Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har till granskning förehaft detta mål: och, hvad angår den i första puncten föreslagne vägdelning, öfver hela Riket, samt ett skyndsamt företagande af vägjemkning, dar sådant äskas, så får Utskottet härvid framföra sin öfvertygelse, att en sådan allmän vägdelning, utom att den skulle medföra de största kostnader, n ödvä’ndigt måste gifva anledning till otaliga Rättegångar, och svårligen kunna verkställas utan kränkande af rättigheter, som af ålder varit haline i helgd; af hvilken orsak Utskottet så mycket mindre anser sig till den härom väckta motionen kunna tillstyrka bifall , som icke allenast uti Kongliga Resolutionen uppå Ridderskapets och Adelns Besvär den 8 Januari 1755, än uti den för Kongl, Maj:ts Befallningshafvande utfärdade Instruction, jemte flera Resolutioner, tydjiga föreskrifter linnas, huru vid vägdelning och de förändringar eller jemkningar, som dervid kunna anses vara af nöden, bör förhållas, i likhet hvarmed sådana jemkningar ofta blifvit på serskilda orter verkställde, enär skälige anledningar dertill förefunnits; och lä'gga desse Be av. och Ekon. Utsk. Betänkanåen. stadganden ej heller på något sätt hinder i vägen för framdeles skeende vägjemkningar, då de med rättvisans iakttagande kunna företagas och fullbordas, hvarvid vägalolteägaren dessutom äger frill rätt, att, om han anser något hafva skett sig för när, i laga ordning deröfver anföra besvär. Hvad dernäst angar den gjorda hemställan, angående en friare grushemtning, så anser Utskottet sig ej .kunna tillstyrka en meia utsträckt rättighet i detta afseende, änden Kongl. Brefvet den 25 November 1802, och Kongl. KammarCollegii derpå grundade Circulair den 5 Aprill 1805 medgifva.
c) att på ordinarie stat skulle uppföras och på Cen - Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. 15 tral-institutet öfverföras de årliga anslag, som hittills utgått till Seminarierna, men, om två nya Seminarier inrättas, det årliga anslaget, fördelad t på båda instituten, ökas med femtio procent.
JordaBtn, det man endast äger bortgifva sjettedelcn af jord, hus eller tomt i sta - Den i Mars e. ni. 87 den, ehvad det vöre ärfdt eller afladt, lomme att upphäfvas, hvarom likväl fiirslaget icke något innehölle; hvadan K. M., då dessa förhållanden vore stridande emot den enhet i lagstiftningen, som med det ifrågavarande förslaget åsyftades, ansåge sig icke kunna detsamma antaga. I stället att här upprepa de skäl, hvarpå Ständerna grundade sitt ofvanberörde förslag, täger jag mig friheten hänvisa till den rind. skrifvelsen i ämnet. Den ådagalägger fullkomligen att, efter nuvarande förhållanden, någon giltig anledning icke gifves till den i lagen stadgade inskränkning i dispositionsrätten öfver egendom i städerna. En ändring deruti har länge varit påyrkad och framställning derom flera gånger gjord hos 11. St. Af hvad K. M. i förberörde måtto täckts i Nåd. yttra, tror jag mig ock kunna draga den slutföljd, att ofvannämnde förslag skulle vinna K. M:s Nåd. bifall, såvida, i sammanhang dermed, anmälan skedde om upphäfvande af 3 5-8 Cap. JordaBtn, i fråga oin rättigheten alt bortgifva fast. egendom i stad, samt af bördsrätten till försåld sådan egendom. Att samtliga dessa ämnen hafva förvandtskap med hvarandra, och att ändring i lagens ltud i det ena fallet icke bör ske utan i förening med en motsvarande i det andra, är utom all fråga. Också tala de motiver, 11. St. framställt för deras meranämnde förslag, jemväl för en dermed öfverensstämmande ändring i de delar af vår allmänna Lag, som härmed hafva gemenskap och hvarpå K. AL behagat fästa Ständernas uppmärksamhet; och anser jag mig allenast behöfva åberopa dem, då jag nu går att vördsamligen hemställa, det It. St. ville, jemte anmälande å nyo hos K.
Lindes, finnes en grufva, benämnd Stridgrufvan, hvarest arbetas på en jernmalmslräckning, hvars bredd är 4° famnar, der den är störst, och hvars längd är 3oo famnar, utom fortsättningen af samma malmledning söder ut, der många malmledningar äro öppnade. Om man jemför en sådan malmtillgång med förhållandet i andra delar af Riket i Söderm inland, Östergöthland, Småland, Wermland, och man undantager Persberget; så skall man finna en så betydlig skilnad, att man i första ögonblicket inser att ingen jemförelse kan äga rum. Inom Nora bergslag, som delas i 4 delar, är det egentligen |:delar som hafva så stora malmtillgångar, alt bruksidkarne inom orten äro derom ense, att icke något annat hindrar malmutförseln derifrån än begäran efter malm och möjligheten att få frakter. Under det att detta äger rum i Nora, äro skogarne i vanvärde uti stora trakter af Wermland. Jag vill t. ex. åberopa en del af Fryksdalen. I dessa trakter betalas för bränsle föga mera’än arbetets värde. Om man jemför skogsvärdet i dessa orter med skogsvärdet i bergslagerna, så finnes den skilnad jag förut vid något tillfälle haft äran omnämna, nemi. i samma förhållande som 1 till 4, hvilket åter bevisar en onaturlighet; ty huru kunde en sådan skilnad finnas, om icke en tröghet i communicationerna ägde rum, som gjorde det omöjligt att förbruka skogen på annat sätt än det hittills vanliga, nemi. genom slångjernssmidet? Dessa malmtillgångar i Nora bergslag blifva tillgängliga genom Svea canal på a:ne sätt, dels i sydvest riktning åt Wermland, dels i sydostlig riktning åt Örebro. I båda dessa riktningar saknas nu undersökning, hvarföre jag för min del vördsamt föreslår, att det beslut, hvaruti PresteSt. stannat rörede undersökningarna, mätte af R. o. Ad. biträdas, nemi. om ett anslag särskildt för undersökningarna. Det är mig icke bekant, om PresteSt. dermed afsett undersökning om Svea canal eller om utgreningarna, förmodligen dock de sednare, ty de äro icke undersökta, och således fordra de en undersökning.
Detta är en olägenhet af den stora personalen, och en annan olägenhet deraf är den, att hvar och en af dessa många ledamöter vill yttra sin tanke och replikera på de anmärkn:r, som deremot göras. Discussionen blir således lång. Allt detta sammanlagdt gör, att målen omöjligen med behörig skyndsamhet kunna utarbetas för att vidare handläggas inom Stånden, och, hvad som är ännu vigtigaré, att aldrig något helt system af denna stora personal kan blifva framlagdt. Men ännu en annan omständighet fordrar uppmärksamhet, nemi. svårigheten för electorerna att utse det stora antalet af ledamöter i Utskrn. Vore personalen derstädes inskränkt lill ett mindre antal, så vore det möjligt för electorerna att kunna utse ntskrsledamöter af likartad opinion i de ämnen, de skola handlägga; nu är det deremot svårt att i något Stånd utse Den 23 Octobcr e. m. 3i5 utskrsledamöter, som äro liktänkta i någon af de frågor, hvilka af dem skola behandlas. I följd deraf skola envisa strider i Utskrn uppkomma. Då, i följd af en mindre personal, liktänkta utskrsledamöter skulle kunna utses, skulle den vinst uppkomma , att åtminstone ett ordentligt och grundligt förslag framlades för R. St., hvilket de då med mera enstämmighet kunde bifalla, afslå eller återremittera; och 0111 ett förslag blifvit framstäldt utan reservationer (hvilka sällan böra komma i fråga, om Utskrn rätt sammansättas), men af R. St. återremitteras, så vöre dermed tillkännagifvet, att RiksStm ogilla den personals tänkesätt i frågan, som utarbetat förslaget, och denna personal skulle då veta, att den borde afträda ur Utsk., hvaremot andra personer, som delade Ståndens opinion, komme att inväljas i detsamma, i följd hvaraf frågorna blefve vederbörligen handlagda och utredda. Efter hvad jag nu anfört, hvilket jag anhåller måtte få i prot. inflyta såsom min mening i fråga om Utskrns sammansättning, tager jag mig friheten att öfvergå till den nu föredragna punkten af Utsk:s förslag.
I massor kastades liken i ån, tolf och tolf hopbundos och nedstörtades lefvande, säger en berättare af hertigens anhängare. Hvarifrån de dertill behöfliga repen togos, säger ej berättaren. Dagen efter slaget befallte Fleming att sammanföra alla fångarne; de uppställdes nu inför honom, och tydligt syntes, att de alla ansågo sin sista dag vara för handen. Med vilda åthäfvor och hårda ord tilltalade dem Fleming och hotade alla med död och straff. "Såsom trolöse, Gudoch äreförgätne skälmar", utbrast han, "hafven J gjort uppror emot eder konung med olydnad och tredsko. J hafven förvägrat kunglig majestäts krigsfolk, som varit förlagde i borgeläger hos eder, deras nödtorft, J hafven fängslat, piskat, ihjälslagit dem J kunnat öfverkomma. J hafven öfverfallit kunglig majestäts fredlige och trogne undersåter, både adel och oadel, med mord och brand, och skulle ödelagt hela landet, om icke i tid hinder blifvit satt för eder. J hafven brukat sådant tyranni, som ännu aldrig någon utrikes fiende gjort, och som de grufligaste hedningar, men icke kristet folk bruka emot dem de få till fånga. Och ändock tänkte jag låta det blifva dervid, såsom ock vid Nokia skedde, och gjorde mig den mening, att oförstånd och förrädiske intalanden hade förledt eder; och tänkte efter Sveriges lag och rätt lagföra eder, när Gud skulle foga hans kunglig majestät i sitt rike igen. Men J hafven fört eder lag och rätt på spjutuddar, bågar, pil och bössa; derföre har jag varit nödsakad att, på kunglig majestäts vägnar, bruka samma slags lag och rätt emot eder igen!
Stat bevilja de för berörde ändamål erforderlige 2,780 R:dr; hvarigenom Herr Biskopen, Doctor Hedrens motion, om ytterligare en ProvincialLäkares anställande i Yermland, blifvit besvarad; äfvensom, i anledning af detta tillstyrkande och på grund af hvad Kongl. Majrts Statssamt Allm. Besv.- och Oeconomic-UtsTcottens Utlåtande N'.o g. i5 Nådiga Proposition innehåller, i afseende å de Norrländska Provincerne, något vidare yttrande öfver Herr Doctor Lindahls hemställan, om behofvet af Provincial-Läkare i samma Provincer, icke torde vara af nöden.
R:dr; g) öppnande af segelled genom Ullereds sund i Wenern, sorn, enligt förslag, erfordrar en kostnad af 81,282 R:dr 32 sk.; h) hamnbyggnad vid Mariestad, upplagen till en kostnad af 46,520 R:dr, hvarför styrelsen tillstyrkt statsbidrag med 34,890 R.dr; i) hamnbyggnad vid Calmar, hvarför i koslnadsförsiaget beräknas 33,127 R:dr, och af Styrelsen såsom statsbidrag föreslagits 24,820 R:dr; k) kanaloch slussanläggningar emelian Philipstad oell Sjöändans lastageplats, beräknade till en kostnad af 130,000 R:dr, hvaraf styrelsen såsom statsbidrag föreslagit 65,000 R:dr; 1) anläggning af jernväg i fortsättning med förenämnde kanal-led från Sjöändan till Christinehamns stad, hvarför Transport R:dr 143,399: 8.- 143,399: 8.- Kongl. Majds Nåd Prop. till R. R;dr 143,399: s. — beräknats en kostnad af 94,016 R:dr 32 sk. och Styrelsen tillstyrkt ett af vederbörande hegardt ainortissements-lån af 66,666 R:dr 32 sk.; m) uppmuddring af hamnoch segel ränn an vid Christinehamn, hvartill koslnadsförslaget upptager 24,840 R:dr 32 sk. och St3'relsen föreslagit statsbidrag, till en del såsom lån, af 16,560 R:dr, och n) fullbordandet af Ystads hamn, hvartill af Styrelsen såsom låne-underslöd föreslagits 50,000 R:dr. 2:o För anläggning af nja samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, äfvensom för understödjande af mindre strömoch å-rensningsarbeten samt smärre hamnoch brobyggnader föreslår Kongl. Majit alt Rikets Ständer må anvisa 166,666
Ständer ansett den öfverhlagade olikheten uti extra roteringen hufvudsaidigen härleda sig från det ovillkorliga stadgande uti 1811 års Instruction, att en rote icke vid ansvar lick öfverstiga det hemmantal, som efter Roteringa-Instructionen för förra roteringen i Länet högst var tillåtet, likväl, uti de öfver roteringsförrättningarne anförde Underdåniga besvär, mera blifvit klagadt öfver olikheten emellan extra roteringen och den gamla, än öfver skiljaktighet inom den förra; Sä har Gollegium förment den ifrågaställde roteiringsjemnkningen egentligen böra gå ut derpå, att jemna dessa olikheter, hvilket Gollegium funnit kunna tillvägabringas, om det bevillningsvärde, som inom hvarje ort blifvit åsatt den roterade jorden, tages till jemnförelsegrund imellan den roteringsskyldighet, som de ordinarie rotarne, och den, Bihang till RiksSt, Trot. JÖ^oi §«de Samh N:r 55* §06 Rem. och Ekon. Utsk. Betänkande^.
CARL LAGERFELT. KANTZOW. FR. C. STUART. O. PH. OXEHUFVUD. J. F. EHRENSTAM. Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöter: CARL FR. BJÖRKMAN. N. J. EKDAHL. J. H. WALLMAN. BERNH. STABECK. J. D. GELLERSTEDT. ISAK NORSTRÖM. Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöter: REINH. REUSEL. L. WiERN. C. M. LUNDSTEDT. C. C. HÖRNSTEIN. F. LAKE. J. F. GRÅÅ. Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter: J. J. RUTBERG. N. STRINDLUND. D. ANDERSSON. JONAS JOHANSSON. M. MÅNSSON. L. GEZELIUS. A. V. Koch. 31 ' - ■ ‘ - i •' :V;M ■ i - Bil. Litt. A. /(// 18/{:j års Revisions-Beriittelse angående Stats-V erke i. « Sammandrag af Kapital-Räkningen i 1842 års Riks-Hufvudbok. Ordinarie statsreglerinsen. »ebet. Passiva (skulder}, bestående, dels i Öfverlevereringar Återstående utgifter, redan såsom anordnade å Riks-Staten afförda, 267,347: 16. 11. Skulder i allmänhet 1,675,211: 19. 4. utvisande, att, af motstående tillgångar, en summa af tillsammans tillhörer de diverse Verk och personer, hvilka under ofvanstående titlar hos Staten äga att fordra, samt dels äfven utgörande reserverade behållningar af Stats-anslag, enligt ordinarie stats-regleringen, „ enligt extra stats-regleringen, . eller de andelar, som dessa 2:ne fonder äga i motstående tillgångar.
Likväl har jag för Frihm och inför Ståndet upläst ur författnme just den punkt, som ålägger Konsistorierna, att »först och främst» hafva afs:de på den sökandes »gudsfruktan, samt dygdiga och stadiga lefverne, hvarförutan andra goda egenskaper föga äro att anse». Jag förstår icke huru det är möjligt, sedan man hört citeras författnme alldeles ordagrannt, det sedermera -kan upgifvas, att dessa författmr sätta i första rummet kunskapen och i det andra gudsfruktan, fastän verkliga förhållandet är alldeles motsatt. Slutligen förvånar det mig, att Frih. Alströmer upmanat mig att icke motsätta mig och söka förhindra hans motions remitterande I>en 19 November f. m. till Utsk. Sådant har dock så mycket mindre varit min afsigt, som jag anhållit, att mina annur måtte få åtfölja remissen till Utsk:t, hvilken jag alltså förutsatt lagligen böra ega rum. Frih. Alströmer: Jag hade icke ämnat längre fortsätta denna diskussion, men ber likväl att blott få nämna, att på samma sätt, som jag förra Riksdagen besvarade Hr Tersmedens yttrande öfver mitt då framställda förslag, på samma sätt tänker jag förbigå hans anförande i dag. Beträffande Frih. Cederströms yttrande, så har jag icke motsagt de ställen ur kyrkolagen, som han citerat; men om vi skulle taga reda på hvad som i öfrigt stadgas i dessa gg och jemföra dem med dertill hörande författmr, så skulle vi finna, att, då jag i min motion vill sätta det andliga lifvet hos en prest framför den vetenskapliga bildningen, så göra författmne alldeles tvertom; men skulle man upläsa alla dessa gg och författmr och diskutera dero, finge vi icke slut i dag, hvarföre jag också nu lemnar denna diskussion. Ofverläggningen förklarades fulländad och motionen jemte yttranderue remitterades till LagUtsk:t. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:! Frih.
Byggninga-Baiken, åligger alla, sorn i socknen bo, alt, vid byggnad och underhåll af kyrka och hvad dertill hörer, med dagsverke biträda, hafva Utskotten ansett det, genom Kgl. Brefvet den 11 Mars 1760, för ett serskildt fall, i anledning af anförda besvär, meddelade förklarande, att emot vanligheten bör soldater icke åläggas deltagande i Isyr ko-byggnad, ingalunda böra erhålla den vidsträckta tillämpning, att soldater och krigsfolk i allmänhet blifvit frikallade från slik dagsverks-skyldighet, den de, efter Utskottens tanka, icke kunna eller böra undandraga sig, när de icke äro i tjenstgöring stadde. Då likväl olika begrepp om rätta förståndet af högstberörde Nådiga Bref kunna till tvister härom föranleda, få Utskotten, till förekommande deraf, föreslå, att Rikets Ständer hos KonglMajrt i underdånighet må anhålla om utfärdande af en sådan lag-förklaring: att. der ej annorlunda finnes stadgadt eller serskild öfverenskommelse är träffad, böra soldater och 'annat krigsfolk, då de icke i tjenstgöring stadde äro, lika med alla andra, som i socknen bo, efter matlag utgöra dagsverken vid kyrko-byggnad med -hvad dertill hörer, på sätt 26 Cap. 1 df. Byggninga-Baiken innehåller. Stockholm den a5 No v. 1834* 4 Lagsami Allm. Bcsv, och Occon.-Utskotlens Betankande No 3i. N:o 3r. Ankom till Exp.-Utskotlet den 26 Nor. Betänkande, öfver väckt motion, om upphufvande af nu gällande föreskrifter om husbyggnad å hemman på landet. Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Friherre Jacob Cederström ingifvit följande anförande: ”Stadgandena i allmänna Lagen och serskilda Författningar rörande ”laga luis höra upphäfvas.
Den 13 Jani e. m. 213 9:de punkten. Hr Fahnehjelm: Då jag icke kan förmoda, att pluraliteten inom detta hus skulle vilja gå in på det första af de tvenne alternativer, som Gr. Liljencrants i sitt yttrande vid den föreg:de punkten framställde, nemi. att bibehålla de 3 frihetsmil, som hittills varit anbefallda i afseende på afståndet från stad för salubods anläggande å landet, får jag instämma i den åsigt han alternativt säde sig skola följa, nemi. att vilja borttaga äfven den af Utsk:t löreslagna frihetsmilen; och får jag således anhålla om bifall till den 9:de punkten, med den förändring, att orden »på minst en mils afstånd från stad» utbytas mot ordet »derstädes», då §:n skulle erhålla följande lydelse: »att, på grund af den jemlikt förestående punkt vunna rättighet till handels idkande å landet, öppen salubod derstädes må hållas till försäljning af alla slags inhemska och lofligen införda utländska varor, allenast med de inskränkningar, som i 7:de punkten omförmälas.» Gr. Liljencrants: En föreg:de talare har med den tillförsigt, hvarmed han vanligen uttrycker sig, sagt att Svenska folket nog visste att sköta sig sjelft, om det blott öfverlemnades åt sig sjelft. Jag hoppas och tror visserligen att den tid kommer, då så kan ske, men innan vi hinna dit, blir kuren ganska bitter. Hvad det belräflar, att det skulle vara en fördel för bonden att på nära håll kunna få köpa de varor, hvaraf han är i behof, så vill jag icke bestrida detta, i fall handelsmännen försåge landtmannen med sådana varor, som han verkligen behöfver, såsom allehanda salt fisk, mjöl och mera dylikt; men så är icke fallet. Det skulle äfven kunna vara en fördel, om de på landet bosatte handlande uppköpte sådana artiklar, som af landtmännen frambringas, och sålunda uppmuntrade tillkomsten af sådana artiklar, men sådant befattar sig dessa personer aldrig med. Det lönar sig icke, mena de, att köpa eller sälja sådana saker, utan de sälja bränvin och grannlåter.
Samtlige motionärerne hafva derföre påyrkat en återgång till det äldre förhållandet, ehuru hvar för sig på olika sätt och i olika mån. Sålunda har föreslagits af Herr Treffenberg: »alt Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att alla de stadganden i strafflagen och Lag-Utskottets Betänkande N:o 37. 17 och Kongl. Förordningen om samma lags införande, hvarigenom befattningen med böters förvandling blifvit åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppdragen, måtte upphäfvas och ersättas med nya stadganden, hvarigenom berörda förvandlingsbestyr ålägges domstolarne»; af Herr von Stockenström: »att åt ofvannämnda lagrum, 2 Kap. 43 § Strafflagen, måtte gifvas följande lydelse: »Om förvandling af böter efter 10, 14 eller 12 §§ ege, der domstol ej ut satt desamma, Konungens Befallningshafvande att förordna;» samt af Herr Bolinder: »att, med ändring af samma lagrum, domstolarne böra, på sätt före Strafflagens införande i allmänhet egde rum, i utslag, hvarigenom någon varder till böter fälld, tillika bestämma det motsvarande kroppstraff, han i brist af böter bör undergå; dock att Konungens Befallningshafvande fortfarande borde verkställa förvandlingen, dels då fängelse med vatten och bröd enligt 11 § öfvergår till enkelt fängelse, dels då särskilda beslut angående samma person ådömda böter på en gång förekomma till verkställighet.
Oell kan jag icke tillstyrka Indragning af CanalDisconten, som, efter min tanka , oskiljaktig med Canal-arbetets fulla drift. Dessutom äro vi icke här för att befordra Capitalisters och penningeväxlares Interessen; ty de behöfva icke hjelp; men vi äro här lör att hjelpa massan af Nationen, som är ingenting mindre än Capitalister, samt skola visserligen vara mera belåtne få låna i D'Sconterne för 6 , än af Ockrare till 20 å 30 procent och derutöfver. Jag anser dessa sysslolöse varelser, blott sorn till hälften Medborgare; de hafva sin Egendom så godt som i fickan och k-unna när som hollst söka ett annat Fädernesland, då deremot den arbetsamme Näringsidkaren, som till dem erlägger stora Räntor, skall gifva skatt af synbara förmögenheten, och således äfven skatta för sina förtryckare. Jag tror mig nu hafva bevisat , att icke hög Cours eller för mycket papper skadat oss, men väl Coursens eller Agiots fäl* Den 17 Martil, f. m. 121 lande, samt Sedlarnes utvandring till Ryssland, då icke nya göras i stället. En Realisation med nedsatt värde på Banco. Sedlar vöre väl det rätta; men mötes af flera svårigheter, som nu icke böra uppgifvas. Jag föreslär tvenne Alternativer till Samhällets räddning. Det första: att Moratorium eller jern. bref meddelas på minst frenne år, med vilkor, att icke Räntans inbetalande försummas, så mycket billigare att lemna Nationen, som Banquen redan fått sig ett dylikt på (obestämd tid beviljadt. Att Banquen eller RiksgäldsContoiret icke besvaras nied FilialDisconterne. Om Malmö Discont återfår de 98,000 R:dr , sorn Banquen af den hållit tillgodo i Procenterivinst, samt lemnar den dessutom ett tillskott af 300,000 R.dr, så reder denna Discont sig, betalar sjelf sine 3Procents Lån med Ränta, på 5 år, om den återfår
Maj:t i underdånighet aflemna formulär för de bevis, som från Discont-Verken nu utgifvas. § 7. Förhållandet med Bankens Lånerörelse emot 'pant af Silfver och Guld, vågförde effecter och Låne-Bankens Obligationer samt emot inteckning i fast Egendom, äfvensom, med Bankens utlåningar till Släder och Corporcitioner samt till Odlingars befrämjande. Sedan 1839 års slut har förhållandet härmed varit följande: Beläning af Guld och Silfver. Emot pant af guld och silfver äro, i öfverensstämmelse med föreskrifterne uti §§ 169—174 af 1835 års Banco-Reglemente, utgifne: 1840 hela året 12,019 Lån å tillsammans R:dr 359,637: 1841 Jan. 2 till Junii 30 . 6,316 „ „ „ 176,271: Summa 18,335 Lån å tillsammans Län Lån emot pant af koppar, jern och vågförde ef feder. Emot så beskaffade panter äro, i enlighet med stadganderne uti 175— 180 §§ af 1835 års Banco-Reglemente, utgifne: i Stockholm. i Götheborg. Härvid får likväl anmälas, att den, under innevarande år, för Götheborgs Låne-Contor uptagne summa, endast utgör beloppet af derstädes under första qvartalet af detta år utgifne lån, samt att summan af de från nämnda LåneContor, mot pant af jern och andre vågförde decter, efter den 31 nästlidne Mars, utgifne lån, icke ingår uti Bankens Räkenskaper, sedan Rikets Ständer, vid sistlidne Riksdag, genom bifall till Banco-Utskottets Betänkande N:o 120, meddelat förändrade föreskrifter, angående expeditionssättet för Jernbelåningen vid samma Låne-Contor. Under tiden från och med 1840 års början till den 1 sistlidne Juli uro, genom Bankens Fiscals-Embete, uti Concurser bevakade 19 st. Lån emot pant af jern och vågförde effecter.