Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ännu äro dessa Mesurer för största delen icke vidtagne i Sverige, Jag hade dock i synnerhet vågat påräkna det af mig projecterade åter upplifvandet af redan i Konung Carl XII tid utfärdade allmänt nyttiga förordnande till Pests och smittosamma sjukdomars häfvande, och dess användande äfven på koppor, nödigt; så länge kopporne äro i värt och de Länder, med hvilka vi håfve någon communication, ej alldeles utrotade, men för det kopporna nästan endast hota barn, och icke fullvuxnas lif och välfärd, har man 1 alla civilicerade länder varit mindre nitisk till vidtagande af förvaringsmedel mot dem, än mot endel andra smittsamma sjuk, domar. Om Staten skall tvinga föräldrar låta vaccinera sina barn, måste den äfven vara skyldig bidraga till deras underhåll, nar föräldrarne äro så meddellöse, att de ej hafva nog verkande skäl önska barnens räddning från koppor, för att sedan dö af annat elände. Det må derföre tillåtas mig vid detta tillfälle erinra om billigheten af det stadgande, alt äfven en frisk och stark daglönare, då han har ett större antal barn, än han med sin dagspenning möjligen kan uppföda till friska och dugliga menniskor, honom då må förunnas understöd af Församlingens fattigkassa, om han ej vägrar låta vaccinera dessa barn. Det allmänna vinner i flera afseenden mera genom denna utgift, an genom den, väl i sin princip likså mycket, men också icke mera billiga, till förlängande af ålderstegiia och orklösa med. borgares lif, hvilka ofta sjelfve vållat sin fattigdom. Denna grundsatts för fattigvården, som jag nu vågar tillstyrka, har jag för några år tillbakas såsom ordförande den tiden i styrelsen öfver dessa ärender i Lund föreslagit, och har den sedan der blifvit följd, Herr Professoren Trafvenfelt klagar öfver vår nationaltröghet äfven i saker, som äro nödiga och nyttiga. Om i annat, håfve vi ej skäl till denna klagan hvad Vaccinationen beträffar, ty ingen Nation har, mig vetterligen, visat mera beredvillighet för Vaccinationens begagnande, än den Svenska.
Vägrar långifvare delta afdrag eller blifver beträdd med sådane underslef eller tillställningar, som åsyfta gäldenärens betungande i detta afseende, varde han då, enligt IX Cap. 6 §. Handels-Balken, ansedd lika med den, som tager högre ränta, än lag bjuder; i följd hvaraf hela interesset och tiondedelen af liufvudslolen de fattige tillfalla. §. 34. Ofvanberörde stadgande gäller ock för alla Cassör, hvilka njuta mer än feni för hundrade af deras utlånte medel, så att enahanda afdrag å räntan, i anseende lill dem, ofelbart skall ega rum; dock undantagas härifrån Sparbanker, äfvensom Disconterne och Fattig-cassor. §. 35. Bevillning utgöres vidare af alla Actie-Bolag, Privat-Banker, Associationer, Societcter, Verk, Hypotheksoch andra allmänna Inrättningar med feni procent af utdelningen. Af Jern-Contorct, tre tusende Riksdaler. Skolande all sådan bevillning påföras och uppbäras i den ort, der afkastningen och vinsten utdelas, samt derefter i vanlig ordning redovisas; men hvad beträffar Stockholm, insättes denna bevillning directe i Riksgälds-Contoret, hvarest beräkningens vigtighet granskas. Bevillning af Testamenten, Gäfvor, Fidei Commisser, Arf, Fynd och Vinstmedel. §. 3G. För Testamente, Gåfva och Fidei-Commiss af lös och fast egendom, call di. till R. St. 5 Sami. 1 AJd -J;de Haft. 5 54 Bil. till Bevillnings-Utskottels Betänkande, IV-0 12, pital och fordringar skall, då det gifna uppgår i värde till tre hundrade
Någon annan skiljaktighet mellan mig och pluraiiteten torde i afseende på sjelfva innehållet ej förefinnas, än att jag tillåtit delegare i solidariskt bolag rösta för bolaget utan meddelegares fullmakt, och delegare i oskiftadt bo, som i boet sitter, att, likaledes utan fullmakt af de öfriga, rösta för boet. När en af delegarne uti ett solidatiskt bolag eger laglig makt, att i de vigtigaste affärer genom sin teckning af firman, förbinda bolaget, och att vid bolagsstämmor, å bolagets vägnar, uppträda, utan att de öfriga delegarnes formliga samtycke dertill erfodras, så synes det mig, som om det ock kunde medgifvas honom att i sockenstämma föra bolagets talan utan skriftligt uppdrag, helst kolision mellan flera på en gång uppträdande bolagsmän är förekommen genom stadgandet, att ej mer än en person får vid samma tillfälle tala för samfälld egendom. — Bet händår icke sällan, att en sterbhusdelegare är långväga faren eller okänd, hvarigenom boet kan längre tid blifva oskiftadt. Efter sträng tolkning af pluralitetens förslag skulle svårligen någon talan för ett sådant bo kunna föras, enär fördelning af rösträtten på tillstädesvarande delegare, (utom det att den icke är i förslaget uttryckligen medgifven) svårligen kan göras med laga verkan, innan de särskilda delegarnes anparter i boet blifvit genom lagligt skifte bestämda. Jag har derföre trott det vara billigt, att åt delegare, som i boet sitter, gifva ifrågavarande rättighet. 29, 30, 31 och “32 §§. Ben utsträckning jag gifvit åt sockenstämmans befogenhet och förslaget om olika ordförande för särskilda slags mål, torde tillräckligt motivera skiljaktigheterna i dessa paragrafer. Ett stadgande i nu gällande förordning, huru förfaras skall, då tillgång på personer till meddelande af justeringsintyg saknas, eller då sådan underskrift vägras, hvilket stadgande pluraiiteten uteslutit, har jag dock ansett desto angelägnare att bibehålla, som erfarenheten vid många tillfällen ådagalagt behofvet deraf. 34 §•
särskilda tidningar har hon skrifvit en mängd levererar en utmärkt dryck och inskränker så- lunda for arbetaren användandet af bränvin och Luttrad af sorgen öfver den älskades bortkåserier och uppsatser af allmäntmänskligt eller gång, har Alli Trygg därefter helt oeh hållet kvinnorna särskildt berörande innehåll, äfvenöl. Fröken Tryggs afsikt är att i närmaste framtid äfven i ett par landsortsrtäder inrätta egnat sitt lif ät förbättrandet af sina mindre som artiklar i folkskolefrågor. lyckligt lottade medmänniskors ställning. HenI detta sammanhang bör ingalunda förglömfilialer af sin svagdricksaffär. nes hjärtas ädelhet och hennes människokärlek mas den » Julhelsning », såväl på svenska som Kronan på Alli Tryggs filantropiska verkhafva därvid varit den Ariadnetråd, som städse finska språken, som de sista två åren i jättesamhet är emellertid » folkets palats » i Sörnäs, visat henne den rätta vägen genom lifvets laupplagor utgått oeh blifvit spridd bland Finsom för närvarande är under byggnad för att byrint. Ej nog med att hon tagit till sig och lands och äfven Sveriges folkskolebarn. Julinom kort fullbordas och därefter invigas. Denna vårdat sig om sina faderlösa brorsöner; äfven helsningen, som redigerats gemensamt af Alli storartade inrättning kommer att inrymma läsemånga, många andra hafva genom henne fått Trygg och fröken Vera Hjelt, kommer innesal för folket, barnträdgård, barnkrubba m. m. sina mest trängande behof tillfredsställda. Och varande år bl a. att innehålla f. d. senater Alli Trygg framlade för stadsfullmäktige sitt allt detta är så mycket mer beaktansvärdt, som MecheliDS porträtt, icke för det att han skulle förslag i saken, hvilket äfven vann deras bihon icke haft något kapital att använda, utan uträttat något så särskildt för barnens eller fall, och medel utanordnades för ändamålet. opererat endast med en folkskolelärarinnas ring f a olkskolans fromma, utan för att de skola lära Men till följd af trakasserier i fråga om lämptillgångar.
mans minne blifvit hållet i Värend, där vid bröllop brudgummen själf plägar föra ordet. » Jag dricker kungens skål, ty Guds skål skall ingen dricka, förty han är en anda, och han kan icke igen dricka vår skål. Därnäst dricker jag mina föräldrars och alla släktingars och alla goda vänners och min kära hustrus skål. » När brudparets skål dracks, trädde de båda ut på golfvet, och liksom i hedna tiden drucko de hvarandra till såsom danneman och dannekvinna, medan samtidigt välönskningar ljödo från alla håll och den stora dryckesskålen gick laget rundt från man till man. När denna dryckesskål var tömd, inträdde gästabudets mest spännande ögonblick. T y i denna skål skulle nu hvarje gäst lägga ned en gåfva till brudparet. Och allas uppmärksamhet var lifligt riktad på hvarje gåfvas värde. Flere veckor därefter skulle det dryftas, huruvida den ene hade yppat snålhet eller den andra otillbörligt skryt. Blott af och till afbröts den stela uppmärksamheten af skratt och jubel, då någon berusad tog munnen full och lofvade af idel välvilja och hjärtats öfverflöd för tillfället stora härligheter, guld och grönskande skogar — ty det var tillåtet att gifva löften i stället för gåfvor, och löftena voro i så många vittnens närvaro bindande. Det var farligt att här icke vara nykter eller vara oförmögen att väga sina ord. Tala vax silfver, men tiga var guld. Så länge skålen gick rundt i laget och skänkerna föllo däri eller löftenas afgåfvos, satt bruden på sin plats hos brudgummen. I god och ljufvelig ro satt hon dock icke, ty det var skick, att hon, allt medan insamlingen pågick, skulle utan afbrott gråta. En lätt gråt vardt nämligen aktad såsom anständig och passande. Lyckades det henne icke att komma i en sådan rätt sinnesstämning, hviskades det emellan gästerna: det var en hård brud, hon fällde icke en tår. Grät hon däremot för mycket, var det ej heller bra, ty då kunde detta ofta tydas således: ja, det gör en riktigt ondt om den stackars Maren, för det ser då ut, som om hon alls intet glömt Nils ännu.
Den, som, med bifall till Utskottets hemställan, vill, att anslaget för Försvars-verket i allmänhet, eller Kongl. Krigs-Collegii Departement, oberäknadt de af rotefrihets-afgifterne utgående 22,5oo R:dr, bestämmes till 644>i66 R:dr 32 sk., voterar Ja; den, den ej vill, voterar ■Nfi vinner Nej, kommer nämnde anslag att, oberäknadt de af rotefrihetsafgifterne utgående 2 2,5oo R:dr, utgöra 696,000 R:dr. 32:o Utskottets, uti Utlåtandet N:o 202, i sammanhang med 2.6:le punkten, gjorde tillstyrkan, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla om förslag lill fördelning af det i samma punkt omförmälde anslag till Kongl. Krigs-Collegii Departement, har blifvit afslagen af Preste-Ståndet, men bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot ifrån Ridderskapet och Adeln något serskildt beslut häröfver icke blifvit Utskottet meddeladt. Så framt Ridderskapet och Adeln gillar Utskottets hemställan, kommer densamma att utgöra Rikets Ständers beslut; men i motsatt fall och då den afser en Stats-regleringen rörande fråga, lärer votering få anställas, hvarvid Utskottet anser propdsitionerne böra blifva: Den, som godkänner Stats-Utskottets uti Utlåtandet N:o 202, i sammanhang med 25:te punkten gjorde hemställan, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer vid nästinstundande Riksdag aflåta Nådig Proposition om fördelning, under behörige ut®ifts-titiar, af det under benämning:
Hr von HaitmansdorfF uppläste derefter följande: Anmärkningar vid Bancolltskis betänk. Ifrågavarande utlåt, innefattar förslag till dels upphäfvande, dels förändringar af vissa §§ i nuvar. bancoreglenus irsta och 2tdra artiklar. Härvid torde törst i afseende på utlåtts 3 §, motsvarande den gide i nuvar. bancoreglemente, böra anmärkas, att, då många betänkligheter förekomma, att vid inventering af de större förvaringsrummen ett större antal personer på en gång tiro närvarande, efter ordet ”skola” orden ”samfäldt eller genom deputerade” borde tillsättas, hvarigenom fullmäktige erliöllo rätt att verkställa den del af inventeringen genom deputerade, hvilken fullmäktige funno lämpligast på detta sätt höra äga rum. Då det förmodligen varit Utskis tanke, att de §§ uti ifrågavarande artiklar, i hvilka inga förändringar genom detta utlåt, föreslås, skola förblifva oförändrade, torde man böra fusta uppmärksamhet på nödvändigheten att gifva 8 §:n, innehållande fullmäktiges åligganden i afseende på tillsynen öfver den egentliga understyrelsen och deparlementscheferne tillhörande bancoförvaltningen, mera bestämdhet och deras ansvarighet derför mera öfverensstämmelse med både ansvarighetslagen och de grundsatser lör underslyrelsens och depurtementschefernes ansvarighet, hvilka vid denna riksdag blifvit antagna. Utaf ordalydelsen i början af nuvar. 8 § skulle man möjligen kunna draga den slutsats, att del ålåge bancofullmoktige att vidtaga hvarje ”åtgärd,” som (förut eller efteråt) kunnat ”linnas vara af nöden för befrämjande af verkets rätt, säkerhet och förmån,” utan afseende på örn en sådan åtgärd vore i de lill deras efterrättelse gifna stadganden bestämdt föreskrifven, samt alt då verkets rätt, säkerhet och förmån på intet sätt kunde blifva lidande, hvilket icke genom någon åtgärd kunnat förekommas, fullmäktige personligen skulle vara ansvarige för hvarje oordning, som kunde komma att i banken inträffa.
Ty då förstarkta Coust.Utsk. antagit allmän val24 11. 20 Den ig April f. m. princip, men Const.Utsk., sådant oansedt, sedermera gjort skilnad emellan städerna och landet, så är denna sednare åtgärden stridande emot det förut fattade beslutet och följaktligen i denna del icke lagligen tillkommet. Äfvenså torde den anmärkn:n icke sakna, grund, att när tre Stånd antagit classval, hvarigenom all fråga om valcensus förföll, och det 4‘de Ståndet, som antagit allmänna val, äfven vidtagit ett beslut, i följd hvaraf fråga om valcensus skulle förfalla, och följaktligen alla fyra Ståndens beslut instämma deruti, att fråga om valcensus icke skall äga rum; så måtte Const.- Utsk. icke hafva ägt rättighet att framkomma med ett förslag, som innehåller valcensus. Jag har hört någon påstå, alt Const.Utskts rättighet att framställa nya förslag sträcker sig derhän, att Utsk. skulle äga föreslå stadganden, sorn vore i strid med de af RiksShn såsom deras gemensamma tanke afgifna anmärkntr. Om förhållandet är sådant att förslaget icke är i fullkomlig laglig väg tillkommet, så måste deraf följa att detsamma icke bör godkännas lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Man är således i den besynnerliga ställningen, alt hvilketdera man beslutar, så blir det icke fullkomligen grundlagsenlig!, utan man måste på ett eller annat sätt stöta emot det lagliga. Att återremittera förslaget till Utsk. kunde visserligen gå an, ifall Ståndet kunde taga bestämdt beslut dérom, att Utsk. skall förändra sitt förslag; men jag har aldrig kunnat föreställa mig möjligheten deraf eller lagligheten deruti, att Stånden föreskrifva Utsk:n huru de skola ställa sina förslag. Utsk. äger nemi. rättighet att afgifva förslaget, sådant Utsk. anser detsamma böra vara. Kär nu förhållandet är sådant, så skulle, derest förslaget blefve till Utsk. återsändt och Utsk. qvarblefve vid sin mening, saken befinna sig i samma skick som den nu är, och genom återremissen således ingenting vara vunnet.
Regeringsform är, förvarad blifvit igenom det tillstyrkte beslutet förnärmad; men som Stat s-Vt skottets Betänkanden. 381 deremot Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, att Åboerne afsagt sig deras förut gjorde begäran, om den förmån att få begagna denna Lösningsrätt, har Utskottet så väl i grund häraf, som på de skäl Utlåtandet för öfrigt innehåller, ej egt anledning att tillstyrka en sådan öfverlåtelse, hvilken saknar allt stöd af åberopade 114- i Regerings-Formen, som till denna fråga icke är tillämplig; och får Utskottet derjemte anmäla, att de 3:ne öfrige Riks-Stånden bifallit berörde Utlåtande, nemligen Höglofl. Ridderskapet oell Adeln, den 5:te och H ög v. Preste-Ståndet den i i denna Månad samt Vällofl. Borgare-Ståndet den 28 nästlidne Februarii, hvarigenom ärendet alltså, likmätigt 69 §, i Regerings-Formen, är afgjordt. Stockholm den 21 Martu i8a3. Ankom d. 25 Mars i8s3. Utlåtande, i anledning af en hos Hederv. Bonde-Ståndet gjord anmärkning vid Stats-Utskottets d. 14 sistl. Februarii afgifne yttrande, angående den inom Hederv. Bonde-Ståndet våckte fråga, om publike Byggnaders upplåtande, till Sessionsrum för de 3 ofrälse Stånden samt för Riksens Högh Stånders Utskott, m. m. 38a Stats* Ut skottets Betänkanden.
Sedan Mandelgren genom sitt ihärdiga bemödande lyckats upläcka en mängd för oss hittills okända konstverk, och nu i chronologisk ordning, från nordiska konstens första gryning till dess nnvar. ståndpunkt, och i likhet med W. Zahns ntgifna målningar från 1’ompeij, Herculanum och Stobiae, genom Polychrom-Lithografiskt tryck beslutat utgifva sina ritningar, som häftevis skola utkomma, har han beslutat att dessa planchverk med åtföljande text komma alt utgöra 2:ne olika grenar af konsthistorier; det första kommer att innehålla ornamenter, emalj-, glas-, takoch vägg-målningar, tryckta i briljanta färger, hvilka utgöra en den rikaste samling konsthistoriska minnesmärken; det andra kommer att utgifvas i svart lithografie och afhandla de olika lidsmomenter och de förnämsta konstalster i skulptur och byggnadskonst. För det sednare arbetet synes ej kunna betviflas att det ju, såsom mindre dyrt, skall kunna utgifvas utan understöd, alldenstund dylika arbeten i konsthandeln både beläcka sina utgifter och ersätta författaren, men det förra fordrar ett betydligt understöd emedan det, isynnerhet i början, vanligtvis är förknippadt med förlust, hvarför Mandelgren i sistlidne September månad, ingick lill K. M. med en underd. skrifvelse, för att fästa Högst Densammes nåd. upmärksamhet på utgifvandet af sitt samlade verk, och för att skydda sig från de förluster Zahuska verket lidet, och anhöll till en början om ett nådigt understöd af 1000 r:dr b:co, för hvarje häfte, af de 10,000 r:dr 11. St. årligen ställde till Chefens för Ecclesiaslik-ärendena disposition för lärda verks ingifvande. Ansökningen remitterades till Vitterhets-flistorieoch Anliquitets-akademiens utlåt., hvilken ansett sig ej kunna Mandelgrens begäran hos K. M., tillstyrka, af orsak, att R. H. St. i dess föreskrift om användandet af ofvananförde 10,000 r:dr, icke nämnt huruvida understöd kunde beviljas dylika arbeten etc.
De egenteliga orsakerna till Fabriksoch Manufactur-handteringens aftynande ansåg Halloch Manufactur-Rätten således vara: no rättigheten att öfverallt i Riket få införa utländska Fabriksoch Manufaclur-varor, hvilken rättighet medförde oundvikliga och för näringarne skadliga missbruk, då det vore alldeles omöjligt att på alla ställen hafva sådane controller, som betryggade, att den införda varan blefve hänförd under dess rätta rubrik, och således belagd med den tull den borde draga; 2:0 de flerialdiga svårigheter och ansvarspåföljder, som Lurendrejeri-Förordningen innehölle i afseende på beslags-förrättningar, hvika aflägsnade, om ej till det mesta tillintetgjorde den afsedda controllen emot lurendrejeri och tullförsnillning; och 3:o den såkallade Landtmanna-seglationen, som berättigade all - 57 allmogen att med öppna båtar utrikes ifrån införa varor; hvarigenom, i anseende till lättheten att hvar som helst med små farkoster inpractisera utländskt gods, all conlroll blefve omöjlig; och utan controll å handels-trafiken, vore Fabri k s-näringar i Sverige föga tänkbara. Ibland de Fabriksoch Manufactur-Idkare, hvilka klagat öfver deras yrkens förfall, funnos visserligen åtskilliga, som i afseende på tillverkningen icke voro i collision med utländningen, och således icke eller, åtminstone icke directe, kunde anses hafva, genom det utländska kramet, blifvit lidande.
«Barnen växte till, och flickan blef skön, skönare än mossrosen; omgifven af de gröna blad, trifdes hon och fröjdades bland skogens träd i den ensliga dalen, – vig som antilopen och snabb som tankan. Den som ägde att befalla såg flickan, och beslöt att barnen skulle öfvergifva deras ensliga boning, och de nödgades följa honom till en annan provins, der han ville okänd sätta sig ned; ty de som kände honom älskade honom icke.» «Sofver ni, Arabella?» afbröt sig Feodora, och då denna icke svarade fortfor hon: «På denna nya vistelseort hade främlingen mycken framgång. Han hopade guld och egodelar tillsammans; hans viner voro de bästa; hans butik blef besökt och omtyckt.» «Aha!» «Dock det med orätt fås, med sorg förgås. Främlingen ville tvinga Antilopen, att likt rådjuret i sagan locka de oerfarne i snaran; men djuret var för ädelt; det lät icke förmå sig dertill. Hellre smög sig den «snabbfotade» antilopen i tigerns spår, som schakalen i lejonets; men icke för att dela dess rof, utan att bistå den förföljde och rädda offret, stundom med fara för eget lif. Förskona mig att omtala alla de konstgrepp, de giller och snaror, som begagnades i det ohyggliga nästet med det klingande namnet –, hvarest i nattens timmar korpars hesa läten var den enda fågels sång som hördes. Sjelfva luftens menlösa invånare skydde dess dystra område, der mången oerfaren beskattades, och en och annan, som jag fruktar, sänktes i natten.» Feodora tystnade och såg sig hemsk omkring. Efter några minuter började hon åter: «Bland de många, som varnades der, var en ung ädling, som icke af begär efter nöjen, utan dragen af en annan, en bättre känsla, var nära att fastna i nätet, som försåtet spunnit.
Auction till den tnästbjudande försäljas; Att som uti ^tde puncten af Kongl, Maj ts, Nådiga Kungörelse af den 4;de Februarii 1811 stadgas, att rättigheten för Bruksägare till Skatteköps erhållande skulle till ea början vara inskränkt till en en tid af Sex åt med förbehåll för Riksens Ständer, att vid nästa Riksmöte , i anseende till de Bruksägare, sorn ej inom denna tid ingått i Skatteköp med Recognif ions-Skogarne vidtaga sådane förändringar de nyttiga pröfva! och då den föreskrifne prae« scriptions tiden var tiliändalupen den 4:de Februarii 1817, emedan 6 år då vöre förflutne i* från förenämde Kungörelses lifgifvande; så sko-' la Riksens Ständer derigenom hafva en förnyad, anledning att nu vidtaga alla de åtgärder i detta afseende, sorn för Fäderneslandet ära de gagneligaste; Hvarvid Herr von Tö ne erindrar, att det bör ihogkommas, att Kronan aldrig afc 2M3* Stats-Ulskottets Betänk anden'. stätt sin ägande rätt till dessa Skogarp och att den, dels af Konungen ensam och dels af Konung och Ständer bibehållna och utöfvade rättigheten , att utan Bruksägares hörande, höja och bestämma Kecognitions afgiften, innefattar ofelbart all annan dispositionsrätt deraf; I öfrigt åberopas hvad Stats-Utskottet vid r8°9 års Riksdag härom anfört. Herr Reutersköld A. D, har i detta ämne äfven yttrat: att genom de, efter det vid 1809 urs Riksdag fattade Beslut om Recognitions-Skogarnes försäljning lill Skatte ernot den ringa köpeskilling af Sex års oförvandlade Jordeboks-räntor, redan skedde Skatte-köp af sådane Skogar skall Staten förlorat betydlige Penninge-Summor, som vid nu varande finanoielle förhållanden va, ari t en lycka, att som behållning beräkna: Att Rikes fördel icke blifver befordrad genom den.