Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de årliga , af Eders Kongl. Maj:t utfärdade Stater för Charta Sigillata-Kontoret upptaga, sedan längre tid tillbaka, 145 Rdr 24 sk, roed derunder begripna 34 Tunnor spanmål, mera än Rikets Ständer för nämde Kontor anvisat, hafva Revisorerne anmält till uppmärksamhet, på det att antingen ett skillnaden Staterna emellan motsvarande belopp må varda af Rikets Ständer å Stat uppfördt, eller ock, om summan ställes på Indragningsstat, stadgande meddelas, att densamma vid skeende afgång bör indragas. Vid regleringen af Charta Sigillata-Kontorets Stat, till likhet med den öfriga Aflöningsstaten för Stats-Kontorets tjenstemannapersonal , uppstod i tillgångarne på den gamla Staten berörde, af Revisorerne anmälda, brist för den nya Aflöningsstaten ; och denna brist behagade Eders Kongl. Maj:l vid Statens fastställande, genom Nådigt Bref af den 6 Maj i83o, anvisa att fyllas af 2:dra Hufvudtitelus besparingar, intill dess Rikets Ständer kunde komma att beloppet på Stat uppföra.
Om man på dessa förskott beräknar ränta å 4 proc., så linner man alt Riksg.cont. för hvarje år belastas med utgift af ränta på million i4 månader, million m månader, million 8 månader, och million 5 månader, summa 63,333 rtdr 16 sk. — Skulle af Riksg.contrs medel deremot en gång för alla anslås en summa af motsvarande 1 års indragna räntor, ti ex. 2 millioner, så vöre väl conlorets ränteutgift 80,000 rtdr, men skilnaden 16,666: 32. kan calculeras till contorets förlust, endast under förutsättning , alt inflytande medel alltid kunna förräntas eller användas till afbetalning af räntebärande skulden, samt att för de utgående inedlen alltid betalas ränta blott från den tid de utgå från contoret. f betraktande deraf, och då förhållandena kunna med ringa eller ingen kostnad förenklas, synes bäst vara, att Riksg.cont. utbetalar första året qvartalsvis ett stående förskott, lika med beloppet af den summa, som i stället för indragna räntor år 184r skall utgå; samt att detta förskott ej återgäldas på annat sätt, än att liqvid emellan Riksg.- cont. oell statsverket efter hvarje års förlopp uppgöies, samt blott skilnaden emellan förskottsbeloppet och beloppet af indragna räntor godtgöres endera verket. 4:o Att det är overkställbar! att för landtstat en uppgöra en ny ändamålsenlig lönereglering, med ”iakttagande deraf, alt sammanlagda beloppet af hvad de indragna indelta lönerna, enligt den Uti 2 mom. omnämnda uträkning, för hvarje stat eller corps per medium utgjort, icke varder öfverskridet.” I afseende på controllen öfver uppbördens redovisande, har Frih. Cederström gjort de anmärkntr jag ämnat framställa, hvarföre jag i detta hänseende förenar mig med honom. Deremot kan jag icke instämma uti hans påstående, att det skulle vara stridande emot y5 §:n Reg.Ftn att uppgöra tio års markegång, och behöfver i detta fall endast hänvisa lill deri åberopade grundlags-§:ns ordalydelse.
M:t gjort underdånig framställning, bland annat, derom, att tillverkningen af stångjern äfvensom den del af lackjerns-blåsningen, hvilken utom bergslag bedrifves, hädanefter mätte befrias från hammarskattsoch tioode-tackjerns-afgifier och icke beskattas till högre belopp eller efter andra grunder än öfriga fabriks-näringar, samt denna underdåniga framställning, efter det så viii Bergs-kollegium den 13 Mars 1854, som Expedition sU/s kotte ts Förslag till under d. Skrifvelse N:o ?■/. 149 K arn mac-kollegium och Stats-kontoret den 22 November 1855 infordrade underdåniga ullåtanden afgifvit, blifvit under den 19 April 1856 inför E. K. M:t underdånigst anmäld, dervid E. K. M:l, som under den 8 näslförulgångne Mars i Nåder anbefallt Bergskollegium att inkomma med underdånigt yttrande och förslag så väl rörande ifrågasatt utsträckning af de för jernhandteringens bedrifvande genom Kongl. Kungörelsen den 27 April 1846 beviljade friheter, som ock i afseende på frågan, att de jernhandteringen till Staten och kommunen åliggande utskvlder skulle ställas i samma förhållande, sorn för fabriker i allmänhet, till sislbemälda Kollegium ärendet ånyo öfverlemnat, för att vid fullgörandet af detta särskilda Nådiga uppdrag tagas i öfvervägande, med anledning hvaraf Kollegium ock under den 30
När vi nalkades hemmet, stannade han och sade som ett uttryck för alla de känslor, hvilka under hela dagen fyllt hans röst: »Jag ville visa dig på något sätt, hur mycket jag håller af dig. Jag är så underlig till mods i dag. Jag ville göra dig riktigt glad.» Jag vet inte hvarför jag vid dessa ord med ens kände mig så beklämd, att jag nästan fruktade, hvad han ämnade säga, innan han sagt det. Och så kom hans förslag. Han frågade mig, om jag ej ville bjuda min väninna Elsa och hennes barn att tillbringa ett par månader hos oss på landet. Vi hade ju vårt lilla landställe i trakten af Fontainebleau. Han beskref hur vi skulle inrätta oss, berättade för mig, hur han tänkt sig det. Han var glad öfver sitt påhitt, full af känslan, att han gjorde mig en glädje, och jag gick vid hans sida och vågade icke svara honom. Det blef svart för mina ögon, och jag tyckte, att jag ville skrika högt, för att min smärta skulle få luft. När vi kommo hem, såg Pierre på mig och frågade, om jag var trött. »Ja,» sade jag. »Jag är verkligen en smula trött.» Det gled en skugga öfver hans ansikte, och jag kastade mig om hans hals för att smeka den bort. Men han såg fortfarande vemodig ut, och jag försökte nu att göra invändningar mot hans förslag. Jag sade, att jag helst ville vara ensam med honom, att jag ingenting annat önskade, att jag skulle längta att bli ensam med honom redan den första dagen de kommit. Men han log, som om han ej trodde mig, och jag vågade icke säga honom emot. Jag vågade icke. Jag sade blott en gång till, att jag var trött. Och då såg jag åter, hur skuggan kom på hans ansikte. Pierre har sedan berättat mig, hvarför han blef mulen vid mina ord. Det var alls icke, hvad jag trodde. Det var ingen misstanke mot mig. Nej, nej. Pierre har aldrig misstänkt mig. Det var blott en känsla, som han ej kunde behärska. Han tyckte, att mina ord om trötthet dödade den stämning af ungdom, som hela dagen skänkt oss. När jag talade därom, tyckte han, att vi voro gamla, att våren ej var för oss, att det gled som ett sorgflor öfver vårdagens jubel, att jag påminde honom om, att åren gått.
Maj afslutade internationella telegrafkonvention, ega rum, och isynnerhet om, såsom troligt är, en undervattensledning snart kommer att sammanbinda Norge med antingen Skottland — 320 — eller Jutland, hvarigenom Svenska Telegraf-verket förlorar en betydlig del af det hittills uppburna årliga transitportot för Norges utländska telegrafkorrespondens, det icke är omöjligt, att portoinkomsferna framdeles understiga utgifterna, helst dessa sednare sannolikt årligen ökas, under det portosatserna måhända ytterligare minskas; att, som inkomsterna af de optiska telegraferna äro ganska obetydliga, dessa telegrafers underhåll måste nästan helt och hållet bestridas genom anslag från handelsoch sjöfartsfonden; att, hvad utgifterna angår, en aflöningsstat för de till sjelfva Telegraf-styrelsen hörande embetsoch tjenstemän årligen varder af Eders Kongl. Maj:t fastställd, hvilkenstat jemväl upptager ett visst förslagsanslag för extra tjenstebiträde, som ofta erfordras; att Eders Kongl. Maj:t jemväl för hvarje år fastställer staten för den till stationerna hörande personalen, hvilken likväl under vissa tider af året icke finnes tillräcklig, hvadan Styrelsen dä nödgas påkalla biträde af extra assistenter och elever, på det telegrambefordringen må kunna med nödig skyndsamhet och ordning ombesörjas; samt att, sedan Telegrafstyrelsen vid slutet af hvarje år till Eders Kongl. Maj:t afgifvit underdånigt förslag dels tili upprättande af nya telegraflinier eller uppläggande af ökadt antal trådar på redan befintliga linier, dels ock till inrättande af nya stationer samt vidtagande i öfrigt af sådana arbeten och andra åtgärder, hvarigenom ej mindre det inhemska telegrafnätet utvidgas och telegramvexlingen derå underlättas, utan ock förbindelserna i telegrafiskt hänseende med utlandet ordnas på lämpligaste sätt, — Eders Kongl. Maj:t behagat, efter pröfning af detta förslag äfvensom af de från serskilda orter inom riket gjorda framställningar om upprättande af nya linier eller stationer, fastställa en arbetsplan för det ingående nya året, samt till utförande af de deri upptagna arbeten bevilja nödiga anslag från handelsoch sjöfartsfonden, mot återbetalningsskyldighet i den mån Telegrafverkets tillgångar det medgifva.
Justitie-kanslersembetet derjemte för sin del yttrat, att då båda statsmakterna befriat de norra länens invånare från den dem förut åliggande skyldighet att bygga och underhålla länshäkten, endast med uttryckligt vilkor, det något anspråk pä ersättning för sjelfva fängelsehusen icke finge ega rum; då, äfven om invånarne i Norrbottens län icke veterligen genom något öppet förklarande ingått på detta vilkor, de likväl borde anses hafva lemnat ett tyst bifall dertill, enär de. under en tidsföljd af nära trettio år begagnat sig af den, endast under berörda vilkor, dem förunnade fördel; då godkännande af det nu väckta anspråket sannolikt skulle framkalla lika beskaffade icke blott i de öfriga norrländska länen, utan möjligen äfven i andra län, der gamla länshäkten funnits uppförda utom residensen; då, såvidt förhållandet för närvarande kunde bedömas, anledning vore för hand dels att Westerbottens läns invånare lemnat bidrag till ifrågavarande fastighets förvärfvande och första bebyggande, och dels att statsmedel jemväl blifvit använda för fängelsets fullbordande, samt då det icke heller torde kunna medgifvas, att ett för allmänt ändamål, om ock genom tillskott eller med biträde af invånarne i orten uppfördt hus borde helt och hållet eller i mån af utgjordt biträde eller annat bidrag, anses tillhöra dem, som bidragen Bih. till B. St. 9 Haft 3 14 Stat»-Utskottets Utlåtande N:o 21. lemnat, funné Justitie-kanslers-embetet sig böra i underdånighet afstyrka bifall till det af Norrbottens läns invånare väckta anspråk att få disponera de till numera upphörda länsfängelset i Piteå hörande byggnader, hvilka, såvida de. ieke genom laga rättegång Staten frånvunnes, borde såsom dess egendom fortfarande anses; dock hade, med afseende dels derå, att
N:o 81, i anledn. af väckta motioner, dels angtde förmyndarekamrars inrättande i städerna och på landel, dels ock 0111 ändring i lagens stadganden, rörtde de tysta förmånsrätterna. Frih. Boye, Ludv.: Jag anser icke blott ofördelaktigt för mig, ulan äfven för ämnet, att det förekommer i en stund då R. o. Ad:s tålamod är långt medtaget. Jag önskade således alt vara i mitt föredrag kortare än jag verkligen kan vara; men sakens vigt fordrar någon större utförlighet. Då jag nu ingår i ämnet, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, alt detta betänk, innefattar 2!ne särskildta ämnen, — så särskildta och från hvarandra åtskiljda, alt det ena omfattar 10 oell 23 cap. Ärfda-b:n, och det andra 17 cap. Handels-b:n. Af den anledn. att Konungen hade vid förra riksdagen låtit afgå nådig propos. örn de s. k. lysta förmånsrätternas afsk aflande, af denna anledn., säger jag, äfvensom att, då detta ämne förekom inom Stånden, det egentliga motståndet grun - Den 23 Augusti f. m. da des på det förmenande, att så länge förmyndare-väsendet hos oss icke uppnått en högre grad af fullständighet, än som verkligen vore fallet; så länge correctiven mot förmyndares missbruk icke vore bättre: så kunde de tysta förmånsrätternes afskoffande icke bifallas. Af den orsak att man under disen ssi o nen biföll sammanbindandet af dessa ämnen, liar nu UtsL upptagit dem begge i ett betänk.; men för att R. o. Åd. skall kunna riktigt bedomina hvartdera, är det mig nödvändigt alt uppdraga skilnaden deni emellan på det viset, att jag får framlägga hvartdera först oell derefter komma till det sammanhang sorn af nyssnämnda anledn. äger rum. På grund af R.
Eders Kongl. Maj,ds underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, II. G. HULTMAN. A. G. AHLSTRAND. A. E. NORBECK. JOH. ANDERSSON, GUSTAF WETTER. G. FR. KORAEN. Wexiö den 11 December 1861. * Lars Gust. Domkapitlets i Lund underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid 1859 års räkenskaper för åtskilliga Lunds stifts elementarläroverk. Stormäktigste, Allernådigste Konung! I nådig remiss den 18 sistlidne Oktober, hvilken den 2 dennes kommit Domkapitlet tillhanda, har Eders Kongl. Majit nådigst anbefallt Domkapitlet afgifva underdånigt utlåtande i anledning af de anmärkningar, Rikets Ständers Revisorer gjort vid granskning af Lunds, Christianstads, Carlskrona, Carlshamns och Malmö elementarläroverks räkenskaper för år 1859. Till följd häraf hafva närlagde förklaringar från vederbörande Rektorer infordrats, och tillåter sig Domkapitlet att såsom eget underdånigt utlåtande åberopa innehållet af samma förklaringar. Den nådiga remissakten återställes underdånigst. Med all undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda, Stor mäktig 6ie, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majit* allernnderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, JOIL WEAU. THOM A ADER. H. M. MELIN. A. N. SUNDBERG. WILH. FLENSBURG. Lunds Domkapitel den 19 December 1861. Carl Westdahl — 348 — Högvördige Domkapitlet i Lund! Till besvarande af de anmärkningar, Rikets Ständers Herrar Revisorer gjort vid Lunds högre elementarläroverks räkenskaper för år 1859, får jag, beträffande de i egna kassan anmärkte 300 R:dr, anföra detsamma, som jag den 12 April i år androg rörande en dylik af Kammar-rätten gjord anmärkning för år 1858.
25926) OTROLIGT, men verkligt! Svart helsiden Merveilleux, prima kvalité ä 2: 50 pr mtr För det bästa oeh mest uttömmande svaret å någon af dessa tre frå- DIREKT fr. X SORTINAENT billigast hos L U N D E L I Drottninggatan 40, [29so; I tr. ADOLF BONNIERS förlag: 128561 W Ä C H T E R, k v i n n a n s själfhjälp vid underlifslidanden, öfvers. med 10 träsn. E. med 31 träsn. G FABRIKANT. » EN BARNAVÄN » ^BARNENS JULTILLREDCLSC ?- », TION HONORABLE, Klarmedel P R I M A Inom den utsatta tiden ingingo 20 svar, af hvilka endast 1 å frågan XXXVII, 11 å frågan XXXVIII o c h 8 å frågan X X X I X. Priset har tilldelats signaturen uppsatsen som utgör svar å den andra frågan i ordningen och å annat ställe meddelas. har ock å denna frå- E T T G O ga insändt ett svar, s o m för sin ytsäljes till terliga rikhaltighet förtjänar en MEN(hörnet af o c h af hvars inne gatorna), 3 håll våra läsarinnor alltid förr eller [3006] senare skola få tillgodogöra sig, o m ock den långt framskridna tiden för året lägger hinder i vägen. att fä edert kaffe klart och välsmakande, så använd BUTIKER: X X X V I I - X X X I X. Tättingens PRISFRÅGOR PORTO T ABONNENTER EFTERKRAF fe (20801 PRISFRÅGORNA T Å T I D U N S M O T Mlijälp ttaffliitar. Hrr SpeceriT • h n n d l. EN GROS LAGER h o s T Otto Dahlström &amp; Co. CEL e IXCELSIOR T [2356| Preparatet Flora återställer glans å lackerade, fernissade och polerade möbler; pris 75 öre pr flaska. Erhålles fr.
Boningsställen icke anses medföra eller afhjelpa den nu varande skyldigheten för en Officer, att bo innom området af den Trouppe, öfver hvilken han förer Befälet, så kunde ock, till häfvande af alla obstakler,' den skyldigheten vid försäljningar köparen åläggas, att hålla Indelningshafvaren, i mon af dess grad, Boningsrum jemte flere förmoner tillhanda; och hvarvid all utgift för Kronan, och äfven för Officeraren den förstörande Husrötan, som ofta för honom medtagit mer än ett år$ afkomst, undvikas kunde. Men naturligtvis skulle, emot sådant beting, antingen en minskning beviljas å den årliga räntan, eller ock på en gång ett proportioneradt afdrag göras å köpeskillingen. Om ock någon gång En Officer hade byggt utöfver skyldigheten, så skulle nödvändigt öfverbyggnaden, efter föregången syn, ärsättas. — Konungen, som endast eger, att reglera Militairiska Tjensternål, kunde efter fulländad perpetuel förpackt-1 ning, vid den indeldta Arméen, efter nådigt godtfinnande, tilldela åt alla Officerare af samma grad lika förmoner, och torde äfven täckas befordra mera öfverensstämmande Löningsvillkor för hela Arméen. De större Regements-OfflcersJ Boställen skulle kanske med förmon kunna styckas i liera delar, och, om de aro försedde med Stats' celi Banio-Z/tsiottens Betänkanden'. 557 Krono-Dagsverken, så fingo de serskildt lösas.' Om Officerare sjelfve, vid skeende försäljning af deras Boställen, finge företrädeseller optionsrätt, skulle mänga, till undslippande af Husröte-efterräkningar, vilja appropriera sig dem. Om en kungörelse utfärdades, att de, som ingått i längre Boställs-arrenden, finge före förfallotiden i köp ingå, skulle månge, likasom vid Kongsgårdars försäljning anfördt är, 'till egande rätts erhållande sig anmäla.
Frih. Raab: Jag tager mig friheten erinra derom, att Frih. Cederström, Jakob, icke yrkat någon särskild propos., utan endast afgifvit en reservation. Då jag är nöjd med det nuvar. föredragningssättet, får jag för min del anhålla det någon ändring deruti 9* 13a I)en 12 April e. m. ej målte ske, utan att vi malte få fortfara såsom hittills. Dessutom torde Frih:n tillåta mig fästa hans uppmärksamhet derpå, att föredragningen så skett hittills och icke gerna kan ske på annat sätt. Frih. Cederström, Jakob: Jag har gjort anmärkn. emot föredragningssättet, såsom ledande till möjliga missförhållanden; och för den händelse att R. o. Ad. skulle vidblifva sjtt beslut i den vägen, har jag begärt, att hvad jag i detta afseende yttrat, måtte fä såsom en reservation i prot. intagas. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. godkände hvad i Utsk:s betänk, blifvit yttradt såsom motiver för rättelser och tillägg i 73 §, ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, förklarade sedermera, alt han, sedan Frih. Cederström begärt att R. o. Ad:s pröfning mätte underställas, huruvida i sammanhang med de i Utsk:s betänk, förekommande punkter, likasom hittills deri åberopade redakiions-förslag borde pröfvas, ansåg sig skyldig alt derom framställa propos.; hvarvid Hr Aminoff yttrade: Om jag ej missminner mig, var R. o. Ad:s beslut, att föredragningen skulle ske på sätt hittills brukligt varit. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad. väl i förra plenum bifallit Hr Landtnäs hemställan, att ifrägavar. betänk, skulle punktvis företagas till afgörande; men alt Frih.
Om således, vid en förnyad underdånig skrifvelse i ämnet, Rikets Ständer nu vilja hafva någon grundad förhoppning, att åt sitt omarbetade förslag vinna Kongl. Majlis nådiga bifall; så synas mig Rikets Ständer just på do af Kongl. Majit vid förberörda lagförslag gjorda anmärkningar också nu hafva bort särskildt gifva akt, så att i det nya förslaget rättelse i dessa afseenden blifvit gjord. Men att deremot genast gå så långt, som Utskottets pluralitet nu gjort, att nemligen ur lagen helt och hållet utesluta all rättighet att börda jord å landet: det har synts mig vara måhända ännu allt för tidigt och förhastadt, helst i några trakter af fäderneslandet bördsrätten, oaktadt dess missbruk, dock ännu uppbäres högt af det allmänna tänkesättet, Minska må man likväl, till en början, de nuvarande för många möjligheterna till oskäliga bördstvister och bördsrättens missbruk, genom behöflig inskränkning af bördemännens antal. För den skull har jag nöjt mig med, att i Utskottet yrka, såsom jag ock till Rikets Höglofliga Ständers pröfning i denna reservation vördsamt hemställer följande förslag: att Rikets Ständer för deras del måtte besluta, att, med ändring af 1 § 6 Kapitlet Jorda-Balken och uppbåfvande af Kongl. Resolutionen den 15 September 1756, berörda lagrum skall erhålla denna förändrade lydelse: Bördemän åro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge de till äro, och sedan föräldrar. Dock må ej säljarens fader börda säljarens mödernesjord, ej heller moder säljarens fädernesjord. 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 5.9. I sammanhang med detta stadgande, och då meningen icke är, att derigenom göra ändring i andra lösningsrätter, än den egentliga, på skyldskap grundade, lösningsrätten till såld eller bortgifven jord å landet, torde, till undvikande af misstydning, en förklaring af följande lydelse jemväl böra af Rikets Ständer för deras del meddelas:
Modren gjorde, som hon bad och nalkades sängen. Med förundran varseblef hon den höga skära rodnad, som brann på dottrens kinder. Den återtände hoppet i hennes arma hjerta; men ack, detta hopp hade ingen varaktighet, ty redan dottrens första ord skingrade hela den bedrägliga villan. ”Mamma,” sade Virginia med matt röst, ”låfva mig att icke sörja alltför mycket, då jag är borta. Lifvet är ju så kort och fattigt, det förtjenar icke att saknas. Mycket bättre är att dö som ung, när känslorna äro varma och själen öppen för allt godt och ädelt; bättre är att dö medan man ännu ej saknas i lifvet. Du vet ej huru glad jag är att dö, huru litet tanken att lemna dig och er alla bedröfvar mig; ty jag vet, att vi om en liten tid se hvarandra åter. Derföre mamma, skall du med glädje se att ditt trötta barn får hvila, och i hvilan glömma alla sina sorger, ty också hon har haft sådana, ehuru hon doldt dem för dig, på det du ej måtte oroas af dem, och kanske också af en känsla mindre ren än den, nemligen af stolthet. Men vid grafven försvinner allt sådant, derföre vill jag också nu bekänna för dig, att den plåga, som tärt ditt barn, ej härrör af förkylning eller hvad du velat inbilla dig, utan dess rot sitter i hjertat och för djupt att någonsin kunna uppryckas. Om du vill känna dess namn moder, så vet, att den heter hopplös kärlek, och har du någånsin känt hvad den vill säga, så vet du för väl, att för den, i hvars hjerta den slagit rot, ingen räddning finnes unnan döden och grafven. Var då nöjd, att jag så snart slipper alla plågor och blir befriad från alla qval, som alstras af afund och svartsjuka i det arma, eländiga menniskohjertat.” ”O mitt barn, mitt arma, älskade barn!” var allt hvad modren under hjertslitande snyftningar förmådde säga, i det hon slöt dottren till sitt bröst. ”Arm! Säg icke så,” sade Virginia med ett öfverjordiskt leende. ”Jag är icke arm.
Ständers ofvanåberopade yttrande, skulle af Kongl. Maj.t och Kronan och ej såsom hittills skedt af Götheborgs Stad njuta Con-! tant inqvartering; Bestigande denne utgift efter den beräkningsgrund, som Siats-Utskottet i dess utlåtande öfver 3:dj® Hufvud -Tituln föreslagit och Riksens Höglofl. Ständer' äfven bifallit, till 2,622 R:dr 16 sk. Och, som nödige medel dertill, genom ett förhöjdt axslag under J726 Stais-Utskotlets Betärikiinden, nämnde Hufvtid-Titul blifvit uppförde till Kongl. Majus Nådiga Disposition; så återstår i denne del ingen vidare åtgärd, än att sådant hos! Kongl. Majit i underdånighet anmäles af Riksens Höglofl. Ständer, i afseende på verkställigheten af Götheborgs Stad3 befriantle från t. frågavarande Inqvat terings utgörande: Hvilket Stats-Utskottet till Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen öfverlemnar. Stockholm den 28 Maji 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskofs Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid S‘ats-Utskottets Betänkande} angående Skånska Roteringen. I följd af erhällne återremisjer från Hög'011. Ridder«kapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, uppå Stats-Utskottets , under den 24 sist 1. Aprill afgifne Betänkande, angående Skånska Roteringen, får Uiskot et, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, nu afgilva förnyadt utlåtande i detta ämne. De inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln gjorde an märk 1:0 Att de, sorn vid Roleri ngs t