Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E. U, Bet, Viii: 953. ^ Besl. IX: 727, 730. 734, Båtar, Lifraddnings-, anläggande deraf, Remiss II; 512, a, S. o. E. U. Bet. IV: 648, Besl» IX: 2go. 297. 302, 336, Skrif, X: 208, Båtsmän, i Blekinge, Samlingsplatser för dem, Remiss II; 493, S, U. Bet. IV: l23.Besl. IX; 68.74, 80,96, Böter, för uteblifvande vid Under-Domstol, förhöjning deraf, Remiss II: 482. L, U, Bet, VII; 53, Besl, IX; 87. '99. 113, 118. — se äfven Brott må], C, Carlstads Län, K, M, Befk, åtgärd i målet mellanQI, Registeri n Jönsson och Lagm, Kleman, Just, Omb, Berätt, II: Si5, Carlsund, Stads - B okhål] are, dess Mantalsskrifningsprovision, S. U, Bet. IV: 553. Skrif. X: S87. Cederström, Friherre Rudolf, anmärkning mot honom, se Rådgifvare, K«.M:s, för Flottorne, och Stats-Råd samt Stats-Rlds Protokoll, granskning deraf. Chart<e-8igillatas-Förordningen, se Stämplade Pappers Förordningen, Clara Eif, dess »Redande, Remiss II: 464, S, U, Bet, IV: 45. Besl. IX; 42. 45'. 46. 51. Sjö, Rörstrandsoch Carlbergs-Kanalen samt Fateburs-Sjön, se Sjöar inom Stockholm, Collegium, Kommerse-, Fonderne och Medlen derunder, K, M, Prop, I; 99, Revisor. Först, S, U, Meni, IV: 2048. Skrif. X; 668, K, M. Skrif. I; 379.
Exc. sig böra hemställa, att ett slikt medgifvande jemväl nu finge ega rum och till följd häraf den af Kapilenen De Freese utgifne fullmakten godkännas. Ropades ja. Föredrogos ånyo och biföl los StatsUtsk:ts d. 22 och 25 dennes bordlagde Ullåtm: N:o 59, i ani. af väckt motion om befrielse från räntor och oirera för Komministers-bostället N:o 1, ett halft mantal, Rätansbyn i Jemtlands län; och N-.o 6 0, med hemställan att Riksg.Kontis Embetsoch Tjenstemän samt Vaktmästaren vid detta verk måtte för år 1860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning. Efter förnyad föredragning af StatsUtskits d, 22 och 25 dennes på bordet lagde Memorial N:o 61, i aid. af erhållne återremisser å Utiåt:t N-.o 9, ang:de K. Propos. om användande af en del utaf de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödige nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona; beslöt R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i frågan fattade beslut, att bifalla hvad Utsk:t uti förevide Mern. föreslagit. Hr von Mentzer, Carl Fredrik: Med anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen, får jag härmed afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Bevilln.Utsk;t. Sedan U. o. Ad„ uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm. Ståndets Elektorer att utse en ledamot i Bevil!n.Utsk:t efter Hr von Mentzer. Föredrogs ånyo Bevilln.Utskds d. 22 och 25 dennes bordlagde Betänk. N:o 18, ronde postbevillningen och dermed sammanhängande ämnen.
En hop unga män af hög börd komma upp till Rdrsdagen, men, som Electorerne äro tvungna alt välja äldre män till Ordfide, sa utestängas de yngre männen, till följd af sin höga nummer, från möjligheten att komma in i Ulsk. Jag tror att det skulle vara nyttigt både för dem och för ärendenas gång, om de kunde komma in i Dtskin, utan att derföre blifva sjeffskrifna Ordfide. Huru jag än vill se denna saken kan jag ej komma till annat resultat, än att det vore nyttigt och nödvändigt ali bifalla förslaget. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Efter min åsigt är ingenting sa vigtigt, i fråga om en förändring i grundlagarne, som att det framlagda förslaget är tydligt och klart. Äfven om jag gillade förändringen, skulle jag för min del ej bifalla den, såvida ej förslaget vore redigeradt så att det klart uttryckte, hvad meningen vore. Om således, på sätt Frih. af Ugglas anmärkt, otydligheter finnas i förslaget sa skulle jag icke biträda detsamma. Otydligheten skulle bestå deri att det icke vore stadgadt, när val DnrilS December e. ra. 677 åf Ordfide borde ske, och att man således skulle kunna upskjuta dermed vecka efter vecka. Härvid har det redan blifvit anmärkt att om en Ordf;de i Utsk. är frånvarande en vecka, äger man rätt att göra nytt val. Man har sagt att det icke finnes bestämdt stadgadt, när första valet skall ske, men hvilken vore den stora vådan om valet icke skedde inom en vecka, eller om dermed upsköles vecka efter vecka? Jo! hela vådan blefve den att R. o. Åd:s äldste ledamot fortfarande vore Ordf:de och då stöde man ju på samma punkt som nu. Om Hr Frih:n anser någon stor våda vara förenad dermed att den äldste ledamoten af R. o Ad. är Ordfide i Utsktn, så kan jag sannerligen icke förstå, huru Hr Frilen i konseqvens härmed kunnat understödja de påståenden, som af andra ledamöter, fast på helt annan grund, blifvit gjorda, att den förste ledamoten af R. o. Ad. skulle vara Utslcs Ordfide.
Då frågan om indragning af småsedlarne förra riksdagen förevar, invände deras vänner deremot, att silfvermynt icke skulle kunna begagnas i vårt laud, emedan det vöre så lätt att lappa bort, hvarigenom Staten skulle tillskyndas föt luster, och denna åsigt Den 10 April f. m. 467 understöddes dä af ledamöter utaf BondeSt. inom BankoUtsk., men sedan silfrel utkommit i rörelsen, liar rädslan för detsamma helt och hållet försvunnit så alt allmogen numera icke vägrar att emottaga silfvermynt. På grund af såväl-desse skäl som äfven de af Gr. Lagerbjelke anförde, anhåller jag om bifall till betänk. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Sedan Gr. Lagerbjelke yttrat sig, kan min framställning blifva kort. Ståndet finner nogsamt att, då 12 är det hufvudlal, som i allmänhet ingår i vår penninge-räkning, och i r:d:erns fördelning många olägenheter upstå deraf att ett mynt, motsvarande 12 sk. b:co, saknas. Om ett sådant funnes, hade man samma lättnad som hittills alt genom dess sammanläggning med sig sjelft, med 8 och 16 sk., bilda de flera olika belopp, som derigenom upkomma. Men da nu 4 sk. icke finnas i silfver utan endast i koppar, kan man för tyngdens skuld svårligen med posten afsända summor, hvari 12 sk. b:co skulle utgöra fyllnadsbeloppet, utan man måste då, såsom en talare här yttrat, begagna den stora kopparslanten. Detta kan den enskilde icke göra, utan en kostnad, som öfverstiger de 4 skines värde. Imedlertid torde II. o. Ad. påminna sig huru angelägna om 4 skrnes bibehållande några talare här voro, när för några veckor sedan fråga förevar om Postverket. Då ville man för 4 sk:s besparing i porto, blottställa Statsverket för en förlust af 100,000 r:dr årligen.
Hr Gr. von Platen, hvars sak-kännedom i dylika frågor som denna, ingen lärer vilja jäfva, fick då hand om saken. Denne utomordentligt skarpsinnige man undersökte förhållandet, tog sjelf lokalen i ögonsigte, och gjorde sig på stället underrättad om alla de omständigheter, sorn kunde inverka på företaget och dess framgång. Han fann då, att sluss-byggnaderna, sådana som de voro föreslagna, ingalunda kunde verkställas, hvarken med det anslag K. M. beviljat, eller med det bidrag, som bolaget utfäst sig att lemna. Han förklarade att, så väl af dessa anledn:r, som i anseende till åtskilliga naturhinder och andra omständigheter, det beviljade anslaget icke borde utgå, hvarföre K. M. inställde all vidare utbetalning af detsamma. Emellertid hade bolaget redan af anslaget lyftat 5,000 R:dr b:ko, hvilka största delen blefvo använde till inköp, dels af jord från ett hemman vid namn Skifed för sluss-anläggningen vid Forsshaga, dels af den jordrymd, som Dejeforss sågverks-egare afstodo till sluss-anläggningen derstädes. När bolaget icke fick vidare anslag, så måste det naturligtvis upböra. Sedermera inrättades Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen, som, efter Stor-Amirals-Embetets tredje Den 29 Juni e. m. Afdeln., öfvertog de der handlagd eärenden och då väcktes af bolaget fråga om afskrifning af 5,000 R:dr b:ko, som det hade lyftat. Styrelsen anmälte förhållandet hos K. M., som i det skick, hvari saken då befanns, icke ansåg skäl att bifalla afskrifningen, utan öfverlemnade i stället målet till Kammar-R:n, hvars Advokat-Fiskal borde tillse, huruvida något skäl till återfordrande af det utlemnade anslaget vore för handen. Advokat-Fiskals-Embetet fann verkligen sådana skäl, ilhy att detta anslag hade blifvit beviljadt, endast till arbetets utförande, men icke till inköp af den för sluss-anläggningarna nödiga mark, hvilken deremot bolaget förbundit sig att anskaffa, så att medlen blifvit af bolaget oriktigt använde.
In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prct.uldr. för den 24 dennes. Föredrogs ånyo Serskildta Ulsk:s d. 12 och 15 dennes på bor det lagda Betänk. JVå 8, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. samt åtskilliga hos RiksSlsn väckte motioner, om vilkoren för bränvinst ill verkning. Då härvid Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om icke, enär Utsk. i sjelfva Betänk, icke gjort någon hemställan som föranledde till propos., R. o. Äd. behagade genast öfvergå till förslaget (ill förordning, ang:de vilkoren för bränvinslillverkning, ropades Ja, hvarefter Frih. Raab, Adam Christian, anmälde sig och anfördes Då R. o. Ad. nu har beslutat att öfvergå till Serskildta Ulsk:s förslag till förordn. angsde vilkoren för bränvinslillverkningen, och delta förslag innefattar icke mindre än 100 §§, ligger del för mig uppenbart, att stor tidsutdrägt skall ega rum, innan desse §§. blifva genomgångna från början till slut. Jag skulle derför tro att någon tid skulle sparas och att det i öfrigt vore ändamålsenligt om Ståndet nu, såsom tillförene skett, först afgjorde de vigligaste §§:ne, och sorn sådane förestår jag 1 §. 1 Morn.. 2, 3, 5, 8 och 38:de §§:ne. Då hade Ståndet afgjort, hvilka må äga rättighet att tillverka bränvin, tiden hvarunder denna rättighet må ulöfvas, redskapens beskaffenhet och slutligen beskattningen. Sedan dessa §§. äro afgjorda, falla de öfriga §§:ne derunder. På grund af dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. ville antaga det af mig nu föreslagna föredragningssätt. Hr Hjärne, Harald: Då K. M:s Propos. i detta ämne remitterades till Utsk. yttrade jag den tanken, att man framförallt under denna Riksdag, vid lagstiftningen i delta vigtiga ämne, skulle behandla frågan praktiskt.
Direktionen för behörigt iakttagande af detta stadgande ansett erforderligt orh såsom ett oeftergifligt vilkor för bifall till ansökning om inträde å inrättningen, att den sökande med behörigt läkareoch prestbetyg tillförlitligen styrkte, det lian befunne sig i sådana omständigheter, de der, enligt högstberörde Instruktion, berättigade honom till inrättningens omvårdnad, så att blotta föregifvandet i berörde måtto icke i något fall kunde vinna afseende, äfvensom alt, Direktionen veterligen, dittills icke inträffat, att någon å hospitalet eller dårhuset intagen person derstädes, i följd af Direktionens beslut, emot sin vilja qvarhållits, sedan utrönt blifvit, att vidare omvårdnad för honom vid inrättningen ej varit af nöden; vid hvilket förhållande och då den händelse, som i strid härmed uti min skrifvelse förutsattes, ej heller borde dädanefter befaras, vidare utlåtande i anledning af samma förutsättning icke af Direktionen ansågs erforderligt. Efter emottagande af detta svar trodde jag mig böra vidare i tillämpning utföra den fråga, jag till Direktionen framställt, och anförde derföre i ytterligare skrifvelse den 18 Oktober 1849, hurusom jag af ett inför Direktionen den 29 Augusti s. å. hållet, offentligen genom tryck k tillgjordt protokoll inhämtat, att en på Danviks hospital befintlig person, förre Tingsskrifvaren August Theodor Widman, hvilken enligt vederbörande läkares edeliga 185 edeliga intygande vore behäftad med fallandesot och deraf stundom mindre vetande, blifvit på egen ansökning och emot en medgiftssumma af 600 R:dr banco den 7 November 1843 intagen å hospitalet; att denne Widman redan i Februari månad 1844 hos Direktionen begärt att från hospitalet blifva utskrifven samt återfå den för honom erlagde medgiftssumma, men att Direktionen, på grund af nämnde läkarebetyg, ansett sig icke kunna till en sådan ansökan lemna bifall; hvarefter Widman i berörde afseende ingått med underdånig ansökan till Kongl.
— Korrt, ofullständigt samt öfverseende med de många tillfällen, då Medborgare så till personlig säkerhet, som egendom blifvit af Domare, Embetsverk ocb Execulorer våldförde, har Utskottet uti Betänkandet N:o 44 SIS yttrat, men hvad man förväntat, nemi. förslag till correctiv och förekommande af våldets inkräcktningar på rättvisans, personliga säkerhetens', och frihetens område, det har man icke fått se. — Blott ord ulan anda och kraft, och meningar utan betydelse, är allt hvad Utlåtandet framvisar. Berörde handling är således icke svarande mot hvad man med begrepp om LagUtskottets bestämmelse hade väntadt; oaktadt man med hvarje dag som fördröjdes med besvarandet af anmärktiingarne, gjorde sig allt större och större förhoppningar om den största möjliga fullkomlighet. Man borde således falla i förundran, om eljest någonting numera kunde under denna Riksdag väcka förundran. Den 5 Februarii e. m. 73 Ifrån (le anmärkningar, som, af mig med flera andra Ledamöter inom Riksstånden, blifvit gjorde i fråga om principen för LagUtskottets befattning med JustitiaeOmbudsmannens EmbetsBerättelse och Redogörelse, har Utskottet hulpit sig genom tillä mpning af 90 §:n i RegeringsFormen, hvilken Utskottet ansett lägga binder i vägen för Utskottet, att åstadkomma något gagn med dess tillämpning. I anledning häraf, och då Utskottet har så grannlaga motiver för sitt handlingssätt, får jag fråga: hvilka voro väl dessa motiver, då Utskottet tillstyrkte den onaturliga Lag, att en fånge skulle af fångförare eller vaktkarl få skjutas vid rymnings-försök, och då Utskottet föreslog Mords-och Blods-drägts införande i Sverige? Controllen öfver JusliliEe-Ombudsmannen är, efter Utskottets tanke, Publiciteten. Jag tror att Publiciteten är lika stor controil öfver Utskottets fullgörande af 33 §:n Riksdagsordningen.
Ofver Rikets Ständers underdåniga framställning om åtgärders vidtagande för åstadkommande af en förbättrad kolningsmethod och utbredande af kännedom om Torfjords ändamålsenliga beredande till brännmaterial, hafva infordrade utlåtanden blifvit afgifna af Teknologiska Institutet, Fullmägtige i Jernkontoret, Koinmerse-kollegiutn samt Landtbruks-akademiens Förvaltnings-komité. Vid underdånig föredragning den 19 September 1862 beslöts utsättande af premium till framkallande af populära täflingsskrifter i fråga om ändamålsenligaste kolningsmethoder och basta sätt för bränntorfs beredning, äfvensom aflåtande af nådig proposition till Rikets Ständer om anslag till resestipendier för lämplige personer att i dessa ämnen meddela undervisning. 92:o af den 24 Oktober 1860, angående statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vatten-altappningslöretag med flera dylika föremål (168). 1860 den 9 November i underdånighet anmäld, och Rikets Ständers beslut meddelade Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader med befallning att, i anledning deraf, vidtaga de på Styrelsen ankommande åtgärder. 93:o af den 26 Oktober 1860, angående beviljade låneunderstöd för föreslagna jernvägsanläggningar (188). 1860 den 29 December i underdånighet anmäld, då Kongl. Majit med godkännande äf de utaf Rikets Ständer i afseende å ifrågavarande lånemedels utbekommande och användande samt dermed förenade vilkor, åligganden och rättigheter meddelade beslut och stadganden, derom underrättade Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader för vederbörandes meddelande. Sedan derefter Fullmäktige i Riksgäldskontoret afgifvit infordradt underdånigt yttrande, när de af Rikets
Middagsklockan ringde in folket. Arbetarne kommo öfver gården i tunga, leriga stöflar, hälsande på h e n n e som på en återfunnen vän, och hon talade vid dem, en för en, och lät dem berätta om allt sitt. Äfven de voro så godt som hennes egendom i den mening att de och de deras togo en s å s t o r del af hennes tankar, tid och omvårdnad i anspråk. Inspektorn kom sist af alla och hälsade skyggt, synbarligen tveksam, om han skulle våga sig fram. Hon räckte ut sin hand. » Välkommen åter, » sade h a n bugande. » Vårsäden står vacker, ser jag, » svarade hon, » vackrare än jag sett den på, hela vägen. » Så smålog hon vid tanken på att hon ingenting sett förr än just nu. » Har frun fått någon ny inspektor? » » Har inte herr Engvall skaffat sig annan plats då? » » Nej! J a g tänkte — jag hoppades i det längsta. » H a n såg upp med något listigt, smått skälmaktigt i ögonen, som om han genomskådat henne. » Jag ville åtminstone vänta. » Den har du nu fast. Var nu skonsam mot fången! Och såsom troféer du får från min färd: J e i Norrland Sophie Linge. Ett vattendrag, som kan du finna, H u r lugnt majestätiskt det störtar Bidrag mottagas med tacksamhet. Eedigeras af Logogryf. E n fånge jag var, men jag sprängde mitt fängsel Och utgick som segrare, lycklig och fri; Och fulhet och ringhet kring mig satt sitt stängsel, Men nu är mitt lif blott en skön poesi. Nu mörkret ej längre kring mig drar sin slöja; J a g badar mig ljufiigt i solljusets älf. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Fredagen den 13 november 1896. N:r 46 (468) Prenumerationspris pr är: Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., månadsuppl. Barngarderoben Byrå: Redaktör och utgifvare: Utgifningstid: 9:de årg. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. hvarje helgfri fredag. kr. 5: — Klara södra kyrkog. AUm. telef.
Jag får först erinra Hr Hjärne, att det af honom omnämnda ändamål med beslutet om motionens uppförande i första rummet på föredragningslistan numera är alldeles öfverflödigt, sedan BondeSt. upplyst, att det ännu icke fattat beslut i alla delar af StatsUtsk:s betänk. ]V:o 3g3, hvaraf följer, att någon sammanjemnkning af de olika besluten tills vidare icke kan i StatsUtsk. komma i fråga. Hvad derefter Frih. Palmstjernas förslag angår, bestrider jag remiss deraf; ty det är ingen motion, utan blott ett förslag att sätta i stället för de punkter af StatsTJtsk:s betänk. N:o 3g3, som R. o. Ad. afslagit, och motionären har ej heller sjelf satt i fråga, att förslaget skulle behandlas som motion. Jag begär i följd häraf den propos., att Frih. Palmstjernas förslag skall till afgörande företagas i sammanhang med BondeSt:s inbjudning. Frih. Boye: För att bevara åt begge frågorna det sammanhang, de onekligen sinsemellan äga, förenar jag mig i bestridandet af remiss å Frih. Palmstjernas anförande. Hr Hjärne: Det förvånar mig att höra discussionen nu vända sig uteslutande kring Frih. Palmstjernas förslag, som ännu icke blifvit föredraget. Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, nu täcktes till en början förklara, huruvida BondeSt:s inbjudn. är bordlagd; och skall jag sedermera, när Frih. Palmstjernas förslag föredrages, yttra mig öfver den tydning, man gjort af 4g § Riksd.Ordn. Gr. von Fersen: Man synes n priori antaga, att Frih. Palmstjernas förslag är en ny motion, då det likväl blifvit framstäldt endast såsom en contrapropos:n. För min del tviflar jag således, att förslaget kan anses såsom ny motion; men jag medger, att skäl äfven finnas för dess betraktande ur en annan synpunkt, och just derföre föranlåtes jag att förnya min begäran om den propos., att Frih.
Regllet har deremot aldrig haft hästar på bete i Westmanland; men väl har detta legtte begagnat, så väl rusthållares, som enskildes hästar derifrån, hvarom aceord emot en viss vederkänsla blifvit träffad. Det var förmodligen dessa hästar, den värde ledamoten menade. För att upphemta dessa hästar, afreste en officer, en under-officer och några man, men dessa begagnade hvarken kronoskjuts eller marche forcee, utan gästgifvarskjuts, hvartill de, Ilka så väl som andra behörigen förpassade personer, torde varit fullt berättigade. Anmälan i detta afseende har mig ve t leri ig t aldrig hos Collini förevarit. Hr Frih. o. Landtm, anbefallle i anledn. af den vändning discussionen tagit, lindert. Ridd.Secret. alt uppläsa 90 <j:n Reg.-F., hvilket skedde. Frih. af Nordin: Jag har denna gången begärt ordet, endast för alt bemöta några yttranden af Hr Frih. Cederström. Frihln påstod, bland annat, alt det vore oriktigt af mig uppgifvet, att alne gångor hvarje år transport af båtsmän från norra provinsernna ägt rum, oell till stöd för sin åsigt åberopar Hr Frihtu den omständighet, att båtsmannens Den 19 Februari c. ra. 23i eommendering till tjenstgöring sker i tur emellan de provinser, der de finnas stationerade. — Härvid får jag erinra om det förhållande, som för Presidenten i K.
De hafwa endast blifwit bestädde för Skäne och Skaraborgs Län, hwilka orter ansedts mest wara i behof deraf; Men Utskottet har uti dest Betänkande föreslagit, att de mätte till nästa Riksdag fä fortfara till befrämjande af Enskiften i allmänhet, dock att de personer i Skäne och Skaraborgs Län, som hafwa fordringar för werkstälde Enskiftes utflyttningar deraf först blifwa owilkorligen godtgjorde. Srats-Utskottet skulle i desi tanka hafwa handlat emot det allmännas intresie, om Utskottet nu tillstyrkt indragning deraf. Man behöfwer endast åberopa erfarenheten till bewis för nyttan af saken. Och Utskottet har hänuat en ännu ytterligare anledning till sin hemställan af de skäl, som föranlätit Kongl. Maj-r att under den 2 Februarii 1827 utfärda desi Nädiga Förordning om Enjkiften i allmänhet, nemligen "Att som utan en fri och obehindrad förwalt» "ning öfwer jord och ägor, ingen serdeles odling "derä kan nedläggas och af sädan orsak Enstaka Hem» "man i alla tider warit mera ansedda än de i By"lag belägne, hwarest en trög och cfterläten granne "kan lägga hinder i wägen för den mest flitige och "omtänksamme Jordbrukare; Sä hade Kongl. Maj:t, "sorg - Den >4 Zcbruarii. 727 ^sorgfällig om Landi-brukets upkomst och förkofran, "want omtänkt ask genom tjenlige Författningar "lära försätta grannar i Bylag i lika fördelaktig "ställning med sine ägor, som Innehafware af En"staka Hemman, pä det alt de mätte erhälla sine "ägor i enskifte och således helt och hällit befrias "ifrän det lwäng och de hinder, samfälligheten ät"följa". 4:0 Angäende Extra Utgifts - Summan.
Bränning för Kronans räkning icke kun»a med hennes för. mon förenas, sä länge fri införsel till Staden äger rum; att ocksä försäljningen »vid Kronans Lagerkällare, redan under sista sju weckornes förlopp aftagit frän 1574 till zoy kannor, och snart förmodas aldeles uppböka; att för öfrigt tiden redan sä nära är för handen af Brännings. ärets början, att hwad dertill fordras och saknas, pä den nu äterstäende korta tiden af endast en märad omöjeliqen kan anskaffas, se. dan alla enskilda personers behof medtagit till. 500 Den i? September. gängarne pä en stor del af oumbärliga Artiklar för Werkets i gäng sättande, och änteligen att ehuruwäl pä Spannemäl, emot Contant betalning, tillgäng finnes, skola deremot tillräckliga Maga.zinsrum för upplag deraf saknas, och ej kunna hoS enskilde hyras utan Kronans betydeliga kostnad, dä för ett loft, som kan rymma »oo tunnor betalas 20 Riksdaler Banco i mänaden utom det att hyrda Kallare för icke mindre utan snarare större kostnad mäste begagnas till Bränwins uppläggande, hrvaraf Kronans förlust än mera skulle ökas, hälst om waran blefwe liggande oförsäld. Detta Landshöfdingens utlätande har Di. rectionen ansett sig böra, i sammanhang »ned hwad Directionen i detta ämne sjelf redan haft näden andraga, till Eders Kongl Mast i underdänighet inberätta, och under äberopande af det ena och andra, afwaktar Eder Kongl. Masts Nädiga Förordnande, samt framhärdar med djupaste »vördnad, Nit och Trohet. Stormägtigste rc. Utdrag Den rZ September. För Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wsrdige Preste Ståndet wid Urtima Riksdagen uti wrebro den iz Sept. »8ro. S. D. 2ill Stats. Utskottets utlätande, an. gäende hura, pä Statens bekostnad, för Riksens Ständers Klubbrum, lemnade Preste. Ständet desi bifall.