Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qöi, uti anbra meb bemillningen gemenpp ägaitbe frå# gor, unber loppet af benna NifSDag, till JCongl. 'SRaj-.t apåtit följanbe unberbå# niga ffrifmelfer, bent ^3i l)är åberopc, nemligen: l:o af ben 16 'Januari 1845, angåenbe rejlitution af bemiUning, crlagD inom Neber#£alijs forfén af Norrbottens Sätt; famt 2:o af famina bag, angåenbe ftämpling af fpelfort famt afgiften Derför. §• 28. 3 affeenbe å Dufé-55anfenS fapitalöfmerjfott eller grunbfonb famt fättet för anmänbanbe af ränteminflerna, f>afme *321 bejlutat: 4« l:o SSanfettö fapkaf#öfn>ev(Fott ellet grundfond fM, utan beräkning af SöanfenS fafta egendom och tn\>cntartev, utgöra en fumrna af £io millioner 9v:dr £3:co, hmadan möjligen inträffande fapital»förminfMtg undefc äret af winjten erfdtteö. 2:o Söanfenö fapttaböfwerffott eller grundfond (Tall, få midt ftg göra (åter, till ett belopp af $em millioner 3v:dr $5:co beflå af obligationer, löpande meD mtnfl 4 procent ränta od) utgifne af SXifagäld&Äorttörei eller andra $3erf od> inrättningar, bmilfaö obligationer
Hr Grefve Hamilton, Hr Lagman Noréus och Hr Grosshandlaren Eckerman hafva häruti instämt, och ansett det vara så mycket lämpligare, att nu meddela yttrande om tiden då löneregleringen borde taga sin början, som förbehåll derom blifvit gjordt uti det återremitterade Betänkandet. StatsUtskottets Betänkanden, N:o a36. i N:o 256. Utlåtande i anledning af återremiss från arne R. RiksStånd af Utskottets Betänkande N:o 125, angående regleringen af utgifterne under RiksStalens Första HufvudTitel med dertill hörande Utlåtanden Nrris 126 och 127. (U.-A). I den ordning StatsUtgifterne uti förstnämnde Betänkande finnas upptagne får Utskottet, med anmälan att samma Betänkande jemte bilagde Utlåtanden blifva af Högv. PresteStcindet och Vällofl. BorgareStändti lill alla delar bifallne, nu afgifva yttrande i anledning af de dervid inom H. R. o. A. samt Hederv. BondeStåndet gjorde anmärkningar. Åtskillig? Ledamöter af H. R. o. A. hafva ansett den af Utskottet uti 3:dje Puncten föreslagne tillökning med 20,000 B;dr i H. K. H. Kronprinsens HofhållningsSumraa, i anseende till Ökade utgifter för D.D. K.K. H.H. ArfFurstarne dels icke böra äga rum, dels att anslaget om det beviljas, bör uppföras under annan rubrik än den Utskottet föreslagit; men som de öfrige 3:ne RiksStånden ultryekeiigen bifallit samma förslag och vidare pröfning af denna fråga, jemlikt 6g §. Reg.- formen således ej vidare kan ske, har Utskottet, vidblifvande sitt redan afgifne yttrande, ansett sig icke kunna deruti föreslå någon förändring. i Stats-Utskottets 2:0
Hvad samme värde talare sedermera ganska riktigt ordat om nyttan af en mera mångsidig diskussion, det bör leda till en helt annan lagstiftningsåtgärd, än den nu föreslagna. Det bör föranleda dertill, att Stånden så mycket som möjligt sammanföras till rådplägningar och möjligen gemensamma beslut. Endast derigenom vinnes en mångsidigare pröfning och öfverensstämmelse i beslut. Detta är något helt annat, än att bibehålla Stånden alldeles skarpt åtskiljda från hvarandra både i beslut och öfverläggning, men derjemte uplösa dem inom sig sjelfva; och dertill kan jag ingalunda lemna min röst, utan fortfar i mitt förut framställda yrkande. Hr von Ehrenheim: Ehuru Gr. Lagerbjelke har rätt i sin anm. om de Mosaiska trosbekännarne, qvarstå dock alldeles oförminskade de skäl, jag förut anfört om valbarhetens utsträckning inom vårt land utöfver valrätten. Man kan söka garantierna inom den ena eller inom båda; men då man har dem i så hög grad som här vid valrätten, behöfver man icke söka dem i valbarheten. Otvifvelaktigt bör också inom lagstiftningen rättigheten att mottaga förtroende vara större än att gifva förtroende. Det ligger nog mycket hardt och obilligt deruti, att man skall utesluta en medborgare från rättigheten att mottaga sina medborgares förtroende. 86 I) en 8 Angus t i. Att Gr. Lagerbjelke sätter något hopp till de gemensamma öfverläggningarne förvånar mig efter det resultat, som visat sig deraf. Det går visserligen an att ytterligare utsträcka tillfällena till dessa öfverläggningar; man kan t. o. m. stadga att Stånden skola gemensamt besluta; men alla dessa förändringar komma att möta stora svårigheter att genomföra, utom det att de icke komma att leda till särdeles tillfredsställande resultater. Helt annat blir förhållandet, om likartade elementer genomgå alla Stånd, och jag tror för min del, att denna förändring skulle vara en af de mest välsignelsebringande, såsom innebärande en förberedelse till en omskapning af representationen. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller om ursäkt att jag ännu en gång besvärar K. o. Ad. med ett anförande; men jag har sett mig tvungen dertill, då den siste värde talaren emot mig yttrat åtskilligt, hvarom jag aldrig talat.
d u skulle utbytas mot skolans stränga och bestämdt organiserade tidsindelning. Jag var endast sex år, då jag af min mor fördes upp för att presenteras för föreståndarinnan i den skola, hvari jag skulle intagas. Då vi kommo, var det lektion. Det herskade, Bom jag tyckte, en hemsk, högtidlig tystnad i trappuppgången, där alla flickornas kläder hängde på de långa klädhängarne. En gammal jungfru, som var anställd som ett slags portvakterska i skolan, öppnade för oss. Hon var hvithårig och hade en hvit mössa på hufvudet, stor i växten och grof i målet. Jag kastade en misstänksam och forskande blick &gt;å denna Cerberus och såg förmodligen tämigen upprörd ut, ty hon böjde sig ned emot mig och sade med sin vänliga basröst: » Här i skolan är ingen rädd, här äro alla glada! » Jag har ett dunkelt minne af, att jag blott fastade foga tro till hennes ord, hvilka jag snarare ansåg som en snara, som skulle draga mig ned till min snart förstående, säkra undergång. Emellertid gingo vi uppför trappan oeh fördes in i föreståndarinnans enskilda rum. Det var ett stort, ljust rum med många blommor i fönstret, taflor på väggarne och med en prägel af ovanlig frisket och renhet. Där stod hon, den fruktade! Min mor sade nå- gra ord till henne, hvarpå hon svarade, och jag begagnade ögonblicket till att taga mig en stark titt på henne. f Förmodligen såg jag också vid detta tillfälle mycket dyster och betänklig ut, ty hon skrattade åt mig och sade med en klar, välljudande röst: » Ja, jag är inte så farlig, som jag ser ut! » Jag smålog, ty jag tyckte egentligen, hon icke alls såg farlig ut. Hon var den gången tjugufem, tjugusex år, af medelstorlek eller snarare något därunder. Hon hade alldeles slätt, svart hår, som var kammadt ned öfver tinningarne och i nacken samladt i lockar öfver en kam. Hennes ansiktsfärg var blek, hvari de stora, bruna ögonen sågo förunderligt klara och lefvande ut. Näsan var oregelbunden, munnen rätt stor, men med förtjusande tänder.
Jag bekänner, att jag icke hörde, det votering begärdes på afslag, men sedan jag blifvit upplyst derom, afstår jag från allt yrkande om intagande af återremiss i voterings-propositionen. Hans Eeccellence Herr Grefven och LancltMarskalken förnyade deri af honom nyss framställde voterings-proposition, hvilken af Ridderskapet och A.deln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan half till i eftermiddagen, och befunnos efter voteringens slut, klockan ett qvart till 2 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 5o. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Gref ven och Landt Marskalken förklarade, att StatsUtskottets ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Herr Rosenqvist > Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande, som upplästes: Jag har, då discussionen öfver usta Bevillningsgrunden förevar, bestridt att kläde med flera Svenska fabriksvaror må lill fri införsel tillåtas, emedan jag anser, och skall alltid anse delta som det kraftigaste och säkraste sättet, att ödelägga våra inhemska fabriker, och demoralisera samt alldeles förstöra denna Societets arbetare. — Nu och sedan kläde, sidenoch bomulls-tyger äro till fri införsel i Riket tillåtne, och våra Fabrikörer således torde blifva nödsakade, att nedlägga sine rörelser; finner jag ingenting billigare, än alt Stuten håller dem skadeslösa, för de dyra machinerier och inrättningar, sora de, med betydlig uppoffring af sin förmögenhet under det för fabrikerna gynnande systemet, uppå Regeringens uppmuntran, införskrifvit och anlagt.
Nio 50, i ani. af återremiss utaf Betänk:t N:o 3; JS!:o 51, i ani. af återremiss utaf Betänkit N:o 12; Nio 52, i ani. af återremiss utaf Betänkit N:o 20; och N:o 53, i ani. af återremiss utaf Betänk:t N:o 29. Eöredrogos och bi föl los samma Utsk:s Betänkm: N:o 54, i ani. af väckt motion ang:de nya och fullständigare föreskrifter rörde rotedelegares skyldigheter att förvara rotekista m. m.; N:o 5 5, i ani. af väckt motion om uprättande i Carlskrona af en ständig värfvad båtsmanstrupp; N:o 56. i atd. af väckt, motion om ändring i K. Brit d. 25 Aug. 1800, i fråga om fördelningen, särskilde rusthållsdelegare emellan, af ansvaret för rustningshästens vård och skötsel; och N:o 57, i ani. af väckt motion om förändrad behandling af frågor om ansvar för vanskötsel af rusthäst samt om uphörande at visitationer å rusthästarne. Vidare föredrogs samma Utskis Betänk. N:o 58, i ani. af väckt motion derom, att Ronneby köping måtte bestämmas till rendez-vous-plats för Ronneby sockens båtsmän. Erih. Cederström, Rudolf: Då Ekon.Utskits Hr Ordf:de ej i dag är närvide, hade jag trott detta ärende lämpligen böra för andra gången bordläggas; men, då ingen med mig hörts instämma i en sådan anhållan, och då målet alltså nu skall algöras, torde det tillåtas mig med några ord yttra mig öfver denna fråga, som svnts mig hafva förtjenst en gynnsammare behandling, än som inom det Högh Utsk:t kommit, densamma till godo. Visserligen erkänner Utskit att, »så vidt Utsk:t kunnat inhemta, det i motionen väckta förslag synes ega skäl för sig». — Oaktadt denna lotvaude förklaring, afstyrker Utskit snöpligen all åtgärd å R.
Insättningar hafva skett flitigt och till sammanräknadt belopp af 24,671 R:dr 29 sk. Banko, deraf 7,478 R:dr 3 sk. i Fellingsbro, 6,000 R:dr i Carlskoga, 8,648 R:dr 10 sk. i Wiby och 2,551 R:dr 16 sk. i Mellösa; och sparbankernas räkenskaper ådagalägga att, om tillfälle finnes i orterna att göra små öfverskott räntebärande, mycket sparas som annars skulle gagnlöst förslösas. Sockenbibliotheker hafva blifvit inrättade i Mellösa och Lennäs församlingar. Länets brandstodsbolags ansvarighetsbelopp uppgick den 14 Mars. 1855 till 17,824,990 R:dr Banko. Brandskade-ersättningar under året till och med nämnde dag, de största som ifrågakommit sedan bolagets stiftande, utgjorde i penningar 24,081 R:dr 14 sk. och debiteringsbeloppet 2 sk. 4 r:st för hvarje 100 R:dr, allt Banko. I Länets ränteoch lifförsäkringsanstalt uppgick kapitalet vid sistlidne års slut till 28,962 R:dr Banko; och hade under samma år blifvit insatte: för erhållande af kapital Banko R:dr 1,350: 32. för erhållande af ränta » 3,170: — Summa Banko R:dr 4,520: 32. Totalbeloppet af insättningarne, fördelade på 175 böcker, utgör nu för erhållande af kapital 11,342 R:dr och för erhållande af ränta 14,518 R:dr, allt Banko. Bland insättarne anses 48 tillhöra arbetsklassen.
Hvarför måste hon nöja sig med småsmulor, hon som en gång ägt allt? Hur hade hon blifvit så litet för honom? » — » Säkerligen var felet hennes. Hon måtte ha varit en dålig mor, oaktadt allt? » Hon hade sina rika minnen, sin svunna ungdomslyeka att glädja sig åt och tänka på; men det ville ej förslå — stunden kräfde omutligt sitt, som den alltid gör — och tårarne flödade emot hennes vilja ur de matta ögonen. » Någon gick i tamburdörren! Det var han! Om han möjligen kom till henne Näsduken fördes hastigt öfver ögonen — konserverna fingo dölja för resten. » Var här inne fint nog? Och hon själf? Åhjo! » » Mamma! » Det var den kära, kända rösten från fordom. Hon sprang till dörren, glömsk af år och krämpor, kinderna hade fått färg, och hon såg för ett ögonblick ung ut med sitt af lycka öfverstrålade ansikte. ända? ! » Vintern hade ännu en gång fått öfvertaget, det hade frostat på under natten och fallit ett tunnt lager af trindsnö. Thyra skulle tyckt mera om, att bröllopsdagen ingått med sol och vackert väder, men det kunde nu ej hjälpas, att så ej var. Frukosten var nyss slutad, och hon hade varit den älskvärdaste värdinna, kärleksfull mot mannen och noga som alltid med att svärmodern skulle fä först af rätterna och i allt behandlas som en hedersgäst. Hugo skulle rida ut i tjänstärenden, och hä- sten stod för dörren. » Trötta nu inte ufc dig, liten, » sade han förmanande. » Det lofvar jag inte, » svarade hon litet retligt. » Det behöfs minsann att ha ett öga på allt. Lina bara gråter! » » Hennes far dog ju i natt. Jag önskar, vi inte bjudit främmande. » » Men vi kunde ju inte veta, och du vill väl inte vi ska ' skicka återbud heller? » » Det går naturligtvis inte an. » » Det är i alla fall bättre för henne att ha något att sköta än bara tänka på sin sorg, » fortsatte hon. En svag suck stal sig öfver svärmoderns läppar.
Fullmägtige ega att förordna hos hvilket eller hvilka handelshus eller bank-inrättningar å utrikes ort depositioner för Bankens räkning få verkställas; dels att 4:de mom. af samma §, så lydande: “I de angående bokföringen och redovisningen nu gällande föreskrifter äro Fullmägtige berättigade att vidtaga sådana förändringar, hvarigenom reda och en kelhet i förening med säker kontroll bäst må vinnas." 5:o. må från blifvande Reglemente uteslutas; dels att, då indragning Irån utrikes ort, äfven af guld ifrägakommer, mom, 12 får lyda, som följer: Banko-Utskottets Betänkande N:o 15, 5 6:0. Inkomster och utgifter vid uppköp och försäljning af vexlar samt indragning af silfver och guld upptagas i särskild vinstoch förlust-räkning; samt dels 7:o. att föreskriften i 13:de mom. får från Reglementet utgå; varande detta moment så lydande: “Vid bokföring i Bankens räkenskaper beräknas 300 Mark Hamburger-Bauko eller 150 Preussiska Thaler till 400 R:dr R:mt och 1 Pund Sterling till 17 R:dr.u Verkliga meningen med det i ll:te §:n af Reglementet förekommande uttrycket att kreditivrätt skall beredas Banken för “ett belopp i silfver11 kan, enligt Fullmägtiges förmenande, vara tvifvelaktig; men då det torde medgifvas att om någon inskränkning i Fullmägtiges rätt att välja platser för negociation om län eller kreditiv är afsedd, en sådan inskränkning är öfverflödig för att icke säga skadlig; så föreslå Fullmäglige uteslutande från §:n af orden “i silfver11. Sorn denna föreskrift, tillkommen vid en tid då Fullmägtige saknade rättighet alt köpa och sälja vexlar å annan utländsk myntsort, än Hamburger-Banko, sedermera bibehållits oförändrad; lärer under nuvarande förhållanden, den ifrågasatta uteslutningen vara fullt ändamålsenlig; och Utskottet tillstyrker alltså, att nämnda må erhålla denna lydelse: 8:0.
Äga wäl wiktorén för striden i något af vesta fall den likhet som rättmisa och billighet förutsätta i en af lagen tilläten ftrid? i en strid dea lagen säsom enda räddningsmedel lemnar den angripne? liberalare handlade wära fäder i de rider wi kalla barbariske: rättwisare moro de enwigen, kände under namn af Guds dom, der rätten styrktes af segern. Der siriddes ätminstone med wapen och bädas bröst wav lika bart eller lika betäckt. Än mer M. H., nu gynnas den göda fåken af ödet och af förbrytarens oförsigtighet tili den grad, att den som angripit allmän eller enskilt »välfärd kan öfwerlcmnag i räkkwisans händer. Hwad säger lagen dä? böter efter denna lag mä ej förwandlaS i annat straff ä ystning efter beräkning af mänaden till >6 R..dr 32 skillEn »sting drifwen af egen nöd och af de sinäs jemmerrop, stjäl nägra lovide plätar; en annan begär i wredesmode öfwerwäld: bäda lida kroppsstraff om de ej mäkta böta: sä i wista fall ej böla, och dömmas till arbete pä den fästning dit de Dm i Juni!- sörsändas: likwäl ha dessa cj åstadkommit annan skada än ben som kan ersättas. Men för den som kränker wilt timmcliga mål i det dyrbarste jag ägec i det som en gäng ankasiadt oftast aldrig kan äterställas; för den som uppenbart dragit i fejd emot hela samhällets »väl, för den mildrar kagen sin stränga röst han och hans brott anses af en odlare natur, och den hand, sorn röfwat mitt goda namn och rykte, får ei smidaö »vid skottkärran. Här ar ej stallet att fördjupa sig i strafflagarnas iheori min mening är icke art chär un Dtrsöka lämpligheten af något bestraffningssätt. Jag har blott wclat saga art aldrig kan jag öswcnygaS vm den rättighet en äretjuf har till lindrigare behandling än en ficktjuf.
Ut O o skottet vara en billighet emot dem, hvilka endast idka sjöfart emellan Öslersjöbamnarne, hvarå förtjensten är ringa, men resorna tätare, och genom den obetydliga förhöjningen vid skepps-umgäldernas förvandlande ifrån Hamburger Banco, med hvilken mynt-sort de högst sällan till ringa belopp blifvit utgjorde, till Svenskt Banco, för vinnande af jemna skillin g-tal, är den föreslagna lindringen till fullo godtgjord. Uti 8 §. i nu gällande Tull-Taxa Bcvillnings-Utskottets Betänkande N.o 27. är den väsendtligare skillnad föreslagen, hvilken inhemtas af 6:te §. i nya Förslaget, att Utskottet velat lemna Fabriksoch Handtverks-Societeterna tillfälle att medverka till vinnande af ett rigtigt värde å sådana varor, hvilka förtullas efter angifnings-värde, hvarigenom de hufvudsakligen hafva sig sjelfva att skylla, om dylika varor, på grund af ett oskäligen lågt varde, få lägre tull än Lagstiftaren åsyftat; hvarförutan Utskottet tillagt ett nytt Moment, som berättigar Fabriksoch Handtverks-Societeterna, att genom Ombud vara närvarande vid alla varustämplingar, och att sätta sin namnteckning på de så kallade .Piacat-stämplarne. Uti 8 §. af nya Förslaget, svarande emot nu gällande 10 §., bar Utskottet ansett det kunna bero af Tull-Styrelsen att bestämma den Tull, som bör erläggas för en i Taxan möjligen förbigången vara, efter dess jemförliga likhet med annan i Taxan utsatt vara af samma slag och beskaffenhet, då derigenom vinnes tid och sparas kostnad för gods-egaren. Emellan nu gällande 11 och g §§. i Förslaget, är ingen annan hufvudsaklig skillnad, än att Utskottet ansett tidens Bcvillnings-UtskoUets Betänkande IV.-o 27, vinnande i en förtullnings-fråga fordra* att besvär öfver Tull-Styrelsens beslut i dylika tvistefrågor directe hos Kongl» Maj:t öfverklagas.
Men den ypperliga fosterländska ”Cantaten den 1 Jan. 1789”, sjungen under kriget mot Ryssland och omedelbart efter Anjala-förbundets tilldragelse; den redan omtalta (och lika fosterlands-nitiska) allegorien ”Dälden”; den oförlikneliga visan ”Saknaden” (”Ensam i min hyddas famn”); det naiva qvädet ”till Fredrika”; det elegiska ”till Christina”; den från höjden af all erotisk lyrik uppsväfvande kärleksdikten om ”Nya Skapelsen eller Inbildningens Verld”, der den Kellgrenska Poesien fullbordar sin transfiguration eller himmelsfärd; ändtligen den likafullt kanske än skönare elegien ”Sigvarth och Hilma”, som genom hans död blef ett evärdligt fragment: dessa, tillika med oden ”till Sällheten” (”Du, med trängtande rop kallad af Slaf och Kung”) samt åtskilliga bland hans (mer eller mindre fria) Öfversättningar 174, äro dock, vid sidan af hans Operor och två eller tre i det föregående omnämnda, de ovanskliga smycken, som sammansätta Kellgrens strålande skaldekrona. Månget af här uppräknade stycken är orimmadt; ett och annat i antika metrer affattadt 175; alla uppenbara i lika mått, som hans rimmade (ja, kanske i än högre), hans musikaliska sinne och öra. Men samfäldt äga de, både rimmade och orimmade, dessa förtjenster, i hvilka han, intill närvarande dag, näppligen blifvit af någon bland våra skalder uppnådd, och säkert af ingen öfvervunnen: denna känslans och passionens rena natursanning, denna milda förening af dikt-yrans hänförelse med besinningens ostörda klarhet, denna manerets flärdlöshet, denna uttryckets alltid träffande egentlighet och fullkomliga osökthet eller sjelfgifvenhet, denna melodiska versflod, som bortvaggar oss till sitt hem, till hjertats eviga hem, genom ovissneliga blomsterlunder. Thorild sjelf kallade honom ”Behagens Skald”; och det redan i anledning af hans äldre sånger. Att han i de nu anförda är det så, som få det varit, skall bli all framtids oföränderliga omdöme.
N:o 16, i anleda, af återremisser af skrifvelseförslagel N:o 158. Det jemte detta mern. inkomna, under N:o 179, afgifna förnyade förslag lill R. St:s und. skrifvelse lill K. M. i anledn. af Dess nåd. propos. ora tillåtelse för bauken och riksg:s-kont. att i utbyte emot nu innehafvande obligationer af arraee'ns accordsamorlerings-fond, emottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid, upplästes till justering och godkändes, hvarefter Ulsk:s ifrågavarnle meni. N:o 16, icke ansågs erfordra annan åtgärd än all läggas till handlingarue. Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M.: N:o 180, om understöd från Statens sida till anläggning af en jernväg emellan Orebro och Hults lastage-plats vid Wenern; och N:o 181, ang:de ändring i handelssamt fabriksoch handtverks-orduingarne. Vidare anmäldes, men lades, på begäran af Gr.
Men nar Confkitutionen förestrifwer, att alla allmänna frågor ej fä i Riksens Ständers Plena företagas utan nödwändigt stola till behörigt Utstött först remitteras, och benna KongsMajlis Nädiga Proposition ej rörer tragott grundlagsfråga > ser jag ej pä hwad stal bett till ConstilutionsUtstottet katt komma att reMitteras. Att afgöra huru i ett' sä omanlig catus som detina bör förhällasatt afgöra huru grundlagen bör förstasoch således att förklara densamma, vin det Uppdroges ät ConstitUtionsUtstottet, more döt att ät detsamma Itppdräga en Magt, som jag för min del ej Mille hafwä tillstyrkt eller med mitt bifall stadfästadt, Meb min öfwertygelse är det mest öfwerensstättimattde' att ttt särstildt Utstött matte sörordnas, till hwilket bettna Konungens Proposition mä retttitteras, hmarpä jäg anhaller om Herr Grefwens och LandiMarstal« tens Proposition, samt att de andra Sländen Mätts anmodas att pä lika satt förfara Ropades ^lej och Ig Zrihe. rre ^illjecrantir, sobatt VVilholmJäg är äf Herr Grefwe körner förekommen i anförandet af vett tanka, att förfrägan hos ConstLtutiottsUlstottet wore gansta betänkellg, inett skiljer Mig ifrän Herr Greswen deruti, att jag tror ämnets Natur afgöra till hwilket Utstött dek bör teinitterasZ hwarsöre jag icke inser nägon ordsak lill formerandS Äf något nytt, i Regeringsformen icks omnämlldk 1m 4z6 Den 7 November. flott. Jag får derföre wördsamt tillägga, akt under detta Riksmöte flera wigtiga frågor blifwit pä Rid, dårhuset med lugn ventilerade, dä andre Ständ genom
Hörande de, efter noggrann pröfning häraf, beviljade medel, genom Landshöfdingens och Hnshållnings-Sällskapets försorg, utdelas pä de af Eder Kongl. Majit i Nåder fastställda vilkor , öfver hvilkas fullgörande bemälda Sällskap vakar och sedermera afgifva yttrande. b) Att , beträdande Handelns underlättande, bade Landshöfding, n i Orten samt Magistraten och Stadens Äldste, der sökanden ar boende, böra 1 de fall, då sådant understöd kan komma i fråga, utlåta sig och vitsorda detsammas behof oell nytta i allmänt hänseende: och c) Att i afseende på Näringame, hvarmed förnämligast förstås Fabriks-rörelser och Handtverkerier, böra icke allenast Stadens Magistrat samt Borgerskapets Äldste först höras och afgifva yttrande om den i frågast hilde Näringsgrenens beskaffenhet och de skäl, hvarpå den sökande stö« der sin anhållan, utan ock Landshöfdingen i Orten deröfver utlåta sig och bestyrka riktigheten, Samt Handlingarne sedermera meddelas Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Collegium i afseende på en ytterligare granskning »f Näringens nytta och behof af understöd och upplysnings meddelande huruvida och hvilket Lånebiträde redan kan vara af Manufaktur-Diskont-Fonden åt den sökande Närings idkaren lemnadt, hvilket synes verka på pröfningen om det sökta bidraget från Niönde Titelns Fond.