Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig vara sinnad att inom en ej aflägsen tidpunkt briuga till verkställighet det på tiotalsräkningen grundade system för mått, mål och vigt, som Rikets Ständer redan år 1823 för sin del antagit; att berörde nådiga proposition blifvit, efter några af Banko-Utskottet deruti tillstyrkta obetydliga förändringar, af 2:ne Riksstånd gillad, men af de 2:ne öfriga Riksstånden deremot afslagen; samt att detta afslag, derigenom frågan förfallit, tillkommit endast såsom följd deraf att decimal-systemets införande i myntväsendet ansetts böra sättas i öfverensstämmelse med detsammas användande i afseende 4 Banko-Utskottets Utlåtande, JV° 70, å mått, mål och vigt, till likhet med eller efter samma grunder, som iakttagits i andra länder, der berörde system blifvit tillämpadt, — föreslagit: att Banko-Utskottets vid sednaste Riksdag afgifna Utlåtande, M 24, med bifogade reservationer, serdeles den af Herr Biskop Agardh, måtte af Utskottet läggas till grund för uppgörande af förslag till ett decimal-system i mynträkningen, så att det må kunna af Rikets Ständer antagas; att Utskottet härvid ej måtte anse sig förhindradt deraf, att tiotalsräkningen i mått, mål och vigt redan är af Rikets Ständer antagen, utan äfven deruti göra de förändringar, som af tidsandan kunna påkallas eller finnas af nöden, på det att ett ändamålsenligt samband med utländska systemer i afseende å så väl mynt, som mått, mål och vigt må komma att ega rum; och att, om Utskottets härutinnan afgifvande Utlåtande ej skulle af Rikets Ständer bifallas, Riksstånden då måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta förelägga Rikets Ständer ett förslag lill ett sammanhängande system för decimal-räkningens tillämpning på mynt, mått, mål och vigt.
J a g är i det lyckoland, som utgöres af en badort på västkusten, och j a g har packat u p p mina » tjusiga » klädningar, färdig att slå ett stort slag. F ö r att iute känna m i g helt och hållet öfverväldigad öfver det paradisiska i min belägenhet har j a g emellertid nu till en början förankrat på en af de små och anspråkslösa badorterna — längre fram på sommaren öfvergår j a g antagligen till de stora valplatserna. P å min badort ligga fiskarkojorna strödda omkring bland bergklintarna, och där går man vilse på » gatorna », som knaggla sig upp och ner i skrefvorna mellan röda hörn och gula, mellan trädgårdar, stora som persiljelådor, halfva nätterna, och som ruinera både hälsan och kassan. &gt;Så långt som tillgångarne möjligtvis sträcka sig, bör man söka att inköpa matvaror af god beskaffenhet. Mannen, som kanske har ett ansträngande arbete, behöfver stärkande mat, barnen som växa, fordra det, och hustrun själf är kanske klen samt lika mycket som de öfriga i behof af goda näringsmedel. Vid mina beräkningar är detta ett ögonmärke: inga surrogatet: På det allra kraftigaste vill jag varna för &gt; kaffesurrogat » eller för öfrigt dåligt kaffe, ty däraf blir magen i grund förderfvad. Som ofvan sagts, är en utredning i detta fall huru 1,500 kronor skola räcka till för en familj på fem personer för ett år, ytterst svår att åstadkomma, ty åsikterna hunna ju vara så olika om samma sak. Den ena tycker t. ex., att födan kan vara hur dålig som helst, men elegant måste man vara; en annan åter har den åsikten, att det är detsamma med kostymen, blott god mat i första rummet; åter finnas andra, som försaka det nödvändiga för nöjen. Den metoden är den sämsta, men att den är ganska vanlig; det är tyvärr en sanning. En annan gammal sanning är också den, att medelvägen är bäst, och medelvägen har jag sökt hålla vid upprättandet af följande tablå. Matpenningar ä 10 kr.
Veta ens tjänare, att så utan undantag sker, blifva de aktsamma om hvad de hafva sig anförtrodt, antingen i dagligt bruk eller vid byken. I förbigående kan påpekas att husmodern bör, så vidt möjligt är, själf vara med och räkna ut kläderna och om möjligt kasta ett öga på dem, ty beklagligen finnas så oordentliga tjänstflickor, att de med god smak begagna fruns eller andra kvinliga familjemedlemmars bortlagda gångkläder. Då kläderna äro färdiga att läggas in, akte man sig för att för tidigt packa in dem i linneskå- pet och stänga igen dörren, helst om de skulle råkat blifva för mycket fuktade vid dragningen, ty om de i bästa fall icke mögla, då de äro så godt som förstörda för alltid, få de likväl en unken, obehaglig lukt. Var därför försiktig och låt dem hellre ligga spridda på t. ex. gästrum några dagar än att riskera ofvanstående. På sommaren då det är varmt, behöfver man iakttaga större försiktighet än på vintern; odragna kläder kunna naturligtvis ock taga skada, om de läggas halftorra i för stora högar. Då man lägger in rena kläder, läggas dessa underst och de man har kvar från förra tvätten ofvanpå, att alltsammans blir efter hvartannat begagnadt och jämnt slitet. Att allt skall vara öfversedt och lagadt, där brister finnas, behöfver väl knappast påpekas. Inventarieförteckning bör fin 603 IDUN 189Ö nas öfver linneförrådet samt vara uppsatt på skåpdörrens inre sida. En osed, som förekommer i många hus, är att tjänarinnor, om man ej har ögonen på dem och vänjer dem vid ordning, taga hvad de komma öfver att torka pä, från den finaste damastservet till den gröfsta handduk; detta är oförlåtligt slarf och ovilkorligt husmoderns fel. Laga för det första, att det finnes tillräckligt handdukar för köket, men haf dem i linneskåpet så- som allt annat linne, ty eljes är fara värdt, att man rätt snart kan få se dem använda till allt annat än sitt bestämda ändamål.
» Hennes föräldrar vill inte höra talas om det, men hon rymmer, säger hon. Gud — du skulle höra henne läsa vers. Det är så det går kalla kårar öfver ryggen på en. Att vara eller icke vara, det är frågan. » » Hon skall väl inte spela Hamlet åtminstone, » sade den lilla Ingeborg torrt, men med hjärtat dödssjukt af sorg. Julje brydde sig inte längre om henne. Det var ett skratt och ett prat hvar gång Julje Begtrup träffade den nya. Och Julje deklamerade och polerade sina naglar och sade, att hon var » kvinna » — Ingeborg förstod sig inte på det. Nej. Men Maggie forstod det — Maggie det var den nya. — Nu skulle Julje sätta upp sitt hår Det kunde vara för barnungar att gå med flätor på ryggen; henne passade det inte längre, hon var för gammal: sexton år. En dag visade sig också Julje i morgonbönen med en frisyr, som var en trogen kopia af Maggies, och som gjorde henne ett hälft hufvud högre. » Jag har satt upp mitt hår, jag har satt upp mitt hår, jag har satt upp mitt hår, » upprepade hon med svindlande hastighet för hvar flicka hon gick förbi, innan någon ens hunnit öppna munnen till ett utrop. Platsen bredvid iDgeborg låtsade hon icke se; det stod en ledig stol vid sidan om den nya. Under Iofstunden gingo de arm i arm, båda lika smärta, nästan lika långa, med kjolar, som stötte i golfvet, oclrdetta uppvridna hår. Ingeborg stod och betraktade dem i en vrå. Hon kände sig så hopplöst liten och obetydlig med sin korta klädning och sina fjorton år. » Jag hatar dig, » hviskade hon för sig själf med ögonen i den nya. Hjärtat svällde i hennes bröst. Den som hade varit som Simson! Den som hade kunnat störta huset och begrafva sig själf under ruinerna! Efter skolans slut gick hon fram till Julje: » Ä r du ond på mig? » frågade hon. » Nej, hur kan du tro det? » 21 » Nej, jag skall gå med Maggie i dag, » sade den andra kallt. » Jaså. » Ingeborg tog sina böcker och gick långsamt ned för trappan, men när de båda flickorna gledo förbi henne, hade hon kunnat skrika af lidelse.
Jag vågar tro, att Ståndet nu befinner sig på den ståndpunkt af politiskt vetande, att en del af nyssnämnde band utan fara kunna afkastas, och en adelsman således ombetros att, med förbigående af den föråldrade Bänkmansinrättningen, direkte utse en Elektor, en sak, som sjelfva BoiuleSt:t redan länge tillåtit sig. Varm vän »af Adelps representationsrätt, måste jag med glädje omfatta hvarje försök att höja vårt anseende. Ett sådant ser jag i Hr Brakels förslag, till hvilket jag således vördsamt yrkar bifall. Hr Printzensköld, Carl: Jag anhåller ödmjukast om ursäkt, att jag ännu en gång tager 11. o. Ad:s tid i anspråk, mea jag anser, atf denna fråga är af alltför stor vigt, för att lemna några yttranden u.tan vederläggning. Bland de många anma', man anfört mot Bänkmansinrättnin. gen, har äfven förekommit »deo, att Bänkmännen hafva så kort tid på sig, innan de skola sammanträda för val af Elektorer, hvaraf följden blir, att de svårligen kunna öfverenskomma om hvilken Elektorslista, sorn bör uprättas. Jag tror deremot, att denna korta tidrymd är bestämd just i ändamål akt förekomma partiintriger. Lag - 404 Den 21 December. stiftaren liar, sorn det synes mig, ganska riktigt föreställt sig, att ju kortare tid Bänkmännen hafva på sig vid val af Elektorer, desto svårare skall det blifva för partigängare och andra ledamöter af detta hus, hvilka, till följe af sin samhällsställning^ vilja göra sig till partiernas ledare, att genomdrifva sina listor, och att få sina åsigter gällande. Således ligger just i den korta tiden ett hinder att bearbeta Bänkmännen för det ena eller andra partiets lista. — Man talar äfven om slumpen, att den företrädesvis vid Bänkmansvalen gör sig gällande. Jag frågar Eder, mine Hrr! om icke slumpen ganska ofta framträder vid direkta val inom Ståndet?
Har li.ir dock af en värd ledamot blifvit sagdt, att lian bnskade bildade länsmän, ehuru lian pustur, allde obildade äro bättre. Jag vet icke huru detta hanger tillsammans. Samma ledamot Ilar också sagt, att lian icke vet hvartill sådana examina skulle tjena. Jag kan icke annat än i detta afseende Idrena mig i hvad llr von Hartmansdorff vttrat, att 0111 man ville drifva den satsen, skulle man böra anse såsom en verklig nytta för landet, 0111 alla examina och alla kunskaper bos emhelsmännen upphörde. Det lärer icke linnas någon, sorn ej inser orimligheten af delta påstående. Äfven har bär blifvit föregifvit såsom ett skäl, att landshöfdingen, landssecrettn och landskninereraren icke skulle vinna tid alt examinera, samt att man ej heller vet huru med examen skulle gå till. Dea »0111 sjelf tagit någon examen, kan icke behöfva lindra huru det skall gå till. Jag tror icke alt iandssecrettn och landskamei claren skulle behöfva att fundera mycket länge, huru de denmd skola bele sig. Visserligen kan man blifva landshöfding, utan alt hafva tagit någon examen, och likväl blifva eu bra landshöfding Men jag tror dock, att om landshöfdingarne voro undeikastade examina, kunde de blifva bättre. Detsamma tror jag örn länsmännen, isynnerhet sinn jag önskar säd me länsman, sorn i framtiden kunna blifva landsbÖfdingar. Jag anhåller 0111 propos. till bifall å betänkandet. Allm. Besvärsoch Ekon. Utsk:s betänk. N:r io4 blefaf R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo och lades lill handlingarna Banco-Utskts den 10 dennes på bordet lagda mein. N:o g8, i anledn. af R. o. Adts återremisser å Utskts under JN:o 55 och afgifna ullåltn Ånyo föredrogs BancoUtskts den 10 d:s på boidet lagda utlåt.
Ugglas medgifvit att, efter bans åsigt ett sådant beslut, som det jag föreslagit, vore det rätta, men ansett att R. o. Ad. icke bör frångå sitt förut fattade, då inga nya skäl blifvit anförda, får jag erinra, att en icke så ovigtig omständighet mellankommit, nemi. att de 3 öfriga St:n fattat ett annat beslut. Jag tror för min del det i allmänhet icke misspryda våra Stånd att, med den splittrade ordning för beslutens fattande, som formerna medföra, söka sammanjemka meningarne, utan att öfverlemna frågorne till Först. Utsk., och då man medgifvit, att de 3 Stms beslut är i sak riktigt, vet jag icke hvarföre man ej skulle gå deras önskan till mötes, att med dem sig förena. Hr Hjerta: Jag anmälde mig för att yttra detsamma, som den siste talaren redan sagt. Det är ofta svårt att så på förhand få reda på det praktiskt nyttiga, att icke under frågornas behandling i de särskilda St:n värderika uplysningar kunna vinnas. Då må det icke anses som något komprometterande att, sedan en fråga blifvit närmare öfvertänkt och ställd i klarare dager, ett Stånd från - 230 Den 2 Oktober. går sitt beslut och förenar sig med de öfrige. Hvad Hr Printzensköld sagt om det utländska jernet, föranleder mig att nämna, att detsamma användes icke blott till plåtar, utan till mångfaldiga åkerbruksoch andra artiklar, och då sådant eger rum i så folkrika länder, som Frankrike och England, så vore det besynnerligt om det ej kunde ske här i Sverige också. Gr. af Ugglas: I sjelfva saken är jag ense med den siste talaren, och jag hoppas, att E. St:rs beslut må komma att utfalla på annat sätt än R. o. Ad:s; men jag tror E. o. Ad. icke bör utan särskild anledn. frångå ett beslut, hvartill man kommit efter en lång discussion. Hr Hjerta har sagt, att många värderika uplysningar vunnits genom de öfriga Stms behandling af frågan, och Hr Gripenstedt har anmärkt, att en sak mellankommit, nemi. de andra Stms fattade beslut.
V. udde längs kusten af Södertörn till Musköns N. V. ndde och Häringe gård jemte inre fjärdarne till Yxlans S. O. udde, samt derifrån ostvart, öfver Rökö, till öarne Rånö och Alö södra uddar; hvarjemte en yttre mätning med dertill hörande vidsträckta ut sjölodningar, omfattande trakten frän en linie i S. S. O. från skäret Lågland och Alö södra udde; utgörande hela mätningen, inberäknadt utsjölodningar, vid pass 18 geografiska quadratmil. Inom Sjökarte-kontoret hafva under året, jemte utarbetande af sommarens sjömätningskartor och sammanfattande af dertill hörande beskrifningar, handlagts konstruering för nyutgifning af fern stycken s. k. passkartor öfver Östersjön från Haparanda till Öresund. En seglingsbeskrifning öfver nordliga delen af Bottniska viken samt fjerde häftet (186!—1862) af »Underrättelser för sjöfarande» hafva från trycket utgifvits. Fyra stycken nya sjökort hade uuder året färdiggraverats, nemligen 2 öfver Bohus-kusten, an öfver Öresund-Hamrarne och en öfver Mecklenburgska bugten. Efter förutgångne nödige rättelser hade, af de till Sveriges sjöatlas hörande plåtar, ^ 5,320 exemplar kartor under året blifvit tryckte. Från främmande nationers hydrografiska departementer m. m. hade värderika gåfvoc af tillsammans 136 st. kartor och 40 st. böcker i nautiska ämnen under revisionsåret till Sjökarte-kontoret ingått. Navigations-skolörna. Räkenskaperna hafva i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning, med anmärkning för skolorna i Göteborg, Malmö och Hernösand, men utan anmärkning för de öfrige skolorna. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: (Bil. Litt.
Jag anser således vådan deraf att denne makt ligger i den andliga myndighetens händer icke 338 Och 19 Maj c. m. vara så stor, att man icke kan rösta mot antagande af den K. Proposm i denna del; jag anser icke heller vinsten deraf att den lemnäs i Just.-Kanslerns hand så stor, att jag på den grund skulle vilja önska förändring och äfventyra lagens förkastande helt och hållet vid denna riksdag. Jag ber att få fästa uppmärksamhet på den olika effekten af att antaga denna § och förkasta den Såvidt jag kan förstå 87 §:n Eeg:s-Form., hafva E. St:r ingen annan utväg att besvara dea K Propos:n än att antaga den oförändrad eli. också att förkasta den. Antages den oförändrad, så svaras derpå, och Konungen kan icke vägra sin sanktion; om deremot R. St:r förkasta den, huru annorlunda ser man då saken. För det första är det ganska osäkert att inbjuda de andra Stånden om förändringen. Både af reservationer och af de yttranden, som afgifvits inom PresteSt:t, kan man se huru mycken vigt majoriteten fäster vid denna §; minoriteten inom PresteSt:t kan visserligen anses som stor i vissa häns:den, men i andra ganska ringa. Skulle frågan komma till förstärkt Lag-Utsk., så är framgången högst osäker, emedan det är ovisst om BorgareSt:t vill ingå på förändringen. TJtsk:ts förslag vill jag för min del icke biträda, och följaktligen fäster jag icke heller mycket afs:de vid Frih. Posses förslag; men äfven om E. St:r antoge detta sednare, är tvifvelaktigt om högsta Domstolen eli. Statsrådets ledamöter skulle biträda detsamma. Således tror jag det klokaste vara att antaga K. Propos:n, derå jag anhåller om propos. Flere ledamöter hördes nu ropa på propos. Frih. Creutz, Steffen: Då 1781 års konvention egde rum, var Konungens Just.-Kansler den som borde bedöma om åtal efter konventikel-plakatet skulle ega rum.
Manne ej en författning kunde stadgas, utan att iränka den sä högt prisade menstliga friheren att opåtalt sa ruinera sig, der wid hwarje hemman en siidspark blcfwe äsatt, lom pä mista är stönades för den penninge lystne stor. - hatarens yxa. Denna författning skulle säkert w ttsignas om ej as denna generation dock af den ömmande. Men billigt torde frägas, huru en sä beskaffad Skogsmark möjeligen skulle kunna fredas fär ämerkaren. Swaret är enligt min ranka enkelt. — Lät den eller de som stjäla skog fa samm», tour, rang och befordrings rätt som andre tjusman. Hvarföre stall den bära det ärbara namnet af äwärkare Det onda som efkerlätenheten i bestraffning af skogstjufnad hitkils förordsakat ä kronans enstildta skogar är obestrifligt. Mer än hälften af kronans allmänningar . det är sant äro ej borrstulne, nej endast blott äwerkade, och sä fort som medhinnas kan, kommer sista werkön af äwerkan snart att wisa sig Mä tjufnad allid fä heta hwad det är, och mätte den, som olöfligen nedhugger eller borttager af annans skog till mansbörda, stända tjufsrätt, och mätte den jägeri-betjent, som wisligen deltager uti tjufnad ä kronostogar, utan skonsmål warda hängd. Herr Landt MarMAn Yttrade sig förmoda, a:r oagtavk motionstiden redan wore ute, detta Memorial, såsom ägande ett nära sammanhang med ett annat af Grefwe 6>'UendorA, mätte litt läras, 26 Dett Z Iulii. lalas, fä till samma Utskott som hans, nemligen Lag-Utskottet, remitteras. Bifölls. Uplästes ett Memorial frän ExpeditionsUlstonet af den 2 Julii, hwaruli Utskottet i afseende pä införande i Riksbags-Beslutet, anhäller om Ri sens Ständers bestämmande af terminen för nasta lagtima Riksdag. Begärdes pä Bordet.
Jas, önskar stadga i myntvärdet så varmt, som någon annan, men jag önskar tillika, att denna stadga må vara försäkrad åtminstone för en längre framtid. Icke tror jag, att den vinnes på den väg, Statsoch Banco-Ulskolten mvisat, om den nemligen någonsin kan vinnas, så länge man hänger sig fast vid den åsigt, 46 H. 1* 4 Den 19 October f. 111. att Staten skall vara monopolist för credit väsendet. För mig framställer det sig ganska klart, alt, då man ansett Bankens ställning för närvarande icke medgifva realisation j så innefattar ett i förväg taget Beslut om Mjntbestäroning eit resultat, hvaråt man kan fägna sig, såsom barnet åt såpbubbla!!, men dermed man i sjelfva verket ingenting beslutat. Hvad som är möjligt, är icke alltid säkert; och att basera ett beslut, som gäller nationens stora intressen, på blotta möjligheter, öfverenstämmer åtminstone icke med känslan af min pligt såsom rostegande i nationalförsamlingen. Jag måste upprigtigt bekänna, att jag tror, det den rådande opinionen, att i närvarande ögonblick, och snart sagt för hvad pris som helst, gifva ett nominelt värde åt myntet, innebär en förvillelse, den jag knappast förstår, huru den möjligen kunnat hafva gjort sig gällande hos andra, än dem, som, i farhåga forén myntförbättring, derigenom trott sig rädda egna intressen. Man har här mycket talat om det köpmans-intresse, som motsatte sig myntbestämningen. Jag torde anses ega någon erfarenhet i detta afseende, och jag finnér mig derföre skyldig upplysa, att en sådan förmodan innefattar ett fullkomligt misstag, så framt nemligen frågan är om activa Köpmän. För dem ar det den väsendtligaste fördel, att kunna grunda sina beräkningar på ett säkert myntvärde — och för ingen är den Den 19 October f. in. befarade myntförbättringen mera menlig, än för jern-expoi teuren, som erhåller högre pris för sitt jern, i den mån coursen försämras. Bevisen härpå ligga för öppen dag, i de många mer eller mindre olyckliga ställningar, hvari förändrade kursförhållanden alltid skola införa större handelshus.
5 Transport 475,550: 6:0 kostnader för innevarande Riksdag 60,000: 7:o bevillningstaxerings-kostnader, institutioner, brudgåfvo vinster oell anmärkningsarfvoden 4,500: b) Kostnaderna för Konung Carl Johans begrafning och Konung Oscars kröning, beräknade till :) Återstående utbetalningar, till följd af de, i sammanhang med extra statsreg/eringen, vid 1840 och 1841 Ars Riksdag beviljade och å Riksgä/ds-Kontoret anvisade anslag och låneunderstöd: l:o återstoden af anslaget till Länsfängelser nas ombyggande 630,179: 17. 11. häraf skall för innevarande års fängelsebyggnader, enligt Kongl. Brefvet d. 14 sisth Februari, utöfver det redan utbetalda anslagsbeloppet, erfordras 145,000 R:dr. 2;o anslaget till ombyggandet af Härads-Häk tena 100,000: 3:o dito lill fängelsebyggnader i Stockholm och Rikets öfriga städer 300,000: R:dr 1,030,179:17. 11. 4:o 1844 års anslag för ge vä rstill verkningen 62,500: 5:o återstoden af den till Luleå elfs upprensande disponerade summa 766: 32. — 6:0 dito af anslaget till Ljusne-elfs upprensning 1,800: 7:o anslaget till fullbordande af Gråda Kanal 50,000: 8:0 anslaget och låneunderstödet för Landskrona hamns iståndsätlande 25,000: 9:o anslagsoch lånesummorna för hamn-anläggningen vid Åhus 35,000: 10:o återstoden af anslaget till hamnbyggnaden vid Wisby 39,000: Transport 1,244,246: 1.11. 540,050: 200,000: 740,050: 6 Stats-Vtskotlets Memorial, Tf.-o 61.
St. Af Anders August Anderson från Östergötlands län, angående vissa ändringar i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, om vilkoren för bränvinstillverkning. Så länge bränvinsbränningen inom vårt land befinnes omgärdad af de onaturliga lagar, hvilka på alla möjliga sätt försvåra kaudteringen, utan att andra yrken eller Staten deraf skördar någon särskild vinst, lärer väl ingen enda riksdag komma att förflyta med mindre denna fråga ånyo dyker upp. Att, på sätt jag och flere bland mina Ståndsbröder vid föregående riksdagar påpekat, den nya bränvius-lagstiftningen skulle, på vissa orter, bringa mången välbergad hemmansegare på obestånd, derom innebära de mångfaldiga konkurser, hvarom annons i Postoch Inrikes tidningar förekomma, det eklatantaste bevis. I alla de orter, hvarest naturförhållanden och bristande kommunikationsanstalter nödgat jordegaren att basera sin hushållning på bränvinsbränning, erfaras nästan dagligen de smärtsammaste underrättelser derom, att den ena jordegaren efter den andra blir nödsakad afträda sin egendom i konkurs, för att under de olyckligaste konjunkturer realiseras till de oerhördaste vanpriser. Det är, i hopp om att de sålunda faktiskt kända förhållandena skola vara eguade att väcka Med-Ståndens uppmärksamhet på nödvändigheten af en förändring i detta, för en del orter beklagansvärda förhållande, som jag ånyo dristar försöket att vinna erforderlig ändring uti Kongl. Majtts nådiga Förordning om bränvinstillverkning i riket af den 18 December 1863. Det kan icke nekas, att de små förändringar i bränvinslagstiftningen, som på förra riksdagen vidtogos, haft sin stora nytta med sig; men så länge man umgås med föreställningen att bringa bränvinstillverkningen till en fabriksnäring, skall man fortfarande höra beständiga klagomål från jordbruksidkare. Den tid, som förflutit sedan husbehofsbränningen afskaffades, torde nogsamt bära vittne om, att inga lagar förmå bringa en näring in på det onaturligas område. Jag kallar det med flit onaturligt, att man tror sig kunna framkalla bränvinsfabriker i stor skala, som icke stå i sammanhang med proportionerlig! jordbruk och ladugårdsskötsel ! Erfarenheten har ock nogsamt visat huru Statsmagterna häri misstagit sig.