Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bilaga Litt. D. Calcul sorn ulvisar beloppet af den kostnad, rustningsbesväret inom Jemtland för ett nummer årligen rnedförcr. 6: 12. — i:o Hästen. Banco En försvarlig ryttarhäst kostar i in-r köpspris ioo r:dr, årliga räntan å denna summa gör 6: Hästen kan, per medium taget, tjena i 8 år, då den casseras och måste försäljas till halfva inköpspriset. Rabatten, 5o r:dr, fördelas på dessa 8 åren, då förlusten för hvartdera året blir . Hästens utfodring på stall månader af året, hvarje månad till 3o dagar räknad, gör efter den nedsalta beräkningen af lisp. i dygnet, å 8 sk. iisp 56: 12. — Mötespassevolancen 8* 22. —- Hästens skoning 4 ggr skor å 21 sk. 4 rst. i: 3j. 4-1 6 ggr söm ä 4 st' — 24- —i Tidspillan vid hästens förande till och från de vanliga s\ooch ådermötena, äfvensom lill och från reg:tsmötet, vid tillfälle af karlvacance i: i G. — 2i i3< 4. 2:0 Karlen. Städsel 12 r:dr b:co, fördelade på 12 år 1: — Tvänne tunnor korn i årlig lön å 6 r:dr 32 sk Årlig penningelön och service . De smärre klädespersedlar karlen erhåller, fördelta på år, kosta minst Matsäckar linder marscher till sqvadronens samlingsplats, ordonnance-gång och commenderingar vid byggnad å oflicers-boställen, samt flera andra tillfällen, då karlen ej njuter kost af Kronan 3: — Mötespassevolance 7: — 3: 16. 5: — 1: 24. Anmärkningar: ilo En ryltarehäst kan, i allmänhet taget, ej tjena längre än i 8 år. Om elen enas tjenstbarhet varar längre, är den andras så mycket kortare, hvartill komma sjukdomar, tillfälliga olyckor m. m., som gör att man på en kort tid kan blifva nödsakad anskafFa flera hästar. 2:0
Jag kan ej beskrifva med hvilken triumf jag höll detta bevis på tomheten i alla mina fantasier fram för min ännu motsträfviga inbillning. Detta var det således som jag hört. Detta hade försatt min hjärna i en sådan öfverretning, att jag tyckt mig höra fotsteg, bräckjärn som arbetade, ja, till och med röster af rådslående människor. Detta hade narrat mig att skjuta af det fördömda skottet, hvars eko naturligtvis skulle gå som en legend öfver hela Stockholm. Detta var slutligen orsaken att min kakelugn rykt in, och att brasan slocknat. Fullt besluten att icke yppa detta äfventyr för någon, förrän jag tilläfventyrs i något intelligent samkväm skulle behöfva ett ironiskt exempel för att på ett slående sätt visa inbillningens makt äfven öfver den mest skeptiske, tilltäppte jag åter den lilla gluggen på röret, kastade ugglan på sopbacken och gick in för att själf göra eld i kakelugnen, utan att behöfva anlita främmande hjälp. Hela dagen var jag i en besynnerligt munter och upprymd sinnesstämning. Jag kände mig spänstig och fri, icke blott i mina tankar, utan rent af kroppsligen. Grunden till detta låg sannolikt däri, att jag tyckte mig hafva kommit ur det obehagliga dilemma, som består uti att nödgas räkna med faktorer, till hvilka man icke trott sig behöfva taga den ringaste hänsyn. Visserligen var jag icke fullständigt rätttrogen i fråga om den så kallade materialistiska världsåskådningen, och jag hade många gånger förargat bekanta och vänner genom att antyda mitt tvifvel angående rationela förklaringar på vissa fenomen. Men detta hindrade ej att jag nu kände en verklig lättnad, när jag slapp att erkänna mig själf hafva stått ansikte mot ansikte med ett dylikt. Andevärlden och allt hvad därtill hör, kan nog vara intressant att tala om, och dess mystik har onekligen något tilldragande. Men i hvardagslifvet passar denna värld icke, det kan nu inte hjälpas, och hvad mystiken angår, så är den verkligen behagligare att svärma om vid en brasa än att direkt komma i beröring med. Besynnerligt nog kom jag härvidlag icke att tänka på, att om jag också hade funnit den döda fågeln i röret, så stod ändå själfva synen kvar lika oförklarad ändå.
Inspektor Nordström gick o c h fröjdade sig åt den lofvande växtligheten på sina åkerlappar; det kunde minsann bli en fin skörd i år I Eftermiddagarne tillbragte han inne i staden hos de unga, o c h där gick han regelmässigt u p p i beundran för sin treårige dotterson Olof, s o m, enligt hans förmenande, var ett högst märkvärdigt barn. Se h o n o m, reslig o c h grå, långsamt promenera i stadsparken m e d den lille parfveln vid sin sida, kännande hans späda hand krafla i sin grof va o c h stora, liksom en fågelunge i sitt näste, samt iakttagande, hur föremålen gåfvo de mest öfverraskande impulser åt barnets spirande tankelif — då snodde han sina polisonger o c h m u m l a d e: » det är ändå en tusans pojke I » E n eftermiddag, då de gingo tillsammans uppför Lotsbacken, pekade Olof på det hvita envåningshuset, s o m sk} ' mtade g e n o m syrenhäcken. i Där b o r. farfar, » svarade Nordström efter ett par ögonblicks betänkande, » din pappas far. förstår du det riktigt? » » Farfar, » upprepade Olof o c h såg ' eftertänksamt u p p i morfaderns ansikte; » jag vill hälsa på farfar. » Nordström blef i förstone något förbluffad öfver barnets begäran o c h sökte leda dess uppmärksamhet i en annan riktning; m e n Olof hade fått för sig, att här var en ny bekantskap att göra — ergo hade morfar ingen annan råd, än att låta h o n o m få sin vilja igenom. I butiken blefvo de af bokhållaren visade in på kontoret. Brogren satt vid pulpeten o c h skref. V i d bullret lyfte han u p p hufvudet, o c h oförberedd, s o m han var, att m ö t a Nordström, fingo hans anletsdrag ett uttryck af hälften förlägenhet, hälften missnöje. Han upptäckte inte Olof nedanför pulpeten, förrän Nordström sade: » här är en liten person, s o m vill hälsa på dig, » o c h ledde gossen fram till hans stol. » G ' da ', farfar! » Barnet sträckte u p p sin knubbiga hand.
Och har Kongl. Majit, med Dess Högsta Domstol, i utslag den 5 April 1864 ej funnit skäl till ändring af Kammar-rättens af sökanden i underdånighet öfverklagade beslut; i följd hvaraf och sedan vid den 15 påföljde Juni hos Lehnberg anstäldt utmätningsförsök någon tillgång till gäldande af ifrågavarande ersättningsbelopp icke förefunnits, sökanden den 8 nästlidne December beloppet med 311 R:dr 85 öre till Landtränteriet inbetalt. Såsom stöd för sin underdåniga anhållan har sökanden hufvudsakligen åberopat, att han, som, efter det ordinarie Kronofogden Lönbohm under November månad 1851 sjelf förrättat Kronofogdetjensten, endast från och med den 1 påföljda December till den 8 Februari 1852 och under första månaden på Lönbohms uppbördsansvar förestått samma befattning, icke egt eller af de till honom öfverlemnade handlingar kunnat vinna annan kännedom om ifrågavarande i räkenskapen balanserade arrendesumma, än den, som lemnades af anteckningen i sednaste balansrelation, att nemligen fordringsanspråket blifvit med ed fästadt den 4 Juni 1851 samt att inställelsedagen i Arenanders konkurs infölle under nyssnämnda November månad och att då således ordinarie Kronofogden handlagt göromålen så väl vid tiden för inställelsedagen i konkursen, som nära en månad derefter, bemälde Kronofogde, om fordringsanspråket ej blifvit bevakadt, bort genast väcka talan mot löftesmännen. Kongl.
Revisorerne skulle ega att framställa erinringar vid förvaltning eller dispositioner af statsmedel, vidtagne efter revisions-åren och hvilka erinringar icke föranledas af de under granskning varande afslutade räkenskaper, ofvannämnde ord måtte utur förslaget utgå; att uti Utskottets förslag icke vore tydligt uttryckt, huruvida Revisorernes rättighet att infordra upplysningar och handlingar, hvilka afse en senare tid än revisions-åren, borde, på sätt i nu gällande Instruction finnes stadgadt, vara inskränkt till de fall, att anledningen till dessa upplysningars eller handlingars infordrande skall herntas från något inom revisionsliden infallande factum, eller huruvida Revisorerne skulle ega att sträcka sina fordringar i detta hänseende äfven till ärenden, som icke ega ringaste gemenskap eller sammanhang med revisionsåren; samt slutligen att orden: förmena Revisorerne på annat sätt sin rättighet såsom Rikets Ständers Ombud för nära träddj borde, såsom obestämde och obehöflige, uteslutas. I följd af hvad sålunda blifvit anfördl, får Utskottet lill en början föreslå, att uttrycket: annat ändamålmätte förändras till: annat ändamål j än det af Rikets Ständer föreskrifne. Derjemte har Utskottet, under förklarande, det Utskottet vid redactionen af nu ifråga varande punkt af Instructionsförslaget, icke kunnat hafva för afsigt att föranleda någon utsträckning af den i Grundlagen Revisorerne förbehållne granskningsoch anmärkningsrätt, samt icke eller anser den föreslagne redactionen i detta hänseende innebära någon otydlighet, likväl funnit sig, på grund af de gjorde erinringarne, böra tillstyrka, att orden: vare sig i allmänhet eller serskildt för revisions-åiren_, må utelemnas. Då de uti detta mom. förekommande öfrige bestämmelser stödja sig på Grundlagens föreskrifter, om hvilkas förtydligande eller förändring fråga icke lärer kunna vid förevarande Instructionsförslags upprättande förekomma, har Utskottet af de dervid gjorde anmärkningar icke hemtat anledning att sitt förra förslag frånträda. Stats-Utskottets Utlåtandej N.o 386.
465 samt i afseende på dessas disposition och redovisning, hvad Grundlagen och Rikssens Ständers beslut föreskrifva; under anhållan, att denna Motion måtte till ConstitutionsUtskottet remittera0; samt Hern Grefven och LandtMarskalken ansett samma Motion icke öfverensstämma med 107 § i Regeringsformen, utan innefatta en åtgärd, hvilken syntes medföra ett tillägg till nämnde och sålunda till formen icke vore med Grundlagen enligt, hvadan ock, enär Grundlagarne, enligt 83 §. i Regeringsformen borde efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas, samt icke linge på annat sätt än, i 81 och 82 §. §. Regeringsformen stadgas, förändras eller förklaras, Herr Grefven och LandtMarskalken icke eller funnit sig kunna meddela Proposition å Remiss af ifrågavarande Motion till ConstitutionsUtskottet; men en slik Proposition likväl blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad; så förklarade Herr Grefven och LandtMarskalken, jemnlikt 55 §. Riksdagsordningen, öfverläggningen hvilande, och blef frågan förvisad till ConstitutionsUtskottet, som borde, inom åtta dagar härefter, öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen, sig utlåta. bihang till R, S, Trot. $:d« Sami. 3# 4ÖÖ Fröt. Vtdr. d. 11 Juli i i Ost?-. S. D. f. m. Föredrogos ånyo och lades till Handlingarne följande ConstitutionsUtskottets, d. 26 och 31 sisth Maji aflåtne samt den 28 sistl. Junii e. m. på bordet lagde Memorial: N.o 18, I anledning af StatsUtskottets anmärkning, rörande mindre Creditivets disposition för Militaire-utgifter. N:o ig, Rörande StatsUtskottets anmärkning mot Dispositionen af StatsRäntemedlen för Kongl. Theatrarnes understöd. N:o 20, Angående StatsUtskottets anmärkning mot dispositionen af Tullfrihetsmedel till Stockholms innevånares förseende med groft bröd.
Enahanda beräkningsgrund följes äfven, i händelse uti köpebref om läst egendom vissa förmåner eller tjenstbarheter äro för längre eller kortare lid säljaren eller dess rätts-innehafvare förbehållne, och den derjemte uti penningar bestämda köpeskilling icke öfverstiger fastighetens taxeringsvärde; men skulle den kontanta köpeskillingen öfverstiga detta värde, kommer densamma att tjena till grund för beräkningen af stämpelns belopp. Skulle åter i Byteseller Gåfvobref å skepp, fartyg eller båtar värdesumman ej finnas utsatt, förses detsamma med stämpel efter 50 öre per läst, äfvensom afhandling, hvarigenom skog från hemman på viss tid föryttras, i dylikt fall bör innehålla uppgift om skogs-skiftets areal samt förses med stämpel efter 40 öre för hvarje fullt tunnland. Till Köpeoch Bytesbref bestå kontrahenterna hälften hvardera till stämpeln, om ej annorlunda derom slutadt är. Liqvidationer öfver IKrono-fordringar Morgongafvo-bref till en fjerdedel procent af gåfvans värde. Mäklare-slutsedlar Mästare-bref till Fabriksoch Ilandtverks-rörelse: i Stockholm och Göteborg, samt. första klassens städer i andra och tredje klassens städer i fjerde och femte » » Mätare-bref å inhemska, eller dermed lika berättigade utländska fartyg och båtar —- andra utländska dro d:o Förslag tili Författning ang. Stämpelpappers-afgiften. R:dr öre. Not arinis-bref eller bevis och protester, som Notarii publici utgifva till Svenska undersåter, hvarje ark 25. till utländningar, d:o Pass, rese-, till utrikes ort: dä passet gäller för två eller dera personer . 1: 50. då passet afser blott en person 4: dock äio frän stämpel-afgift fritagne de, som resa i Kronans ärende, samt de, hvilka lör fattigdom undfå pass gratis. Pass, rese-, till inrikes orter eller Norge: då passet gäller för två eller flera personer . — 40. dä passet afser blott en person — Pass, Tullkammares, för till utrikes ort gående: öppna båtar inhemska eller dermed lika berättigade, däckade fartyg . — 50. andra utländska d:o 4:
Krogarnes antal i staden fortfar att vara endast tio, och den härstädes inrättade nykterhets-förening lärer ännu räkna några medlemmar, hvaremot den år 1829 emellan stadens invånare träffade öfverenskommelse, angående ständig patrullering nattetid, till förekommande af eldsvådor, nitiskt upprätthållits och visat sig vara för samhället gagnande. I Gefle finnes ett Gymnasium, en högre Lärdoms-skola, en läro-anstalt under namn af Gefle stads medborgerliga uudervistiingsverk, en Navigations-skola, en Söndags-skola för handtverks-lärlingar, samt en så kallad Småbarns-skola, hvilka alla visat sig äga allmänhetens förtroende. Sjukvården i staden skötes af en Stads-läkare och en Stads-chirurg, hvarförutan Provincial-läkaren i Gestrikland samt för närvarande äfven Regements-läkaren vid Helsinge Kongl. Regemente här äro boende. Här finnes ett för staden och provinsen Gestrikland gemensamt Lazarett. Berättelse öfver Gefleborgs län för åren 1843—J847. T 26 Fattigförsörjningen i Gefle, ombildad i enlighet med det af Kommitterade inom församlingen upprättade och den 7 sistlidne Maj antagna förslag, är inrättad på ett sätt, som förmodas blifva ändamålsenligt. Nämnde angelägenhet är uppdragen åt en direktion, och uppsyningsmän äro tillsatte, som i stadens särskilda delar inhemta kännedom om de nödlidandes verkliga belägenhet och vitsorda deras större eller mindre behof af understöd, innan sådant af direktionen meddelas. För allmänna fattigvården åtgå årligen omkring 12,000 Riksdaler banko. Dessutom finnes här en Barnhus-inrättning, ett Enkhus, en Enkhusoch en Sjömanshus-kassa, samt en af Musik-amatörer samlad kassa för Pauvres Honteux.
Hon bar en blå kappa med snörband framtill, smyckad med ädla stenar helt ned i skötet, glaspärlor om halsen och en svart lamskinnshätta på hufvudet, fodrad med hvitt kattskinn. I handen hade hon en staf, hvars knapp var inlagd med mässing och prydd med stenar. Om lifvet bar hon ett bälte, vid hvilket hängde en påse, full af fnöske och annat elddon, och därtill en stor skinnpung, hvari de trolldomsmedel förvarades, som hon brukade, när hon utöfvade sin konst. På fötterna hade hon ludna kalfskinnsskor med långa remmar, å hvilkas ändar lyste stora tennknappar. Händerna voro klädda i handskar af kattskinn, hvita och invändigt ludna. Då hon trädde in i salen, blef hon mottagen väl, såsom sed var att mottaga sådana kvinnor; alla kände sig skyldiga att hälsa henne vördsamt, och hon tog emot enhvars hälsning, allt eftersom denne behagade henne. Torkel bonde tog henne vid handen och förde henne hän till det altare, man rest åt henne, och hvarå var bredt ett hyende, fyldt med hönsfjäder. Härifrån lät han henne blicka ut öfver allt hans hus och folk; men ännu sade hon intet. Sedan måltidsborden blifvit framsatta, bjöds valan getmjölksgröt, och hon fick hjärtat af alla de tillredda djuren. Hon åt med mässingssked och knif af koppar med tvär udd och skaft af hvalrosstand. När aftonvarden var äten och borden tagits bort, gick Torkel bonde fram till valan och frågade henne, hur hon tyckt det vara att se sig om där, hur husets skick och folkets later tett sig för henne och när hon trodde sig kunna gifva klart besked om det, som alla hälst önskade att få veta. Hon förklarade, att hon kunde intet säga förr än nästa dag, då hon sofvit där om natten. När det lidit långt fram på dagen, blefvo alla de förberedelser gjorda i salen, som hon sade vara nödvändiga för den säjds främjande, som hon öfvat om natten. Hon bad, att man äfven måtte skaffa henne några kvinnor, som kunde det kväde, som hörde till säjden och som hette Vardloka.
Med nitti daler fick jag ut Min lön i kyrkherrgåln –» »Och jag har sexti», Kersti sad’, »Då står man sig i Småln. »Men hör du Per» – från Kerstis drag Här leendet försvann – »Den sortens pengar, som vi fått, Jag aldrig lika kan. De kallas nödmynt, säger folk, Och det är visst och sant Det kostat nöd att skrapa hop Den styfvern slant för slant. »Men det är bara koppar, Per – Med Görtzens gudar på Och namn, som ingen kristen själ Kan lära sig förstå. Jag vore nöjd, om pengarne Blott bure kungens bild – Tänk Per, om smulan, som vi ha, Rakt skulle gå förspild!» »En stolla är du, Kersti lill’! Mig klockarn bättre lärt: Det är den höga kronans mynt Och guld och silfver värdt; Och denne krigsman, som du ser, Med lejonet bredvid, Så flink och färdig, är kung Carl Just som han drog i strid. »Nog är det rätta pengar du, Det har ej någon nöd! Ej kronan tar med svek och list Från fattigman hans bröd. Kom nu, så gå vi gladeligt Att köpa till vårt bo Båd’ slef och gryta, tösen min, Och först och sist en ko.» I marknadsbråket vandrade De tu med muntert mod Och tittade och prutade På allt från bod till bod. Då skar igenom folkets sorl En röst af välkändt ljud ... Hos Per och Kersti klack det till – Här kommo onda bud. I rock af blanka knappar prydd, Med embets-näsa röd Och stämma barsk, klef länsman fram Och allmän tystnad bjöd. Han öppnade ett tryckt plakat, Och hastigt rundt omkring Slöt sig med häpna anletsdrag En stum åhörar-ring. Det var med alldenstund, ithy Och mer af samma sort Ett kungligt bref, der meningen Så kunde fattas kort Att kopparbiten, som i går För daler gått och gält, Numera gälde ingenting – Och så var det bestäldt. Så gruflig dom i förstone Ej Kersti fullt förstod: »I nåder slöts ju skrifvelsen, Och drottningen är god!» Men Per, som stod der blek, begrep Omsider denna nåd:
Apor är så gement lika människor och så är de – så – så förfärligt, hm – naturliga! Nej, då var det bra mycket roligare att irra omkring bland de romantiska klippblocken och tänka sig hur härligt allt ska te sig här, när Luna öser med sina silfverskopor öfver näjden! På tombolan vann jag en brödkorg, som jag gaf ät flickan, som väfvade hjulet, efter som jag inte kunde räkna ut hvar jag skulle göra af den, nu, när man inte begagnar tornyr. Därpå vägde jag mig på en själfvägande våg, men den narrades bestämdt, och det kan då ingen undra på, när den får stå där och sköta sig alldeles ensam. Man vet väl hur svårt det är att få tag i redbart folk, mycket mindre då i redbara vågar utsläppta så där vind för våg! Jag undrar, om inte det där var en smula myggkvickt, som man säger? Men hvad hjälper det, när publiken är van vid författare, som äro kvicka som elefanter! Jag slog mig ned på en bänk, medan Villy gick och tog reda på Gustaf, som slunkit ifrån oss igen. Bredvid mig hade nyss en ung fru i nött sorgdräkt slagit sig ned. Hon såg trött och betryckt ut. Det gjorde mig så innerligt ondt om henne. Kanske hade hon nyss mist det käraste hon ägde! Hon var minsann inte lätt att komma till tals med, men hur det var så lyckades det ändå, och då fick jag veta, att hon nyss blifvit änka efter en lägre tjänstemann, att hon hade det mycket mycket smått – stackare, det behöfde hon då visst inte säga mig! – och att hon försörjde sig och sina fyra små barn genom att sticka på maskin. Jag beställde genast ett dussin strumpor, som jag bad att få betala på förhand, men jag gjorde också upp, att hon inte fick köpa något garn, förr än jag skickat prof. Skickar jag nu inte något prof, så förstår hon väl Så hjärtans nöjd och glad hon såg ut, när hon stoppade ned de 24 kronorna i portmonän! Och hur vänligt hon tackade mig sedan! Tårarna stod henne riktigt i ögonen. Änka och fyra barn! Tänk om jag Om det är möjligt, ska jag försöka att hjälpa henne litet mer längre fram. Det går ann att jag har adressen, som hon lämnade mig.
Jag hoppades, då jag anmälde mig, att många talare icke skulle upträda emot ifrågavande förslag: men sedermera hafva tvänne anmält sig, och ännu en tredje, som med dessa två förenat sig. Denne har icke gillat deras åsigt, ehuru han ansett såsom rikligt, att rättigheten att bränna bränvin skall åtfölja jorden. Han har blott för det närvar:de önskat det. Den siste af de två talarne här bakom mig har åberopat en tredje mening, sorn har kommit till detta Stånd. En Konungens Rådgifvare har enkelt och klart för oss uttryckt sin mening. Jag behöfver dervid icke göra annat tillägg, än att jag påstår den vara en annan, som mig synes, mera gaguelig och högsint tanke, den nemi. att, om det skulle sägas vara en rättighet för detta Stånd såsom jordbrukare, vore det också deras pligt att gifva första väckelsen alt afstå från denna s. k. rättighet. Endast tvänne ledamöter hafva här önskat bränvinsbränningens bibehållande vid jorden. Jag hoppas, att jag icke behöfver besvara dessa påståenden. De äro redan så besvarade, att något vidare dertill sannerligen icke behöfver läggas. Detta svar bör i allmänhet blifva enhälligt såsom vid frågan om beviljandet af det utaf K. M. serskildt äskade kreditiv, till försvar mot utrikes fiender. Utsk. har nu framlagt elt förslag till försvar mot en inrikes fiende, hvilken måhända är värre än någon utrikes. Jag hoppas, att på Hr Gr. o. Landtims framställning om bränvinstillverkning skall skiljas från jordbruket, svaret må blifva lika enhälligt ja, så att icke de 2 eller 3 talare, som yttrat sig deremot, må kunna höras. Deraf skall jag finna, att den allmänna öfverlygelsen är sådan inom detta rum, som jag föreställt mig. En annan talare har önskat, ali, dä detta Ständ borllemnade den omnämnde rättigheten, det måtte ske någorlunda högtidligt, så att det kunde medgifvas, att Ståndet gjorde eh upoffring. Jag skulle önskat, att denna rättighet icke blifvit omtalad. Att han har blifvit ulöfvad, är beklagligt.
(Fortsättning.) 23 motionären, jemte erinrar att, då en mängd personer från rikets alla delar i hufvudstaden söka arbetsförtjenst och måste, då de insjukna, intagas å stadens allmänna lasarett, billigheten fordrade, att kommunen derför erhölle någon ersättning, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 30 000 R:dr för att användas till vård och underhåll å Stockholms allmänna sjukhus af sådana från landsorten ankommande fattiga personer, som måste på dessa sjukhus intagas; men då Statsverket med ett betydligt årligt anslag bidrager till Serafimerordens-lasarettets underhåll, torde kommunens billiga anspråk i detta hänseende redan kunna anses uppfyllda; och Utskottet hemställer derföre, att Herr Ulfsax’s ifrågavarande motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 121:o. Uppå derom vid sistförflutna riksdag gjord framställning funno Rikets då församlade Ständer skäligt att till understöd för den af Doktor O. Sandahl i liufvudstaden inrättade Medico-pneumatiska anstalt anvisa för åren 1864, 1865 och 1866 en summa af 6,000 R:dr att med en tredjedel årligen utgå, med vilkor likväl att anstalten blefve ställd under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren hade att årligen om inrättningens verksamhet afgifva berättelse, äfvensom att dagligen skulle lemnäs fribad åt minst två fattiga eller obemedlade personer; och har nu uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 348) Riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgs län föreslagit, att för år 1867 en summa af 2,000 R:dr måtte till understöd för berörda anstalt af Rikets Ständer anvisas.