Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då han til lika i sitt anförande sökt med sin vanliga talang nedsabla StatsUtskis förslag med skäl, som dels tillhöra, dels icke tillhöra, frågan, anser jag mig böra yttra några ord till försvar för Ulskis förslag, heldst som jag sjelf deltagit i beslutet deröfver. Hr von Hartmansdorff framställde först den frågan, hvad meningen vore med den lista punkten i Utskis Betänk. Han ansåg den egentligen vara en lockbeta, hvarigenom man ville locka dels jernvägsanhängarne alt antaga fondsystemet, emedan man förespegla! dem, att man på detta sätt skulle erhålla medel för dessa jernvägars anläggning, dels dem, som vilja erhålla medel till utförande af andra för landet gagneliga företag, och slutligen äfven dem, som vilja hafva fondsystemet för dess egen skuld. För den, som genomläser punkten i sin helhet, torde dock icke någon sådan tvetydighet, som Hr von Hartmansdorff trott sig upläcka i ordalagen, ^ förefinnas; och aldraminst torde den förefinnas, om man läser Utskis yttrande på llite sidan. Ulsk. har nemi. der uttalat den åsigten, att, då del för Staten finnes tvenne slags utgifter, de, som angå det närvaride ögonblickets behof, och de, som afse den kommande tiden, eller sådana, som användas lill arbeten, hvilka icke kunna fullbordas intill nästa statsreglerings period, så är det klart, att Staten, för alt klokt använda sina financiella resurser, bör först använda sina inkomster till betäckande af de löpande och oundvikliga utgifterna, och sedan använda den återstående behållningen till allmänt nyttiga, men ej oundgängligen nödvändiga företag, samt så andordna dessa, att största nytta åsladkommes med minsta lunga.
Jemte egen sakkännedom om den ytterst svåra belägenhet hvaruti provinsens innevånare uti ifrågavarande hänseende sig befinna, samt behofvet af en bättre läkarevård inora orten, har ej mindre Konungens Befallningshafvande i länet uti ofvanbemälda femårsberättelse fästat allmänna uppmärksamheten på nödvändigheten af ytterligare en provincialläkare i berörda provins, än ock mina kommillenter, äfvensom den redan förut inom provinsen stationerade läkaren, lågt mig särdeles ömt på hjertat den vigtiga sanningen, att helsan är hvarje menniskas dyrbaraste egendom och bör såsom sådan ega den omvårdnad, som hehofvet påkallar. Med anledning af allt detta och i den fastaste förhoppning att jag härutinnan icke förgäfves skall vädja till den allmänna rättskänslans domstol, får jag ödmjukligen anhålla: det Rikets Höglofliga Ständer, för afhjelpande af ofvan antydda missförhållande, täcktes anslå 1,500 Riksdaler till aflöning åt ytterligare en pro vincialläkare i Herjeådalen. Om remiss till Höglofliga Stats—Utskottet anhålles. Stockholm den 50 November 1862. Pehr Byström, från Jemtlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1863. Af Pehr Wilsson från Malmöhus lån, om indragning af Erkebiskopscch Biskops-embelena i riket. Vid flere af nästföregående riksdagar hafva inom delta Hedervärda Stånd röster låtit höra sig, som påyrkat indragning af hiskops-embelena. Motionerna, ehuru af allmänna meningen i landet gillade, hafva dock hitintills icke inom representationen vunnit det gehör och den framgång, som de förtjenat, oaktadt Rikets Ständers vid sistlidne riksdag Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, på väl grundade motiver tillstyrkte nio biskops-embetens indragning. Min öfvertygelse är emellertid att denna fråga hörer till deras antal, som hvarken få eller kunna faila, helst med denna frågas bringande till ett önskvärdt slut, ett vigtig! och betydelsefullt steg är taget till kyrkans reformation och förnyelse i en sanni kristlig anda.
F _ Nar man litiniiit _ Jag känner mig så frestad att bli elak, så fort jag p i allvar intvingas, i Hörby-förhållandena, hvilka alltid äro och skola Blifvs fräinmaiide för mig. Min h %g och hela lifsriktning är en helt annan, och den, soin en gång fått smak p&amp; lifvets hasardspel, kan icke fästa hela sin tanke på stillast %.endets enahanda, den kan icke vegeteka anda till sin död; kamp ocli eggelse, vinst och förlust, hopp och fruktan Iiafva blifvit nödvändiga för en sådan själ, om den icke skall sjunka samman so111 en trasig luftballong. För mig måste Hörbylifvet adlas till ett hem, soin är kärt, därföre att det icke binder tunken; sådarit ar det mig det käraste ställe i världen. Själfva viisendet får ej stelna i dess former, fast den yttre människan antager dem. J a g tycker mycket om Hörby, ja till och med dess iiinevhare, inen de äro mig icke nog. Detta är ett dumt bref inen sannt ända. Det låtkr, soin om jag vore bra egenkik, öfverskyl det, om du kan. 1881 var det år som Victoria Benedictsson i sin dagbok lär betecknat med det enda ordet D wllvaru. Det var d&amp; Iion drabbades af den sjukdom, som under de följande b e n, med undantag af några ljusare mellantider, fjättrade henne vid sjuksaiigen. Den för en sjukling s % vanliga svagheten att finna. en. viss tröst i upprepandet af sina lidanden, tyckes för henne varit främmande. Ej ens för sin syster, hvars varmaste delkgande, hon helt kunde påräkna, yttrar hon någonsin en klagan. Det ar en svår tid, inen nian måste liafva tblainod. Hvar och en nibste i sin tur bara korset, yttrar hon en gkng i ett bref i början af sin sjukdom. För öfrigt redogör Iion för densaininas förlopp lugnt, niistaii kallt, som om hon talade om en framniande person. Janimer ocli klagan öfver kroppsliga plågor var ej Victoria Benedictssons sak.
Dertill finnes ingen anledning i Utsk:s betänk., hvarest det heter, att det bör öfverlemnas åt Bancostyrelsens förutseende och klokhet att förstärka cassan utöfver den bestämda proportionen emellan metallisk cassa och sedelstocken, men att, om hon någon, gång skulle sjunka derunder, det för nämnde styrelse bör vara en ovilkorlig pligt att vidtaga tjenliga åtgärder till det rubbade förhållandets återställande; men Utsk. har icke trott, att ett sådant förhållande skulle inträffa, ännu mindre sagt, att vexlingen skulle behöfva inställas. Hvad sjelfva den proportion, som bör bestämmas, vidkommer, vill jag ej bestämdt bestrida, att den må blifva något jemnkad; likväl anser jag ^ mot sedelstocken vara den minsta cassa, som bör tillåtas. Hr Rosenblad: Ehuru jag gerna erkänner Utskrs nitfulla bemödanden att genom sina förslag söka stärka de klentrognas förtroende till den vidtagande realisationen, kan jag dock ej undgå bestrida Utsk:s sats att genom en på förhand bestämd minimiproportion emellan reella fonden och sedelstocken en verklig garanti för utvexlingens bestånd skulle vinnas, under det att jag tvärtom tror, att just derigenom mången gång svårigheter skulle uppkomma för Banken och dess styrelse, som utan en sådan föreskrift aldrig behöfde befaras. Till en början kan jag icke gilla det af Utsk. föreslagna sätt att beräkna sedelstocken, nemi.: ”att med sedelstock bör förstås alla Bankens förfallna skulder, deri inberäknade såväl depositioner som utelöpande sedlar. I sjelfva hufvudsaken är det visserligen likgiltigt, huru man räknar sedelstocken, endast man derefter bestämmer den proportion, man vill fastställa (förutsatt att en sådan alls bör komma i fråga); men detta sätt skulle, långt ifrån att, såsom en värd ledamot af Utsk. yttrat, minska den oreda, olika sätt att beräkna de hittills bestämda afdragen föranledt, både försvåra sjelfva beräkningen samt göra förändringarna tätare och större.
Stats-Utskoltet, som för ett noggrant bedömande af den sålunda utaf Revisorerne väckta fråga, ansett nödigt att förskaffa sig upplysning om de sednare årens resultater i afseende å salpeternäringen inom de län, till hvilka de betydligaste låneunderstöd blifvit ullemnade, har dervid funnit, att under de sednaste åren följande qvantiter salpeter blifvit från uedanuämnde län levererade: år 1854 år 1855 år 1850 Kronobergs län 1642 1586 1333 Lisp. Dessa uppgifter, likasom de utaf Revisorerne meddelade, synas ådagalägga att salpelernäringen inom nämnde provinser är uti ett beständigt aftagande, och Revisorernes yttrade åsigt, att omförmälde försök till samma närings upphjelpande ej utfallit tillfredsställande, torde alltså härigenom finnas bekräftad. Utskottet har emellertid äfven inhemta!, dels att ifrågavarande låneunderstöd, jemlikt särskildt meddelade nådiga föreskrifter, icke fått ullemnas längre än till slutet af år 1847, och dels alt de låntagare, hvilka icke fullgjort stadgade vilkor om salpeterladors anläggande och underhåll, varit förpligtade att de erhållne lånebeloppen jemte ränta genast återgälda, hvilket äfven i sådane fall iakttagits. Med afseende härå och då de mindre fördelaktiga resultaten af dessa försök numera äro tillförlitligt kända, i följd hvaraf det bör kunna antagas, alt dylika understöd ej vidare komma alt beviljas, anser Utskottet sig icke hafva skäl att tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd i an ledning af Revisorernes ofvan anförda framställning. Topografiska Korpsen. § 35. (Rev.-ber. pag. 126. Förkl. pag. 285.) Revisorerna hafva anmärkt, hurusom redogöraren vid Topografiska Korpsen, i anseende dertill att Korpsens anslag 12,000 R:dr från Kongl.
En persisk handlande, som önskade säga hr Dieulafoy en riktigt vacker komplimang, yttrade i fruns närvaro om henne: » Er slafhar vid första ögonkastet sett att denne unge man är son till Ers Ärorikhet. Gud har gifvit detta barn anletsdrag, som alltför troget återgifva er välgörande bild, för att man icke skulle känna sig öfverraskad deraf *. Om perserna icke precis vilja erkänna det, tillägger M: me Dieulafoy, hafva de dock så litet förtroende till sina qvinnors dygd, att konstaterandet af likhet mellan fader och son är en fin artighet, som alltid mottages med det största nöje. Hr Dieulafoy, som tycktes rörd af köpmannens välvilliga ord, utgöt sig ock i tacksägelser. — har ni icke behållit de europeiska damernas långa kjolar och öfriga drägt? — Derför att jag på detta sätt reser lättare och mera obemärkt. Ers Maj: t vet säkert, att det i musulmanska länder är svårt för qvinnor att visa sig offentligt med obetäckt ansigte; i detta afseende tyckes det mig att plägsedema och de religiösa föreskrifterna iakttagas mera skrupulöst i Persien än annorstädes. — Hvilken väg har ni tagit till Teheran? — Öfver Tauris. — Inte har ni gjort denna långa resa till häst? — Ack, Ers Maj: t, jag skulle inte kunna hålla mig hopkrupen i en kadjaveh och skulle lida alltför mycket af en långvarig orörlighet. — Hvart begifver ni er nu? — Till Ispahan, Schiraz, Firouzabad och derifrån till Bagdad, Babylon och Susa. — Ni behöfver åratal för en sådan färd. Har ni kraft att utföra den? Det tyckes mig tvifvel underkastadt för en qvinna. Har ni, före er ankomst till Persien, gjort resor i Orienten? — Jag har besökt Algeriet, Egypten och Marokko. — Och har ni öfverallt rest i denna kostym? — Nej, Ers Maj: t, jag har antagit den definitivt sedan min afresa till Persien. — Ni har gjort väl deri.
Fyra millioner R:dr, må ej Hypoteksbanken nytt lån upplaga förr. än grundfonden blifvit till sitt ursprungliga belopp återställd ; skolande i olvannämnda fall Hypolheksbankens delegare, derest icke allmän ordinarie sammankomst, efter hvad i § 20 sägs, inom en månad infaller, genast kallas till extra sammankomst för vidtagande af de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda. § tö. Der så händer, att på afslutade upplåningskontrakt eller af annan anledning medel till Hypoteksbanken inflyta, som ej genast kunna till utlåning i vederbörlig ordning för delegande Hypotheksföreningar eller till fullgörande af andra bankens förbindelser användas, ege Hypoteksbanken sådana medel på kortare tid antingen utlåna mot säkerhet i jordegendom eller i Statsverkets eller egna eller nuvarande Hypotheksföreningars räntebärande obligationer, eller ock genom uppköp af sådana obligationer, eller, om sådant linnes lämpligare, genom medlens insättande i bankinrättning mot ränta, fruktbärande göra. Expedilions-Utskottets Förslag lill anderd. Af den vinst, som från Hypotheksbankens rörelse kan uppkomma, skall bildas en reservfond, och ingen utdelning af denna vinst få ega rum förr än reservfonden uppgått till ett belopp, stort 500.000 R:dr R:mt. Vid hvarje års bokslut tillgodoföres hvar och en i Hypoteksbanken delegande Hypoteksförening så stor andel af vinsten, som på föreningens delaktighet i banken dä belöper. När, efter hvad nu är sagdt, utdelning af vinsten kan ske, bestämmes en hvar delegares andel deruti efter hans andel i reservfonden. Denna reservfond skall, på sätt som i § 16 sägs, fruktbärande göras, så vidt den ej för fullgörande af bankens förbindelser (ages i anspråk. § 18. Hypoteksbanken förvaltas af en Styrelse med säte i hufvudstaden. Styrelsen skall bestå af fem ledamöter: en utsedd a: Kongl. Maj: t och som tillika skall vara Ordförande, en utsedd al Fullmäktige i Riksgälds-kontorel, hvilken tillika skall vara vice Ordförande, och tre valda af de i banken delegande Hypolheksföreningar. Så länge antalet af dessa föreningar icke öfverstiger tre, må en hvar af dem utse en ledamot.
Konungen föreslagit och StatsUtskottet tillstyrkt, man sedan får hålla ut gradatim hela vägen nedåt till Statssekreterare, Revisionssekreterare &c. &c. Med bifall till StatsUtskottets Utlåtande uti ifrågavarande punkt bör något skäligt missnöje å de Löntagandes sida icke äga rum; och jag förnyar alltså, med särdeles afseende å nationens behof af lindring i skattebördorna, min anhållan om bifall till Utskottets Utlåtande i denna del. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard'. Jag har äfven rörande förhöjning af Löner för Herrar JustitiasRåder delat lika tänkesätt med Hedervärda BondeStåndet, ehuru sådant undfallit Utskottets uppmärksamhet. Mina skäl hafva härvid varit desamma, som vid bestridandet af förhöjning å StatsRåds - 156 Den 2'i September e. m. lönerna, och jag vidhåller således hvad jag förut yttrat. Med tankan fästad på Statens små tillgångar, och på nödvändigheten att iakttaga sparsamhet och ett tarfligt lefnadssätt, anser jag ett JustitiaeRåd kunna lefva af de nu anslagne och i mångå år för tillräcklige ansedde 3,ioo R:dr B:co med derunder inbegripne 200 Tunnor Spannemål, ty jag tror alldeles tvärtemot Utskottet, att den nuvarande lön, som Staten består ett JustitiaeRåd, sätter Innehafvaren i ett sådant oberoende, som utesluter behofvet, att för nödig utkomst för sig och familje söka annan för Embetets tillbörliga utöfning hinderlig sysselsättning. Befarad brist på Gandidater till hvad ledigt Embete som hälst, beliöfver visserligen icke tagas som skäl till löne-förhöjning hvarken i de högre eller lägre Embetsmannagraderna; ännu har man aldrig hört, att något Embete eller Tjenst, undantagande Kyrkoherde-beställningen i Waxholm, blifvit obesatt i brist på sökande. Jag anhåller alltså om proposition till afslag å den föreslagne förhöjningen i JustitiasRådens löner. Herr Cederschiöld'. Jag vågar till det Höglofl.
Vettenskaps-academien , med de ökade tillgångar den fått, och med dervar. skickliga vettenskapmän, synes mig också just passande för dertill hörande delen af de allmänna samlingar i hufvudstaden, för hvilka ett stort K. bibliotliek ansetts erforderligt; och således anser jag Utsk:s ifrå— gavar. framställning hvarken behöflig eller föranledande till någon åtgärd, så snart icke nödiga medel på samma gång beviljas. Hr Den i3 Maj e. m. Hr Ribbing, Arvid: Jag skulle , i motsats till den siste värde talaren, tro , att StatsUtsk:s tillstyrkande under en annan synpunkt förtjena:' R. o. Ad:s bifall, nemi. med afseende derpå, att om man godkänner den grundsats, sorn StatsUtsk. framställt, och hvilken den siste talaren tyckes hafva i hufvudsaken gillat, så kan deraf föranledas, att många åtgärder, som nu kunde äga rum, medan de ifrågavar. samlingarna äro spridda på flera ställen, icke borde blifva vidtagna, under den åsigt, att man bör spara kostnaderna för det ändamål, StatsUtsk. åsyftat, nemi. samband emellan dessa samlingar. Det är således, icke blott för åtgärdens vidtagande, utan äfven för åtgärdens underlåtande, som denna framställning kan vara nyttig. Äfven i det afseende, att, såsom jag har mig bekant, åtskillige af de vid ifrågavar. verk anställde embetsmän möjligen vid en blifvande förändring kunde fordra ersättning för det de nödgades afträda de rum, som blifvit dem anvisade , och icke voro så belåtne med alt andra eller inga rum blefvo dem lemnade vid en förändring till bildande af det ifrågaslällda sambandet emellan samlingarna, kunde det icke vara ur vägen, ottvid sådana ernbetsmäns tillsättande, förorda och förbehålla, att, de i detta afseende skola underkasta sig hvad som kan blifva en följd af förändringen, och förklara sig nöjde med den skäliga hyreseller annan ersättning, man kan finna för godt att dem lemna. i ' StatsUtskls utlåt. N:o 54 blef af R. o. Ad. återremitterad t.
Stig neder af härlighetene, du dotter som i Dibon bor, och sätt dig på det torra; ty Moabs föfderfvare skall komma upp till dig, och sönderbryta din fäste. Gack in på vägen, och se till, du inbyggerska i Aroer; fråga dem som flydde och undsluppne äro, och säg: Huru går det? Ack! Moab är förödd och förderfvad; jämrer eder, och roper, förkunner det i Arnon, att Moab förderfvad är. Straffet är gånget öfver slättmarkena, nämliga öfver Holon, Jahza, Mephaath, Dibon, Nebo, BethDiblathaim, Kiriathaim, BethGamul, BethMeon, Kirioth, Bozra, och öfver alla de städer i Moabs land, ehvad de ligga fjerran eller när. Moabs horn är afhugget, och hans arm är sönderbruten, säger Herren. Gör honom drucknan, ty han hafver upphäfvit sig emot Herran, att han må spy sig, och vrida händerna, på det han ock må till spott varda. Ty Israel hafver varit ditt gabberi, lika som han hade varit funnen ibland tjufvar; och efter du sådant emot honom talat hafver, måste du ock bortföras. O! I Moabs inbyggare, öfvergifver städerna, och bor uti bergklippomen, och görer likasom dufvorna, som bo högt upp i hålen. Man hafver ju alltid sagt om den stolta Moab, att han fast stolt är, högfärdig, högmodig, trotsig och storsinnad. Men Herren säger: Jag känner väl hans vrede, att han icke så mycket förmår, och tager sig före att göra mer än i hans magt är. Derföre måste jag jämra mig öfver Moab, och ropa öfver hela Moab, och sörja öfver det folk i Kirheres. Jag måste gråta öfver dig, Jaeser, du vingård i Sibma; ty dine vinqvistar äro farne öfver hafvet, och komne intill Jaesers haf; förderfvaren är fallen in uti dina säd och vinhemtning.
Annars är nemligen högeligen att befara, att större delen af de lärjungar, som ämna sig åt krigsskolan, så snart som möjligt öfvergifva elementar-läroverket, för att medelst privatundervisning på kortare tid inhemta det mått af minneskunskap, hvilket de anse nödvändigt för inträde i krigsskolan, dervid åsidosättande den egentliga bildning, som mer eller mindre nödvändigt bör blifva resultatet af att hafva genomgått ett elementar-läroverks sex klasser. Måhända kunde, vid det Bill. till R. St. Prat. 1862 och 1863. 11 Sami. 3 Åfd. 10 u ■Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 87. tillfälle, då vid elementar-läroverk afgångsexamen anställes med 7:de klassens lärjungar, en dylik examen också anställas med de lärjungar i G:te klassen, hvilka önskade till krigsskolan afgå, och desse, ifall deras afgångsexamen godkändes, från inträdesexamen vid sistnämnda skola varda befriade. 2:o. Att krigsskolans lärjungar mätte, utom i Svensk ämnesskrifning, äfven minst en timma hvarje vecka erhålla undervisning i Svensk litteratur samt en timma i kristendom. Då nemligen den föreskrifna undervisningen i Tyska, Franska och Engelska icke synes kunna omfatta stort mer, än det egentliga språket, och sålunda studiet af bemälda tre språks litteratur mäste blifva åtminstone högst ofullkomligt; och då historiens studium skall och bör drifvas ”med särskildt afseende på krigshändelserna’', så återstår, derest icke mitt förslag antages, för de nya kadetterna intet humanistiskt läroämne. Och likväl har man just pä sednare åren klagat öfver en sådan brist samt påstått, att denna utgjorde en bland orsakerna till de oseder, som då och då vid Krigs-akademien försports. 3:o. Att jemte kursläsningen också egentlig undervisning af vissa lexlag måtte införas, åtminstone i de 2:ne af mig föreslagna nya läroämnena, nemligen kristendom och Svensk litteratur. Skälen härför äro lor ofta anförda för att här behöfva upprepas. 4:o.
Det torde vara af nöden, såväl för att åstadkomma nödig säkerhet och kontroll, som ock i afseende å användandet af dessa inrättningars öfverskottsmedel, ty icke är det rätt, att banken, genom att lemna den fattige insättaren en lägre ränta, gör vinst och samlar reserv-fonder, som sedan användas till främmande ändamål. Då jag också anser af vigt, att önskan om en lagstiftningsåtgärd i detta fall tydligt uttalas, anhåller jag om bifall till Hr Lallerstedts motion. Gr. Björnstjerna: Hr von Koch har såsom ett skäl mot mitt åberopande af England såsom exempel framdragit, att i nämnda land 11 sparbanker gått öfver ända; men då manjernför detta antal med antalet af der befintliga dylika inrättningar, så torde det icke förtjena att så mycket tagas i betraktande. 1 afseende derå, att direktörerne borde vara ansvarige för medlen, tror jag väl knappast, att någon vill åtaga sig ett så be skafiadt, lönlöst och ganska mödosamt uppdrag, om han tillika skall vara ansvarig för penningarne. Att åter öfverskotten användas på ett för det allmänna nyttigt sätt, bör väl icke kunna af någon klandras, aldraminst af insättarne, som ju dock lått den ränta på sina penningar, som varit dem utlofvad. Jag har således icke kunnat finna några af de anförda skälen tala för den föreslagna åtgärden, ulan anhåller fortfarande om bifall till Betänk:t. Sedan öfverläggriingen ansetts slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels af Gr. Björnstjerna bifall till ifrågav:de Betänk., dels af Hr von Troil, med hvilken (lere ledamöter sig förenat, att R. o. Ad., med afslag å Betänk:t, skulle antaga det utaf Hr Isberg i hans vid Betänka lögade reservation framstäldta förslag, »att R. St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K.
Fullständigast läres sjukgyranasfik och massage å Gymnastiska Centralinstitutet i Stockholm, men tager denna kurs en tid af 2 år, och är det för^n^dt med ganska stora svårigheter att där vinna inträde; närmare upplysningar å pris m. in. lemnas af professor Törngren (föreståndare). Läroböcker i ämnet finnas utgifna af professor Hartelius och Gustafson, men är naturligtvis omöjligt att läsa dem på egen hand samt utan förstudier i anatomi. A f egen erfarenhet kan upplysa om, att en van och skicklig lärare i dessa ämnen finnes att tillgå Hamngatan 1 B, n. b. hvilken som jag tror när som helst emottager elever. Carola. » Lifvets skyddsengel » af C. Ekbobrn, » Konvaljen » af A. F. Lindblad, » Sången » af Nordblom; i Vallins » Dödens engel » finnas äfven lämpliga verser. Dessa ha vunnit mycket bifall. Önskas de afskrifna, kan Vera uppgifva sin adress. Reseda. Ett medel, som jag sjelf försökt, mot de små hvita djuren och funnit ganska bra, är att vattna blomman en gång med karbolvatten, ej för mycket. Djuren dö, och blomman är räddad, Rosalie — S. af kontrolleradt silfver, delvis förgyld och oxiderad, naturlig storlek; pris 10 kr. utan och 15 kr. med 3:ne halskedjor. Erhålles mot postförskott från guldsmeden J. G. Hentzell, K a l m a r. T1724] m nya priskurant öfver Trädgårdsoch blomsterfrön samt foderväxtfrön är nu utkommen och tillsändes gratis på begäran. Helsingborg i februari 1890. P. Jensen. G L Ö M iiinnuu Naturskönt läge vid Dansjön och intill Kronobergshed. Se utförligare illustrerade annonsen i n:r 12 af denna tidning. Fullständiga prospekt gratis och franko från ägaren (G. H A GR M A N, TT&gt;OI-T, STORA MANSVÄSTAR 11 • OJ att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå GOSSTRICOTKOSTYMER från 3 till 10 års för 3:50.