Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Höglofl Ridd. och Adelns inbjudning, beslöt Prest Ståndet anmoda Expeditions-Utskottet, att uti Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande Rösen för Protocolls-Utdrag' i nedlagda och förfallna mål, samt angående Bouppteckningars uppvisande, införa det tillägg som uti Höglofl. Ridd. och Adelns Protocolls-Utdrag af den 2 dennes omförmäles. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. Utdrag 454 Den 5 Juli. Utdrag af Vål/ofl. Borgare-Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm d. 5 Juli I8I5. S. D. Da nu aler föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets ifrån d. 2 S Juni på bordet hvilände Betänkande at deri 21 i samma Månad, rörande indelta Begementernes beklädnads sätt, fann Borgare-Ståndet för godt, att detta Betänkande ogilla och afslå. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Följande Stats-Utskottets Betänkanden, som den 3 Juli lades på bordet, föredrogos nu åter och biföll os r iroafd. 27 Juni, angående tillökning i anslaget åt Akademien för de fria Konsterna, m. m.; 2:0 af den 29 Juni, om en för Assessoren Tinnerholm yppad brist uti dess uppbörd af Chartte-Sigillataemedlen; 3:0 af samma dag, i anledning af anmärkningar vid förra Betänkandet om Bytes-verket; 4:0 äfven af samma dag, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet , rörande BiksStatens första Hufvudtitel; och 5:0 af d. 30 Juni, angående några vid Boutredningen efter Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningen Sophia Magdalena förekomne frågor. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, sorn inhemtat innehållet af så väl Ser-< skildta Utskottets vid sistlidna Riksmöte* rörande detta ämne afgifna Betänkande, Sorn af sainteliga RiksStåndens, i anledning deraf* förehafda öfverläggningar och underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, har, efter, noggrant öfvervägande af alla de skäl mot och, med, som vid denna fråga förekomma, trott Eilvin^ till RiksSt. BetSnkanden. sig böra inskränka sin åtgärd endast till föreslående deraf, att, enär Kongl. Majit i anledning af Riksens Högloft. Ständers vid. nästlidne Riksdag i underdånighet framförde hemställan, rörande samma ämne, behagat utfärda en Kungörelse, att inga Judar hädanefter må få inflytta, utan serskildt af Kongl. Majit i Nåder erhållet tillstånd, Riksens Högloft. Ständer ville i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, det förberörde Nådiga tillstånd måtte så sparsamt, som möjligt är, blitva beviljadt. Dock varder detta Riksens Högloft. Ständers eget mogna ompröfvande vördsamt understäldt. Stockholm den 16 Apri]l 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande efver de anmärkningar, som uti Hedervärda Bondes tande t blifvit gjorda vid Utskottets derifrån återremitterade Betänkande, angående väckt fråga om f urändring i de antagna grunderna för bestämmande af Arrendeafgiften å JS/Iilitaire och Civile Tjenstemäns Boställen. I anledning af de anmärkningar, som vid detta Betänkande blifvit författade af Riksdagsmannen C. Torssenius, och uti hvilka, till upplysning om den antägna Arrende me - Bes v. och Ekon. Ut sk. Betänkanden.
Olof Lagergren från Gottlands län, om uppskof i tillämpningen af Kongl. Maj-.ts nådiga Kungörelse, angående laga skifte å Gottland; 12:o. Samme Ledamot, om vintervägs underhåll; 15:o. Olaus Svebilius från samma län. om ändring uti landtmäteritaxan 19 § 3 inom.; 14:o. Johannes Andersson från Elfsborgs län, om rättighet för Rusthållare alt lå begagna kronoskjuts för transporterande till och från mötesplatserna af munderingspersedlar; 15:o. Herman Öbom från Norrbottens län, om underdånig hemställan till Kongl. Majit, alt alla om jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, frihetsbref m. m. må varda prölvade och undersökte; 16:o. Per Persson från Wermlands län, med hvilken flera Ledamöter sig förenade, om upphörande af de Norska myndigheternas rättighet att från Sverige uppbära s. k. ”legs og sygepleje”; 17:o. Häkan Olsson från Christianstads län, om tillägg till 5 § i Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843, om sockenstämmor i riket; 18:o. B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län, om en underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Majit med anhållan om förordnings utfärdande, till skydd för fornlenmingar; 19:o. Samtlige representanter från Göteborgs och Bohus län, om upphäfvande af vissa föreskrifter uti Fiskeri-stadgan af den 20 Juni 1852; 20:o. E. M. Falk från Skaraborgs län, med hvilken flera Ledamöter instämde, rörande remonters antagande; 2 1:o. Nils Olsson från Malmöhus län, angående skatteköp å domkyrkan i Lund tillhörige hemman; 22:o. Nils Fredrik Andersson från Östergötlands län, om ekeskogs-lösen; samt 23:o. Paul Hedström från Wester-Norrlands län, om ändring i Seglationsordningen. Den 3 December.
Flickan lyfte sitt fina hufvud, vecklade langsamt upp tidningen och lät sin veka, hvita hand nied en slingrande rörelse glida öfver rubrik efter rubrik:, Der står ju ingenting intressant, tant Anne Marie - jo, har D Och hon läste: %Fröken Alma Martini har med en framgång, som öfvertraffat de lysande förhoppningar hon ingifvit, uppträdt på Scalateatern i Milano som Aida i Verdis opera af samma namn. Den unga konstnärinnan, som hänförde publike11 till det mest entusiastiska bifall, helsas sona en ny stjerna på konstens himmel.8, Kara Ruth, grefvinnan såg hastigt p % sin brorsdotter, som satt der blek, med sänkta ögon, kunde du inte hitta p&amp; någonting mindre trivialt? De vefva ju samma positif-visa hvar gång de vilja göra reklam. D, Ja, nu .ha de stämt upp den för henne ock&amp;. Mins tant henne inte - Alma Martinson - sopranen vi hörde hos &gt;farchesi ?j. :) Ah,! sade grefvinnan. ostår der ingenting nytt om Rulgarien, du?, Och Ruth läste spalt efter spalt med en dampad stamma, som fick en underlig, söfvande klang af sakta glidande böljor - läste oafbrutet, tills hon vek ihop tidningen med en blick på grefvinnan, som tycktes sofva i sin högryggade stol. Hvad det stolta gamla ansigtet var uttrycksfullt till och med nu, då man icke såg de gr %a ögonens fasta blick, och d % de veknat i sömnen, de fina linier, som annars skärptes af en vilja. Ja, det ansigtet hade vilja - vilja Ruth kände ett begär att skrika ut det ordet, dränka det i en snyftning, ty det brände hennes tankar, nien hon öppnade icke sina Iappsr. Det kom blott en feberoro i de fina händer, som annars rörde sig med ett så egendomligt lugnt behag. An sköto de undan arbetskorgen, Sn skrynklade de sakta ett hörn af tidningen, an knöto de sig krampaktigt om hvarandra, medan flickans mörka blick fördjupade sig i fjerran.
Och då emot den föreslagna öfverlåtelse!! till Solna församling a'f ifrågavarande, dels sedan längre tid tillbaka af församlingen innehafda och begagnade, dels för ofvan uppgifna angelägna föremål erforderliga jordstycken, någon betänklighet desto mindre synes möta, som, enligt hvad Canzlern vid Krigs-Academien upplyst, dessa jordstycken, såsom beslående af mosslupen och till bele otjenlig skogsmark, icke äro för Carlbergs Kungsgård behöflige, hafva Rikets Ständer godtfunnit för deras del tillåta, att tneranämnde jordrymder, utgörande sammanräknadt 3 tunnland 7i kappland, må till Solna församling för everldelig tid, till användande lor uppgifna ändamål, upplåtas, under det af E. K. M. i Nåder föreslagna vilkor, att den skog, som å berörde jord för närvarande befinnes, får för Statens behof vid Carlbergs slolt begagnas. Hvilket, till svar å E. K. M:s i ämnet framställda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 December 1844. Expedilions-l)iskottets Förslag t 11 und. Skrifvelse, N.-o 77 N:o 47. Uppläst och goilkändt lios Ridd. och Adeln den g Dec. t84f. Preste-Ståndet den i i Borgare-Ståndet den i i Bonde-Ståndel den i i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nedsättningen af arrende-afgiften för Motala Krono-Fiske och Mjölqvarn. (Stats-Uisk;s Ull., N:o 59.) S. A. K. Ilos K. M. liar Nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson, hvilken, enligt E. K.. M:s och Rikets Kammar-Collegii den 2 October 1840 utfärdade arrende-contract, falt på arrende under 10 år, räknade från 1841 års början, sig upplåtet Kronans i Motala by, Motala socken och Östergöthlands
Ständer beslöto en förhöjning i lönerna för lärarne vid Institutet, så fästade Rikets Ständer vid denna förhöjning »det vilkor, att nämnde »Institut» »hvilket utöfvat ett väsendtligt inllytande på den medicinska under»visningen inom fäderneslandet» »i öfverensstämmelse med Kongl. Reglementet af den 11 December 1822, erhåller en sådan organisation, att pålitliga och tillvande »praktiske läkare för alla delar af medicinalverket till Statens tjenst derstädes kunna »danas.» (Rikets Ständers skrifvelse af den 23 December 1840.) Den af Rikets Ständer här påpekade och till rättelse åsyftade bristen i organisationen låg ensamt deruti, att de af Institutet examinerade kirurgie magistrar saknade en till alla grenar af medicinalverket utsträckt kompetensrätt, till följd hvaraf blott få elever genomgingo alla examina vid institutet. Bih till R St. II Sami. 1 Afd. \ i 98 Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1802. Vid riksdagen 1847—1848 begärde Rikets Ständer, på grund al' enskild motion, bos Kongl. Maj:t, att en Kommitté al sakkunnige män måtte blifva nedsatt, med uppdrag att utarbeta förslag till den medicinska undervisningens ordnande, samt att Kongl. Majit derefter täcktes vidtaga de åtgärder hvartill detta förslag kunde föranleda, och hvilka kunde anses för ändamålet tjenliga! (Underdånig skrifvelse af den 19 Augus.i 1848.) Denna underdåniga skrifvelse föranledde ej till någon åtgärd. Vid 1856—1858 årens riksdag framställdes liera enskilda motioner, bland hvilka äfven en af mig, angående den medicinska undervisningens förbättring.
Häruti instämde Sv. Renström. 3:o af Daniel Danielsson från Jönköpings län: »Emot Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förevarande Betänkande får jag anmäla min reservation, af följande skäl: Jag hade ansett det Sam mansatta Utskottet bordt fästa afseende vid Presteoch Bonde-ståndens sammanstämmande beslut och taga dem till grund för det nu afgifna Betänkandet, såsom de enda fullkomligt sammanstämmande från Riks-stånden, och till följd af detta förhållande hade Utskottet bordt frångå sitt förut fattade beslut. Häruti instämde Per Nilsson i Espö från Malmöhus län, Nils Svensson från Christianstads län och Jöns Pehrsson från Blekinge. Sammansatta Stats-, Bertlin,- samt A'lm. Besv.- och Ekon.-[Ilsk. Mern. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 9 Nov. 48S7, kl. 6 e. m. Sammansätta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, i anledning af Rikets Ständers skiljaktiga beslut, rörande Utskottets Utlåtande JV° 20 öfver vackt motion om beviljande af pension åt Grefve Thorsten Rudenschöld. Vid föredragning af ofvannämnda Utlåtande hafva Ridderskapet och Adeln samt Presle-ståndet bifallit, att den af Utskottet föreslagna pensionen 2,000 R:dr R:mt årligen, må varda Grefve Thorsten Rudenschöld för hans återstående lifstid tillagd, att från och med nästkommande år af allmänna Indragnings-statcn utgå; hvarvid Preste-ståndet likväl fästat det vilkor, att, derest Grefve Rudenschöld inträder i Statens tjenst, så stor del af pensionen skall afdraga» och Slats-verket behållas, som motsvarar den lön, han af Staten uppbär.
St. att så ordna besluten om hemman tals-räntans upphäfvande och bevillningens nedsättning, att, i händelse det förra icke skulle af vederbörtde befordras till verkställighet, det andra genast till kraft och verkan förfaller; och för hvilket fall jag anhåller, att Bevilln:s-Utsk., i anledn. af min särskilda motion, måtte tillstyrka R. St. att förordna om inställandet af all personel bevillning efter i:sta Art., samt efter 2tdra Art. för fastigheter, på det att nationen, åtminstone på detta sätt, måtte erhålla en lindring i sina dryga utgifter, om ock ej ledande till de fördelar för näringslifvet och rörelsen , som genom de förstnämnda besluten kunde vinnas. 4. I det önskvärda fall , att Statsoch Bevillnts-Utsktn finna sig böra tillstyrka R. St. antagandet af de lill dessa Utskotts särskilda handläggning remitterade motioner, om upphäfvande af liemmantals-räntan och nedsättning af städernas bevillning för borgerlig rörelse m. m., äfvensom att nämnde Utsk. gemensamt föreslå Stånden alt försätta dessa beslut i ett sådant sammanhang, att, derest Regeringsmakten, oaktadt R. St:s allena beslutande rätt i hvad skatteväsendet tillhörer, skulle företaga sig att hindra verkställigheten af lieminantals-räntans upphäfvande ifrån och med i84( års böljan, eller sedan deu då, på R. St:s förordnande, upphört, anbefalla dess å nyo debitering och upphörd, äfven nedsättningen i bevillningen för borgerlig rörelse i städerna kommer att inställas ; torde likväl försigtigheten bjuda, att för denna sistnämnda, ehuru till följd af dess grundlagsvidriga beskaffenhet — såsom det synes — otroliga tilldragelse, äfven stadga de nödiga föreskrifter i R. St:s förordning om allmänna bevillningen, så att den betydliga hem - Den i Februari. 215 mantals-räntans uppbärande gemensamt med allmänna bevillningen, icke mätte ådraga nationen en lika öfverdrifven som ändamålslös beskattning.
Jäf emot den, som till ledamot i särskilda Nämnden utses, äro: om han ej fyllt tjugofem år: om han står under annans målsmanskap eller under någondera partens husbondevälde: om han såsom allmän embetseller tjensteman under någondera partens förmanskap lyder: om han är med någondera parten i den skyldskap eller svågerlag, som, enligt 13 Kapitlet Rättegångs-Balken, utgör jäf emot domare: § 3. § L 5. § 6. 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 14. om han sjelf eller någon, som med honom i sådant skyldskapseller svågerlagsförhållande är, eger i saken del, eller kan någon synnerlig nytta eller skada deraf vänta: om han med någondera parten uppenbar ovän är eller i oafgjord delo ligger: om han begått brott, som vanfrejd medförer. Domaren i den Rätt, der Nämnden sättes, må ej till ledamot i samma Nämnd väljas. § v. Komma parterne å ömse sidor öfverens om val af särskild Nämnd; då skall den utgöras af de män, som valde blifvit, utan att så förfares, som i § 3 stadgadt är. Parterne egen, i ty fall, äfven att större eller mindre, dock alltid ojemnt, antal till Nämnd välja. § 8. De män, som till Nämnd valde blifvit, skola af Rätten kallas, att å viss dag sig infinna, der de ej genast tillstädes äro; och vardén vid kallelsen erinrade om den påföljd för förfallolöst uteblifvande, hvarom i § 9 stadgas. § 9. Den, som bor längre bort, än fyra mil från det ställe, der Rätten sitter, eller är öfver 60 år gammal, vare ej skyldig att i särskild Nämnd deltaga. Ej må eljest någon, som till särskild Nämnd kallad varder, draga sig utan laga förfall det förtroende undan. Sker det, och vilja ej parterne annan i hans ställe antaga, eller åsämjas de ej om nytt val, efter ty i § 10 sägs; håfve Rätten magt genom vite tillhålla den uteblifne att sig infinna; ersätte ock han de kostnader, som för
Då Fullmägtige, i anseende till den, såsom följd af befattningen dels med de i sednare tider Riksgälds-kontonet ålagda utbetalningar, dels med de 2:ne under sednast förflutna och innevarande riksdagar beslutade jernvägsbyggnadslånen ökade mängden af Riksgälds-kontorets bokföringsoch revisions-göromål, vitsordat nödvändigheten af tillökning i tjenstemanna-personalen inom dervarande Bokslutsoch Revisions-kontor, samt att, för besagde göromåls noggranna och tillförlitliga besörjande oundgängligen, — utom nödige biträden för de mera tillfälliga arbetena vid det sednast afslutade jernvägslånets indragning, äfvensom vid obligationernas och räntekuponernas utfärdande samt bokförande — inom Bokslutsoch Revisions-kontoren erfordras ytterligare 2:ne tjenstemän; och då de göromål och åligganden, som hufvudsakligen af dessa 2:ne tjenstemän skulle komma att bestridas, enligt Fullmägtiges derom jemväl meddelade intyg, äro af beskaffenhet att icke lämpligen böra öfverlemnas åt tills vidare lörordnade och blott tillfälligtvis tjenstgörande personer, har Utskottet funnit sig ega till - 8 Siats-Utskottets Memorial N:o 207. fyllestgörande anledning att äfven till Fullmägtiges nu förevarande framställning lemna förord; tillstyrkande Utskottet fördenskull 5:o. att, på sätt Fullmägtige i Riksgäldskontoret hemställt, för besörjande af de ökade göromålen inom dervarande Bokslutsoch Revisions-kontor, den inom nämnde Kontor anställda tjenstemanna-personal må tillökas med en Bokhållare och en Kontorsskrifvare, att, jemte dessa tjenstemän tillkommande löner, å ordinarie stat uppföras.
Ständer blifvit framlagdt, skulle de säkert nekat privilegium till företaget: i öfvertygelse att det öf versteg privatas krafter att påkosta och säkerligen inga Actietagare anmält sig. Efter hvad Herr Gustaf af Uhr uppgifvit, hafva misscalculer i de årbge arbetsplanerne stundom ägt rum. Och då, allt ifrån början , man eå gräseligen missräknadt sig, vet jag ej hvad förtroende sorn bör sättas dertill, att för de nu pretenderade 1,650,000 R:dr Canalen skall blifva färdig. Hvem går i borgen derföre: att icke den summan 2 eller flere gånger dertill åtgår? På sådanj sätt hafva Riksens Ständer; tid ef. t 90 Den i5 October f m. ter annan blifvit inledde i desse oerhörde köstna* der och de veta icke i denna stund deras utgift härvid. Hade StatsUtskottet, efter den proposition derom, jag haft den äran att göra, af Kongl. KammarCollegium infordrat uppgift på de Hemman, Boställen, Soldaterotar, hemmansräator m. m. som Staten mistadt igenom Canalgräfningen; så skulle man noga kunna beräkna hela omkostnaden för Staten. Lika som en hemlighetsslöja betäcker den så mycket prisade nyttan af ifrågavarande Storverk; så synes en sådan undanhålla kännedomen af dess kostnad. Vid sådant förhållande och då sista kostnadsförslaget ej bör hafva mera förtroende än det första, anser jag klokast att Riksens Höglofl. Ständer, en gång för alla nu afsäga allt vidare understöd till Canalbyggnaden, men skänka Bolaget alla de summor, hvarmed Staten understödt arbetet: Likväl att Bolaget hädanefter ersätter Boställshafvare med flere, deras årliga förluster: äfven sådane räntetagare, som eljest af Kronan skulle hållas skadeslöse. De sammansatte Utskotten anse nödigt att fortsätta understödet för Canalbyggnaden, emedan den eljest icke kan fullbordas, i hvilket fall allt hvad Staten bidragit, vore utan nytta användt och bortkastadt.
Nu såg hon upp, och med onaturligt torr stämma sade hon: – Ja, det får vara som det vill. Men nu har jag kommit för att säga dig besked, att du ska’ inte bry dig om mig, utan lyda mor din. Hon fick inte säga mer, för Jan han grät, och hon tyckte, det var så svårt att se hans bekymmer, så att hon bara ville trösta honom, och talade om, att alt skulle bli bra igen, bara det hade gått någon tid. Och till sist gick han, och Karin satt ensam kvar och såg efter honom. Men då brände det till i henne igen, att han kunnat gå sin väg så och inte säga ett ord en gång om, att han ville försöka att vända modrens sinne. Och med ens kände hon sig så aldeles öfvergifven, att hon lade sig ned i gräset, där han legat nyss och grät, som om hennes hjärta velat brista. Hon visste ej, hur länge hon låg där. Hon visste bara, att han gått ifrån henne och aldrig skulle komma igen. Och när hon reste sig upp stod solen högt på himmelen, och daggen var borta från gräs och barr, och fåglarna hade tystnat, och det doftade icke längre af granarna. Hon gick som i sömnen i många dagar, och hon trodde aldrig, hon skulle lefva länge. Men tiden gick, och hon lefde i alla fall, och hon vände sig vid smärtan, och hon lärde sig att arbeta utan att vara glad och utan att sjunga. Ty det fins ingen tidpunkt i lifvet, som är så smärtsam och så pröfvande, som när man upphör att hoppas på, att lifvet skall bjuda en något nytt, och när man med en hjärtat sammankrympande säkerhet gör klart för sig, att man måste nöjas med det som är, och inte hoppas på ett grand derutöfver. Den fattige – när han icke förfaller till slöhet eller elände – har inte tid att beklaga sig öfver ett förfeladt lif eller sörja öfver ett brustet hjärta. När den ena dagen kräfver, att han skall sörja för den nästa måste han lyda det krafvet, om det också svider aldrig så hårdt, och det är sällan hans lif unnar honom en hviloplats, från hvilken han i ro kan öfverskåda det förflutna och slå broar öfver till framtiden.
Majit ?’har att iakttaga” I öfrigt anse Riksens Ständer nödigt , att enahanda Ordalag af Hofeller Öfver-Rätt bör på alla ställen i Stadgandet iakttagas; hvilket allt Riksens Ständer härmed till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup un* dersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormägtigste Allörnådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts underdånigste , tropligtigste tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Standets vägnar vägnar N. Schwan Lars Olsson h» t. Talman. n. v. Talman. upp. Den 5 Juli. 55 Uppläst hos Samteliga Riks-Ständen den 2 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung ! Hos Riksens Ständer har en framställning blifvit gjord om de Exclusiva Privilegiernas skadliga inflytande på konstflitens och slöjdernas förkofran; och har, i ändamål att gifva dessa privilegier en för samhället förmånlig och gagnande rigtning, blifvit föreslaget: att alla exclusiva privilegier , sorn innehafvarne i 2o ar begagnat, måtte upphäfva* och till deras kraft varda dödade: att hädanefter icke något privilegium, på hvad production som helst, matte, såsom fullkomlig uteslutande rätt, ineddelas: att sådana för konstfliten tjenliga uppmuntringar, sorn förvissa om ägande rättens ostörda åtnjutande, måtte hafva afseende på tillverknings-methoden; men ej på sjelfva saken eller ämnet: att ett sådant privilegium ej måtte blifva hinder för erhållande af ett nytt privilegium å bevisligen nyttiga förbättringar af en redan privilegierad arbets-method; och at< dessa privilegier ej måtte tilldelas på längre tid än Tio år , och om prolongation sökes, ej beviljas för längre tid, än Fem år.
Ur militärisk synpunkt skall hvarje år man utöfver behofvet fördröjer denna byggnads fullbordande kunna medföra oberäkneligt svåra följder, i händelse af ett fiendtligt anfall, dä denna fästning är afsedd att utgöra hufvudknuten i det försvars-system, som för landet antagits. Jag skulle tro att om faran hotade, hvarje försummadt år för fullbordandet skulle blifva svårt att ersätta. För mig kan icke det skäl gälla hvarföre Ulsk. endast tillstyrkt det mindre anslaget, eller att ett påskyndadt fullbordande af denna fästningsbyggnad icke synes vara så maktpåliggande; jag tror tvertom att Konungens propos. är en säker garanti att anslaget behöfves att utgå med 500,000 r:dr; anhållande att B. o. Ad. med afslag å Utsk:s hemställan i denna punkt, behagade bevilja hvad Konungen äskat. Frih. Palmstjerna: Den siste värde talaren har otvifvelaktig! rätt, att det är en ren misshushållning att gå tillväga, såsom nu sker, eller att inknappa på det nog förut ringa anslaget till Carlsborgs Fästnings-byggnad; men jag får förklara att svårligen vid denna riksdag något mera står att vinna än hvad nu erbjudes. Det är ej R. o. Ad. ensamt, som beslutar härom, utan frågan är lika mycket beroende af de öfrige Stånden; och af förhandlingar, som härom egt rum inom StatsUtsk. har för mig blifvit klart alt majoriteten icke vill lemna något förhöjdt anslag till Carlsborgs Fästnings-byggnad, så länge medel ännu måste utgå för andra dylika byggnader. Den 26 Juni f. m. 185 För dea skull anser jag ock det lämpligaste vara att låta bero härvid och afvakta den tid, då nu till utgående tillstyrkta anslag för de andra fäslningarne kunna minskas för att med denna minskning framdeles kunna öka anslaget lill Carlsborg.