Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 28:de Januari i 1818. Åter föredrogs det af Herr Prosten Palm till Högvördige Preste Ståndet ingifne och derifrån till Lag-Utskottet remitterade Memorial , innehållande förslag till åtskillige förändringar, uti de, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 Octobér 1778, till förekommande af Barnamord meddeldte förordnanden 88 Lag-Utskottets Betatikanden. Ifrän detta beslut voro Ledamöterne utaf Högvördige Preste-Ståndet af följande Särskilta tanka: Med Höglofl. Utskottets öfrige Ledamöter äro vi val fullkomligen ense derutinnan att de af Herr Prosten Pahn förestagne ändringar i Kongl. Brefvet den 17 October 1778» såsom att Barnaföderskan skulle för Presten uppgifva sitt eller Barnfadrens namn, icke möjligen kunna åstadkomma den goda verkan han åsyftat; Men vi kunna likväl icke annat än med Herr Prosten på del ömmaste behjerta de af erfarenheten bestyrkta, för kyskhet och dygd högst menliga följder, sons synas härflyta af den Anonymité, hvilken högstberörde Författning tillåter: hvadan vi af hjertat önska, att medel och utvägar måtte kunna utfinnas, som hämmade detta allt mer och mer tilltagande onda. — Man säger väl ganska rigtigt, att det ar i den öfverhand tagande Sedeslösheten, som grunden till detta onda skall sökas. Men månne ej denna sedeslöshet åter har tili en god del sin grund deruti, att de strafflagar, som tillförene varit stadgade mot lättfärdigheten , blifvit dels alldeles upphafne, dels i den grad mildrade, att de i det mästa förlorat allt utseende af straff och. kunna af många helt och hållet undvikas! Torde hända, har den mindre tänkande småningom derigenom fått den öfvertygelsen att efter de ford-' na straffen blifvit så mildrade eller borttagne att, äfven åtal efter Lag af den det vederbör kan åsidosättas, sä måste sjelfva förseelsen i sig sjelf icke heller vara så synnerligen straffbar.
RifSbag förflarat frågan, om ben vib faffigfjetS*föp utgåenbe, få fallabe ©n per mille*afgiftenS förbeftting emellan SKkbjfena ÄrigSmanShuS*€ajja och Amiralitets ^rigSntanSsQuijiait, icfe utgöra föremål för Ri* fetS ©tänberS pröfning, här Äottgf. lRaj:t, i förhåflanbe till avtalet af barbera (EajjanS ©ratialiffer, fålunba förbelat ifråga* varattbe afgift emellan befa begge (£a(?or, att AmiralitetS^rigö* manS*©apan erhåller ©tt åttonbebel af behållna infomffen utaf benna afgift, h^^n fortfaranbe af Söabjfena ^rigSmanSfjuö* ©afa till hela fttt belopp ttppbäreS. ©å $oitgl. ?Dtaj:t anfett bet vara af vigt få väl för Ar* titéett, font för Rufl* och R o te* h å II a r it e, att 3'tbelta ©olbateit, genom en fortare tjenffetib än 3o år, fan bereba ftg rättighet till unberfjåfl af $rigSmanShuS*©ahan, här .fongt. Sttajtt, efter infjemtanbe af nöbiga upplpSttingar röranbe ©apttS förmåga att (5XiféE>(igS;S&er(ItteIfe, i834.) & 5; SjJenjtoitS* SBcrfft ni. ni. 58 en fålunda bfab penftoneringS*jfyldigfet utföra, förorbnat, att manfap af indelta Slrméen, forn, efter en tjenfetid af 2 5 ar, förafffedaS, är derättigadt, att 5 år Derefter, mid fpöDa 5o [ef itadSår, fontma i åtnjutande af underfåd.
Till förekommande af allt för vidlyftig acsignering på Banken, må det vara Directionen öppet att till Kamererarens CaSia, om det så nödigt pröfvas, assignera 2 å 300 R:dr, till bestridande af de mindre och dageligen förefallande smärre anordningarne. ning under den dag dé emot behörigt qvitto uttagag; Till förekommande af allt för vidlyftig assignering på Banken, må det vara Directionen öppet att till Kamererarens Cassa, om det så nödigt pröfvas, assignera 2 å 300 R;dr till bestridande af de mindre och dageligen förefallande smärre anordningarne. Desse medel redovisas af Kamereraren vid först» Sessionen i hvarje ma" nåd. Desse medel redo - 4 48 Den ig Julii e.' m. visas af Kamereraren vid första Sessionen, i ’ hvarje månad, äfvenfom det åligger Kamereraren att vid famina tillfälle uppgifva hvilka af de till honom utlemnade Assignationer kunna vara oiittagne och hos homin qvarligga. 7 §• Inkommande redogörelser öfverlemnas till Kamererarens handläggning, efter de föreskrifter, som Direction vid hvarje fall pröfvar nödige, samt sedan de uti Frotocollet blifvit intagne och Direction föredragne. 8 §• Utlåtanden å Låneansökningar böra inom åtta dagar till föredragning inför Direction vara till Secreteraren återlemnade; och finner Direction då, att sä 7 § Inkommande redogörelseröfverlemna3 till Kammererarens handläggning, efter de föreskrifter, som Direction vid hvarje fall pröfvar nödige, sedan de blifvit Direction föredragne och uti Pro*i tocollet antecknade. 8 $. Ansökning om Lån utur någon af de under Directionens vård ställde Cassör och Fonder, ingifves till Secreteraren, hvilken sedan ansökningen blifvit i Di - Den 19 Julii e, m. 44g sa val behörig säkerhet, enligt LåneReglementet är ställd, som ock. att det sökte
P. 3oG. — om remiss af en anmäld anledning till anmärkning mot StalsMinistern för Utrikes Ärenderne. P. 423- om remiss af Herr Cederschjölds motion att ingen disposition af Bankens Silfverfond må ulan Riksens Ständers samtycke af BancoUtskottet vidtagas. P. 423. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskollens Betänkande angående Byvägars anläggning och underhållande. P. 423.—om nedannämnde Utskotts Betänkanden: StatsUtskottets: rörande sökt fri disposition af den lägenhet, hvarå Rörstrands PorcellainesBruk är anlagdt; 2) i anledning af Chefens för 3:dje CavallerieBrigaden memorial om utbekommande af Adjutants-arfvode; 3) angående Rotehållarne i Fällingsbro Härad af ålder anslagen Spanmåls-undsättnings tillgodonjutande; ExpeditionsUtskottets angående controll derå att Riksens Ständers beslut må vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:t expedierade. P. 424- — om nedannämnde Utskotts Betänkanden: Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens: 1} om bidrag af Allmänna medel till Linförädlingens befrämjande inom Hallands med flere Län; 2) angående de 363 reducerade Cavalleri-Regementernes återuppsättande samt om särskilte löneanslag för Befälet vid Smålands InfanteriBataillon; 3) rörande Institutet för Blinda och Döfstumma; 4) angående anslag till väg-anläggning emellan Hemmanen Åstrand och Sölje i Wermland; 5) angående en Fyrhåks anläggande på den så kallade Björnklippan; LagUtskottets om förändring i straffet för Hållkarl som fordrar Drickspenningar, eller med otidighet bemöter resande. P. 424* — om StatsTJtskottets Betänkande rörande reglering af Remisslaget för Kongl. Räntmästarne och LandtRäntmästarne.
S. D. I anledrlng af ifrån Hederwärda Bonde-Standet tig Allmänna Bsfwärs, och OeconomiT-Uiskottet remitterade Memoria!, hwaruli yrkas att Kyrko,Jnspectorö-kjensterna uti Bohus, och Hal, lands Län, matte indragas, tillstyrker bemälte Uiskott uti Protocolls. Utdrag af den stämmighet med hwad förut i afseende pä Kyrko» 68 Den z Ianuartt. Inspeckorerne k Skane och Blekinge blifwit föreslagit,' att berörde ljenster äfwen i Halland och Bohus-Län kunde indragas. Detta förslag blef af Prest, Ståndet bifallit med enahanda förbehåll, som Ståndet förut fästat wkd anragandek af Utskottets betänkande rörande samma tjensterS indragning uri Skane och Blekinge, nemligen att de medel, hwilka härigenom besparas, ma såsom Kyrkorne tillhörige, endast snwändas till deras fördel, eller sadana aci pios ulus hörande in, rättningar till hwilka »vederbörande Församlingar fin, na skäligt atc dem ansta; uti hwilkcr bcstut de Respectiwe Med - Stånden skulle wördsamt.och wänltgen inbjudas att sig med PrestStändet förena. 17t lupra. klx krotocollo. P 17. ^lmc^vilk, ' , Utdrag af Protocollet, hållet hos Högwördlge Prest-Ständet den 19 December »809. S. D. Hwad Riksens Höglost. Ständers Stats. Utskott uti afgitwit betänkande af den utte dennes, i anledning af Riksdagsmannens Lovers kl^clcorts Memorial angående åtskillig? utwägarS widtagande till afhjelpande as dek allmänna behofwcc, yttrat, har Prest.
Skrifvelse, N:o 1/9. lies och liondens utgörande samt dessas och öfrige utskylders delli tering, uppbörd och redovisning icke blifvit af Rikets Ständer bifallne, utom i några mindre väsendtligt delar och således det med den nådiga propositionen åsyftade ändamål, beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, endast i ringa mån vunnits, men behofvet af en sådan förenkling, sedan lång tid tillbaka insedt och erkäpdt, ytterligare gifvit sig tillkänna uti serskilda vid sednaste riksdag gjorda underdåniga framställningar, dels af Borgareoch Bondestånden, åsyftande förnyad nådig propositions aflåtande, i enlighet med Stals-ulskottets utlåtande i ämnet, dels af Preste-ståndet, med underdånig anhållan, att framställning angående beskattningsväsendets förenkling matte ånyo till Rikets Ständer göras, i öfverensstämmelse med de grunder, som innefattades uti ett vid Ståndets underdåniga skrifvelse i sådant afseende bifogadt förslag, så har E. K. M:t, som trott den egentliga förklaringsgrunden till Rikets Ständers vägran, att ingå på de utaf E. K. M:t förut framställda förslag, vara att söka uti farhågan att rubba förhållanden, hvilka under en längre lid fortfarit och som sannolikt från början varit neräknade på gemensamma fördelar för både staten och den enskilde, uti nu aflåten nådig proposition täckts förklara, det E. K. M:t under sådane förhållanden trott sig pligtig taga ärendet uti ytterligare öfvervägande samt dervid tillse, huruvida det icke må vara möjligt, att, utan upphäfvande af de hufvudgrunder, som af ålder varit gällande, i afseende på beräkningen och utgörandet af de på hemman och lägenheter lagda grundskatter, samt ulan betydligare rubbning af bestående rättsförhållanden emellan räntetagare och räntegifvare, uti nuvarande beskattnings-system åstadkomma sådan förenkling, hvarigenom åtminstone de väsendlligaste olägenheter, som af nämnde systems invecklade beskaffenhet härflyta, kunna för framtiden undanrödjas. Vid öfverlemnande! af detta ärende till Rikets Ständers förnyade behandling har E. K.
Utsk;n hafva visserligen i allt hvad på dem ankomma kunnat sökt förekomma lönnkrogar, men deremot i denna punkt berättigat hvar och en att vara krögare, då de tillåtit för hvar och en försäljning af 4 kanna, hvarföre jag vördsammeligen får bedja om återremiss, på det Lllsk. må taga i öfvervägande, huruvida det icke är nödvändigt att i detta fall bibehålla i8>5 års författning. Frill. Nauckhoff, Joli. Otto: Vid det nu föredragna betänk, får jag äran göra följande anmät kningar: 5 36. Ulsk:n hafva bär nedsatt bötesbeloppet från trefallt till tvåfallt, äfvensom nedsatt minimi-heloppet af böterna till 16 r!dr 32 sk. i stället för 33 r:dr 16 sk., emot föreskrifterna i i835 års författning. Jag anser ingen anleda. vara för handen att göra en sådan förändring. Jag har ej heller kunnat finna, alt de i i835 års författning utsatta bestämmelser i detta fall varit för höga. Det är en egenvillig sak att öfverträda författningen, och det synes »nig sålunda ej kunna sägas att dessa ansvarsbestämmelser varit för höga, då det beror på en hvar att undgå dem. Jag föreslår således, alt §:n i detta fall ändras i öfverensstämmelse med 1835 års författning. Andra morn. i samma § har äfven nedsatt beloppet af böterna till 25 r;dr . Jag anser dem böra bibehållas sadana de voro uti i835 års författning, nemi. 5o r:dr. Enahanda anmärk», är jag föranlåten alt göra emot 37 §:n, vid det ställe 1 första morn., der ändring blifvit föreslagen emot det förhållande, som ägt ruin enligt 1835 års författning Här står nemi. 4 gånger beloppet, hvaremot förut var stadgadt 5 gånger beloppet, och minsta beloppet, sorn nu är föreslaget till 33 r:dr 16 sk., var 5o r-dr. Jag föreslår således, att detta måtte återgå till de förra bestämmelserna. I 45 §■'” > >:a moni., står:
Med anmälan, att, i följd häraf, Serafimer-ordens-gillet från Riksgälds-kontoret uppburit, för år 1852, 25,000 r:dr och för nästlidet ar 13,000 r:dr, utom hvad som under det sednare året vidare kunde komma att lyftas, har Ordens-gillet, uti en till Kongl. Majrt ställd skrifvelse af den 12 Oktober samma år, i underdånighet anfört, att genom berörde bidrag, jemte de under sednaste tvänne åren gällande höga markegångs-prisen å span mål, hospitals-fondens tillstånd i så måtto förbättrats, att, utom det nödiga utgifter för hospitals-vården och hospitalens vidmakthållande under tiden blifvit bestridda, Ordens-gillet kommit i tillfälle att till KongL Stats-kontoret återbetala de 14,000 rrdr, hvilka år 1850 af statsmedlen förskjötos till nödiga utbetalningar för fondens behof, äfvensom mindre afbetalningar å fondens skulder kunnat göras, men att, sådant oaktadt, fonden ännu häftade i skuld till belopp af 18,577 r:dr 37 sk. 4 r:st; att, ehuru sannolikt vore, det markegångs-prisen för nästlidet år icke blefve lägre, än under de tvänne nästförtitgångna åren, deraf likväl blefve en omedelbar följd, att utspisnings-kostnaden vid hospitalen i samma mån stegrades; att erfarenheten under en förfluten tid ådagalagt, att, efter det spanmåls-prisen 6 StafsUlske t tets Utlåtande, N:o 107. det ena året varit höga, de under påföljande år, när skörden blifvit fördelaktig, fallit högst betydligt; att under sådana år, då markegångs-prisen voro låga, hospitals-fondens inkomster icke försloge till utgifternas bestridande-, utan en större blist kunde emotses; att af anspråken på en omsorgsfullare och mera ändamålsenlig värd om liospitals-hjonen äfven följde fordran å förbättrade lönevilkor ej mindre för hospitalens läkare, hvilkas tid nu mera nästan uteslutande måste egnas åt de vansinnigas vård och kurativa behandling, än äfven loide vid hospitalen anställda prester, syssloinän och betjente; att utrymme, så vidt ske kunde, utan att större byggnadsföretag inleddes, mäste beredas till emottagande af sådane patienter, för hvilka skyndsam hospitals-vård vore för deras återställande nödvändig, men hvilka dittills, i saknad af rum å hospitalen, ej kunnat der intagas, samt att för patienternes kurativa behandling en mera bestämd fördelning af dem efter de olika graderna af vansinne, äfvensom de olika könens åtskiljande vore af behofvet påkalladt, men att sådant ej läte sig göra utan förändringar i hospitalens inredning;
Det är omöjligt för den, som icke äger en viss politisk bildning, att kunna göra sitt inflytande gällande. Jag tror mig någorlunda kunna förstå hvarifrån denna farhåga för allmän valrätt härleder sig. Man hemtar den nemi. derifrån, alt inom Norrige representanterne för det mesta bestå af bönder; men om man så löst fäster sig vid ett ord, och tror, att dessa Norrska bönder, hvaraf riksförsamlingen hufvudsakligen skall Den ig April f. m. beslå, äro sådane bönder, sorn, med de märkvärdiga undantag vi äga, ulgöra vår Svenska allmoge i allmänhet, och som äio berättigade att blifva riksdagsmän, så begår man ett groft misstag. I Norrige finnes icke, med få undantag, annan jordegendom, än sådan som innehafves af dessa bönder. De äga temmeligen stora possessioner, åtminstone något större an vår allmoges i allmänhet, som icke utesluter en viss grad af välmåga, utan som tillåter dessa bönder att hålla lärare åt sina barn och förskaffa dem bildning, som gör dem capable att sedermera kunna fungera såsom riksdagsmän. Yi liafva i öfrigt sett huruledes BondeSt. vid flera tillfällen icke blott visat en moderation, som redan finnes hos Brödrafolket, titan äfven den klokhet, som snart nog hos dem vidare skall utbilda sig, då de nu börjat inse hvad det betyder att vara folkombud. Yi hafva nemi. under de öfverläggningar, som i förevar, ämne inom alla 4 Stånden gemensamt ägde rum under denna riksdag, hört en ledamot af BondeSt. förklara, att, om rättighet att få välja på någon annan än en bonde existerat, det aldrig inom hans district kunnat falla hans committenter in att välja på honom, då de visste att derinom äfven fanns en domare, för hvilken de ägde ett obegränsadt förtroende. Jag är öfvertygad att ett sådant exempel, som den värde ledamoten påstod inom hans district skulle hafva blifvit följden af allmän valrätt, snart öfverallt skulle göra sig gällande. Om herrarne tro motsattsen, så är det med bevis och skäl, ådagaläggande dess våda eller orättvisa, som herrarne böra bestrida de allmänna valen.
Af lika skäl har Utskottet ock nu trott sig böra föreslå en lämplig förhöjning uti lönen för de 4 StatsSecreterarne; Och då HofCancellerssamt JustitiseCancellers-Embetena innebära lika vigtiga och ansvarsfulla befattningar, samt för närvarande ära tilldelade enahanda löneförraoner sorn för de förre äro fastställda; har, fastän någon serskild framställning derom från K. M:t eller RiksStånden ej skedt, Utskottet funnit billigheten tillika fordra, att dylik löneförbättring varder HofCancelleren och JustitiasCancelleren beviljad. Enligt Betan kan den, Nio 128. Enligt i8a3 års RiksStat, utgör lönen för hvardera af de 6 nyssnämnde Embetsmännen , i Penningar 2736: 32. med 260 Tir Spanruål derunder. Utskottet tillstyrker, att, såsom ärlig tillökning uti samma lönebelopp må af R. St:r beviljas en summa af . y63: 16. tå att årliga lönen hädanefter må blifva 35ooi jemte förutnämnde Spannemåls anslag, till Tunnetal oförändradt. Och anser Utskottet tillika, att med beviljandet af den föreslagne Löneförbättringen för StatsSecreterarne bör förenas det vilkor, att den icke må åtnjutas aT andre än dem, sorn, enligt K. M:ts Nådiga Fullmagt på något af berörde Émibeteh, detsamma förrätta, och sålunda icke tillgodokomma dem, hvilka endast på obestämd längre teller körrtare tid till föredragning inför K. Mit constitueras. (tillökningen på Titeln genom sist föreslagne löneförbättring utgör sammanlagdt 4^80 Ridr). 4:o i lönernc för RcvisionsSecr eter arne. K.
Sf:rs anhållan, för den händelsen de vid nästa Riksdag antaga ett grundlagsförslag, att Konungen täcktes låta utarbeta en stadga, med R. St:r likväl förbehållen rätt, alt slutligen afslå alltsammans. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 11 och 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 311, i anledn. af erhållen ålerremiss å Utlåt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Dä StatsUtsk. i denna fråga först afgaf Alem., förevar hos R. o. Ad. en öfverläggning, med anledn. deraf, som visade, alt det anslag, hvarom nu är fråga, vore af nödvändigheten päkalladt, såvida icke man vill att ett samladt kapital för en välgörande inrättning och pensionskassa skall förminskas och tillgångarne för pensioneringen derigenom blifva otillräckliga. Det torde vara öfverflödigt, att nu uprepa alla de omständigheter, som då togos i öfvervägande. Det yrkades då af flera, att Utsk. skulle, vid målets återförvisande dit, vidgå en Utsk:s Mern. bifogad reservation, innehållande att 5000 R:dr borde anslås, såsom eli årligt bidrag till Tullverkets pensionskassa, utgörande den brist, som man under hvarje af de nästkommande åren kunde förutse eljest skulle upkomma vid pensioneringen. Derigenom vore likväl icke pensionskassan försatt i det tillstånd, alt hon framgent skulle med detta anslag kunna 318 Den 18 Oktober f. m. upfylla åtagna förbindelser, hvartill fordades sådant anslag, som K. M. i sin Nåd. Propos. har äskat, och visserligen vöre det det riktigaste, att ett sådant anslag beviljades, som K.
Sedan Utskottet längre ned yttrat, ”att känslan af ”medlidande ej får i lagstiftningen hafva ”någon röst, då den råkar i strid mot sam”hållets högsta ändamål ” säger Utskottet slutligen, ”att Lagstiftaren synes redan haf”va gjort tillbörligt af seende på denna kans - Den 22 Juni i e. m. 121 ”la, då han förordnat, att oägta barn sko”la af fader och moder njuta nödtorftig ”föda och uppfostran,” &c. Det synes verkligen underligt, att Utskottet ansett Lagstiftaren hafva gjort nog, då han ålagt föräldrarna att luta barnet lefva, och icke svälta ihjäl. Jag kan icke instämma häruti; utan anhåller om återremiss. Jag vill likväl icke yrka ovilkorligt bifall tili Motionen; ty jag tror, att det oägta barnet icke hör utan en viss inskränkning ärfva sin moder, nemligen endast då hon sjelf samtyckt till barnets arfsrätt. Men derest hon födde barn i hemlighet, och sedan gifte sig, utan att hafva förut erkänt detsamma; vore det obilligt, att detta harn skulle falla mannen till last och taga arf tillika med hans barn. — För öfrigt, då Lagen tillåter modren att ärfva sitt oägta harn; borde den väl ej heller neka barnet, att äfven ärfva sin moder. Herr Hjerta, Gustaf: Hvad först angår den anmärkning Herr Cederschjöld gjort emot det af Utskottet begagnade tredje motif, så inser jag visserligen, att en förändring i ordalydelsen tillintetgör detsamma. Jag kan likväl icke ogilla, att Utskottet fästat någon vigt å nödvändigheten af en billig bestraffning, om jag så får kalla det, af dylika könsförhållanden, åtminstone synes det mig tydligt, att det skall leda till vä - 122 Den 22 Junii e. m. sendtligt inflytande å Qvinnans lefnadssätt.
"Af det i detta Utskotts Beredning söeeflngne sivar pä anmärkningar wid FörstsZet ud Bewil-nir gsStadga, har jag inhämtac, atr Taxeringarzic ibid Acadermerne biifwlt tnförlilwade med Taxeringacne för Sräderne Upsala och Lund. "Allt sedan Brwiknrngs-Förordningar i detta Rike utkommit, har olidrrg något undantag för Academiffe Jurisdictionerr e bnfwtt svrestrifwit. utan hofwa de i öfwerensstämmelse med sine Cvnstitutioner och Priwslegter oafbrutil blifwtt bidehällne wrd sin egen Taxerings rättighet. "Academiike Jurisdictioner innefatta icke blott Rättegångsmål, hwilket begrepp man waniigtwis förenar med Jurisdickion, ur u detze sträcka sig ni! alik sä wät i Zudiciella sorn Curttie och Oeconowie wäl. — Academierne hofwa sine serffltre Upxbördswerk och i detta afseende stä e> under Herrar Londshvfdingars öfweriweende, i grund hwaraf detze Herrar och Män aiitid äro ordförande wiv Toxeringar för Städernas Borgerffap mea icke rrid Acadkwie Slaten, där hela denna ä.gärd tillkommer Acadrmienö Rector. ^"Detze Taxeringar sörrattss icke blott af Profttzorer , utan as Prästmän, Facutteternes Adjuncrer, Exercitiä Mästare, Handrwärkare och Betjening, Dm 5 Januari!. Z2Y ning, och swara fullkomligen emot sädane T>'pe r!ngö, Cvmm!lleer som nu ä o lvreflagne, vä) bersöre kan jag af ingen anledning lnst vrsaken, hlvartöre någon sörändrlng stulle behöfwas.
Utsk. den 17 April kl. 6 eff. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om åtskillig e förändringar i Jude-Reglementet. Till Utskottets handläggning har ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt ett memorial af Herr af Robsahm} Carlr som anmärker, att nu gällande Reglemente för Judiska Nationen, af den 27 Maji 1782, i stället att ingifva hit inflyttade Judar interesse för deras Allm. Bejv och Oecon. TJtsk. Betänkande N:o 4*- nya Fädernesland och göra dem till nyttiga Statsmedleiumar, deremot påtagligen skall lända derhän, att Judarne endast äro schackrare och för samhället skadjige, i anledning hvaraf Motionairen, vilan att anse liden för Judarnes totala emancipation ännu vara inne, dock tror en granskning af Jude-Reglementet vara af nöden, samt föreslår följande förändringar deruti; 1:0 att Judar, sorn lolligen i Riket inkommit, må lemnäs tillstånd, att ingå i hvad slags handtverk som helst, med rättighet, då de fullgjort föreskrifne vilkor, att vinna burskap och detsamma i ordentlig verk-, stad utöfva; 2:0 att dem icke matte förnekas att söka förkofran och befordran i alla slags lit.teraira och vetenskapliga företag, och 3:o att det måtte lemnäs desse Judar öppet, att bosätta sig hvarhelst i landet de önska, med rättighet att bruka jorden och förvärfva den.