Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skulle kunna anställa åtskilliga betraktelser deröfver, att man hört Bevilln.Utsk:s ordförande nu arbeta tvärt emot den argumentation, på grund hvaraf han afgaf sitt tillstyrkande för bifall till Bevilln.Utsk:s betänk. Jag skall dock innehålla dessa betraktelser, såsom deri redan förekommen af Hr v. Troil. Gr. v. Fersen har såsom grund för sin nu framställda argumentation anfört Ständernas olika beslut i afseende på tiden för inkomsters beräknande emot den, då de verkligen inflyta. Jag var den ende ledamot, som vid Bevilln.Utskrs nyssnämnda betänk., då det bär förevar, gjorde enahanda erinringar. Gr. v. Fersen var mig då en häftig motståndare. Han visade nemi. då med en uppställd siffercalcul, att statsbristen •icke kunde uppgå till mer än 35o,ooo rtdr. Nu deremot påstår han, att denna brist öfverstiger de 370,000 r:dr, StatsTJtsk. föreslagit. Det skulle derföre säkerligen vara ganska upplysande'för StatsUtsk., om Gr. v. Fersen ville till den calcul, han i dag uppgjort, foga den, som han här framställde, då Bevilln.Utskrs betänk. N:o 56 bär debatterades. Jag fruktar, att dessa då komme att qvitta emot hvarandra. Jag anhåller om återremiss, icke derföre, att Utsk. upptagit för stor eller för liten summa, men emedan jag anser det vara fullkomligt olämpligt att uppgifva någon bestämd summa, då jag icke ser, hvarföre Statscont. möjligen skall komma att erhålla öfverskott för att användas till behof, som icke äro erkända. Här är blott fråga om att jemnt upp fylla den extra statsbristen. Emedlertid anser jag Statscont. icke böra sättas i förlägenhet, i fall bristen öfverstiger det belopp, hvartill den är beräknad. Jag tror derföre, att, sedan det visat sig, lill hvad belopp brännvinsbränningsoch tullbevillningen uppgått, Riksg.eont. må vara förpligtadt att förskottsvis utbetala skillnaden deremellan och det belopp, sorn utaf nämnde inkomster influtit.
April beslutat en förnyad underdånig ansökning; med dervid nu beledsagadt tillägg, att hos Kongl. Majit i underdånighet derjemte anhålles, att samma Committé må med första sätta* i verksamhet; så att dess 528 Prot. TJtdr. d. 30 Maji 1818.' Utlåtande till nästa Riksdag, ofelbart kan vara att förvänta. S. D. Föredrogs till afgörande Lag-Utskottets ^Memorial den 14 i denna månad, i anledning af de inom Vällofl. Borgare-Ståndet skedde anmärkningar vid Utskottets den 13 sistlidne April afgifne Betänkande, rörande det af Kongl. Maj:t till Riksens Ständers pröfning och antagande öfvmrlemnade Förslag till ändringar uti 7:de Cap.' Rattegångs-Balken , och ansåg Borgare Ståndet , med bifall till hvad Utskottets första Betänkande innehåller, stadgandet att Intekning ej må beviljas i hus, annan byggnad och Vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden icke är förenad, kunna vid Domstolarne gifva anledning till olika tillämpning; Hvadan Borgare-Ståndet beslöt, att vördsamt och vänligen inbjuda sine Respekti. ve Med-Ständer att, till iakttagande vid författande af underdåniga Skrifvelsen till Kongt. Maj:t antaga den af Lag-Utskottet i sitt sednare Utlåtande gifne förklaring, att förenämnde stadgande icke har afseende på sådana hus, byggnader eller Vattenverk, som äro uppförde å Stådernes grund, eller så kallade ofria tomter, hälst förhål-1 landet roed de samma är sådant, att de alltid äro från tomten oskiljaktige, så att Staden aldrig kan fordra husens afflyttning eller åtkomma dem på annat sätt, än emot lösen efter deras värde, ifall något serskildt vilkor emellan Staden och Tomtinnehafvaren ej blifvit träffadt. S. D.
4® loit bor uppfåttaå, i oftoercnåfiamtnclfe meb be får DliFå# 35oFfiutåarbe# tet gådanbe grunber, få att be, till form od) upphällning, må, få roibt måj# ligt år, blifroa lifa, cd) hmilFet formulair bär grunba ftg på be får en or# bentlig 6 of får ing i admånhet gållanbe principer/ få att bet må innefatta full# ffånbigljet, enfeldt, fåFer controll, få liten roiblyftig&et forn möjligt, famtlått# fattlighet får åfrcen bein, forn iefe åro närmare Depante meb DoPforing, och att formulairet jemroål bor tpbligt anroifa, att balancerne, från bet fotegåenbe och till foljanbe året, fPola fullfiånbigt upptaga tillgångar i fafligheter, for# bringar, behållningar i penningar eller effecter, åfroenfom dulber, allt i pe'n# ningemårbe; boranbeå berjemte i hvarje ^>ufmubboP intagaå orbentlig Ca{jg# rebogorelfe, och, ber £ÖerFet fyat råFning meb Q3anFen eller 3viFågålbå#Cön# toiret, ferjPilb Conto för fåban råFning. 3 affeenbe på £ongl. SKånteFammarenå $ufrcubboE hafroe <28»’, titt toinnanbe af fullFoinlig controll och orbning bernteb, funnit lopanbe råFnin# gar meb 33anFen och OviFågålbå#
Angående hvad ytterligare iakttagas bör, då, på hittills påbjudet och brukligt sätt, I utmätt Fast Egendom varder å Auction, genom Uppoch Afslag, försåld. 5;o Om vidtagande af åtskilliga åtgärder, till betryggande af Enskildes rätt i afseende på sådane medel, som af Under-Executorer genom utmätning uttagas. tito Rörande ytterligare föreskrifter i afseende på verkställigheten af Auctioner å utmätt Fast Egendom, samt om tiden, inom hvilken Auction å utmätt Lös Egendom utsättas bör. 102 7:0 Angående utmätnings verkställighet å Utslag i mål, der Gäldenär, utan allt jäf eller invändning hos Konungens Befallningshafvande skriftligen eller mundtligen erkänt skulden. 8:0 Rörande den ändring uti 6$ §. af Kgl. Förordningen den 1 Augusti i8o5, angående Skogarne i Riket, att de uti samma §. omförniäldte särskildte slag af åverkan å allmänning, eller annans enskilda egor, hädanefter måtte beläggas med lika böter, som 62 §. af högstberörde Förordning utsätter, för dylik åverkan å Kronans Parker, Gehäg och Djurgårdar; samt 9:0 Angående undersökningars i Brott-mål uteslutande från det exemplar af Under-Rätts Allmänna Sak-Protocoll och Dombok, hvilket tili vederbörande Hof-Rätt renskrifvet insändes.
Afd. 26 4-oa Den 21 December «. m. aftappning; i frågan om Westeroch Norrbottens Läns sammanslående; och angående inrättandet af ett allmänt Arbetsoch Corréctions-hys här i staden. Statsoch Serskildta-Utskottens: Rörande väckt motion om Canzli-Stvrelsens upplösning m. m. Lag-Utskottets: Angående väckt motion, att förmedlade Hammantalet må ligga till grund för alla, Hemman åtföljande, Skatter och Onera. Lagoch Oeconomie-Utskottens: I följd af återremiss å Betänkandet om jemkning i Seglations-Ordningen. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets: Uti återremitterade målet angående större frihet i Jern-tillverkningen. Expeditions - Utskottets: Med svar på anmärkningar vid förslaget till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående lagvadda sakers lottning emellan Hof-Rätts Ledamöter. ii.‘o Läggande till Handlingarne af följande Utskotts Memorial och Utlåtanden, nemligen: Constitutions-Utskottets: Angående väckt motion om ändring i %5 oeh 26 §. §. uti Justitia? - Ombudsmans-In - Den 21 December e. m, 403 structionen; och om sättet för slutliga behandlingen af frägorne angående, omsättningsbeloppet för Discont-lån, samt Allmänna Brandlorsäkrings-Yerkets Lånerätt i Banken. Stnts-Utskottets: Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande ersättning till Svenska Medborgare för lidne förluster genom uppbringningar. Förstärkta Stats-Utskottets: Om verkställde voteringar angående Pension för Rikets Ständers förre Justilise-Ombudsman, Herr Friherre Mannerheim; och rörande inlösen af f. d. Filial-Disconternes ännu utelöpande Skuldförbindelser. StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens: Med anmälan om utgången af den derstädes anställde omröstning i frågan angående understöd af Säd till anläggning af Districteller Socken-Magaziner.
Deri '% % Maj. upptaget, blifvit klandradt, har hos ett annat Ständ blifvit anmärkt. Då särskildt blif» vit klandradt, att frågan om förbättring i Länsmännens lönevilkor icke blifvit upptagen i sammanhang med frågan om förbättring i lönevilkoren för penninge-lontagande Embetsoch Tjenstemän, tror jag att Utskottet dertill haft fall anledning, då Länsmännen ej äro penninge-löntagande tjenstemän, utan till stor del hafva Boställen. För öfrigt, utan att vara fullkomligen säker på riktigheten af min tanka, får jag den äran nämna, att jag för min del ej ser något hinder för äterremiss, i fall Ridderskapet och Adeln skulle behaga förena sig om att anse Utskottet hafva gjort för litet afseende på de anmärkningar, som vid Betänkandet blifvit gjorda, och ej nog hafva utred t frågan; men jag känner äfven att Ridderskapet och Adeln ock kan, om så behagas, med förändringar antaga Utskottets Betänkande. Grefve LiUjencrantz, Uppskof med löneförbättring i anseende till förestående general-lönreglering för penninge-löntagande Tjenstemän, är icke iämpeligt, i anseende till Länsmän, åtmindstone icke i Westmanland, ty der hafva alla indeldt lön, ehuru en stor del endast 6 R:dr 32 sk. utan Boställe, som redan anfördt är. 1 anledning af det som blifvit sagdt om lättheten för Kronofogdar att i oloflig väg för - ur. Den | % Maj. förbättra sina vilkor,'så anser jag mig böra anmärka, det alla tillmålen, sorn rigtas mot hela Glassér af Tjenstemän, sällan äro väl öfverlagda. För min del är jag lycklig nog, att i det mig nådigst anförtrodda’ Län äga utmärkt aktningsvärda Kronofogdar, och äfven till stor del lika beskaffade Länsmän.
]; orsas af en oiiiicllig 11mlgcl störande fa1itoi.e.r. Det rria~iskliga lifvet ar alltför rikt, a t t i iiagot fall kiinna lata sig pressas in tinder en eller ett par döc1a f o r d e r, dessa m&amp; iiu i och för sig vara alclrig så Det forclras därför en mer an vanlig öfii.ing och vana att 1; oinma till ratta inom denna labyrint af hvaranclra korsande och ej sällan niotsagancle data och fal&amp; %, fiir Att icke llaa sig ledas pA vill.osp&amp;r. Meii 1.1 f ' ölj er natiirligtvis ocl; s8, a t t: icke allting p8 detta omi: 4de al:. val bestalldt i och med en förniiftig reglering al: den &amp; lcler, clB ett ordiiaclt samlif m.ellan. kön.en. l~aai. begynna,. De t giii~es ingen iiniversalnieclicin fijr sjulia sczmhilllen, lika litet som f " dr sjuka individer. Rvinnofriigan, s&amp;som jag sökt fatta ' ' den., är intet aiiiiat ä11 en ~ii~clerafdel.iiiiig af den sociala frgga, soin beliärslzar tiden; och vicl dess grä1i.s möta vi aUtsB &amp; ter cle~iiia aJ.ltoinfattmcle fraga i liela dess oöfversk&amp;dliga storhet. S8 nara är sambandet cleni emeU.aii, att om den sociala frigan s rent elio~i.omiska siclit funne en l.ösning, s&amp; pass fullstaiidig soin gärna är tänkbart, ' s&amp; s l d l e clarmed visserl.igen.
Efter den briljantaste perioden mellan 1754 och 1770 hade de nyckfulla stimmarne, lydande sina naturlagar, dragit sig undan och småningom allt mer och mer lemnat kusten, utan att dock alldeles upphöra. Då det nu icke var tänkbart att i så upplysta tider komma fram med förtrollade hästar, grisar eller ens förtrollade sillar, men man det oaktadt måste ha en antaglig förklaring öfver orsaken till hemligheten, så fann man den också. En nationalfråga af omätlig vigt uppstod och åstadkom nära på en hel revolution. Liksom en lavin sluppit lös, började ett alarm utan mått om ”tran-grumset”, som hittills utkastats i sjön, men hvilket nu ansågs vara rätta orsaken att sillen flydde undan. Alla möjliga åtgärder vidtogos för att stilla den fruktan, som häraf uppkom; och under de häftigaste debatter bevisades hit och dit allt både möjligt och omöjligt, utan att man likväl ännu hann så långt att man bevisat något väsentligt i den vigtiga frågan. Härunder hade af konungen till landshöfdingeembetet befallning blifvit gifven att ”intet trankokeri skulle få bibehållas eller anläggas utmed sjön och att den salterieller trankokeriegare, som icke inom tre veckor efter sjudningens upphörande hade affört allt det grums, som ej genast kunnat nedgräfvas, eller låtit något deraf i sjön utflyta, skulle vara förfallen till 100 riksdalers plikt och dessutom blifva sin trankokerinäring förlustig; samt skulle en hvar vara berättigad att åklaga sådana förbrytelser.” Det är lätt att inse huru de många fiender, som här lurade den ene på den andre, skulle vara på vakt för att skjuta ut en afundad yrkesbroder. Också blef det en fläkt i seglen för herrar bokhållare, som icke lemnade denna fortyn oanvänd till sin egen uppkomst, vare sig att döttrarne följde med eller icke. Emellertid var det icke blott för den enskilte som saken tog en svår vändning, utan hufvudmännens otaliga verktyg blefvo äfven i sin väg förstörda, så att när sillfisket åter nalkades, rådde den största förvirring bland alla dessa menniskor, som voro hotade till sin bergning.
Iiäkls ä gäldeiiär i sädsn bekarsd bändelse nu mera sällan eller sldrig sokes velt missbruk dermed möjligen kan inträffs, s^nss cle i nämnds mätta gilus föreskrifter, utsn äkventvr, kunos uppkörs slt galls, oell är säleder i i zf förslaget sntvilt, slt besättning endast för fordran, som blifvit fastställa, borde egs rum. Deremot bsfvs Dommitterado uti 8:de sk forslaget bibebällit Dagens stsdgande om förbud för gäldenär stt ress bort förr, än bsn för rätts svsrst, mecl den tillag ds bestämmelsen, stt, dä förbudet öfverträdes, besättning ms egs rum. Dikaledes bär den i Doncurs-Dagen utsatts päkvljd sf besättning för gäldenär, som sedan (loncurs är börjsd, olulligen vistas utom sitt bus, ansetts böra hvarsta. -"Deli uti kongl, förordningen den 12 Alars 1880 gäldenär medgifns förmon, ztt bysättningsutslag ps grund sf löpande skuldebref, som är stäldt stt betslss vid snfordrsn, ej ms verkställas förr, än 8 dagar elter lagsökningen, senes, meri afseende ps löftesmäns serskilda snsvarigbet, börg utsträckas till dem, skven i de fall, ds uppsägningstid vsrit i den löpande förskrikningen eller invisningen betingad. 'I öfverensstämmelse med osvan antedde grundsats, stt besättning sr ett tvängsmedel, bviiket bör uppköra, ds gäldenär under edelig körsäkrsn uppgifvit sins lillgängsr, äro de bestämmelser, som funnits lämpligs dels i afseende ps sdgängs fullgörande gk gäldenär, dels för berörde tillgängsrs öfverlemnande till utmätningz-mgnnen eller nedssttsnde i taks bänder, för stt vsrg tillgängliga, för utmätning, dels ock rörande gäldenärens lösgikvsnde ur kaktet, upptagne i 3 §. af förfg!tnings-förslsget.
Belägen vid Östersjön har denna Stad till hufvudnäring Strömmingsfisket, som rätt betydligt idkas på fem särskildta i hafvet belägira skär, der iiskesidkarne uppehålla sig från vårens början till sent på hösten, och för hvilken rättighet en viss afgift erlägges till skärens egare. Den insaltade strömmingen afsättes midsommars tiden i Städerna omkring Mälaren och om -r -1 — ^ hösten i Nyköping och Norrköping, allt med fiskes-idkarnes egna båtar, med hvilka dessa personers spanmålsbehof i återfarten hemföras. Stadens handel, i en enda persons hand, består uti att förse Skärgården med lin, hampa, salt, victualier och något specerier. Konstfliten hos fiskes-i dkar ne, medelst förfärdigande af ali den redskap de behöfva, ej obetydlig. Stadens jord användes endast till vanliga sädesslag. Barnaundervisningen sker af Stadens Komminister uti en pedagogi. Skolhuset underhålles på Stadens bekostnad. Fattigförsörjningen sker medelst sammanskott och de mest uslas intagande i fattighus. Fattiga barn klädas på fattigkassans bekostnad och födas tourvis i husen. Maria?/red. Belägen vid Mälaren har föga rörelse för både handel och handtverkerier, hvaremot jordbruket är hufvudnäringen. En i Staden varande chemisk fabrik fortfar. Stadens jord användes tili säd, potates, lin och något jordfrukter. För Barnundervisningen är inrättad en skola, hvars Lära - 14 re, Komministern,i Staden, eger sig särskild lön af kronotionde!! anslagen. Fattigförsörjningen sker genom sammanskott. Strengnäs, belägen vid Mälaren. Handel och liandtverkerier äro ej betydliga. Jordbruket och inkomsten af Gymnasii oell Skol-ungdomen är hufYudnäringen. Uti Staden är sätet för Biskopen i Strengnäs Stift samt tinnes Gymnasium, Trivial-Skola och Lankasterskola. Staden eger en Läkare, som Staden antager och lönar. Fattigförsörjningen bestrides'af en Kommitté, som förser de arbetsföre hjonen med arbete samt de orkiöse med underhåll. Eskilstuna.
Herr af Robson3 Carl Magnus', Redan uti det förra, Statssamt Allmän® na Besvärsoch Economi-Utskottens aflåtne, 6amt till förnyad handläggning återremitterade Betänkande, medgifves möjligheten däraf * att de ifrågavarande Skogars upplåtande under enskild Den 12 Deeember e. m. ägo, skulle kunna verka till deras förödelse, dock att sannolikheten däraf ansågs mycket bero af sättet på hvilket upplåtelsen sker och de vilkor som därvid fästas, samt att i alla fall, frågan endast vöre om den tidigare förödelse, hvilken i sådan händelse skulle äga rum, och den eom i alla fall, om ock sednare, kom me att inträffa, därest nuvarande hushållning med Kronoskogarne fortsattes. Detta Betänkande åtföljdes af min och flere Utskotts Ledamöters reservationer, och vid föredragningen innom trenne af RiksStånden, ökades anmärkningairne emot detsamma uti så hufvudsakliga omständigheter, att EconomiUtskottets pluralitet frångick det förra Betänkandet, men hvilket Betänkande nu åter genom Höglofl. Statsutskottets medverkan, ånyo framträder, något när i dess förra skick, dock att till Riksens Ständers profning, liivväl vid detta tillfälle derjämte anmäles, den Economiska reservation som Samma Betänkande ytterligare åtföljer, och hvilken reservation^jag härmed i hela dess vidd åberopar, jämte det jag för min del äfven instämmer i hvad till äfventyrs särskilt anmärkt blifvit emot sättet af detta måls sluteliga behandling i sammansatt Utskott, Hvad hufvuasaken annars angår, så har man väl ock velat framkasta reflexioner därÖfver att återremissen ingalunda gifvit anledning till så förändrade åsigter, som dem, hvarunder EconomiUtskottet ånyo upptog saken, men skulle sådant verkeligen yrkas, så vore jag beredd 64 Dan 12 TKttmber e. m. här uppläsa ett sammandrag af de gjorde anmärkningarna, så korrt uppfattat, ämnets stora vidd möjligen tillåtit, för att derigenom, åtminstone inför Höglofl.
Derefter inkom StatsUtsk:s betänk. N:o 3g3, och äfven då åtgingo flera dagar, innan R. o. Ad. fattade sina beslut i frågan. Större omgångar känner icke vår grundlag; men det är icke R. o. Ad. obekant, att utom dessa 3 ordinarie remisser hafva 3 extra ordinarie remisser i detta ämne ägt rum , äedan Ståndet redan blifvit upplyst om alla förhållanden och hvar och en haft tillfälle att fästa uppmärksamhet på alla de beslut, Den u3 April f. n>. hvilkas fattande han ansåg lämpliga och Ståndet således kunnat erhålla tillräcklig ledning för sina beslut. 3:ne ytterligare remisser hafva dock skett, fastän icke i öfverensstämmelse med den ordning, grundlagen stadgar, nemi. först en remiss af Frih. Palinstjernas motion, sedermera en annan remiss i anledn. af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion och slutligen likasom en remiss genom svaret på BondeStrs förra inbjudn. Det är således yrde eller 8:de gången, som denna fråga förekommer. Jag ber R. o. Ad. om ursägt, att jag dock ånyo upptager frågan till dess verkliga beskaffenhet. Frågan rörer förändring i de grundsatser, som ligga i den civila och ceconomiska lagstiftningen angrde räntornas utgörande. Vår oeconomiska lagstiftning stadgar dessa räntors utgörande till större delen i persedlar. För att grunda en likhet i räntornas årliga belopp har den store Konungen Carl XI stadgat denna grundsats, som icke af någon förändring i tiden för markegångssättningen eller af någon ny organisation af markegångscommitte'erna kan ersättas; ty det är klart, att de parter, hvilkas lidande eller vinst beror af en orättvis markegång, äro tryggade emot orättvisan derigenom, att såväl räntegifvare sorn räntetagare äga rättighet att lemna eller fordra den verkliga ränta, som bör erläggas, hvars rätta belopp mates af spannmålstunnan och icke af det derå utsatta markegångspriset.
1838 hade hvetepriset stigit till hungersnödstaxa, der fun-nos alla utsigter till en våt höst, inkomsterna aftogo, deficit blef ett allmänt gängse ord, pauperismen var i tillväxt, och fabriksbefolkningen i Lancashire fann för sig omöjligt att existera, eftersom egendomsherrarne höllo ett onaturligt pris på de enklaste lifsförnödenheter. Då inträffade något som icke är ovanligt i Englands offentliga angelägenheter, men söm gör dessa ensamt stående i jemförelse med andra nationer. Det är en verkligt engelsk metod, ett fritt folks metod, med frihet att tänka, tala och handla så som man sjelf för godt finner. Enskilda personer kommo till hjelp, ett litet men verksamt sällskap bildades, som först genom folklig agitation, derpå genom tapper parlamentskamp angrep och förstörde de monopol, genom hvilka nationens materiela tillväxt så länge hade blif-vit hindrad. I oktober 1838 sammanträdde sju obekanta, dittills alldeles icke inflytelserika män på ett hotell i Man-chester och bildade en förening mot spänmålslagarne (Anti-Com-Law-League). De erhöllo snart flera i sitt förbuqd; bland dem Richard Cobden, hvilken från detta ögonblick bestämdes att taga den mest framstående del i alla öfver-läggningar och åtgöranden. Vi måste nu göra ett afbrott i vår framställning, för att egna ett ord särskildt åt denne märkvärdige man, en af de mest oegennyttiga och uppriktiga filantroper, af hvilka något lands statsmän kunna berömma sig. Richard Cob-den föddes i en liten by i Sussex, i juni 1804, under, samma årtionde som såg lord Beaconsfield och Gladstone födas. Af dessa tre män uppträdde Gobden under de minst gyn-samma omständigheter och bestämdt med den minsta ärelystnaden. Vid en jemförelse nådde han alltså de största resultat, ty han åtog sig att vara sakförare i en fråga som icke till sin förmån hade något annat än den logiska följdriktigheten, och han fick upplefva att se sina önskningar antagna af de parlamentariska hufvudmännen inom alla partier.
Utskottet hade föreslagit, att etuis, med tillbehör, af sammansatta eller ej specificerade ämnen, nu förtullade efter värde med 25 procent, skulle, jemte tilllägg i rubriken af »äfvensom penningebörsar», förtullas efter vigt, med 32 sk. per skålpund. Borgare-Ståndet har godkänt detta förslag, men Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden, med ogillande deraf, vidblifvit gällande taxa. Så vida icke Borgare-Ståndet skulle vilja frånträda sitt beslut och instämma med de öfriga Stånden, torde, då det föreslagna tillägget i rubriken gifver den samma en större omfattning och följaktligen i och för sig inverkar på tullafgiften, så väl frågan om detta tillägg, som den föreslagna förändringen i tullberäkningen och afgiften, böra blifva föremål för omröstning, och Utskottet föreslår i sådant hänseende följande proposition: 20:o. Den som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser gällande tulltaxa i afseende på artikeln etuis, med tillbehör, af sammansatta eller ej specificerade ämnen, böra förblifva oförändrad, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer i rubriken att tilläggas: »äfvensom penningebörsar», samt införselsafgiften derå att bestämmas till 32 sk. skålpundet. Bevillnings-Utskoltels Memorial, M 14. 19 För artikeln fartyg, utländska, med tillbehör, hvars nu gällande tullbestämmelser äro: när, i följd af serskilda omständigheter, helfrihet för sådana beviljas, eller när de af utlänning till svensk hamn inbringas, samt der prisdömas och försäljas 25 R:dr införselstull. strandade och såsom vrak sålda 10 » dito alla andra 25 » dito allt för hvarje 100 R:dr af köpesumman; hade Utskottet föreslagit följande re daktion och tullsatser: Fartyg och båtar med tillbehör, sedan köpesumman blifvit af svensk auktoritet eller konsul bestyrkt 100 R:drs värde, 20 R:dr införselstull.