Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Råneo per tunna gifver en summa af 3,578,163 Rut Hamburger Banco och för 1S14 till 392,351 tunnor, eller efter 3 E:d 29 sk. per tunna till ett värde af 1,414,80g R:d Hamburger Banco; att införsel at främmande Brännvin, sorn blifvit i Bundet consumeradt area 1812, 1813 och 1814 uppgått till icke mindre erkändt belopp, än 2,8 10,417!: kannor, hvarförutan vid 1814 års slut fanns på Nederlag qvarliggande ett qvantum af 599,656— kannor; att inskeppningen af Finska och under detta namn inpractiserade Ryska varor, hvilka aldrig ingått i beräkningen af den allmänna importen under denna tid säkerligen varit i det hela lika liflig, som de föregående åren; att betydliga quantiteier af Utländska varor, särdeles Brännvin, enligt den högsta möjeliga sannolikhet, äfven utan förtull ning och således till sitt belopp okände, under samma tid i Riket inkommit; att genom de i vissa afseenden uteslutande friheter, som både under denna period och den näst föregående Varit Götheborg beviljad, införseln och consutntion af främmande Manufactur-tillverköfngar, samt modeoch luxe-artiklar blifvit på>>3StFrutmärkt sätt främjad, och att vanligen icke obetydliga varuqvantiteter, utan angifvande eller afgift till Staten, importerats, samt slutligen, att afsättningen af de få exporter vi ägt varit betydligen hämmad genom det nyligen slutade kriget emellan England och Amelica. Rc« Den so Juni. 815 Resultatet af dessa undersökningar är visserligen ej tillfredsställande. De lemna osvikeliga bevis om en tärande sjukdom i Rikskroppen, som hotar att medtaga dess återstående krafter, så. framt ej verksamma medel i tid påtänkas.
Fiendens påträngande förhindrade likväl verkställigheten deraf, hvar»före de ock måste öfverlemnas åt fransmännen i ett tillstånd, som hos de skicklige franske fältverksbyggarne, »hvilka icke kunde föreställa sig huru svenska ingeniör-officerare i fält sakna äfven de nödvändigaste medel att »fullgöra sina tjensteåligganden, säkerligen framkallat hårda omdömen om de senares bristande duglighet och för»måga. Efter slaget vid Leipzig och sachsiska härens öfvergång, anslogs ett sachsiskt sappör-kompani med be»fäl till bristens fyllande vid svenska hären, hvilket vid flera tillfällen lemnade godt biträde. Likväl, — af hvilken orsak är mig obekant —, ankom det till belägringen af Gliickstadt beordrade detachement af detta kompani »för sent, att der till nytta begagnas. Den befälhafvande österrikiske ingeniör-officeren sökte under tiden ersätta »bristen genom hannoverska artilleri-konstaplar, men då detta icke slog ut tillfredsställande, kom denne, i krig och »belägringar utmärkte officer, som icke fattade möjligheten af att företaga anfallsarbeten mot en fästning utan in»geniör-trupper och dertill nödig materiel, i verklig förtviflan öfver en sådan, endast för svenske ingeniör-office»rare möjlig belägenhet, och afreste från alltsammans till högqvarteret, för att framställa tillståndet och de tryc»kande behofven. Fästningen föll utan deras fyllande, men orsaken dertill var den högste anförarens kloka till»ställningar, och icke anfallsarbetena, hvilka i deras ofullständiga skick ändock fordrade vida större ansträngningar »och tid än billigt var». »Sådan undervisning lemnade fälttåget i Tyskland. För den svenska hären mot Norrige, som, sammandra»gen 1813 och 1814, hade tid att bereda sig på det slutliga infallet i detta land, var tiden äfven tillräcklig, att, »med hufvudsakligaste afseende på Svinesunds öfvergång, uppsätta en pionier-trupp, som icke allenast tillverkade »den dertill behölliga brygg-utredning, utan äfven blef fullkomligt öfvad och för ändamålet bildad.
Hon talade i korta satser, uttrycksfulla liksom Expressionstämman på en kammarorgel, blåsande och sentimental, affekterad och hjertnjupen. Gud! fru Bäck, det är förfärligt med de pigorna! Hvad man måste lida! Hade jag inte mina barn, så! De är' i stället något, de! Det är roligt för en mor, skall jag säga. När Dion föddes, min lilla vän, så hade han, åh herre Gud! Tänk! Segerhufva! Min man! åh, ni skulle bara känna en sådan man! Lille mannen min! Den lille rare gubben min. Robert ja, han kom in. Min innerligt högt älskade, sade han. Det blir ett geni. Himmelske Fader! Ett geni! Vi är lyckliga i vår fattidom, vi. Tror du det, lille gubben min, sa jag. Anna, min lilla gumma, det tror jag, sad han! Var det er man som hade segerhufva? frågade den ryska frun med artificielt, men väl speladt intresse. Åh, men kära hjertandes, det syns att hon inte fått några barn än! Fast det skulle visst inte bli några segerhufvor; nå nå, hvem vet, herr Adolf är inte så dum som folk sade förr, nej... Åh! hvar var jag nu igen? Lilli min docka, gå och tag mammas näsduk ifrån muffen, nej du, från pappas bakficka. Jag måste skicka bort ungen, det är inte bra att ungdom hör sådant här. Ett ungt oskyldigt barnahjerta. Ack! Lilli är så oskyldig. Tänk, hon vet ingenting. Rakt ingenting. Häromdagen... Hon lutade sig helt nära intill sin granne och fortsatte hviskande. I samma ögonblick hördes ett buller från rummet bredvid, dörren öppnades och herr Mäienens mage syntes, åtföljd af honom sjelf. Han kom in som en ångmaskin, pustande och med fart, och i hans kölvatten sväfvade de andra in som sjöjungfrurna efter Ägir. Fina i ljusblått, Lilli i ljusrödt och Clara i gult. Sist Dion och Adolf släpande på sina instrument. Det blef ett stämmande och knäppande, ett dragande med stolar. Ett välsignadt försök med noter och kuddar på pianostolen, ett löpande öfver tangenterna, ett bestyr och ett bråk.
Upplästes de i sista Plenum den i5 dennes e. m. af nedannämde Herrar Ledamöter till Protocollet aflemnade Motioner, hvilka tiden då icke medgaf att inför Ridderskapet och Adeln uppläsa, nemligen: hrist på en tjenlig local för Allmänna Concerters gifvande, som för närvarande inom Hufvudstaden äger rum, torde nogsamt vara bekant för hvar och en af Musikens vänner, af hvilka jag inom detta hus tror mig kunna räkna en stor pluralitet det står i Ridderskapets och Adelns förmåga att utan alla slags uppoffringar afhjelpa denna brist, och då det ,ej kan vara Ridderskapet och Adeln likgiltigt, att, genom en dylik åtgärd, som på ett icke otydligt sätt skulle vittna om Ridderskapets och Adelns deltagande för den sköna konstens öde inom Fäderneslandet och dess centrum Hufvudstaden, gifva en förnyad anledning till hela den bildade allmänhetens erkänsla, så 1:0 Grefve Bjelke, Axel: Hen 4 Den 17 December f. m. vågar jag nu föreslå, att Ridderskapet och Adelil målte tillåta, att. RiddarhusSalen hädanefter, i likhet med hvad innan 1818 års Riksdag ägt rum, må under tiden emellan Riksdagarne till Concerters gifvande få begagnas. Då Ridderskapet och Adeln vid ofvannämde Riksdag fattade ett, mot denna af mig nu framstälda Motion, aldeles stridigt beslut, nemligen aLt RiddarhusSalen, med undantag af den årliga LångfredagsConcerten, icke måtte till andra Allmänna Concerters uppförande upplåtas, lärer afseende hufvudsakligen varit fästadt på den skada, som dervid genom ljusoch lampröken och den genom en större folksamling hastigt förorsakade temperatur-förändringen, tillfogades de härstädes upphängde vapnen och den af vår fö-tjenslfulle Ehrenstrahl utförde Plafondmålningtn.
R:dr och å det sednare 346,038 R:dr. skola med tillhopa Trehundranittiotvå tusen sjuhundraåtta tioåtta R:dr från Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret aflemnas. § 214. Då det särskilda reservationsanslag, hvilket under benämning: Ersättning till Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande, vid sednaste riksdag på Riks-statens sjunde Hufvudtitel uppfördes, att, under åren 1861, 1862 och 1863, utgå med. 70,000 R:dr årligen, icke behöft anlitas, kommer detta beviljade anslagsbelopp, Tvåhundratio tusen B:dr, att från Kongl, Statskontoret till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. Angående uppbörden och redovisningan af de till Biksgälds-kontoret ingående bevillningsm. fl. medel. § 215. Allmänna bevillningen uppbären och redovisas på sätt i gällande författningar är stadgadt; och åtnjuta de tjenstemän samt öfrige vederbörande, sorn med uttaxeringen och uppbörden af bevillningen ega befattning, de uti Bevillningsstadgan dem tillerkända arfvoden och traktamenten. Likaså ega Kronofogdarne och Lands-kontoren att för uppbörden och redovisningen af arfsoch testaments-bevillningen tillgodonjuta de särskilda arfvoden, som uti derom gällande författningar finnas bestämda. 216. I afseende på uppbörden, leveréringen och redovisningen af de stämpelaf gifter, sorn för tidningar och spelkort skola erläggas, komma derom gällande författningar att tjena till efterrättelse; börande kostnaden för den i Riksgälds-köntoret skeende tidningsstämpling af detta Verks medel bestridas; och må vedergällningen för sagde stämplings verkställande och kontrollerande hädanefter utgå efter samma beräkningsgrund, sorn hittills. Likaledes böra de stampar, som vid den i orterna förefallande-tidningsstämpling mäste begagnas, pä Biksgälds-kontorets bekostnad anskaffas.
Majit, som, sedan Krigs-kollegium i ämnet hördt, instämt i Kammarkollegii och Stats-kontorets yttrande, under den 4 December 1857 i nåder förordnat att berörda indragna predikants-boställe efter fardagstidens förlopp borde tills vidare för endast ett år i sender å arrende upplåtas, vill, med anledning af hvad sålunda förekommit, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, alt tili boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi må anvisas ifrågavarande hemman, f mantal M 1 Törnestorp, i utbyte mot nuvarande kronofogde-bostället J\l 8 Stentorp Frälsegården; börande, derest Rikets Ständer härtill lemna bifall, iakttagas, dels att sistnämnda boställe sedermera varder för Statsverkets räkning utarrenderadt, dels ock att, sedan genom behörig uppskattning efter de grunder, hvilka i sådant hänseende för Landtstatens boställen äro eller varda stadgade, den afkastning, som anses kunna af Törnestorp påräknas, blifvit bestämd, samma afkastning skall, såsom för Stentorp förut egt rum, från beloppet af den fastställda kronofogdelönen afdragas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Ludv. Almqvist. Kony!. Maj:ts Nåd. Proposition J\319. 3 Utdrag af Protokollet öfver Civil-är enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Rådel å Stockholms Slott den 27 Oktober 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justilie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Slutligen uppläste Departements-chefen till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: c) om anslående af f mantal M \
Lagman memorial an gäende afgifter pä utländska waror till Barnhuset vch andre inrättningar i Stockholm; Allmänna Lefrvar6- och (Pecouomiä-Utffottetii:o. Commerce - Den 3 Iuln. 4Z merce-Radet Lanteskous memorial angående Oeco» nomiste Författningars kungörande genom Tidningarne. 2:0. Gro§handlaren ^berZs af samketige Fullmägtige frän Götheborg understödde motion vm Bohus Läns stillande frän Götheborgs Län och Stad, samt inrättande af särstedt Landshöf. dinge Sate uti förstnämnde Län; z.o. Radmannen LkeZrens memorial angående jemnare fördelning af inqwarteringar emellan Städerne och Landet; och 4:0. Borgmästaren I.s§er§rons memorial om utwäg till uphjelpande af hamnen ivid Falkenberg. Af den 26:te Junii. Godkännande af Stats-Utstokters yttrande öfwer Lric krutes Motion rörande skattläggning pä qwarnar. Ater remitz till Pastevolance UtstotteL af dest betänkande om en allmän pastevolance inrättning. Arer-remist till Stats-U t stöttet af dest betänkande om en ny wägs anläggande emellan Wermland och Jemtland. Bifall till Lag-UkstoltekS serstildte yttrande angäende föränbradl forum för postbönder i Wssterbotten och Wester Norrland, samt wäckt fräga vm rekonvention af allmänna äklagare. Gillande af Stats-Utstoktets Betänkanden ;:o. Angäende General Majoren Friherre kaulbars befriande att erlägga ränta ä är 1788 up, burne 702 N:d. 2:0- om rätta förständer af Z.te puncten i Kongl. Förordningen den 23 Januarik i8ir om förökade afgifter till Wadstena krigsmanshus casta och 3:0. Rörande indragning af Fjerdingsmans boställen. Bifall 46 Ben 3 Julli. Bifall till Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utstottets
Då fattigvården i sin större utsträckning, eller såväl de fattigasdorsörjning, som bemödandet att inskränka tungan deraf eber åtminstone motverka dess ökande, ansetts utgöra en af de vigligaste angelägenheter, sorn åligga menigheterné, hafva Committerade deraf hemtat anledning att, i enlighet med de ofvan antydde åsigterne, afgifva ett förslag till CommunalLag, dervid Committerade likväl anmärkt, att detta förslag icke kunnat omfatta alla de ämnen, som Committerade ansett tillhöra denna Lagstiftning, då i afseende på flere af dem, som icke stått i sammanhang med det Committerade meddeldte uppdraget, de lör närmare bestämmelser derom, nödige upplysningar saknats, och då Committerade derföre i förslaget inskränkt sig till organisationen af förvaltningen, samt sådane bestämmelser, som antingen mer eller mindre omedelbart hafva afseende å fattigvården, eller ock redan varit gifna genom Kongl. Förordningen om Socknestämmor och Kyrko-Råd den 26 Februari 1817, utan att stå i strid med de föreskrifter Committerade ansågo sig böra föreslå, hoppades Committerade, att, om förslaget annars funnes förtjent af något afseende, Kongl. Maj:t skulle täckas i Nåder låta föranstalta om dess granskning och närmare fulländande af vederbörande myndigheter, på hvilka sådant, efter ärendenas beskaffenhet, kunde bero.
Ståndet åt detta Utskott lemnade, biet, om minnet icke alltför mycket bedrager mig, stadgad genom Herr Grefve vnn Schwerins anförande. Jag tror, det all fråga om collision skulle försvinna, och det åsyftade ändamålet fullkomligen vinnas, om redactionen blefve sålunda: Att Ridderskapet och Adeln beslutlt formerandet af ett Särskildt Utskott, hvats fö - 452 Ben 19 April, remal skulle blifva utredande af orsakerna till dea 1 aila orter af Riket öfverklagade förlägenhet i allmänna Rörelsen, samt säkraste sättet att densamma afhjelpa} och i sammanhang dermed, upprättandet af underdånigt project tili hämmande af den tilltagande luxe, som sy* n‘s hota med ett ytterst skadligt inflytande på Rikets handelsvåg. Herr Pålman, Otto Fredrik, yttrade, att, elur? ru h-än äfven ansett nödigt att närmare bestämma de göromål, som skulle sysselsätta det al Ridderskapet och Adeln, förlid ne Plenidag, beslutade Utskottet, och att collision lätt kunde uppstå, så framt detta Utskott samt Allmänna Besvärs* och OeconomieUtskottet möjligen kotnme att med samma ämnen sig befatta} hade han likväl trott en sådan åtgärd kunna uppskjutas, tills man . blefve underrättad om de öfriga respectiva RiksStåndens Beslut rörande det Nya Utskottet. Men då fråga nu uppstått, att närmare bestämma en gräns emellan dessa båda Utskotts göromål, ansåg han det säkraste sättet dertill vinnas, om Höglofl. Oeconomieoch BesvärsUtskoitet blef anmodadt att till det Nya Utskottet aflemna alla sådana Memorial, som innehöllo frågor af ett oskiljaktigt sammanhang med dem, som Ridderskapet och Adeln redan beslutat skola af detta Särskildta Utskott behandlas. Grefve von Schwerin yttrade sig tro, att då i ProtocollsUtdraget blifvit intaget, det Utskottet borde yttra sig i allmänhet öfver landets
I sammanhang härmed hafva Utskotten, i afseende å Johan Olofssons motion, att Privatbanks-sedlarne måtte vid liqvider af Krono-utskylder emottagas, skolat anföra, att, då denna fråga eger sammanhang med regleringen af Kronans uppbördsväsende, de sammansatte Bancooch Lag-Utskotten ansett sig icke tillkomma att derutinnan afgifva något yttrande. Hvad af Bengt Gudmundsson blifvit emot nuvarande Privatbanker anmärkt, att de icke med allmänheten föra löpande räkning och mottaga depositioner, innefattar ett misstag,enär kändt är, att depositioner verkligen allmänt emottagas mot Tre procents ränta, äfvensom Cassa-erediti v-räkningars förande utgör ett ej obetydligt föremål för deras verksamhet. Då emedlertid den vid sistlidne Riksdag föreslagna Lag härom icke innehöll någon bestämmelse, hafva Utskotten i deras här nedan intagne Lagförslag uttryckligen tillagt, att crediti vi örelse samt uppoch afskrifningsräknings hållande jemväl skola utgöra föremål för enskilde Bänkers verksamhet. På grund af de åslgter, som i det föregående blifvit framlagde och r öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid föregående Riksdagar godkänt, hafva Utskotten tagit under förnyad granskning det vid sistlidne Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 1. ii Riksdag uppgjorde och af Rikets Ständer gillade Lagförslag, hvilket således, efter deruti verkställde, nödige befunne, ändringar samt mindre redactionsrättelser, till Rikets Ständers pröfning å nyo framlägges uti följande förslag till LAG för Enskilde Banker. 1 §• Banco-rörelse, med rättighet att utfärda tryckte eller graverade creditsedlar, må utaf enskilde personer, endast i förening till Bolag, bedrifvas efter dertill af Kongl. Maj:t meddeladt tillstånd.
De två Närings-stipendier, som jemväl äro anvisade å Adliga Kadett-skole-fonden, hafva uppburits af Friherre James Oskar Bennett och Gustaf Otto Rennerfelt samt åtnjutas nu af Friherre Gustaf Mathias Adolf Liljencrantz och Hjalmar Hugo Lilliehöök. De tre af meranämnde Fond bekostade Frikadettplatser hafva innehafts af Gustaf Magnus Fromhold Svinhufvud, Nils Johan 20 Nordenfelt, Friherre Garl Oskar Birger Eugéne Åkerhjelm och Carl Harald Åkerstein, af hvilka Nordenfelt och Åkerstein ännu innehafva två af platserne; och har den tredje nyligen blifvit ledig elter Friherre Åkerhjelm, som är berättigad att såsom equiperingspenningar uppbära ett helt års pensions-afgift, De å Bergenstjernska Fonden anvisade fyra Akademiska stipendier hafva varit tillagde Gustaf Harald von Stapelmohr, Axel Gustaf von Heijne, Gustaf Detlof Theodor Lagercrantz, August Albert Anton Wilhelm Lindencrona, Robert Fredrik von Kraemer, Johan Oskar Theodor von Engeström, Johan Magnus Stuart och Ludvig Leonard Theodor Reuterskjöld. Dessa stipendier inuebalvas för det närvarande af Lagercrantz och de tre sistnämnde. Det Irån samma Fond utgående underhållet för en Frikadett åtnjutes af Anders Goran Pålman De tre Stipendierna å Berghmanska Fonden hafva varit tilldelade Nils Arvid Leijonflycht, Johan Mauritz Ljungcrantz, Carl Laonard Törnebladh, Edvard Richard Ljungcranlz och Hjalmar Fredrik Odencrantz, af hvilka de tre sistnämnde nu äro stipendiernas innehafvare. De fyra Stipendier, som utgå från Qveckfeldtska Fonden, hafva åtnjutits af Carl Adolf Liljesköld, Nds Henrik Vult von Steijern, Fredrik Wilhelm Liljestråle, Christian Carl Jakob Rosencrantz, Johan Reinhold Queckfelt, Henrik Otto Ludvig Rosencrantz samt Claes Otto de Freese; och innehalvas dessa stipendier för det närvarande af de tre sistnämnde jemte Henrik Queckfelt, som nyligen fått ett sådant understöd sig tilldeladt.
Angående Iggeströms anhållan om afskrifning för 4 B29 44 o Stats-Ut skottets ifrågavarande utredda summor; så skall, enligt Ombudsmannens anteckningar, tillgång till godtgörande af den andel deraf, för livi 1 ken Malm ingått borgen, elier 365o R:dr utur Malms ännu ej slutligt utredda Massa bör kunna påräknas, och i afsetnde på de af Iggeström uppburne 2:ne Concours-utdelningarne, tillhopa 872 R:dr 9 sk. 7 r., så skola tillgångarne uti IggestrÖius Concours vara så beskaffade, att hela den återstående delen af skulden, hvilken odelad tillhörer Iggeström , icke lärer kunna af honom gäldas. Men enär enahanda skäl, som, år 1821, talade för de af R. H. St:r då beviljade afskrifning»!', nemligen missräkningspenningar och ersättning för ouppfyllda afskrifningstillstånd , nu icke kunna företes, hade Hrr Fullmäktige ansett sig icke kunna tillstyrka den af Iggeström nu begärde ytterligare afskrifning, utan öfverlemna! till Stats-Utskottets pröfning, huruvida Iggeströrns vanlottade belägenhet och fleråriga besvärliga och ansvarsfulla tjenstebefattning vid Götha CanalBolags f. d. Discont må lända till stöd för något tillstyrkande hos R. H. St:r af bifall på hans ansökning. Efter öfvervägande häraf; och hvad först beträffar den sökta rättelsen, i afseende på ränteberäkningen uti Discontens under den 10 Juni t825 med nu mera afledne CommerceRådet Malms ConcoursMassa upprättade Liqvidation; och, till stöd för hvilken anhållan, blifvit åberopad den restitution af erlagd ränta, som blifvit nu mera framledne Hr GeneralMajoren m. m. von Utfall i lifstiden beviljad, så har Utskottet om förhållandet med berörde ränterestitutiou Be tänlanden, N:o 2g5.
men det gör nästan ondt i ögonen, » sade hon sakta och vände sig bort. » Ah, så du pratar! » utbrast Vera. » Jag kan stå och titta på det i flere timmar. Men nu ska ' vi gå in i salongen och slå oss ner riktigt bekvämt. Så ska vi dricka chokolad, jag har skickat efter tårtor från Berg, utaf de sorterna, som du tycker bäst om. xxh, hvad det är roligt att ha dig som min gäst, vår gäst, Gustafs och min! Du är så tyst i dag, vännen min, hur är det fatt? » » Jag brukar väl aldrig vara mycket pratsam. » » Nej, det är nog sant, men jag tycker du är tystare än vanligt. Vet du hvad jag ofta i tankarne har liknat oss båda vid? » » Nej. » » Jo, det fulla och det tomma axet. Du är ju alltid så djuptänkt, liksom böjd af allvar och förstånd, men jag står bara rätt upp och ned, och har inte ett enda » tankekorn » i mig. Se där kommer Tilda med chokoladen, tack så m y c k e t! Nu skall vi ha kalas, Agda! » Men tårtorna tycktes icke smaka fröken Mark riktigt bra, och Vera kunde icke förmå henne att äta mer än två. » Spelar Gustaf ofta? » frågade hon plötsligt. » Ja, nästan hvarje kväll, och då brukar jag sitta i den där stora stolen. Äh, om du visste hvad vi ha trefligt tillsammans! » Agda reste sig upp, gick fram till pianot och strök sakta med handen öfver tangenterna. Så kastade hon sig ned på bänken och brast i gråt. Vera sprang fram till henne. » Men Agda, Agda, hvad är d e t? » » Ä h ingenting, jag skrattar nu, ser du v ä l! » Men skrattet lät som en snyftning. » Jag borde ha förstått, » mumlade hon, » att jag inte var stark nog ännu. » Hon steg hastigt upp. » Nu måste jag gå, adjö Vera I » H i » B. % x a.
—• om angelägenheten af Bankens publicitet, 614- — om angelägenheten deraf att föreskrifter, hvilka meddelas Riksens Ständers Bank och RiksgäldsContoir, samt äro gemensamma för båda PenningeVerken blifva öfverensstämmande så väl till mening sorn ordalag, 618. — angående rättelse i sättet för KronoTionde och AfradsSpannemålens lefverering, 623. — om lindring i Bevillningen för LotsBetjeningen, 627. — om understöd för Södertelge Canaloch Slussverks Bolag, 633. Jan, /. att i händelse af Hans Maj:t Konungens, samt Hans Kongl. Höghet Kronprinsens sjuklighet, Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen må föra Rikets Styrelse, 3.— om afskaffande af de i RiddarhusSalen uppförde Kakelugnar, 11, — dels att kreatur, åkeroch körredskap, som höra till hemmans-bruk, icke böra få försäljas eller utmätas utan jordägarens bifall, och dels om ändring i 17 Cap, 3 §. JordaBalken, 20. — om angelägenheten af ett närmare bestämmande utaf hvad till Policemål lagligen bör hänföras, 23. — om inrättande af en tätare Postgång emellan Kongl. Maj:ts 140 Befallningshafvande, samt rättighet för enskilde att till Domstolar och EmbetsVerk directe med posten insända sådane handlingar, som icke fordra annan åtgärd än deras inlemnande, 24.