Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
~ l i n r i i det ' ännu kulide vara hycket att säga om livad föreningen Handarbetets Vänner erfarit, utstått och uträttat iiiider sin 17-kriga. tiilvao, torde det ofvan sagda vara nog att gifva dein, so111 blott kanna Haiidarbetets Viiiiiier till ' ilailinet, en föreställning om hsad föreningen verkligen ar, och för dem soin rakna sig bland dess ledamöter väcka. ett gladt ruedvetande.oiïi sin andel i det geinensainina verket. ' " S o r o s i s ". Mo17 !y RohfIieb. ' Nhgot om Nya Världens, kvinnoklubbar G New York, dec. Med iipprackta haiider mottog jag förliden Iiost en Iiibjiidiiiiig. att bevista ett sainmanträde i » Sorosis ». » Sorosis »? » Haad är det för iiigot ?a frågar. med rätta inåiigeii svensk liisaiiiiiia .. Jo, * Sorosisr k iiainnet på deii första och äldsta friintimmersklubben i Nya TTiirlcleii, en klubb, soin. för, laiige sedan nått mgiidiglletshlclerii och som star högt i anseende bland Amerikas tankinde, bildade kvinnor. 95 .Sainlingslokaleii ar i Delinonicos ståtliga byggnad vid Feinte Avenyn, New Yorks elegantaste gata, och klubben saininaiitrader eiidast tvii ginger i ininadeii friiii oktober till inaj, första och tredje inåndagen i Iivarje 1ni " tiiad. Sjalf var jag bjuden till s~llskapsmötet p % första inandageii i oktober, då gäster, f % iiarvara. Det aiidraminadsniötet lir iiteslutande afsedt för ledaniöter. E n negerportvalct mottog mig, förde mig till Iiissen och anföi .. trodde mig dur Ut en annan afrikansk tjknsteaiide, soni befordrade mig uppHt till den af » Sorosis » upptaglia våningen.
Hofman Bang, som samma tid ägt rum, utgjort 3,553 R:dr 20 sk. 6 rst.; vid hvilket förhållande och då sålunda den för Hofman Rangs verksamhet af statsverket utgående kostnad numera i sjelfva verket bestrides af andra medel, ehuru densamma är å gamla ulldiskont-fonden anvisad, det synts Revisorerne mera ändamålsenligt och ledande till större enkelhet i räkenskaperna, om för framtiden och derest det uppdrag, Hofman Bang nu innehar, att med råd och upplysningar biträda schäferi-ägare, skulle, sedan det med honom i sådant afseende ingångna kontrakt på tre år, räknadt från sistlidet års början, tilländalupit, fortfarande anses behöfligt, den härför erforderliga kostnad kunde, i stället för å gamla ulldiskont-fonden, hvars inkomster dertill icke lemna tillgång, å andra allmänna medel anvisas, och då en utgift af ifrågavarande beskaffenhet, i Revisorernes tanke, vore val förenlig med bestämmelsen af det å sjette hufvudtiteln uppförda anslag till »jordbruk, handel och näringar,» af hvars besparingar äfven flera utaf de gamla ull-diskont-fonden tillagda årliga ersättningar utgått, hafva Revisorerne funnit sig böra hemställa, att, för den händelse nytt kontrakt uti ifrågavarande hänseende kommer att, från början af år 1858, med Hofman Bang eller annan person uppgöras, så väl det arfvode, som då kan komma att bestämmas, som reseoch traktaments-kostnads-ersättningen, må å sjette hufvudtitelns anslag till »jordbruk, handel och näringar», anvisas.
Så kan ofta de mest utsökta läckerheter lika väl frambringa en känsla af mättnad, som detta ock kan ernås genom att äta ett nödigt qvantum potatis, medan man i båda fallen mycket litet sörjt för den egentliga näringen, för blodoch fettbildningen. Det vore synnerligen förmånligt, om qvinnorna gjorde sig förtrogna med de beräkningar, hrr chemiei verkstäldt öfver födoämnenas näringsvärde. Hvad gäller kroppens näring kan ock med några förändringar tillämpas på andens, på undervisningen. Det finns en sorts undervisning, som, om man ock fick den gratis, ändå skulle vara för dyrt betalad, och en annan, som ej kan betalas högt nog. Äfven i de så kallade bistudierna, som i musik och språk, bör kostnaden ej vara det afgörande vid valet af lärare, emedan en dålig och otillräcklig undervisning endast danar stympare och en god undervisning äfven fordrar att bli godt betalad. Kan man icke bringa slika utgifter i det rätta förhållandet till budgetens öfriga poster, är det bäst att låta dem alldeles utebli. Storleken af den summa, man bör gifva ut för sin bostad, beror af två faktorer: hänsyn till helsan och hänsyn till husets representation. Den första faktorn bör naturligtvis] ha den främsta rangen, då sunda boningsoch sofrum direkt inverka på vårt välbefinnande, något som man ej kan säga om den dom verlden bildar sig om vårt välstånd. Helt naturligt kunna köpmannen, embetsmannen o. s. v. icke alldeles undandraga sig vissa kraf, som deras stånd och sällskapslifvet pålägga. Men här gäller det ånyo, att man finner det rätta proportionstalet och ej utvecklar en lyx i bostad, tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endasten sida af papperet bör drägt och betjening, som skulle skada tillvarons hufvudfaktorer. Lyxen har sitt fulla berättigande, der den är en följd af välstånd, men den är förkastlig, när den har sin grund i begär att lysa och efterapa. Ännu farligare än dessa begär är dock njutningslystnaden. Den undandrager sig hvarje beräkning och förutbestämmelse och bringar derför de vackraste och mest välbetänkta öfverslag på skam.
oltoni desi ärp de personers antal, som rjenas med ett lindrigare pris, ästadkommit af in, dustrien, och läk wara winningslystnaden, wistcrllgen större än deras, som deraf skadas, och detta bewisar, att det Allmänna ej eller häraf förfördelas. En t-»tresta dagar tryckt afhandling af Herr 6- Llabock., hwars sak synes wara, bewisa nödvändigheten atl äfwen underkasta denna näring skrälagar, medger dock i alla sina calculer, att de stör, re pannor bespara bränsle, arbetslön, tid och säd, ly är det icke sadbesparing sm titt 9,020 kannok Zjevde Band. r8r bräm IS54 Den 24 November. bränwinStillwerkning j «„ panna af den storlek, att 2«§ kannsr fäs af tunnan, blott 400 tunnar ätgä, dä med en mindre panna, fom han upger blott lämn» 19 kannor, 473 tunnor erfordras till erhällande af detta quantum. Är nu besparing af alt detta, men synnerligast säden, till brödföda ät den fattige, en allmän winst eller förlust, att förtiga den oersättliga förlusten af all industries och täflans qwäfwande. Jag fruktar ej den inwändning, att fä mycket mera säd bränncs up; ty att tillwerkningen rättar stg efter afsättningen är en sa känd sak, att orimligheten uti moksatlscns yrkande, ej här behöfwee enS nämnas. Men säger man widare, den som förtjenar har räd att betala; Jag kan sa mycket mindre bestrida detta, som jag sä nära deltagit i dek projecl till BewilloingS-Förordning, som utgär frän denna satts, och hwilken Rikets Ständer redan till sädan grund godkänt; men att beskatta wälmägan är helt olika med att bestraffa den och plundra dest ägare. Detta senare och ingen ting mindre sker likwist igenom det förslag till afgift nu gjons af Oeconvmiä-Utskottet.
Jag förenar mig fortfarande med Frih. Raab. Frih. Raab, Carl Adam: Jag afstår från mitt serskilda yrkande och förenar mig med Frih. Adam Christian Raab. Hr Gr. och Landtm, framställde vidare, att Frih. Cederström föreslagit, det R. o. Ad. för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja-sjön måtte anvisa en summa af 4,365,000 Rdr Rmt,' samt för fullbordande af bangårdarna i Malmö och Lund 260,000 Rdr s. m., eller tillsammans 4,625,000 Rdr; att Frih. Stjernstedt yrkat bifall till K. M:s Propos. i dess helhet, hvarigenom sammanlagda anslagsbeloppet, likasom i Hr von Troils förslag, blefve 8,375,000 Rdr Rmt; samt att öfrige talare instämt antingen i något af nu nämnda eller ock i det af Utskottet afgifna förslag. Hr von Troil: Jag anhåller vördsammast att propos. måtte framställas serskildt på anskiget till fortsättning af södra banan inåt Småland och serskildt på anslaget till vägen mellan Falköping och Jönköping. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan nu delning af propos:na blifvit yrkad, så borde propos. först framställas endast i fråga om södra stambanans sydligare del, i hvilket afseende Utsk. tillstyrkt, att R. St:r måtte, för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja-sjön till Lagaå-dalen, anvisa en summa af 6,815,000 Rdr Rmt. Samma anslagssumma hade blifvit 176 Den 10 Juni e. m. tillstyrkt äfven af Hr v. Troil, hvaremot andra talare yrkat, att detta anslag, i öfverensstämmelse med K. M:s Propos., måtte nedsättas till 4,365,000 Rdr
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtskrs den 25 och 27 dennes på bordet lagda Alem. JVs 66, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter i Irsta Afdelnm af BankoReghtets 4:de artikel, angide Diskont-verkens organisation. i:sta punkten. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Första frågan är, huruvida Utsk:s förslag är lagligt och dernäst om det är nyttigt. R. o. Ad. torde filina att, enligt detsamma, skulle BankoFu!lm:ge kunna utnämna en Diskonl-direk 1 ion, hvari möjligen ingen af Fullmige sjeltve vore ledamot. Likväl siadgas i 72:dra §:n R. F.: ”Riksens Ständers Bank förblifver hädanefter, som den hittills vant, under R. St:rs egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullm:ge, hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorda äro, eller vidare, af R. Sl. göras kunna.” Man kan visserligen säga, att en Direktion, förordnad af Fu!lm:ge, kan anses såsom bestode hon af Fullange sjelfve, emedan de dertill hafva utsett sina ombud. Men då förhållandet hittills varit, att Diskont-Direktma, ej mindre i hufvudstaden än i faodsorterna, förnämligast bestått af RiksStms ledamöter och då diskonten besörjer en så ansenlig del af bankens ut - Den 28 Oktober f. m. 73 låningsrörelse, synes det vara mindre öfverensstämmande med grundlagens mening, att en så betydlig andel af bankens förvaltning skall öfverlemnas åt personer, som icke tillhöra RiksStm. Dernäst kommer frågan, huruvida det föreslagna stadgandet är nyttigt. Alan säger, alt Pullunge äro af den beskaffenhet, att somliga kunna alltför litet ^deltaga i sådana ärenden, som förekomma i eu diskont-direkt:n. Afven andra anses mindre lämpliga dertill. Finge man utse personer efter behag, så skulle man få skickligare, isynnerhet ora man dertill toge köpmän och sådana, som närmare känna folks affärer i allmänhet.
Den granlagenhet, med hvilken Representation billigt fordrar att blifva af Regeringen behandlad, måste, så vida ett för samhället lyckligt förhållande Stalsmaglerna emellan skall kunna bibehållas, vara reciproque, och jag är öfvertygad, alt Representation icke med välbehag skulle emottaga erinringar om skyndsamhet i Riksdagsärendenäs behandling, .serdeles om anledning till den förmodan vore för handen, att Regeringen icke kunde känna eller bedöma orsaken lill uppehållet;” af Herr Rubin: ”Jag delar i så måtto den i Herr af Rolens reservation uttryckta åsigt, som jag icke kan anse frågan om mynt enhetens bestämmande vara för nationen så vigtig, som Utskottet förespeglat, äfvensom jag, så vidt milt omdöme är tillräckligt, ej kan finna, alt BancoUtskottet och den Afdelning hvartill jag hörer i ringaste måtto varit uppehållna genom uteblifvet svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27:de October nästlidet år, helst åtskilliga ärenden ännu lig<*a oafgjorda på Utskottets bord;” af Herr Falleij: ”1 Herr Rubini reservation förenar jag mig äfven, med tillägg, att jag anser Rikets Ständer vara oförhindrade att ifrån Banken utgifva sedlar under benämning af Riksdaler courant, i den händelse Kongl. Maj:ts Nådiga svar uleblifver.” STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet» iS35. Banco-Ulskottets Betänkande ZV.O lo3. I N:o io3. Ankom till Exp.-Ulsk. den 25 Februarii i835. Betänkande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Petter Ansons från Halland motion, att någon del af Odlings^Lånefonden måtte i Discontrörelse användas. Ifrån Hederv. Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en af Riksdags-Fullmägtigen Petter Andersson från Hallands
Lx krotocollo §. L. Iriixsräk. Utdrag af Protokollet, hället i Borgare - StändetS klenum vid Riksdagen i Stockholm d. 19 Sept. S. D. I anledning af Kongl. Majrts näbkS» proposition af ben 7;de innevarande Mänad, anga. rndr Den 22 September. 757 ende Stskillige af Allmänna Mazarins - Direktionen upgifne behof och omständigheter m. m., samt hwad Kongk Maj:t derwid 1 näber pttrat om angelägenheten af medel till understöd för Westerbottens Znnewänare, hade, efter erhällen remiss, Hbglofl. Stats - Utskottet, uti Protokoll-»lttdrag af ben r8 bennes, som Ständer nu lät stg föredragas, hemstält, att af de i Riksens Ständers Banque för SkatS-WcrketS räkning insatte och ännu odispvnerade friwilliga Län och gäfwor, ett Län as sO,ooo R:dr. Banco mä, med wisse utsatte inbetalnings«wilker, lemnaWesterbottenLänJnnewänare, att fördelas och anwändaS pä bet sätt, Kongl. Maj:k i Räder prbfwar lämpeligast till befrämjande af Landetförmän och bästa, samt den allmänna nödens afhjrlpande. » Ständer, som, dä nägon Ränka icke blifwik nämnd, ansäg stg böra deraf göra den slutsats, atk Utskottet funnit Ränta s sä beskaffadt till nödlidandet understöd meddelt Län, icke skäligen äga rum, biföll sL i denna omständighet, som uti allt öfrigt, Utskottett meddelte pttrande; och wille Ständrt för stn del hofwa yttrad ben underdäniga önskan, att wid indragningen af betta Län, pä Ortenoch LäntagarnrS dä befinnande omständigheter, mä göras bet afseende, som ändamälet med Länets utgifwanbe fordrar.
Derefter togs i öfvervägande hvad Utskotten hemställt angående anslags beviljande för ändamålet. a) anslaget till inrättning af Seminarier hestämdes till Tretton tusende R:dr deraf 1,000 R:dr till hvartdera Seminarium; och skulle detta anslag upp föras hland Stats-Verkets utgifter på vederbörlig Hufvud-Titel. b) anslaget till stipendier för Lärare-elever vid dessa Seminarier, för att efter behof, Stiften emellan fördelas, bestämdes, enligt Utskottens förslag, till IS io tusen R:dr, men skulle blifva ett förslags-anslag att på vederbörlig Hufvud-Titel på Riks-Staten uppföras. c) anslaget till det i 4 §. 5 mom. omförmälda ändamål. Femtio tusen R:dr beviljades och kommer äfven såsom förslags-anslag att å vederbörande Hufvud-Titel i Riks-Staten upptagas. Och skulle respective Med-Slånden vänligen inbjudas att dessa af Preste-Ståndet fattade beslut i fråga om folk-undervisningen biträda. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående reglering af allmänna Indragnings-staten. Återremitteradesj med anmodan lill Utskottet, att, i afseende på 3;dje punkten, ställa reclactionen af densamma i full öfverenstämmelse med Riket* Ständers beslut i det der förekommande ämne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial och Utlåtande: N:o 420, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 384. N:o 422, i anledning af återremiss å Utlåtandet N;o 408. Lades till handlingarne. N:o 425, i anledning af väckt fråga om löne-ersättning för en Häradshöfding i Wermland. Bifölls; Bih. till R. St. Prot. 1841. 9 Sami. 2 Band. 19 i46 Prot. Uldr. d. i Mars 18/f.t, Från Y äl 1 o fl. Borgare-Ståndet.
dig dock ha en skall oanad handtverkarne vackrare bli saker, enklare, mera o c h — • modefri! Nationalmuseum har samlats förståndigt under tidernas o c h enskildes frikostigett oersättligt skönhetskapital, o c h upptagna lån af detta kapital skola oss en afkastning sinne, känner en gång skall förfinas, att klädedräkten I vårt gifva Med och kommit, trängt verkningar lopp genom konungars het förr se hela sin o m g i f n i n g h a r m o n i s k uppryckning plastisk uppmärkaldrig hvarandra. ord, skönhetsbehofvet skarpes estetiska det får s y n p å f ä r g s a m m a n - ett att en faller smaklösheter, hvilka m a n en tanke; skola Efter konststudier utdelningar af af förfinadt den skönhetsrenaste njutning. i c k e s e n att en konsthistoria illustrerade begå det sedan (t. e x. E i c h h o r n s b o k: De bildande konsternas förfaren o c h konstintresserad kan man mar då i sanning väl använda och då i våra museer lilla. nå- följeslagare, ett par timo c h skönhetstempel. STEN JUNG. EN SOMMARTRIPP. FÖR IDUN AF Men » sett alltsammans ». AMANDA KERFSTEDT. * M E D A N Ä N N U en liten del af sommarferierna återstår, finnes det n o g mången, s o m skulle önska att göra en kort resa. H u r det är m e d lifvet på sommarnöjena, så kan det tarfva litet omväxling, för att icke tala o m stadslifvet med dess hetta, dam o c h kvafva luft. O c h har m a n korta ferier, ja, då är det så m y c k e t mera angeläget att använda d e m väl. » Men hvart skall man då taga vägen, » frågar sig mången, hvilkens hela ledighet måhända inskränker sig till några dagar. &gt;Visby? » Sjösjuka. » Skärgården? » Öfverallt samma välkända stockholmsliv Nej, något nytt! rums kommer fullkomligt skilda timmar de o l i k a sätt. sköna uppfostran.
Vid förnyad föredragning af tågsamt Allmänna Besvärs» oell OecönomieUtskottens, den 29 feistledne Augusti, under N:o 162 afgifne, samt den 5 dennes eftermidagen på hordet lagde, Utlåtande* öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut medeldte Betänkande, om yrkade utvägar till förekommande äf löse tnfeti arbetsföre personers kringstrykande och betlande; fann Ridderskapet bch Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adelfi bifallet, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Hidd. och Ad, Prut. VIII Band» 4 5» Den 16 September f. m - Herr Grefven och LandtMarskalben tillkänna» gaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämde Utskott inkomne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Fran StatsUtskottet: Af den 3 dennes: I anledning af Kongl. Majhs NåS diga proposition, angående upplåtande af Rosersbergs Kungsgård till Enkesäte för Hennes Maj:t Drottningen. Frän Lagsamt Allmänna Besvärs. och OeconomieUtskotten C Af den 26 sistledne Augusti: N'o 165. I anledning af väckt fråga, att, vid en blifvande ny Domstols organisation, förlikningsåtgärderne matte skiljas ifrån Domstolarne, och. uppdragas åt särskilte Näinder. Af den 39 sistledne Augusti: N:o 160. I anledning af yrkad rättighet för Norrlands Allmoge, att i Stockholm få sälja sina Victualievaror och Fogel i Bodar, Den 16 September f. nt. 5* N:o 163. Angående yrkad ändring uti KongU Brefvet den 14 April 1791 samt Kongl. Förordningen om Eandtmäteriet i Riket den 13 Augusti 1783 i livad rörer Föreskriften om skiftens antal vid storskiftes-förrättningar.'
Men när Lidandets, när Tårarnes stund kommer: välsigna då Visheten! hennes heliga sanning skall göra dem, för dig, till en lycksalighet af ny och älskvärdt öfverraskande art. D. 6 Juni. Men – är du oskicklig att fatta allt detta; vill du ännu se Naturen i Sjelfvets mörker och ve: fly då till ”religionen” – hopens religion! Der finnes falsk tröst, tillräckligen. Förlåt mig, ömme vän! Jag tillägger dessa orden, förargad, icke af någon religion, men af Voltaires vers-stycke öfver Lisabons Missöde, som jag kom att läsa i dag. Med sina tänkesätt i detta stycket (ty i sin stora krambod för hela Europa har han tänkesätt af alla sorteringar), skulle denne universelle, just derföre medelmåttige, alltid vettige, aldrig upphöjde, mästar-charlatanen vara i alla verldens religioner en välrimmande, ironisk, half-gudlös narr. Han skulle alltid gäcka Gud; alltid finna det grymt och bisarrt och galet, att Gud handlar efter lagar, och att dessa lagar ställa tingen under hvarandra. Delens philosophi är alltid vansinnighet; och denna är Voltaires. Om Verlden vore i sin egentliga afsigt gjord för oss: så tillstår jag, att den vore det största stympverk af den barockaste Verkmästare som kan tänkas: ett chaos af ljus och mörker, af makt och vanmakt; en oändlig förvirring af hvad man ville och icke ville. Sådan är den Christna Mythologiens grund: i alla fall med en sinneshöghet vida öfver tusen Voltairers. Men om vi icke äro annat, än det Allt visar oss vara: en del af detta Allt, som njuter af dess lif, verkar af dess kraft, på engång skyddas och lider, födes och förstöres af dess högre, allmänna, eviga lagar: så gifves ingenting, mera fullt af oändlig harmoni och fullkomlighet. — Se öfverallt Naturens eviga enhet! Om Samhället vore gjordt, i sin egentliga afsigt, enskildt för Dig och Mig: min vän, vore någonting dårligare påhittadt?
Det var i alla fall godt att ha mitt fäderne att börja lifvet med — jag kunde aldrig uthärdat att trampa de nötta vägarne här hemma — hur har du kunnat stå ut med det? » » Jag har inte stått ut med det, » svarade Halfdan, i det hans läppar skälfde; » här ser du resultatet — bruten, förbi, dödstrött — å, så trött! » » Du v a r, dock en sådan lofvande talang, Halfdan — det borde ha kunnat bli något stort af dig — vi trodde det alla, ända sedan du vid tio års ålder ritade af magister Blom med krita på svarta taflan och fick anmärkning för dåligt uppförande. » Han skrattade, och där for ett blekt leende öfver Halfdans läppar vid detta minne från barndomen. » Ja, » sade Halfdan, » jag tänkte nog också själf, att jag skulle bli något » stort » — hvem af oss, som haft någon begåfning, har inte drömt detsamma. » » När du blir frisk igen, » svarade Max i tröstande ton, » skall du taga fart igen och göra något duktigt, för du har i alla fall talang, min gosse! » » När jag blir frisk — det blir jag aldrig mera, Max — och det skulle till ingenting tjäna — mina ögon, ser du, ha blifvit angripna; om jag också inte så snart skulle bli helt blind, så kunde jag ändå inte se att måla. » » Ar det verkligen så illa med dig? Du har alltid varit pessimistiskt anlagd och böjd för att se den mörka sidan af allting — du skulle tagit lifvet litet gladare och energiskt sökt slå dig igenom, trots alla svårigheter. » KYtra. fin » Ja, » återtog Halfdan, » jag har varit allt för mycket känslomänniska, och dock har ingen haft ljusare drömmar än jag, ingen en större längtan efter lifsglädje och lycka. » » Du har lefvat för instängdt, » afbröt Max, » du har tänkt för mycket och lefvat för litet.
Som motionären underlåtit detta och således icke eller begärt något anslag dertill, så anser jag det för närvar, alldeles olämpligt alt godkänna motionen. Man bör icke eller helt och hållet förbise, att det för allmogen blir ganska svårt, med den rättegångsordning som i hofrätterne äger rum, att fullfölja tvistemålen ifrån häradsrätt till hofrätt. Gemenligen tillgår det så pä landet, att de vädjande uppdraga åt en nämndeman, hvaraf minst en ifrån hvarje domsaga sitter i lagmansrätten, att derstädes föra deras talan. Helt olika är det i hofrätterne; der fordras att målet följes med ständig uppmärksamhet af den, som har saken om hand, och det blir mångdubbelt dyrt för allmogen att hålla ombud i hofrätten, emot den ringa ersättning, som den ofvanbemälde nämndemannen fordrar för sitt besvär. Man har visserligen gjort många anmärkmr mot lagmansrätternas lämplighet, men man nödgas dock medgifva, att en sak, granskad af 2:ne rätter, om begge öfvenrensstämma, alltid kan anses säkrare bedömd, än den som granskas blott af en rätt, och jag skulle tro, att hela felet vid lagmansrätterne är det, att lagmännen äro för illa lönade och derföre nödgas egna sig åt andra ijensler och sköta enskildas affärer, hvaraf följer att de sällan sjelfve hålla sina ting. Om deremot lönerne vore större och lagmännen i följd deraf icke behöfde sysselsätta sig med något annat, så är det klart, att de äldste och erfarnaste häradshöfdingar skulle söka lagmanstjenslerne, och i sådan händelse är jag öfycrtygad, att lagmansrätterne skul - 56G Den 20 Augusti. Ie befinnas både nyttiga och behöflig?. Jag anhåller, alt dessa anmärkn:r måtto få åtfölja remissen till Utsk. Ilr Cederschjöld, Robert Theophron: Den siste värde talaren har såsom skäl för lagmansrätternes bibehållande anfört, att göromålen i hofrätterne genom lagmansrätternas upphäfvande skulle komma alt ökas. Detta är visserligen otvifvelaktig!, ehuru jag icke tror, att det skulle inträffa i den proportion, som den värde talaren uppgifvit.