Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har föreslagit, alt kronobrännerierna, om de indragas för kronans räkning, böra till enskilde utarrenderas, eller att brännvins-brännings rättigheten, för städerna Stockholm, Götheborg och Carlskrona, emot arrende måtte till Bryggare upplås tas, — l tlesv, och Ebon. Utsk. Eet&iiktinåeiu Utskottet kan icke inse diet nyttigå odfe riksgagneliga deruti. Några få personel skulle rikta sig till förfång för jordbruket} Och aldrig bör väl någon inkomst till statscassan grundas på några medborgares vinst), då denna i och med detsamma bereder fle* ra tusende medborgares skada och förlust» Utskottet» troget den grundsats, att bränn* vinsbränningen bör tillhöra jordbruket och i sin mån befordra dess tillvext och för* kofran, fean följaktligen icke frångå sitt förra Betänkande i detta moment» Tredje Momentet. Af de skäl» som i förra Betänkandet blifvit anförde» kan Utskottet icke tillstyr* ka brännvinsbränningsrättighet, hvarken för qvarnegare eller lör torpare i allmänhet), och att nu ytterligare upprepa dessa skäl» torde vara öfverflödigt. Utskottets tillstyrkande, att de torp, sorn ära afvittrade och vid Bevillningstaxeringen särskildt upptagne» må ega rättighet att, efter deras åsatte världen, bränna brännvin, har tillkommit deraf, att åtskilliga Ledamöter inom Utskottet tillkännagifva, att i flere orter» i synnerhet i norra provincerne, finnas torp, hvilka, upptagna på kronans mark och med viss ränta belaggde, likväl icke äro till hemmantal uppskattade eller för det närvarande roterade, samt således icke heller att räkna bland de lägenheter, som finnas om - Kesv. och Ekon> Utsk. Betänkanclen. Kongl. Kungörelsen den 6 September 1815.
Och enär i öfrigt godkännandet af denna senare grundsatts otvifvelaktigt skulle hafva den påföljd, att Indragnings-Ståten blefve tillökt med ett betydligt antal Landsstats-Tjenstemän, samt härvid jemväl bör tagas i betraktande, att, med tillämpning af 1818 års Pensions-Författning, dels en väsendtlig olikhet i Landshöfdingarnes pensionsrätt skulle uppkomma, dels det missförhållande uppstå, alt någre Landshöfdingar erhölle högre pensioner, än Presidenter i Rikets Collegier samt 1000 R:dr mera än hvad för Generaler af Rikets Ständer vid sista Riksdag bestämdes, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer, alt, öfver deras den 10 Junii 1818 aflåtne underdåniga skrifvelse, angående indelte Civile löntagares pensionsrätt, i underdånighet meddela den förklaring, att beloppet af de pensioner, som å Allmänna Indragnings-Staten tilläggas dessa Embetsoch Tjenstemän, bör fortfarande och intilldess annorlunda förordnas, utan afseende på redan tillkomne eller ytterligare tillkommande löneförbättringar, bestämmas efter 1818 års AflÖnings-Slater.
Men d l dessa en vaclrer da~g lyckats befria sig ur sin fdugeuslrap och till familjens st.ora fma spiddes ijfver hela buset, blefvo cte obehagliga gasterna, for alltid bannlyste ocll Anjuta mHste iusta.11a sina vetenskapliga experiment. Tanten gos foljande skildring af de bHda systrmua, Anjuta var d l 1.8, Sonja I2 Br gamma]. Hvein som Br favoriten frainglr alltfor otvetydigt af denna karekteristilr. zEndast vid mlltiderna uppenbarar sig Anjnta, den iifriga delen af dagen tillbringer hon pb sitt rum, diir hon studesnr Aristote1.e~ oc ' h Leibrlitx och klnddnr full hela ark riled ntdrag och a.ninarlrn.ingar. Aldrig siitter hon sig med sitt hnndarbete bland oss andra, alclrig doltager hon i en proinenad. Blott om kvallasna, d l vi Bldre sitta vid spelbordet, kommer hon rnsc? ; n.de med stom steg geaom salongen, sB fordjnpad i sina filosofislia betraktelser att hon hvarlren hor eller ser. v Den gauda tanten tu in pb, ytterst farlig ocb lclaudrar skaspt anser den viig B n j ~ ~ slagit modern, sum e; j anviiuder sitt inflytml.de for ntt farn henne pR den rBttn v8gen. PA samma g h g ger hon dock den nuga flickan clet iutyget, ntt hon ar begAfvac1, Blskv~rd, liflig och Iruuskapsrik, ej under darfos, menar Lon, att Anjuta bland sina umgangesvanner d. r. s. grannfamiljerna, s o n aro heme oiindligt uncterliigsne, gar och galler for nlgot utomordentligt frainstlende. e SB ofvergdr hon att teckna tiin siilslrling: * Sonjn, hrilken, slger hon, har en helt annan karakter.
Detta kan dock naturligtvis endast såsom en önskan från Herr Grefven och LandtMarskalken framställas till Ridderskspet och Adeln. Hufvudfrågan här är hvilka personer böra anses vara hindrade att uti det Förstärkta StatsUtskottet inväljas. Hit höra först de uti 41 §. Riksdagsordningen uppräknade personer. Sedermera torde äfven pä listan få uppföias Fulimägtige uti Riksgäldskontoret, på grund af slutet af nyss åberopade §., der det heter: Ej må någon af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och etnbetsåtgärder kan förekomma. Härvid anhåller jag äfven att få i Ridderskapets odi Adelns minne återföra , att en ansenlig mängd listor blefvo vid ett Nämndval, under sista Riksdag casserade, endast af det 6käI, attén RiksgäldsContoirsFullmägtig KammarRättsRådet Ugglas namn der fanns uppfördt. Vidare kan fråga uppstå om Bevillningsutskottets Ledamöter må kunna inväljas, enär just detta Utskottets för - Gen i4 Jiinii f. Hl. slag skola, så snart RiksStånden derom stadna i olika beslut, af Stora Nämnden bedömas och afgöras. Jag har ännu ej kunnat bestämdt stadga min opinion i denna omständighet; men då jag trott mig finna, att meningarne härom äro delade, vore det ganska nyttigt att få bestämdt veta, hvilket det rätta är. Ehuru mindre magtpåliggande anser jag likväl Siatsötskottets nu varande Ledamöter älven böra uppföras påförteckningen, ty det är icke utan exempel , att äfven sådane nämn funnits på vallistornej och ju mindre anledning man lemnar till dylika misstag desto säkrare blir pluralitetens mening genom valet uttryckt. Dessutom har jag hort berättas något, sora Herr RiddarhusSecreteraren torde kunna upplysa, att nemligen Högloflige Ridderskapet och Adeln skall under sista Riksdagen vidtagit det beslut, att låta den till förstärkning af Statsutskottet utsedda Nämnd, äfven förstärka andra Utskott, sorn enligt
Hon är ju bara en sjutton, aderton år och har just aldrig varit ute i världen. » » Det må vara, » genmälde Fors ifrigt, » men hon är i alla fall en af de sötaste flickor jag vet, och hvad förstånd och praktisk erfarenhet beträffar, går hon bestämdt vida öfver hundratals, som äro både dubbelt och tredubbelt så gamla som hon. » » Åhå, » tänkte Axel och böjde sig fram för att dölja ett leende, » det låter misstänkt, » hvarefter han högt tillade: » Det var nog hvad du slår högt på komlimanger i dag, ty du vill väl icke på allvar söka inbilla mig, att du, som varit så mycket med och sett så många charmanta kvinnor, ens skulle tänka på att jämföra dem med en liten landtflicka, som visserligen är rätt snäll och ser ut som folk mest, men totalt saknar det där egna, som följer med en dam af värld. » » Ja, ni bröder äro då de blindaste af alla varelser, » utfor doktorn förargad. » Jag skulle just vilja veta, hvad som fattas fröken Elsa i världsvana. Hon skulle i denna stund vara en prydnad för hvilken krets som helst, ja, om det så vore vid själfva hofvet! » » Ha, ha ha, » skrattade nu Axel så högt och hjärtligt, att jägmästaren resta sig, stack fram hufvudet mellan dem och frågade, hvad de hade så roligt åt. » Ingenting, » sade doktorn hastigt, innan Axel hann yttra ett ord. Och så talades ej mera härom. Efter middagen berättade Siri, att hon fått hem nya noter, däribland en duett af Hallström, hvilken tycktes vara förtjusande. Skulle jägmästaren vilja försöka den? » Med största nöje, » svarade denne och reste sig» Men, kära Siri, » utropade Axel, » kan du då inte låta honom få vara i fred så lång stund, som han smälter maten? » » Du begagnar ibland bra underliga uttryck, snälle Axel, » sade Siri rodnande, » min mening var blott att fråga, om det roade jägmästaren. » » Ja, det skulle det också göra, » inföll denne artigt, men Axel, som i dag föresatt sig att gifva noga akt, tyckte sig finna, att det ej märktes särdeles stor entusiasm hos någondera. » Ja, senare då, » afgjorde hon, » dagen är ju lång.
S. D. Stats-TJtskottets sista Plenidag på bordet laggda Utlåtande af den 15 Juli, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, om Eöfås Silfver-verk; samt Lag+Utsiottets hvilande Memorial af den 13 innevarande månad, i an* ledning af åtterremisser, uti frågan om Domstolarnes antal och organisation , tog Hedervärda Bonde-Ståndet åter under öfvervägande, och fann dervid sig endast böra åberopa sina, i dessa ämnen förut fattade beslut. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Särskildta Utskottets den 15 innevarande månad afgifna och den 17 på bordet laggda tvänne Memorial, det ena innefattande den del Ben 30 Juli. 1739 Utskottets den 17 sisth Juni meddeldta Betänkande, sorn innehåller de Oeeonomiska ärender, hvilka i händelse de af Riksens Plöglofh Ständer gillas, böra till Kongl, Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemnas, och det andra angående de vid nämnde Betänkandei Riks-Stånden gjorda anmärkningar, blefvo nu åter föredragne; hvarvid Hedervärda Bonde-Ståndet, som under den 21 sisth Juni redan yttrat sina (ankar öfver Särskildta Utskottets Betänkande af den 17 i samma månad uti dess hufvudsakligaste delar, åberopade hvad Ståndet då förklarat. Hvad det financielia angår, hade Bonde Ståndet cornmunicerat Betänkarxiet med Bancooch Stats-Utskotten och ville deröfver närmare yttrande meddela, sedan dessa Utskotts sluteliga utlåtanden inkommit. Uti frågan om allmänna Magazins-inrättningen skulle Ståndet fatta sitt Beslut , när Allmänna Besvärsoch Oeconomie13tskottet afgifvit Betänkande i detta ämne.
Standen ffulle wördsamt och wänligen underrättas, vt supra. S. D. Allmänna Beswarsock Oeconomie-Utffottets den 12 dennes pä bordet lagda Betänkande, angående Profetzorcn Doctor DrakvenkKts Memorial, om förbättrad Lakarcward, blef ä nyo föredragit och till alla delar bifallit; Hwarom de öfrige Respective Ständcn ffulle wördsamt och wänligen underrättas, vt supra. S. D. Riksens Ständers Allmänna Besvärs - och Äeeonomie - Utskotts den 12 dennes pä bordet lagda uträtande af den 6 i denne mänad, öfwer de wid desi Betänkande, om öfverseende af Författningen den 6 April 1 yg rörande Lurendrägerie och Tullförsnillning, giorde anmärk»ingar, blef wid ytterligare företagande bifallit; Härom Den 17 Aprik. 823 skulle de öfrige Respective Riks-Ständen genom Utdrag af Protocollet wördsamt och manligen tillkännagifwas. vr su^rrr. S. D. Wid företagande af BewillningS-Utskottets, Len i2 i denne mänad, pä bordet lagda Betänkande angående Medel till undersökningar ester Salt-källor i Swerige, beflöt Bonde-Ständet att detsamma fullkomligen afflä; Hwarom de öfrige Rcspcctive Ständen skulle wördsamt och wänlige» underrättas, vt suxrs. S. D. DS till flutclig åtgärd föredrogs Stats-Mstot, tets den ra i denna mänad pä bordet lagda hemställan, angående förhällandct med det wid Flyinge och Dahlbo warande Stuterie, hwars bibehållande aftwä Ständ blifwit prkadt och af kiva Ständ bestridt, beslöt Bonde-Ständct, att denne fräga borde af Stats-Utskottet med den i Negerings-Formens 6y §. omförmäla te förstärkning till Zo Ledamöter af hwarje Ständ med Riksens Ständers magt afgöras.
Breitholz, C. G., med 43 röster. Leijonmark, E. G., med 43 röster, von Holst, H. G., med 43 röster, af Pontin, D. F. C., med 43 röster. Ekströmer, fullm. Gr. Lewenhaupt, M. E. A., med 43 röster. Suppleanter: Hr Lagergren, A., med 43 röster. » 1. Frih. Oxenstjerna, Axel, med 43 röster. Hr Olivecrona, K., med 43 röster. Hr Celsing, L. G., med 43 röster. » 96. Hr Pauli, C. G., med 41 röster. » 2211. » Börtzell, A., med 41 röster. » Bagge, fullm. Hr Liljenstolpe, J. A. J., med 41 röster. » 2203. » Zacco, fullm. Frih. von Knorring, Axel, med 41 röster. » 782. » Belfrage, G., med 41 röster. Frih. Taube, B., med 41 röster. Hr Reutercrona, G., med 41 röster. » Liljesköld, C., med 41 röster; sedan genom särskilda lottningar blifvit bestämdt, dels hvilka af de 20 ledamöter, som erhållit 43 röster, skulle blifva ordinarie ledamöter och i hvilken ordning de öfriga skulle såsom suppleanter ingå, dels ock den ordning, i hvilken de 8 ledamöter, som bekommit 41 röster, borde inträda såsom suppleanter. Fortsattes föredragningen af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:ö 74, angalo regleringen af utgifterna under Riks-Statens 9:de Hufvudtitel. Hr von Knorring, Osear: Jag anhåller att få upplysning om, huruvida prof.-utdrag öfver de andra Ståndens vid denna punkt fattade beslut ankommit. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att någon underrättelse om de öfriga Riks-Ståndens beslut rörande förev:de Utlåt, ännu icke ankommit. Ifi8 Den 9 Maj f. m. Hr von Knorring:
Vid 20 års ålder år 924 följer Egil sin broder på dennas andra utresa. Han blef ogästvänligt bemött af en Norska konungens fogde och slog honom derföre utanför dörren till det hus, der konungen sjelf var inne. Efter en besvärlig flykt, under hvilken han dödar tvenne och lemlästar en af konungens män, kommer han åter till den gård, der han och brodren gästade. Förhållandet mellan bröderna hade förut varit mindre godt, men derom höres intet nu, ehuru Thorolf varit mycket omhuldad af konung Erik blodyxe. Ingen annan ogillar Egils gerning; alla synas beundra den och ställa blott om, att konungens vrede blidkades. Följande sommar foro Egil och brodren i Österväg. De landade i Kurland och hade der först köpstämma i fjorton dagar, sedan började de härja. En dag hade Egil med tolf man kommit för långt in, hvarpå de om aftonen kringrändes och kastades bundne in i ett hus. Egil visste att lossa banden och de bröto sig in i ett rum bredvid, under hvilket de funno i en källare trenne Danskar från Jutland, som hade tagits tillfånga sommaren förut. De bröto sig nu ut, togo sig vapen och dyrbarheter. Men då de kommit ett stycke väg, fick Egil samvetsbetänkligheter, ty att taga något i hemlighet, utan egarens vetskap, var ju helt enkelt stöld. Trots följeslagarnas ord vände han om, sätter eld på ett hus, dödar en mängd menniskor, när de skulle störta ut, och går sedan till skeppen. För egen del fick han af den röfvade skatten ett stort mjödhorn fullt med silfver. Senare på sommaren foro bröderna till Danmark, der Harald Gormsson nyss hade efterträdt sin fader. Vikingar svärmade der i mängd. Egil och de med honom voro plundrade köpskepp, gingo i land och brände Lund. När de kommo längre upp, sände Arnfinn Jarl i Halland bud till dem, för att fråga, om de kommo i frid eller om de ernade härja. De svarade, att detta senare icke lönade mödan, då Halland icke var något rikt land, hvarpå jarlen bjöd dem till gästabud. Egil, brodren och trettio män begåfvo sig dit.
Om du vill, skall du gerna få bröd af mig på kredit. Jag känner ju dig så väl. Du betalar sedermera, när du kan. JOHANNA. Tack skall du ha. Nu, då jag får arbete, kan jag kanske snart betala det. VAPPU. Se här är ett halft lispund. Låt mig lägga det i den där duken. JOHANNA. Gud belöne dig för din godhet emot mig, Vappu. Jag kan inte tacka dig för allt så, som jag borde. Binder ihop sitt knyte, tar farväl och går till venster. Kerttu kommer springande från höger och skjuter en skottkärra framför sig, i hvilken hon har potatis. Gatpojkar följa henne i hälarna. POJKARNA. Hopptossa, tattarunge, Hopptossa. I hvems potatisland har du varit och stulit de där? KERTTU jagar pojkarna ifrån sig. Vill ni hålla er i styr? Gå er väg, lymlar. EN POLISBETJENT. Hvar har du odlat de där? KERTTU. Ingenstans. Jag har fått hvarenda en i upptagningslön. Men hvad rör det dig? FÖRSTE POJKEN. Tossa, du, hvar har du din fästman? ANDRE POJKEN. Gå inte för nära. Hon har en trut som en glupande ulf. TREDJE POJKEN. Har du fått din växt af kråkan, Hopptossa, och har du knipit den där näsan ifrån korpen? FÖRSTE POJKEN. Och hur har du blifvit så svart i skinnet? Har din mor gräft dig fram ur skorsten och matat dig med kol? Risto och Toppo komma i fonden. Toppo hindrar Risto från att gå fram till Kerttu. ANDRE POJKEN. Tror du inte att vi känner din slägt, Hopptossa? Mor din var tatterska. TREDJE POJKEN. Sophög, tjärtunna, slarfsylta RISTO. sliter sig lös från Toppo och kör bort pojkarna. Jag skall lära er, jag. Vill ni laga er i väg, eller ? Sådana slynglar. Försök bara att komma hit igen. Tillbaka till Kerttu. God dag igen, Kerttu, efter så lång tid.
Likväl om än hos någon enskild hänsyftningen kunnat tilläfventyrs vara sådan, har visst icke den kunnat omfattas af Ridderskapet och Adeln i dess helhet, och än vida mindre hysas af Herr Landtmarskalken, som är förpligtad att i allt det, sorn tillhör dess ombetrodda uppdrag, ställa sig Rikets Grundlagar till ovilkorlig efterlefnad. 8 KonsliluUuns Liskollets Hlemnrial, IS:n 34. I)et var åt den jenina visheten, den stadgade kraften af ett allmänt upplyst tänkesätt, som 1809 års Konstitutions-Utskott, jemlikt dess den 2 Juni afgifna Memorial, fann att vården och fullkomnandet af vår statsförfattning förnämligast borde öfverlemnas. Men detta tänkesätt skulle vara mer än ett tillfälligt. Det skulle hafva hunnit stadga sig. Utan tvifvel böra äfven alla förslag till ändring i Grundlagens stadganden, för att vara något mer, än vicke nog betänkte försök», uppbäras och understödjas af det allmänna tänkesättet; och det är med hänsigt härtill, som jag ansett och anser, att enär de utaf Konstitutions-Utskottet framlagde ändringsförslag genast mötas af 2:ne Riks-Stånds ogillande, böra dessa förslag, i likhet med åtskilliga andra frågor och särdeles lagförslag, af sig sjelfva förfalla. Skulle deremot ett enda Stånd öfver den föreslagna Grundlags-förändringen fälla ett ogynsamt omdöme, såsom att den icke vore hvarken nödig eller nyttig, så borde väl icke samma Stånd finna det svårt att afvakta afgörandets stund vid nästblifvande Riksdag. Två och ett halft år äro dock i thy mål hvarken en långvarig eller tålamodet hardt bepröfvande väntningstid. » Af Herr Professoren Lindgren: »Hvad jag, i slutet af min, vid Konsti tutions-Utskottets Memorial N:o 24 vidfogade.
Man känner ju redan tillräckligt de nya methodernes förträfflighet? Om någon varit öfvertygad om deras företräde, så är det visserligen jag, som i ett halft Ar tvistat med mine närmaste vänner, för att försvara dem. Men det skulle dock hafva varit högst förmätet af mig, att tro mig ega en så djup insigt och ofelbar insigt, att jag skolat yrka, det de genast måtte öfverallt införas utan att lemna erfarenheten tid att tala. En hvar, som önskar, att sanningen mätte segra, mäste äfven lemna den tid att pröfvas, om man ej skall äfventyra, att förhasta sig. Derföre och då de fleste äldre SkoleLärare varit emot förändringen, tror jag att Svenska Folket borde med tacksamhet anse det af Kongl. Maj:t bestämda dröjsmålet. Man har sagt, att KrigsAcademien, genom de verkningar den visat, gjorde nog för ProfSkola, och att man ej behöfde någon annan. Men förhållandet är icke så. Vid Carlberg emottagas ynglingarne vid i3 Den a t Maji e. m. är och derutöfver, Vid offentliga Skolorne inträda barnen vid 8 år, och tvisten har just varit om hvilken method, som un t m 7 der de mellanliggande 5 åren skulle vara tjenligast. Vid KrigsAcademien lefva ynglingarne under ett Militäriskt Befäl, häfva mera uppsigt öfver sig och bo tillsammans. Vid de allmänna Läroanstalterne äro de spridda i åtskilliga boningar, och nästan lemnade åt sig sjelfva. På förra stället höra läroämnena till ett visst slag allena, och ynglingarne erhålla en viss riktning, ifrån början till slut. I de allmänna Skolorna danas ynglingarne till alla yrken. Man måste ihågkomma, att det ej är nog att säga, att de nya metlioderne skola införas. Dertill fordras äfven Lärare, som känna methoderna, och hvar skola de bildas? Dertill fordras läroböcker, hvar skola de författas, om ej i ProfSkolan?
I fråga om otydligheten uti nya lagstadgandet, har Gr:n icke yttrat sig. Jag har redan nämnt, att om en person, som icke är prest, med fullt alfvar utdelar Nattvarden, skall han böta 100 R:dr; men om samma person under gyckel och skämt på ett supkalas tillställer något dylikt, efter hvilken § skall han då straffas? Skall han straffas med 16 R‘dr 32 sk? Jag tror del icke, och anser denna hötes-bestämmelse stå i missförhållande till brottet. Della har föranledt mig att begära återremiss, och jag tror, alt om Lagötsk. ville, med uphäfvande af 1 kap. 2 §:n M B:n, föreslå en ny författa, i den riktning jag nu tagit mig friheten antyda, skulle sådant leda till ganska mycken fromma. Hr Printzensköld: Just en oriktig upfattuing af oidet gäckeri, har föranledt Frih. af Ugglas till dess framställning. Det synes mig i sanning ganska besynnerligt, all man icke vill medgifva, att ordet gäckeri, innebär det begrepp, som i det allmänna språkbruket blifvit detsamma tillagdt. Man säger ju om en förbrytare, att han uppenbart gäckar lagarne, och hans brott bestraffas, huru mycket lian än må försäkra, att han icke handlat i någon elak afsigt eller för alt derigenom göra gäck af den lag mot hvilken han sig förbrutit. Det är icke de motiver, som ligga lill grund för en handling, hvilka bestämma egenskapen af densamma. Delta gör handlingen sjelf, såsom sådan, emedan lian, ehvad slags motiver, som än må hafva framkallat henne, är en tilldragelse i den yttre sinneverlden, och det är denna handling, som af lagstiftaren stämplas med ordet gäckeri. Således, om Nattvarden vid hvilket tillfälle Den 21 Juni e. m. 403 och utaf hvilka moliver som heldst utdelas af obehöriga personer, så är det ett gäckeri med Sakramentet, eller med andra ord, en förbrytelse, som bör bestraffas.
Det är afgjordt, att Disconternas allmänna kraf nu trycker tusendetals Personer, som icke veta hvar de skola taga penningar att betala med; men om nyttan af Canalen ännu icke är så alldeles afgjord, så har den åtminstone ännu O en 13 Maji. 337 annu icke gjort ondt deri, att den ut?pridt PenningeSummor, hvaraf allmänna rörelsen har ett afgjordt behof. lians Excellence , Herr Grefven och EandtMar skalk en yttrade, att då Ridderskapet och Adeln i Plenum den 9 dennes endast beslutat , att förevarande ämne skulle till detta Plenum hvila på bordet, kunde något ytterligare anstånd med pröfningen deraf nu icke äga*rumj och som de öfrige Respective RiksStånden redan bifallit BancoUtskottets ifrågavarande Memorial, hvarigenom frågan, enligt 69 §. i RegeringsFormen, vore afgjord, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa , om icke Ridderskapet och Adeln behagade äfven lör sin del dervid låta bero. Bifölls. Grefve Anckarsvärd anmälte till Protos collet sin Reservation emot Ridderskapet* och Adelns beslut. Företogs till pröfning Stats samt Allmänna Besvärs^- och Oeconomiae-Utskottens den 26 sistledne April afgifne, samt den 8 dennes på bordet lagde Utlåtande, angående väckta frågor om ändring i hvad Författningarne, rörande Afradsoch KronoTionde Spannemålens utgörande, forslande eller lösande, nu innehålla. Ridd. 0. Ad. Prof. VI. B. I. Afd. 43, 44* 333 Den 13 Maji. Grqfve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande: