Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En ka plikter hon måste fatta som sin allvarunga flicka, som i ovetenhet blickar frammor, som älskar sitt barn, bör frigöra sig ligaste och förnämsta lifsuppgift, och man tiden till mötes. själf från dessa vanliga misstag, som allt bör vårda idealismen endast i det hängifna Kan å ena sidan denna naiva oerfarenför ofta möta oss, och ej försumma att och offervilliga kvinnohjärtats rena tempel, het endast af de insiktslösa betraktas som gifva sin dotter praktiska vinkar för henhvilket för alla tiders skalder gällt och evigt förtjänst, så vore det å den andra sidan nes kroppsliga väl, med hvilket det andliga skall gälla som poesiens egentligaste hem. att visa en brist på poetisk känsla, om man så nära hänger tillsamman. ville förneka den omedvetna enfaldens beKunskapen om den kvinliga organismen Förestående uppsats, så alltigenom behag. Detta behag är så rörande och älskär äfven att rekommendera som det radiligt och förflyktigar dessutom så snart, att kalaste medlet till utrotande af alla falska, hjärtansvärd, hafva vi till väsentlig del hemman måste rösta för att så länge som möjligt för långt gående emancipationssträfvanden; tat ur en af utlandets mest ansedda och i lemna den oskuldsfulla aningslösheten i fred, ty af denna kunskap framgår, att naturen dess förnämsta kretsar spridda tidskrifter. så vida vi ej lefde i en realistisk värld och ställer för stora fordringar på kvinnan för Vi hoppas, att densamma måtte riktigt uppvår organism ej vore så svag. Som föratt uteslutande medgifva henne rollen af fattas och rätt behj ärtas äfven af våra svenska mödrar. Måhända kan den ock gifva hållandena nu en gång äro, måste man förvärfvande part i samhället. uppslag till ett allvarligt tankeutbyte, vare framför allt taga hänsyn till den praktiska Ehuru det rådet för en taktfull kvinna ståndpunkten, till familjens väl eller ve, och torde vara öfverflödigt, må till fullständisig muntligen, då tänkande kvinnor samlas, då visar erfarenheten, att de äro bättre gande af det egentliga temat ytterligare uteller skriftligen med Idun som tjänstvillig skyddade, som känna faran. talas den åsigten, att en moder bör säga medlarinna.
Lagkomiténs pluralitet ansåg denna qvarlefva från vårt äldsta samhällsskick, ehuru den ej mera, såsom fordom, egde sitt rotfäste i sjelfva Statsförfattningen, utan troddes hemta sin grund från en nyare princip, kärleken till förfäders jord, likväl vara genom denna princip så införlifvad med Svenska jordbrukarens sympatier och så beslägtad med fosterlandskänslan i allmänhet, att lagstiftningen, för att foga sig efter folkets lynne, borde låta den, utan afseende på de allmänt kända och erkända olägenheterna af denna föråldrade institution, ännu längre fortfara. Redan 1827, då HofR:n öfver Skåne och Blekinge afgaf sina anmärkmr vid lagförslaget, hade denna öfverrätt gjort den erfarenheten, att bördsrättens utöfning under en sednare tid, om den någon gång haft sitt uphof i kärleken till förfädrens jord, dock oftare härledt sig från den oädlare bevekelsegrunden af egennyttiga beräkningar; och Beredningen är öfvertygad, att en sådan erfarenhet, i de sällsyntare fall der bördsH. I. 12 178 Den 12 November. rätten nu mera begagnas, blifvit under de sist förflutna 20 åren besannad af de flesta högre och lägre domstolarne i riket. Det ligger oek i sakens natur, att i samma mån jordbruket framgår och utbildas såsom hufvudnäring för en vexande folkmängd, i samma mån skola dess idkare mer efterfråga hvad jorden f. n. duger till och hvad högre värde arbetet deråt kan gifva, än af hvilka ättfäder den under en förgången tid varit trampad eller bebodd; och man må ej föreställa sig, att den sanna fosterlandskänslan har ett starkare stöd i forntidens minnen, än i framtidens förhoppningar. Efter noga öfvervägande häraf, och enär bördsrntten icke, för det syfte af enskild vinning, hvari den nu, då den någon gång kommer i fråga, gemenligen utöfvas, synes förtjena att i Lagen qvarstå, med den störande verkan på friheten i aftal, som derifrån är oskiljaktig, har Beredningen ansett sig böra tillstyrka, att denna tvångsrätt till åtkomst af fast egendom må helt och hållet uphöra.»
Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende å Utsk:s ifrågavarande förslag följande yrkanden blifvit framställda, nemligen: att detsamma i dess helhet måtte bifallas; utaf Gr. af Ugglas, att förra delen af förslaget, af innehåll att bevillning för jordbruksfastighet skall utgå med 3 öre för hvarje fulla 100 rdr af uppskattningsvärdet, måtte bifallas samt att sednare delen deraf måtte på det sätt bifallas, att bevillningen för all annan fastighet bestämdes till 4 öre för hvarje fulla 100 rdr af uppskattningsvärdet ; och hade Gr. af Ugglas tillika begärt, att hvardera delen af Utsk:s förevarande förslag skulle blifva föremål för särskild propos.; af flere talare, att förslaget i dess helhet måtte återremitteras; och slutligen af Hr Palmcrantz, att Utsk:s förslag måtte afslås och de i afseende å fastighetsbevillningen nu gällande stadganden bibehållas. Sedan H. Exc. härefter tillkännagifvit, att, till följd af 58 Den 9 Maj e. m. Gr. af Ugglas’ begäran, särskilda propos:r komme att framställas å förslagets båda delar, gjordes propos. först å bifall till förslagets förra del och sedermera på återremiss deraf, hvilka båda propos:r blefvo med blandade Ja och Nej besvarade; hvarefter förnyad propos. å bifall till ifrågavarande del af förslaget framställdes, samt besvarades jemväl med Ja och Nej i blandning; och förklarade H. Exc., det han funne Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering och att kontrapropos. måtte blifva återremiss af Utsk:s ifrågavarande förslag. Uplästes och godkändes följande förslag till voterings propos.
Då beredandet af afsättning åt de producter näringarne frambringa utgör den säkraste utsigt för deras förkofran, samt det sålunda synes angeläget, att, äfven på detta sätt, söka främja och uppmuntra den för landet vigtiga jordbruks-näringen, hvilken onekligen, lika med öfrige landets näringar, är i behof af förlag till sin rörelses bedrifvande, men Utskottet af de skäl, som i början af detta Utlåtande äro uppgifne, sett sig nödsakadt afstyrka bifall till de af flere Ledamöter framställde förslag om direct span - Banco-Utskotlets Utlåtande N.o 16. nemåls-belåning genom Banken, har Utskottet, t sammanhang härmed, funnit billigheten och omtankan för jordbrukets bästa fordra, att sådane Associationer, som pä större Handelsplatser kunna uppstå för att, medelst upplag och belåning af Svensk spanmål, underlätta och befordra exporten deraf, genom span målens vårdande och beredande till afsättlig handelsvara, samt de Privat-Banker, som i större scala vilja med belåning af spanmål, i omförmälde ändamål, sig befatta, böra företrädesvis Cassa-Creditiv från Banken åtnjuta af de medel dertill kunna finnas disponible, utöfver de Hy po thek s-föreningar ne serskildt förbehållne, från BancoDiscont-fonderne öfvergående medel, samt under de vilkor och förbehåll, för öfrigt, som här nedan förmälas. Och har Utskottet derjemte funnit med billighet öfverensstämmande, att andre Privat-Banker må, i fråga om Cassa-Creditiv , erhålla företräde framför återstående bolag och enskilde personer, med den skiljaktighet ifrån vilkor en för Cassa-Creditiv till hypotheks-föreningar, att Privat-Bankerne skola, lika enskilde personer, erlägga i procent årligen för Creditiv-rättigheten.
Lika med Kongl. Majit, anser Utskottet, i fråga om jernvägs-anläggningar, bestämd skillnad böra göras mellan stambanor, eller sådana jernvägs-linier, som i oafbruten sträckning fortlöpa genom flera provinser eller en större del af landet, samt bibanor, eller de smärre jernvägar, som antingen gå från och lill någon viss landsort, eller stöta till och sluta vid någon stambana eller vatten-kommunikations-led, eller också sammanbinda några närmare hvarandra belägna, för inrikes trafdven vigtiga, punkter. I anseende till de högst betydliga kostnader, som med jernvägs-anläggningar äro förenade, måste antagas för gifvet, alt de jernvägar, som böra hänföras till stameller hufvud-banor, här i riket icke kunna åstadkommas, ulan att dertill erforderliga tillgångar varda anskaffade genom Statens försorg eller emot dess ansvarighet för fullgörandet af de vilkor, derunder enskilda medel till dessa företag tillskjutas. Anläggningen af dylika jernvägar måste således ovilkorligen förutsätta Statens medverkan samt mer eller mindre direkta bidrag. Då nu Staten underkastar sig skyldigheten, alt för sagde ändamål vidkännas stora uppoffringar, synes den deremot böra förbehålla sig rättigheten att ej mindre bestämma ordningen och sättet för ifrågavarande företags utförande samt framtida underhållande, än ock föreskrifva vilkoren för de sålunda anlagda jernvägarnes begagnande. Erfarenheten inom andra länder har dessutom ådagalagt angelägenheten för Staten att, åtminstone i sistnämnde hänseende, kunna utöfva en sådan rättighet. Det har nemligen visat sig, alt, oansedt den omtanke och det förutseende, hvarmed man sökt uppgöra bestämmelserna och förbehållen vid dylika arbetens öfverlåtande åt enskilde, Statens och den allmänna rörelsens framtida fördelar dervid dock svårligen kunnat på ett tillfyllestgörande sätt iakttagas och betryggas, samt att det icke sällan lyckats det enskilda intresset att få dylika bestämmelser åsidosatta eller tillämpade på ett sätt, som föranledt flerfalldiga stridigheter och olägenheter.
De qvantiteter bergsoch brukseffekter, som blifvit under loppet af de sednare tio åren med vanliga fordon transporterade ifrån bergslagerne till Mälarehamn vid Westerås, uppgå, enligt här bifogad uppgift, i medeltal till icke mindre än 187,182 centner årligen, och under de sednare fern åren har, efter det Gefle—Dala jernväg blifvit öppnad, medeltalet af den årliga landtransporten utgjort 158,647 centner. Det är derjemte kändt, att Westmanland af ålder varit Dalarnes kornbod, och de uppgifter, hvilka äro denna motion bilagda, ådagalägga att förstnämnda provins ännu fortfar att vara det. Ifrån den 1 Augusti 1864 till samma tid 1865 har 280,310 kubikfot spanmål varit föremål för forsling landvågen till Dalarne endast ifrån Westerås stad, deraf omkring 100,000 kubikfot afgått direkte till Falun, och då med visshet kan antagas att en minst lika stor qvantitet spanmål varit föremål för landtransport ifrån södra och sydöstra delarne af provinsen, så kan den qvantitet spanmål, som utgjort W estmanlands läns utbyte med Stora Kopparbergs län under sagda tid och i denna rigtning skattas till omkring 500,000 kubikfot. Behofvet af en lättare förbindelse emellan Siljans och Mälarens vatten har, sedan längre tid tillbaka, vunnit ett allmänt och lifligt erkännande och sex års erfarenhet har redan ådagalagt att GefleDala-jernväg, oaktadt den på ett tillfredsställande sätt löst sin förnämsta uppgift, likväl icke förringat behofvet af en jernvägsförbindelse emellan Dalarne och Mälarehamn. Att en enda stambana skulle kunna tillfredsställa de norr om Mälaren belägna landskapernas behof, kan numera icke rimligtvis antagas, sedan de Norrländska Bih. till II. St. N:o 264, provinserna uppträdt med starka anspråk på jernvägskommunikation med landet i göder.
Anmärkning, som inom nämnde tid emot röstlängd göres, skall å längden antecknas och till pröfning vid valförrättningen förekomma. Efter förloppet af sålunda stadgad tid må vidare anmärkning emot röstlängd icke ega rum, ulan så är, att valrätt finnes hafva minskats eller upphört, sedan längden upprättades. § 56. Å dem, som enligt § 31, mom. 1, 2, 3 och 4 äro till ledamöter i Första Kamaren valbara, skola i Juli månad det år, då lagtima riksdag inträffar, genom Konungens befailningshafvandes försorg, för samtliga länen och för Stockholms stad upprättas förteckningar, upptagande för hvarje person äfven de grunder, på hvilka hans valbarhet sig stödjer; börande dessa förteckningar, efter undergången granskning, tryckas och af Konungens befallningshafvande hvarandra ömsesidigt meddelas, för att tillställas de nämnder, hvilka val af ledamöter i första Kamaren tillkommer. 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. K. O. § 11. morn. 1. K. O. § 11. § 57. Elektorsval, der det föreskrifvet är, skall hållas minst åtta dagar före riksdagsmannaval. Kungörelse om elektorsvalet skall kyrkoherde utfärda och låta i prestgällets kyrkor uppläsa minst 14 dagar förut, om lagtima riksdag förestår, annars minst åtta dagar förut. Skulle i någon socken offentlig Gudstjenst ej förrättas å söndag, då kungörelsen uppläsas bör, skall vederbörande kronobetjent, på presterskapets anmodan, kungörelsen skyndsamt från gård till gård kringsända. Anmärkning, som enligt § 55 blifvit emot röstlängd gjord, skall vid valförrättningen af de röstägande pröfvas. Gillas anmärkningen, rättas röstlängden derefter. Efter elektorsval skall ordföranden utskrifva och med sitt namn styrka utdrag af valprotokollet, hvilket såsom fullmakt för riksdagsmannavalet meddelas den eller dem, som fått sig elektors befattning uppdragen. § 58. Val till riksdagsmän i Andra Kamaren skall, för lagtima riksdag, hållas i förra hälften af Augusti månad det år, då riksdagen begynner.
Riksdag föreskrifne reparationsfond af i5,ooo R;dr B:co må, i stället för contant, lill Riksgälds-Contoret före år 1840 aflemnas uti Directionens för Hjelmare Canal och Slussverks byggnad, å Bolagets vägnar, och med första inteckningen uti Bolagets fastigheter Stora Vallby och Oppeby försedde skuldförbindelse å 15,ooo R;dr Banco, med löpande 5 procents årlig ränta; 2:0 att nyssnämnde ränta hvarje år, genom Directionens försorg, bör lill Riksgälds-Contoret med 750 R:dr inbetalas och derstädes innestå, utan alt någon ränta derå af Contoret godtgöres; hvad åter angår Directionens förslag, att Riksgälds-Contoret skulle ombesörja räntemedlens utlåning, så anse Rikets Ständer sig ej kunna detta förslag bifalla; hvaremot Rikets Ständer funnit godt besluta; 3:o att det årligen inflytande ranlebeloppet af 750 R:dr må hållas Direclionen tillhanda emot sådane säkerhets-handlingar, som blifva antagliga, enligt det Reglemente för räntemedlens utlåning genom Directionens försorg, hvilket E. K. M. täckes utfärda och hvarom Rikets Ständer nu i underd. anhålla; 4:o att med den ränta, som inflyter å de uti nästföregående punkt omförmäide säkerhets-handlingar, bör förhållas på enahanda sätt, som är föreslaget i afseende på räntan å Directionens intecknade skuldförbindelse, så att allt hvad som under benämning af ränta till Riksgälds-Contoret ingår, skall i utbyte mot antaglige säkerhets-handlingar
Hulr. 39,035 39,035 H:dr. 1,479,901 15.000! — 8,250 Indelt Spanmål : 1855 års Riks-stat anslår kub. fot 6 k:r, med ett värde af Förhöjning i detta värde per kab. fot Fattigvården i allmänhet; Föröppföres samina belopp sorn i 90,825 — i Serafiiucr-Orilens-Lazarellets un I Nuvarande anslaget Ti 11 k o lii m e r: Förhöjning samt ersättning för förloradt Finska Tolagsmedlen (hittills anslag 631 Hospitalers och Lazaretters underf ■ Nuvarande anslaget: Penningar; (oförändradt) Indelta Räntor efter markeVärde, enligt 1855 årsRiksFörhöjning i detta värde . 34,072 50 1,250 1.629 ',299|l 6 Indelt Spanmål : 1855 års Riks-stat anslår 42,660 kub. löt 8 k:r. med af Förhöjning i detta välde till 2 kub. fot Stora Barnhuset i Stockholm. Nuvarande anslaget: Penningar; (oförändradt) . ■ Indelt Spanmål: 1855 års Riks-stat anslår 20,363 kuli. fot 2 k:rmed af Förhöjning i detta värde per kub. fot Frimurare-Barnhuset. Samma belopp som i 1855 ars Hör till Stats-Ulsk:s, år 1857, Ull. N.-o 148. 27 Förslag till blifvande RiksStat. ladelia S p a 11 m å 1. Penningar. Rä ritor, enligt inar k egar på forsla Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Riksmynt. br )* Mått. Värde a 2 R:dr j kub. foten. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kub. foten. Riksmynt R:dr. ii. R:dr. Ö. T :pt 185 5 års Riks-Stat anslår: Penningar.
Banken icke kunna upprätthålla sig, utan att man lemnar henne erforderliga medel att skaffa sig utländsk credit; men då jag medger, att hon det kan, har jag likväl ansett det vara riktigt att vidtaga alla sådana åtgärder, som erfordras för att hålla ute i rörelsen det sedelhelopp, näringarna kunna kräfva, och jag skulle sålunda icke .tveka att lemna bifall till betänk, i hvad det angår begagnandet af credit!vrättighet för Banken, om jag icke trodde, att det för henne ej är nyttigt, att man specielt uttalar ett förhållande, som ligger i sjelfva sakens natur och är oskilj - i5o Den .j Juli c. m. artigt fran en ordentligt inrättad banks Ii motioner. Lika med Hr Stråle tror jag, att Bancostyrelsen jemväl bör autoriseras att upptaga lån; men jag tror, att alli detta bör uttryckas i den generella fullmagt för styrelsen alt förvalta Banken så, att hon kan uppfylla sina förbindelser. Alia de åtgärder, styrelsen i och derför vidtager, måste erkännas. (Jag ber att få närmare förklara, hvarföre jag yrkar, att samtliga dessa 7 punkter må gemensamt behandlas och uti ett generaliseradt stadgande innefattas. Jag ser nemligen först i 4;de punkten antydandet af Bankens skyldighet att så snart som möjligt betala den skuld, hvari lion genom begagnande af creditivrät!ighelcu kari komma. Detta stadgande är fullkomligen öfverflödigt. Femte och sjette punkterna innefatta jemväl föreskrifter, som helt och hållet ineluderas i den allmänna regeln, att styrelsen bör vidtaga alla medel, som stå j hennes magt, för att consolidera Bankens ftmclioner. Sjunde punkten innefattar för det första fyra serier af åtgärder-, som böra vidtagas. Alla dessa ligga ock i sakens natur och äro ganska riktiga; men i det sista mom. föreslår UtsL, att Bankstyrelscn, om behofvet påkallar, må minska eller inställa Bankens utlåning. Hr Tham har redan erinrat, att många blifvit af detta stadgande skrämda. Mig har det visst icke skrämt, och jag tror, att rättigheten bör finnas, emedan Banken icke kan vara verklig bank, om den icke får rätta sina utlåningar efter sina tillgångar.
» Då vi båda, som ni säger, äro fria, så låt oss för ett ögonblick binda glädjen och lyckan vid vår ungdoms blomstersmyckade char. Det är en undantagsdag i dag, ser ni, och då skall man passa på att gripa lyckan i vingarna. » Hans röst lät så smittande munter, så entusiastiskt varm, så jag kunde ej låta bli att åter se upp till min riddare för dagen, och min förlägenhet försvann. Hvarför var det omöjligt att låta honom förstå, att jag var förlofvad? Hvarför ljög jag för denne främling och gaf honom rättighet att betrakta mig och tala till mig, som om jag ännu tilhört blott mig själf? Hvilken dårskap fattade mig? Han var så vacker och distinguerad, hans ögon och stämma bundo och tjusade mig. » Ja eå låt oss spänna för då, » svarade jag skrattande, och så fortsatte vi vår väg, pratande och skämtande — en blandning af geniala tankar, nonsens, vishet, humor, dumhet och kvickhet — allt möjligt, som stundens stämning, full af sprudlande lifslust, ingaf oss. TECKNING FÖR IDUN Vi promenerade länge och hamnade slutligen i samma berså, där lektorskan B. och hennes norske student förut haft sin tete ä tete. En kypare hejdades i förbifarten, och vi fingo in en flaska iskyld champagne. » Min fröken, tillåter ni, att vi dricka en skål för ungdom, skönhet, lycka och frihet — den dricka vi i botten. » Han tog af sig mössan och klingade med mig, och så tömde vi den skummande, svala drycken. Med ens tycktes han erinra sig något. Han tog fram ett visitkort ur sin plånbok och räckte mig det. Jag vägrade att läsa därpå. » Nej, nej, » sade jag, » jag vill ej veta, hvem ni är. Ni är ingen viss person för mig. Ni är en fin och nobel representant för manlighet, en mänsklig broder, som tillsammans med mig druckit ur ungdomens renaste, friskaste källa, druckit af frihetens ädla vin — med ett ord lefvat, om ock blott ett enda ögonblick, utan att känna trycket af konventionalismens trånga band. Och ni skall ej heller veta hvem jag är.
Hvad uti detta Reglemente finnes stadgadt, i afseende på Tjensters tillsättande, den ordning, i hvilken vårdslöshet eller försummelse hos Tjenstemännen skall åtalas, Besvärs anförande hus Rikets Ständer och deras Revisorer, jemte aflöning åt Extra ordinarier, skall äfven tillämpas vid General-Assistance-Contoret. i 87 ) Angående tiden, inom hvilken Riksgälds - Contorets Hufvudbok bör vara afslutad samt om tryckning af Utdrag ur Contorets Räkenskaper och Berättelsers afgifvande till Rikets Ständer och deras Revisorer. $• i69- Uti RiksgäldsContorel; afslutes för hvarje år en ordentlig Hufvudbok öfver Contorets Skulder och Tillgångar samt Utgifter och Inkomster, af hvad namn och beskaffenhet de vara må, hvilket Bokslut så tidigt det näst påföljande året bör vara författadt, att Hufvudboken kan vara granskad af RevisionsContoret sednast inom den 1 October samma år. §. 170. Då Ilufvudboken i rätt tid varder afslutad, komma de, som vid densamma Jagt hand, att undfå det Arfvode, som Staten utsätter, oclr hvars fördelning af Commissarierne föreslås. §• 171' Hvarje år efter förrättadt Bokslut, låta Fullmäktige författa oell genom trycket utgifva Utdrag af RiksgäldsConlorets Räkenskaper. §■ i72- Till hvarje Revision låta Fullmäktige författa och aflemna omständlig Berättelse oru RiksgäldsContorets tillstånd samt förvaltning under den lid Revisionen skall omfatta; likasom fullständig Berättelse till hvarje Riksdag afgifves. Sådane Berättelser böra serskildt { sa ) aflemnas fran Commissarierne i RiksgäldsContoret och Öfver-Commissarierne i General-Assistance-Contoret samt Ombudsmannen. SI73< Alla intill denna dag, genom äldre Rikets Ständers Reglementen och fnstructioner, gifne föreskrifter, hvilka uti detta Reglemente icke finnas upptagne ellen åberopade, komma att till ali kraft och verkan upphöra.
Hvad som hos henne i synnerhet hade varit värdt att tillvaratagas och vidare utvecklas var det satiriska drag, som alldeles ofortydbart framträdde hos henne, och somjemte en realistisk blick och en förmåga af pointerad dialog var hennes författareskaps styrka. Hittills hade hon emellertid icke i den grad, som önskligt varit, röjt det allvar i sträfvanden och den uthållighet och koncentration i arbete, hvarförutan. det verkliga författareskapets endast af ett fåtal uppnådda rangutgifvare: HELLBERG. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. Prenumeration s i e r: I landsorten: S postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvndkontor, i bokladorna samt ä. tidningskontoren Lundberg. klass ej öppnar sig. Det fans dock vissa tecken, som gjorde sannolikt, att hon stode i begrepp att flitigare och mera helt egua sig åt sin literära verksamhet, och testamentet från hennes nyligen aflidne fosterfader hade ock satt henne i tillfälle att alldeles ostörd af näringsbryderier följa denna böjelse. Hennes lif var af ganska skiftande beskaffenhet och bär i mycket prägeln af den excentricitet, som tycktes vara ett af grunddragen i hennes karaktär, och som jemte bristande ihärdighet i hög grad hindrade henne att utveckla sig till något helt både som författare och personlighet. Född i Stockholm 1858 begaf hon sig, drifven af en romantisk nyck, vid sexton — sjutton års ålder från sina fosterföräldrars hem utrikes, for ned till Italien, inhemtade, understödd af sitt goda språkhufvud, fort landets språk och skref på det samma en pjes, » Amore ed onore » (Kärlek och heder), utverkade dess uppförande på en teater i Milano samt utförde sjelf hufvudrollen deri. Ett och annat bref till N y illustrerad tidning utgör för öfrigt det literära minnet från denna italienska resa. Vistelsen i Italien efterföljdes af ett uppehåll i Paris, men efter några års frånvaro återkom hon slutligen hem. Skref derpå ett historiskt skådespel, » Frihetsvännerna », tillegnadt den nuvararande konungen och med ämne från Anjalaförbundet. Det var dock af föga betydenhet