Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spirituösa få icke förtäras; men detta, liksom alla andra förbud i Ryssland ty "i Ryssland" må man väl kunna säga om Walamo kringgås med tillhjelp af rublarnes oemotståndliga tjusarspråk; och skälmska personer ha mer än en gång förmått till och med sina egna munkciceroner att deltaga i öfverträdelsen emot detta förbud. Högste styresmannen af klostret är en s.k. egumen, en ganska hög kyrklig funktionär. Den nuvarande egumen heter fader Damaskin och är en ärevördig gubbe. Utom Walamo kloster har den grekiskt-katolska propagandan vetat att på finskt område förskaffa sig tillfälle till ännu en klosteranläggning. Det är ön Konevits, jemväl belägen i Ladoga sjö, ungefär 4 à 5 mil sydost om staden Kexholm och nära fasta landet. Här grundlades år 1393 ett grekiskt kloster. För närvarande för detta ett tynande lif. På Konevits finnes dessutom ett slags nunnekloster, ett internat för qvinnor, som vilja draga sig tillbaka från verlden. Men äfven detta är föga anlitadt. Ön, som är betydligt mindre än Walamo och på intet vis kan jemföras med denna i naturlig rikekom eller fägring, har icke kunnat tillocka sig så många munkar som Walamo. Man råkar ofta munkar från Konevits iklädda en fattig botgörares skepnad, vandrande vidt omkring för att insamla gåfvor till sitt kloster, förebärande någon begången synd, hvilken på detta sätt bör godtgöras. Vi betvifla icke att oftast någon begången synd, ett brott kanske, ligger till grund för dessa vandringar, men vi äro icke fullt öfvertygade om att syndernas förlåtelse följer på de till klostret insamlade medlens aflemnande, isynnerhet som vi icke påminna oss ha hört omtalas något extrakraftigt helgon på Konevits, hvaremot Waldam (som ryssarue falskt uttala namnet) är bekant för sina "undergörande helgon". Numera föra munkarne ett ganska tyst lif i socialt hänseende, men så har icke alltid varit fallet. Ryssarne skryta gerna med att kristendomen tidigare genom Ryssland kommit till Finland, än öfver Sverige.
Bolagsordning för det blifvande Sölvesborg—Christianstads jernvägs-aktie-bolaget är redan förslagsvis uppgjord och tryckt. Fördelarne af denna bibana, ej mindre för städerne Sölvesborg och Christianstad än för den omkringliggande orten, äro lika betydande, som lätt insedda. För den vestra delen af Blekinge län skall en snabb och ordnad gemenskap med det bördiga rika Skåne otvifvelaktig! bidraga till hastig utveckling af åkerbruk och boskapsskötsel, hvarigenom bränvinsbränningen, som nu är ortens hufvudnäring, sannolikt kommer att småningom utträngas och skola de stora qvantiteter sill, sora vid tillfällen af rik fångst nu måste afyttras till underpris, i brist af fortskaffningsmedel, då denna bana blir färdig, kunna betinga ett högre och jemnare pris på Wexiö torg och på landsbygden omkring södra stambanan. Fördelarne för Christianstad och hela nordöstra delen af Skåne äro ej mindre betydande. TDen redan anlagda bibanan 116 Motioner hos RiddersTcapet och Adeln 1865. N:o 61. från Hessleholm till Christianstad skall aldrig komma att tillskynda denna ort de åsyftade fördelarna, förr än den blifvit utsträckt till hafvet. Att särskildt för Sölvesborg ljusare utsigter för framtiden sålunda öppnas, torde vara obestridligt. Efter att hafva blifvit en ändpunkt vid hafvet på rikets jernvägsnät och såmedelst hafva fått sitt handelsoch trafik-område betydligt vidgadt, skall inom kort tid en behöflig lyftning gifvas åt dess handel, sjöfart och industri och detta idoga samhälle skall blifva satt i tillfälle att använda och utveckla inom detsamma befintliga arbetskrafter, verksamhetshåg och företagsamhet.
Af de frän Kongl. Krigs-Collegium aflemnade Casiors bchällningar, har Contant influtit Afbetalning och Ränta ä Köpeskillingen för f. d. Sodemanska Huset Diverse Extra Inkomster Till accepterade Znwisningars inlösning, är Fond lemnad, men Inwisningarne ej företedde inom den zi Mars - Deponerade Medel - Skuld pä Discont-Räkningen i Banquen den zr Mars R:dr Specie. 466,5Z4j85 158,880 — 1,046,591 86,569 51,541 i,889,8o8 515,207 88,600 90,000 2Z,687 187 404,58a 1,004 22,889 29 19 25 22 9 81 82 44 87 558,445 i? För 1810 ärs Riksdags-kostnader i Stockholm - « » Till Hamnsiängning för Engelska fartyg, Riksdags-kostnad i Orebro 1810 och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens emottagande - « Till Kongl. Ttats-Conto-ret, ersättning ät Banquen för försträckte Krigskostnader, nemligen: 1810 720,000-. 1811 - s - 720,000: 1812 , 180,000: Dito Statsbrist, Summa för 1810 569,126: 12, 7 pä dito för är 1811 446,520: 25, n Dito Betalning för lefwererade Sjötulls-Werlar, som Contoiret till sine behof sätt disponera « ^ Till Riksens Högloft. Ständers Bank, Amortisiements, Fond för 1810 « Äterbetaldte
Genom detta kontrakt har nyssbemälde direktion förbundit sig att, emot att pris af 5 ndr för 1,000 kubikfot gas, och med iakttagande derjemte af de för staden i allmänhet gällande prisbestämningar, tillhandahålla all erforderlig gas för husets fullständiga belysning samt att, emot ersättning efter fastställda beräknings-grunder,intill deri dag, då gaslysningen kan vidtaga, besörja lys-hållningeu. derstädes med olja samt stearinoch talgljus. Enligt det, i afseende å gas-inrättningens anbringande inom nämnda hus, till fullmäktige ingifna och i kontraktet åberopade kostnads-förslag, skall hela kostnaden för rörledningarnes anskaffande och anläggning samt de i rummen erforderliga kronor, armar och lyktor, jemte rummens afputsning och iordningsställande efter rörinläggningen icke komma att öfverstiga 460 £ Stelling eller en summa af omkring 5,500 r:dr banko. I öfver<nstämmelse med derom af PresteBorgareoch Bonde-ståndens Kansli-direktioner hos fullmäktige gjorda framställningar, och då saknaden af tjenliga luftvexling s-inrättningar inom dessa stånds sessions-nim under föregångne riksdagar anma kts, hafva fullmäktige, som ansett en ändamålsenlig luftvexl ngs-anstalt i nyssnämnde rum jemväl böra införas samtidigt med de derstädes under detta års sommar företagna reparations-arbeten, äfven galt, i författning om tillväga bringandet deraf samt åt fabriksidkaren J. Bolinder uppdragit veikställigheten af denna inrättning, emot en derför, i ett för allt, till 2,000 r:dr bestämd kostnads-ersättning, 44 StafsUtskottets Memorial, N:o 3. och har ifrågavarande, redan fullbordade luftvexlings-anstalt, med en ringa och uti nu uppgifna summa inberäknad tillökning i kostnaden, äfven kunnat utsträckas till Stats-ulskottets, under Borgar-ståndets, belägna sessiousrum.
Detta anslag har ock blifvit beviljadt, att under fem år, räknadt från 1854, årligen utgå med 800 R:dr b:ko af den s. k. Filénska fonden till folkundervisningens befrämjande. Gr. Rudenschöld har härvid förpligtat sig, samt Biskop och Konsistorium tillstyrkt och varmt förordat, att han tillika emot särskild rese-ersättning skall vara de församlingar, som sådant äska, behjelplig vid ordnandet af deras skolväsende, i enlighet med den af honom upfunna metboden, hvartill ock anslag begärts och tillstyrkts, men ej blifvit beviljadt, sannolikt af brist på till detta ändamål förhandenvarande medel. Bestridandet af dessa kostnader lära sålunda vara öfverlemnadt åt församlingarne sjelfva. Flere Ordhden i Skolstyrelser hafva ock tillkännagifvit sin önskan alt i deras Församlingar få införd nämnde folkskolemethod. Då emellertid menigheterne, i allmänhet hafva svårt att åsämjas om anskaffande af nödige medel till nya utgifter, särdeles i hvad som rör skolan, om hvars vigt och behöflighet de ännu ej vnnnit fullständig klarhet, är skäl frukta det endast högst få, om ens några församlingar skola komma i åtnjutande af Gr. Rudenschölds personliga handledning vid ordnandet af denna vigtiga angelägenhet, om ej Staten äfven härvid med understöd af allmänna medel mellankommer. Vårt samhälles framtid beror på huruvida Folkskolan skall kunna upfylla sin bestämmelse eller ej; våra förromnämnde egendomliga lokalförhållanden äro häremot väsendtliga hinder. Den man, som, efter arbete och sträfvanden, hvarom den icke kan göra sig föreställning, som ej vid sådana lagt hand, lyckligast öfvervunnit dessa hinder, är nu kommen till den ålder, att om ej frukterne af hans ädla bemödanden skola gå förlorade, han med det snaraste bör sättas _ i tillfälle att med sin dyrköpta erfarenhet gagna. Af sådana Den 29 December. 223 skäl vågar jag föreslå, att en summa penningar måtte anslås såsom ersättning för de resor, som Gr.
Vidare ber jag att få erinra, att man kan, enl. denna §, på sätt jag redan förut antydt, tänka sig möjligheten deraf, alt bränvin kan komma att tillverkas med mindre redskap i April månad på samma lägenhet, hvarå man under höslmånaderne med större redskap bedrifvit denna handtering. Det är visserligen sannt, att man 554 Den 27 April e. m. enlförslaget anser bränvinsbränningsrättigheten vara personlig, men om så skulle vara och denna rättighet icke på något sätt skulle hafva att skaffa med egande af jord, så ber jag att få åter uptaga Hr Hjärnes i sådant fall ganska' riktiga anmärkning, att en och samma person skulle kuuna enl. förslaget vara berättigad, att på sin egendom anlägga 10 å 20 brännerier. Denna anmärkn. har af Utsk:s Ordfide blifvit besvarad dermed, att Utsk. icke ansett sig kunna beröfva en egendomsherre rättighet, att tillverka bränvin å så väl hufvudgården som de underlydande hemman. Men då qvarstår i sin fulla kraft den anmärka, jag nyss tagit mig friheten göra, att man, enl. denna §, kan på samma egendom bränna 2:ne månader af hösten med större redskap och sedermera med mindre redskap under April månad. Jag tror, att denna mening utan svårighet kan härledas från orden: ”att bränvin icke får samtidigt tillverkas i flera än eli bränneri på samma egendom”, men som denna mening icke matte hafva varit Utsk:s, så har jag ansett mig böra härå fästa dess upmärksamhet, pä det att Utsk. vid en blifvande återremiss mätte så redigera §:n, så alt en dylik tydning af densamma ej vidare kan göras. Gr. Lagerbjelke: Hr Braunerhjelm har utan tvifvel rätt uti hvad han anfört, ang:de stadsboer, hvilka idka bränvinsbräuning på grund af deras befogenhet att idka fabriksrörelse. Men man måste ihågkomma att, såsom jag nyss omförmälte, städerna inom deras jurisdiction olla hafva vidsträckta ägor med en mängd serskildt skattlagde lägenheter, hvilka af enskildla personer med full egande-rätt innehafvas.
För att närmare ådagalägga förhållandet härmed, hafva Comiterade, på grund af 1844 års Räkenskaper, låtit uppgöra underdånigst bifogade Calculation, Litt. H., hvaraf utvisas, att, då ifrån hela ordinarie räntans samma år beräknade belopp af 2,533,519 R:dr 10 sk. 10 r:st. afdrages hvad, som är af nyssnämnde beskaffenhet, jemte Afkortningar och sådane räntor af Boställen eller annorledes för Statens behof använde egendomar, som icke utgöras och derföre, enligt Comilerades förslag, skulle komma att framdeles föras inom column, är det för närvarande endast omkring 1,460,000 R:dr, som af markegångsberäkning bero. Och då berörde belopp numera blott utgör en mindre del af Statsinkomsterne, samt Statens behof regleras vid hvarje Riksdag, skulle således saknaden af den tillökning uti nyssnämnde skatt, som, äfven med ofvanomförmälde förutsättning af småningom fortgående minskning af penningevärdet i förhållande till varupriserna, vid dylike tillfällen kunde uppkomma, derest samma ränta, lika med de flesta öfriga skatter, funnes i penningar bestämd, icke för Staten blifva af ringaste betydenhet. Fastmera, och då man måste medgifva, att den så kallade skattskyldiga jorden nu är i allmänhet hårdt betungad, vore, under antagande af nyssnämnde förutsättnings rigtighet, sådant ett sätt, hvarigenom, utan förnärmande af någons rätt, lättnad uti dessa skattebördors utgörande småningom uppkomme. På grund af allt detta anse Comiterade derföre ofvanberörde skäl emot ordinarie räntans framlida bestämmande i penningar icke vara af den betydenhet, att något afseende derå bör fästas.
Beträffande det senare skälet, eller att skiftet får vid skedde ändringar i 20 Lagsamt Allm, Besv,- celi Öecort.- t7tsh:s Betänkande JV:o 21. gVaderingen omgöras, så är det ovedersägligt, att då domstolen anser graderingen så felaktig, att den helt och hållet måste omgöras och derföre ogillas, hela skiftet, ntom mätningen och häfdebeskrifningen, måste göras å nyo, hvaraf olägenheter genom längre uppehåll i skiftet delegare förorsakas; att då domstolen gör större förändringar i graderingen, måste antingen ny graderings-längd upprättas eller förändringarne å serskild längd upptagas och nytt delningsförslag samt. deraf följande ny uträkning af egofigurerne och delningsbeskrifning, äfvensom upprättade liq vider om utflyttningsoch odlingslijelp samt ståndskogs-ersättningar kunna till större eller mindre del blifva onyttiga, i hvilken händelse delegarne kunna, utom tidsutdrägten i skiftet, tillskyndas kostnader genom nytt arfvode åt Landtmätaren härför, emedan i det fall, då denne icke kan anses hafva felat af uppsåt eller uppenbar vårdslöshet, han ej heller kan åläggas för samma betalning verkställa förändringarne, men att deremot, då domstolen beslutar mindre ändringar i taxeringen, hvilket i de fleste fall, om skiftesmännen använda tillbörlig noggrannhet och iakttaga stadgandet i 12 Cap. i5 §. om granskning af taxeringan, vid provisionela planens utvisande, lärer få anses inträffa, samma ändringar kunna afhjelpas genom sådan jemkning i skiftet, som snart är verkställd och hvarken åstadkommer tidsutdrägt eller nya kostnader för delegarne. ” De skäl, förestående Utlåtande innehåller, för bibehållande af nu gällande stadgande uti ifrågavarande ämne, äro efter Utskottens omdöme af den vigtiga beskaffenhet, att Utskotten, med åberopande deraf, anse sig icke böra tillstyrka någon förändring uti berörde stadgande. Åtskilliga Ledamöters serskilda mening bifogas. Slockholm den 1 Nov. i834» Reservationer : 1:0 af Herr von Strussenfeldt: ”Den i Kongl.
Hr Oldevig har visserligen kännedom om Wermland, men månne han känner huru mycket jernvägar förmå att uträtta; han har dessutom en viss benägenhet att fasthänga vid gamla satser. Man åberopar den stora trafiken på Carlstad och den mängd af skjuts-hästar, som dagligen gå dit, men det är hufvudsakligen transito-gods till Norge. Visserligen resa många menniskor till Carlstad, men de skola lika fullt resa dit, om jernvägen drages öfver Dejefors. Frih. Klinckowström har anfört exempel på jernvägar, som äro anlagda längs segel-leder; jag har granskat dessa förhållanden och funnit att när så varit fallet, så har det skett i synnerligen folkrika och bördiga trakter, men äfven der endast under särdeles tvingande omständigheter. Det är anmärkt att den norra linien är något längre, men det är så obetydligt att man icke bör fästa sig dervid. Man har talat om de ofördelaktiga lutningsförhållandena på den norra linien, men vid närmare undersökning har man funnit att hvad kurverna beträffar, så finnas svårigheterna på den södra sträckan, och hvad lutningen angår, så är den icke så ofördelaktig, som det först syntes, ty ehuru mera bränsle åtgår vid uppför-gåendet, så har man detta igen vid utför-gåendet, då man drifves af sin egen tyngd. Man har sagt att Westergötlands spanmål skulle hafva fördel af att gå till] Carlstad; men jag tror att det är bättre om den ginge direkte till norra Wermland, der man behöfde den. Det är mycket taiadt om den ene eller andra liniens företräde med afseende på anläggandet af bibanor. Fin talare har sagt att man icke bör taga dem i betraktande, men jag tror tvertom, ty om en bibana kan anläggas utan s^pr kostnad, är det en särdeles vigtig sak; enligt min tanke är den norra vägen fördelaktigare för bibanors anläggande. Man säger att den södra linien kan åstadkomma en bibana till Grava; detta är ett väl djerft påstående, 324 Den 14 Mars e. m. då denna sträcka ännu icke blifvit undersökt; deremot är det klart att bergslagen behöfver en jernväg.
Han blef blossande röd, som om han vore tagen på bar gerning med något orätt, och svarade, synbart förlägen: » Fröken förlåt mig, men det kan jag icke så här tala om. » Så frågade hon - icke mera, utan red vidare. Ett par minuter till, och de voro vid Rörholm. Några dagar derefter, då de voro pä en längre tur, vände Filippa plötsligt sin häst, satte öfver diket in på ängen och ropade i det samma: » Henrik, kan du följa med? » Hon begagnade sin lilla piska efter bästa förmåga, men det ädla djur hon red behöfde icke en gång den uppmaningen. Glad öfver, att icke längre känna betslet i sin mun, sträckte Ut öfver gungflyn flög den, vassen knäcktes, tufvorna sjönko under dess hofvar och vattnet sprutade upp öfver dem båda. Djuret förstod sjelf faran, det fördubblade sina ansträgningar, ådrorna svalde, hvarje muskel var spänd, det var som om den knappt rörde vid marken utan flög genom luften. Filippa hade släppt tyglarna ooh höll sig fast med händerna i sadeln. Oupphörligt vände hon hufvudet mot Henrik, liksom för att bedja honom om hjelp, men ej ett ord kom öfver hennes läppar, dödsångesten gjorde henne stum. (Forts.) fälligt vårda och sköta dem samt undvika allt, som på något sätt kan skada dem. I korthet framställes derför härnedan hvad som hvar och en bör lägga märke till beträffande tändernas vård. Tändernas massa består af ett benlikt fast ämne, det så kallade tandbenet, som på den del som är synlig i munnen är öfverdragen med ett hårdt glasartadt lager den så kallade tandemaljen. Bevarandet af båda dessa beståndsdelar är af största vigt för tändernas friskhet och användbarhet. Tändernas styrka och användbarhet beror emellertid i främsta rummet på emaljens fasthet och ofelbarhet, ty om emaljen fattas på en del af tanden, så börjar snart sjelfva tandbenet, som består af en lösare massa, att nötas och bortfrätas under inflytandet af vissa födoämnen. Den vigtigaste regeln för tändernas bevarande är derför den att i främsta rummet söka bevara emaljen, men på hvad sätt bör detta då ske?
Vid kronoarbetskorpsen 375. I likhet med föregående år har Styrelsen förklarat sig anse fångarnes inom straff' och arbetsfängelserna i riket uppförande under revisionsåret vara ganska tillfredsställande. Endast 3:ne fångar hade blifvit bestraffade för knifskäring. För öfrigt hade förbrytelser af svårare beskaffenhet icke blifvit begångna. § 10. Såsom ofvan blifvit visadt, uppgå de vid revisionsårets slut från längre tid tillbaka i räkenskapen upptagna proprie-balanser till ett belopp af 4,506 R:dr76öre; och utgöras, enligt hvad af den i Styrelsens hufvudbok intagna balansförklaring närmare iohemtas, af följande fordringar, nemligen: hos aflidne redogöraren vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen A. Söderströms sterbhus .. 2,242: 1*’ beroende på afskrifning; » aflidne redogöraren vid samma fängelse P. J. Wejdels sterbhus, vid årets början utgörande 1,653: 36. derå sedermera blifvit afbetaldt 297: 26. och återstår, beroende på indrifning, 1,356: 10 > » aflidne redogöraren vid straff-fängelset å Carlstens fästning L. W. Nyman 456: samt hos förre redogöraren vid straff-fängelset i Carlskrona C. A. An dersson 452: 47 > hvilka sistnämnde begge poster fortfarande äro beroende på Kongl. Kammar-rättens pröfning. Utom förestående proprie-balanser upptager Styrelsens hufvudbok en sedan år tillbaka innestående fordran hos Kaptenen A.
Krigs-Collegii Fortifica tions-Afdelning 6:o Militioe-Boställs-Cassan , , , , 7*.o Kongl. Krigs-Collegii Utrednings-Afdelning 8:o Passevolance-Fonderne , , > , 9:o Förvaltningen af Sjö-Ärendena I0:o Extra Stats-anslaget för Kungsholms fästningsbyggnad , , , ll:o Tull-Verket 3 ***** > * * * 12:o Post-Verket , , , , , , , , , » 43:o Seraphimer-Ordens-Gillet , , l4:o Numer-Lotteriet 399*9** l5:o Salpeter-Fonden ,>>>>> l6:o Öfver-Intcndents-Embetet , , 57:o Kongl. Convoy-Coramissariatet l8:o Kongl. Mrnt-Verket , , , , 19:o Invalid-Inrättningen , , , , 2Q;o Carl Gustafs stads Gevärs-factori j >>>})>) } } * * * 2- C/3» ra ^ 2- o N:o v. u > o." V 41 b. y 41 Ian af Ri b. y 41 b. V 41 a. a. i 41 40 å. y 41 i 41 Ridd. o. PresteBorgareBonde Adelu. Ståndet. Ståndet. Ståndet. keta Stan å. H 40 a. a. V 41 b. y 40 41 41 ders Revi Granskning G. af Rikets Ständers Revisorer: verkställd för år 1835 i afseende å: 21:o Civil-Statens Pensions-lnrättning, , , , , , , 9 ? 3 t i i 3 22:o Kongl.
Det är väl icke möjligt att deröfver uppgöra någon säker beräkning, men som ledning för omdömet torde jag likväl få anföra, att jag känner en masugn i Grangärdes socken, hvars sammanlagda befolkning är 317 personer, och till hvilken årligen 800 t:r säd af diverse sorter, 40 t:r sill och 40 l:r salt uppsändas, eller för hvarje person nära 2| t:r säd £ t:a sill och £ t:a salt; sammanlagt omkring 3 tunnor. Beräknar man nu antalet af dem, som på eanalen kunna erhålla sina lefnadsbehof till endast 20,000 personer, och antager man för hvarje individ behofvet till blott jj af hvad som för nämnde masung erfordras, så visar sig, äfven med denna låga beräkning, alt minst 40,000 t:r spanmål och sallvaror skulle komma att årligen uppföras på eanalen. En ibland de vigtigaste omständigheter, som böra tagas i betraktande vid frågans afgörande, är att eanalen skulle i högst väsendtlig raan bidraga till landets uppodling. Nästan alla socknar ifrån Grängesberget vid Wessmans strand ända till Köping sysselsättas nu större delan af året med forsling af bergverkens produeter. Deraf är en naturlig följd, att hemmanen I hög grad vanskötas, alt fodertillgångarne hufvudsakligen användas lill framfödande af hästar i st. f. kor, att spillningen stannar på landsvägen. och att folkets moralitet försämras. Komme eanalen till stånd, skulle den egentliga sommarforslingen lill största delen upphöra, och åt jorden, som i dessa trakter icke saknar naturlig bördighet, skulle man dä kunna egna den omsorg, hvaraf den är i så stort behof. I alla full återstod såsom binäring för allmogen den vigtiga vinlerforslingen, ej blott af kol och malm, utan äfven af tackjern, hvilken sednare icke kan alldeles upphöra, emedan de kringboende bruksägarne skulle anse sig göra en alltför stor ränteförlust, derest de under sommarmånaderne skulle förse sig med hela sitt årsbehof af denna rudimaterie.
Efter denna framställning, grundad pä historiens uppgifter, torde yppighetens och öfverflödets verkan på samhällets cultur och nationalandan någorlunda kunna bestämmas. Det följer nu i ordningen, att uppdi*aga grundlinierria för dess ekonomiska inflytanda på olika stater och under olilia förhållanden. Man finner lätt, att i de länder, der naturen sjelf med rik hand utdelar sina håfvor', och der menniskorna i bekymmerslös maklighet njuta frugterna af dess frikostighet, der måste Naturens öfverflöd göra menniskornas Öfverflöd mindre skadligt. Men der menniskan genom outtröttlig möda måste liksom aftvinga jorden de alster, som äro nödvändiga för lifvets uppehälle, och, under enbeständig strid med ett hårdt klimat, arbeta sig upr> till ekonomiskt välstånd, der kan öfverflöd och yppighet ej annat än medföra da skadligaste följder, så länge de reella behofven åsidosättas för yppighetens fordringar. Sverige bör ostridigt hänföras till den si tnämnda klassen' af Stater. Riket står ännu på den punct, att dess krafter hufvudsakeligen behöfva begagnas för de productiva näringarne; men då Capitaler och arbetsstyrka alltför mycket användas på sådana sptculationer, sorn yppigheten framkallat, och hvilka alltid måste räknas till de inproductiva näringarne, förlora de productiva härigenom 4io Be sv. och Ekon. TJtsh Betiinkanclen. de medel och den arbetsstyika, som de i annat fall bort kunna påräkna. Utskottet bar härigenom velat lästa uppmärksamheten derpå, att en alltför långt drifven Lux äfven kan blifva ekonomiskt skadlig, ehuru Öfverjlöds-Articlarne produceras inom Landet, Då Sverige hemtar största delen af sina ofverllödsvaror ifrån andra länder, måste naturligtvis öfverflödet blifva i mycket större grad förderfligt för detta land, än för de Riken, som sjelfve producera sådana varor; e* medan vinsten derföre ej stadnar inom Riket, utan går till den producerande Uti andningen.