Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer häruti så vida, att sedlarna böra vara utställda i dy likt mynt; men att föreskrifva, det bankerna ovilkorligen böra vara försedda med så stor silfvercassa, att de dermed förmådde betäcka all ifrågakommande vexling, synes mig gå för långt, När hvarje annan medborgare äger fullgöra sina förbindelser med sådana sedlar, som för mynt 38o Den 19 Mars f. ra. i Riket gälla skola, så finner jag icke, hvarföre nian skulle beröfva bankbolagen en sådan rättighet, då jag icke ser någon våda uti att låta dem bibehålla densamma. Hvad åter vidkommer frågan om sedlarnas beskaffenhet, och i afseende hvarå jag yrkat, att sedlarna må lyda på metalliskt mynt, så är dock min mening, att motsvarande valör i btcosedlar alternativt bör utsättas. Jag anser det nemi. vara af ett högst menligt inflytande mot bankers uppkomst att stadga, det de skola vara förbundna att hålla så betydlig silfvercassa, som erfordras för att kunna emofstå möjligen inträffande påkänningar, af metallisk utvexling, helst om man föreställer sig, huru något mot banken vidrigt interesse, för alt störta densamma, då endast behöfde förskaffa sig ett sedelbelopp, som öfverstege den innevar. siifvercassan, utom hvilken banken dessutom alltid måste vara försedd jemväl med en sedeicassa; ty de flesta vilja helst hafva btcosedlar, enär vexlingar troligen endast förekomma med afseende å remisser, hvartill sistnämnda sedlar erfordras. Skulle nu härjemte en stor silfvercassa hållas, så synes mig privatbankernas existens komma att blifva ganska precaire. Jag kan altså icke instämma i yrkandet härom. Emellan Gr. Frölichs och XJtskjns förslag är förnämligast den skillnad, att det förra utfäster 6 procts ränta och det sednare åtta, i fall en bank skulle inställa sina betalningar. Jag instämmer i detta afseende med Gr. Frölich, men tror dock, att någon redactionsförändring är nödig, äfvensom jag skall uppgifva några tillägg, dem jag tror vara tjenliga.
U. 209. A. 235. XXVI. U. 61, 97, 104. A. 173. — N:o gg. med utlåtande öfver Kongl. Majtts nådiga proposition om ändring i 87 § Regeringsformen. XXII. B. 460. XXIII. i85. XXIV. A. 383. XXV. E. 27. XXVI. U. 61, 97, 104. A. 173, — N:o 100. i anledning af återremiss på ConstitulionsUtskottets memorial N:o gå. XXII. B. 379, 382. A. 4^3. XXIII. U. 426. XXIV. A. 438, — Wto 101. till BorgareSlåndet, i anledning afSlåndets yttrande, rörande ConstitutionsUtskottets memorialer N:is 85 och 84. XXIII. 13. 3.7. XXIV. A. 438. XXV. U. 3i5. A. 454. XXVI. U. 6>, 97, <04. A. 173. — N:o 102. med förslag till voterings-propositioner i Förstärkt ConstitutionsUtskott för sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga meningar, rörande de uti Constitu^ tionsUtskottets memorialer N:is 5g och 82 föreslagna grundlagsförändringar. XXIII. N:o, io3. med utlåtande, rörande Kongl. Maj:ts nådiga proposition om ändring i Riksactens 7 §. XXIII. B. 4'i6. XXIV. A. 438. XXV. E. 28. — IN:o to5. i anledning af samtliga RiksStåndens yttran - ( 78 ) den öfver ConstitntionsUtskotlets memorialer
I Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, från Häradsrätt i desse landskap, på den fyr ationde dagen. I vexeloch sjörättssak vare tid hälften kortare, att fullfölja vad ifrån Häradsrätt i hvarje ort till Hofrätt. i44 Exp.-Utsk Förslag till tind. Skri/v. Dessa §§. varda till all kraft och verkan upphäfne. i 5 §» Andra punkten i denna ändras sålunda : Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör j vare tag samma , som i 1 §. af detta Cap. för Häradsrätt stadgadt är. 16 §. Denna §. kommer att lyda sålunda: Ej må någor vädja mot Rådstufvu dom der hufvudsaken ej går öfver femtio dalers värde, efter ty, som i 1 $. sagd t är. I den stad, der något serskildt der om stadgadt är, rätte sig Domaren och parten derefter. r7 §• De i slutet af denna §. förekommande orden: ”vare vad deri tillåtet, ehvad det är emot Lagmans, Kämners, eller Rådstufvu dom” ändras till följande lydelse: Vare vad deri tillåtit, ehvad saken är af större eller ringare vigt. a4 §. Denna §. erhåller följande lydelse: Besinnar hm sig, som emot Rådstufvu - Exp.-Utsk. Förslag till utid. Skrif v. IV.-o /pg. 145 vu dom vädjat , och vill ej sitt vad sedan fullfölja, kungöre det vederparten, såsom i 3 om Häradsrätt sagdt är, vid äfventyr, som der stadgadt finnes. 26 Cap. 1 §• Första punkten i denna §. ändras sålunda : Hvar som ifrån Underrätt vädjar , ställe för sig tvenne löftesmän, som borga, begge för en, och en för begge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå, och lagge den vid sin inlaga i Hofrätten in. 2 §• Denna §. kommer att lyda sålunda:
HofRätten, nied stöd af i Cap. 12 § RättegångsBalken, rättvist döma KämnersRätten, för Berörde origtiga förfarande, att, till treskifte emellan Kronan, staden Halmstad och AdvocatFiscalen, höta Tretton R:dri6sk. banko, deraf Ordföranden borde erlägga Sex R:dr 3a sk. samt Kämnärerne hvardera Tre R:dr 16 sk.; och lemnades AdvocatFiscalsEmbetet öppet, att, om och när hustru Lindström angående upprättelse sig anmälte, derom utföra serskild talan efter befogenhet; men som vanligt fångtractamente under de tre dagars häckte, som hustru Lindström bordt vidkännas, skulle hafva öfverstiga ofvannämnda kostnad för hennes underhåll vid vatten och bröd i fyra dagar, kunde KämnersRätten icke åläggas, att till Kongl. Majit och Kronan utgifva den ersättning, hvarå anspråk genom AdvocatFiscalsEmbetet blifvit framstäldt. Af de ifrån Kongl. Götha IIofRätt till Rikets Ständers Committerade För Tryckfrihetens vård, likmätigt 5 § 8 mom.
Skärgårds-flottan skulle hädanefter skiljas från linie-flottan och bilda inom flottan ett eget vapen eller försvarsmedel under det namn, som Kongl. Majit funne lämpligt bestämma: 2:o. Skärgårds-flottan borde erhålla sina egna anslag, hvilka särskildt förvaltades och redovisades, så att man när som helst kunde se huru mycket af de till sjöförsvaret bestämda anslagen användes för skärgårds-llottans eller för örlogsllottans räkning; ö.o. Skärgårds-flottan skulle både i krig och fred och såväl i afseende pä personalens angelägenheter som materielens förvaltande lyda under Chefen för Sjöförsvars-depart emen tet och Förvaltningen för Sjö-ärendena; 4:o. Skärgårds-flottan borde erhålla vissa bestämda båtsmans-kompanicr och korpser, hvilka icke finge användas till annan tjenstgöring, samt eget underbefäl, som särskildt bildades och inöfvades för skärgårds-kriget; 5:o. För skärgårds-flottan skulle tillsättas en särskild högsta chef samt en egen officers-korps, hvars medlemmar åtnjötc samma rang och lika löneförmåner som örlogs-flottans, men ej finge användas till annan tjenstgöring än vid skärgårdsflottans och blott inom eget vapen avancera; 6:o. Under krig skulle skärgärds-flottans olika afdelningar stå under befälhafvarnes för arméen befäl i allt hvad som rörde operationernas riktning och ändamål, hvaremot skärgårds-llottans befälhafvare efter omständigheterna egde bestämma de särskilda manövrerna, äfvensom han i allt hvad som hörde tili utrustning och ersättning lydde under förvaltningen af sjö-ärendena. Med tillämpning af dessa grunder borrie, efter motionärens åsigt, den yrkade skiljsmessan ej möta alltför stora praktiska svårigheter eller föranleda några betydliga utgifter. Man hade vid flottan mera än tillräckligt antal officerare att förse med befäl de fä örlogs-fartyg, sorn verkligen kunde i krig användas.
Äfven edra känslor äro stundens. Jag tror ej, att ni skulle kunna älska verkligt, trofast o c h försakande. » H a n såg ängsligt forskande på henne, liksom om han hoppades, att hon skulle bestrida denna hårda d o m. Men hon svarade lugnt: » Nej, det tror ej heller j a g. » Han ryckte till, o c h hans tankar vexlade hastigt form. » K a n s k e gör ni ändå er sjelf orätt, kanske slumrar denna känsla ännu inom er för att en gång vakna. och fara fram med stormens hastighet o c h sopa undan alla tvifvel o c h tviflare och. » Hon fortsatte ej, utan reste sig hastigt. D e t hade k o m m i t ett skälmskt leende på hennes läppar, men han kunde ej urskilja det i den djupa skymning, som rådde. » G ö r ni mig frågade han. » » N e j, jag går o c h tänder lampan och sätter mig se ' n att arbeta. » H o n stod redan på tröskeln. » S i r e n, » sade han sakta, men tydligt. » Stäng luckorna och skjut spjället, annars blir det ingen nytta med brasan, » kommenderade hon tvärt. Han reste befallning. sig för att efterkomma hennes D å hörde han plötsligt de ljufva ackorden från pianot, o c h innerligt tjusande sjöng hon den strof, han begärt. Månen, som lät en strimma dallra mellan fönstergardinens fransar, belyste som med ett fosforsken den späda g e - stalten. Han lyssnade berusad till de sköna tonerna, men knapt hade den sista förklingat, förrän hon sprang upp från stolen o c h ur r u m m e t. Så k o m lampan in — förbi! t a c k till Iduns ärade läsarinnor för de öfver all förväntan talrika adresser å personer, som ännu ej af en eller annan orsak skaffa t sig Idun. Profnummer skola tillsändas dem i början af december månad. Ytterligare adresser mottagas med tacksamhet. Med utmärkt högaktning Redaktionen. Vår julgran.
Enligt hvad de lill Utskottet öfverlemnade, ärendet rörande, handlingar utvisa, hafva arméens och civilstatens pensionskassor af influtna nådårsbesparingar uppburit, efter medelberäkning för åren 1836—184-5, en årlig inkomst, arméens pensions-kassa af 18,296 r:dr och civilstatens pensions-inrättning af 6 Siats-Utskottets Utlåtande, IV: o t64. 4,359 r:dr. Till amiralitets-krigsmanskassan hafva af nämnda slags lönebesparingar under åren '184-2—184-3 i medeltal årligen inllutit 2,220 r:dr. I afseende på yilkoren för begrafningshjelps utbetalande till aflidne tjenstemäns sterbhus förekomma följande skiljaktiga förhållanden. Endast sterblmsen efter de embetsoch tjenstemän, sorn vid sitt frånfälle äro qvar i tjenst eller å allmänna indragningsstaten åtnjuta lönerna motsvarande pensioner, ega att utbekomma hela det till begrafningshjelp innehållna belopp. Efter tjensteman, sorn under suspensionslid med döden afgår, erlägges begrafningshjelp endast med hälften af hvad han vid dödsfallet egde att af sin lön uppbära. Såsom begrafningshjelp efter embetseller tjensteman, som vid afskedstagande! kommit i åtnjutande af pension från någondera af ofvannämnda pensionskassor, utbetalas, utan afseende å hvad den för desse embetsoch tjenstemän iakttagne löne-innehållning utgjort, blott ett halft års pension. För embetseller tjensteman, som antingen erhållit afsked utan pension eller blifvit från sin tjenst entledigad, eger icke någon utbetalning af begrafningshjelp rum, fastän sådan på föreskrifvet sätt innehållits; varande afskedad tjensteman, som åter i tjenst inträder, skyldig att begrafningshjelp ånyo aftjena. Såsom skäl för upphörandet af nu föreskrifna nådårseller begrafningshjelps-besparingar är uti Kongl.
Då hvarje Riks-Slånds beslut, i afseende på ifrågavarande beskattning, utgör ett helt för sig, och skulle i betydlig mon förändras, om en annan class-indelning och en annan afverAningsförmåga för de serskilda slagen af bränvins-brännings-redskap bestämmes, än den af hvarje Stånd antagna, anse Utskotten, att vid det förslag till samman jemkning och, om det icke antages, till voterings-propositioner, som nu bör afgifvas, fråga endast bör blifva emellan de fyra serskilda besluten i deras helhet; och då Preste-Slåndets beslut, utan alt medföra en så brådstörtad förändring i de nu varande förhållandena, som torde blifva följden, om Ridderskapets och Adelns eller Borgare-Ståndets beskattnings-lariffer skulle antagas, enär genom dessa, i synnerhet genom Borgare-Ståndets, de nuvarande afgifterne på den stora mängden af till husbehofs-bränning begagnade mindre pannor blifvit i en så hög grad ökade, — likväl i en ej så obetydlig mon höjer skallen på de mindre enkla pannorna, hvilka hitintills, då de jemföras med de högre pannerymderna, tyckas vara för lågt beskattade, hvartill kommer, att Preste-Slåndets tariff,—åtminstone hvad afgiflen för irsta classens redskap beträffar, — närmast instämmer med den af Utskotten i Utlåtandet N:o 5 föreslagna; så hafva Utskotten ansett sig böra lill Ridderskapel och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden hemställa, att bemälde Riks-Stånd må förena sig med Preste-Ståndet i antagandet af den utaf sistnämnde Riks-Stånd beslutade beskaltnings-tariff.
Jag skulle således icke nu taga R. o. Ad:ns tid i anspråk, synnerligen sedan de tre siste talarne utt ryck t åsigter i frågan, sorn öfverensstämma med mina; med hr Nordenfelt har slagit in på en alldeles ny väg, hvilken jag, som icke är obekant hvarken med jernvägsstriderna i Wermland, eller med de Wermländska förhållanderna i allmänhet, icke förr sett begagnad. Hr Nordenfelt har nemi. yttrat, att vid anläggandet af ifrågavarande stambana något afseende icke behöfver fästas vid en bibana emellan Norum och Filipstad, och det är på detta jag önskar fästa Stats-Utsk:ts synnerliga uppmärksamhet, enär detta synes vittna om att det i Wermland så kallade Norums-intresset, hvars talan Hr Nordenfelt nu tyckes föra, insett att det ej längre duger åberopa denna bibana såsom stöd för att nordvestra stambanan skulle dragas öfver Norum. Det bör läggas vigt vid dessa Hr Nordenfelts ord, derföre att man hittills, i den Wermländska jernvägsstriden, endast kunnat försöka ett försvar för Norumslinien, med framhållandet af hoppet om att nämnde bibana skulle Den 9 December. 457 komma till stånd. Om Stats-Utsk:t jemför förhållanderna emellan södra och norra sträckningarna sedan Norums-intresset nu öfvergifvit denna biliana, är det ändå lättare att inse den södra liniens stora företräde i alla afseenden. Hr Nordenfelt har älven uti sitt anförande åberopat dels Jernvägsstyrelsens tillstyrkande till den norra linien, och dels de af Landshöfdingen Ekström i dennes skrifvelse till Kongl. Majit uttalade åsigter för densamma. Hessa auktoriteter hafva dock icke uttalat sig för denna rigtning under annan förutsättning än att en bibana emellan Norum och Filipstad skulle komma lill stånd, hvaremot i annat fall Landshöfdingen i Wermland tillstyrkt den södra linien oell Jernvägsstyrelsen äfven i så måtto, som rätt är från dess ståndpunkt, att denna icke uttalat sig för någondera, hvadan dessa båda auktoriteter icke med ringaste skäl kunna åberopas såsom hade de afgifvit något tillstyrkande för Norumslinien, helst Landshöfding
Fullmägliges öfvertygelse är, att, så vidt Bankens närvarande förhållanden lill sina hufvudgrunder få oförändrade fortfara, Realisationens bestånd, efter alla mensklig» beräkningar, är och förblifver för alltid betryggad, och då denna öfvertygelse är grundad på den noggranna uppuppmärksamhet på Realisationens gång, som Fullrnäglige, enligt BancoReglemenlets föreskrift, ansett sig pligtige alt iakttaga, så hafva Fullrnäglige trott sig icke böra underlåta, alt härå serskildt fästa Höglofl. Baneo-Utskottels uppmärksamhet» B) angående Bankens Sedetoch Depositions-Skuld samt Metalliska Cassans förhållande till detina skuld. Bankens Sedeloch Depositions-Skuld (förut benämnd VexelBanco-Skuld) eller den Sedelstock, hvartill Metalliska Cassan bör slå i ett förhållande af minst 2 till 5, såvida någon af Banco-Styrelsen beroende åtgärd för Sedelstockens ökande skall kunna ega rum, (Banco-Reglementet 127) har varit underkastad följande förändringar: Berättelse af Banco-Fullmäktige. 35 Ducater. December 2,129 31,400,998 ■ 5 2 Advisei ade Invisningar föiCassa-*Creditiv + 7,000 .839 den 3o Mars 2,109 31,966,716 43 Adv isei ade Invisningar för Cassa-Creditiv + 12,900 _ 77 den ,29 Juni 2,355 rr 31,697,206 2.4 Adv isei ade Invisningar för Cassa-Creditiv + 10,200 77 den 28 September 2,168 ■■ r 31,813,086 3o 10 Adv isei ade Invisningar för Cassa-Creditiv + 4,200 ! 77 den 3.
Endast af att bevittna en dylik – mellan min far och en af mina systrar – blef jag sanslös i flera timmar och yrade i flera dagar. Och hans motstånd skulle förbli lika hårdt: han såge mig hellre död än att ge vika. Äfven om jag öfverlefde det, skulle han hindra allt muntligt eller skriftligt utbyte mellan oss. Jag – som älskat honom mest af hans barn, emedan jag sett den lefvande källan djupt inne i denna klippa – vet nu, efter hans sätt att upptaga resan till södern för min hälsas skull, hur föga han dock älskar mig Jag hoppas att han endast skall vredgas, icke lida Jag har icke den ringaste tvekan om min plikt att handla så. Jag har alltid förbehållit mig rätten öfver mina egna känslor, den mest afgjordt personliga af alla rättigheter, och den innebär grundsatser och följdsatser af oändlig betydelse. Nu är tillfället inne att taga dessa konsekvenser. Och jag skall aldrig ett ögonblick tveka i valet mellan min far och dig, har aldrig gjort det. Sedan jag började tro på möjligheten af din kärlek har jag äfven sett din rätt Jag har alltid haft antipati för det slags hjältemodigt-dygdiga varelser, hvilka offra hvad de kalla sin kärlek, för hvad de kalla sin plikt jag lyssnar med ett visst förakt till dessa bevis på styrka – eller svaghet! Man brukar ju inte annars berömma folk för att de svika sin religion, bryta sina eder eller vanhelga sina helgedomskar – så länge de ännu tro på sin religion och sina sakrament! Men, å andra sidan, har jag alltid fullt förstått att äfven de allvarligaste och mest trofasta män – och kvinnor – kunna misstaga sig på sina känslor och i elfte timmen träda tillbaka, när de funnit sanningen om sig själfva. Dessa män, som modigt bekänna sanningen, äro de manligaste och i stället för att klandra dem ger jag dem alltid min aktning Medan hon på detta och hundra andra sätt tryggar hans frihetskänsla, antyder hon ej ens att hon genom att följa honom bokstafligen måste våga sitt lif. Hon skrifver bland annat: Det är endast för din, aldrig för min lycka jag fruktar, när jag fruktar – och vore du mindre för mig – vore din lycka mig endast så dyrbar som min egen – skulle jag väl frukta då?
– Den 7 och 8 maj festligheter i Upsala, hvilkas glanspunkt utgjordes af uppsluppna, qvickt och fyndigt uttänkta karnevalstillställningar, hvarvid vi mottogo skämtsamma adresser och hyllningar från fantastiskt utstyrda representanter af olika länders och tiders folk. Under denna tid mottogos dagligen lyckönskningsdeputationer, adresser och helsningstelegram, bland andra från Sveriges riksdag, Norges storting, Norges och Finlands förnämsta städer, från studentkårerna i Upsala och Helsingsfors, från geografiska sällskapet i S:t Petersburg, från qvinnor i nordliga Ryssland (adressen åtföljdes af en vacker lagerkrans i silfver) m. m. Med ett ord, festerna i Stockholm bildade glanspunkten i det märkliga och i festernas historia ensamt stående triumftåg, som vi gjort från Japan till Stockholm. Äfven sedan expeditionen upplösts i Stockholm, och Vega den 9 maj afseglat till Karlskrona och Göteborg, der hon åter öfvertogs af det fångstbolag, som förut egt henne, upprepades festerna i dessa städer. De vidtogo å nyo, då Vega-utställningen den 7 juli högtidligen öppnades af Hans Maj:t konungen i en af kongl. slottets flyglar, samt då jag några månader derefter besökte Berlin, S:t Petersburg och mitt gamla kära fädernehem Finland. Men jag kan ej trötta mina läsare med nya festförteckningar. Jag vill endast ännu en gång framföra mina kamraters och mina egna tacksägelser för all den hyllning och alla de ärebetygelser, som vi rönt så väl i främmande länder, som i den skandinaviska norden. Och till slut vill jag uttala min förhoppning, att det sätt, på hvilket underrättelsen om Vegas lyckliga färd mottagits i alla länder, måtte mana till nya fälttåg i forskningens tjenst, tills det sibiriska Ishafvets naturförhållanden blifvit fullständigt utredda, och tills de slöjor, som ännu hölja de ofantliga områdena af land och haf vid nordoch sydpolen, blifvit fullkomligt skingrade, tills menniskan ändtligen känner åtminstone hufvuddragen af hela den planet, som blifvit henne anvisad till boningsplats i verldsaltet. Sist en hjertlig tack till mina följeslagare under Vegas färd:
Den, som gillar Utskottets förslag, alt Tjärbår - Forti, af Bevillnings-Utskottets Memorial, N.-o 4i. oi ma eller Vraktjära bör få exporteras mot en tull-afgift af 44 sk. tunnan, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer förbud alt antagas mot utförsel af denna artikel. Tobak. Bonde-Ståndet bar ansett malen Tobak eller Snus malen eller snas-stjelböra åsätlas 24 sk. införsel-tull per Skålpund samt Rid k*rderskapet och Adelil stadgat, att stjelkar skola tullfritt få utföras; och kommer, i fall dessa beslut vidhållas, omröstning öfver dessa artiklar, i afseende å hvilka Utskottets förslag blifvit af Irenne Stånd godkändt, att an ställas, enligt följande voterings-propositioner: 277:o. a) Den, som gillar Utskottets hemställan, att å Tobak: Maleneller snus, bör antagas 12 sk. införsel-tull skålpundet, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, bestämmes införsel-tullen å malen tobak eller snus till 24 sk. per skålp. 278;o. Den, som, lika med Utskottet, anser Tobak: Stjelkar, böra vid utförsel åsättas i rst. tull per skålp., voterar ja; don, det ej vill, voterar nej; vinner nej, komma Tobaks stj elkar alt afgi fts-fritt få utföras. Tråd: Bomulls-, hvit eller Tvenne Riks-Stånd hafva antagit den införsel-tull, färgad. Utskottet föreslagit å dessa sorters tråd; men som Rid Nystad, derskapet och Adeln bestämt införsel-afgiften å den nyvi futrfvor slade till 32 sk. och å den i härfvor till 24 sk. per skålp., kommer, såvida sistnämnde beslut icke frånträdes, vote ringar att deröfver företagas, enligt så lydande propositioner ; Forts af ftevillnings-ZJtskottels Memorial IV:o 4[ •
En »fäktning» (k. 428), mellan svenska och tyska ryttare, med hela svenska armeen i slagtordning, lärer ingen svensk vilja gå förbi. Ännu ett skönt »landskap» (k. 435) af Berghem, bör ej förbises; också icke ett annat af Everdingen (k. 501), och ett »vattenfall» af Ruysdael (k. 475). Hela kabin. XVI är upptaget af bibliska föreställningar af v. der Werff, i ett eget slickadt maner, glänsande af fernissa. För att fullborda samlingen saknas också icke heller några kor (k. 511) af Potters pensel. Det förnämsta i salen VI äro några »tiggarscener» af Murillo (1682), som här är bäst representerad bland sina spanska medbröder Spagnoletto, Velasquez, Zurbaran, samt bland stycken af Poussin, Joseph Vernet och Claude Lorrain (1682), m. fl., en »morgon» (404), och en »afton» (418), af den sistnämnda. Af de gamle Italienarne äro väl här flera representerade i enskilda exemplar. Berlin har likväl, åtminstone till namnet, ett större antal målningar från denna tid. Märkvärdiga äro i München af Cimabue (1300) en »Mariæ bröstbild» (k. 557), troligen det äldsta minnesmärke af italiensk konst i Tyskland. Bilden, målad på trä, har guldgrund, likasom den gamla nederrheinska skolans målningar. Af hans lärjunge Giotto finnas i kabin. XIX sex skilda stycken. Emot de karakteristiska och mörkt skuggade ansigtena hos denne, som derigenom mera öfverensstämmer med de äldsta Tyska20, afsticka de i Fiesoles (k. 600 f.f.) och Gentile da Fabrianis (k. 542), båda nära ett århundrade sednare än de förra, hvilkas sträfvande att gö- ra uttrycket passionsfritt och heligt äfven gjort ansigtsfärgen ljusare, och, i synnerhet hos Gentile, målningen lik emalj.