Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krigs-kollegii Artilleri-aldelning sålunda beräknat, att för ett tjenstbart krigsgevär anses böra årligen upptagas l Riksdaler Riksmynt, men fiir ett exercisgevär endast 30 öre såsom slitningskostnad. Dervid har dock blifvit erinradt, att dessa uppgifna förhållanden icke kunna anses beståndande längre, än tilldess de gevär, som nu begagnas af beväringsmanskapet, blifva tili exercis odugliga, hvarjemte det anmärkes, att om Kongl. Majit skulle finna för godt att låta andra beväringsklassen begagna krigsgevär, så kommer i följd deraf slitningskostnaden för gevärspersedlarne, men icke deras underhållskostnad, att undergå förhöjning. På grund af dessa upplysningar vill det synas, att om än en beräkning öfver gevärspersedlarnes slitningskostnad nu skulle uppgöras, så kunde den ändock icke tjena till någon säker efterrättelse under de förändrade förhållanden, som hädanefter torde uppkomma. Men oberäknadt denna omständighet, lärer det ock böra tagas i betraktande, att ett särskildt anslag till nya gevärs anskaffande för arméen blifvit af Ständerna beviljadt, uppgående vid sista Riksdagen till 450,000 Riksdaler Riksmynt, samt att de gevär, hvilka den stående arméen för närvarande begagnar, böra kunna påräknas för beväringens vapenöfningar, i samma mån som de nya gevären för gamla stammen hinna att anskalfas. På sådan grund anse Kommiterade det icke vara nödvändigt att bland kostnaderna för beväringens vapenöfningar uppföra någon särskild summa, som skulle motsvara gevärspersedlarnes slitning under exercistiden, enär denna slitning alltid bör komma att godtgöras genom de gevär, hvilka för arméens gamla stam blifva obehölliga, och följaktligen för beväringen tillgängliga, i den mån de nya gevären tid efter annan blifva till begagnande upplåtna.
Nero är väl icke den Nero som Suetonius skildrar för oss; utan att just blifva ohistorisk har dock Hamerling förstått att låta cesarens gestalt framträda majestätisk och imponerande; det är icke blott vilddjuret, det är också filosofen Nero Hamerling tecknar. Och Ahasvérus är icke juden från Jerusalem, det är Kain, den först skapade kvinnans förstfödde, Bom döden skonar, emedan han fört döden in i världen, — till tack och till straff. Nero är den till sin spets drifna individualismen, medan Ahasvérus representerar det allmänna, mänskligheten. Medan mot den neroniska världens egoism ooh qjut-ningslystnad ställes kristendomens kärleksoch försakelsereligion, står denna å andra sidan gentemot Ahasvérus, såsom representant för det förblifvande, det odödliga i all växling, och framträder i sin rätta gestalt, såsom en historisk fas som lämnar ut-sigt till en oändlig utveckling. Nästan lika betydande som Hamerlings » Ahasverus i Rom » ftr hans » Eönig von Sion » (1869). Jan van Leyden, vederdö-parnes konung, är hjälten i detta epos, som skildrar det nya sionsrikets grundläggning, vederdöparnes herravälde i Mtlnster,stadens fall och anabaptisternas undergång. Liksom i nästan alla Hamerliog8 arbeten är diktens filosofiska tanke inklädd i en färg-prunkande, skimrande drägt. Det är den tragiska striden mellan sträfvandet efter det ädla och rena och sträfvandet efter lifvets fröjder och lycka som utgör diktens ämne ooh åskådliggöres i Sionskonungens äkta mänskliga dubbelnatur. I profeten Matthisson, bagaren från Harlem, och hans hustru, zigenerskan Divara, framträda dessa båda sidor af mänsko-naturen, asketisk sedlighet och qjutningslysten sinlighet, såsom dess goda och onda genius.
» Boken borde finnas i hvarje hem och flitigt studeras ». (Sv. Sändebudet.) » Om man nu icke anser våra barns fostran och vård i både fysiskt och psykiskt hänseende vara värd 2 kr. och 25 öre — ja, då kunna vi icke göra något däråt. » (Hemlandsposten.) Herroch Damkläder, Gardiner, Broderier m. m. och bli som nya igen. Fort. väl och till billigaste pris Norrköpings Ullspinneris Kemiska Tvättanstalt 14 7 Slöjdgatan 7 Holländaregatan 1 4, A. T. Stockholm. J O H. Allm. Kontor: 32 Skeppsbron » ». B. Rikstelefon 22 M. Allm. tel. 6 t l 9. Försäljning: B Strandvägen 1. Allm. Filial: 1 Parmmätaregatan Husmödrar! StOent^get §1 Sp n i ner &amp; C:ie,. ' JfihgJ ' Spara är lösen för hvarje husmoder med en begränsad hushållspenning 1 Huru göra en verkligt stor besparing? urval. Sändas Sändas direkt direkt till till privatpersoner privatpersoner metermeteroch och stycke™ styckevis fran från 50 öre till största ^ (förut J. Zurichs Zflrrers Sidenfabrik), Zurich, Schweiz, äldsta Siden-etablissement, grundl. tfll fabrifcspriser franfco ocb tullfritt Rekvirera, profver l bäst, drygast och SahlstrOmska Fabriken i Jönköping FÖDD I FÄNGELSE I (i sitt fack Sveriges största och äldsta fabrik). O — y Brn. S v e n s k ull. Prenumerera s t r a x vid närmaste postanstalt med endast 1 kr. Prenumerera med första! tillverkar enkla och tvinnade, i alla kulörer. Schalar, hundratals mönster, dimensioner och kvalitéer. Leveranser till en stor mängd allmänna inrättningar. 2) H ä s t f i l t a r, efter moderna engelska mönster, i utseende fulit jämförliga med mönstren, i styrka betydligt öfverlägsna och väsentligt billigare. Levererade till H. K. H. Kronprinsens stall, till officerare på nästan alla svenska regementen, till större egendomar och stall, hyrkuskverk m. m.
Prot. 1850—51. 7 Sami. 2 Afd. 13 Häft. 1 2 Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande, N-.o S.9. medlade hemmantalet vore afsedt uti Socknestämmo-förordningens omförmälde stadgande angående rösträttighetens beräknande, men att, enär likväl, till förekommande af missförstånd vid berörde stadgandes tillämpning, såväl i fråga om ofvan omförmälde tillskotts utgörande, som vid beräknande af rösträtt vid socknestämma, förklaring deröfver vore behöflig, Utstotten ansågo sig böra tillstyrka utfärdande af den förklaring, att rösträttighet vid socknestämma skall beräknas efter förmedlade hemmantalet, utom i de fall, der annan beräkningsgrund finnes serskildt stadgad; hvilket tillstyrkande Utskotten derjemte tillkännagifvit sig komma att uti serskildt utlåtande afgifva. Då Utskotten till följd häraf nu gå att i denna fråga vidare sig utlåta, få Utskotten fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att förmedling eller den nedsättning af mantal och ränta, som vissa hemman erhållit i anseende dertill, att de icke förmått utgöra hvad vid skattläggning blifvit dem åsatt, tillgodonjutes icke allenast i fråga om förmedlade hemmans utskylder till kronan, utan ock i allmänhet vid utgörande af andra pålagor och besvär, som efter hemmantal utgå. Kongl, resolutionen på allmogens besvär den 17 December 1734, § 52 stadgar nemligen: ”De afgifter, som skett efter hemmantalen och derefter blifvit jemkade, böra utgå efter förmedlingen utom knektehåilet, som ej får rubbas, samt vägodelningar, i hvilka förmedlade hemman böra behålla sin förra andel, till undvikande af ständiga ändringar och det besvär, som deraf förorsakas skulle.”
Karmides har kommit för att med skämt och joller lätta hennes sinne, när det är tyngt av hemmets enformighet och det instängda liv, hon måste föra; han har stämt hennes cittra och lärt henne att framlocka små melodier därur; han har talat om det glada och brokiga livet därnere i staden, dit hon aldrig får styra sin kosa utan att hava fader Baruk vid ena sidan och moder Ester vid andra; han har härmat rabbi Jonas' gång, åtbörder och sätt att tala, så att Rakel varit färdig att kikna av skratt; han har lindat hennes långa, svarta lockar kring sina fingrar och kallat dem de skönaste ringar, dyrbarare än de gyllene, med diamanter sirade. Han har försäkrat, vad som föreföll Rakel i början alldeles otroligt, att han ej kunde leva, om han ej emellanåt finge se och tala med henne. Hon måste dock tro hans ord, ty han var ju så utomordentligt vis, hade kastat så djupa blickar in i naturen och kände bäst själv de hemliga villkoren för sin tillvaro. Nu kände även Rakel någonting liknande, ty hon fann sig numera aldrig rätt lycklig utan i hans grannskap, under inflytelsen av hans ögons makt. Den fruktan, som nu kom Rakels hjärta att klappa med oroliga slag, var en, som spreds med luften över de tusen husen och templen mellan Skambonides, Museions, Akropolis' och Kolyttos' kullar. Baruk hade hela dagen synbarligen plågats av en ängslig sinnesstämning. Vid middagstiden hade han under någon förevändning avlägsnat tjänstefolket ur huset och nedburit sin dyrbarare egendom, guld, silver, penningar och viktiga papper till ett lönligt förvaringsrum under husets källare. På flickans frågor om orsaken till detta varsamhetsmått hade han sökt giva lugnande svar. Men av sin mor och tjänstefolket hade Rakel sport, att under den förflutna natten åtskilligt tilldragit sig, som lät dem motse oroligheters utbrott i staden. Där Rakel nu stod, lutad emot altanens bröstvårn, seende ut över staden, som bestrålades av den nedgående solen eller vilade i de långa skuggor, som kastades av kullarne, längtade hon efter Karmides och fruktade nästan, att han ej skulle komma.
Låt vara att man icke gör detta till följd af någon afsigt att nedlägga Theatern, så innebär likväl detta stadgande för Theaterstyrelsen stora svårigheter, hvilka väl behöfva undanrödjas; ty Theatern bör vara i tillfälle att ingå fasta engagementer med de förnämsta artisterna, så att den icke för att erhålla deras biträde må blifva helt och hållet beroende af de vilkor dessa för hvarje särskildt tillfälle behaga bestämma. Jag’ förnyar således min anhållan, att 11. o. Ad. ville afslå denna punkt i Utsk:s Betänk, och bifalla anslagets förökande till 75,000 lldr Ernt. Ilr Gripenstedt: Då alla föreg:de talare yttrat sig för bifall till den mening jag ämnar förorda, anser jag mig icke behöfva så utförligt framställa skälen härtill, som jag i annat fall skulle ansett nödigt. Jag tror att man riktigt upställt frågan, då man delat densamma i tvenne motmr nemi. först och främst huruvida ett årligt anslag är nödvändigt för Theaterns bestånd, och för det andra hvem som i sådant fall bör bekosta detta. Hvad den första frågan angår kan svaret ej blifva annat än jakande; ty under alla tider och alla Theaterstyrelser har Theaterns egna inkomster varit otillräckliga för behofvens fyllande; och enl. en kalkyl, som jag ingalunda anser öfverdrifven har den årliga bristen beräknad efter medeltalet under de sista 10 åren, upgått till nära 70,000 Kdr. Härvid kan frågas, om det måhända vore möjligt att de nuv:de utgifterne kunna inskränkas? Jag har icke hört någon framkomma med ett sådant påstående. Skulle då måhända hela denna anstalt kanske kunna nedläggas? Derom har jag icke heller hört mera än en mening, nemi. att sådant hvarken Itan eller bör ske, emedan det vore en förlust för det allmänna med hänseende till odlingars framsteg och fordringar. Under sådana omständigheter, och då Theaterns nuv:de tillgångar uppenbart äro otillräckliga, torde den egentliga frågan blifva den här förut upställda, nemi. hvem skall bekosta det ökade anslag, som är af nöden?
Det häruti förekommande förslag derom, att beväringsmanskapets uttagande, såväl till vapenöfning, som till krigstjenst, bör verkställas efter enahanda hufvudgrunder inom armeens och flottans beväringsområden, anse Utskotten lämpligt, och tillstyrka alltså, ätt Rikets Ständer äfven måtte antaga hvad sålunda blifvit föreslaget. Beträffande de under litt: a, b, Cj d, e osli h af denna punkt framställda förslag, så få Utskotten förklara, att, då Utskotten redan afstyrkt Kongl. Maj:ts nådiga framställning i afseende å ett urval af dem, som borde till vapenöfning eller krigstjenst uttagas, och hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl Maj:t i underdånighet anmäla sin åsigt vara, att med beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning bör förhållas på sätt, som hittills egt rum. Utskotten anse något annat, yttrande i anledning af berörda förslag ej erfordras, än det, som innefattas i hvad Utskotten, redan på sätt nämndt är, hemställt. Det Statssamt Ilim Hest. och Ekon. Vt kottens Betänkande, R:o 5. 1 Det under litt. f. förekommande förslag, alt det till första bevärines i ' klassen börande manskap, sorn vid mönstringen blifvit stäldt på tillvexf. eller förbättring, skall tillhöra nästpåföljande års första klass och med denna inställa sig tili mönstrings undergående samt att det, sorn vid denna andra mönstring än ytterligare blifver stäldt på tillvext eller förbättring, skall likaledes inställa sig med följande årets första klass, men bör då antingen approberas eller förklaras odugligt till krigstjenst, anse Utskotten lämpligt, helst erfarenheten visat, att den, som vid 22 eller 23 års ålder ej uppnått beväringsmåttet, sällan efter denna tid vinner den utbildning och styrka, som erfordras för krigstjensten fullgörande; hvadan Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer för sin del gilla nyssberörda stadgande.
Jag kan icke instämma i det godkännande och den beundran af Hr Stuarts anförande, som den siste värde talaren egnat detsamma. Jag finner deruti många saker att anmärka. Först får jag, då han till R. o. Ad. gjort en uppmaning medelst erinran om de concessioner, Ii. o. Ad. gjorde vid 1809 års riksdag, fråga honom, hvad det var för räntor, som R. o. Ad. i egenskap af Stånd uppbar och då cederade eller sedermera uppburit. Jag känner inga sådana. Om ledamöter af R. o. Ad. äro räntetagare, så äro ledamöter af R. o. Ad. jemväl räntegifvare, och båda delarna äro de i kraft af sina förhållanden såsom tjenstemän eller skattdragande. Hvad R. o. Ad. då cederade var allt, hvad R. o. Ad. ägde af sådana rättigheter, som voro Ståndet ensamt förbehållna. R. o. Ad. cederade då rättigheten att ensamt äga säterier och dylika företrädesrättigheter, som numera icke finnas. Vidare anhåller jag, att, i händelse återremiss bifalles, den förfrågan måtte åtfölja, huruvida, då Hr Stuart sagt, att ingen förlust för räntetagare genom förändringen kunde uppkomma, någon förmån kunde uppstå för räntegifvarne; ty om icke förlust inträffar på ena sidan, synes ingen vinst kunna uppkomma på den andra. Det nu yrkade systemet är falskt, emedan det är halft i sina grundsatser. Deremot finnes ett annat system, som icke är falskt och som framdeles kan införas och medföra många fördelar, och detta system, framstäldt i sin enkelhet, fordrar afskafFande af alla räntor in natura. Detta system kan vara nyttigt i andra länder, såsom t. ex. i Tyskland, der det knappast finnes någon ort, som icke inom 10 Svenska mil har sådana stora städer som Hamburg, Frankfurt, Munchen och Wien, der afsättning kan ske; men icke går det an i Sverige, der man ofta har sina 20 å 3o mil till afsättningsorterna, och dessa äro så obetydliga, att om 100 LÄ smör eller 100 tolfter bräder mer än vanligt införas, blir man missbjuden. Erfarenheten visar, huru litet ett sådant system passar för Sverige.
Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 22 Mars 1854. Preste-Slåndet den 22 Rorgare-Slåndet den 22 Bonde-Ståndet deh 22' Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående godkunda Förslag lill ändringar i Rikets Grundlagar. (Konst.-Utsk:ts Mern. N:is 4 och 5.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer till pröfning förehaft åtskilliga, vid sistl. Riksdag väckta och lill afgörande vid innevarande Riksmöte lagligen beredda förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, hafva Rikets Ständer samfäldt godkänt och antagit de ibland dessa förslag, som afselt utvidning af Konungens rätt alt till vissa embeten oell tjenster kalla och nämna utländske män; ändring i åtskilliga Revillnings-Ulskottets åligganden; hänvisning lill Förstärkt Bevillnings-Utskott af vissa för närvarande till Förstärkt Stats-Utskott hänvisade frågor, samt förändrade grunder för bildandet af sammansatta Utskott; genom hvilka förändringar nedan anförde Grundlags §§. komrne att erhålla följande lydelse, nemligen i Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Konungen äger att i Siats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum. Konungen vare likväl obetaget, alt, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärare-befattningar vid Universiteterna, de theologiska lärare-tjensterna likväl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, äfvensom till läkarebefattningar, kalla och befordra äfven utländske män af utmärkt förljenst, de der den rena Evangeliska läran bekänna. Likaledes må Konungen kunna uti militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke till Kommendanter i fäslningarne.
Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 256, i anledning af erhållen återremiss å i5:de punkten i Memorialet, N:o 280, angående Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om anslaget till Armeens Materiel; Ståndet godkände den af Stats-Utskottet i sista Utlåtandet, N:o 266, tillstyrkta voteringsproposition. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial: Bih, till /?. St. Vt dr. den 7 Oct. 1834» N:o 377, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i frågan om rånfan af Upsala Academies skold till Riksgäldskontoret, under det beviljade anståndet med årliga cnpilalafbetalningarne; N:o 280, med förslag till sammanjemkning och voterings-proposition, I anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om afskrifning af en i Salpeterfondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom lån till Carl Gustafs stads Gevärsfactori; och N:o 281, med förslag lill sammanjemkning och voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om Djeknepeoningarnes utgörande; Ståndet afslog de i dessa Memorial gjorda inbjudningar och godkände de föreslagna voteringsproposilionerne. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Vtskottets på bordet hvilande följande Memorial; ]NT:o 36, med Betänkande och förslag, angående Landtdagar; och N:o 38, med förslag till ett stadgande i 41 §• Riksdags-Ordningen» om Stats-Rådets Ledamöters tillträde i alla Stånds Plena; Bägge dessa Memorial återremitterades, på grund af anmärkningar, som förklarades utgöra Ståndets gemensamma tankar, S. D. Föredrogos ånyo Slats-\J t ikottets på bordet hvilande följande Utlåtanden:
Jag har icke trott mig böra framkomma med något detaljeradt förslag huru en dylik skola borde organiseras, men. önskar blott i största korthet antyda, att jag föreställt mig den böra så inrättas, att dess styrelse handhafves utaf en genom K. M. i Nåder utnämnd direktion, uti hvilken äfven fruntimmer kunna finnas; att den bokliga undervisningen bestrides af lärare, men ledningen af fruntimmersarbetena öfverlemnas åt lärarinnor, och att prof kunde afläggas och betyg utdelas åt behörigen examinerade lärarinnor. På grund af hvad jag således haft äran anföra tager jag mig friheten föreslå: att It. St. behagade bevilja ett årligt anslag af fiOOO Kdr Rmt för inrättandet i Stockholm af en normalskola för flickor, och besluta, att hädanefter ingen qvinna må öpna någon läroanstalt, eller betjena vid enskild undervisning, som icke blifvit behörigen examinerad och godkänd, samt slutligen att hvarje enskild läroanstalt för unga flickor ställes under närmaste skolstyrelses speciella tillsyn. Jag anhåller om remiss till StatsUtsk. 2:0 Jag har för någon tid sedan uti allmänna tidningar framkastat en «vink om barnmorskeväsendets sanna betydelse» der jag sökte visa hvilka insigter en god barnmorska bör inhemta, hvilken klokhet, rådighet och själsnärvaro hon bör besitta, och hvilka ansträngningar och försakelser hon måste underkasta sig. Jag fäste äfven upmärksamheten' derpå, att hon för alla sina vakor, alla sina bekymmer och sina mödor i mensklighetens tjenst endast hade att motse en knapp inkomst, ofta otillräcklig för tillfredsställandet af de dagliga behofven, och att hon missaktades af den allmänhet, åt hvilken hon egnat sitt lif och sina krafter. Jag har haft den tillfredsställelsen att erfara, att denna min framställning blifvit rätt upfattad, och jag har af många aktningsvärda personer mottagit försäkran, att jag derigenom till icke ringa grad förändrat tunke - 168 Den 12 November. sätten med afseende på barnmorskorna och deras förhållande till samhället. Detta inger mig mod, att till Rikets nu församlade
Ehrenborghs motion, att jag endast torde hafva af nöden att förena mig med de Hrr, som best' idt Hr Frih:s åsigter. Jag anser emedlertid lämpligt att tillägga några ord, om det ock för ämnets utveckling hos R. o. Ad. skulle anses öfverflödigt, för att åtminstone för egen del få i prot. förvarade grunderna till min öfvertygelse. Jag har saknat tillfälle att taga någon närmare kännedom af Frih. Ehrenborghs förslag till fondsystem, sedan det, mera detailleradt, blifvit af Hr Frih. utveckladt, och jag skall således, vid mitt bedömande deraf, endast fästa mig 128 Den 5 Juni f. m. vid grundideen derför, att nemi. förvandla gäle hufvudtiteln till en fond af ränta oell amortissement för af Riksg.- cont. upplånade capitaier. För det första finner jag både oformligt oell emot grundlagen alldeles icke förbindande, att R. St. votera en nionde hnfvLidtitel för 07 år i stället för intill nästa riksdag. Om sådant sker, föranleder det otvifvelaktigt dertill, att titeln blifver fördubblad; ty hvad sorn anvises till räntor, kommer säkert vid nästa eller påföljande riksdag icke att räknas såsom anslag. För det andra anser jag det vara ganska menligt för den enskilda crediten att draga en alltför stor del af inhemska capitalerna till Riksg.conf. för att sedermera antingen i discontväg utparteras, eller ock disponeras af en Regering, öfver hvars hushållningssystem den allmänna rösten ej synes uppstämma just i något Te Deum. För det tredje tior jag hvarken jordbruk eller näringar vara i sjelfva verket hulpna genom nya lån och tviflar högeligen på riktigheten af Frih. Ehrenhorghs hypolhes, att våra näringar hafva att tacka myntförsämringen för sin uppkomst.
R:dr och JVs 7,604 ä 400 R:dr Banko, må få efterskänkas och utur räkenskaperna afskrifvås. Stockholm den 30 April 1860. Ank. till Kx p.-Ut sk. den 8 Maj 1860, kl. II f. tn. Utlåtande, i anledning af eli utaf Kanslisten Kr. W. Bonté gjordt ackords-anbud. Förre Fabriks-idkaren, nu mera Kanslisten Fredrik Wilhelm lionu/, har uti en till Utskottet ingifven skrift anhållit, att, emot det att han på en gång erlade (i Banko-Utskottets Utlåtande M SI. återstoden al sin kapital-skuld till Banko-diskont-verket, utgörande 731 R:dr SO öre, varda från betalnings-skyldighel för all å samma skuld upplupen ränta frikallad, i hvilket ändamål Bonté bifogat en af Stads-aktuarien i Stockholms Rådstufvu-rätt G. Djurberg och Grosshandlaren M. Stolpe den 29
Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll, tvid Riksdagen i Orebro, d. 21 Augustt isis. S. D. sammanhang med det af Borgare-Stäm det förrättade Thronföljare-Wal, beslöts, uppå Herr Talmannens Proposition, del skulle Consiirutions Utskottet uppdragas, akt inkomma med förslag kill Wal» Act, Tronföljare »Försäkran och Successions-Ordning, med bibehällande af de, senast för Ac:er af samma egenskap, antagne hufwudgrunder. Lx protoaollo. I. v. Valeriusa Utdrag af Borgare-Stäildets Protokoll, wid Riksdagen i Arebro, d. 21 Augustt 1810. S. D. ^Vedan Kongl. Majus Nödiga Proposi. tion, rörande Thronföljdcn, nu blifwit uppläst, gjor de Herr Talmannen till Borgare-Ständer följande framställa»: Bifaller Borgare-Ständer, i enlighet med Kongl. Majus NSdiga Proposition och med de rvilkor den samma innefattar, all Hans Furstliga Höghet, Prins Johan Baptist Julius Bernadotte, Furste af Ponte Corvo, anrages och härigenom anses utkorad till Swea Rikes Kron-Prins och tvär ml warande Allernädigste Konungs Efterträdare pä den Kongl. Swenska Thronen? Hwilket af Ständer med ett högljudt och enhälligt Ja, samt under gla Den si Aug. 69 glada utrop Lefwe Konungen! Lcfwe Kron Prinsen! bcswarades. l^t tupr» Lx protocollc». v. Valerius. Utdrag af Protokollet, hället hos Hederwärda Bonde-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Arebro, d. 21 Augusti 1310. S. D. sammanhang med det nu lyckligen för» rattade Tyronfökjare-Walet, beflöt Bonde-Ständer, pä derom af Talmannen gjord Proposition, att ät ConstiturionS'Urskottet skulle uppdragas, arr inkomma med Förslag till Wal-Act, Successions Ordning och Tronföljare.