Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagens föreskrift, huru förhållas hör med utmätning, då den första inteckningen är gjord i flera hemman samfäldt, men sednare inteckningar blott i vissa af dessa hemman, är så tydlig, att då concours inträffat, såsom i denna händelse, för Utskottet ej mera återstod än a:ne alternativer, antingen att ej tillstyrka någon underlåtenhet i författningarnes verkställighet, emedan hela summans förlust derigenom kunde äfventyras, eller också att föreslå lånets afskrifning till Bankens skada och vederbörande hemmansägares fördel. Utskottet trodde sig ej böra göra det sednare, och kunde aldrig förmoda, att Fullmägtige skulle råda dertill. Hvad hade det således för skäl, att höra dem? Hvad åter beträffar anmärkningen att BancoUtskottet borde hafva efterfrågat, hvad Kongl. Maj:t vidgjort Fullmägtiges anhållan i o * T 48 Den 2 Mars e. m. om lagförklaring i detta afseende; så får jag erinra, att enär en sådan icke redan utkommit, eller, om den hädanefter varder gifven, icke kan hafva återverkande kraft på de inteckningar, som förut blifvit meddelade, hade Utskottets förfrågan varit utan ändamål. Enär man slutligen påminner sig att det icke blott är Banken, utan flera, och sednare inteckningshafvare, som söka utbekomma sina fordringar ur panten; så bör man inse, att inställandet af auctionen ej beror på Banken allena; och att den genom sin efterlåtenhet endast skulle äfventyra sin fordran. Då man således icke haft något att klandra i Betänkandet, och anmärkningarne vid behandlingssättet blott tyckas åsyfta en ambitionsfråga om Fullmägliges hörande, vet jag ej, hvartill återremiss skulle tjena, utan tillstyrker bifall å Betänkandet. Herr Hjerta: Jag erkänner att det ej är det ifrågasatte fallet jag afsåg, då jag anmälte mig. Jag tror det nu mera är öfverflödigt, att vilja söka afhjelpa det enskilta lidande, som föranledt motionen.
Nådig förklaring borde bestämma, antingen endast rättigheten att hålla sig till gäldenärens person, i fall han saknade penningar att förbindelsen inlösa, upphörde éfter denna tid; men att skuldsedeln i öfrigt bibehöll egenskapen att vara uti hvars mans hand gällande, utan att vidräkning om genfordran emot Borgenärernas bestridande skulle kunna äga rum, eller om Skuldsedeln förlorat bägge dessa sina egertskaper och icke medförde annan rätt, än sorn vore han till viss man ställd. För sin del ansåg Herr Lagmannen, att den första tydningen närmast skulle leda till den utsträckning af tillit och förtroende enskildte personer emellan, som vore a? så mycken vigt för näringar och handelsrörelse i detta land, och hvars minskning under de sednare åren medfört ett så känbart lidande för den näringsidkande Classen. Härmed förenade sig Herr Protocolls - Se» creteraren och Kammarjunkaren Lagerheim. Ex Protocollo A. J. Wahlstjerna. Ut - fr t 54 Den 13 April. Utdrag af Protocollet, hållet uti Högloft. LagUtskottet vid Urtima Riksdagen uti Stockholm, den 3 April 181$, S. D. Justerades Protocollet för den 30 sistlidne Mars, äfvensom det samma dag beslutade Betänkande, rörande Herr Ofverste-Lieuténanten Carl Reuterskölds till Höglofl. Ridderskapet och Adeln afgifne Dictamen, angående en s-kyndsammare Rättegång och Execution i Skuldfordringsmål; hvarvid Herr Borgmästaren Holm förklarade: att ehuru han af sjukdoms-förfall icke kunnat bivista Utskottets sammanträde nämnde dag, ansåg Herr Borgmästaren, som tagit nödig kännedom så väl af hvad uti ifrågavarande
Högheter Kronprinsen och Prinsessan, täckts utsätta denna dag klockan half till 12 till emottagande af Riksens Ständers underdåniga Sorgebetygelser, I anledning af Högstsalig Hans Majtts Konung Cari. XlII:s frånfälle, hvadan Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär klockan nu vore 1 qvart till 12, Ridderskapet och Adeln behagade uppskjuta Protocollsjusteringen samt begifva sig till KonglSlottet och efter Ceremoniens slut vid Kongl. Slottet åtskiljas. Bifölls. Herr Grefven och LandtMarskalken afgeck derefter med Ridderskapet och Adeln till Kongl. Slottet. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes vid nedgången från Korgi Slottet kloc-i kan tre qvart till två efteimddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Slut på Fjerde Bandets Andra Afdelning. Protocoll, hållna bos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm År 1818- Femte Bandets Första Afdeh rung. STOCKHOLM, 'J ryck!a hos A, Gadelius, i8l§. Onsdagen den I .April i8iB« Plenum kl. 10 förmiddagen. T? ■C ortsattes den sistledne gårdag började justering af Plem-Protocollet för deri i 2 sistl. Martil förmiddagen intill slut, Friherrarne Wrangel , Henning, och Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, instämde uti Friherre Anckarsvärds till sistnämnde Pro'oco!l afgifne Reservation emot Ridderskapets och Adelns, i afseende å en emot Konungens Rådgifvare i Commandomåi för Arméen, framstäid anmärkning, då fattade beslut. Herr Munch af Rosenschöld, Eberhard:
en del ghrdar söka dock förvaltame att hdllis ordning, g8 omkring p&amp; aftonen och se till att ingen karl smugit sig in till flickorna samt stanga igen om dem. Sant ar emellertid nog hvad en iildre hustru sade: Bill di vara rediga i Danmark, s&amp; kan di det der lika val som i Sverige, men det fins s&amp; mtinga latta flickor, skall jag sage, och somma blir rent som galna, n&amp;r dorn kommer ut och far höra det friimmande spr&amp;ket och se s i mycket granne, som di aldrig sett forr och sa danstillstiillningar och &amp; dant; men se sidant ska ' en akta sig för. Ja, ho ' vet nog, att om ho ' kommer i en friimmailde stad, s&amp; fast ho ' har varit i minga lander, sh Stan ho ' inte hitta till ratta; huru skall det d&amp; vara för en smAlandstös, som aldrig laar sett n %- got förrn. &amp; andra egendomar bryr sig ingen om hurn det g&amp;r till; blott arbetsmaskinen arbetar ordentligt, f i r den i 6frigt reda sig sjiilf. ahet förvaltarne ghfvo stryk och dermed oskalige pid~efvo arbetet srar förr vanligt. Det skulle dock ej nu kunna ske; flickorna ginge di3 till en annan egendom. Det shges ock att förhtlllandena vid IssndtgArdarne börja blifva biittre hvad sedlighet och ordning angar. En bidragande orsak Piartill tir sakerligen att finna i det uppdrag en bibelkvinna fr8n Elsa Borgs hem i Stockholm erbillit att verka bland de svenska tjiinstflickorna B Danmark. Bet &amp; r nu fyrs somrar denna bibelkvinna, anstald genom Eronprinsessans af Danmark försorg, förmanat, last och talat med de &amp; Irandtg&amp;rdarnia samlade svenska flickorna, och i ett bref frin Danmark skrifves, att " hennes Mission har overordedig heldig Ind$ydelse baade paa Herskap og Tyende. "
Imedlertid är icke allt ursäktligt rigtigt, och intet omdöme på flygtig undersökning rättvist. Vid frågån åter om undersökningen öfver hvad som är rigtigt efter lag, har jag hört vi Ija bestridas rättigheten att i Lagén finna tydligen stadgadt det Suni ej der träffas bestämdt med de uttryck man söker: och man har ogillat sättet att genom slutledningar utfinna dettå tydliga. Detta visat blott huru föga man besinnat omöjligheten att någon Lag i verlden kan Vara ett fullständigt förråd på nödvändiga stadganden, stycke frän stycke tagnaoch än mer huru föga sådant inför den förståndigå och lugna pröfvafen behöfveS, när hufvudprincipetna äro sammanhängande och bestämdt Hvad Herr Friherre Stael von HoLtein s i ett af Höglofl. Ridderskapets och Adc-lnS Plena, Slufi. ledt ifrån Bevillningsrättert om Riksens Standert rättigheter i afseende pä Tullverket, och uti hvilket jäg till hiifwAgr undernes instämrher, kart tjena till bevis huru säkert, under full saknad af utförliga verba formalia, fö>eskiifrei i Lagert träffas, när man inser principcrnä rigtigt, oell deducerar derifrån redligt. Det är således ej sättet att slutleda, det är slutledningens egenskap söm kan vafa loflig ellef ej ‘loflig. Äfven har man yttrat åtskilligt om Allmänna Opinionen såsom ett rättesnöre för oFlicielia omdömen j ty andra kunna ej afgifvas af ett RiksStånd. Jag Vördar dess rättighet till inflytelse i många fall; meia jag får tillika förklara, att i händelse jag å ena sidan hade ett helt Den 6 Augusti f. m. Rikes blotta opinion , men deremot å den att-, dra ett bestämdt Lagbud eller en sann och ärlig slutledning af detsamma, är det den förra jag skulle anse mig böra emotstå och den sednare åtlyda.* Och skulle det vara fråga om mitt enskildta tänkesätt och förhållande vid det tillfälle som gifvit anledning till detta anförande, så igenfinnes, ledningen derför både förr, nu och, som jag hoppas, i hela min framtid, uti följande rader:
Regge var ock Lagstiftningen omtänkt att vårda genom uppställandet af ansvariga Rådgifvare omkring en magtegande Konung igenom den innerligaste möjliga förening emellan upplysning och kraft, samfälda element till all mensklig storhet, i deras söndring, upphof till förfall och olyckor. Riksens Ständer öfverläto första beredelsen af denna pröfningsrätt åt Deras Constitutions-Utskott, som dymedelst uppsattes i högsta ståndpuncten af medborgerligt förtroende. Det skall ransaka om sanningens obehindrade framträde till Thronen, utan att vidröra Högsta Magtens attribut, bedöma rådslagen och vörda besluten ; Det skall följa den Constitutionela friheten till hennes yppersta mål, der hon ändtligen bör nedlägga sin krans för Monarkien. Nuvarande Constitutions-Utskott har nogsamt insett hela vigten af sitt kall. Lagstiftningen, långsynt i sin hänsyftning, in Bihartg till R. S. Fröt. §:dje Sami. 20. J54 Constitutions-Utskottets betänkanden. skränkt Och sparsam i föreskrifter, lemna* de härvid mycket ät tolkningen af Grund* lagarnes ordalydelse, likasom med uppsät, på det tillämpningen mätte inrättas efter tidernas skick. Fel, förseelser och misstag kunna visa sig i mångfaldiga skepnader: Graderne af ansvars påföljd äro ganska få: dock naturligen skall deraf alstras enjbekymmersam tväkan i valet emellan efterlåten* het och obillig stränghet, emellan Frinci* palernes anspråk att erhålla kunsksp om Administrationens inre öfverensstämmelse med Grundlagen, och Administrationens, att ej misskännas, ej gifvas till pris för skuggande, fastän obetydliga anklagelser. Den dubbla ansvarighet Utskottet härutinnan ålegat, är desto större, som Riksens Ständer, i saknad af fullständigt öfvertygande handlingar, icke sällan måste i sina omdömen ledas af förtroendet till deras Committerade; Och det har således varit med den trognaste uppmärksamhet på Grundlagarnes kraf och med den renaste känsla för allmän rättvisa, som Utskottet sträfvat att åtminstone närma sig till ett mål, så lätt att förfela, men så svårt att uppnå och begränsa.
Herr Grefven och Vandt Illa r skalle niöre - 1 j)«u 39 Maji J. m. slog, att BancoUtskottets ifrågavarande Memorial måtte låggas till handlingarne. Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt Mar JkMken hemställde, om icke Ridderskapet och xldeln skulle finna låmpeligt anmoda Banco-Utskottet att med görligaste första föranstalta, det 1000 exemplar af alla de vid Utskottets Memorial bifogade tableaur, må till trycket befordras, för att derefter utdelas bland RiksStåndens Ledamöter; äfvensom att den dertill erforderliga kostnad, måtte utaf de till Riksdags-utgifternes bestridande anslagne medel, utgå. Herr Tiof enblad'. Månne ej 1000 exemplar år för litet, då det blott år papperet somgjgör skillnad i kostnaden? Om idoo exemplar afdra-i gas, kan äfven en tillgång beredas allmänheten,1 att i Bokhandeln erhålla dessa Tabeller, en uppmärksamhet å Ståndernes sida mot Nationen, visserligen ej olämplig i ett ögonblick då så mycken vigt år fästad vid de upplysningar de innehålla, och så många anse dyrbara egna intressens derå beroende. Friherre Anckar[v är d, Carl Henric'. Jag tager mig frihet hemställa, om icke ändamålet båttre skulle vinnas, deråst man genom stentryck kunde få tabellerne afdragne. Den erin^ rån torde således böra till Utskottet afgå, att Utskottet må förfråga sig , om tryckningen skul. le kunna ske genom stentryck, så vida icke ta - 720 j)cn 5 o Maji f. m. bellerne aro för stora i förhållande till de pressar, sCfm här finnas, Då kunde tryckningers fortare än inom tre eller fyra veckor vara fullbordad.
Rikets Ständer hafva derföre trott, att tillförseln af viclualie-varor för bufvudstaden framdeles skulle, långt ifrån att förminskas genom borttagande af ifrågavarande, Finland lil Ingrie, handelsförmoner, snarare ökas derigenom, att, under skydd af lämplige tull-afgifter, Svenska landtmannen funne tillfälle öppnadt att kunna ingå i täflan med ett främmande lands producenter, samt att den af sig sjelf uppkommande conourrencen icke allenast komme att motverka uppjagade pris på nödvändighetsvarorna, utan äfven att bidraga dertill, att en större uppmärksamhet egnades åt ängsoch boskaps-skötseln, och således denna med landets naturliga beskaffenhet så öfverensstämmande näringsgren derigenom inom korrt vunne den förkofran, att den för närvarande ganska betydliga import af victualie-varor, hvilken med ett ändamålsenligt användande af landets egna tillgångar aldrig bordt ega rum, efter ali anledning snart skulle upphöra. Med (åstadt afseende sålunda å de stora fördelar, som af den ifrågavarande, Finland förunnade, handelsförmonens upphörande böra för landet i allmänhet uppkomma, fa Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anhålla, alt den, uti additionel artikel till Handels-Tractaten emellan Sverige och Ryssland af den 8 Maj 1833, Finska produeter vid införsel till Sverige, på sätt en denna Traclat bilagd tariff närmare utvisar, medgifna lindring i lull, hvilken med innevarande års slut tilländalöper, icke matte vidare förlängas, ulan dessa produeter, (i ån och med nästa år, blifva un - »2 Expeditions-Vtskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 44' derkastade samma tullafgifter, soja i allmänhet af Rikets Ständer å inkommande varor blifva bestämda. Rikets Ständer framhärda &o. Stockholm den 4 December 1844.
Hela denna händelse föreföll mig så hemsk, jag var så upprörd o c h förtviflad, kände mig så orolig samt väntade i hvarje minut, att kineserna skulle intränga till oss och föra bort mig. Jag visste allt för väl, att de stackars européerna där ute ej hade det minsta skydd, kineserna handlade fullkomligt godtyckligt. 1894 Efter en lång och pinsam väntan till kl. 2 kom slutligen kinesgossen tillbaka, omtalande, att lady Ko fong zing varit sanslös hela tiden efter fallet tills kl. 1, då hon afled. Han tillade, att fasan öfver att skåda en europeisk dam samt alt vidröras af henne hade förorsakat döden. På så vis var jag en ofrivillig orsak till den lila människans död, och hela händelsen vägde länge tungt på mitt sinne. Dagen därpå erhöll jag ett mycket artigt bref från den äldste af sönerna. Han bad mig vara fullkomligt lugn och ej vidare tänka på den obehagliga händelsen, den skulle icke komma att förorsaka mig något obehag. Han slutade brefvet m e d: » dels var j u gumman 91 år, alltså färdig att dö, och dels hade de nu en hustru mindre att underhålla. » Några dagar därefter åsåg j a g från vårt hem de båda åldringarnas liktåg. Kistorna, hvilka medels långa bamburör buros på slafvarnes (kulis) axlar, voro öfverhängda med röda sidentäcken, och på hvartdera af locken var placerad en stor, hvit fågel med långa, röda ben, liknande våra storkar. Hela sorgtåget tog vägen ned till Whampoofloden, där ett kinesiskt fartyg låg färdigt att afgå till Ningpo, de båda dödas födelsestad, på det att de enligt landets bruk skulle få sitt sista hvilorum på den ort, som sett dem födas. visare lagar än männen? Att kvinnans list öfvergår mannens förstånd, har man alltid hört, men att kvinnans vishet skulle öfvergå mannens vishet, det har man dock ännu aldrig vågat på- stå. Eller menar man kanske, att hon skulle kunna lättare och säkrare drifva sin vilja igenom i det offentliga än i det enskilda lifvet? Uppträ- der hon offentligt, då blir hon j u «en man med i staten », där frågar man ej efter, antingen det är man eller kvinna som talar, där är det pluraliteten s o m a gör.
Beträffande löneregleringen för de till 8:de Hufvudtiteln börande embetsverk, korpser och stater, bade Utskottet i 86 punkten af Utlåtandet N:o 123 hemställt, att samtlige de aflöningsanslag, som blifva å nämnde Hufvudtitel uppförda, måtte af Rikets Ständer definitivt fastställas; — och är detta Utskottets yttraudo godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet utan någon förändring eller inskränkning; hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden, med bifall till Utskottets hemställan i öfrigt, från den definitiva löneregleringen undantagit Ecklesiastik-departementets Expedition. Yotering härom torde alltså få anställas enligt denna proposition: ”Den, som vill att aflönings-anslagen för do till Ecklesiastik-departementets Expedition hörande embetsoch tjenstemän uppföras definitivt på stat, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, äro berörda aflönings-anslag beviljade endast för nästa statsreglerings-period. ” 21:o. Uti 91 punkten af Utlåtandet N:o 123 hade Utskottet i mom. litt. a) tillstyrkt, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då det utaf Gr. af Ugglas nu afgifna anförande, hvilket, så vidt H. Exc. uppfattat detsamma, hade afseende å den af B, o. Ad. förut behandlade 27:de §:n och måhända rätteligen bordt vid samma §:s pröfning hafva blifvit framstäldt, utaf en ledamot begärts på bordet, och bifall till denna begäran icke kunde förvägras, komme samma anförande att hvila på bordet. § 43- Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Då frågan om beredningen nu blifvit så afgjord, att dessa beredningar komma till stånd, anser jag, att, då afsigten är att erhålla en fullständig beredning af frågorna samt ett på sakförhållanderna grundadt förslag till bevillningens fördelande, det är för detta ändamåls vinnande alldeles öfverflödigt att hafva en bev:staxering i hvarje pastorat. Det vore långt ändamålsenligare, att bestämma hvarje tax:s-komitées distrikt större, hvarigenom dessa komitéers antal n^cket kunnat förminskas. Då nu landet blifvit hugnadt med 3 till 4,000 bev:s-beredningar, finner jag det vara nog mycket att ytterligare belasta oss med ett ungefärligen lika stort antal tax:s-komitéer. Att dessa komitéers antal skulle kunna reduceras betydligt, ar min öfvertygelse. Jag vill dock icke framställa något direkt yrkande pa ett sådant beslut; men önskar en återremiss af denna § uti nämnde syftning. — I öfrigt finner jag i denna § samma tanke, som genomgår hela förslaget, att nemi. det skall vara Kon:gens Bef:de,f som skall bestämma allting. Komgens Bef:de skall bestämma, om det skall höra flera eller färre^socknar till ett tax:s-distrikt. Förut har det varit socknarne, hvilka haft sig öppet att, om de sådant 206 tion 18 Maj f, m. önskat förena sig öm en tax:s-komité; men nu skall det vara Komgens Bef:de, som bestämmer detta.
Rätteligen nr Protocollet utdraget, intygar W. Pereswetoff Morath, R. H. S. Särskildta Utskotts Notarie. Uppläst hos Högh Ridd. och Adeln d. 25 Juli Högvörd. Prest Ståndet d. 25 — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 27 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 2 5 —* Rik« Dm s 5 Juli. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Betänkande, i anledning af Herrar Fullmäktiges i Riksgälds-Contoiret Memorial, angående åtskilliga förändringar i Reglementet för GeneralAssistance-Contoiret, samt afskrifning af en uti nämnde Contoirs - Räkenskaper balancerad Summa af 66 R:dr 32 sk. Banco. Uti Memorial af den «3 sistlidne Mars hafva Herrar Fullrriägtige i Riksgälds-Contoiret hos Stats-Utskottet anmält nedannämnde af Öfver-Comniissarierna föreslagne förändringar •uti det under d. g Maj igo ; för General Assisfance-Gontoiret utfärdade Reglemente, nemligen: 1:0 Alt det utförliga Lxtract Öfver alla oinlösta Län, hvilket uti 2 Art. 3 §. 10 Morn, Bokhållaren vid Diarium är älagdt, alt vid hvarje års slut utskrifva, för att vid Hufvud-Boken förvaras såsom Verifiaution, hädanefter kunde fä indragas. Och är härvid af Herrar Fullmägtiga upplyst, att uti Diarium införes hvart och ett bevilljadt Lån till Pant, Nummer och LånSumma uti särskilta Ctdumner på en rad, och å dess motstående sida utföres i en Cöln inn Löste Ijån, i en annan, till Auction levererade Län, och i en tredje, de Oinlöste Länen, hvilka Columner uppsummeras, slätt, vid hvarje Må - Dtn a 5 Juli.
Brefvet den 2 December sistnämnde år, att eder och svordomar, hvilka de för duell anklagade personer emot hvarannan utgjuta, ej skola hänföras till de i 5 § af Duellsplacatet omförmålde injurier; Kongl. Brefvet den 26 Juni 1696, att borgen för den brottslige ej tillåtes i duellsmål; Kongl. Brefvet den 5 October 1704, att de, sorn förbryta sig emot Duellsplacatet, böra serskildt dömas, så vål för duellsmålet, som för de sår och åkommor den ene kan hafva tillfogat den andre, och det senare brottet uti det förra således icke absorberas; Kongl. Brefvet den 1 Februari 1716, jemfördt med Kongl. Brefvet den 12 Juli 1711, att en ofrålseman, som företrådt sådan beställning, i anseende till hvilken han kunnat hållas för adelig vederlike, men ej uppå fullmagten erhållit Konungens confirmafion, utan trådt ur samma beställning, anses ej i Duellsmål för adelig vederlike, med mindre han uppå den erhållne fullmagten står i Konungens verkliga tjenst; Kongl. Brefvet den 16 Januari 1712, att, om den dör, som blifvit fålld för duellsbrott, enkan är fri från utbetalning af de penningeböter, som varit mannen ädöinde och han, der han lefvat, kunnat med ett års fängelse försona.” Efter att hafva redogjort för innehållet af ej mindre motionen, ån den deri omförmålde, till upphåfvande föreslagne, Förordning, får Utskottet afgifva följande utlåtande i ämnet. Bruket att genom envig söka återställa den ära och det anseende, som någon, genom förolämpning af annan, i allmänna omdömet tror sig hafva förlorat, grundar sig, utan tvifvel, på den föreställning, att lagen 14 Lag-Utskottets Betänkande j N\o 172. icke förmår lemna tillräcklig upprättelse i dylika fall.
Banko-utskottets Memorial N:o io, med hemställan om afskrifning af 2:ne från banken utgifne odlingslån. Las-utskottets Betänkan den: O N:o 2, i anledning af väckt motion, angående förändring af den i Kongl, förordningen den 16 November 1841 för fylleri ocb dryckenskap bestämda påföljd; 34 Prot.-utdrag den 29 Januari -1848. N:o 3, i anledning af väckt motion, angående dels förändring i tiden för de så kallade små-protokollernas insändande till Hof-rätterna, dels ock utvidgning af samma protokoller. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-utskottets förslag N:o 5 till underdånig skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om staden Marstrands ulseende till etablissement för vestra sjöförsvaret. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stals-utskottets raemoN:o 17, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 3. Den 29 Januari. Från Höglofl.