Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Historien om föregående » upptäckter » talade ett tydligt språk, att ingen enda af dessa hade aflupit utan försök från de upptäcktes sida * att fly undan och dölja sig bland bergen, lemnande hus och hem i sticket vid tColumbi » första ankomst. Traditionerna och handlin-garne i arkivet visade tydligt, att » skälmarne * alltid voro vaksamme och på sin vakt Ja, det saknades ej exempel på, att de varit beväpnade med störar och små bössor. Med ett ord, då den första hänförelsen var öfver, uppfyldes våra sinnen af en viss oro. Byn upptäcktes eller rättare förråddes egentligen af en landsstrykare, som sasiedatelen hade gripit för inbrottsstöld. För en viss belöning och hufvud-sakligen mot löfte om undseende upptäckte denne hemligheten för honom, Han hade nämligen af en ren händelse träffat på byn, då han en gång ströfvade omkring i skogeu. Vi vände oss till honom och yppade för honom våra betänkligheter, men då han togs i förhör, meddelade han oss ingenting lugnande. tSkälmarne » voro mycket vilda. Hans tillfälliga sammanträffande med dem hade nära nog kostat honom lifvet. Flere ville döda honom, emedan de fruktade förräderi, och han räddades endast genom de äldres mellan-komst. Han måste emellertid svära vid korset att alltid stanna hos dem. — Hvarför gick du då från dem? frågade vi enstämmigt. — Emedan de äro » tölpar ». — Hur så? frågade vi förvånade. — Tölpar, säger jag Er! Ett förbannadt lif föra de; inga festligheter, inga cigarrer eller sådant, intet vin. — Ja, de ha ej ens en idé om sådana saker. T. o. m. deras forfäder hade ingen aning derom. Inga nöjen! Låter man vid samtal undslippa sig ett förfluget ord, anses det som en synd. Förbannadt tråkigt! — Kanske får man svälta där? frågade sekreteraren. (Han var alltid hungrig. — Hvad för något? svälta där! Ah nej, der fins tillräckligt af allting, säd, all slags fogel, fisk, boskap. Allalefva i endrägt tillsammans, arbeta gemensamt liksom en familj. Den äldste förvaltar allt som en fader. — Tro de på den sanne guden? frågade Arefin.
Sköna utgår ur Kärleken, framgår ur Konsten, och, mellan dessa båda ändpunkter, genomgår Naturen; eller att det erhåller af Kärleken sin själ, af Naturen sin kropp, och af Konsten sin fulldaning. Ty å ena sidan förhåller sig så med all gudoms-artad sjelfmedvetenhet, och således äfven med vår andel deraf (eller med allt hvad vi kalla Idee), att Kärleken är sjelfva det lif, hvarigenom den upplåter och öfverlåter sig, eller skapande fortsätter sig; å andra sidan åter innebär Naturen alla villkoren för dessa meddelningars sinnliga åskådlighet; hvadan det Sköna måste på dess grund fatta fotfäste, för att bereda sin slutliga företeelse i fullkomnad eller fullständig sinneform. Ingenting är derföre begripligare, än att de män, hvilka vi nämnt, voro i sina synpunkter på engång olika och lika. Swedenborgs synpunkt för allting var det af Kärleken bestämda förhållandet mellan Sanning och Godhet; Ehrensvärds, det af Konsten bestämda förhållandet mellan Snille och Ideal; Thorilds, det af Naturen bestämda förhållandet mellan Kraft och Harmoni: men äfven den andres Konst och den tredjes Natur hade, liksom den förstes Kärlek, till sitt innersta innehåll Gud, såsom all Skönhets källa och urbild. Och detta ingalunda i någon död ontologisk skepnad, någon blek tankvålnad, någon pur abstraction med de inkräktade namnen ”Idee” eller ”Absolut”; utan såsom en verklig och himmelsk skaparkraft, som fyller både Naturens och Konstens rymd med sinnebilder, sköna i den mån de äro Guds eller återstråla honom. Det förstås, att för enhvar, som så känner och tänker, är Naturen sjelf ett gudomligt konstverk: nämligen Guds allraförsta uppenbarelse och omedelbara poesi. Hvadan ock för Ehrensvärd Konsten var intet annat, än Naturens egen bildande Genius, sådan, som han i menniskosnillet kommer till full sjelfbesinning och sjelfverksamhet; äfvenså för Thorild Naturen intet annat, än all-yttringen af en evigt verldslifvande alstringslust, som, i outtömligt skiftande daningar, åsyftar det rikaste möjliga mått af skönhet och af derifrån till alla varelser utströmmande sällhet.
I fråga åter om den princip, sorn i motsats mot det förra sönderdelnings-systemet, enligt min åsigt, med största skäl numera vill göras gällande, eller att, såvidt möjligt, sammanhålla och bevara kronans återstående, synnerligast i de norra länen ännu högst betydliga skogsmarker, har man emellertid såsom en oöfvervinnerlig svårighet i detta hänseende framställt omöjligheten af att Skogsstyrelsen skulle kunna taga dessa vidsträckta trakter under sin egen förvaltning, samt deröfver hålla en verksam tillsyn. Detta beror likväl h. o. h. på det sätt, på hvilket en sådan vård och förvaltning handhafves. Jag är visserligen också af den öfvertygelse, att det blefve en praktisk omöjlighet, att i de norra orterna, med deras ofantliga skogsvidder, handhafva skogsskötsel på samma sätt som i det sydligare, folkrikare landet, nemi. att sjelf besörja all afverkning och det upphuggna virkets försäljning. Men det finnes dock ett annat sätt att tillvägagå, som gör denna förvaltning i min tanka ganska möjlig — och någonting annat har åtminstone från regeringens sida icke varit ifrågasatt — nemi. att efter vissa på forslkunskapen grundade reglor, och för ett pris, som genom auktion eller annorledes bestämmes, samt under uppsigt af skogsbetjeningen upplåta åt den enskilda företagsamheten att använda de skogsalster, som för hvarje år blifvit behörigen utsynade. Och just för att i detta hänseende förekomma förvillelse i uppfattningen, så att man ej må tro meningen vara, att Skogsstyrelsen skall direkte öfvertaga bestyret med averkningen i dessa trakter, tror jag, att det vöre nyttigt, om redaktionen i Utsk:ts förslag underginge den jemkning, att namnet »kronoparken) (hvilket de skogsmarker skulle förklaras vara, som ställdes under Skogsstyrelsens förvaltning) utbyttes mot »kronoskogar», enär med kronoparker vanligen lörstås sådana kronans skogar, som afskogstjenstemännen omedelbart handhafvas. Det skulle då icke i sjelfva benämningen ligga någon anledning till misstag om methoden för dessa skogars skötsel, hvilken naturligtvis bör inrättas på det sätt, som för dervarande förhållanden är lämpligast.
(U.-A.) Hö glofl. R. o. A. har infordrat Utskottets yttrande öfver ett Memorial af Hr Silfverstolpe, D., deruti, under åberopande af de förluster, som drabbat endel innehafvare af MilitiscBoställen, genom nu gällande sätt för de sednares utarrenderande, blifvit föreslaget, alt derest en Arrendator, som på 3o års arrende einottager ett Boställe, kommer på obestånd och arrendet af honom eller cautionister icke kan fullgöras, Staten så mycket mera måtte meddela Boslälls-innehafvaren ersättning för bristen i arrendet, som hvarken han eller dess företrädare haft någon handläggning vid ArrendeContractets uppgörande, utan måst emottaga en Arrendator, hvars vederhäftighet och duglighet han aldrig ägt rätt att bedomina; uti hvilken Motion Hr Nordenfalk, J.j instämt, under tillstyrkande derjemte, Betänkande!), N:o 270. 3oy alt R. Sttr ville antingen till K. M:t i underd. öfverlemna, att lata på sätt, soin K. M:t finnér för ändamålet lämpligast, undersöka de väckta ersättningsanspråkens rigtighet, eller sjelfve bestämma sältet för en sådan undersökning, samt att i båda fallen, sedan det rätta beloppet sålunda är vordet utredt, det måtte vara K. M:t medgifvit, att detsamma å Öfverskotterne af StalsVerkets inkomster till betalning anvisa. Utskottet, som uti dess afgifne Betänkanden N:o !9.4 beträffande någre i K.
En liten bekant pojke från skolan, som nu såg mig med tarbosh, kände ej först igen mig; men blef sedan särdeles glad att se mig ha aflagt min svarta sammetsmössa, hvilken moslim tycka lika litet om, som våra hattar. Då i går på eftermiddagen Mohammads son Mahmod kommit till mig, bad jag honom gå ner till Mahmodijeh för att hyra mig plats på en Arabisk bark till Kairo för i dag. Han gjorde det äfven och hemtade upp till mig skepparen sjelf och hans styrman, med hvilka jag accorderade frakt för 100 piaster; dessutom fordrade de dock en bakhshish vid framkomsten. I anledning häraf var jag hela denna dag sysselsatt med bestyr för min resa, som skulle anträdas omkring 'asr. Var hos Spitznagel, köpte upp min reskost och andra för resan erforderliga saker, dels sjelf, dels genom min värd, som jag dugtigt trissade om och prutade med. Till min stora sorg hade jag ej tid att rätt taga afsked af alla mina goda Arabiska vänner, men skickade hjertliga afskedshelsningar till dem genom min gamla Mohammad Makki al gairi från 'Abd orrazak, som jemte sin gamle gode lomhörde vän Ragab kom till mig för att taga afsked. Hans son Mahmod jemte hans präktiga lilla elev följde mig om bord, den förre med mig förut, den senare med mina saker uppbundna på tvenne åsnor. Jag var nu klädd i min orientaliska kostym, men hade min stora kabot omsvept såväl om tarboshen som det öfriga. Komne om bord satt jag en stund med Mahmod och hans lilla gosse, innan det lades ut. Han lemnade mig sedan ensam i min mak'ad eller kajuta; efter en stund löste vi perten och seglade med en sakta aftonvind ned för Mahmodijeh. Fartyget, markab, var ej ett bland de större Nilbåtarne, kallade 'akab, utan mindre, nästan fullkomligen likt våra speljagter; det hade en half manslängd hög uppbyggnad eller ruff, bestående längst mot aktern, som går ett stycke ut öfver styret, af ett litet rum med strykdörr.
För hvar och en i ett bränneri verkställd förseglingseller öppnings-förrättning åtnjutér politimästaren eller länsmannen -1 Spd., och hvardera af de tillkallade männen 24 sk., utah hänseende till apparaternas eller redskapens antal. § 22. Älla förenämnda förrättningar införas på stället i ett af'amtmannen auktoriseradt, protokoll, och underskrifves hvarje gång af förrättningens verkställare samt vittnen. Brukaren anses hafva erkänt hvad uti protokollet är anfördt, derest han icke uttryckligen förklarat sig emot någon af dess punkter. Uti samma protokoll antecknas likaledes de anmälanden, som föranledt förrättningen, samt de ritningar, grundritning och förteckningar, som blifvit emottagne. Den eller de personer, åt hvilka det utaf amtmannen eller regeringen uppdrages att kontrollera bränningen, såväl som Politiets embetsman och betjente, äro berättigade att när sorn helst, dag eller natt, ega oförhindrad tillgång i hvarje bränneri, och egaren eller brukaren är förpligtad att förevisa redskapen samt lemna nödigt biträde till verkställande af undersökningar. För den tid, som åtgår till eftersyn och ommätning beräknas icke skatt, så vidt bränneriet har måst afstanna under förrättningen. Ifvar och en, som eger bränvinsredskap, är förpligtad att, när så åstunda», förevisa desamma, på det ställe, hvarest .de enligt den i g 7 omförmälda anmälan skola vara tilllinnandes. De till speciell kontroll vid bränvinsbrähningen utsedde personer skola vara edsvurna. För hvarje bränneri inrättas och auktoriseras ett eget protokoll till bruk för kontrollbetjening. Anföres något i detsamma, sora kan hafva inflytande på brukarens rättigheter, pligter eiler åligganden, skall protokollet föreläggas honom eller den, som på haus vägnar är till - Norska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbrånningen. 57 är tillstädes, till förklarings afgifvande, och om detta tillfälle af honom ej begagnas, så eger protokollets innehåll full bevisningskraft emot brukaren.
Län understödda och till Lag-Utskottet hänvisade motion, har Utskottet under öfverläggning förehaft; och som den af motionären påyrkade nedsättning af hvad UnderRätt till betalning fastställt, såsom vilkor för rättigheten att fullfölja talan emot samma Rätts beslut, icke kan åläggas, utan afvikelse från de grundsatser, som i gällande rättegångs-ordning äro följde, anser Utskottet sig ej eller böra tillstyrka en sådan nedsättning, som skulle försvåra möjligheten för den fattige, att få sin sak af en högre Domstol pröfvad; men då motionärens afsigt egentligen synes vara, att bevara fordringsegares rätt och undanrödja del hinder, som för närvarande i sådant hänseende förefinnes i förbudet mot verkställigheten af första Domstols beslut, derest ändring deri sökes; alltså och enär genom 2 §. 2 Cap. Utsöknings-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen d. 29 November 1823 samt Kongl. Förordningen den 18 December samma år stadgadt blifvit, att utmätning må följa å Konungens Befallningshafvandes Utslag i skuldfordrings flih. till R. St. Prot. 1844, 7 Samt, 1 AJd. 16 Haft, t 2 Lag-Utskottets Betänkande , N\o 54- mål, utan afseende på deremot anförda besvär, i de fall, då den kräfde blifvit tredskovis ålagd betalnings-skyldighet eller skriftligen eller muntligen skulden erkänt, samt att den fordrande eger att det utmätta emot full och godkänd borgen lyfta; — och något giltigt skäl ej synes förhanden, att frånkänna ett af domaren, under enahanda förhållanden, meddeladt beslut den kraft och verkan „ som således blifvit tillagd Konungens Befallningshafvandes Utslag, får Utskottet, som följaktligen anser någon olikhet i förevarande hänseende ej böra ega rum, i så måtto understödja motionen, som Utskottet föreslår, det måtte Rikets
De vackra klipporna aftecknade sina dristiga konturer mot qvällhimmeln, hela trakten lyste fager i aftonsolens skimmer. Samuli pekade mot vester. Der borta bakom bergen och sjön är Drumsö. Der var en gång ditt hem. Du var en gång der en hederlig qvinnas enda glädje. En gammal man älskade dig, som om du varit hans dotter. Den tiden var du ett barn. Jag tror, att du en gång kan få din synd förlåten, ifall du vänder om nu. Det är för sent, jag kan inte numer. Blindskär BLINDSKÄR Af Minna Canth. Öfversättning från finskan. Först publicerad av G. W. Edlunds Förlag 1888. Alma öste vatten öfver lilla Helmi, som låg på rygg i badbunken med en kudde af bast under hufvudet och en filt öfver magen. Flickan skrek af förtjusning, sparkade filten af sig och slog med händerna i vattnet, så att det stänkte långt omkring. "Hör du, hör du, lilla ostyriga, som stänker mamma alldeles våt!" pratade Alma. "Och så förkyler du dig ännu på köpet. Var stilla nu! Mamma väter lilla hjessan och tvättar ansigtet också, hvad säger du då? Se så der. Men för all del, bli inte ledsen, det är redan gjordt. Nå, hvem kommer der nu igen? Stäng dörren! Barnet är naket!" Maja Lisa var det, som stack in hufvudet genom köksdörren. "Frun, det kommer främmande från staden. De körde med två hästar in på gården." "Herrar eller fruntimmer?" "Herrar. Apotekarn och borgmästarn och den der främmande herrn magister är han ju? Hvad skall man nu få till kvällen, då det inte finns någonting hemma, inte det minsta?" "Nog hittar Maja Lisa alltid på något." "Ja, det är lätt sagdt. Frun tar allt som lek. Men jag vet sannerligen inte den här gången hvad jag skall laga åt dem. Knäfveln också, man kan bli riktigt ond. Att de också alltid skola komma hit till förargelse." "Inte behöfs det några stora anrättningar. Bara man har mat. De måste ju förstå, att man inte på landet alltid kan vara så försedd." "Om man helst hade fisk.
G. Cervin anmodades att förmedla obligationslånet. O c h o m det börj a d e gå på tok, var det lika vanligt, att man vände sig till samma håll för C. G. C E R V I N. att g e n o m ombildning på säkrare finansiel grundval få själfva affären räddad. Firman C. G. Cervins b ö c k e r uppvisa också s o m kunder en m y c k e t lång rad af våra städer, o c h äfven en o c h annan l a n d s k o m m u n, en ännu mycket längre rad af större och mindre järnvägsbolag samt ett betydligt antal af landets större verk, bruk, mekaniska verkstäder, fabriker o. s. v. t i 7 a f och Hvarest des A. Franko hvarje postMindre sändas icke. Engelsk undersalva är ett vid de svåraste, äfven gamla skador med det bästa resultat användt medel med utmärkt dragningskraft. Engelsk undersalva finner användning v i d: ondt bröst hos barnsängskvinnor, stoekning i mjölkflödet, förhårdnader i bröstet genom ros, vid allehanda g a m l a skador, öppna fötter eller ben, sår, eksem, svullna fötter, t. o. m. vid benröta, vid hugg-, stick-, skott-, snitt-, krossår; för teUTHIERKTn utdragning af alla främmande ämnen, s å s o m: glas, träflisor, sand, hagel, törne m. m. ; vid alla bulnader, växter, karbunklar, nybildningar, t. o. m. PffiCMM, kräfta; m o t fulslag, nagelbulnader, blåsor, onda fötter, alla slags brännsår, förfrusna lemmar, vid liggsår hos sjuka, svullnad i halsen, mot spikbölder, m o t örsprång, Fotograf, D r o t t n i n g g a t a n 2 9 A. Specialité: Konstnärligt utförda porträtt i koleller Pigmenttryck. Svenska VelociBeifabriks Aktiebolagets LANDSKRONA vid hudlöshet hos barn m. m. m. m. Ju äldre den engelska undersalvan bllfver, desto bättre resultat! I hvarje familj bör alltid finnas ett förråd af detta enda hjälpmedel.
„ Herr Bolinder, A. M., om ett amorteringslån för anläggning af jernväg från Mariestad till Moholm vid vestra stambanan. 25. „ Herr Bolinder, A. M., angående låneunderstöd till fördjupning af och spräng ning i Kottholmsströmmen samt upprensning af dermed sammanhängande vattendrag i Skaraborgs län. 26. „ Herr Falkman, A. R., angående förändrad lydelse af vittneseden. 27. „ Herr Sundvallson, ./., om förbättrad reglering af den ekonomiska förvalt ningen och undervisningen vid rikets landtbruksinstitut. 28. „ Herr Sundvallson, J., om inskränkning af unlversiteternas disciplinära myn dighet öfver studerande. förteckning å Motioner i Borgare-Ståndet. 3 29. Af Herr Sundvallson, J., om total eller partiel förändring af 9:deKap. och 12:te Kap. 2 § Ärfda-Balken. 30. „ Herr Sundvallson, J., om revision af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862 angående kommunalstyrelse i stad. 31. Herr Siljeström, J. A., angående jernväg emellan städerna Wexiö, Carls krona och Calmar samt bidrag af allmänna medel till utförande af denna väg, såsom en sydöstra stambana. 32. „ Herr Isberg, F. G., om Enköpings treklassiga elementarläroverks uppfatt ning i stat till femklassigt läroverk, samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes. 33. Herr Vougt, Henric, om eftergift, till förmån för flickskolan i Södertelje, af kronans rätt till dana-arf efter i nämnda stad aflidna Enkan Catharina Marschall. 34. „ Herr Grape, E. I)., om anslag till en fyrbyggnad på ”Svenska Högarnes” håkland, tillhörande Stockholms skärgård. 35. „ Herr Bohmansson, C., om anslag till nytt läroverkshus i Christianstad. 36. „ Herr Ödmansson, J., angående pedagogiens i Engelholm förändring till tre klassigt läroverk, samt anslag till ökadt antal lärare derstädes. 37. „
293) om förmälda förändringar den 15 godkändt, med samma förändringar hos Presle-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående transito-handel mellan Sverige och Norrige. (Allm. Besvärsoch Ekon. Utsk:s Bet:de N:o 103.) S. A. K.
Kommendörsg 3, n. b. HOFLEVERANTÖR UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: \ Akta Ö C M &amp; Liebig ' s C o m p a n y är på grund af dess utomordentliga lättsmälthet och stora näringsvärde ett förträffligt näringsoch styrkemedel för kle a, blodfattiga och sjuka, i synnerhet för maglidande; ovärderligt för sjukvården. D N I N G p a g r a har den modejournal, hvaraf en svensk upplaga sedan flere år utgifves under namnet Iduns Modetidning och som år för år undantränger alla andra modejournaler. — Iduns Modetidning utgifves i 2 upplagor, båda med 2 n:r i månaden, hvartdera numret innehållande inemot 100 charmanta illustrationer samt åtföljdt af en stor dubbelsidig mönsterbilaga. Med den dyrare upplagan — planschupplagan — som kostar endast 5 kronor pr år, följa dessutom 1 gg i mån. en fin-fln kolor. modeplansch och en förträfflig handarbetstidning. Den billigare upplagan utan dessa båda bilagor kostar blott 3 kronor. I innehåll och pris, jämförda med hvarandra, står denna modetidning absolut o u p p h u n n e n. En gros endast hos bolagets korrespondenter för Sverige OTTO DAHLSTRÖM &amp; Co., S T O C K H O L M. (S. T. A. SV. Det modernaste och bästa i tmejkt JStMn PANOPTIKON Stockholm. - * Största sevärdhet. * i svart, h v i t t och kulört, i storartadt urval till b a l -, sällskapsoch promenadtoaletter, metereller styckevis från 60 öre pr meter till kr. 20: —, direkt till privata personer. E. Zurichs äldsta Siden-etablissement, grundl. 1 8 2 5 sändes till fabrikspris franco oeft tullfritt till bemmet Rekvirera p^pfver! Gustaf Adolfs T o r g ir.r 14, jodtgör ä sparkasseräkning 4V2 %• A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 månaden utan särskild uppsägning.
Tvänne passkartor, den ena öfver Bottenviken, den andra öfver Bottenhafvet. samt en kustkarta öfver Kattegat hade under året färdiggraverats. Efter förutgångna nödiga rättelser och tillägg hade af Kontorets kartplåtar under året, i och för försäljning, blifvit aftryckte 7,177 sjökort och 1,200 exemplar af »Underrättelser för sjöfarande» Ifrån främmande nationers hydrografiska departementer hade 160 stycken kartor och 5! stycken böcker i nautiska ämnen till Sjökarte-kontoret ingått. Besöket i Karlskrona. Fästningarue. Revisorerne, som besökt fästningsverken vid Karlskrona, hafva erfarit att Kungsholms fästning, ursprungligen anlagd samtidigt med staden, begynte att ombyggas 1821 och att denna ombyggnad, som fullbordades 1857, kostat 1,678,882 R:dr, oberäknadt kostnaden för de till arbete vid fästningsbyggnaden använde kronoarbetskarlar. Anslagen till fästningens underhåll från och med 1855 till och med 1864 uppgå dessutom till 38,335 R:dr. Förmedelst det vid 1863 års riksdag för försvarsverkets fullständiga iständsättanae beviljade anslag, hafva sedermera å denna fästning blifvit anlagda två blinderade pansarbatterier, hvilka anses blifva färdiga i Oktober innevarande år. Till stora inloppets ytterligare försvar är af vederbörande föreslaget; l:o att förändra linien I å Kungsholms fästning, med en kostnad af 221,000 R:dr; 2:o att öka fästningens kasernutrymme genom en tillbyggnad af vestra bastionen, för hvilken kostnadsförslaget uppgår till 159,996 R:dr; 3:0 att med stenförsänkning minska segelledens bredd, hvilken försänkning, oberäknadt ytterligare påfyllning i anledning af sjunkning, beräknats kosta 545,985 R:dr; och 4:o att å grundet »Dynan» utanföre det föråldrade kastellet Drottningskär uppföra — 96 ett pansarbatteri för 21 kanoner kostnaden, oberäknadt pansarbeklädnaden, upptagen till 846.397 R:dr.
Detta har jag blott i förbigående velat nämna, för alt visa att man icke bör fästa så särdeles mycken vigt vid husslöjden uti olika provinser. I öfverensstämmelse med hvad jag haft äran nämna, föreslår jag ali efter orden ”Vare han då berättigad att vinna utbrytning för sin lott under full äganderätt” måtte tilläggas orden ’’på lifstid eller på 5o år; ty då kommer detta stadgande att slå i öfverensstämmelse med hvad som förut är bestämdt. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Det tillägg till förevar. § den siste värde talaren yrkat, kan jag icke godkänna. Denna § innehåller ett undantag från allmänna stadgande!. att några jordafsöndringar under full äganderätt icke fä iiga rum. Undantaget består nemi. deruti, att vid skiftning af jord efter föräldrar eller andra anförvandter en lägenhet skulle under foll äganderätt få till arftagare afsöndras såsom ersättning för dess arfslott i hemmanet. Huruvida ett sådant afsteg från den antagna principen bör till förmån för arfvinge äga rum eller icke, derom kunna meningarne varn delade; men derom har den siste värde talaren, så vidt jag kunnat förmärka, icke yttrat sig, utan liar han isynnerhet fristat sig dervid att detina § skulle vara 7° Den 6 Februari f. m. i strid med r, i och 4 §§:na af detta capitel; hvilket jag icke kan medgifva. Jag får ännu en gång erinra att stadgandet i denna § innefattar ett särskildt undantag från föreskrifterna i i, i oell 4 §§'na, hvilket med dessa ganska väl kan stå tillsammans. Hr von Hohenhausen: När i de åheropade §§:na icke är omtaladt annan afsöndring af jord, än den sorn sker på lifstid eller på viss tid, och dessa §§ uti förevar. § åberopas, så synes mig att detta stadgande måste på deni tillämpas. Ett annat förhållande skulle innebära eludering af författningen ; och att utgifva en förordning, som genom andra stadganden går öfver ända, tjenar till intet. På grund häraf och hvad jag förut anfört fortsätter jag mitt yrkande att det af mig föreslagna tillägget måtte äga ruin.