhållaren, lön 800: arfvode 200: 2:dre d:o lön 800: arfvode 100: 3:dje d:o lön Registratorn, lön 800: arfvode 400: Kontorsskrifvare^ lön Ombudsmannen, lön 800: arfvode 200: Kanslisten, lön Vaktmästaren, lön 300: arfvode 50: Summa B.ko R:dr 14,050: 16 Banko-Utskotleis Memorial, iV.-o 67. Dessutom må till Låne-kontorets personal, såsom arfvode för belåning uf jern och andra våg/orda effekter, utgå 400 R:dr Banko. Varande de till nämnda personal nu utgående arfvoden för Handelsoch NäringsDiskontens lånerörelse, 666 R:dr 32 sk., samt lör diskonteringen af aktier och publika papper, 222 R:dr 10 sk., 8 r:st. såsom tillgång för den nya staten beräknade. Enligt den här ofvan framlagda beräkning af disponibla tillgången skulle densamma utgöra 10,638: 42. 8.
N:o ij, t N:o 15i Betänkande, i anledning af Revisions Eerättelserne 1825 och 1827, ont Formulairet för den Ed, sorn Revisor erne i enligt Instructionen af deri 20 Januarii I824, hafva att vid deras första Sammanträde i Banken afiäggOi T? • M • - ligt det, vid 1825 års Banco-Re vision begagnade Och uti dess till Rikets Ständer afgifna Berättelse, (Tryckta Exempl. pag. 6} ordagrannt intagna Formulaire, hafva äfven 1827 års Bailco-Revisorer aflagt den Éd, som, uti i:sta Puncteri af Rikets Ständers för Revisorerné öfver Bancooch Riksgälds-Verken fastställde och, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af d. 20 Januarii 1824, till allmän efterrättelse utfärdade Instruction är föreskrifvem Samina Formulaire har uti 3:dje Afdeln. 1 §• af 1820 års Revisions-Berättelse (Tryckta Kxempl. påg. 4°) blifvit anmäldt till Rikets Ständers Stadfästelse för framtiden. Bih. till Riki. St Prof. i8s8,1829.6:te Samt it G:t« Hilt; i Hi må ’ Banco-Vttkotfett BctHtilcanåe. Ko i f. Efter öfvervägande häraf får BancoUIskottet vördsamt tillstyrka: Att Eden för Banco-Revisorerne må ställas i fullkomlig likstämmighet med den Ed, somför Banco-Utskottets Ledamöter blifvit aF Rikets nu församlade Ständer fastställd, (se B:co-Utskottets Mern.
Utskotts hemställan angående Revision af För - Stats-Utskottets Eetankandenl *717 vallningen utaf de under Kongl. KrigsCollezii disposition ställde Cassör. D; likmätigt 30 och 68 §. §. i Riksdags*ordningen Stats-Verkets tillstånd och förvaltning i alla dess delar bör för Riksens Ständer uppvisas för att af dem vid Riksdagarne och deriruellan af De« ras valde Revisorer öfverses och granskas; men sådan åtgärd vid de föregående Riksdagar och Revisioner icke blifvit sträckt till de médel, som serskildt förvaltas af Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegium, nemligen KrigsmanshusKostallsoch Mötespassevolance - Cassornes ti lgångar, hvilka äfven utgöra delar af Stat?-Verket; så har StatsUtskottet ansett sig böra till Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen hemställa om icke något stadgande om verkställighet af sådan Revision niå höra vidtagas till efterrättelse för den kommande tiden samt underdånig anmälan derom hos Kongl. Majtt göras, med anhål an, det Kongl. Krigs-Collegium må undfå Nådig befallning, att, vid inträffande Revisioner af Stats-Verkets öfrige Räkenskaper och förvaltning, jemväl uppvisa redogörelsen för desse Cassors medel, på sätt och i den ordning Rilcsdags-ordningen samt Instructionen för Revisorerne af den 10 Junia 1812 förmå och innehålla. Stockholm den 26 Maji i8i8>- Ntr 282^ Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande i angående Riksdags Fullmäg - 17*8 Ståts-Utskottets Betänkanden. t ige n Eric Svenssons frun Bohus Län, Memorial om Contro/I å Hushållnings. Sä Ilskaper nes disposition af de utaf Nionde Hufvud-'Titulns Fond erhutlande medel.
JVär för närvar, retelsen att vinna en sådan förtjenst är så stor, skulle den flir bonden blifva så mycket större genom skjutslegans förhöjning; och jag hemställer, huruvida man då vunnit ändamålet att förekomma sedeförderfvet. I allmänhet skulle en förhöjning af skjutslegan hufvudsakligen drabba landet, emedan allmogen i samma mån nödgades betala högre reseersättningar för de embelsoch tjenstemän, som hafva bestyr med dess angelägenheter. Bonden finge betala dubbel skjuts för fjerdingsman, nämndemän, landtmätare m. fl., sorn besörja hans angelägenheter. Jag får äfven erinra, att denna förhöjda skjutslega skulle drabba den betydliga del af tjenstemän, som nödgas göra långa resor', utan a(t derföre erhålla en skillings ersättning. Jag vill blott citera exemplet af de svagt lönte sijhallernerne i Svenska armeen, UnderLieutenantens lön uppgår sällan till högre belopp qn i^o i :dr, efter afdrag af accordsränta, bevillning, centonal ro. in. Ilan är dock nödsakad att göra resor af ao, 3o och anda lill 5o mil om året, lill torpsyner och andra förrättningar inom regrtets stånd. Jag hemställer, om icke en lill dubbelt belopp förhöjd skjutslega skulle djupt ingripa i erssan för dessa tjenstemän. Jag vet väl, att motionären åsyftar att, genom den förhöjda skjutslegan, kunna tillvägabringa contracler om skjutsens besörjande af enskilde personer, åtminstone pä de allmänna vägarna. Man har antagit ett sådant ändamål, men jag kan icke tro, alt det någonsin kpinmer till verkställighet. Vårt land är så glest bebodt, och trafiken der så ringa, att sådane inrättningar ej skulle bära sig. Jag tror tvertom, att allt hvad nian i detta afseende skulle göra, vöre att hindra eommunicationer i landet, och således begå ett Stats-ekonomiskt fel, om också en del af kostnaderna för närvar, drabba en enskild Corporation.
M e n så började du ditt arbete o c h gick så helt upp i det. D v a d brydde jag mig o m dina stockar o c h skogsplanteringar, jag kände mig allt mera ensam, allt kallare blef det i n o m mig. Jag bestod icke hvardagslifvets pröfningar, ty, — ty jag älskade ju icke. » Hennes hufvud sjönk allt djupare ned, och hon talade så lågt, att han hade svårt att höra henne. » Och så insåg jag en dag, att lyckan, den ligger icke i ett eget hem, utan i ett deladt h e m, o c h sedan dess har jag ingen ro mera. Jag kan icke stanna längre — jag måste bort, jag kan icke förställa mig mera. Förlåt mig, Hugo, förlåt! » Nåväl,.passa på Mer öfning att få. ^iclsförårif. Bidrag mottagas meäjtacksamhet. 1898 Hon kastade sig ned på knä, men han lyfte genast upp henne o c h stödde henne. » Se på mig! » sade han. H o n lydde dröjande, och blickarna som möttes, uttryckte sorg o c h förtviflan. » Du tror kanske, att det var något nytt för mig, det d u nu berättat, » sade han sakta. » Nej, så har du ej kunnat förställa dig, så blind har ej min kärlek varit, att jag ej förstått allt, klarare o c h klarare för hvarje dag. Men jag har hoppats s o m du — att kärleken en gång skulle komma. Och nu är det h o p p e t slut! » H a n släppte henne o c h kastade sig ned i en stol, m e d händerna för ansiktet. Gärda stod kvar. » Hugo, » stammade hon, » du har vetat d e t? » » Ja, » svarade han tonlöst. Gärda sökte reda sina förvirrade tankar. Han hade vetat det o c h hade varit så g o d, så öfverseende o c h tålig. Han hade väntat o c h hoppats, och så — så slungar h o n h o n o m i ansiktet all sin bitterhet, sin otacksamhet.
Jag kommer ihåg hvad de flesta af dem heter också.» Och han berättade små anekdoter om sådant som passerat på gården, allt med låg röst, som om han och hon varit ett par bänkkamrater i skolan, som stulit sig till en liten sqvallerstund, när ingen märkte det. Och han ryckte Marianne med, så att hon också blef intresserad, icke så mycket af hvad han berättade, som af hans sätt, det var så oemotståndligt torroligt, och så skrattade han liksom om han skulle gömma sin munterhet. »Ja, nu är det riktigt», sade han och räknade öfver alla högarna, »Marna kan komma och bära in det!» En af pigorna kom in, fick besked af Börje och bar ut välfägnaden till de respektive mammorna. Börje bad om en skål vatten i köket att tvätta sina händer i, men Marianne gick in i sängkammaren. Då hon dröjde der en stund, kom en af pigorna och bad henne komma ut; folket hade ätit och ville tacka. Börje stod och talade med en af karlarne, då Marianne kom. »Ja, här ha vi frun», sade han, »och detta är vår fördräng Nils Olsson, de andra får du reda på så småningom, för jag vet att du ändå inte kan komma ihåg alla namnen.» »Tackar så mycket, fru», sade karlen och räckte hand, i det han bugade sig på ett snedt och otympligt sätt, som visade ovana. Marianne räckte honom handen, men icke utan en viss motvilja, hon hade aldrig tagit en sådan der arbetare i hand förr och hans händer voro så förfärligt grofva. Efter honom kom hustrun. »Tack, fru», och så tog också hon i hand skarpt och lustigt med en arbetsvan, hård liten hand, och dervid neg hon – blixtsnabbt – som om hon tryckts ned i golfvet och gått upp på en fjeder. Det gick på samma sätt hela raden utefter. Marianne såg ned på dessa händer. Hon var dödligt förskräckt för dem. Somliga voro skrofliga som barken på träd, somliga tjocka och okänsliga som en läderputa och somliga varmt fuktiga, så att hon kunde förgås af att röra vid dem. Och hon måste dock låtsa, som om det icke alls vore någonting förskräckligt.
Så beskaffade förluster, sorn dera Magazins-Ir. rättningen fått vidkännas dels å gjorde utléfvereringar till Stockholms Stads Bagare-Erabete, Mariaa Fattighus m. m. dels ock å öfvertagandet af den Spanmll, som genom Stats-Rådet m. rn. Grefve von Plåtens försorg blifvit ttpphandlad , finna Riksens Ständer kunna afböjas och förekommas enär sådane föreskrifter för Inrättningens förvaltning meddelas, att Fonderne icke få användas till andra bidrag eller till ingående af andra förbindelser och aiaganden, än dero, som stå uti ett direkt sammanhang med föremålen för Inrättningens Organisation. — I afseende pa de förluster, sorn Magasins-Irirättning^n redan fått och Simu får vidkännas å försäljningen af Råg till Stockholms Bagare-Embefe i ändamål att bibehålla det Grofva Brödet vid ett nedsatt Taxepris hafva Riksens Stander, då dessa förluster äro en följd af Inrättningens förvaltning, ansett dem böra i Räkenskaperne afskrifvas, på det de ej t genom deras intagande i Vinst» och Förlusl-afräkningarne , måtte oriktigt förblandas med de utslag , som uppkomma af Magazins-Inrättningens öfriga Spanmåls-rörelse. 9.
Utskottets yttrande under §§ G och 7. sid. 2, rörande Prcstc-Ståndets beslut i fråga om slämpclafgiftcn för bouppteckningar, godkändes, och bdöll Ståndet den af Utskottet å samma sida gjorda hemställan, alt föreskrifterna om stämpel å »mästarebref till fabriksoch handtverksrörelse» samt »tillståndsbevis till handels idkande utan burskap», äfvensom derom, att »gesallbref» äro från all stämpel befriade, må ur författningsförslagct utgå. 304 Prot.-Utdrag den 16 Öfriga delar af detta Utlåtande lades till handlingarne. JM 11, i anledning af erhållen återremiss af Bevillnings-Utskottets Betänkande JM 7, i fråga om den för de Kongl, personerna och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet, m. m. Lades lill handlingarne. JM 12, i anledning af Hiks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående tullbevillningen. Med afslag ä Utskottets till Preste-Ståndet ställda inbjudningar godkände Ståndet samtliga i detta Memorial föreslagna voteringspropositioner, och blef den vid slutet förekommande anmälan till Utskottet återremitterad. S. D b öredrogos ånyo Lag-Utskottets nedan omförmälda Memorial: M 49, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande JM 18. öfver Rikets Ständers Justitie-ombudsmans motion i afseende på kärandeparts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut. lii[olls. JM 50, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande JM 24, öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på vilkoret) för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterna och Högsta Domstolen. Lades till handlingarne. S. D.
Dessa skäl, hvilka grundlagt Utskottets förra-förslag, har Utskottet icke funnit af de gjorde anmärkningarne vara vederlagde, hvadan Utskottet ånyo tillstyrker: alt en månadtlig ersättning, i ett för allt, må anslås för Herr LandtMarskalken med 5oo R:dr och för hvarje af de andre Talmännen med 4oo R:dr E:co. Enär, emot Utskottets förslag i frågan örn Klubbkostnaderne, hvilket är gillädt af Preste-Ståndet, någon anmärkning icke eller hos Ridderskap^t och Adeln blifvit gjord, samt Borgare-Ståndet redan före detta afsagt sig all förtäring, på Klubben för Statens medel; så och enär i öfrigt, äfven inom Bonde-Ståndet, der åtskillige Ledamöter yrkat bibehållandet af fri tillgång på tobak och svagdricka, andre åter yttrat sig emot ett sådant användande af Statens medel, anser Utskottet sig icke eller kunna frångå sitt förslag i afseende på berörde kostnader, nemligen: att desse må under nu påstående Riksdag inskränkas till utgifterne för klubbrummens hyrande samt förseende med ljus och ved, för nödig uppassning samt far anskaffning af Tidningar. För besvarandet af de anmärkningar, som inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet blifvit gjorda vid Utskottets förslag till aflöning för Riks-Ståndens och Utskottens Cance/lie-personalfår Utskottet hufvudsakligen åberopa Riksdags-Ordningens 24 §•> hvars ordalydelse, i Utskottets tanka, ingalunda medgifver, att, på sätt yrkadt blifvit, aflöningen nu vid Riksdagens början bestämmes till ett visst belopp., eller minimum, utan anser Utskottet rätta sättet, att bereda de vid Cancellierne anställde personer någon vedergällning under Riksdagens lopp, vara det af Utskottet uppgifne, nemligen meddelandet af månadtliga förskott.