Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Siajit, genom nåbig fungit relfe ben .29 december 1860, meb faffflädattbe af 3iifetö ©tänberö beflut aitgåeitbe upplåning för enal)aitba änbamåt inom Oiifet af f)ögft 5 midioner riföbaler rifömynt imber åren 1861, 1862 od) 1863, meb • $en af Äongl. Siajit i itåber tillfatta foinite, för utrebning af finans* fäberneölanbetö flällniitg i efonontifft od) frnanfrelt fjäitfeenbe, inlemuabe Iomiten‘ rebait imber loppet af fiftlibne riföbag eller ben 15 ©pril 1860 tid Äongl. Siajit unberbånigt betänfanbe aitgåenbe en föränbrab orgaitifa @ebermero ^ar fomitén unber ben 28 ^December 1860 titt fåongl. S)laj:t oflemnot ititberbånigt betänfanbe röranbe baitfmäfenbetb närma 9Raj:t öfmerfemnat bet af &inané Sftajtt, genom nåbig för SJlajit ingtfmtt ferfftlba anföfntngar om inrättanbe af ^ potbefsföreningar i nämnbe fläber t änbamdl att åt egare af jlaöS Sfiajit genom nåbig fungörelfe ben 15 Suni 1861 faftfiättt reglemente för Stocholms ocb genom fungörelfe ben 18 ©Wober famina år för ©ödeborgs $ppotf)eföfafia. ^ofibefotbvtngen bär, genom upprättanbe af 50 lipa poflgångar, wtja pop» ffntpr blifmit utfirädt till åtffilliga belar af Ditfet, b^ilfa förut fafnat en bplif förmån. 3>n mäglängb, forn af befa pofter årligen tittrpgga
"Ja, riktiga englar ... isynnerhet mamsell ... hvad heter hon nu igen?" "Mamsell Charlotte kanske?" "Alldeles mamsell Charlotte med de magnifika svarta lockarna." "Åh nej, det är ju mamsell Sofie." "Ja ja, mamsell Sofie det är hon som mest behagar mig." "Kors, att herr Gottlieb då blandar bort namnen!" "Men du hör ju, mamsell Nanny, att jag icke blandar bort hennes svarta lockar med systerns bruna." "Men, bevars, mamsell Charlotte har ju alldeles ljust hår!" "Nå, hvad betyder det för mig, om mamsell Charlotte har brunt eller hvitt hår jag tänker blott på den skälmska Sofie." "Jag är säker på att herrn bara narrar mig!" utbrast Nanny och föll i ett hjertligt skratt, som hade den egenskapen att återföra rosorna på hennes bleka kind. "Narrar dig?" "Ja visst: mamsell Sofie är ju så allvarsam och tystlåten att väl ingen kan kalla henne skälmaktig!" "Var du kanske icke sjelf så allvarsam som mormors psalmbok, då jag såg dig första gången?" "Än se'n" "Nåväl, min lilla najad, min lilla gudinna, betrakta ditt ansigte i källan der, och säg mig om du känner igen dig!" "Herr Gottlieb vill då säga att han trollat bort mamsell Sofies allvarmsamhet?" "Ja, mamsell Sofies också det vill jag säga." "Också han tror sig minsann om bra mycket!" "Blir du ond?" "Åh!" "Jag tror du faller i gråt!" "Herr Gottlieb kan vara nog retsam att bringa mig derhän men nu blir det ändå ingen gråt utaf!" "Nå, eftersom jag icke kan bringa dig till tårar, så får jag väl bekänna sanningen, som är den..." "... att Gottlieb icke sett någon af dem?" "I det tar du felt: jag har varit der i sällskap med moster Ulrika, och jag är till den grad betagen i dem, att jag nu sitter här, medan de äro på Almvik, dit de kommo i förmiddags. Hvad menar du om det?"
En man, som åt denna sak egnat en mera ihärdig och omfattande forskning, nemligen Herr Grefve Thorsten Rudenschöld, bade uti en nyligen utkommen skrift: om »Folkskolans praktiska ordnande» fortfarande fullföljt den sats, som från början utgjort grundtanken i hans skolsystem, att folkskolans välgörande inflytande på folkets sanna bildning hufvudsakligen berodde af dgss större eller mindre förmåga alt till lifaktighet väcka och till samverkan med skolan underhålla den omvårdnad i hemmen om barnens läsning, från hvilken föräldrar och andra barnens ledare tycktes på sednare tider flerestädes hafva, i mån af församlingarnes uppoffringar för folkskolan, ansett sig befriade. Enligt denna, af motionären delade, åsigt, borde det i första rummet vara folkskolans bemödande att gifva fart åt hemläsningen och, i samband med denna, bedrifva undervisningen i många småskolor* i hvilka alla barn inom församlingen kunde deltaga. Denna undervisning, omfattande innanläsning, utanläsning af Cateches och Biblisk historia samt någon färdighet i skrifning och räkning, jemte öfning i kyrkosång, kunde i allmänhet bättre skötas af lärare och lärarinnor, tagna från församlingen samt utaf presterskap och skolstyrelse kände för gudsfruktan och andra nödiga egenskaper, än af sådane examinerade lärare, som hittills utgått från Seminarierne. Desse sednare lärare, om än till en stor del både fromme och skicklige, kunde likväl icke vid antagningen tillräckligen pröfvas, hvadan församlingens dyrbaraste egendom, de uppvexande barnen, ofta måste anförtros åt okände lärare. Dessutom vore det blott ett mindre antal barn inom hvarje församling, som hade anlag och håg för inhämtande af ett större kunskapsförråd, och att för dessas räkning hålla så många examinerade lärare, som nu i större pastorat vore anställde och hvilka alla gjorde anspråk på löneförhöjning, medförde alltför stor kostnad. Löneförhöjningen kunde svårligen blifva sådan, att sådane personer i längden kunde finnas dermed belåtne, hvilka lör lifstiden icke hade annat kall, än skollärareyrket, hvartill komme behofvet af medel till pensionerande af dem, som af ålder eller sjuklighet blefvo otjenstbara. Om således
De serskilda traktater och afhandlingar, som med främmande makter blifvit angående handelsförhållanden afslutade, tjena till behörig efterlefnad vid afgifters Bih. till R. St. Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 197. beräknande för fartyg och varor, under den tid, samma traktater och afhandlingar äro gällande. §• 26. Enar uti denna tulltaxa tullvärden icke äro utsatta, så höra i alla de fall, då enligt gällande stadganden, beräkning på dessa värden skall grundas, de tullvärden som uti 1845 års tulltaxa samt härvid fogad serskild förteckning finnas upptagne tjena till efterrättelse intilldess annorlunda varder förordnadt. Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 197. 611 Förteckning på varu-artiklar, derå tullvärdena böra, jemte de i 1845 års tulltaxa utsatta, tjena till efterrättelse med afseende på föreskrifterna i 22 och 26 §§ Tulltaxe-underrättelserna, angående beräkningen af Städernas tolag och andra efter tullvärdet utgående allmänua afgilter. Qvantitet för tullberäkningen. Tullvärde. K:dr sk. rst. Beck 1 lisp. 40 Beckolja 1 lisp. 20 Bly, ej specificeradt, måladt eller lackeradt 1 skalp. 24 Bläck, skrif1 kanna 2 Broderade arbeten, af Guld eller Silfver 1 lod 1 32 Brodérduk, Marle och Stramalj: af silke af silke, med tillsatts af annat material Skrifvelse N:o 197. Qvantitet för tullTullvärde. beräkningen. R:dr sk. rst. Glasvaror, försedda med flätning, som icke utgör varuemballage 1 skålp. 1 — £ CO pr 1 äkta 1 lod 1 — oäkta 1 lod 4 Gulddragare-arbeten, af Guld eller Silfver: Cantilller och Pailetter: äkta eller halfäkta 1 lod 40 oäkta . 1 lod 25 — Fransar, Galoner, Snören m. m. äkta eller halfäkta 1 lod 1 32 — oäkta I lod 1 Gulla Percha, arbetad i skålp.
Dä nemligen, å ena sidan, den, som till förvar eller förvaltning emottagit annans egendom, blifvit tillerkänd panteller qvittniugsrält deri, då egaren råkat i konkurs-tillstånd, oansedt panträtt ej varit niedgifven, har man, å den andra, ansett borgenär, som innehar gäldenärs egendom, vare sig såsom depositum eller till förvaltning eller såsom pant lör annan fordran än den, för hvilken förmånsrätt äskas, ej ega någon panträtt uti samma egendom eller qvitlnings-rätl deremot. Det syntes ej eller vara förenligt med gällande lag alt medgifva panträtt för fordran i annan egendom, än den, som lör samma fordran blifvit leornad som pant, eller qvittning för annan skuld än den, som borgenären bar till gäldenären, då dennes konkurs inträffar; och i följd deraf har Herr Grefven föreslagit, alt Rikets Ständer måtte, för undanrödjande af anmärkta menings-skiljaktigheten, besluta: dels att lill 1 mom. 3 § i 17 Kap. Handels-Balken, hvilket lyder sålunda: ”häfver någon lös pant i händer; njute han derutur betalning framför alla andra”, mätte göras följande tillägg: ”för den fordran, derför pantén är leornad"; — dels ock att qvittning pipot fordran, bevakad i konkurs, icke eger rum, utan för gäld, deri gäldenären häftade lill borgenären den stund, konkursen inträffade, och således icke på den grund, att borgenären då till fälligtvis omhänderhade någon gäldenärens egendom, men underlåter att den återställa eller den i behörig ordning redovisa och såmedelst försätter sig i skuldförhållande (ill gäldenärens massa. Efter granskning af hvad lagen i omförmälda hänseenden innefattar, finner emellertid Utskottet detsamma vara sä klart och tydligt, att misstag om rälta meningen Bih. Ml R. St. 1 Afd. 15 Höft. o LagUIsko tinta Betänkande N:o 33. deraf ej gerna bör uppstå.
5: —; J. W. 5: —; Lilly 4: 20; Hilma 1: —; Moster 2: 30; 3 flickor i U — n 0: 50; K. Ö — n, Åby 1: —; Wilhelmina Rs 5: —; Anonym 2: —; D:o 0: 50; A. S — g. 2: —; Högfors postslpl 1: —; E. och H. 5: —; Lilla Ninni och liten Asti 2: —; Gärdis 1: 50; Lotten 1 dollar E. 1: —; H. 1: - -; Anonym 1: —; J. N. 1: —; N. 1: —; Börje W-, Vexiö i: 70; Laxarby T., Borås 10: —; Sofie 1: —; Tuli, Falun 5: —; Professorskan E. Nordling 5: —; M. G. 2: —; A. Fagerström 3: —; E. B., Dannemora 1: —; fr. Leufsta bruk 2: —; A. N. Hemse 1: —; Carl, Eva och Ove 3: —; Systrar L. U. 2 —; H. M., Karlstad 5: 25; Brita och Verner 3: —; Goodtemplarlogen Lycke g. Joh. Andrén 4: —; S. S. och G. E. L., Vasa 5: —; Insaml. g. Emmy P. 4: 55; Wan 1: —; Gnosjö 0: 50; Maria i: —; Kerstin Br., Sundsvall 10: —; Karolina och Klas H:m, Sundsvall 2: —; Mimmi L., Norge 2: —; Fam. K., Malmö 4: —; Elin, Gustaf och Helmer, Torp 4: —; E. S. Kl — n 5: —; Hulevik pr Ulfö 5: —: A. &amp; L. 5: —; Anonym 2: —; An. Z. 1: —; Ad. Nilsson, Elinelund 2: —; Carna André 1: —; D. E. 5: —; » O.
Byggnader och reparationer å krono-magazin i iandsorterne och i Stockholm; se Hufvud-ritel 8:de, sid. 10, Byggnads-ordning, om utfärdande af sadan ^ för kronohemman, som äro till boställen at Civilstaten anslagne >>?>>>> »>>»>>>>>»» Byggnadsskyldighet, om alla hemmans utan afseende å deras olika natur deltagande i byggande och underhåll at Tingshus, Prestegårdsoch andra allmänna byggnader , å Prestegårdar på landet, om närmare be stämmande af stadgandet i 26 Cap. 2 §. Byggninga-Balken ,>>>>>> By g gninga-Balken, om förändring af 20 Cap. 4 §. om närmare bestämmande af 26 Cap, Bysatt gäldenär; se Gäldenär, Bysättningj om förändrade stadganden derom , , , Svar på återremiss >>>>>>?>,>> Kongl. Arméens förseende dermed af blatt med hvitt meleradt kläde , , , , , , B åk-af gift er ne; se Fyr-, Bakoch Lots-afgifterne.
ride, dar ordet Valm fritt, dar det ej var friiga on1 rang cller klass, klder eller fiirg, - dit man Lorn, niir lnitll ~ i l l e, och ciiirifriin man gick, n&amp;r man behagade, d&amp;r man kunde fd 1.0 eller ryckas npp, allt sorn man mest behofde, - en oas i hvardagslifi~ets iiken, en oas, son1 stiindigt vinkade. s0nskningsm&amp;1ets, heter det niimligen vidure,: biir, utt k l u b h ~ n kommer att aga en rymlig, hemlilrt aaordnad, egen lokid, dit medlemnarna under lediga stunder Buni~a g d for att liiaa~ ilagena tidningar, nynre tidskrifter och litteratur, j d h ~ n m i k, intaga tillfiilligu eller regelbundna rniltidcr och fijrfrislmingar, goro nya b e l r u ~ ~ t s l t u ~ e ~ ~, och odln de gamla, angendlnt til1l) liugn lediga stnnder i en tillfiilligt eller afsiktligt sammartfiird krets och emellalint samlns till stiirre samlrriim med foredrag, diskussion och siillskapslif. :: Den framkastqcie i d h raun liflig tillslntning. Iuonl ett ar r8laade den nysl foreningen omkring 400 rntdlelnmar, och ilrt visade sig snart, att den fijrsta lolrden, son1 l i l u b b t ~ hyrt 1) R (; anll: ~ Sorrbro, var alldeles otillriiclilig. Yi disk~terade en g i n g pd kl111,- beu danskornas id6 om en, i Kviuciemes Eyguing r, inen ehimr btsliilliga roro varrnt inta-esserade for att s o h realisera en clylik id;.
» Fyra, fem kronor, fyra, fem kronor, » ljöd det i Minnas öron, när hon gick hem. » Ack, o m Stefanie o c b R o s e visste hur mycket det är för oss, men det veta de inte. och om de också visste det, skulle de inte förstå det! — » Men i salongen sutto fru X. » hennes nåd », som tjänstfolket sade, och hennes svägerska, fru H., Roses mor. De talade om sina barn, deras uppfostran, talanger o c h ovanliga egenskaper. » Lilla Cecile tar musiklektioner för fröken — nog är h o n väl litet dyr förstås, men med de ovanliga anlag, s o m det barnet har, så bör man väl inte se på en krona mer eller mindre. » » Nej del är j u klart, lilla Mary, så, du tror verkligen att lilla Cecile har så stora anlag. » » Tror, — j a, bästa du, det är tämligen påtagligt, du skulle ha hört huru fröken berömde henne när h o n var här och tackade för armbandet hon fick på sin namnsdag » » Nå, det är j u bra roligt, j a g riktigt gratulerar dig, Mary lilla, » ett något ironiskt leende lekte på svägerskans läppar, » men hvad är det för människa där ute nu då, som spelar med henne? » » Jo, ser du, j a g tyckte att h o n behöfde någon som hjälpte henne litet med öfverspelningarna. Nog bade det gått bra ändå, men hon har så mycket att göra, stackars liten, så kan man lindra hennes arbete något så är det en plikt. » » Ja, det är naturligt. » » De rekommenderade den där och j a g tror nog att människan är rätt beskedlig, men kan du tänka dig hvad h o n begärde, bara för att sitta där när Cecile spelar, mer behöfves knappast. » » Nej, hvad begärde h o n? Jag behöfver just en sådan där för lilla Elof nu. » » Jo kan du tänka dig att hon var nog oförskämd att begära 75 öre timmen; jag blef ond förstås, o c h det visade jag henne ganska tydligt. » » Nåå? » svägerskan såg ytterst intresserad ut.
Det vill härutaf synas, som man ville tvinga till iakttagande af vissa ceremonier, hvilket tvång kunde vara brottsligt i åtskilliga fall, såsom i afseende å nattvardsgång och dylikt. Jag tror, att redactionen hör blifva sådan, att, i stället för det man förbinder de ifrågavar. barnen alt ”underkasta sig,” man stadgar, att de icke få bryta mot gällande skolordning &c. Då man tillåter Judarna att hygga och bo i landet, icke såsom utländningar, utan såsom verkliga medlemmar af Svenska samhället, har staten i och med detsamma åtagit sig skyldigheten att tillåta dem begagnande af hvarje utväg för att hilda sig till nyttiga och aktade medborgare. Jag tror till och med, att beväringsskyldighet åligger Judarna, och jag förstår ej, hvarföre man icke, genom upplåtande åt detta folk af delaktighet i alla samhällets rättigheter, skall söka att med detsamma amalgamera äfven de Judar, som utgöra medlemmar deraf, och icke längre fortfara att följa detta castsystem, hvarvid vi så länge varit fastvuxna. Jag tror detta skulle vara ett stort steg framåt till Svenska samhällets fördel. Jag finner icke ens något skäl att hindra Judarna deltaga i riksdagsmannaval, eiler i sjelfva utöfningen af riksdagsmannakallet. Jag vet, alt detta nu är förbjudet i grundlagarna, och jag vill således icke yrka det; men jag tror i alla fall, alt de sjelfva icke skulle finna någon särdeles belåtenhet vid att deltaga i våra onyttiga representativa sammankomster. Jag yrkar återremiss. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Både från en religiös och politisk synpunkt visa sig för mig skäl till bifall af Utskts tillstyrkande: från den religiösa derföre, att det tillhör en Christen att vara tolerant; från den politiska derföre, att det är en ovilkorlig consequens af det tillstånd, man lemnat Judarna att här inflytta och åtnjuta åtskilliga Svenska invånares frioch rättigheter, att jemväl tillåta deras barn, hvilka också äro Svenska invånare, att inhemta den undervisning, som erfordras för att, såsom sådana, lära känna sina pligter och måhända derigenom göra sig förtjenta att slutligen blifva Svenska medborgare, ett fall, hvaruppå exempel ej saknas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att|HansMaj:t Konungens hälsotillstånd ännu fortfor att vara oroande, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att en Deputation bestående af 8 Ledamöter, utom Ordföranden, äfven i dag finge afgå, för att om Hans Maj:ts helsotillstånd inhemta underrättelse. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Grefve Brahe, Magnus, att anföra den Deputation, som i anledning häraf komtne att till Hans Maj:t afgå. Hvarefter Deputationen afgick under Grefve Brahes anförande. Herr Lefren: Friherre Cederström har sagt, att Borgareoch BondeStånden bifallit Utskottens Utlåtande i denna punkt. Det är likväl icke enligt med rätta förhållandet, ty BorgareStåndet har helt och hållet antagit min reservation, och BondeStåndet har i underdånighet hemstält till Kongl. Majit, att en lindrig slagskatt måtte i sjelf - Den 19 October f. m. 47 va myntet nedläggas, och till Kongl. Maj:t öfverlemnat att bestämma storleken deraf. Två Stånd hafva således stadnat emot två, och något beslut är sålunda ännu icke fattadt; blott det beslut, att för 128 sk. i sedlar erhålla en Riksdaler i Silfver efter 1664 års myntfot. Jag har yrkat en präglingsafgift af omkring | procent, eller att 1 R:dr Specie skulle innehålla jemt Tfo mark viclualie-vigt fint silfver eller, som är detsamma, 53ot8o8ö ass fint silfver; likväl anhåller jag nu om proposition till bifall å Herr Skogmans förslag under förbehåll, att det sedermera må stå oss öppet att besluta, huruvida Banken icke destomindre må kännas skyldig att i omyntadt silfver betala fullt efter 1664 års myntfot, på sätt min reservation föreslår. Friherre
Preste-Ståndet den 24 Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring af allmänna lagens föreskrift om revisionsskilling m. m. (Lag-Utsk:ts Het: de N:o 52.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har till öfvervägande förekommit, huruvida icke de för rättigheten alt under Konungens pröfning draga Hofrätts dom och utslag i lag föreskri fna vilkor och förbehåll ma i nedannämnda omständigheter ändras. Ehuru, då allmänna lagen i 30 Gap. 1 §. Rättegångs-Balken för berörda fall stadgar nedsättande af s. k. revisions-skilling med ett belopp af 200 daler eller motsvarande värde i guld eller silfver, afsiglen med denna föreskrift uppenbart är den, alt förekomma måls obehöriga dragande under Konungen, hafva Rikets Ständer dock ansett ifrågavarande summa kunna betydligen nedsättas, utan att ändamålet förfelas. Derigenom blefve lättare för den mindre bemedlade att kunna anlita Högsta Domaremakten; och då andra parter än de, som dertill ega tillgång, ej behöfva insätta penningen, samt de revisionssökande få insatta penningar åter, om Konungen ändrar Hofrättens dom, lära anledningarne lill klagan öf. ver orättvisa i denna del äfven dermed minskas. Rikets Ständer hafva alltså hållit före att den nu föreskrifna summan bör nedsättas till hälften. Till de mål, hvari revisions-skilling för närvarande nedsättes, höra de, som angå frågor rörande inteckning i fast egendom. Det synes dock, som skulle ofvanberörda lagrum, då deri talas om Hofrätts dom och utslag, som i luifvudsaken fallit, endast hafva afseende på egentliga rätts-tvister; och dertill lärer icke en väckt fråga om inteckning kunna hänföras. I följd deraf och då tillämpningen af ifrå - 678 Exp edit iönsUtskott e ts Förslag• till und.
L. P. Afzelius. N. Astrand. E. Bergqvist. Chr. J. Heurlin. C. G. Berlin. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: Mart. T. Morsing Th:n. C. Fr. JTcern. G. F. Ekholm. C. P. Bergsten. A. F. Grandelius. Erik Rådberg. På Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: Bars Persson. Botvid Jonson. Ola Jeppsson. Peter Jönsson. Peter Persson. Per Jonsson. M. G. von Schantz. BILAGOR. — 22 — Capital-Slut öfver Manufactur - Debet. Balance från år 1834: Skulder: l:o Till Rikets Ständers Rank'. a) å Vexel-Bankens Räkning IN':o 8, Kongl. Commerce-Collegii stå- ende eller tillökte Discontlån emot 3 procents ränta, Capital R:dr 89,101: 5. 4- b) å Vexel-Bankens Räkning N:o 5, af Kongl. Commerce-Collegii Creditiv för Manufactur-Disconten (Banco R:dr 910,898: 42 sk. 8 r:st. emot 3 proc:s årlig ränta) begagnadt Capital . 816,282:21. 4- Obetalda Räntor derå » till d. 3i Dec. 1834 12,204: n. 6. Credit. Balance från år 1834 : Tillgångar: l:o Säkra Fordringar'. a) Manufaclur-Discontlån 1,390,421:23. 2. b) Förlagslån 199,948:38.
Utskottet har likväl trott, att förändrade förhållanden möjligen kunna framdeles medgifva, att Öfverståthållare-embetets kansli inrymmes i något Kronan tillhörigt hus i hufvudstaden, och hemställer derföre, att Rikets Ständer måtte på Öfverståthållare-embetets stat såsom hyresersättning för Öfverståthållare-embetets kanslis embetslokal tills vidare uppföra ett belopp af 1,500 Ridr. Lamltstatcrna i länen. 18:o. Uti den nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, hade Kongl. Majit, enär frågan om beräknandet af den afkastning, hvartill landtstats-tjenstemännens boställen, jemlikt Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, skulle uppskattas, vore beroende af det taxeringsvärde, samma boställen i en del län fått vid nästlidne års taxeringsoch pröfnings-komitéer sig åsatt, men fullständiga upplysningar derom icke hunnit ingå, utan den nödiga utredningen i ämnet saknades, men snart vore att emotse, samt i sammanhang med den definitiva regleringen af landtstatens löneförmåner jemväl förekomme åtskilliga framställningar dels om tillökning i landtstatens personal i vissa län, dels om förhöjning i dess aflöning, med förklarande det Kongl. Majit vore sinnad att framdeles aflåta nådig Proposition i ämnet, föreslagit afsättande af de för de särskilda ändamålen nödiga medel, till belopp af 190,000 Ridr. Sedermera har Utskottet från Chefen för Civil-departementet fått emottaga en den 2 nästlidne Februari daterad skrifvelse, deruti Departements-chefen meddelat, att, då det af Kongl. Kammar-kollegium och Statskontoret afgifna förslag till lönereglering för landtstatens tjenstemän, hvilket till Civil-departementet först inkommit StatsTJtskottets Utlåtande.
Jag tror ej, att man bör göra afseende på fiyttnings-tiden , då ibland 700,000 det är blott fråga om 3 å 400 husfader, som ankomma till Riksdag. Snarare borde man då afse arbetstiden. Det är derföre bättre, att börja tidigare på hösten, och sluta vårtiden. Hvad angår det Herr Cederschjöld yttrat, så är det visst en sanning, att Ständerna kunna så utsätta Lagtima Riksdagen ; men då jag ej kan anse det af så stor vigt, om man sammankommer i början eller i slutet af året, som att de, hvilka sammankomma, hafva lust och ledighet att lemna sig åt Riksdagsgöromålen, sä tror jag hösttiden vara bäst, men tillstyrker att itsta October måtte utsättas i stället för November. Hans Excellence Herr Grefve af TVetterstedt. Gustaf: Jag har alltid trott, att det stadgande i Grundlagen, att Riksens Ständer hvart femte år skola sammankomma, borde så tydas, att det skulle ske inom det ytte året efter en slutad Riksdag. Så har det åtminstone hittills blifvit tillämpadt. Riksdagen år 1815 slutades d. 9 Augusti, och Riksdags kallelsen till den följande utsattes till den 15 Januarii 1820. Den sista Riksdagen slutades den 21 Julii I8I8, och början till denna bestämdes 458 Den 8 December e. m. till den 15 Januarii 1825, eller 4* år derefter. Jag tror således ej , att tiden bör räknas från den dag, då Ständerne sammankommit, utan från den, då Riksdagen upphör att vara verksam, och då inom j;te året.