Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär den å Kronans lius i liufvudsladen belöpande andel i de ökade utgifter, som blifvit af hufvudstadens innevånare beviljade till en förbättrad gatläggning, utgjorde 2.500 R:dr, och denna utgift lämpligen borde, lika med öfrige kommunala ulskvlder för Kronans egendomar, utgå af det å Sjunde Hufvudtiteln uppförda förslagsanslag till lyshållning, med flera utgifter för Kronans publike hus i Slockholm, bar Kongl. Majit, då, efter hvad Rikets Ständers Revisorer jemväl erinrat, nyssnämnde utgifter under flera år med omkring 7,900 R:dr öfverstigit det för sådant ändamål i Riks-staten upptagna belopp, 5,100 R:dr, äskat alt berörda anslag mätte med 10,400 R:dr förböjas; och tillstyrker Utskottet, att den äskade anslagsliilökningen måtte beviljas, så att för omförmälda ändamål anvisas ett förslagsanslag af 15,500 R:dr. 26:o. Då det särskilda reservationsanslag, hvilket vid sednaste riksdag uppfördes såsom: Ersättning till Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande icke hittills behöft anlitas, och, med afseende å lillräckligheten af postmedlens öfriga tillgångar, ej heller för framtiden syntes vara behöfligt, bar Kongl. Majit föreslagit, att samma anslag mätte med innevarande statsregleringsperiod från Riksstaten utgå, och besparingarne under denna tid af 3 år, tillsammans 210,000 Ridr, till Riksgälds-konloret öfverleranas.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 4 Uäft. 2 10 Allmänna llesvärsoch Ekonomi-Utskollets IJetänkande N:o H. icke allenast särskilda delar af hvad till sjukvårdsvasendet hörde, utan ännu iner att det hela i ett sammanhang betraktades och behandlades, helst det visat sig att instruktionen för lasaretterna och deras tjenstemän hehöfde omarbetas, hvarvid tillika kunde komma under pröfning de vid åtskilliga helsobrunnar och badinrättningar inrättade samt af allmänna mede! bekostade och under offentliga myndigheters tillsyn ställda lasaretters behof af nya reglementen, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes åt en af Fakkunnige och lämplige personer sammansatt Kommitté uppdraga att till Kongl. Majit afgifva underdånigt förslag, lio till ett allmänt ordnande af lasarettsoch kurhusväsendet inom riket och 2:o till reglementen och instruktioner för dessa inrättningar och deras tjenstemän. Denna motion har blifvit remitterad till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som nu går att deröfver afgifva utlåtande. Beträffande dervid först frågan om sjukvårdsanstalternas tillräcklighet och inrättandet af nya, der de kunna finnas af behofvet påkallade, synes denna fråga icke väl egna sig för en Kommittés behandling, i anseende till den mångfald af lokala och andra förhållanden, som för skilda orter medför helt olika kraf. De ifrågavarande sjukyårdsanstalternas ordnande har hittills inom hvarje särskildt län, jemlikt Kongl. Brefvet den 10 Oktober 1765, utgjort en angelägenhet, som länet sjelf fått ombesörja och på egen bekostnad vidmagthålla, och att icke så äfven framdeles skulle blifva fallet, är icke ifrågasatt. Men vid sådant förhållande måste det vara lämpligast att inom hvarje län öfverlemna denna angelägenhet åt Landstinget, hvilket icke heller lärer underlåta att deråt egna vederbörlig omsorg; och det är på denna grund, som Utskottet finner sig i nu berörda hänseende ej kunna tillstyrka bifall till motionärens förslag.
Derjemte bör jag erinra, att då i den anmärkta kostnaden sannolikt ingår beloppet af garnisonsmanskapets gage, som måste utgå antingen truppen är förlagd på Karlshamns kastell eller på annan garnisonsort, och således egentligen ej bör räknas såsom särskild utgift för kastellet, kan den öfriga kostnaden för båtsmännen samt garnisonens tillökningsskilling uppgå till något öfver 1.000 R:dr. Skulle Eders Majit i nåder finna för godt, att låta indraga garnisonen, så torde endast uppbördsmannen för artillerimaterielen få qvarstanna, till dess ifrågavarande uppbörd genom Kongl. Krigskollegii föranstaltande antingen försäljes eller tili annor ort transporteras. Ett kruthus finnes på kastellet, hvilket är uti försvarligt skick och rymmer 450 centner krut; och får jag underdånigst upplysa, att för närvarande finnes der förvarade 188 centner. — 327 — I afseende på anmärkningen vid Kongl. Konvoy-kommissariatets räkenskaper i 4 §, får jag underdånigst åberopa bifogade, af Flottans härvarande Kammar-kontor afgifna förklaring. Karlskrona, Befälhafvande Amiralens Kansli den 10 December 1863. EHNEMARK. G. Trägårdh. Ödmjukt yttrande.
Samma obelisk presenterar sig äfven från via Frastina och via Felice. Går man åter denna sednare gata rakt fram, så kommer man till ett af de präktigaste vägmöten i verlden. Tvänne gator skära hvarandra här vinkelrätt och erbjuda åt alla fyra hållen ett ståtligt perspektiv. Platsen har fått namnet le Quattro Fontane (de fyra källorna) af de fyra fontäner, som pryda hörnen, bevakade af lika många liggande flodgudar. Man står på en upphöjd punkt, och gatorna slutta åt alla håll. Bakom sig har man nu kyrkan Trinitá del Monte och dess obelisk. Rakt fram ligger santa Maria Maggiore, och midt framför den står en obelisk af granit. Der bakom synes ej annat än den blå himmelen. Till höger ett liknande perspektiv. Äfven der står en obelisk och å ömse sidor af den tvänne kolossala marmorgrupper. Platsen, hvilken de pryda, är monte Cavallo, och det Quirinalska palatset höjer sig der bredvid. Till venster är utsigten olika, fonden utgöres af porta Pia och bakom den Campagnan. Så ser det dock icke ut öfverallt. På högra Tiber-stranden och i trakten af piazza Navona finnes ej annat än små mörka, trånga, krokiga och smutsiga gränder, som upplysas – om man ens kan kalla det upplysning – mera af det fladdrande skenet af lamporna framför de talrika madonnabilderna än af de sparsamma lyktornas rödgula lågor. Husen äro här i allmänhet ruskiga och förfallna, linne och sängkläder hänga ut genom fönstren för att vädras, gatorna sopas endast till påsk och jul. Någonting så stinkande och vämjeligt som judarnes Ghétto, det enda qvarter der de få bo, torde knappast ens i Neapel kunna uppletas. Den osnygghet, som i allmänhet råder här, i förening med malarian och de fuktiga dimmorna från Tibern, skulle inom kort decimera befolkningen, om icke Rom gynnades af tvänne ting: en rik tillgång på friskt vatten och ständigt vexlande vindar. Öfverflödet på vattenledningar, reservoarer, bassiner, fontäner, springbrunnar och dylikt af alla slag är förvånande.
Unberttiöningen mib naöiga* "kotorna.'8 tionöffolorna i 9tifet l)ar förfiggått i föreffrifmen orbning odj lemnat tillfreböftällanbe refultater. ©tepfibbtjgge ri4nftitutet i ftyrelfe fig tillbragit f e b a n f i f t a Riföbag. 51 3 affeenbe å afgifter för bcgagnanbe af famnar, fanaler, mågar ocf) £a?or 0$ reglementen. bylift äro 63 färffilba taror faftftällba. Reglementen för en mängb för» cntngar od) Bolag fjafma blifvit af Ölong!. Rtaj:t yröfmabe od) gobtänba. öfter ffebb anmälan om befjofmet af föränbrabe ftabganben till alf»författningar , o o i affeenbe d manyctenS bctrygganbe emot olydSyänbelfer genom angbatSfarten Ijar för» ffe^sfarten nyab författning om f)toab font bör iafttagaS i affeenbe å yafjagerare» ångfartygs byggnab, utruftning ocb begagnattbe blifmit ntfärbab. Öcitom Råbig Sörorbuing äro föreffrifter jemma! mebbefabe om Ijmab font, mib utmanbrareS öfmcrföranbe tift någon utom öuroya belägen ort, bör iaft» tagaS till betrygganbe af beraö mårb odj unbcrljåll å fartyget farnt fort» ffgffanbe tiff beftämmelfcortcn. Sill förefommanbe af olycfor genom eib eller eyylofton mib tillmerlning, mårb eller förfänbning af åtffilliga ämnen, forn uti betta Ijänfeettbe funna mebföra fara, Ijafma färffilba föreffrifter blifmit mebbelabe.
Mcd fiirkiirlek afhandlltzs i bHda biiclrerna olikhetan mellau den kutolska oc-11 den reformerta liiran, ~ n e u nti Slottsfn~n i PI^-ence ger sjiilfra i: ~- nehUlet anledning att vidrtira Bmnet. Passnr fijr 3.5-16 driagar. flrani iifver Pol~~rhrtl ' vet. Deu norska polarfiirde~ 1 S9; - 3-1 S !Ni gf F~itltjof Xznsen. Att hiir liimnn en nlrmare redogvrelge fijr dett.a arbete a r ej vAr afsikt. Dels Br det ej nfsedt f i - r n11gdoul och ligger dBrfi; .r utom. ramen for dessa anmiihingar, dels Br dess innelltill sB viil lciindt. af alla, att en redogorelse for densanma .vii1 tor&amp; vara olxhoflig. Hela v&amp;r samtid har jn med sp&amp;ndt intresse ' och ined den vnrmnste sympati foljt tidning~rnas beriittelser b5do om den Nan-. senska e.xpeditionens flird i Pola~.hafvet under dess forsok att uppn8 polen, och om den rent af nnderbara lrraft och utltallighet dess sl~ickliga ledare vicl dl&gt;i tillfdlen visat prof pi. Vi vjljcz hBr blott iu~befalln Xensens bolr som ilmehiller hans egen bel-Slttelse 0111 sin fiird soln en passande 1iisn.ing for inogeu uugdoii~.
Om det således utur denna synpunkt måste innerligen beklagas, alt medel blifvit vägrade för den vigtiga canalbyggnaden, så bör man ej eller lemna ur sigle, för hvilken nästan oersättlig förlust vi utsätta oss, såvida den utmärkt skickliga personal af högre och lägre arbetschefer, som efter nya Trollhättecanalens fullbordan finnes att för andra dylika förelag tillgå, skulle, i brist på likartad sysselsättning, nödsakas att i andra riktningar söka sin utkomst, och vi således, vid framdeles skeende canalbyggnader, skulle vara i mistning af den vidsträckta erfarenhet, dessa personer, under en läng följd af år, hunnit samla. En statsekonomisk förlust, ehuru i mindre scala, är äfven den omständighet, att den betydliga och med icke ringa kostnad sammanhragta materiel, som nu finnes att vid Trollhättecanalen tillgå, troligen kommer att för en ringa penning bortslumpas, och att om Staten nu icke begagnar sig af tillfället, kostnaden för en dylik materiels anskaffande framdeles blir mångdubbelt större. En annan fråga, hvars utgång äfven måste beklagas, är nedsättandet af bygnadsanslaget för Carlsborgs fästning, då det icke torde vara för någon obekant, att det hittills beviljade årliga anslaget af 50,000 r:dr, är den minsta summa, med hvilken man kan nyttigt sysselsätta den inom fästningen varande arbetspersonal. Dessa frågor äro likväl redan afgjorda, och det kan ingalunda falla mig in att söka direct upprifva de deröfver fattade besluten. Men olägenheterna deraf kunna ännu afhjelpas. Genom den af 2:ne RiksSt. beslutade bancovinstens öfverlemnande till Riksg.cont., för allmänt nyttiga företag, ett beslut, som jag hoppas snart skall blifva R. St:s, äro mer än tillräckliga medel för dessa och dylika ändamål disponibla, och jag får, derföre med den rätt 50 § Riksd.- Ordn. lemnar mig, föreslå, att af den blifvande bancovinslen för åren 1845, 1846 och 1847 160,066^ r:dr b:co om året, eller tillsammans 500,000 r:dr b:co må ställas till K.
Af hjertat önskar jag, att skriftens värde må af tillförlitliga domare snart blifva i hela sitt omfång undersökt, och författaren deruti finna sin förtjenta belöning. Det var mig derföre ett nöje, att kunna genom Baron Manderströms benägenhet med Minister-posten tillsända Grimm det mig öfver-sända exemplaret till honom. Ehuruväl jag naturligtvis förenar mig med andra i den önskan, att det påbegynta arbetet må vinna sin fullbordan, kan jag likväl ej tillbakahålla en annan, den nämligen, att få eröfra Författaren åt den Svenska språkforskningen, som, efter vetenskapens nu vunna utbildning knappt vidrörd, behöfver fleres samlade krafter, för att en gång kunna något komma i bredd med den Tyska verksamheten för modersmålets vetenskapliga granskning. Herr Adjunkten är en af de få, om ej den ende, på hvilken jag i detta afseende sätter någon förhoppning, på grund icke blott af den ofvan ifrågavarande skriften, men äfven några andra vetenskapliga afhandlingar. Sjelf behöfver jag inom grammatikens fålt någon, som kan fortsätta, fullända, förbättra hvad jag försökt *, först på sjukbädden blifven språkförfattare och alltid hotad af helsotillståndets vacklande. Jag har gjort betydliga samlingar, men får kanske * Sällsamma anspelning.ej upplefva deras begagnande för arbetets fullständiga utförande. Dessutom bar lexikografien föga framskridit sedan Ihre, efter efter bvars dagar likväl den strängt vetenskapliga behandlingen af de Germaniska språken först inträdt. Således är äfven här omätligt att göra, oeh lagrar att skörda, särdeles fbr den som till en verksamhet åt detta håll eger en så ypperlig grundval som möso-götiskan, fbr att ej tala om Sanskrit. Detta är. hos mig mer än en fbrflugen tanke, en verklig mening, grundad på öfvervägande af flere omständigheter. Visserligen är i vårt land ringa utsigt till uppmuntran fbr det vetenskapliga lif, som finnes utanfbr den akademiska katedern; men tiden är i denna del ändå något bättre än den näst föregående. » Några månader senare tilllägger Rydqvist ytterligare:
Men 1778 års Riksdag bevisar, att, då circa 1000 Capita eller Fullmägtige voro närvarande, och alla under vintren försedde med pelsar och kappor på RiddarhusSalen, var också trängseln odräglig, i synnerhet på de platser, som vanligen nu blifvit anviste lista och 2.'dra Classerna. Att således anskaffa mera utrymme och beqvämlighet vid infallande större sammankomster, för dem som bivista Riksdagarna, vågar jag i ödmjukhet hemställa till Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens och Högloflige Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om icke det vore nödigt att låta uppföra tvänne läktare, en uti hvarje af de lörsta Classerna, hvarigenom trängseln för längre tid ofelbart vore afhjelpt. Den 11 AJars. 7 5 Häröfver torde Ridd2rhusUtskottet blifva anmodadt att med utlåtande inkomma Remitterades till F.iddarhusUtskottet. Vidare uppläste Herr Stråle ett Memorial sä lydande: Igenom Skådepenningar hafva Förfädren åt oss bevarat minnet af märkliga händelser inom Fäderneslandet. Låtom oss derföre icke glömma denna både nyttiga och vackra sed, utan öfverföra minnet till efterkommande slägter, af Valet till en KronPrins, som skall grundlägget en ny KomngaDynastie: af Freden i Kiel: Och af Svenska och Norrska Nationens förening. Dessa ,q:ne högst märkvärdiga händelser synas mig ej böra af Riksens Ständer förbigås utan uppmärksamhet. Och i sådant afseende vågar jag hos Eders Excellence och Högloflige Ridderskapet och Adeln föreslå, i förmodan af bifall, att, sedan denna min framställning blifvit communicerad med öfriga respectiva Stånden, måtte BancoUtskottet blifva anmodadt att låta ombestyra verkställigheten af nödigt antal Medailler öfver förenämnde händelser, och att kostnaden härtill, efter hvad förut varit vanligt, kommer att bastridas af Nationens allmänna Cassa Riksens Ständers LäneBank. På det, i framtiden, det icke må undfalla Höglofl.
Vinner Nej, hafva Rikets Ständer förklarat sig icke finna skäl att till Kongl. Maj:ts i omförmälda hänseende gjorda nådiga framställning lemna bifall.» 14:o. Uti 16:de punkten mom. litt. b hade Utskottet förklarat sig icke finna skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om beviljande af ett anslag af 17,319 R:dr 6ö öre för uppsättning af ett nytt. Sappör-kompani, äfvensom Utskottet, i följd häraf, uti 27:de punkten mom. litt. g hemställt, att frågan om anvisande af särskildt beklädnadsbidrag för samma kompani, i hvilket hänseende Kongl. Maj:t begärt ett anslag af 8,993 li:dr 20 öre, måtte få förfalla; — och som dessa Utskottets yttranden blifvit godkände endast af 2:ne Riks-Stånd, Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet. och Adeln samt Preste-Ståndet beviljat de af Kongl. Maj:t för berörda ändamål äskade anslag, får Utskottet — då enahanda förhållande således härvid eger rum som med den uti förestående 12:te punkt omförmälda anslagsfråga — för votering härom föreslå följande propositioner: »Den som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af det anslag 17,319 R:dr G5 öre, Kongl. Maj:t äskat för upprättande af ett nytt Sappör-kompani, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat omförmälda anslag att utgå på sätt. Kongl. Maj:t föreslagit.» v Siats-Utskottets Utlåtande N:o 1S9 9 »Den som vill, att det beklädnadsanslag, 8,993 R:dr 20 öre, Kongl. Majit äskat för det ifrågaställa nya Sappör-kompaniet, icke af Rikets Ständer beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är berörda anslag af Rikets Ständer beviljadt.
I sammanhang* härmed och då Utskottet kommit i erfarenhet deraf, att Capitationsafgiften för de Officerare af Adeln, hvilka tillhöra de i Landsorterne förlagda Regementen, och hvilken afgift af Regementsskrifvaren uppbäres, icke alltid af denna sednare blifvit i föreskrifven ordning redovisad, äfvensom i allmänhet anledning förekommit dertill, alt en närmare controll vore af nöden i afseende derpå, att fonden verkligen erhölle hvad som under namn Den II Augustii e. ttt, m af Capitationsafgift i Länen utgår, tror Utskottet sig böra föreslå, att underdånig anhållan måtte hos Kongl. Maj:t göras derom, dels att samtelige Kongl. Majits Befallninghafvande kunde i Nåder anbefallas, att låta hvarje år i LandsContoiret upprätta ett sammandrag af Capitationsredogörelserne för Länet, som i korthet Upptager de personer, till namn och caracter, hvilka erlagt Capitationsafgiften, hvilket sammandrag sedermera borde i Länets allmänna kungörelser införas med anmaning till vederbörande, som saknade deras namn på denna förteckning, och icke destomindre viste sig hafva afgiften erlagt, att sådant i LandsContoiret till rättelse anmäla, hvarjemte ett exemplar af den. na förteckning alltid borde genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg insändas till RiddarhusDirectionen; dels ock, att samtelige RegementsCheferne kunde i Nåder erinras, att va^' ka d eröfver, det RegementsSkrifvaren inom rätter tid lefvererade och redovisade för den Capitationsuppbörd han emottagit.
Andra – säges det tillika – lyckades för vänner att uppteckna, strax efteråt, ur ännu fullt liflig hågkomst, i åtminstone ungefärlig likhet med hvad de åhört. Oftast lemnade han väl dock till sådant upptecknande något biträde; eller, om icke oftare, åtminstone då, när orden till sångstycket förefunnos hos honom redan i förväg diktade; än såsom bevarade i minnet från någon af hans ensliga morgonvandringar, än såsom af hans egen hand utkastade på en papperslapp, och i båda fallen tillgängliga för hans förtrognaste att uppsnappa. För honom sjelf var alltsammans blott strögods, hvilket han tillät spridas bäst det kunde och – alltefter som ödet ville – glömmas eller gömmas. Detta gällde först och främst om dem af hans stycken, som rentaf voro improvisationer; men föga mindre jemväl om dem, som uppkommo på ett något mera vanligt vis, eller som ursprungligen skrefvos innan de sjöngos. Äfven dessa brydde han sig nästan aldrig om att förvara. Dock har man intyg, att åtminstone somliga lågo honom nära om hjertat och syntes honom förtjenta att sjelf äga: så (med största skäl) det herrliga augusti-aftonstycket ”Mamsell Ulla, märk, Mamsell”, – hvaraf han återbegärde från Fröken v. Stapelmohr (sedermera Fru Schröderheim) den i hennes händer komna enda handskriften 59. Hvilketdera föröfrigt ordens eller versernas upphof var, så blefvo de i sjelfva ingifvelsestunden sammanvigda med sina melodier, och på ett sätt, hvarvid snabbfyndigheten och konstskickligheten voro lika förvånande. ”Aldrig ännu”, säger Kellgren med strängaste sanning, ”voro skaldekonst och tonkonst mera systerligt förenta; det är icke vers, som äro gjorda till denna musik, icke musik, som är satt till dessa vers; de hafva så iklädt sig hvarandras behag, så sammansmält till en skönhet, att man föga kan se, hvilken mest skulle sakna den andra för sin fullkomlighet: versen, att rätt fattas; eller musiken, att rätt höras”. Stundom tog han dervid musiken från egen composition; oftast lånade han den från andras.
Till underdånig åtlydnad af Kongl. Majrts sålunda fattade Nådiga Beslut och under den föreställning, att det personliga ansvar, som, jemlikt nyssberörde Nådiga Förordning, borde hvila å Drätsel-Commissionens tvänne Ledamöter, tillika med Vägaren i Tackjerns-Vågen, icke skulle kunna inträda till påföljd i annan händelse, än då behörig tillsyn och uppmärksamhet vid attestens utfärdande försummades, och alt ersättnings-skyldighet skulle drabba endast den försumlige, har ock Drätsel-Commissionen, under den 21 April oftanämnde år, utsett dåvarande, men sedermera aflidne Borgmästaren Weser, samt Rådmannen Spångberg, att besörja of vanberörde conlrol för besagde år, hvilken dock ej kommit till någon verkställighet i afseende å låneattester. Då Fullmägtige uti Rikets Ständers Bank, uti skrifvelse lill DrätselCommissionen, den 28 Augusti samma år, begärt underrättelse, huruvida tvänne Magistratspersoner bland Drätsel-Commissionens
Om något dugligt och ändamålsenligt härutinnan skall kunna uträttas, mäste derföre, enligt Herr Prostens öfvertygelse, det enda radicala medel tillgripas, det nemligen, att låta hela Rikets jord, utan undantag, undergå en ny refning och gradering, för att derefter, åt olika Hemtnans-egare, bereda en jemn fördelning af åliggande Skatter och Roleri ngs-skyldighet. Af Herr Kongl. Hof-Predikanten och Prosten Gumcelius: att enär, enligt hvad upplyst blifvit, genom de af Herr Contracts Prosten Nordin anförde och af Talaren hufvudsakligen upprepade förhållanden, Provincen Småland, vid Indelningsverkets upprättande, ”blifvit allt för mycket stjuffaderligen behandlad’’, samt behofvet af lindring således är uppenbart, en sådan lindring i den hardt tryckande roteringsbördan måtte, ej mindre inom Jönköpings Län, än der förhållandet finnes enahanda, jemväl inom Calmare och Kronobergs Län, blifva så väl Ordinarie Bih. till Riki-St. Besv• o. Oec.• Utsk. Uti. N'o 63, som extra Rotar beviljad, genom eftergift af Bevillning för hemmansvärde efter a:dra Artikeln i nu gällande och sannolikt efter enahanda beskattnings-grunder för framtiden blifvande Bevillnings Stadga.
Uti enahanda Reservation instämmer jag så till vida, och med det tillägg, alt jag anser något visst Maximum af den utgift, Banken kunde för underlättande af det beslutade Silfverlånet sig åtaga — t. ex. högst 5 å 6 skill, transport-kostnad för hvarje i Bankens Silfver-behof bristande Riksdaler i Silfver — hafva bordt af Revisorerne uppgifvas, äfvensom jag för min del hade önskat den mening bestämdare uttryckt, att Lånets upptagande, så vida de af en nog talrik Minoritet vid sednaste Riksdagen deraf befarade vådor för framtiden skulle undvikas, bordt ställas i omedelbart sammanhang med den af Rikets Ständer beslutade Realisationens verkställighet. — 7I — Af Herr Assessoren Lagerhjelm, som åberopade dess till Protocoll för den 27 sistl. November afgifne yttrande: ”Ehuru jag vid sista Riksdag röstade emot det nu ifrågavarande Lånet, är jag nu skyldig att handla i Ständernes anda. Ständerne hafva i afseende på detta Lån ej för Banco-Fullmägtige gifvit någon annan föreskrift, än som finnes intagen i Riksgälds-Contoirets Reglemente, (pag. 65) der det heter: ”vid beräkning af Silfver-Fondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för Realisationens verkställande, äga Råneo-Fullmägtige, i händelse Silfver-Lånet blifvit upptagit och på Deposit-Räkning i Banken insatt, förr än Realisationen börjat, att anse den på ifrågavarande Räkning då innestående behållning i Silfver såsom Bankens;” deraf synes väl att, ifall Lånet kommit till stånd och insättningen på Deposit-Räkningen blifvit verkställd, Silfret, i kraft af Reglementet, är stående lill tjenst för Realisationen.