Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvi ser du då på de öfverträdare, och tiger, att den ogudaktige uppslukar den, som frommare är än han? Och låter menniskorna gå, lika som fiskar i hafvet; såsom matkar, de ingen herm hafva? De dragat allt med krok, och fuskar med sin nät, och församlat med sin garn; dess fröjda de sig, och äro glade. Derföre offra de sinom nätom, och röka sinom garnom; efter det deras del är derigenom så fet, och deras mat så kräselig vorden. Derföre kasta de sin nät ännu alltid ut, och vilja icke återvända att dräpa folk. Här står jag på mine vakt, och stiger på mitt fäste, och skådar och ser till hvad mig sagdt varder, och hvad jag svara skall honom, som mig straffar. Men Herren svarar mig, och säger: Skrif synena, och måla henne uppå en taflo, att den der framom går, må det läsa ([nämliga alltså]): Prophetian skall ju ännu fullkomnad varda i sinom tid, och skall på ändalyktene fri i ljuset komma, och icke fela; men om hon fördröjer, så förbida henne; hon kommer visserliga, och skall icke fördröja. Hvilken deremot sträfvar, hans själ skall icke gå väl; ty den rättfärdige lefver af sine tro. Men vin bedrager den stolta mannen, att han icke blifva kan; hvilken utvidgar sina själ såsom helvetet, och är lika som döden, den intet mättas kan; utan samkar till sig alla Hedningar, och församlar till sig all folk. Hvad gäller? Desse allesamman skola göra ett ordspråk om honom, och ena sago och gåto, och säga: Ve den som sitt gods förmerar med annars mans gods (huru länge vill det vara? ); och laddar mycken träck uppå sig. O! huru hastigt skola de uppstå som dig bita, och uppvaka de som dig bortdrifva, och du måste varda dem till byte.
Memorial af den 5 innevarande Månad, innefattande Förslag å den till Riksdagskostnadernas bestridande vid innevarande Riksdag erforderliga tillgång. S. D. Fördrogos och biföllos*. Stats Utskottets Memorial, rörande Riksdags kostnadernas bestridande vid innevarande Riksdag. ConstitutionsUtskottets Memorial N;o 3 om tryckningen af en uppgift på de hvi« lande förslag tili ändring i Grnndlagarne, som vid denna Riksdag böra till afgörande förekomma. Frän Vällofl. BorgareStändet. S. D. BancoUtskottets MeDiorial N:o 1 af den 4 dennes, angående Revision af BancoDiscontVerket under nu påstående Riksdag, föredrogs och lades till Handlingarne. Trot. Xjtclr. d. ie Teir. 1825’ B* S. D, Vid förnyad föredragning återremitteradesAllmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Memorial af den 2 dennes om ökadt antal Cancellister i Utskottet. S. D. ConstitutionsUtskottets Memorial N:o l af den 7de dennes, angående tryckning; af en uppgift på de hvilanda förslag till ändring i Grundlagarne, som vid denna Riksdag böra till afgörande förekomma, föredrogs och bifölls. S. D. • Föredrogos ånyo och biföllos l:o StatsUtskoltets Memorial af den .5 te dennes, om medel lill Riksdagsutgifternas bestridande. 2:o StatsUtskottets Memorial samma dag, om tryckning af Borgareoch BondeStåndens Protocoll m. m. g:o ExpeditionsUtskoltets Memorial af samma dag om ytterligare en Gancellists antagande. Fran Höglofl. Riddersltapet och Adeln» S. D. Vid Förnyad föredragning af ExpedttionsUtskottets den 5 dennes aflåtne och följande dagen på bordet lagde Memorial, innefattande hemställan, att Utskottet måtte tillåta», utöfver den i a/jde §. Riksdags - 32 Fröt. Utdr. d. r2 Febr. 1823.
Hr Printzenskjölds anmärknm, så ämnar jag ingalunda antaga eller erkänna honom som skiljedomare i de af mig uppgifne förhållanden om skatteböndernas tillstånd inom socknen; men hvad jag här offentligt inför R. o. Ad., inför hela allmänheten, begär, är att någon undersökning måtte äga runi om riktigheten af de förhållanden jag uppgifvit; och jag underkastar mig de misstag som härigenom kunna yppas. Ang:de hvad Hr Printzenskjöld yttrat om min anmärkn. mot den lista hufvudtiteln, så torde jag likväl få taga mig friheten observera huruvida den värde ledamoten icke begått ett litet misstag, då han yttrat att H. K. II. Kronprinsen blott hade 100,000 r:dr äfven som förmäld. Jag tror alt Han då hade 150,000. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framsläld propos., beslöts att de nu i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof afgifne yttranden skulle lill StatsUtsk. remitteras. Den 30 November f. m. 9<J IIr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt 100 biljetter lill bevistande af Svenska Akademiens offentliga sammankomst d. 2 näslk. December blifvit atlemnade till begagnande af R. o. Ad:s ledamöter, hvilka lill utbekommande deraf behagade anmäla sig hos Ridd.Fiskalen. Hr Sandströmer, Anders Peter: Med stöd af Ridd.- Ordnrs 23 § får jag härmed äran afsäga mig den ledamotsplats i Ekon.Utsk., hvartill jag blifvit kallad. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ lill 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Tisdngcn don 30 November 1847. Plenum kl. 0 e. m. Justerades 2 prot.ntdr. för denne dag f. m. Hr Oxehufvud, Olof Philip:
Hans Lxcellencs Herr Greswen och Landt - Ma rika lken. Fragan är icke nu om fåken utan blott vin krowecflls utdragets fultoring. Herr -äälsrsporre, /äxsl. klxpeäitionen är »lldel.s lika med Lroloeollel; jag ani^ailer, al den matte fä afgä sadan, som den är. Friherre Friherre vs Leer, 6arl. Jag tror, ak Lsnco-UtskottetS yttrande öfwer publieirers fragan är af Höglosiigc Aidderskapet och Ztdelil bifallit, med den tilläggning, at Umcjuens tjenster och biträden upgifwaSsa mycket kanco Författningarne möfeligen tillåta» Friherre vgnringsbautsn, contormsraäs sig med Friherre Ve Leer. Friherre lckjsrra, bZans. Som fag för min hel ej kan anse något uliimat beslut wara taget i public!» kers fragan, tror jag at någon communication af dettä mål med de andre Ständen icke lärer kunna aga rum. Herr Grefwe» och? Landt-Marskalken. Ef. ter iixpLäiricmön sinnes wara enlig med krmocolläk hoppas jäg den får förblifwa som den ar, och sär pkiiponersj at Oeputskionen sär dermed afgä. Besvarades med Ja. Uplastes Hemliga Utskottets krotocolls Utdrag äf den 24:de Marrii 1789, hwilket Friherre Lilkversicjälä för detta hade begärt matte i Ridderskapets och Adelns krorocollsr intagas och tryckas» Efter uplasningen häraf yttrade sig Grefwe ^venbaupkj Olas.
Propos. till bifall å ifrågavande mom. blef härefter framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot detta mom. gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Vid upnämnandet af 2:dra mom. af I45:le §:n, yttrade Frih. Palmstjerna: I detta mom. nämnas, bland sådana personer, sorn äro befriade från erläggande af bevilln., äfven Torpare. Man har varit af olika meningar, huruvida med ordet torpare äfven borde förstås stat-torpare, och det skulle vara mig 482 Den 30 Maj. ganska kärt, om någon af BeviIln:sUtsk:s nämnde Hrr ledamöter ville uplysa om med torpare menas både jordoch stattorpare. Gr. af Ugglas: Jag tror, att ordet ”torpare” innefattar begge de kathegorier, som Frih. Palmstjerna omnämnt, äfvensom att stat-torpare kan hänföras till hvilken af dessa man vill. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilhelm: Jag anser benämningen ”lagstadde drängar” icke vara fullständig; ty det finnes s. k. stat-torpare, som göra tre dagsverken i veckan, och som för dessa dagsverken åtnjuta serskild betalning. Dessa finnas icke nämnda i §:n, och det torde väl vara angeläget, att så sker. Gr. af Ugglas: Då Frih. Rehbinder icke ansett det ifrågavar:de uttrycket göra tillfyllest, ber jag honom uplysa, huruvida han känner, att någon sådan stat-karl verkligen blifvit befriad från bevillms erläggande, eller om icke Bevillms-Stadgans föreskrift i detta hänseende förstås så, som jag upgifvit. Hr Palmcrantz: l anledn. af Gr. af Ugglas’s begäran om uplysning, huruvida en stat-torpare erlägger lievilln. efter 2:dra Art., får jag nämna, alt sådant verkligen egt rum inom Skaraborgs län.
Denna anmärkning är egentligen icke gjord för att winna nägon ändring uti hwad ConstitutionsUtskottet i dest tilläggning stadgat — tp en fräga ber, om bör ej komma frän Ridde, skåpet och Adeln, hwarmedlemmar wiflcriigcn icke lära wara nyfikna att fä hälla nägra Riksdagsmanna - W l. — Den är blott wäckt i det afseende för att underställa huru wida är rimmcligt att när en Frälse Domare ej sär befatta sig med ett Ständwal — ett Frälse Landshöfding och Frälse Ledamöter i Konungens Högsta Domstol likwäl skola pröfwa och afgöra de frägor, som om dylika wal uppkomma, tp om Adelsmannen är jäfwig eller rättare obehörig pä det ena stället, sä mäste han wara det pä ett annat, ber samma fräga med widsträckkare och slutelig pröfning-» rätt förekommer. Grefwe Deln Gnrsiie, Iscolr: Det är mig okärt att wid detta tillfälle ej kunna instämma med Herr llorark. Den rättighet Bonde - Ständet 1789 erhöll, war wäl en följd af SäkerhctS - Acten, vien det är nu genom detta Ständs privilegier stadgadt. Jag hemställer huriiwida det kan wara billigt, rätt - Den 18 October. 4365 rättwist och försigtigt att harwid göra nägon crinbran. Dä Bonde - Ständct sä ofta träda wära privilegier för nära, wänne wi ej döra wisn ost sä mycket noggrannare om.helgdcn af deras: dä de göra fordringar, böra wi ej cn gäng göra anmärkningar. Friherre lolsnnerlieim instämde sä rnyckct häldre i hwad Grefwe Oc.- is 6»rstis anfört, som denna H more en as dem, som enskilt rörde Bonde-Ständet och säledes, enligt märt fattade beslut, ej hörde under Ridderskapet och Adelns pröfning. Den lille § bifölls med bet af ConstitutionsUtikottet föreslagna tillägg.
Stats "Utskottets betänkande bif. af Borgareståndet , s. 4l.?. af Presteståndet, s. 423. af Bondeståndet, s. 4t6, af Adeln, s. 437. Institutet för blinda och döfstumma, om; Statsoch RkonomiUtskottets betänkande bif» af Adeln, s* f 320, af Prestestandet, s. 331. af Borgareståndet, s. 332. af Bondeståndet, s. 357» Instruction för BancoUtskottet vid nästa Riksdag; BincoUtskotters betänkande, bif. af Adeln, lil. s-, 264» af Prestestandet, III. s. 267* af Bondeståndet, III. s. 276. — angående förändringar och tillägg i, för Riksens Ständers Revisorer öfver Banco-och RikSgälds-verken, BmcoUtskottets Memorial, bif. af Adein, lil. s. 291. InstrUmenter, om anslag å Stat till inköp af astronomiska, åt Observatorium i Stockholm; StatsTJtskottets betänkande återrem, af Adelil, s. i44- af Prestestandet, s. 150. bif. Bondeståndet, s. 153. återrem. af Borgareståndet, s. 1741 Fornyadt Utlåtande, ogilladt af Presteståndet, s, 3i9 lagdt till Handlingarne af Bondeståndet, s. 323. ogilladt af Adeln, s. 326- bif. af Borgaréstån. det, s336. Memorial med förslag till Voteringspropositioner, af Bondeståndet, s. 546.
Ständer jemväl bifallit denna nådiga framställning och i följd deraf medgifvit att ett årligt belopp af 1,063 R:dr må på elemtarläroverkens stat uppföras. 41:o Med hänseende dertill att, innan den vid 1856—1858 årens riksdag beslutade utvidgning af de flesta elementarläroverk i riket trädde i verkställighet, de ordinarie lärarnes antal vid åtskilliga af de större läroverken under en längre tid varit alldeles otillräckligt för undervisningens uppehållande, och i följd deraf särskilda extra lärare eller så kallade duplikanter måst antagas, hvilka emot en ringa ersättning, vanligen 240 R:dr Banko för år räknadt, under flera år haft enahanda undervisningsskyldighet, som de ordinarie lärarne, funno Rikets sednast församlade Ständer, uppå derom gjord framställning, skäligt medgifva, att de lärare, som under längre tid än fem år före verkställigheten af nämnde läroverks-reglering varit an - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 27 stäilda såsom extra lärare eller duplikanter med tjenstgöringsskyldighet af ofvan omförmälda beskaffenhet, och hvilkas tjenstgöring blifvit väl vitsordad, berättigades att från och med år 1861 såsom grund för högre lönetur beräkna sig tillgodo jemväl det antal afslutade läseår öfver fem, hvarunder de på sådant sätt tjenstgjort. Enligt hvad af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokollet inhemtas, hade, i öfverensstämmelse härmed, under de två nästförflutna åren åtskiliige lärare, på grund af tjenstgöring såsom duplikanter, blifvit i högre lönegrad uppflyttade; men några andra åter, hvilka såsom extra ordinarie lärare tjenstgjort lika lång tid, som de förre, men under större eller mindre del af denna tid varit anställde såsom vikarier, icke kunnat af nämnde förmån komma i åtnjutande.
Vid det den värde Författaren behagat anföra angående Justiti® Ombudsmans Embetet vore må hända tillfälle till en vidlöftig afhandling både för och emot. För att imedlertid icke synas undvika att yttra min tanka, torde det tillåtas mig få åberopa mig ett i Litteratur Journalen för år 1811, N :o 241 infördt yttrande* som med min öfvertygelse närmast öfverensstämmer. Men då frågan om detta Embetes tillvarelse längesedan inom Riks-Stånden är väckt, och hvilar till Riksens Ständers afgörande, tror jag att något vidare svar derå ifrån närvarande Constitutions-Utskott icke är af nöden. 3 :o. Deremot torde anförandet angående Opinions Nämnden fordra en närmare utveckling. I förbigående får jag erhindra, att ordet Opinions Nämnd finnes ingenstädes i våra Grundlagar, att om det kommit i allmänt bruk, berättigar det likväl icke till någon allmän slutsats. Ilvad åter sjelfva frågan angår, synes den hufvudsakligen bero på uplösningen af det problem, huru man skall förena grundsatsen af Högsta Domare magt ens oberoende, med den Samhällets fordran, att icke samma Magt skall utgöra en aldeles ocontr ollerad och oförbättrelig del af Lagskipning en? Om en man, som vid dess tillsättande ansetts värdig sin plats, sedermera icke skulle blifva det; om sjelfva säkerheten om besittningen skulle verka mera svaghet för frestelserna, om ändteligen ett fortsatt nekande att emottaga tjenstledighet, skulle åt ålderdomsbräckligheterna gifva ett hufvudsakligt inflytande; om, under en sådan ställning, ingen utväg gåfves att skilja en eller flera sådana personer från deras befattning, skulle icke då en sådan Corps utgöra likasom en Status in Statu och hvad blefve väl följden af en sådan sjelfständighet hos Embetsmän, som icke vore ansvariga för annat än uppenbara grofva förseelser? Man torde svara, att Konungen borde i sådant fall hafva rättighet entlediga dem. Jag vill icke neka, att det är mera tillfredställande att blifva dömd af sin Konung än sina likar; men jag frågar hvad blifver i det fallet Domare magtens oberoende?
Till detta, till till en innerlig och oförgänglig tillgifvenhet, tiska lifvets arbete än någon annan kvinna i den medfödda rättskänslan och ärbarheten att med måtta och förstånd föra behagets Europa. måste hon vända sig, då hon för den unga och dygdens spira och sålunda för hela Sysslolöst? Ändå mindre! Det finns tuflickan vill förklara lifvets realism. En taktlifvet försäkra sig om den milda makt, som sen sätt att döda tiden! full moder behöfva vi väl ej säga, att ett består eller faller med behagens gördel. En Är det då angenämt att vara une femme ohöljdt, detaljeradt sätt för dessa förklarinmoder måste förbereda sin trolofvade dotdu monde? gars lemnande är förkastligt. Ju mera bildad ter på, att hennes framtida lif ej endast Om man är ung och vacker — förvisso! och insiktsfull hon är, ju mera vidgad henskall varda den smekmånad, om hvilken O ni man inte är det —? nes blick öfver lifvet, dess lättare skall våra skalder sjunga. Hon bör göra klart Betänk, att det är inom den stora världen, hon lyckas betona det djupa allvaret af för henne, hur omöjligt det är att ständigt som de franska konvenansäktenskapen äro hvad som skall komma och genom den förblifva den älskades tillbedda ideal utan vanligast. Den unga flickan kommer från vikt, hon lägger på detta allvar, hindra en fel och svagheter, och hänvisa henne till klosterpensionen och får sig ett, tu, tre, gelättsinnig uppfattning af förhållandena. Den hennes kallelse som den trogna följeslaganom föräldrarnes öfverenskommelse, en man, J som hon i många fall ej sett före förlofningsdagen. » Äktenskapets fröjder och bedröfvelser » få sedan samma proportioner som i boken därom, där de fyra första sidorna äro egnade åt fröjderna, de återstående 350 åt bedröfvelserna. Ä r frun ej någon skönhet och mannen ej plågas af svartsjuka, tillbringar han dagens största del på sin cercle, sin klubb, och frun — ja, frun får roa sig bäst hon kan. Efter en tid letar hon nog reda på » de tusen sätten ».
Dervid får jag likväl för min del anhålla, det proposition måtte göras på första alternativet i fjerde punkten. Skulle man ej bifalla detta, utan antaga det sednare, vore vågen vål öppnad till mynt-försämring, men alldeles stängd lör förbättringen, och högst osäkert, om det närvarande kunde blifva beståndande Vill man bestämma BmcoSedelns värde, så bör det ske på bägge sidor, så att alla blifva tryggade. Det skulle äfven verka ofördelaktigt för de gåldskyldige. De blifva troligen i allmänhet tvungne att omskrifva sina sed - Ben 14 Julii e. m. 719 lar i Speciemynt; men om ingen ziffra är bestämd för framtida utvexling, blir säkerligen den gäldskyldige tvungen att åtaga sig betalnings-skyldighet efter ett lägre agio, ån som troligen framdeles vid blifvande realisation kommer att äga rum. Jag tror således, att alla blifva belåtna, om första alternativet antages, och anhåller om proposition derå. Herr Munck aj Rofenfkjold, Eberhard'. Det hörer till bristerne i vår Constitution, att da så vigtiga FinanceFrågorne behandlas och afgöras utan samband med öfriga StatsOeconomiska ämnen, ja utan gemenskap med StatsAnslagen, hvarigenom så många svåra och tvifvelaktiga punkter uppkomma. I förevarande ämne år det så mycket mera kinkigt att fritt yttra sig, som nästan hvar och en har filt interesse fåstadt dervid, orh som man icke kan begära, att någon klass af medborgare skall uppoffra sitt interesse för de öfriges. Deri‘öre fordrar både klokheten och rättvisan, att alla interessen förenas. Män bör icke gynna de skuldsatte på Capitalisternes bekostnad, icke dessa på de förres; man bör fästa afseende på Nårings-idkarens fördel äfven så vål som på Penninge-mannens. Deras interessen kunna ganska vål förenas, men ty värr, har man ofta sett dem åtskiljas, ja bägge åsidosättas på en gång. På detta sednare ha vi bevis uti sistlidne Riksdags-åtgårder. Man trodde sig gynna Capitalisterne, men de fingo i allmänhet lida lika så mycket som Fastighets-ågare och Näringsidkare.
Naj:ts I^ädiga uppinärksamdet pä dedolvet af de öfriga tillökningar i Lommissionens 8tat, som funnos upptagne i den vid sista Riksdag allätna lXädiga proposition om 8tats-reg1eringen, men at pikets 8tänder alslogos, dvadan nägon annan tillökning i Vadellverkets 8tat ieke erdäliits, än det ärlig» anslag af 200 Kalr K:eo, som sedermera genom llögstderördc; Vädiga kret' den 3o Nars 18^1 i ljäder deviljats säsom d^ra för dadell verkets ^krediv, samt anvisats att utgä af dävarande -kndra dlulvud-Viteins anslag till expenser för Lollegierna, med liera Verk. 8tats-kädet, som dels ansäg padell-eommissionens 8eereterares nuvarande löne-lormäner ieke pä längt när motsvara mängden oed vigten at' de donom Åliggande göromäl, dvilka päkallade en serdeles noggran det oed idärdigdet, sävida fadellverket skulle kunna didedälla det utmärkt goda skiek, dvari det i sednare tider dlilvit lorsatt, dels oek, pä grund af dvad Vadelt-eommissionen i uvderdänigdet upplyst, fann det för ärendenas dedöriga gäng vara angeläget, att dessutom en skälig lordöjning agde rum i 8taten för Vadell verket, demställde, af dessa skäl, i underdänigdet, det kongl. Naj:t mätte i
E ' nhlni~cler, fliliiia, fröken, U !~isköldsEdmn.ll, Min., frii, Sanclsrn !l. vik. Elireilstniii, C; ~rol iiie, fröken, Stock~nlii.ielijelin, Eveliiin., Fröken, Skockholm. I&lt;lirensciircl, Alirln., frilierriiin?, Kri Pn.lcli, Chnrlotte, frii, Malmö. stinustail. Eideiii Ai.i~lerssoii, ï ' olly, fil. kanel., (3.5- Falck, A.ndersoii, Vendla, frökeii, Sbock110liu. teborg. Ekelniid, r \ .iiiia, friilicii, K: wlslinniu. Polk, ~ \ iiii: i., frölteii, Stockl~oliii. Ekeliind, Angiistn, frii, Stocklioliii. EkcnsLniii, af,? ' h., v. l ?ii~raiisIiijfcli~ig, Fn.lk, Carol ina, frölcell, Arboga. I ?nlk, T-Zilcln., fröken, Rarknrii (Vesteris Siiiecl jebnclieii. Ekeiistieriin, F: ~.iii.i~, I ?röltcii, GripsFalk, Hriltl; ~, FrUken, Stockliolin. holin, Mariefrecl. Ekerotli, Hiliii: ~, fröken,: Eri ksclnl, VingZ " nlkeiiberg, L., enkefriherriuna, Stock Ii 01 ii,. Bker. Fnlltirin~i, - El iii, fru, Stockholiii. Eklimil, Acldle, frii, Stoclrholiii. Falkiiinii, B., koiiscil, B .. Eliliinii, L., lektor, Norrliöpiiig.
Konungen utlät sig dock genast om profnummern, i ett bref till Creutz, som hade skickat den: ”veckoskriften är rätt bra, men jag fruktar att hon ej vinner debit: ty det är endast ovett, som roar vår allmänhet”61. Spådomen slog in; och visst är, att den höge spåmannens öfvertygelse syntes till fullo bekräftas genom ett hittills af oss onämndt blad, som vid samma tid och på samma ort utgafs. Detta, öfverflyglande både Aftonbladet och de öfriga, var likväl dertill så berättigadt genom sin utgifvares onekliga talang, att Thorilds loford, gifna vid tjugufem års ålder i prospekten till ”Nye Granskaren”, kunna, vid jemnförandet med de samtida svenska dagpapperen, fullkomligt begripas. Detta blad, som ej blott täflade i popularitet med sjelfva Stockholms-Posten, utan hos de såkallade ”patrioterne” åtnjöt en vida större, var den tidens beryktade oppositions-organ: den från 1781 till 1784 lefvande ”Välsignade Tryckfriheten”. Det corrosiva element, som i Stockholms-Posten meddelade sig sådant det hade anfrätt den förnäma och fina sällskapsverlden, representerades här sådant det fanns hos plebejerne, med en redan sansculottisk, men ännu af Konungamakten kufvad ilska. Utgifvaren var en afskedad Major Peter Lund, som blifvit skild från tjensten för ett subordinations-brott, men sjelf framställde sig såsom offer för blotta adelskapets företrädesrätt hos en godtycklig konungagunst. Han hade derom fört en rättegång; och sedan slagit sig på tidnings-skrifveri, för att – hämna och försörja sig. Den bekanta Johnsonska satsen: patriotism is the last refu,ge for a scoundrel fann här, i Sveriges litteratur, väl icke sin första, men sin första (på sätt och vis) lysande tillämpning. Lund var likväl ej en skurk; men en trashank; och – det måste medgifvas – en trashank med hufvud, med fyndighet i konsten att välja och lägga sina ord.
Hvad nu beträffar de af Hr von Hartmansdorff framställda anmärkntr, så har han yttrat, att det vore i allmänhet olämpligt att, då ett mål berodde på K. M:s pröfning, söka att genom enskild motion skaffa sig recommendalion af R. St., hvarigenom, i händelse saken icke hos K. M. kunde bifallas, skulle beredas anmärkn:r af Coust.Utsk. emot Konungens rådgifvare. För min del kan jag icke finna något olämpligt deruti, att R. St. förorda ett förelag, som är af allmän nytta. Den Den g September f, m. ekonomiska lagstiftningen lilliiöY i alla fall K. M., men R. St. hafva rättighet att i fråga derom inkomma med und. önskningar; och om det då finnes ett ändamål, sorn större deden af nationen anser allmänt nyttigt, och för den ort saken egentligen rörer anses så vigtig, att hvarje bofast man underski ifvrt ansökningen! sä tror jag, att detta är ett förhållande, som lövtjenar R. Sits behjertande, och att det således är i allo lämpligt, att de till K. M. ingå med en så dan önskan; och detta måste vara så mycket mera behörigt, som K. M. dock icke blir ovillkorligen förbunden att göra afseende derpå, utan på de skäl, som kunna förete sig fiånden högre synpunkt, hvarifrån Han betraktar frågan, samt har sig öppet leinnadt att afslå ansökningen. I afseende på sjelfva saken har den värde talaren yttrat, att man borde betrakta livad nytta Gottland kunde hafva af företaget, och han har sagt, att någon särdeles nytta deraf, att en sådan förmån beviljades SI i tö, sorn uti betänk, föreslås, icke skulle uppslå för Gottland, emedan öns egna producler vore alltför obetydliga för ali lemna någon riktande afsättning; och vidare har han erinrat derom, att derest någon fördel i detta fall skulle tillfalla Slitö, så skulle Wisby derigenom förstöras. Jag kan omöjligen dela dessa åsigter, ty jag tror att detta företag så val lör handeln i allmänhet, som för välmågan i Ollen, skulle vara högst fördelaktigt.