Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva, vid pröfuiugen af detta ärende, visserligen insett den synnerliga vigten deraf, att de, angående redovisningen för och controllen å Stats-medlens behöriga , förvaltning, gällande ansvarsbestämmelser med all tillbörlig stränghet iakttagas och till verkställighet befordras, helst undantag i detta hänseende, utan giltigt skäl medgifna, otvifvelaktigt skulle hos andre redovisuings-skyldige och deras controllanter framkalla hoppet att jemväl för deras del undgå de lagliga följderna af en felaktig eiler försumlig tjenste-utöfning och såmedelst möjligen leda till miuskadt nit och noggrannhet vid fullgörandet af dem uppdragna befattningar; men, å andra sidan, äfven funnit sådana händelser kunna inträffa, då en fullständig tillämpning, af lagens föreskrift, i fråga om den redovisande eller controllerande tjenstemannens ersättningsskyldighet för förskingrade allmänna medel, skulle tillskynda denne ett vida mera känbart lidande, än sorn motsvarar den förseelse, hvartill lian kunnat göra sig skyldig, i öfverensstämmelse med hvilken åsigt Rikets Ständer äfven tillförene uti dylika fall på Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 34. 59 billighetsgrunder beviljat fullständig eller partiell eftergift af det till återbetalning lagligen ådörnda belopp. Hvad nu förevarande fråga och serskildt den Kamereraren Dahlerus Alagde ansvarsskyldighet beträffar, så förekommer, på sätt uti 1 logsle JD 1 nstolnns den 22 Januari 1836 i ämnet afgifna Utlåtande omförmäles, att Dahlerus icke i nåcot afseende funnits besvärad att hafva deltagit i Krigs-Casseuren Brattströms tillgrepp och förskingring af honom anförtrodda uppbördsmedel, eller, efter erhållen kännedom derom, sökt brottet dölja, utan tvärtom varit den, som, genom hos Krigs-Collegium gjord anmälan, föranledt balancens upptäckande, äfvensom att, i afseende på det genom undersökningen i målet utredda förhållande, huruledes
Visserligen är det sannt att när en stöld sker af en betydlig summa penningar från en fond, så blir äfven denna i samma stund förminskad: men då anser jag det vara vida mer öfverensstämmande med den vård som det åligger R. o. Ad., i dess egenskap af RiksStånd, att egna åt de till Riddarh.-Styrelsens förvaltning lemnade fonder, att, om en sådan oförutsedd och oväntad händelse inträffar, heldre besluta, det 11. o. Ad. skall af den särskilda. Riddarhuset tillhörande kassan, ersätta den bestulna fonden sin förlust, än att genom sammanslående af fonderna så till sägandes nivellera desamma, ett system som man beklagligen synes nu för tiden vilja med förkärlek tillämpa vid alla möjliga tillfällen, ehvad det är gagneligt eller icke. Methoden skulle här uppenbart strida emot rättvisan, hvilken kräfver, att hvar och en fond skall kunna påräkna, såsom sin lagliga egendom, hvad som af den influtna räntan kan såsom öfverskott återslå, sedan de å fonden anvisade pensioner blifvit utbetalde. Hvad angår den af Gr. Puke föreslagna återremissen, så har jag ingenting emot en sådan åtgärd, enär det alltid är nyttigt att höra vederb. embetsman och derigenom få en närmare utredning af saken. Jag skulle t. o. :n. tro att det hade varit Riddarh.-Utsk:s skyldighet att höra Direktionen innan Utsk. framställt ifrågavar:de förslag. Hr Björnstjerna: Sedan en återremiss blifvit yrkad får jag förena mig med dem, som en sådan begärt. Efter först till bifall å denna punkt framställd propos., son besvarades med starka Nej, jemte några Ja, hemställde Hr G’, o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorce anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande; och bl;f denna propos. besvarad med Ja. Den 11 Feb ru ari. 377 3:dje punkten, ang:de förhöjning of maximi-summan för s. k. namn-lån; och 4:de punkten, tionsråkning hos Stockholms Enskilda Bank af eljest icke fruktbärande medel. Dessa punkter biföllos. § 10.
Den nye innehafvarens utgifter å byggnader och för laga skiftet uppgå således redan till 6,148 R.dr 68 öre; och då det återstår att fullborda inredningen af boningshuset, hvilket icke kan understiga en kostnad af 600 R:dr, samt att bygga nytt vagnshus och badstufva, äfvensom flytta och på ny plats uppföra visthusbod och källare samt spanmålsbod, säger det sig sjelf, att alla de kostnader, Härads höfdingen Poppius vid tillträdet af Mälby boställe fått ikläda sig, icke obetydligt öfverstiga beloppet af det till Häradshöfdingen Sandels anslagna lån, 7,000 R:dr, desto kännbarare för den nye boställsinnehafvaren, som all byggnad skall, enligt Syne-rättens föreskrift, vara verkställd inom två år från tillträdet samt boställets beskaffenhet och nuvarande skick i öfrigt dessutom påfordra betydliga utgifter för detsammas iståndsättande. Så vida Häradshöfdingen Sandels hunnit att lyfta ofvannämnda lån, bade väl efterträdaren ostridigt deraf haft en fördel genom minskad byggnadsskyldighet; och då nuvarande boställsinnehafvaren äfven är i saknad af enskild förmögenhet, synes den högsta billighet påkalla, att lian får åtnjuta enahanda understöd, som varit företrädaren beviljadt och för honom afsatt; hvarför jag föreslår: att ofvannämnda belopp, 7,000 R:dr Runt, måtte beviljas ali på enahanda vilkor, som varit bestämda för Häradshöfdingen Sandels, utgå såsom lån från Riksgälds-kontoret till nuvarande innehafvaren af Häradshöfdingebostället Mälby; anhållande att denna motion måtte remitteras till Högtofliga Stats-Utskoltet för frågans beredning. Stockholm den 26 November 1862. J. G. Odelberg, från Westmanlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Svante Bergström från Östergötlands län, angående delegares oqvalda dispositions-rätt öfver Här ads-allmänning arne.
Mllkor för dm stora uppoffringen, hwgd blifwer dä de? na? Och huru stulle m sädan uppoffring bedömas oi Allmänheten, al den uppwsta Allmänhet menar s,g, som förstär ott urssilja saker rfrän ord, som ej onstr sina r riärmarLi de stund, mera än någonsin, midt utsträckta fordringar kunna fyllas med blotta uttrycken af stora och adelmodiga aksigter? Skall illw»ian med glädje ursä detta nya frö till inkördes hat? Och stall ej RidderstapersochAdelns anbud, ehuru ätsöljk af alla wäitalighetrns prudnader, mifjtydas säkm en list att afböja de jämkningar i RiksSkäudens Privilegier, hwartill 114 L. r RegcringsFor, men öppnar en laglig och redan c.f ett Ständ begagnad wäg ? Del beror af Ridderstam och Adeln, särdeles efter de werkliga uppoffringar det redan gjort, akt magra sitt bifall till d-m, som ytterligare kunna göras. Men Ridderstapets och Adelns ära och anseende fordrar, akt desi Cvncchioner,. om det 806 Den !5 Jarmar ik. siuter nägra flere an be hittills bcwiljade, bliswa rena vch bestämda. Jag wnaar ira det wara Ridderffapet och Adeln wätdigt att oöra hwarje uppoffring, som san belästa wäkt Fäderneslands frihet vch sjel^ständigbet, utan alt wid sina anbud derom binda något mer elier mindre förhatligt willkor. Jag medgifwer att detta ögonblick icke ar dek bast alpaff.de för ett wäcka frägor, öfwer hwilka meningar inom della Ständ wfferiigen kunna b!ifwa deiadeJag anser att de lämpligast had? blist wik framställde, sedan Const-tutivne-Urssotkek stadgat vch meddelat Ständen sina tankar om repreftntaivven, ctk amne hwarä Utikottet genast wid RegerrngsFormens utarbetaiide fästade sin uppmärksamhet
Till följd af stadgandet i 63 § Regeringsformen, att tvenne särskilda tillräckliga summor böra vid hvarje riksdag anslås och till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisas, hafva Rikets Ständer bestämt den ena af dessa summor, nemligen den, hvilken E. K. M:t eger lyfta vid inträffande krig, sedan Statsrådet in pleno blifvit hördt och Rikets Ständer sammankallade, eller det så kallade stora kreditivet, till Två millioner R:dr banko, till hvilket belopp detsamma varit oförändradt fastställdt alltsedan 1812 års riksdag. Vidkommande åter den andra summan, eller det så kallade mindre kreditivet, sä hafva Rikets Ständer, på sätt i underdånig skrifvelse den 16 April innevarande år är anmäldt, vid bestämmandet af denna kreditiv-summa ansett sig böra taga i beräkning hvad deraf kan, intill Rikets Ständers nästa sammankomst, erfordras att användas för behöfvandes undsättning under inträffande missvextår, hvadan, med afseende ej mindre härå, än å öfrige förekomne förhållanden, Rikets Ständer fastställt detta kreditiv till samma belopp, som vid sisllidne riksdag, eller En million R:dr b:ko, deraf hälften bör vara att tillgå för rikets försvar, och häften för andra högst vigtiga och angelägna föremål. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 Aug. 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till undt. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Aug. 1851. Presle-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående regleringen af ulgifterne under Riks-statens Fjerde hufvudtitel. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 85, Mern. N:ris 150 och 217, samt Först. Stats-Utsk:s Mern. N:o 257.) S. A. K.
Det angifna förhållandet torde alltså vara orsaken till, att man ej har reda på en enda sjöfärd i denna del af Ishafvet under den tid, som förflöt mellan Rodivan Ivanows resa och »den stora nordiska expeditionen». Denna undersökte bland andra delar af ryska rikets vidsträckta nordkust äfven södra delen af de här ifrågavarande farvattnen, åren 1734–35 genom Murawjew och Paulow, samt 1736– 37 genom Malygin, Skuratow och Suchotin. Dess huf vudarbetsfält låg dock ej här, utan i sjelfva Sibirien, och jag skall derför först längre fram redogöra för deras Karahafsfärder i sammanhang med redogörelsen för utvecklingen af vår kunskap om Asiens nordkust. Här vill jag om dem blott nämna, att de verkligen efter oerhörda ansträngningar lyckades från Hvita hafvet framtränga till Ob, och att de kartor öfver Guldglänsande Ammonit från Novaja Semlja. Ammonites alternans v. Buch. landet mellan denna flod och Petschora, som ännu begagnas, till en del grunda sig på »den stora nordiska expeditionens» arbeten, men att äfven Kara-hafvets dåliga rykte blifvit grundlagdt genom de svårigheter, för hvilka denna expedition utsattes, svårigheter till ej ringa del förorsakade af fartygens dåliga beskaffenhet och en mängd misstag, som begingos vid deras utrustning, vid valet af seglationstid m.m. Liksom alla aflägsna okända länder, så har ock Novaja Semlja af gammalt varit beryktadt för sin rikedom på ädla metaller. Sjelfva ryktet har visserligen aldrig besannats och troligen endast berott på förekomsten af malmspår och på den vackra guldglänsande hinna af svafvelkis, med hvilken åtskilliga här förekommande försteningar äro öfverdragna, men det har likväl gifvit anledning till en mängd NovajaSemlja-färder, af hvilka den första kända är styrman Juschkows resa år 1757. Såsom fångststyrman hade han märkt de silfveroch guldglänsande stenarne, och han lyckades öfvertyga en talghandlare i Archangel, att det angaf stora skatter i jordens inre.
Kammar-kollegium, hvars utlåtande i omförmälda ämne Kongl. Maj:t i Nåder infordrat, har uti underdånig skrifvelse den 7 nästlidne Mars, med anmälan, att Rikets Ständers anhållan, såvidt dermed afsåges grundräntornas afskaffande för qvarnar i allmänhet, föranledde till vidlyftiga förberedande åtgärder, hvilka ännu icke hunnit slutas, afgifvit underdånigt yttrande endast öfver sednare delen af Rikets Ständers underdåniga framställning eller frågan om nedlagde sågoch mjölqvarnars befrielse från grundräntors utgörande. Bih. till R. St.
Ständers Banco - Utskott tvid IZOS ärs Riksdag, hade meddelt Hcrrar Banco-Fullrnägtige, beil af Riksens Ständer faststälde, och wid Reglementet af den 14 Juni! iZoo bifogade Realisations-Plan till nogaste efterrättelse; nied sä bcskaffadt yttrande om tverkställighetcn deraf, som Bilagan N:o 2 omförmälcr: och hwilkcn jämte alla öfrige Bilagor, Banco - Utskottet, för att cj med upprepande af deras hela innehäll, falla bcswärljgt, fär aran åberopa: Wrrande sjelfwa planen, jämte Hemliga Utskottets derom Utfärdade ProtocollS - Utdrag, under N:o 1 och lä jäm, wäl wid Hcrrar Banco - FullmägtigcS förklaring bi» kagde. Medelst nädig skrifwclsc af den f October är I8O2, bilagan N:o 4, blcswo Banco-Fullmägtige för, ständigadc, det hade Kongl. Majit i anseende till anförde wigtiga, wid i8oo ärs Riksdag oförutsedde hinder för Realisationens werkställande pä de af Riksens Ständer faststälde grunder, samt med äbcropandc af Riksens Ständers undcrdäniga Skrifwelse, under den Is Junii i8oo bcflutit, att Riksgälds - Sedlarne efter ZZ-^- afdrag pä loorde kommo att Rcalistras och i sädant afseende, welat infordra Banco - Fullmägtiges undcrdäniga utlätandc:
Hinner af nämnden fattadt beslut ej under dess sammanvaro att justeras, updrage nämnden åt ordf. samt åt tvänne af dess ledamöter, att justeringen verkställa, och att beslutet underskrifva. 25 g. Nu häfver Konungen Sitt beslut fattat och kungjort, meddele då ordf. nämnden detsamma vid (less första deruppå följande sammanträde. 26 §. Öfver efterlefvande och verkställighet utaf, af nämnden fattade, och laga kraft vunne beslut, äga K. Bef:de tillsyn; infordre han ock, för att nämnden vid dess första årliga sammanträde tillställas, berättelse och redovisning ifrån hvarje förvaltning eller styrelse utaf de allmänna arbetsföretag och inrättningar, som 20 § 3:die momrtet omförmäler. 27 §. De bidrag, som nämnden, på grund af 20 § 4 mom. fas tétäldt, upbäres och redovisas af kronobetjeningen. 28 §. Fullständigt prot. skall hållas öfver länsnämndens förhandlingar och beslut, o elitskola dessa prot., efter nämndens slutade sammanträde, till tryck befordras. Ett exemplar utaf dem insändas till hvardera Inrikesoch Finance-cxpedition och utdelas för öfrigt ett exemplar åt hvar och en af uti riket befindtliga Länsnämnder, samt åt hvarje inom länet varande socken. 29 §. Att föra dessa prot. och ombesörja deras tryckning, så ock att upsåtta ifrån nämnden utgående beslut och expeditioner, må nämnden äga utse en sekreterare, jemte för honom nödigt biträde. Traktamente och arfvode för sekreteraren och hans biträde, hvilkas belopp utaf nämnden bestämmas, sä ock kostnaden för proteus tryckning, utbetalas af K. Bef:h:de utaf under hand varande medel. 31 §. Arbetsordning och ordningsstadgar äga Länsnämderna hvar för sig att upgöra. Efter upläsningen häraf anhöll Gr. af Ugglas, att denna motion mätte blifva remitterad till Allm. llesv.- o. Ekon.Utsk. Frih, Raab, Adam Christian: Jag har med största nöje afhört den motion Gr. af Ugglas här upläst, desto heldre som jag i samma ämne vid föreg:de riksdag afgifvit motion.
Proposition, N:o 62. att, intill 1862 års slut, kubiska målkärl af 1, £ inåltunna, men icke derunder, efter det gamla måttet må krönas, —- dock att äfven kanntalet bör vara inbrändt, nemligen å måltunnan 56 kannor, å halftunnan 28, å fjerdedelstunnan 14, samt å åttondedelstunnan 7 kannor; att deremot andra inålkärl, äfvensom vigter, efter 1858 års slut, icke må krönas, så framt de ej äro enligt den nya Stadgan inrättade, utan allenast förut befintlige omjusteras, der sådant erfordras; att detta skall gälla äfven mätstockar, försedde blott med den gamla indelningen, hvaremot mätstockar, inrättade efter både den gamla och den nya. få krönas intill 1862 års slut, efter hvilken tid ingen med den gamla indelningen försedd mätstock må krönas, om ock den nya tillika skulle vara derå anbragt; att under loppet af 6 år från den 1 Januari 1857 det må stå hvar oeh en enskild fritt att i sin handel och rörelse använda, efter eget godtfinnande, det hittills gällande eller det nya måttoch vigt-systeinet; att till Kronans förråder och magasiner, efter nya Stadgan inrättade mätstockar, målkärl och vigter, skola anskaffas före 1857 års utgång, så att Skattesäden för året 1858 bör inmätas med de nya målkärlen, äfvensom att utleverering på samma sätt verkställes, — dock att, om någon skattskyldig åstundar att sädens uppmätning kontrolleras med förut brukliga målkärl, sådant, utom hvad det afskaffade kappmåttet angår, icke må förvägras; att i Kronans räkenskaper för skatteoch uppbörds-året 1858 och fyra nästpåföljande år, äfvensom i debetsedlar för samma år, så väl gamla måttet och vigten, som de nya, skola särskildt utsättas; att, under samma tid, de årliga markegångstaxorna, äfvensom alla taxor och förordningar om debitering eller uppbörd i varor och effekter, samt afhandlingar mellan enskilde och Statens myndigheter, skola upptaga både gamla och nya måttet och vigten; Men att, från och med den 1 Januarii 1863, i Kronans räkenskaper och Förhandlingar endast det nya Systemet må användas, och att, vid nämnde tidpunkt, den nya Stadgan jemväl i öfrigt skall träda i full verkställighet.
På grund af hvad sålunda blifvit upplyst, och då omförmälda ersättningsbelopp af 150 R:dr för nybyggnaden och 575 Rrdr för underhållet, tillsammans 725 R:dr, syntes vara skäligt, hade Krigsoch Kammar-kollegierne ansett sig böra i underdånighet tillstyrka, att allmogen inom Näsgårds och Vesterbergslags fögderier måtte från och med innevarande år, då bevillningsfriheten upphört, befrias från den åliggande nybyggnadsoch reparations-skyldighetens utgörande vid Näs kungsgård, samt att Kongl. Majit täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition oin anvisande dels af 575 R:drR:mt årligen till nuvarande arrendatorer af bostället, hvilka förbundit sig att mot berörde ersättningsbelopp undeihållsskyldigheten under återstående arrendetiden fullgöra, dels af 150 R:dr Rrmt ärligen såsom bidrag till nybyggnadsskjfldigheten, hvilket belopp skulle ställas till förvaltning af Dal-regementets Boställs-direktion att, i mån af skeende behof, användas; hemställande dock Kollegierne i underdånighet, att, i anseende till vexlande priser å byggnadsmaterialier och dagsverken, dessa ersättningsbelopp icke må bestämmas för längre tid än tio år i sender; samt att nybyggnadsoch reparatiorisskyldigheten må vid skeende ombyte af arrendator, efter nuvarande arrendetids utgång, åläggas den blifyande arrendatorn af kungsgården, mot det att Lönings-direktionen erhåller årlig ersättning för den nedsättning i arrendeafkastningen, som deraf kan blifva en följd. Då, i följd af senast utfärdade Bevillnings-förordning, den lindring i bevillningen, hvilken allmogen inom Näsgårds och Vesterbergslags fögderier i Stora Kopparbergs Ian Kongl. Moj-.ls Näll. Proposition N:o 28. 9 enligt Kongl.
Anckarsvärd velat framställa denna tanke, jemte den att jag här mången gång yttrat mig emot de olagligheter, som blifvit begångna vid passevolancens införande i detta land. Jag erkänner, att jag jemte Gr. Anckarsvärd i detta fall stridt för hvad jag tror vara det rätta i denna del. Jag påminner mig alt jag fortsatt denna strid, äfven sedan Gr. Anckarsvärd öfvergifvit densamma. Jag har äfven vid denna riksdag kämpat derför; och skulle »let behöfvas, så skulle jag ännu förnya denna kamp. Den tyckes likväl nu vara utkämpad, och jag trodde, att vi skulle slippa att återkomma till densamma. Denna kamp åsyftade att förekomma den grundlagsvidrigbeten, att för en längre tid, än R. St. ägde rättighet, ålägga enskilde innevånare i landet ett tvångscontract, samt utskrifva contractet utan att höra contrahenterna, der sfldane funnos. Detta var händelsen med passevolancen. Jag vet icke huru den ens kan ställas i bredd med denna fråga, sorn afser att anordna ett anslag för sådana behof, hvilka ovillkorligen måste sträcka sig utom tiden till nästa riksdag, behof, hvilka äga sin grund i sådana beslut, sorn R. St, grundlagsenligen kunna fatta, så vidt R. St. kunna sätta Ri - D e n ao Mais f. in. i65 Il-I i skuld oell så vidt denna skuld kaij utsträckas vida utöfver den lid, då någon af de lagstiftare, som densamma beslutat, ännu lefver.
Hvarförutan Rikets Ständer anse den förklaring böra meddelas, att deni 11 §. af 17 Cap. Rättegångs-Balken Vakter och dem, som Rättens eller Konungens Be fa 1 l.n i i>gs h a f va n des bud och ärende gå, tillagde rättighet att sjelfve edeligen vittna om det, som dem i thy fall händer, må utsträckas äfven till dem, hvilka äro tili Fångvaktare eller Fångförare vederbörligen antagne. I sammanhang härmed, och då de sladganden, hvilka röra fångvården, äro spridde i en mängd Författningar och tiil en del måste sökas uti Kongl, Bref och Förordningar, som ej en gång äro genom trycket allmängjorde, hvilket hos dem, som hafva fångvården sig anförtrodd, måste verka osäkerhet och villrådighet om hvad, som är verkligt gällande Lag, samt då jemväl flere af de qvarstående Lag-bestämrnelserne äro för närvarande tid mindre lämplige; få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att en allmän Författning måtte varda utarbetad, hvarigenom alla serskilde förhållanden med fångars förvarande, forslande och öfriga vård noga bestämmas, äfvensom di - Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse , N.-o 32g. sciplinens handhafvande inom allmänna fängelserne; och att derest, till följd härutaf, några förändringar i en eller annan del af nu gällande Civil-lag erfordras, eller tillägg dertill blifva af nöden, E. K. M. då täcktes låta för nästkommande Ständer derom framlägga förslag; men att de föreskrifter i öfrigt, som E. K. M., till följd af Rikets Ständers underdåniga anhållan, kan finna för godt att, i afseende på fångvården, besluta, må, ju förr desto hellre, varda till efterrättelse kungjorde. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 Maj 1841.
Ätt vi icke äro befogade till den förstnämnde klagan, det veta vi: Hvad slöseriet beträffar har det utan tvifvel ägt rum, men detta slöseri har varit af en sällsam beskaffenhet. Det Allmänna har varit föremålet deraf, icke offret; och de tillgångar hvarmed detta ädla slöseri blifvit utöfvat, hafva icke blifvit hämtade af Statens kända och påräknade Intrader, utan tillskapade; Ja! mine Herrar, tillskapade genom snillets kraft och genom en verksamhet, som då allmänt väl är i fråga ej känner hvarken ro eller rast. jag kan med egen erfarenhet och med tillförsigt att bli trodd på mina ord, så mycket lifligare derom tala, som jag sjelf varit nyttjad i en del af de ärender der så betydliga förmåner tillskyndats vår Stat. Af alla dessa förenade anledningar, får jag för min del förklara, det jag anser Friherre Stael von Holsteins ifrågavarande Tillägg Den a December, icke vara lämpeligt, att uti den af Riksens Ständer beslutade Tacksägelse - Adresse inflyta. Många yttrade härtill deras bifall. Friherre Cederström , Jacob: Öfverlaggningen uti ifrågavarande ämne synes mig ännu vara allt för tidig, innan det Prorocolls Utdrag, som skall innefatta Ridderskapets och Adelns beslut, blifvit uppläst. Anses frågan vara af en allmän beskaffenhet hade den bordt hvila. -— Skulle den deremot anses vara enskild, kan den nu till öfverläggning förekomma, men ej förr än Protocolls' Utdraget blifvit uppläst, ty då först får öfverlaggningen en riktig lorm. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric.- Då hela Öfverläggningen i ämnet, samt föl j ak teli gen hvarje Ledamots anmärkningar, tnrde böra till Expeditions - Utskottet öfverlemnas, för att derstädes sammanfattas och uppställas i form äfen TacksägelseAddresse, hvaröfver, sedan den från Expeditions • Utskottet återkommit Discussion först äger rum, sa torde mig af sådan anledning tillåtas fa uppläsa följande : Allmänt klagas öfver nöd och förlägenhet.