Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Söder-ön i Börstils socken; 45:o Gustaf Jonssons från Galmar län motion, om stats-bidrag till uppmuntrande af anläggning utaf stengärdesgårdar; 46:o Bengt Nilssons från Kronobergs län motion, om ersättning till rust hållen i Småland för förlorad inkomst genom förändring i salpeter-hjelpens utgörande ; 47:o Nils Perssons fråii Calmar län motion, om lindring i båtsmans-rote ringén inom Södra Möre härad; 48:o Johannes Andreassons från Elfsborgs län motion, uti hvilken Efraim Larsson från samma län instämde, om stals-anslag till uppmuntrande af skogs-plantering inom länet; 49:o Anders Bäckströms från Norrbottens län motion, om anställande af undersökningar i och för vägoch vattenbyggnads-företag inom Norrbottens län; no Prot.-Utdrag den 4 December 1856. 50:o J. E. Rutströms från Norrbottens län motion, angående aflöning för tolkar i Finska språket inom länet; 51:o Lars Magnus Knutssotis från Östergöthlands län motion, om anslag för anläggning af nya, samt omläggning och förbättring af hackiga eller eljest mindre goda vägar; 52:o Petter Jönssons från Jönköpings län motion, om nedsättning i utskylderna för åtskilliga hemman å Wisingsö; 53:o samme ledamots motion, om låne-understöd för nybyggnad af eller större reparationer å socknekyrkor; samt 54:o Ola Månssons från Christianstads län motion, om Malmö skolas bibehållande såsom Högre elementar-läroverk. S. D. Föredrogs och remitterades till Lag-Utskottet: 4:o Sven Erssons från Kopparbergs län motion, om straffbestämmelser mot misshandling af djur; 2:o Pehr Nilssons i Espö af Malmöhus län motion, derom, att rättegångs fullmakt, som expedieras genom elektriska telegraf-byråerna må anses fullt laglig; 5:o Johannes Larssons från Jönköpings län motion, om ändring i 2:a § 49 kap. Missgernings-Balken; 4:o Anders
Sedermera företages revisionen af rotehållarnes ombud, för att ytterligare å sin sida granska räkenskaperna med samina intresse, som i Krigscollegii granskning ägt rum. Skulle nu den oförmodade händelse inträffa, alt i afseende på anmärknrr, som blifvit gjorda emot beklädnads-directionens åtgärder, rotehållarnes ombud ej skulle finna nöjaktigt besvaradt hvad i Krigscollegium blifvit godkändt, så lära dessa ombud icke tillstyrka decharge; och då en sådan fråga uppkommer, öfverlennäs saken till Generalmönsterherren, sorn det tillkommer alt lemna beklädnads-directionerna decharge för deras förvaltning af beklädnadsfonderna under de år, hvilkas räkenskaper blifvit granskade. Dervid fäster Generalmönsterherren afseende på huruvida Krigscollegium tillstyrkt decharge och huruvida rotehållarnes ombud tillstyrkt decharge, emedan dessa båda auctoi Heter, om jag så må kalla dem, handla i samma intresse och samma sak, och i följd af deras ollallo meddelar GeneralmönStei herren de'charge eller icke. Skulle nu så hända, att någondera af dessa auetorileter, nemi. Krigscollegium oell rotehållarnes ombud, finner sådana förhållanden inträffa, att den ej bör tillstyrka decharge, så anmäles detta till Generalmönsterherren, som i sin mönsterberättelse anmäler det till K. M, som slutligen afgör frågan. Sorn jag ser att man i betänk, velat något skeft citera författningarna och vanställa förhållandet, så anser jag, lika med Frih. Gederström, det nära nödvändigt att återremittera äjendet, på det en på verkliga förhållandet grundad utredning må äga rum i afseende på motionärens begäran att öfverlemna tvister 0111 beklädnads-räkenskaperna till Kammarrättens pröfning. Jag anser för ö f 1 ig t att denna sednare åtgärd är alldeles öfverflödig, emedan det vore att ytterligare intrassla ärendenas gång, att öfverlemna deras afgörande till en auetoritet, som alldeles icke har eller förstår att med dem sig befatta, utan saken bör slutligen af K. M. afgöras. Lika med Frih.
Stånd antagen, icke åt förundta förmåner gifver kraft af Privilegier, då inga nya sådan® ett helt Stånd angående utan samteliga Ständernas vettskap, gjorda påminnelser och samtycke, kunna utgifvas och meddelas. Se R&gerings Fortnen - Deri s 3 December 4 6 j Formen 1772 § 52. Hvar och en som undersöker beskaffenheten och ändamålet med SkråOrdningarne skall ock lätteligen af deras natur och innehåll finna> att de endast äro Reglementarislca Författningar, till Ordnings bibehållande emellan åtskilliga slags Handtverkare under Städernas område. Hvem skulle väl viljå påstå, att Tracteringar, Böter, Afgift till Lådan , den yngsta Mästarens pligt att gå de äldres Ärenden &C. &c. äga egenskap af Privilegier* Uti ingen af de, under och efter Konung Gustaf Ilis Regering arilaggde Städer är Skråtvång tillåtit: Om det likväl ägt Natur af Privilegium, hade dessa nya Städers Borgare äfven så litet kunnat detsamma beröfvas, sorti Representations-rätten vid Riksdagarne. Ofta har Konungen under loppet af def förflutna Tidehvarfvet, vidtagit ändringar, så väl till inskränkning, som till utvidgande af HandtVerkeriernes rättigheter. Enär sådant skedt i anledning af Städernas besvär, tiiikännagifver sjelfva Rubriquert, att samtelige Ständerna icke inedverkat, och att således Konungens beslut saknade det väsenteliga, som fordrades för meddelande af ett Privilegium. En och annan gång hafva va i ock förändringar i Författningarne om Handtverkerierne blifvit vidtagne 1 anledning af Riksens Ständers Underdåniga tillstyrkanden. Men om ock samtelige RiksStånderi i sådane tillstyrkanden instämt, blifver deras Ridd, och Ad. Den 53 Dcemeler. Resultat icke oftare Privilegier, än de såsom eådane uttryckligen benämnas. I annat fall skulle så snart samtelige
För hästar, tillhörande inqvarterad Cavallenoch Artilleritrupp, består Kronan nödiga stall samt andra till magasin och förvarings-rum för fourage m. m. erforderliga bus; men för hästar, tillhörande Infanteri, erhålles af förenämnde medel ersättning för stallrum med En Riksdaler i månaden för hvarje häst, som för tjenstegraden bör hållas. §• l5* Så väl befäl, som manskap, hvilka i Kronans hus äro boende, erhålla, i stället för service eller sängkläder in natura, contant ersättning derför med det i ofvanberörde tariff för service-kostnaden bestämda belopp. §• 16. Ej må något, utöfver hvad i4 §. innehåller, under hvad förevändning som helst, för caserner af staden fordras. §• All contant inqvartering skall i stat uppföras och på Rikets samtlige städers och köpingars dertill, enligt Författningarne, förpligtade invånare fördelas och utgå efter de grunder, som serskildt fastställda äro eller blifva. Staissamt Allm. Besv.yoch Ekon.-VIskottens Utlåtandej N.o i27 3 C ap. Om sättet} huru tillfällig inqvartering skall utgöras. §• i8- När trupper tåga, äro städerne, lika som landet pligtige, Tågande trapatt dem till inqvartering emottaga; dock böra de efter möjligper äro »täderlieten derifrån förskonas, i synnerhet, när truppen utgöres af tiil^TncfvarteCavalleri, och aldrig besväras med anskaffning af foder till tå- rin£ emottaga, gande truppers medhafvande hästar, utan skall det genom
Af sådan anledn. yrkar jag, alt della mern. mätte återremitteras, emedan Ständerne möjligen icke hafva alt motse förslag lill representationsförändring för alla fyra Stånden, dä således för R. o. Ad. enskildt, frågan borde upptagas; Den 19 0 c t ob er. 213 men Utsk. må uppskjuta allt utlåt, öfver Hr Rosenstjernas motion, intill dess sig visat, huruvida Const.Utsk. vid denna riksdag med ett förslag lill ändring i representationssättet inkommit. Skulle icke, hvilket jag förmodar, sådant inträffa vid denna riksdag, då yrkar jag, att Utsk. mätte, i händelse det finnér en förändring i R. o. Adis organisation nödig och för Ståndet behöflig, i sådant ändamål inkomma med ett utlåt, i ämnet, för att R. o. Adis pröfning underställas. Jag begär att Utsk. måtte framför allt finna, ali det icke går an, att frän främmande handlingar, vare sig af inom andra Stånd eller Adeln sjelf eller Utsk. förda prot., framställa någon tolkning af grundlagen. Privilegierne kunna ändras, rättas och jemkas, men det kan ej ske utan af alla fyra RiksSlni. Det är således ett missförstånd om författningens tillämpning, som ligger lill grund för den slutsats, alt ändring af Adelns representationssätt efter ätter vore en fråga, underkastad 114 § Reg.F. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr, anförde skriftligen: Dä Hr Rosenstjernas motion tvifvelsutan varit en af de vigtigare bland dem, som under innevar. riksdag blifvit väckta, torde det möjligen af flere bland Ståndets medlemmar hafva förväntats, att se den föranleda ett mera utförligt betänk. Såsom ledamot af det Utsk., till hvilken motionen varit remitterad, har äfven jag biträdt dess, i hufvudsaken alldeles enhälliga tanka; och då denna tanka kunnat i få ord uttryckas, har äfven jag trott, att onödig utförlighet bade varit eli fel oell icke en förtjenst.
— 288 — Val innehåller 130 § i Kongl, reglementet för Styrelsen vid stationerne af Eders Kongl. Maj:ts Flotta, att en ledamot af bagare-embetet skall vid spanmålsleveranser tillkallas; men då någon författning ej finnes, som bestämmer, huru det bör tillgå, när levereringar af spanmål till Kronans under Stats-kontoret ställda magasin ifrågakomma, och anslag å 7:de hufvudtiteln för ersättning åt besigtningsman, lika litet som för spanmåls-upphandlingsoch bagerikostnader, är uppfördt, utan en dylik utgift, om densamma skulle äga rum, måste, såsom vid ett och annat magasin i landsorten sker, läggas å spanmålen och öka dess värde, får Stats-kontoret, jemte underdånig anmälan, att någon skada eller förlust genom det hittills vid slottsmagasinet å Skeppsholmen brukliga förfaringssättet icke uppstått, härmed till nådig pröfning öfverlemna, huruvida Revisorernes i ofvanberörde måtto gjorda hemställan må till någon åtgärd föranleda; och lärer för den händelse, att besigtningar å spanmål vid intägt i sistnämnda magasin anses böra för framtiden af en eller tvänne sakkunnige män verkställas, Eders Kongl. Majit i nåder anvisa tillgång för kostnadens bestridande, helst denna icke torde böra läggas å spanmålen och såmedelst öka utgifterna å 4:de och 5:te hufvudtitlarnes anslag för regementen, stater och korpser. Återställande revisionsberättelsen, framhärdar Stats-kontoret med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts % underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, 0. A. TAUVON. / A. V. KOCK, C. W. GRÅÅ. O. F. af SILLÉN. Föredragande. 1. s. Per Samzelius, G. W. af Donner. Stockholm den 31 December 1861, - 289 - Öfver-direkttirens för Myntocli Kontrollverken underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid nämnde verks räkenskaper för år 1859.
Minst besvärade af dessa bördor äro Olands och Rasbo Härader samt Dannemora och Leufsta Tingslag, ehuru Gästgifveri-skjutsningen äfven inom dessa Tingslag under sednare åren mycket ökats, Gästgifveriskjutsningsskyldigheten är öfverallt, der den af Allmogen sjelf bestrides, ganska menlig för jordbrukaren, serdeles i moraliskt afseende. I sistnämnde Härader och Tingslag, jemte en del af Norunda Härad, är dock skjutsningsskyidigheten på entreprenad öfvertagen af Gästgifvarne. Vid de mera talrikt besökta Gästgifverier hafva deremot alla försök att öfverlåta skjutsningen , på vissa vilkor, åt en enda person, misslyckats, och detta ej allenast derföre, att personer, som med böjelse förenat verklig förmåga att ensamme, på säkert sätt, ombesörja all skjuts vid dessa Gästgifvaregårdar, icke varit alt tillgå, utan ock af det skäl, att Allmogen ej ännu inser den förmån, som, genom befrielse från skjutsskyldighetens utgörande in natura, måste vinnas, och således icke heller vill vidkännas någon kännbar contant utgift derföre. De privata företagen, att med Forvagnar, eller så kallade Diligeneer, ombesörja resandes och paketers fortskaffiung emellan Stockholm och Upsala samt Stockholm och Götheborg m. fl, ställen, hafva väl 23 hållit sig uppe och visserligen gifvit någon lindring i skjutsningsbesväret, men betydlig har den ej varit. En lika beskaffad inrättning emellan Upsala och Gefle har blifvit försökt, men icke kunnat bära de dermed förknippade kostnader. Ojemnförligt större är communicationernes lättande, sjövägen, genom Ångfartygen, som, under den dertill tjenliga årstid, nästan hvarje Söcknedag ankomma lill eller afgå från Upsala, och äfven, tvänne gånger i hvarje vecka, besöka staden Enköping. De resandes antal stiger i samma mån, som medlen för deras fortkomst lättas. Roteringen 1 Länet är ganska sträng.
Att härom, i fall af behof, skall ske efterfrågan, innan den resande kan anhållas, innefattas i ordalagen af stadgandet, att anhållandet ej får ske i annat fall, än om icke trovärdiga personer i orten kunna lemna det nödiga intyget. En sådan efterfrågan syntes likväl Kronofogden i förevarande fall icke hafva ansett för sin pligt, då han ej uppgaf, att den skett. Men i brist af denna efterfrågan förmodade jag — 38 — hans förfarande ej kunna annorlunda betraktas än såsom bade det varit honom bekant, att de resande voro af trovärdiga personer i orten kände. Också bade han lemnat klagandernes uppgift obestridd, att de hos honom efter häktandet förgäfves anhållit att blifva föreställde för de i Orsa prestgård boende Yisitatorerna, af hvilka Forsell hade uppgifvit den ena såsom med sig närmare bekant. Genom afslag å denna anhållan hade således Kronofogden, i stället att jemlikt sin skyldighet underrätta sig om det vitsord för klagandernes frejd, som å stället kunnat erhållas, tvertom hindrat dem sjelfva att härom anskaffa den upplysning, som varit att tillgå. Af de sålunda granskade förhållanden har jag ansett följa, att det varit utan laga skäl, som klaganderna David Forsell och Peter Ferdinand Hejdenberg blifvit vid det ifrågavarande tillfället uti Orsa kyrkoby häktade och såmedelst i deras förebafda resa hindrade samt till länshäktet i Fahlun med fångskjuts afsönde; hvarföre jag emot Kronofogden förordnat laga åtal vid Orsa sockens tingslags Häradsrätt, som efter målets utförande meddelade utslag den 17 Okt. 1853, hvarigenom Kronofogden enligt Nämndens beslut frikändes från allt ansvar, hufvudsakligen på de skäl, som af honom uti dess här ofvan intagna förklaring blifvit till hans urskuldande anförda; och har jag öfver detta utslag anfört besvär hos Kongl. Svea Hofrätt, der målet ännu icke blifvit afgjordt.
1 enskildt fall hade, såsom af ett, motionen bilögadt Kongl. Maj:ls och Rikets Kammar-rätts Utslag den 12 Februari 1856 inhemtades, Landskamererare blifvit förklarad obehörig att å tjenstens vägnar deröfver föra talan, förmodligen emedan de omlörmälde afgifterne icke tililölle Kongl. Maj.l och Kronan ulan länet eller dess särskilda socknar. En och annan socken hade derföre under sistlidna är anfört besvär öfver taxerings-kommittéers beslut, hvilka äfven med anledning deraf blifvit af pröfnings-kommilté ändrade, men ännu vöre icke kändt, huru saken i detta fall kunde af Kongl. Kammar-rätten afdömas; och huru än detta skedde, så insåges likväl lätteligen, att en enskild socken eller dess nämnd icke kunde hafva en så allmän kännedom om alla försäljnings-slällen inom ett heil län. att den skulle kunna tillse alt rättvisa dem emellan vid beskattningen iakltoges. Äfven om socknarnes rätt att i besyärsväg höja skatten för ifrågavarande försäljning både erkändes och begagnades, hände det lätteligen, att länet och socknarne, genom mångå försäljnings-ställens för låga beskattning, ginge miste om sin rättmätiga inkomst deraf, pä samma gång som afsigten alt, medelst bränvinets fördyrande, minska åtgången, delvis eller helt och hållet förfelades. Till förekommande häraf vore nödvändigt att ändring i taxerings-kommittés åtgärd kunde åstadkommas genom någon person eller myndighet, hvilken bättre än en socken vore i tillfälle att taga en öfversigt öfver hela länets försäljnings-rörelse, utforska dess verkliga belopp, eller åtminstone jemföra del ena försäljningsstället med det andra på skiljda orter. Med anledning hvaraf molionären föreslagit, att uti författningen mätte näst efter § 12 tilläggas en ny §, i närmaste likhet med Bevillnings-fö rörd ningens § 122 och af följande lydelse: 8 Santmans. Hevilla -, Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
På grund af den rättighet, sorn genom Kongl. Brefvet den 1 Juli 1855 Öfverslåthållare-Einbetet meddelades, att i afseende pä bevakningspersonalen samt dess tjenstgöring och fördelning få vidtaga sådane mindre förändringar, som kunde finnas ledande lill organisationens förbättring och fullkomnande, hafva derutinnan följande förändringar blifvit anordnade: I ändamål att på samma gång föröka dagbevakningens verksamhet och för konstaplarne underlätta tjänstgöringen, har antalet af dagbevakningsdistrikter för liela staden blifvit bestämdt till 50 under den ljusa delen af dagen och 70 under den mörka, i stället för att antalet förut under hela dagen utgjorde endast 40, och är dervid stadgadt, att hvarje af dessa distrikter skall bevakas af endast en konstapel. 39 Vid bestridande af nattbevakningen har äfven någon lättnad för polispersonalen blifvit beredd derigenom, alt af de distrikter, hvaruti staden för denna bevakning är indelad, 10, belägna så, att understöd från vaktkontor eller rniiitärposler lätt,kan erhållas, numera bevakas af endast en konstapel; hvaremot de öfrige fortfarande bevakas of patruller, bestående af två ordinarie eller extra konstaplar. Polisvaktkontoren, som endast utgjorde tre för hela staden, hafva blifvit förökade, så att numera uti hvarje kommissarietrakt finnes ett sådant kontor, der ständigt, både dag och natt, finnas på vakt en öfverkonstapel och minst en konstapel. hvilka det åligger att emottaga de anmärkningar, som af enskilde personer eller de patrullerande konstaplarne kunna göras, samt lemna den handräckning, som af enskilde begäres och polisen tillhörer.
Jag medgifver alltså, att ogillande må blifva den första framställning, som Hr Frill. o. Landtm, gör till R. o. Ad. Men för den händelse, alt Ståndet anser, lika med CoustjHt sk ;, det något! förändring bör göras, så anhåller jag att få tillägga följande. Jag vill ej vidare tvista med mina väl da motståndare, huruvida både 106 och 107 §§me må kunna för en och samma händelse tillämpas, emedan det, såvida jag förstår, icke verkar på den förövar, frågan. Om en Statsrådsledamot på en gång handlat emot både lag och Rikets sannskyldiga nytta, så kan jag ej föreställa mig alt R. St. skulle besluta eftergift. Men hade han för Rikets sannskyldiga nytta handlat emot lag, så vore ju skäl till eftergift för handen? Hr Cederschjölds anmärka., att det borde vara en Slatsrådsledamots rättighet alt yrka undersökning, äfven 0111 man ville lemna honom eftergift, anser jag vara alldeles riktig, ocii instämmer med honom deruti. Mitt förslag, att, då Ivaline Stånds mening instämde med Coust.- Utskts, frågan måtte förfalla, är alldeles Öfverensstämmande med hans, på den grund alt den lindrigare meningen skulle gälla framför den strängare. Om Hr Frih. o. Landtm., sedan den första frågan, huruvida hela föi ändringen ansCs onödig, blifvit besvarad, finner beslutet innehålla motsatsen, så loide mina förslag blifva Underställda R. o. Adts pröfning. Gr. Anckarsvärd: Hindrad att från början deltaga i öfvei läggningen, utber jag mig blott, att i afseende på det sist ifrågasatta behofvel af förslaget till förändring i 106 §:n Reg.Ftn få yttra några ord. Coust.Utsk^ här, i motsats lill hvad Gr. Frölich yttrat, ansett sig of lag-tjin så bundet, att Coust.Utsk. ej trott sig äga den rättigheten att kunna gå in i bedömmandet af huruvida något afsteg ifrån grundlag eller allmän lag kunnat Vara af den beskaffenhet, alt det berättigade Coust.Utsk. till nedläggande af frågan.
Åh så hon tiggde och bad, emellanåt skälmskt och emellanåt nära tårar. Han bara skrattade. Talade helt lågt också han. En egendomligt käck och frisk stämma och det fans så många skiftningar i den. Talar man så till en värdshuspiga, äfven om hon är så vacker som Ingeborg? Jag hade alltid varit nyfiken på det; sådant får tredje man inte gerna veta. Intet under då att jag spände mina öron! Nu skulle han gå. Alla hennes försök hade varit förgäfves, på hennes sista fråga svarade hans lefnadslustiga röst: ”mellem to og fem” – det blef en paus och så upprepade den igen, gäckande, triumferande: ”mellem to og fem”, den var så på en gång retsam och tillvinnande, denna röst, man kunde hålla tio mot ett att han skulle komma tidigare hem än han sagt. Men var det möjligt att en köpt kärlek kan få alla dessa fina öfvergångar, som det funnits i hennes röst? Det var första gången jag hört en annan qvinnas tonfall till den man hon älskar, när det utom dem två icke tycks finnas en menniska i verlden. Och det fans så mycken tillbakaträngd lidelse här. Är det då möjligt att en qvinna kan vara allas älskarinna och ändå icke förlora denna rikedom af skiftningar? Det var det som fylde mig med undran. Jag genomilades af en rysning – eld genom alla ådror – hvad? Minnet af det som varit. – Och detta var dock blott en kallt beräknad affär på båda sidor! En vanlig värdshuspiga och en vanlig ungkarl. – Hvad hade detta för likhet med den fadda röst jag nyligen hört i ångbåtshytten: ”jag tror till och med jag skulle kunna säga att jag älskar fröken”: – detta utlefvade, vårdslösa, genom näsan talade språk – och så denhär tonen och detta du. – Derinne i soffan var det en sådan härlig blandning af tillit och tvifvel, af att gifva och taga; det var något af jemt spel, trots skiljaktigheten i det manliga och qvinliga skaplynnet. – ”God natt, søde Barn!” En sista kyss, och så gick han. Qvinnan gick icke ut, jag hörde henne gå och ställa derinne i rummet. Vackra Ingeborg glömde således alla sina andra kunder för denne.
N:o 167, angående tiden för nästa revision af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper; N:o 168, i anledning af väckt motion om stats-anslag för en navigations-skola i Vestervik; samt N:o 173, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående rättighet till pension för åtskillige vid fångvården antagne tjenstemän. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets den 17 dennes på bordet lagde utlåtande N:o 169, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 82, angående väckte motioner rörande förhöjning i priset å salpeter; beslöt Ridderskapet och Adeln att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga detta utlåtande till handlingarna. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets den 17 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 170, i anledning af erhållne återremisser af betänkandet N:o 95, angående eftergift i arrendet för Mörrums krono-laxfiske i Blekinge län, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å utlåtandet N:o 170, bifalla hvad Utskottet i betänkandet N:o 95 tillstyrkt. S. D. Prot.-utdrag den 20 Maj 4848 385 S. D. Föredrogos och lades till handlingarna Lag-utskottets den 17 dennes på bordet lagda memorial: N:o 49, i anledning af återremiss utaf en punkt i Utskottets betänkande N:o 35, öfver väckte motioner om ändring i 2 § samt upphäfvande af 5 och 6 §§ i 2 kap. Giftermåls-balken, angående deni, som äktenskap med hvarannan ej bygga må; och N:o 50, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 40, öfver väckta motioner dels om arfsrätt för oäkta barn, och dels om förändring af 8 kap. 7 § Ärfda-balken, angående underhåll för sådana barn.
Tillkomne: 1 Ofverste (Fälttygmästare) lön Rdr 6,000: — 2 Ofverste-löjtnanter å 5,300: — » 10,600: — 3 Yngre Kaptener » 2,000: — » 6,000: — 3 Batteri-hästläkare » 750: — » 2,250: — 6 Styckjunkare » 900: — » 5,400: — 23 Andre Sergenter » 250: — | 469: » 10,787: — lönefyllnad i natura-underhåll » 219: — j 3 Batteri-trumpetare » 400: — » 1,200: — 2 Afdelnings-trumpetare » 37: 50. » 75: — 6 Förste Konstaplar » 120: — » 720: — 51 Andre » » 50: — )) 2,550: — 16 Batteri-handverkare » 48: — » 768: —46,350: Indragne: 4 Majorer å 4,800: — lön Rdr 19,200: — 3 Löjtnanter » 1,200: — » 3,600: — 3 Bataljons-predikanter » 500: — » 1,500: — Arvode å Artilleri-stabens stat: för Stabs-chefen « 1,500: — » å Göta Artilleri-regementes stat: för garnisons-predikanten å Ny-Elfsborg « 150: — » å Artilleri-batteriets i Norrland stat: för befälhafvare!! och batteri-chefen (t 1,100: — 27 050. Således: tillkomne löner R:dr 19,300: 107 Bil. B Uträkning å den tillökade aflöning å Ingeniör-corpsens stat, som erfordras enligt föreslagen ny organisation af Ingeniör-trupperne och med tillämpning af den nya löneregleringen. Föreslagna nya beställningar. i < Vid Sappörbataljonen.