Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nåd. skrifvelse, ronde anslag för nya dockbyggnadens i Carlskrona fullbordan, samt förändring af flintlåsgevär till gevär med slagkruts-antändning. Frih. Gy 11 en g ra n a t, Carl Aug. Burchard: Då jag i allo delar de äsigter, hvilka Ilrr Gripenstedt och von Bosén uttalat i deras Ulsk:s betänk, bifogade reservationer i afseende på olämpligheten deraf, att anslaget ställes pä 5 i st. f. 12 månader, och enär en älerremiss skulle förorsaka tidsutdrägt, menlig för de i Carlskrona vid flottan pågående arbeten, får jag vördsamt anhålla, att B. o. Ad. ville bifalla betänk. Frih. Cederström, Jakob: Jemväl bär nödgas jag nedlägga min reservation mot SlatsUtsk:s otillbörliga förfarande att utminutera anslaget i st. f. alt meddela ett bestämdt afslag eller bifall. Derigenom öppnas en bana, som, om den kommer att af framtida StatsUtsk. beträdas, skall medföra ofantliga oredor vid hvarje påföljande riksdag. B. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar, utlåt. Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 2 med öfverlemnande af banko-fullmäktiges till Ulsk. afgifne berättelse, fann B. o. Ad. delta mern. ej föranleda lill annan åtgärd, än att detsamma lades till handlingarne. Gr. Posse, Fredr. Salomon, upplåste följande 3motioner: 1. Ibland de kostnader, som betungar vår nuvar. fångvård, torde den af framoch återtransporten ifrån ransakningshäklena till länsfängelset ej vara af de minsta.
Henry Maret, hvilken förenade de båda egenskaperna att vara sonson till en af Napoleon I: s utrikes-ministrar * och att hafva deltagit i kommun-upproret, var outtröttlig i sina ursinniga anfall mot Gambettas » skändliga diktatur ». Uppträdet i deputeradekammaren den 13 december är bekant. Då Gambetta bad general Campenon afstå från att för andra gången taga till ordet rörande en af oppositionen framstäld fråga, ropade Maret till Campenon: » Tala icke, Caesar förbjuder det! » » Tala åtminstone franska », inföll Gambetta. » Gema », svarade Maret, » jag skall icke säga Caesar, jag skall sä^a Vitellius! » Knappast mindre häftig var en annan af yttersta. venstems fieroer, Clovis Hugues, hvilken i deputeradekammaren yttrade: » Jag far göra hr Gambetta uppmärksam på att, om generalerna de Miribel och de Galliffet hade funnit honom i ett gathörn efter kommunen, skulle de hafva låtit skjuta honom. » På denna älskvärda tirad svarade Gambetta endast: &gt;Det kan ni icke veta, och för öfrigt är det en sak, som jag icke fäster någon vigt vid. » Den stora allmänheten är äfven under lugna tider lättrogen och lyssnar gema till anklagelser, som framkastas med fräck säkerhet, i synnerhet om de äro eg-nade att fördunkla ett glänsande rykte. Detta gäller naturligtvis ännu mer under oroliga och af partihat upprörda tider. Ju mer man förut beundrat och förhärligat den vältalige folktribunen, desto mer var man nu böjd att misstänka honom med en upprörande orättvisa. Äfven fullkomligt uppriktiga republikaner, hvilka ej leddes af någon afund eller förutfattad ovilja mot Gambetta, kände oro och förtrytelse öfver Miribels och Weiss ' utnämningar. Ty Gambetta var för mycket före sitt parti. Den högsinnade idén om » partiernas Nantesiska edikt » väckte ingen anklang hos massan af det republikanska partiet. * Hugues Bernard Maret, hertig af Bassano.
Ogifte ocb €*nflingar, farn t gifte utan minDerårige barn SB:co — 24 jf. ©ifte famt Snflingar meD ett minDerårigt barn „ — 12 f. ©ifte famt Snflingar meD flere minDerårige barn äro från Denna afgift fria. (Duvmfonet: är från Denna afgift fritaget. Spggmaflare, ©beppe-, lifa meD Dem i ©täDerne. 23«lgntai;are odj (HårmaCare, i Små Clager: görfta Slaten 33:co 0v:Dr 10; — SlnDra D:o „ 5: — jDtaponcntcr, (Bvufvot*, forn af @rufroe<egare äro antagne od) för Deraé räf* ning Drifroa gtufn>e*arbetet, i §cm Slager: görfta Slagen meD 50 arbetare od) Deröfver 3S:co 9v:Dr 20 SlnDra D:o meD 30 D:o ocf> Deröfver . 12 SteDje D:o meD 20 D:o ocf> Deröfver . 8 §jerDe D:o meD 10 frö ocb Deröfver . 4 §emte D:o meD unDer 10 arbetare 2 Sotjöar, (Bvuftw*, i §te Slager: U)iö fforre (Sruftvor: görjta Slaten 33:co 9J:Dr 20: — Slnbra Slaten . £rebje D:o . 4* $}:co 3v:br 15: 10: n Dfcbt n n £3:co Dbbr // n 23:co 3v:Dc 6: 3: /1 VDtö mtnöuc (Srufrror Sörgd Slaten SInbra b:o . £tebje b:o . Uppfymngemäti »iD ©rufroor, i $re Sldger: Sörgd Slaten Slnbrd b:o . £rebje b:o .
Banko, genom dels uttaxerade medel, dels statsanslag, fattighjonens arbetsförtjenst, räntor af kapitalfonden m. m. nämnde år lemnat hel försörjning åt 769 personer och försörjnings-bidrag till 762 personer, sjukvården oberäknad. b) Stadens fattighus, der gamle orkeslöse borgare och deras enkor samt ålderstigne stjenstehjon njuta underhåll och hvarest 89 personer, 23 af manoch 66 af qvinkön, år 1850 åtnjutit full försörjning. Inrättningen hade vid nämnde års slut en behållen kapitalfond af 44,136 R:dr 22 sk. 6 rst. Banko. c) Stadens barnhus, hvarest år 1850 underhållits 25 barn, som jemte skolundervisning i barnhuset njutit l>el försörjning. Inrättningens inkomster af fastigheter, anslag af tolagsmedlen m. m. utgjorde år 1850: 7,395 R.dr 28 sk. Banko. d) Christine församlings fattigkassa, med en fond af 18,741 R:dr 25 sk. 11 rst. Banko, från hvilken 793 R:dr lö sk. såsom fattigunderstöd blifvit år 1850 utdelade. e) Sällskapet De Fattiges Vänner, som, med en kapitalfond af 15,061 R:dr Banko, år 1850 underslödl 41 bushåll, 111 enkor och 63 ogifta fruntimmer 44 med åtskilliga persedlar och varor in natura, motsvarande ett penningebelopp af 1,629 R:dr 47 sk. f) En af Handelsföreningen förvaltad kapital-fond, som vid 1850 års utgång utgjorde 32,250 R:dr 28 sk.
Maj:t anmältes Presidentens i StatsKontoret underdåniga hemställan, att nyssbemälde tillförordnade Ledamot derstädes måtte varda i nåder befordrad till ordinarie StatsKommissarie, ej mindre StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, än 11. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, jemte en annan nu mera afliden StatsRådsLedamot, i underdånighet tillstyrkte denna föreslagna befordran, med vilkor, att den befordrade komme att tjena med dess förut innehafde Sekreterarelön till dess StatsKommissarielön kunde, vid blifvande ledighet, honom tillfalla; deremot förslaget afstyrktes af StatsRådets öfriga närvarande Ledamöter; Och behagade Kongl. Majit, sedan närmare upplysningar rörande behofvet af det ytterligare StatsKommissarieembetet blifvit inhämtade, den 5 nästderpåföljde Mars, enligt förstbemälde StatsRådsLedamöters underdåniga tillstyrkande till nyssnämnda Embete i nåder utse och förordna 5) Bihang till RiksStåndens Protokoll 1834 0<di 1835, osta Samlingen, irsta Afdelningen , pag. 5. 6) Samma bihang, io:de Samlingen, irsta Afdelningen, Nio 170. 30 Sekreteraren i StatsKontoret, med bibehållande af hans innehafde Sekreterarelön. Hvarefter den 7
Jag har vid flere tillfällen deltagit i uppgörandet af officiella beräkningar rörande statens under instundande statsregleringsperiod disponibla tillgångar, men dervid har alltid föresväfva! mig den tanken, att banken, åtminstone vid denna riksdag, skulle och borde på ett kraftigare sätt än under den förutgående tiden bispringa Statsverket. Sedan det under sednaste riksdag blifvit upplyst att banken komme att vid 1860 års slut ega ett kapital-öfverskott af mer än 25 millioner, så medgåfvo äfven de riksdagsmän, sorn förut ansågo hela bankovinsten böra reserveras, att 1 million deraf finge under sagde och nästpåföljande 2 år aflemnas till Riksgäldskontoret. Jag var likväl bland dem, som förfäktade den meningen, att ett något högre belopp torde under dessa år af bankens vinstmedel användas för statsbehofvens fyllande. Man ansåg då att banken endast borde afstå hvad dess öfverskott utgjorde utöfver 25 millioner. Genom det medgifna successiva afiemnandet till Riksgäldskontoret af endast 1 million rdr af den då samlade bankovinsten har emellertid denna vinst eller behållning sedermera årligen ökats med närmare 2 millioner, och uppgår för närv:de till 30 millioner rdr. Nu yrkar man dock att banken skall behålla hela sitt egande öfverskott och derjemte öka densamma med ytterligare årligen inflytande räntor och för öfrigt uppkommande vinster, hvarigenom banken vid nästa riksdag skulle komma att ega ett kapital-öfverskott af 36 millioner. Man lofvar visserligen att hvad som öfverstiger 30 och således omkring 6 millioner skall ställas till Statsverkets disposition; men det kommer väl att gå med denna öfverlåtelse på samma sätt som förut, när fråga om den reserverade bankovinstens öfverlemnande till Statsverket hos R. St:r förekommit, nemi. så att blott en del af den efter Den 22 Maj e. m. 459 nästföregångna riksdag uppkomna tillökningen aflemnas, och den del endast successivt, i den män nya räntemedel inflyta.
Maj:t, med afseende å församlingens vidsträckt■het oell betydliga folkmängd, hvaraf en del skulle vara boende på 2, 3 till 4 mils afstånd från sockenkyrkan, den 2 Febr. 1842 i Nåder förklarat: att norra trakten af Undenäs församling finge utgöra ett serskilt Capel-lag; att inbyggarne derstädes egde för sådant ändamål på dertill utsedd plan, 1J8 mil norr om hemmanet Sannerud, uppföra en Capell-byggnad af sten, under benämning af Tiveds Capell, och att serskild predikant dervid finge anställas; och hade Kongl. Maj:t i följd häraf anbefallt Consistorium i Skara, att, efter Capellagets hörande, söka tillvägabringa lämplig reglering af predikantens aflöning, samt öfverenskommelse om det boställe, hvarmed han skulle förses. Å Capel-lagets vägnar gjordes härefter underdånig anhållan, att, enär capellboerne, sora innehade endast 4* A mantal i små hemmansdelar, på bergaktig, mindre god, jord, icke förmådde uppbygga kyrka och inköpa boställe ät den blifvande capell-predikanten, men deremot förbundit sig, ej mindre att på hvarje matlag till samma predikant erlägga 4 kappar råg, uppgående, efter matlagens antal, till omkring 26 tunnor spanmål, än ock att ansvara för boställets nybyggnad och framtida underhållande, anslag af allmänna medel måtte beviljas till uppbyggande af kyrka och inköp af capelians-bostälie; hvaruppå Consistorium, i ämnet hörd t, underdånigst hemställt, bland annat, att 1^/16 mantal krono-skatte Stora Häggebo, beläget 1/8 mil norr om den för Capellet tillämnade byggnads-platsen. hvilket hemman vore lill salu, måtte i’å inköpas för 2,666 R:dr 32 sk. B:co och användas till boställe åt capell-predikanten. Kongl.
Af Olof Lagergren från Gotlands län, otti upphörande af de s. k. apoteks-privilegierna samt beredande af ersättning ät nuvarande innehafvare deraf. Ibland alla de uråldriga institutioner, som hafva egennyttan, orättvisan och magt missbruket att tacka för sin tillkomst, qvarstår näppeligen nu, sedan en friskare vind bortsopat större delen af dessa parasiter å samhällskroppen, någon som ännu qvarsitter med djupare rötter än de så kallade apoteks-privilegierna, hvilka ifrån att vara en Statens tillhörighet, som på lifstiden blifvit bortgifta åt enskilde personer inom folket, numera, med högst få undantag, blifvit förvandlade lill en handelsvara, med hvilken idkarne af apotekaryrket, till föga båtnad för det allmänna, drifva de mest svindlande spekulationer. Från alla delar af landet, ty något enskilt fall vore här obehöfligt att påpeka, spörjes tid efter annan stadens eller ortens apoteks-privilegier öfvergått i ny egares hand för 30, 50, ja 100,000 R:dr, och blifva likväl alla de apoteksegare, som sköta sitt yrke, merändels på några få år magta rika personer. Ränta och amortering på landets samtliga, till högt värde uppdrifna apoteks-privilegier mäste, som en gifven följd häraf, genom medikamenternas oskäliga dyrhet, årligen som en indirekt skatt utpressas af allmänheten och, beklagligt nog till största delen från sjukoch välgörenhels-inrättningarne eller från den del af allmänheten, som oftast till följd af nöd och olyckor kastade på sjuk-, ja dödsbädden, bättre behöfde sin sista skärf än till räntor i apoteks-privilegier. Men ej nog härmed, så länge schackret med privilegierna ohejdadt får fortfara, kommer det enskilda intresset fortfarande alt motarbeta hvarje tidsenlig reform inom yrket, så alt vid första fråga om nya apoteks-inrättningar å sådana platser, som hafva alltför långa vägar Motioner i Bonde-Ståndet 1S62.
Län innehålla minst sex, samt i öfriga delar af riket minst fyra tunnland duglig jord; dock må från hemman, beläget inom en mil från Stockholm och Götheborg samt städerna af första och andra klasserna, och inom en half mil från öfrige städer samt köpingar, allt från städernas och köpingarnas staket räknadt, sådan lägenhet af minst ett halft tunnland och i öfriga delar af riket minst ett tunnland, under besittning på Tiss tid, som i 1 § sägs, kunna afsöndras. Lägenheten etc. etc.” Af Riksdagsfullmäktigen Jöns Månsson från Malmöhus län, med tillkänriagifvande, att han instämmer uti Ola Månssons serskilda yttrande. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851. Lagsamt Allm. Bes v. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. I Alik. lill Exp. lilsk. d. 21 Juni 1851, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af anmärkningar emot förslag till ändringar och tillägg u/i, samt förklaringar öfoer Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skif tesner kel i Riket den 4 Maj 1827 och Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832. I detta ämne hafva under innevarande riksmöte motioner blifvit väckte: hos Häglof. Ridderskapet och Adeln: l:o af Herr von Knorring, R. G. K. 2:o af Herr Ribbing, A. och hos Hedervärda Bondeståndet:
Då uppenbart är, att 1818 års författning i ämnet blifvit ej mindre af K. M. än af R. o. Ad. befunnen så otydlig, att en foris H. 12 9° Den 16 Augusti f. m. klaring dera vid denna riksdag måste meddelas, men det icke synes mig hvarken billigt eller rättvist, att de landshöfdingar, hvilka möjligen, i förlitande till ett annat begrepp om samma författning än det, som med denna förklaring instämmer, skola för ett sådant förlitande blifva lidande; så anser jag ej allenast rättvisan, ulan äfven R. St:s egen värdighet fordra, att ett sådant på god tro iråkadt lidande varder undanröjdt; och jag grundar på detta skäl det förslag, jag härmed har den äran göra. Jag anhåller, att denna min motion må varda till StatsUtsk. remitterad. Hr Tham, Wolrath: Frih. Boye har förekommit mig. Jag delar fullkomligt hans åsigt. Ridd.secret. har upplyst, att communication af de fattade besluten alltid sker. Att inbjuda tjenar till ingenting; ny motion är det lämpligaste. Hr Dalman: Mig synes verkligen, som vore förslaget att förvandla frågan till ny motion det riktiga. För mig vill det likväl grumla sig i afseende å behandlingen. Hr Hjärne, Harald: Jag förbigår att yttra mig öfver formfrågan, rör:de inbjudningen och dess jemnförlighet med den nyss afgjorda frågan; jag är deruti förekommen af Frih. Ehrenborgh. Jag har nu uppstigit endast för att hemställa till Hr v. Troil, om han icke skulle finna lämpligt att förvandla sitt förslag till ny motion. Hr von Troil, Emil: Jag begärde ordet, då åtskilliga ledamöter direct framställde till mig, om jag icke ville medgifva, att frågan remitterades till StatsUtsk. Jag får svara, att för vårt Stånd är frågan numera icke motion, utan beslut. Om det är med formerna öfverensstämmande, att ett Stånd remitterar något sitt beslut för att deröfver erhålla utlåt, af Utsk., så har jag ingenting deremot. Frih. Boye:
Deremot yttrade Herr Stats-Rådet Gripenstedt, med hvilken de öfrige tillstädesvarande Siats-Råden, nämligen Hans Excellens, dåvarande Slals-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Stierneld, dåvarande Stats-Rådet Herr Fåhreeus, Siats-Råden Herrar Wallensteen, Grefve 1Mörner, Grefve Gyldenstolpe och Almqvist sig förenade, alt det i den ifrågavarande kungörelsen gjorda undantaget från den meddelade allmänna föreskriften om räntors och tiondes utgörande efter medelpris endast afsåge att bibehålla de räntetagare, hvilkas fullmakter eller konstitutorialer voro af äldre datum än Konstitutions-Utskottets Memorial N:0 i 1. 27 den 13 April 1853 och icke innefattade särskildt förbehåll om förändring, vid den rätt till uppsägning och liqvid af deras på lön indelta räntor och liondespanruål, hvaraf de vid denna tid voro i åtnjutande, och att dervid således alltid måste förutsättas, att den nyssnämnda rätten kunde af ränletagarne, hvar för sig, mot någon viss räntegifvare ulöfvas; hvadan Herr Stats-Rådet, då den spanmål, hvarom var fråga, icke hade varit eller vore anslagen till den ena eller andra lärareplatsen att från några vissa hemman utgå, och det således hvarken funnits någon så beskaffad personlig uppsägningsrätt å den ena sidan eller motsvarande levererings-skyldighet å den andra, som i undantaget från författningens allmänna föreskrift vöre afsedd, i underdånighet tillstyrkte det Nådiga förklarande, alt, oberoende af nyssnämnda undantag, den i den Nådiga kungörelsen räntegifvare uttryckligen tillerkända rättighet, att elter ett visst medelpris få lösa den för deras hemman till allmänna verk och inrättningar anslagna spanmål, utan rättighet för ränletagarne alt något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, skulle i afseende å dea ifrågavarande lill vissa läroverk anvisade spanmål ega rum. Konstitutions-Utskotlet har i dessa motsatta rådslag saknat den noggranna vård om alla medborgares lika rätt, som bör vara en Regerings första pligt.
Jag åter sörjde barnet, såsom jag varit dess mor ... icke stort mindre än jag sörjde min egen Johanna. Men såsom sagdt, vi vänjde oss dock vid vårt barnlösa tillstånd och redan ha fjorton år förlidit sedan dess Men hvad säger pastorn nu, om den flicka, som Ristilä informatorn räddade ifrån kärret, densamma, som pastorn upptagit till sin fosterdotter, om det nu vore Johanna Cæcilia, som jag burit på mina armar och lärt att tala! – Hvaraf drar du en sådan slutsatts, gumma lilla – sade Erik icke utan osäkerhet i rösten. – Det är hon, det kan inte vara någon annan än densamma. Vet, herr pastor, på det högra axelbladet finnes detsamma tecken, samma runor eller bokstäfver, som jag nyss visade i luften. Så här sågo de ut. Visst äro de icke så tydliga, numera, som när hon var liten, större äro de äfven, ty sådana tecken vexa med den öfriga kroppen och blifva i detsamma mindre klara och bestämda. Men så klara äro de dock, att jag icke kan misstaga mig på, att de äro af samma form. – Ni såg då dessa bokstäfver redan den natt då hon låg i torpet? – Nej olyckligtvis. Visst hade jag någon dunkel aning, men då jag ämnade vidröra hennes axel, vaknade hon upp och jag spratt till och glömde sedan bort hela saken. Nej, herr pastor; det var här, som jag såg bokstäfverna. Samma känsla, hvars mening då blef outförd, kom mig att af pastorns hushållerska begära lof att få se den sjuka mamsell och hon gaf då mig tillstånd dertill. Pastorn är väl inte ond på henne fördenskull; vi gingo så sakta och så varsamt lyfte jag upp linnet, som täckte hennes högra axel, som då var uppåtvänd, att hon inte vaknade deraf. Men jag såg, hvad jag såg, och hvad menar nu pastorn om allt detta? Tror pastorn inte, att det är densamma flickan? – Jag vet inte, min kära mor, hvad jag skall tro – svarade Erik, som väl af allt såg, att gumman mente det för varmt och uppriktigt för att han på något sätt kunde misstänka henne, eller tro att hon icke trodde på hvad hon sade sig tro.
För öfrigt Ilar Kögvördige Präste-Ståndet i sammanhang härmed anmodat Srats-Utskottet atr afgifva Förslag till tjenlige föreskrifter huruledes Stats-Verkets förskott till tryckningen af Riks Ständens Protocoll oell det dertill hörande Bihang vid nu påstående Riksdag må varda behörigen redovisade samt tillkännagifvit dess Beslut örn dispositionen af de återstående exemplaren utaf Hillänget till sista Riksdagens Protocoller, att nemi. Herr Grefven och Landt* Marskalken samt Herrar Talmannen oell alla de Ledamöter uti Riksens Ständers Allmänna Utskott, hvilka icke redan erhållit Hillänget; Äfvensom Academieoch Gymnasii-Bibiiotekerne i Riket borde undfå hvar sitt af de ännu återstående exemplaren; hvaruti Hedervärda Bonde Ståndet, enligt Protocolls-Utdrag af den 4 derpå följande April sig förenat; Och har Väl - / Ståts-Utskottets Retänkandenl a 5g7 Tofl. Borgare Ståndet uti Dess svar i förenämnde fråga förklarat det ordentlig redo blifvit visad af Ståndets Secreterare Herr Bergs-Rådet och Riddaren af Kong!. Nordstjerne-Orden Robsam för Borgare* Ståndets Protocoll vid förra. Riksdagen. H vad nu först angår redovisningen för de genom prenumeration eiler försäljning af desse handlingar influtne medel sarnt öfverblefne exemplaren af Protocollerne och Bihanget vid sista eller 1815 års urtima Riksdag; så har HerC Cantzlie-Rådet
Banco-Fullmägtige hade redan före 1835 års Revision, uti skrifvelse af den 5 Augusti nämnde år, (Revisions-Berältelsen af i835, pag. 55) vid Banco-Reglementets öfverlemnande till Kongl. Maj:t, i underdånighet anhållit, att åtskillige, kort före slutet af sista Riksdag, af Rikets Ständer beslutade detalj-föreskrifter, rörande Bankens Depositionsoch Låne-rörelse_, måtte varda, till allmänhetens efterrättelse, i nåder meddelade, men, enligt hvad Banco-Fullmägtige kommit i tillfälle inhämta af Kongl. Maj:ts sedermera utfärdade Nådiga Kungörelse d. 17 December i835, angående de vid nämnde Riksdag fattade Beslut i afseende på Bankens Depositionsoch Lånerörelsej har Kongl. Majit ej funnit för godt låta kungöra någre andre föreskrifter i delta hänseende, än de, hvilka blifvit af Rikets Ständer, uti deras underdåniga skrifvelse af den 3o Mars samma år, anmälde; hvarförutan Kongl. Majit förklarat Dess förut i ämnet meddelade Nådiga Kungörelser, af den 7 April och den 3o Maji i83o, vara till kraft och verkan upphäfne. — Som emedlertid åtskillige uti sistberörde tvänne Kungörelser intagne stadganden, om förändring hvaraf, någon fråga, vid sista Riksdag, icke uppstått, finnas uti Banco-Reglementet af den 26 Maji 1835 åberopade, såsom framgent till efterrättelse gällande, hafva Banco-Fullmägtige fogat anstalt, att nödiga upplysningar om de ordningar och former, hvilka böra iakttagas, i och för begagnande af Depositionsoch Låne-rältighet i Banken, blifvit Allmänheten, genom tillkännagifvande i Allmänna Tidningarne, meddelade. Allmänheten har, uppå enahanda sätt, lid efter annan, genom Commissariatets försorg, erhållit underrättelse om de afvikelser, i en eller annan måtto, från förut stadgade former, som varit en följd af den provisoriskt införde nya organisationen af Banco-Verket. — 19 — §. 5.
J\laj:ts nådiga Förordning, angående inteckning i fast egendom, att då tiden, inom hvilken inteckning i egendom å landet förnyas bör, går till ända inom nästa derpå följande laga ting, skall borgenär anmäla sig hos domaren i orten, hvilken har att serskildt ting, på hans bekostnad, inom sagda tid hålla, medför ofta vid tillämpning alltför dryga omkostnader i förhållande till värdet af de föremål inteckningen afser. I min ort äro en mängd kontrakter angående brukningsrätt till små jordlägenheten på viss tid eller lifstid intecknade och dessas innehafvare äro ofta okunniga såväl om författningens föreskrift rörande inteckningens förnyande som om tings-terminerne. Otan berörde innehafvares förvållande kan det således lätt hända och har äfven ofta inträffat, att de försummat förnyelsen så länge, att något lagtima ting icke inom de tio årens slut varit utsatt, och kostnaderne för hållande af särskildt ting oftast uppgå till så högt belopp, att den behållna afkastningen af lägenheten under flera år skulle till bestridande deraf åtgå. Samma ändamål, som förordningen afser, skulle enligt mitt förmenande kunna vinnas och största delen af kostnaderna besparas, om inteckningshandlingen finge inom de tio årens slut hos domhafvanden uppvisas och försedd med hans bevis derom å nästa ting vid Rätten företes. Jag vågar alltså vördsamt föreslå, att ofvan åberopade § måtte erhålla följande förändrade lydelse: Går tiden, inom hvilken inteckningen i egendom å landet förnyas bör, till ända inom nästa derpå infallande laga ting, anmäle borgenär sig hos domaren i orten och uppvise inteckningshandlingen, samt tage hans bevis derom; vare ock borgenär skyldig att handlingen och beviset öfver den skedda förnyelsen å nästa ting hos Rätten förete, för att i dess intecknings-protokoll ånyo antecknas. Om remiss till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 8 November 1865. Per Nilsson, från Christianstads län. 76 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, angående ändring af 5 § i Kongl. Kungörelsen denfi December 1863, angående ståmpelpappersafgiften.