Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund häraf föreslås vördsamt : att Kikets Ständer anvisade Tvåtusen Riksdaler Riksmynt årligen, att med hulfva detta belopp vid hvardera af rikets Universiteter utgå såsom stipendium åt Docent inom juridiska fakulteten derstädes, hvilken fakultet jemväl skulle ega att efter sig företeende omständigheter hos Universitetets Kansler göra hemställan så väl om stipendiets fördelning i tvänne, som äfven om iunehafvares bibehållande dervid under någon tids praktisk tjenstgöring utom Universitetet. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhälles vördsamt. Stockholm den 22 November 1862. G. K. Hamilton. Motioner hos Ridder skåpet, och Adeln 1862, No kh - il t> TX:o 45. Af Friherre von Schulzenheim) Ilavi«l, angående nedsättande af en Kommitté för utarbetande af förslag till ny lag rörande så väl afledande, som tilledande af vatten. Bland alla de ämnen, som för dagen göra anspråk på att blifva utvecklade och utredde på ett sådant sätt, att de både till form och innehåll blifva på ett till fredsställande sätt bestämda, intager utan tvifvel frågan om bestämmande af den s. k. vattenrätten, ett betydande rum. Uti ett land, sådant som vårt, med kuperad natur i allmänhet och af floder genomskurna terrasslika afsatser från fjellen ned till hafvet, förekomma ofta melian de mångå vattensamlingarne och sjöarne, så väl vattenfall, som andra dem sjelfva och de omgifvande trakterna bestämmande omständigheter. Tillgång på skogar och malm, samt behofvet af qvarnar, förorsakade tidigt ett temligen vidsträckt begagnande af den naturkraft, som genom vattenfallen stod till buds, ehuru man ändock kan säga. att i de öfra och mellersta delarne af landet, ännu en stor del af dem äro, antingen alldeles icke eller ock blott till en del begagnade.
Ankom till Exp. Utsk. den 8 April kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om begagnande af Stenkol till eldning d Ångfartyg i stället för ved. Uti ett till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet och till Utskottet remittgradt memorial, har Herr Langenberg, Fredric, anfört, att, ehuru nyttan af Ångfartyg med deraf följande lättade transporter och communicatiolier icke lärer kunna bestridas, skall det likväl vara fara värdt att, om ångpannorne, på sätt hittills skett, skola uppeldas med ved, de landsorter, sorn af Ångfartyg mest besökas, komma att sakna erforderlig tillgång på nämnde, i vårt climat Serdeles oumbärliga artikel, helst i städerne omkring Mälaren vedprisen på de sista åren stegrats till sådan höjd, att det snart blifver för den mindre bemedlade högst kännbart och för den fattige omöjligt att förse sig med nödigt vedförråd, hvadan Motionairen hemställt, att förbud mätte utfärdas emot användande af ved å Ångfartyg, derå eldning hädanefter borde ske med stenkol, hvarigenom fara för eldskador jemväl skulle aflägsnas. Utskottet, som anser begagnande af Ångfartyg förtjena synnerlig uppmuntran och alla hinder för dylika företag böra undanrödjas, finner för sin del de befarade olägenheterna af brist på ved, eller höjda priser derå, icke vara af den beskaffenhet, att de kunna åberopas såsom antaglige skäl för den föreslagne tvångsåtgärden, hvilken, både för säljare och consumenter af ved, vöre ganska ofördelaktig; och får Utskottet, på dessa grunder, afstyrka Rikets Högloft. Ständers bifall till framställningen, att förbud emot användande af ved å Ångfartyg borde utfärdas och vederbörande tillförbindas att i stället begagna stenkol. Hvilket dock lill Rikets Högloft. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Afton Btsv.- *eft Oec.-Utsk. W>, N£ »4. ^ ISto 24. Antom till Exp. Utsk. den 8 April kl, 7 e. m.
B ä r är mycket vackert folk, dihibland lady Grantham med sin dotter, misserna Caulfield, som länge varit i Paris, amiral Sidney Smith1) med styfdotter m. fl. Alla beklaga sig öfver engelsmannen, t y de göra det icke angenämt i societeten. D&amp; baler gifvas dansa ej kavaljererna, nitan spela hellre hasardspel och kasta ut louisdorer som arter. Alla aftnar ' ar redoutte, men dans endast onsdag och lördag. Det spelas mycket rouge et noir, nästan alla damer spela; jag har till och med sett en 10 Ars flicka spela. Te dricka de otroligt, jag har sett lady QJamber \ \ ' isli dricka 6 koppar och s&amp; göra de flesta. V; tr kronprins var l&amp; i onsdags. Han kom kl. 1 p&amp; f. m. Vi voro dar p i dejeuné ocli han bjöd oss afven till middagen, men som det va-s först kl. 7 ans %g friherrinnan det va.ra för sent &amp; r oss brunnsgäster ocli vi - skulle dessutoin upp p&amp; bden, dit afren kronprinsen iimnade sig. d l l a voro natnrligtvis fasligt intresserade af att f&amp; se den vackra prinsen och beundran var stor. Han var ocksi. - ') Sir William Sidney Smith, eu af Englands berömdaste amiraler nnder nyme t.id. Född 1764 i London, dBcl i Paris 1840. Under sitt skiftesrika lif deltog lian i en iiiiingd sjödrabbningar, b l a d andra äfven i slaget vid Sveusksuiici 1790. mycket artig och dansade S % illycket niöjligt var. efter en s&amp; fatig a n t ridt, ' iinda från Aachen, meii det var ' ej fördelaktigt för hans utseende, ty lian var mycket echaufferad ocli såg därigenom mindre. bra ut an vaiiligt. Nidt under balen kom nigoii och omtalade, att drottningen var koininen till Spaa.
Väl har jag mig bekant, att fråga om allmänna åtgärder för hästafvelns förbättring, till vinnande af goda arbetshästar i alla delar af landet, blifvit vid ett allmänt landtbruksmöte väckt, och framställningen härom af Landtbruksakademien understödd, men att Kongl. Majit, då åtgärder i sådant syfte på sina ställen redan kunnat af hushållningssällskapen eller genom enskildas försorg vidtagas, icke funnit frågan i dess föreslagna utsträckning för det närvarande böra föranleda äskande af det betydliga anslagsbelopp, som härtill skulle erfordras. Men då jag, med kännedom härom, dock vågar vördsamt påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på Jemtlands behof i detta afseende, sker det i förhoppning att Jemtland skall anses vara bland de provinser, der företrädesvis en sådan åtgärd af omständigheterna påkallas. Jemtlandshästen har väl redan tillvunnit sig ett godt rykte för styrka, uthållighet, oömhet och lättföddhet, hvilka egenskaper ännu göra honom såsom arbetshäst begärlig; och den framställning, som, efter hvad nämndt är, nyligen utgjort föremål för Kongl. Majits pröfning, afsåg just att taga bättre vara på Norrlands för landtbruket passande hästrace och göra den landet till godo; men långt ifrån att i denna omständighet se ett skäl för att sätta Jemtland tillbaka för andra, i afseende å arbetshästar mindre vällottade orter, synes mig fastheldre och intill dess omständigheterna kunna föranleda några allmännare åtgärder till hästafvelns förbättring, den provins redan nu förtjena att med en sådan åtgärd gynnas, hvarest nämnde afvel med ett allmänt intresse omfattas, hvarest passande betesmarker ymnigt förefinnas, hvarest hästen framför andra husdjur med omsorg uppfödes och vårdas, hvarifrån hästhandeln redan tagit väg åt andra orter, och hvarest det alltså ligger så mycket större vigt uppå att den inhemska racens Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 279 goda egenskaper icke förspillas eller försämras genom bristen på några goda och för ändamålet passande afvelsdjur, hvilka det dock för den mindre jordbrukaren, — och andra finnas icke i Jemtland — möter svårigheter att anskaffa, liksom en sådan åtgärd äfven öfverstiger Jemtlands hushållningssällskaps krafter.
Om vi o c k ej kunna medgifva, att allt, s o m i dessa dagar g ö r anspråk på att bära konstens insegel, verkligen desslikes eger en nationel prägel, så måste vi å andra sidan m e d glädje erkänna, att det gifves — vi tänka nu särskild t på förhållandena här hemma — konstnärer, hvilkas hela sträfvan gått o c h går i en sannt fosterländsk riktning. i Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar). Prenumeration sker I landsorten: &amp; postanatalterna. Ahlborn. Utglfningrstid: hvarje belgfri fredag. hem uppbevara eller åtminstone mångenslä- des mötts af öfriga alster af hennes konstnärliga flit, hvilken gifvit upphof till de allra flesta medaljer, minnesoch belöningspenningar, som på senare tider här hemma utgifvits af akademier, sällskap o c h föreningar af alla slag. Och många äro de, som i den rikt o c h mångsidigt begåfvade kvinnan haft nöjet lära känna en äfven inom större stilarter med framgång verkande konstnärinna, hvilken af vunnit skulpturen triumfer, målarkonsten högst erkännansvärda resultat .. '. I detta hänseende torde väl ingen stå profvet bättre än den berömda svenska kvinna, hvars namn läses här ofvan. » Ingen är så fattig, att han ej eger en slant », lyder ordstäfvet. Ingen svensk man eller kvinna b ö r då heller vara obekant med Lea Ahlborns konst. Den mest populariserade formen har den nämligen tagit sig i alla koppar-, silfvero c h gnidmynt, s o m sedan sex o c h trettio år tillbaka för Sveriges riksbanks räkning graverats o c h präglats. De massiva järngrindarna vända sina guldkrönta gaflar, beseglade af lås o c h b o m, som afvärjande mot Handlverkaregatans samfärdsström, o c h innanför deras galler synes en hotfull militärpost med taktmessiga steg, gevär på axel, långsamt vandra fram o c h åter. Främlingen stannar, nyfiken och undrande. Månne ett fängelse, s o m så noga bevakas? Få torde väl vidare vara, s o m ej i sitt Men den underkunnigestockholmaren, som de
Häraf följde att en stor mängd räkningar först borde afslutas och att med Adler Salviska licjvidationen mäste på tiden utdragas. Ett och ett halft århundrade har sedermera förflutit. Snart sju Generationer hafva hoppats och lidit i väntan på denna Fordrans slutliga utredning. Fordringsägare och deras Fullmägtige och Embetsman, som härvid skolat lägga handen, hafva ömsom upträdt och blifvit bortryckte af tiden. Tiden skulle ock bortfört till och med minnet af denna fordran om det varit möjligt,.att Adler Salviska Namnet någonsin kunde förgätas. Men den tacksamme Gäldenären, Riket, sorn han tjent med sitt snille långt mer än med sin egendom, kan icke förgås och Borgenärens förtjenst, lysande nog att tjena till allmänt efterdöme, kan väl icke utplånas hos hans talrike Arfvingar, Ibland desse Arfvingar äger jag kanske minsta arfslotten och altså äfven minsta foget till klagan; men sjelfva .ändamålet af närvarande Riksmöte föranleder till hogkomster, till erinringar sådane sorn desse. Kongl. Majit har nu i Nåder sammankallat Rikets Höglofl. Ständer, för att rådgöra om Fäderneslandets Finander. Nu blifver det altså en pligt, att i under - iS4 StatsXJtslettets BetänJtandém fånighet upgifva allt hvad härmed kan äga någon gemenskap. Förrän medel utses att betala Skulderne, så måste också Skulderne blifva kände; ty denna kännedom bestämmer vidden af behofvet och lijelpen. En föga mer än blott enskild angelägenhet blifver således just vid detta tillfälle en allmän. Efter den uti Kongl. KammarCollegio senast uprättade liqvidationen bestiger sig den Adler Salviska Fordringen till nära 200,000 Riksdaler ä Silfver. Emot dessas utbetalande lärer ock nu mera på Kongl. Maj:ts och Kronans sifia ej tnågot finnas till att påminna. På Arfvingarnes åter kan väl ingen erinran förmodas, som leder till Summans minskning.
Saken talar ty värr nog tydligt för sig sjelf och torde således ej af ett särskildt Utskott, ehuru gagneligt detta verkeligen kan vara, närmare kunna utredas, än hvad allmänt är kändt. Skulle väl den tryckande penningeförlägenheten behöfva något starkare bevis, än att belänte Den 21 Feiniar beiänfe egendomar ej vid aurtioner .kunnat försäljas till Bankens i egendomen ägande fordran. Detta bevisar efter mili tanka, att den mindre bemedlade i brist af tillgång på penningar, ej kan, och Capitalisten i alvagtan al än bättre tider och än facilare priser, ej vill inlåta sig i någon hindel. Den åtgärd som i låneväg blifvit vidtagen att låta låntagare förskottvis utbetala bevillningen för det låntagne capitalet och den vid räntans liqviderande sig till godo beräkna, var så väl uttänkt af Capitalisten, att han det - igenom undandrog sig all betalning till Staten för sina capitaler, hvarmed !den betryckte låntagaren så i 1 des betungades. Iden fräckt af Östergöthland sorn jag bor, känner jag ej mera än tvenne,båda af vårtstånd, ochden ena nu medlem af vårt Riddarhus, hvars noggranna iagttagande af Bevillningsiörordningens föreskrift, alltid på det strängaste och aktningsvärdaste sätt observeras; och frugtansvärdt äro de på andra orter lika tunnsådde. Må derföre efter min tanka aila sädane liqvider upphöra långifvare och låntagare emellan och hvar betala för sig. Det svaras kanske att då kommer man ej åt capitalisten med sin ej synbara förmögenhet. Jag tror dock att det vore möjligt, så vida han ej låter sina capitaler ligga ofrugtbara i bureauen, och då bör han slippa att betala. Blir tillgång på allmänna låneutvägar mot nedsatt ränta; sa torde speculationerna på andras obestånd ej blifva så Bil. till Ridd, o. yld.
R:dr för en del af den stambana, som, utgående från Göteborg, komme att, i riktning genom Westergötland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, samt en million R:dr för påbörjande af en i riktning åt Jönköping gående stambana från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnda stad belägna punkt, som Kongl, Majit kunde finna lämpligt bestämma. Sedan Kongl. Majit vid sist lid ue riksdag föreslagit Rikets Ständer att fem särskilda jernvägslinier, under benämning af vestra, nordvestra, södra, östra och norra stambanorna, mätte i angifne riktningar anläggas och anses såsom stambanor, hvilka genom Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad skulle utföras, men Rikets Ständer, som af flere skäl funno ett sådant allmänt system för berörde jernvägsanläggningar icke böra antagas, obeioende af frågan härom pröfvat och ufgjort hvilka jernvägsanläggningar under då förestående statsreglerings-period företrädesvis borde pä allmän bekostnad företagas eller fortsättas, anvisades af Rikets Ständer, dels i enlighet med den af Kongl.
— Lunds. dito yy 215—216. 347—358. — Musikaliska dito yy 190—191. — Svenska dito yy 187. — Upsala dito yy 213—215. 343—347. — Vetenskapsdito yy 185—187. — Vitterhets-, historieoch antiqvitets, dito yy 188—189. Aktoratsräkninqar, Kammarrättens, 227—228. Allmänna garnisonssjukhuset. yy 119—121. Allmänna hospitalsoch barnhus-fonden yy 193—194. 327. Allmänna magasins-fonden yy 45—46. ärendena yy 42—46. Anordningar ä besparinqarne yy 31—34. — ä extra utqiftsanslaqen yy 23—30. — å öfverskottena 35-36. Arbetshus-fonden i Norrbottens län 169—170. 313—314. Arfvoden för Revisorernes biträden yy 232. Arméens, Indelta, nya mötesfond yy 96—98. 276—278. Arméens pensions-kassa yy 143—145. 305. Artilleri-afdelning, Krigs-kol/egii, räkenskaperna för ordinarie statsanslaget yy 70-74. 257—258. 260, 262—263. D. vid 76. 47. — 370 — Revisionsberättelsen. Utlåtandena. Artilleri-st abens räkningar sid. 115—116. Avesta Krono-inspektion 42. Balanser, proprie 34. Barnhus, Stockholms allmänna yy 203—212. 336—343. Barthelemys, kolonien S:t, räkenskaper yy 229—230. Behållningar, reserverade å hufvudtitlarne Bergsskolan i Fahlun 15. j) 221—222.
Sjelf var han en ståtlig ung man, med ett intelligent utseende och med smidig, vacker kropp. Hans kläder, af utmärkt trefligt snitt och af ovanligt vackert renskinn, föllo tätt efter den välväxta kroppen och lemnade oss tillfälle att se hans behagliga och stolta hållning, hvilken tog sig bäst ut, då han rörde sig. På vår förnyade framställning att få tillbyta oss renar fingo vi åter afslag, hvarför vi nedtogo vårt tält och anträdde hemfärden. Vi återkommo om bord den 18 mars kl. 3 e. m. efter en marsch af 4¾ timme. Vägen till renlägret höjde och sänkte sig långsamt. Snön var bård och jemn, så att vi kunde gå fram med rask fart. Under bortvägen syntes fyra räfvar och några korpar. På ett ställe funnos en mängd lemmelgångar nedgräfda genom snön i sned riktning mot marken. De flesta af dem voro uppkrafsade af räfvar. Nedgången till ett orördt lemmelbo var cylindrisk och höll i genomskärning 4½ centimeter. Under båda dagarne hade vi snö, tjock och disig luft, så att vi endast kunde se en kort distans framför oss; likvisst gingo vi aldrig vilse, tack vare vår vägvisares, infödingens, goda ögon och starkt utpräglade lokalsinne.» Brusewitz’ och Nordqvists utfärd till Nutschoitjin. Nordqvist meddelar härom följande: »Den 20 mars kl. 9 f. m. lemnade löjtnant Brusewitz, båtsmannen Lustig, norske fångstmännen Johnsen och Sievertsen, tschuktschen Notti och jag Vega. Vår utrustning, som utgjordes af proviant för 8 dagar, kokapparat, segeldukstält, kautschukmadrasser, renskinnspäskar m. m., drogo vi efter oss på en släde. Kl. 2 t. 45 min. e. m. framkommo vi till Nutschoitjin (Siksjön). Under färden passerade vi en å, som flyter mellan Nutschoitjin och det omkring 1½ svensk mil söder om denna sjö belägna berget Hotschkeanranga samt faller ut i den stora lagunen söder om Pitlekaj.
Denna erbjuder beklagligen beller icke på långt när så tacksamma effekter. Dygden och moralen ha icke företrädesrätten att fängsla och intressera; de äro alltför » borgerliga ». Det är tyvärr också alltför sant, att dygd och moral i det lefvande lifvet vanligen te sig i synnerligen blygsamma och borgerligt knappa proportioner, då däremot begär och lidelser framträda i mera kraftiga och storvulna drag. Men lika visst som författarne underskatta vår högre naturs kraf, lika visst öfverskatta de sinnenas och lidelsernas makt öfver oss. Men de dramatiska » effekterna » betinga öfverdrifterna. Kärleken mellan man och kvinna är och förblir det ämne, diktarne i alla tider helst sysselsätta sig med. Kärleken, sådan den med braskande anspråk i detta känslornas tidehvarf skildras, och sådan den i teorien godkännes af våra sensationsmänniskor, framträder vanligen i den mest sensuelt starka kolorit samt så blottad på allt andligt innehåll, att den icke förtjänar att kallas kärlek. T y det är som oftast allehanda låga begär och passioner, som göra anspråk på kärlekens namn. I gynnsammare fall låter man » le besoin d ' aimer » (behofvet att älska) hos en ung kvinna framträda under den poetiska bilden af den sjudande safven, och hon blir kär i den första något så när antaglige man, som kommer i hennes väg. Det förra en lika utsliten som god och träffande bild; det senare en iakttagelse, som verkligheten oupphörligt besannar. Men trots det att författarne nog till en viss grad göra rättvisa åt ungmöns behof att idealisera och att likt Titania se sin kärleks föremål genom illusionernas dager, så förbise de dock, att detta kvinnans » besoin d ' aimer » är väl så mycket en själens och hjärtats som en sinnenas sak. — I andra fall skildras kärleken så mängd af åtrå, feber och sinnesyra, så blottad på hvarje värdighetens sans och behärskning, som funnes det intet sådant som en känslornas disciplin.
Regeringen har dock redan sjelf antydt den väg, som nu borde beträdas. ”Om det anslag”, säger Kongl. Majit uti Dess förutnämnda nådiga Proposition, ”sorn för ändamålet anvisas, till en del användes till arfvoden åt lämpliga personer som i sådana ämnen holle en mera sammanhängande följd af föredrag, kunde en del, såsom tillförene, användas till ersättning för tillfälliga uppdrag”. Kongl. Majit har sålunda, med upplyst behjertande af nödvändigheten att i denna angelägenhet vidtaga mera ändamålsenliga anordningar, sjelf påpekat behofvet af en fast lärarepersonals anBih. till K. N:o 128. stillande; och man måste endast beklaga att det anslag, som för ändamålet blifvit hegardt är alltför otillräckligt för bekostande af de arfvoden, som blifvit ifrågasatta. Om de föreläsningskurser, företrädesvis i rättsoch statsvetenskapliga ämnen, som nu barde öppnas, skola väsendtligen gagna den talrika ungdom, som i sådana föreläsningar skulle söka en ledning för sina studier och en ersättning för saknaden af ett universitet, så borde de icke vara inskränkta till ett så ringa antal, att det mera kunde betraktas såsom profstycken å hvad som borde vara än såsom allvarligt ämnade undervisningsmedel. De vetenskaper, som, efter min tanke, företrädesvis borde vid en i hufvudstaden förlagd institution af ifvågavarande beskaffenhet behandlas, äro: Statsrätt i inskränkt mening eller inre offentlig rätt, Folkrätt, Statistik, Nationalekonomi, Administrativ rätt, Laghistoria, Praktisk och komparativ Lagfarenhet, Politisk och allmän Kulturhistoria, Geologi och Mineralogi samt Filosofi och Esthetik. Det kan icke betviflas att alla dessa kunskapsämnen äro af natur att bland hufvudstadens allmänhet kunna tillvinna sig det lifligaste intresse, och det behöfver icke visas af hvilken utomordentlig vigt de flesta af desamma skulle vara för utvecklingen af de nu vid universiteterna knappt mer än grundlagda studier, hvilka likväl äro ämnade att bilda dem, som på Statens offentliga platser skola i alla inre och yttre angelägenheter leda landets öden.
Den befarade svårigheten för Justitie-Stats-Ministern att få reda på stället för en bokhandel, tror jag icke heller förtjena något afseende, då det icke lär vålla ombudet någon svårighet att förskaffa sig underrättelse i berörda hänseende, och detta dessutom vid en annons i allmän tidning lär vara särskildt uppgifvet. Ifrågavarande förslag synes mig nyttigt och lämpligt, och jag får derföre förena mig med Gr. Wachtmeister i yrkande på bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. Wachtmeister: I mitt förra anförande yrkade jag bifall till förslaget. Då emellertid frågan är af den beskaffenhet, att R. St:r icke vid denna riksdag kunna definitivt besluta förslagets antagande, afstår jag från mitt förra yrkande och anhåller att R. o. Ad. behagade icke förkasta förslaget. Sedan öfverläggningen förklarats slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., utt derunder hade yrkats, dels att ifrågav:de grundlagsändrings-förslag skulle förkastas och dels att detsamma icke måtte förkastas; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på förslagets förkastande, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. derå, att R. o. Ad. skulle anse förslaget icke böra förkastas, då svaren utföllo med många ja tillika med några nej; hvaruppå och sedan den sistberörde proposm förklarats hafva blifvit med ja besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att, jemlikt 81 :sta §:n R. F., förslaget komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Efter ånyo skedd föredragning af Konst.-Utsk:ts den 4 och 11 dennes bordlagde Mern. N:o 9, med förslag till ändring i 4:de §:n lO:de och ll:te mom. Tryckfrih.-förordn:n, angrde utrikes ifrån hit inkomna skrifter, lörklarades detta förslag skola hvila till grundlagsenlig behandlig vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon..-Utsk:ts den 4 och 11 dennes bordlagde Betänk.
Som vid regleringen af utgifterna under Riksstatens 7:de Hufvudtitel, Utskottet i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, 32 Slals-Utskollets Utlåtande, M 89. öfverfört, på sätt den vid nämnde Imfvudtitel fogade tabell närmare utvisar, till anslaget för Öfver-Inlendenls-embetet ett belopp af 1,670 R:dr 32 sk., hvilket för Kongl. Museum förut varit å denna hufvud titel uppför dt: så har i följd deraf denna summa från sislberörde litel uteslutits, hvilket Utskottet ansett sig böra bär omnämna. Institutet för blinda och döfstumma. 41:o. Från Högvördiga Presteslåndet och Hedervärda Bondeståndet har Utskottet undfått remiss å 2:ne motioner, väckte, den ena af Professoren Lindgren, med hvilken Prostarne Arosenius och Herlin samt Lektor Wallman instämt, samt den andra af vice Talmannen J. A. Zetterberg, hvilka anfört, att berörde institut, som i tnånga är fortvarit och för menniskovännen lemnal glädjande resultater af sin nyttiga verksamhet, dock icke kunde, oaktadt den konungsliga frikostighet, hvarmed inrättningen blifvit omfattad, de anslag Rikets Ständer åt densamma beviljat, samt de gåfvor af enskilda, hvilka till den influtit, tillfullo motsvara sitt ändamål, i anseende till bristande tillgångar. Beträffande institutets afdelning för döfstumma, liar motionären omförinält hurusom under de sednare åren 70 ä 80 elever der åtnjutit undervisning och vård, eller, erdigt tabellverkets sista fem-års-sammandrag, ungefärligen halfva antalet af i riket, inom lämplig undervisnings-ålder, befintlige döfstumma barn. Af desse vöre 52 frielever från rikets serskilda stift och Stockholms stad, hvilkas kostnadsfria underhållande vid institutet staten betingat sig såsom vilkor för de 11,000 R:dr, som från Statsverket årligen till inrättningen utgå. Af DD. MM.