Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Funnes, nemligen vid en Konungs död, någon gammal redlig och aktningsvärd Hofman, som troget tjenat sin Herre, i den ädla öfvertygelsen, att han bäst tjenas af dem, som vårda och yrka folkets bästa; Och är denne ej nog gynnad af lyckan , eller händelsevis icke i det Kongl. Testamentet belönad för alt lugn kunna motse framtiden, måtte man då värdigt belöna förtjensten, om denna aflägsnas ifrån den nya Konungens Ilof. Om en Tronföljare dör, och det finnes någon, som kanske genom en orubblig tillgifvenhet för honom, under sådane förändringar, som famille-lifvet äfven ibland jordens höge och mägtige är underkasladt, ej ser sig bibehållen af den tillträdande, må han då, om dess ädla handlingssätt ej af den Regerande belönas, erhålla ett bevis på nationens aktning för dygden och redligheten. Eller om någon gång en annan anledning verkligen uppstår för någon enskild Hofmans utmärkelse af nationen — månne då nationens ombud skulle vägra att anslå en sådan belöning; och månne det ej är omöjligt, eller åtminstone obehöfligt att derföre bestämma några grunder? Mig synes delta så mycket vigtigare, som anledningar först kunna uppstå, långt efter den Furstliga personens frånfälle, att taga en sådan belöning i betragtande, samt frågan derom möjligen, till och med först en längre tid efteråt af granlagenhet för de lefvande Höge personerne kunna framställas.
N:o 131, af Ridderskapet och Adeln den i4, Preste-Slåndet den ig och Bonde-Ståndet den 7 sistlidne October; samt N:o 135, af Ridderskapet och Adeln den 4 sistlidne November samt af Preste-Ståndet den ig och Borgare-Ståndet den 7 förutgångne October; Så, enär, enligt 87 §• Regerings-Förmen samt 3 punkten af 4g §• Piiksdags-Ordningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning från eli Stånd i dessa mål, således ej betager samma beslut deras kraft och verkan; anser Utskottet, vid delta förhållande, något Utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras, hvilket Utskottet härmedelst får hos de Réspective Riks-Stånd, sora återremisserne meddelat, vördsamt anmäla. Stockholm den 14 Januari 1841. Ani. till Exp. tltsk. den i4 Januari, 11. n f. n» Betänkande, i anledning af väckte motioner, angående dels förklaring af 88 §. i Concurs-Lagen den 12 Mars 1830, dels ock upphäfvcinde af hvad genom ser skilde reglementen och beslut stadgadt är, till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva intecknTng, att erhålla tredje uppbudet. Sedan Bancooch Lag-Utskotlen, genom Betänkandet N:o 4> dels tillstyrkt uppbäfvande af Kongl. Brefvet den 5 Februari 1768, kungjordt genom Svea Hof-Rälts Circulär den g Mars samma år, hvarigenom stadgas, att 3:dje uppbudet å inköpt fast egendom, sorn finnes vara intecknad lör lån från Banken, icke må meddelas innan köparen hos domaren styrkt, att lånet antingen blifvit belaldt eller å köparens namn omsatt; dels ock yttrat, alt enär, i händelse berörde hemställan aP Rikets Ständer godkändes, ändamålet med en serskildt väckt motion om skyldighet för
Rik dagsOrdningen, sträckt utöfver Motionernes innehåll, titan ock stridande tvärt emot RiksensStänders vid innevarande Riksdag fattade be slut om Gårdfarihandelns upphörande, af BorgareStåndet förkastadt. Från Hederi;. BondeStåndet. S. D. När nu föredrogs Lagsamt Allmän - Fröt. Utdr. d. 2 Septemb. ifla,5. 879 na Besvärs och EkonomiUtskottens betänkande N;0 155, i anledning af Kongl Maj ts Nådiga Skrifvelse till RiksensStänder, angående offentlighet vid Ståndens öfverläggningar; Beslöt; att, som Bonde Ståndet uppå väckt Motion, redan den 21 sistlidne Februarii ansedt publicitet vid Ståndens Sesioner denna Riksdag icke böra ega rum, och Ständet finner betänkligt a t, i fråga om en föreskrift, den der icke förr än nästa Riksdag skulle till verkställighet kunna befordras, lägga något band på kommande Ständers rättighet, att i ämnet, vidtaga den åtgärd, som då k3n finnas lämplig; så ansåg BondeStåndet sig för närvarande icke kunna åfvannämde redan tagne beslut frånträda; vid hvilket förhållande den hos Utskotten förekomne fråga, om deras mer eller mindre behörighet, att ärendet handlägga, således förefaller. S. D. Med antagande af 2:ra Alternativet nemligen att ”endast de Bönder, som hafva hemman under egande rätt, äro behörige att deltaga i val och kunna väljas till Nämdemän, och att dervid hvarje Bonde skall ega lika röst ehvad han större eller mindre hemman eger” fann BondeStåndet förgodt godkänna LagUtskottets utlåtande 88* Fre t. IJtrfr. rf. s Septemb. 1823. N:o 157, i anledning af gjorde anmärkningar vid betänkandet N:o 77, om förändring i 1 och 10 /. §. 1 Cad.
Vi likna högmodiga ekar och popplar och buskar, som tro att de kunna hviska och mumla och tala och märka icke, att de själfva äro stumma, att det endast är tidens stormar, som brusa i deras kronor. Må vi nu ett ögonblick granska de skiljaktigheter, som råda mellan dig och mig i fråga om uppfattandet af det nationella. Att vädja till de nationella instinkterna det är att säga till ett folk: var oförskräckt subjektiv i ditt dagliga lif, i din politik, i skärskådandet af din egen historia! Var dig själf och – känn dig själf! Detta sista fordrar mod både till själfkritik och till mätande af egen förmåga och därmed samhöriga plikter. Visserligen, svarar du, låt oss vara nationella, men icke ropa att vi äro det; det i djupare mening svenska kan endast förnimmas, icke inläras. – Så ungefär falla dina ord. Härtill vill jag svara: Denna af dig med citat från Almqvist än mer belysta sats klingar i förstone som en oomtvistlig sanning, men håller vid närmare pröfning icke hvad den lofvar. Det är betecknande att romantikern och kvinnan mötas i ett sådant åskådningssätt, men just detta underkännande af teoriens djupa betydelse och makt är enligt min mening den felaktiga utgångspunkten för hela din uppsats. Vi kunna nämligen icke så utan vidare ställa oss bland dem, som hålla före, att »alla teorier äro grå». Tvärtom synes det mig, att teorierna äro det bärande skelettet under de flesta af våra känslor. Kärleken liksom hatet kan väl i mycket synas ett mysterium, men sloge ditt hjärta fortare, om någon räckte dig ett stycke elfenben och berättade, att det en gång varit en del af den Athenebild, för hvars skull Fidias omkom i fängelse – ur hvilken källa upprunne då denna känsla? Svaret är själfskrifvet. Ur vetande, ur tänkande, ur teorier! Om du tar upp en sten från marken och betraktar den med känsla, därför att den är svensk, så skall denna känslas vidd bero på din kunskap och dina teorier om det svenska. Äfven tror jag, att man på rent teoretisk väg kan omdana både individer och hela folk och likaväl bibringa dem ett mått af värdig själfkänsla som själfförakt eller själföfverskattning.
Väfnads-industrien, som synbart tilltagit, och gårdfarihandel!), som sedan 1834, då den genom de af cholera-sjukdomen uppkomna hinder betydligt inskränktes, forblifvit nästan oförändrad eller snarare varit i aftagande; hvaremot partihandeln med väliiadsartiklar i ännu större mån ökats. I afseende på landoch vatten-kommunikationerne, lill hvilkas utvidgande och förbättrande liera kostsamma arbeten blifvit under detta qvinqvennium verkställda, anmärkes här; anläggningen af en ny väg emellan i\ orda lils och Wedbo härader öfver Högsbyfjällel genom Brukspatronen, Baron S:l Cvrs försorg och hufvudsakligen pä bekostnad af Upperuds bruksboiag; en af Brukspatron C. F. Waern på egen bekostnad utförd ny väganläggning från Ödskoldsinoar Lill hemmanet-Tingvall af ungefärligen 1 mils längd, samt ett annat af Wedbo lia radsboer anlagdl nytt t mils vägstycke, som förbinder landsvägen vid Sandåker i Eds socken med den öfver Töftedahls-fjället, vid Sandklef; omläggning af den särdeles backiga landsvägen vid Rådanefors® bruk, företagen och utförd af Wahlbo härads inv ånare; omläggning af landsvägen emellan.staden Borås ochBoygstena gästgifvaregård, för undvikande af der förut befintliga svåra backar, hvilket vägarbete blifvit uifördi af enskildt bolag, med rättighet att uppbära vägtull; omläggning, i lika ändamål, utaf åtskilliga delar af landsvägen emellan Borås och Alingsås samt anstalter för utförande af det bela, på bekostnad af Kullings, Wedens och Bollebygds häraders invånare, med vissa understöd af allmänna medel. Vidare: de lill utvidgande och Ombyggnad al' Trollhätte kanal och slussverk genom derför organiserade nva bolaget företagna stora arbeten, sorn redan äro för det mesta fullbordade emellan Wenersborg och Trollhättan samt lära blifva öfverallt färdiga inom 2 ä 3 är härefter; hvarförutan Lennartsfors^ bruksegare och brukspa Femavs-berälleise fran Elfsborgs
Äktenskap mellan Dissenter stiftas med laga kraft blott derigenom, att för notarius publicus på det ställe, der vederbrde man eller qvinna uppehåller sig, uprättas ett dokument, hvari de förklara sig vilja taga hvarandra till äkta. Förrän detta kan tillstädjas, har berörde embetsman att fordra samma legitimationer, som prest fordrar vid äktenskaps ingående i statskyrkan; dock fordras ingen lysning eller bevis öfver dop och nattvardsgång. Om det ingångna äktenskapet bör notarius publicus inom 8 dagar göra anmälan hos pastor på stället, der de äktade taga sitt hemvist. Till följd af ofvananförda bestämmelse må, vid ålagdt vite, ingen vigsel eller annan vid äktenskaps ingående öflig akt företagas, innan äktenskap på förrberörde sätt är stiftadt. §. 7. Äktenskap mellan en Lutheran och en Dissenter stiftas med statskyrkans vigsel, i hvilket fall dock icke fordras bevis öfver Dissenters dop och nattvardsgång. §. 8. Barn af äkta makar, af hvilka den ena tillhör statskyrkan, anses hörande till denna, så framt ej föräldrarne afgifva en uttrycklig förklaring om motsatsen. Barn af äkta makar, som begge äro Dissenter, anses icke tillhöra statskyrkan, med mindre föräldrarne derom afgifva en uttrycklig förklaring. Lefva föräldrarne åtskilde eller äro de döde, afgifver den, som besörjer barnens upfostran, giltig förklaring i berörde hänseende. Sistnämnde regel gäller också med hänseende till oäkta barn, hvars moder ej tillhör statskyrkan. Förklaringen afgifves för pastor loci och införes i kyrkoboken. §. 9. Barn, som icke skola upfostras i den evangelisklutherska läran, kunna på begäran fritagas från undervisningen i densamma i de offentliga skolorna, hvaremot skolstyrelsen på hvarje ställe eger tillse, att barnens undervisning ej heller i afseende på religionen varder försummad. 64 Den 3 December. §. 10. De, hvilkas trosbekännelse icke tillåter ed under någon form, afgifva vid de tillfällen, då ed kräfves, löfte eller bekräftelse på det sätt, som Konungen bestämmer, hvilket skall anses lika gällande, som om ed af dem varit aflagd.
Vill öfverheten eller enskilta stifta plakater och förordningar, eller på något sätt vidtaga åtgärder häremot, så måste de bereda sig på att blifva öfverflvglade. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag lofvar alt fatta mig ganska kort. Hvad först angår Hr Ribbings yttrande, att jag förbigått en rad i Conventikelplakatet, så får jag erinra, att jag upläst en ringa del deraf, endast sådant, som hade omedelbart sammanhang med min motion. Jag har icke föreslagit uphäfvande af någon del utaf detta plakat, utan blott att det i ett visst afseende måtte erhålla ett förtydligande. Hr Ribbing har ansett den af mig föreslagne straffbestämmelse vara högre än den nuvande. Hvar och en, som kan räkna lärer tvifvelsutan finna 154 Den 11 Januari. förhållandet omvändt, ty enl. nu gällande författning är bötesbeloppet bestämdt från 66 R:dr 32 sk. lill 133 R:dr 16 sk., hvaremot jag föreslagit det från 25 R:dr till 100 R:dr. Jag kan således icke finna annat än, att Hr Ribbing misstagit sig. Samme talare, likasom Gr. Liljencrantz, har ansett böternes förvandling till fängelse vid vatten och bröd olämplig, i hvad angår förseelser af ifrågavande art. Afven jag delar denna åsigt och önskar, att förvandlingen måtte ske till enkelt fängelse. Härom innehåller motionen icke det ringaste. Då i en författning, hvilken omhandlar ett med detta fullt jemnförligt ämne, ett sådant stadgande fiunes, hvilket, derest hvarje straffbestämmelse ur motionen borttoges, ovilkorligen blefve lillämpadt, så kan jag icke annat än tro rättast vara, enär strafbestämmelse helst bör finnas i hvarje Förordning vid förbrytelsen utsatt, att antaga den, hvilken för fullkomligt likartade fall redan gäller. Den af Hr Ribbing åberopade, icke 1839, utan 1849 års förordning, ang:de upror och olofliga sammankomster, handlar i sin sista § om menigheters rätt att sammanträda för öfverläggning i angelägenheter, som dem gemensamt röra.
Wid förflaget till försäkran, att gifwas af till. kommande Swea Rikes Konungar, är hos Högloft. Ridderssaper och Adeln-den anmärkning gjord, att i den samma borde införas enahanda flutmeniug med den, som igenftnnes i det bifallna förslaget till den försäkran hans Kongl. Höghet, Prins ckristian ^uxust af Schleiswig, Hollstein, Sondenburg, Augustenburg, säsom utkorad Tronföljare, afgifwande war. 744 Den »8 November. warder, sä lydande, detta allt wele och skole wr oryggeligen hälla och uppfylla, sä kärt det ost wara mä- att Swea RikeS Ständer och innebyggare stola wara pligtige, att deras till afgifwande tro och huldhets ed emot ost efterkomma och fullgöra. Under öfwerläggningarne wld upprättandet af de i ftäga »varande förslag, undföll ej Utskottets uppmärksamhet den sig företeende märkeliga skillnad emellan en genom fritt wal till Presumtiv Tronföljare utkärad utländsk Prins och en redan pä khro» nen, med rättighet till den samma uppstigen Konung: alt hans Kongl. Höghets försäkran borde innehålla willor, dem Hans Kongl. Höghet förbundit sig att uppfylla, icke allenast såsom Smeriges tillkommande Konung, utan och i egenskap af Kronprins, och hwilka sta i ett Reciproct förhållande, titt den i samma försäkran omrörda Huldoch Tro» helseller Hyllnings-Ed, den Riksens Ständer hanS Kongl. Höghet, såsom Thronföljare innan han annu är Konung gifwande warda, i likstämmighet med den Riksens Ständer Högstsalig Konung ^clolpk kreäric Ivid desi utkörande till Thronföljare swuro, ert förhållande, hwilket, af wigtiga Stats skäl, ej synes Utskottet böra äga rum emellan Konung och Undersåtare.
Detla kan endast förekomma.*, erforderlig hastigt verkande kraft beredas åt den aktiva arméen, genom en tillökning af öfning åt beväringen, tillräcklig för att åtminstone en Ijerdedel af den må tryggt kunna genast instickas uti arméens leder. Alt denna tillökning hufvudsakligen måste drabba Irsta bevärings-klassens öfningar är klart, då under dessa sjelfva grunden lör krigsfärdigheten skall läggas. Men huru verkställa detta, om, såsom jag ofvan, såsom en följd af förslaget, framhållit, den största delen af de beväringsskybliga kunna undandraga sig lörsta årets exercis. Man må ej säga att, ora fordringarne ökas och om den färdighet, som uti skarp - 2C0 Den 20 Juni. skytteföreningarne vinnes, icke mera motsvarar bevärings-klassens, vilkoret för fritagelsen ej blifver uppfyldt, och att denna således förfaller. Ty om under åtskilliga år skarpskytten blifvit vand att ifrån l:sta klassens bevärinssexercis kunna friköpa sig, men denna bans på lag grundade rätt, genom stegrade fordringar. honom fråntuges, skola dessa såsom ett svek af honom betraktas, och återgången — om ej omöjlig, — dock möta ett motstånd inom landet, som svårligen torde kunna öfvervinnas. Af alla dessa skäl och hufvudsakligen af det sist anförda, nödgas jag bestrida förev:de K. Propos. och yrka afslag på densamma. Men, då jag detta gör, inser jag väl att slutordet icke dermed bör vara uttaladt. Jag hvarken kan eller vill nemi. förneka att ju icke skarpskytterörelsen är af den vigt att den väl förljenar att lill fortgång uppmuntras; hvarjemte uti sjelfva den anmärkning jag framställt, att genom förevule förslag staten icke tillgodogör sig den kraft, som i nämnde rörelse finnes, ligger ett erkännande att en organisation i och för sagda ändamåls vinnande bör göras. I båda dessa hänseenden synes mig det förslag, som Frih. H. Raab vid remissen af den Nådiga Proposm afgaf och som han uti en reservation vidhållit, väl värdt uppmärksamhet.
Stater fördelat den årliga anslagssumman och anvisat bestämda belopp för hvarje utgiftstitel, hade likväl de verkliga utgifterne för året dels öfverstigit dels understigit de uti Staterne för de särskilda utgiftstitlarne anvisade summor med så betydliga belopp, att t. ex. utgifterne under båda revisionsåren för nybyggnader och reparationer tillhopa utgjort endast 22,911 R:dr 46 sk. 11 rst., ehuru denna utgiftstitel uti staterna för samma år blifvit uppförd till 56,044 R:dr 37 sk., samt utgifterne för gevärsbehof under samma tid utgjort endast 50,522 R:dr 38 sk. 6 rst., oaktadt staterna anvisat 61,819 R:dr 27 sk.; hvaremot utgifterna under åtskilliga andra titlar betydligt öfverskridit de dertill anslagna belopp. Ehuru Utskottet, lika med Revisorerne finner, det utgifterne å en del af Artiileri-Afdelningens olika titlar i alltför väsendtlig mån afvikit från de af Kollegium föreslagne och af Kongl. Maj:t fastställda Staterna, får likväl Utskottet, på grund af hvad den afgifna underdåniga förklaringen innehåller, hemställa att ifrågavarande erinran icke må till någon åtgärd föranleda. Bih. till R. St. (Extra anslaget.) § 16. (Rev.-Ber. pag. 60. Förkl. pag. 200.) Beträffande f. d. Fortifications-Redogöraren å Carlsborgs fästning, K. N. Hallströms år 1839 yppade, till 28,713 R:dr 41 sk. 8 rst. uppgående balans, hafva Revisorerne anmält, att detta ärende fortfarande vore på Kongl. Kammarrättens pröfning beroende och således befunne sig i samma skick, som vid 1847 års Stats-Revision.
För öfrigt äger köpingen föga inflytelse på landsorten. Nyköping i Landskansliet den 3U September 184-9. G. E. FRÖLICH. (i. Enge ström. Berättelse öfver Nyköpings Län för åren 1840-1847. 7 TABELL för Landet inom S ö d ernianlands Län för åren 1843 till och med 1847. Lust-Slott med dertill hörande Hemman Kungsoch Kungs-Ladugårdar Derunder lydande, eller eljest Kronan särskildt förbehållna och för dess räkning utarrenderade eller disponerade Hemman . Dito andra Lägenheter, såsom Stallängar Qvarnar med flera Krono-Säterier Frälse-Säterier Skatte-Säterier Säteri-Rusthåll Rä- och Rörs-Hemman. Frälse-Hemman Frälse-Skatte-Hemman . Krono-Hemman Dito under Krutbruk anslaget Krono-nybyggen med frihetsår Krono-Rusthåll . Dito Augments-heinman Krono-Skatte-hemman Dito särskildt under Bruk skatteköp, derå åbo Krono-Skatte-Rusthåll Dito Auginents-hemman . Militie-Boställen Civila dito . Ecklesiastika dito Domkyrko-Hemtnan: Frälse Dito Krono Gymnasiioch Skole-Hemman: Krono Hospitalsoch Barnhus-Hemman: Frälse Dito Krono Rekognitions-Skogs-IIemman Skattlagda bebyggda Torp, Utjordar, Urfjellar, med flera gon Hemmansränta äro inbegripna: Frälse Dito ..Skatte . Dito ..Krono Obebyggda Skattlagda Lägenheter . Oskattlagda bebyggda dito, deraf Ryttare-, Soldatoch B Backstugor Bebyggda Lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig äganderät Dito dito ' Skattlagda Fisken och Fiske-L inbegripna: Skatte . Dito Krono. Dito Frälse . Tull-Mjölqvarnar med 319 par stenar Tull-Sågqvarnar, grofbladiga Dito tinbladiga Husbehofs-Mjölqvarnar, deral Dito Sågqvarnar Stampar Kopparhammare Koppargrufva . Stångjernsverk . Ämneshammare. Masugnar
Utan tvifvel har man rätt att af StatsRådets ledamöter fordra ett strängt arbete, och för min del beklagar jag mig ingalunda deröfver; men det finnes dock i detta afs., likasom i alla andra, en gräns, hvarutöfver man ej kan gå, och jag tror att denna gräns redan blifvit trädd så nära som möjligt. En talare har visserl. upgifvit, att en stor del af de mål, som af StatsRådet handläggas, äro så obetydliga, att de dels icke borde i konseljen behandlas, och dels icke heller borde taga så mycken tid. Hvad det förra beträffar, så är ett försök gjordt att få dessa mål från konseljen genom det tillförene framlagda förslaget om inrättande af en RegeringsRätt; men detta vänn icke R. St:rs bifall, och det är således icke Reg:ns fel, om den fortfarande måste handlägga dylika ärenden Utom dessa, som, oaktadt sin ringare vigt, i mer eller mindre mån kräfva tid och arbete, förekommer i konseljen en mängd förslag och frågor, som af R. St:r vid Riksd. öfverlemnas till utarbetande eller pröfning af K. M.; och då numera Riksdme följa så tätt på hvarandra, att t. ex. den sista slutade på våren 1858 och den nuvarande började på hösten 1859, så är det endast ll/2 år som återstår; och denna tid är knapt tillräcklig för att hinna utarbeta alla de frågor, som blifvit af R. St:r öfverlemnade till K. M. Åtminstone återstår intet rådrum för väckande af nya frågor och planer, som icke blifvit af R. St:r omnämnda. — Härtill hörer äfven en annan omständighet, på hvilken jag måste lägga stor vigt, nemi. beskaffenheten af den ansvarighet, som här i Sverige åligger Konungens Rådgifvare. Detta påpekades äfven af en talare vid den gemensamma öfverläggningen, som beklagade, att man här alltid måste på dessa platser hafva fackmän, och således icke kunde få några Statsmän i konseljen. Men man måste besinna, att alla StatsRåder, som äro närvarande då Konungen fattar sitt beslut, också äro för detsamma lika ansvariga.
Blott desie här jsräqawarande Esquadrons-Chefer skulle för sin Esqnadrons - Rewenäe ej erhälla mera än circa 240 R:d om äret. Jag har härt omnäinnas ett skäl til denna skill, nåd, men jag kan icke tro at det allvarsamt anföres: del nemligen, att, dä det är allmänt kändt, att ESquadrons-Cheferne wid Lif Gärdet till Häst, under de senare arén nästan ingen revenue haft, kunna de ock med mindre skadestånd wara belätne. Mme Herrar! Det more att straffa dem för dek de ägt mera ärelystnad än winningSlystnad; hade de begagnat sin rättig» het, att ej pä folk och hästar päkosta mer än kronan bestätt, hade deras revenuer warit swarande emot deras accoröer, de höga priserne hade dä ingen menltg werkan hast pä deras inkomster, och da hade de icke Drabbats af förluster, hwilka de kunnat bära, blott i hoppet att hällas skadeslöst af bättre lider i hw,!kas ställe inträffat et krig, svm än mera försämrar deras willor. Jag tror ej att den Roman ffa känsla som wäkat deras förluster är sL farlig för der allmänna, ej Heller st allmänt Mdmagm att desi öswerdrist är att Hr4 Dm 12 December. att befara, och igenom sä sträng bestraffning bör dämpas och sörekommas. Skulle Riksens Ständers bestin bedraga mitt hopp, äligger der mig alt mitztänka mine egne begrepp om rätt och orätt imil! dest wägac jag rro att jag här blott fört billighetens sprak. Ännu en gäng Mine Herrar! jag har ej talk för mig — Jag har talk för Camratrr — och för det jag ansett wara räirwist. Jag anhäller om detta Dictamens meddelande till wara Med.Ständer. Ridderskapet och Adeln hördes härtill yttra ett starkt bifall. Friherre l.i!j sncrgnrr, Inbert äVilkelm.