Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen med Verkets fördel närmast förenligt medgifva, att omförniälda till 35,000 R:dr brandförsäkrade fastighet, hvilken var graverad med inteckningar, egande förmånsrätt framför BankoDiskontverkcts till belopp af 49,450 R:dr, deraf lill Manufaktur-Diskonten 20,290 R:dr, finge under hand till Stockholms Stadsnämnd försäljas för erbjudne 50,000 R:dr, sedan Kongl. Majit täckts i Nåder bifalla Dihlströms underdåniga ansökning, att Manufaktur-Diskonten mätte afstå så stor del af sin inteckning, att BankoDiskontverket kunde af köpeskillingen erhålla 3,500 R:dr. Samtidigt med fastighetens försäljning åtog sig Dihlström att sina qvarstående Diskontskuldcr liqvidera, medelst årliga afbetalningar från och med 1847, ehuru han icke förmådde detta åtagande fullgöra, utan nödgades i slutet af år 1849 ånyo afträda sin egendom till borgenärernes förnöjande. Genom erhållande af förenämnde 3,500 R:dr, som utaf Stadsnämnden blifvit med 400 R:dr årligen inbetalda, samt medelst från Dihlströms medgäldenärer influtna afbetalningar, har Dihlströms skuld till Banko-Diskontverket förminskats lill 4,057 R:dr 57 sk. 9 r.st., förutom öfver räntor 2,690 R;dr 17 sk. 11 rist. å till kapitalen fullt liqviderade lån. Då från nyssnämnda summor afräknas de skulder, i kapital 895 R:dr 17 sk. 3 rist. och i ölverräntor 1,051 R:dr 10 sk. 7 rist., hvarför Dihlström häftar gemensamt med Westlind, hvilken fortfarande är i tillfälle att å dem göra successiva albetalningar, återstå: Tillhörande Allmänna Diskonten. Tillhörande Handelsoch Närings-Diskonten. Summa. Antal län. B:ko lt:dr. Antal lån. B:ko R:dr. Antal lån. Som genom förestående utredning vore ådagalagdt, att det lyckats Direktionen skydda
Utlåtande, i anledning af vackt motion om gratifikation åt förre Landsfiskalen H. J. Laurell. (U. A.) Uti en, inom Hedervärda Bondeståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad, motion har Riksdagsfullmäktigen Jöns Månsson från Malmöhus län anfört: att, sedan Stadsfiskalen i Malmö, Herman Julius Laurell, hvilken — i egenskap af Landsfiskal i Stockholms län vid Domstol tilltalat och yrkat ansvar dels å Bryggaren C. A. Schmiedte för bränvinstillverkning utöfver tillåten tid, och Schmiedte genom nådigt Utslag den 6 Juli 1836 blifvit dömd att derför böta 1,350 r:dr banko och varda förlustig bränvins-redskapen jemte det tillverkade bränvinet, men af nåd ej mindre återfått denna redskap samt värdet af bränvinet, än ock förunnats eftergift af de ådömda böterne, med undantag af 200 r:dr banko, som skulle tillfalla Laurell såsom åklagare i målet; dels ock å Bryggaren O. J. Arenander samt Sysslomännen i dennes gäldbundna bo för enahanda förseelse, hvarföre ock så väl bemälde Arenander som Sysslomännen medelst nådigt Utslag don 28 September 1839 blifvit bötfällde till ett belopp af 1,650 r:dr jemte förlust af den begagnade bränvinsredskapen, ehuru äfven dessa personer sedermera af nåd förskonats från utgifvandet af de dem å - Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 34. 3 dömde böterna samt Kronans andel i den förbrutna redskapen; — hos Kongl. Majit i underdånighet sökt att blifva hugnad med någon gratifikation, motsvarande de målsegareandelar af böter och förbrutet gods, hvaraf han sålunda gått miste, så hade Kongl. Majit, under den 15 Januari 1846 förklarat Sig icke finna skäl att den gjorda ansökningen i nåder bifalla.
Maj:ts och Rikets Kominerse-Kollegium ställda fonder och medel, få vi, angående denna revision, nu till Rikets Ständer afgifva föreskrifven Berättelse och dervid tillkännagifva, att, som förvaltningen under åren 1841 och 1842 af ifrågavarande fonder och medel. — hvilka utgöras af Manufakturoch Ull-Diskontfonderna, anslaget till understöd för Ullsor*- teringsanstalterna i Götheborg och Malmö, Manufaktur-, Extra Licent-, Tulloch Konfiskationssamt Eskilstuna Fristads-medlen, de till godtgörande af Svenska Konsulers utgifter i embelsärender anvisade belopp och slutligen Kongl. Kollegii Expens-medel, — blifvit öfversedd af Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorer, har den nu fulländade revisionen omfattat åren 1843 och 1844* Under revisions-förrättningen hafva Revisorerne tagit kännedom ej mindre om Kongl. Kommerse-Kollegii till Kongl. Majit afgifna underdånige Berättelser rörande omförmälda fonder för sist förflutna tvänne år, än ock af den Berättelse, hvilken särskilde, af Kongl. Majit i nåder tillförordnade, Revisorer i underdånighet aflemnat, angående Manufakturoch Ull-Diskontfondernas förvaltning och räkenskaper för år i843; utvisande sistnämnde Berättelse, att de Kongl. Revisorerne funnit berörde förvaltning och räkenskaper från Revisorernes sida icke påkalla någon anmärkning.
Medel må till nästa Riksdag af Bolaget få påräknas, och uppbäras af de under cpde HufvudTiteln å RiksStaten till Kongl. Maj:ts Nådiga Disposition anslagne Medel; men hvad åter angeck frågan om ytterligare Lånbiträde af Riksens Ständers Banque, så tillhörde det BancoUtskottet att i detta ämne afgifva dess Yttrande. 4:o Öfver Herr Adlerbetlis, Jacob, hos Ridderskapet och Adeln väckte, samt af Preste-Ståndet äfven till Utskottet remitterade Den 24 Februarii. 645 Motion, om Medels anslående till kostnaden vid den å Kongl. Bibliotheket förvarade Samlings af Isländska och FornSvenska Handskrifter öfversättande utaf en infödd Isländare; innehållande att StatsUtskottet väl ansett ifrågavarande öfversättning kunna medföra gagnande upplysning för Svenska Historien och för öfrigt hedra Nationen; men att i afseende på tillstyrkande af Herr Adlerbeths förslag, om 3ooo R:drs anslående för detta ändamål, skiljaktige meningar af Utskottets Ledamöter blifvit yttrade, i så måtto, att endel, i anseende till StatsVerkets många och angelägnare behof, som vid denna Riksdag förekommit, samt Statens knappa tillgångar för deras fyllande, funnit sig ej kunna tillstyrka några medels anslående härtill, utan hållit före, att derest berörde öfversättning ej utan StatsVerkets betungande kunde företagas, dermed borde ti fl en lägligare tid uppskjutas; hvaremot de öfrige Ledamöterne af Utskottet ansett sig böra föreslå att Riksens Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit serskildt å detta ämne i Nåder fästa uppmärksamhet, samt om några medel skulle finnas, då i Nåder understödja detta nyttiga företag; och som vid anställd Votering aine Stånd stadnat i den förra, och 2ine åter i den sednare meningen; så har likmätigt 38 §. i Riksdagsordningen Utskottet båda dessa yttranden såsom Alternativer till Riksens Ständers bepröfvande öfverlemnadt.
För att gä deras önskningar till mötes, hafva lärarne hittills genom privatundervisning upprätthållit dessa studier. Men då Iärjungarnes tid, redan genom det hemarbete, som den offentliga undervisningen påkallar, är mera upptagen än med deras välbefinnande torde vara förenligt, sä mäste läsningen af de gamla språken pä rekreationstimmarne vara förenad med en högst menlig öfveransträngning. Dessa läroämnens ingående i de begge högre klasserna och i följd deraf en ny lärare, är således en angelägenhet, af stor vigt för skolans framtid. Det är nemligen icke en och annan lärjunges behof, som härvidlag kräfver afseende, utan flertalet af lärjungarne i de begge öfversta klasserna hafva blifvit lidande genom den öfverklagade bristen i undervisningen. Ty i allmänhet är det högst fä af dem, sorn icke begagna undervisningen i de klassiska språken, sorn genomgå hela läroverket. De flesta afgå ur Hulje och 4:de klasserna. Helsingborgs elemcntar-läroverk har under de sednaste terminerna haft ett antal af omkring 150 lärjungar, deribland en stor del frän Småland, Halland och kringliggande landsbygd. - Den nya läroverksbyggnaden är inredd i öfverensstämmelse med ett högre fullständigt läroverks behof. 112 Motioner i Borgare-St&ndet 1862. Pa grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt, att Rikets nu församlade Ständer behagade ansia: 1:o. En summa af Tiotusen (10,000) Riksdaler Riksmynt till uppförande af en ny gymnastikbyggnad för elementar-läroverket i Helsingborg samt 2:o. bevilja en tillökning i samma läroverks lärarepersonal genom en Lektor i latinska och grekiska språken. Jag anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 22 November 18G2. F. Rooth. JW 60. Af Herr Lovén: Om pension för Rikets Ständers JuslUie-Ombudsman, Kammar-rådet S. L Theofelis enka.
För Ultuna gård, med en inkomst af 35,619: 23. och en utgift, uti hvilken lärlingarnes alla dagsverken beräknas till blott 3.3', öre per dag, 34,524: 70. utföres behållningen med 1,094: 53. För Granbergs gård, med en inkomst af 3,883: 55. och utgift af 2,316: 46. Förlust ... Behållningarne från arrendehemmanen utgöra 3,024: — Tillsammans R:dr 5,685: 62. Om denna behållning drages från den brist, 7,730 R:dr 63 öre, som förefinnes i Institutets konto, återstår ett belopp af 2,045 R:dr 1 öre, hvarmed Institutets tillgångar under året minskats. Enär ej mindre Kongl. Maj:t uti nådigt bref af den 15 December 1849 förklarat dess nådiga vilja vara, att Institutet så ordnas, att det bär sig med de »tillgångar, som Statens anslag och egendomens afkastning medgifva», än ock Rikets Ständer tillförene vid anslags beviljande uttalat den önskan, att Institutets angelägenheter ombesörjdes på det sätt, att tillgångarne räckte till omkostnadernas bestridande, hafva Revisorerne ansett sig böra hos Rikets Ständer anmäla, att en dylik minskning i Institutets tillgångar under revisions-året ägt rum. Enligt Styrelsens den 15 Juni 1859 afgifna underdåniga berättelse, hade under revisions-året tretiofem elever och tjugusex lärlingar begagnat undervisningen vid Institutet, af hvilka 4 elever och samtlige lärlingarne vistats derstädes fritt och utan att derför erlägga någon betalning. 38,603 R;dr 30 öre är nu den summa, som beräknats utgöra kostnaden för dessa personers underhåll och undervisning vid nämnde Institut. Men be loppet af denna summa ökas i väsendtlig mån, när man dertill lägger räntan å de betydliga medel Institutet af Staten bekommit.
Och då, just som jag trodde att mina svårigheter skulle börja, hade jag redan nått fram ett långt stycke! Ty skulle du äfven fortfara att endast ge mig så mycket plats att jag nätt och jämt får stå i din närhet, var viss att jag stannar där! Jag har då i alla fall minnet af dig, vetskapen om dig, begreppet du intryckte i mitt hjärta och min hjärna – och på detta kan jag lefva hela mitt lif. Men det anstår dig, du helt ädelmodiga, att ge mig mera, mycket mera än bara lifvet – du kan utvidga mitt lif och fördjupa det – som du redan gör och allt jämt kommer att göra. Huru jag älskar dig, när jag tänker på den fulla ärligheten i din gåfva – huru ädelt du gaf, när du en gång var villig att gifva! Tror du ej jag sett huru småsinnadt äfven älskande kvinnor ge sina skänker? Jag vill ej ens försöka uträkna huru mycket af sådana oädla tillsatser, din kärleks rena guld skulle kunnat komma mig att fördraga. Ty jag fick den ju nu som oblandadt guld – för att fullkomna min lycka! Jag har lyckligtvis intet »vunnit» (o, det förhatliga ordet och den franska tanken!) Att säga att jag kunde dö för dig med glädje är föga; jag hoppas jag kunde dö för ännu två, tre andra människor. Men jag vet icke något enda afseende i hvilket jag icke obetingadt skulle hängifva dig hela mitt jag – att brukas eller icke brukas. Detta kan icke utsägas – låt mig lefva det i bevis, älskade! När jag tänker på att få lefva med dig, åldras med dig, då ser jag ljus äfven i natten, så långt jag kan se in i den Sedan jag älskar dig, vet jag att, om äktenskapet icke varit uppfunnet, då skulle jag nu ofelbart hafva uppfunnit det Inga ord, inga känslor göra rättvisa åt min själs förvissning, min religion! Om också ett moment af min känsla helt fyller mig den ena minuten, så blir just känslans lidelse och fullhet i den minuten en orätt mot de andra, icke representerade momenten, mot djupet och vidden af min kärlek i ett annat ögonblick!
Herr Grefve Ankarsvärd, så - JJen 22 Juli f. 771. io37 sorn den der sjelf 1809 ej endast var närvarande, utan ledde öfverläggningarna på detta rum, torde påminna sig, att förslaget då uppgjordes i hast, och liksom i nödtvång af en väl erkänd skicklig man, Herr Majoren och Riddaren Bagge,men som ej då varit mer än 14 dagar på Svensk botten, alltså omöjligen kunde ha den localkännedom, hvilken till ett fullständigt kostnadsförslag var nödvändig; man kan alltså gerna, utan att glömma den aktning man är skyldig denna aktningsvärda mans döda mull, kalla detta förslag ofullständigt, heldst han genast ansåg det så sjelf; det var underteck. nadt af honom och af ingen af Directionens Ledamöter, efter ingen Direction fanns. Pierr Grefve Ankarsvärd, som sjelf ledt och styrt de allmänna ärenderna pä Sveaborg och dervarande flottans arbeten, torde ock bäst kunna bedomina huru omöjligt det är, att med sådana förslag vinna fullkomlig visshet; ja, jag åberopar hvarje enskilds erfarenhet, som blott försökt en vanlig husbyggnad; huru mycket mera är säkerheten omöjlig då frågan är om ett företag af denna vidsträckthet? Herr Grefve Ankarsvärd uppger som en Bolagets rättighet, att utur Banken få lyfta 800,000 Riksdaler; detta förhåller sig dock ej så, utan har Bolaget ett Creditiv i Banken på en sådan summa, hvarpå Disconten får assignera; detta har jag bort anmärka, ehuru resultatet nära 1058 Deri 22 Juli f. #rt. l)lir detsamma. Herr Grefven uppror en proportionel Calcul, att då på 5 år man ej fullbordat mer än en Sluss, beböfs en ofantlig tid innan man kan få de 60 fullbordade; denna Calcul tål någon jemkning, sä i anseende till uppgifterna, sool resultaterna.
Prot. i834 och 1835. 5-te Sami. vära A/d. i §:de Håflet. 2 B ev.-. Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsh'.s Utlåtande N:o 8. son från Skaraborgs Län, Nils Pehrsson från Södermanlands Län, Sven Heurlin från Kronobergs Län, Nils Magnusson från Calmar Län, Jan Peter Jansson, Eric Ersson och Hils Insulin från Stockholms Län, Jon Jonsson, Ola Jeppsson och Gustaf Appelqvist från Blekinge Län, Lars Gezelius från Stora Kopparbergs Län, Nils Larsson från Upsala Län, Tufoe Månsson och Nils Månsson från Malmöhus Län, LJeter Jönsson och Pehr Nilsson från Christianstads Län, Anders Svensson och Peter Andersson från Hallands Län, Olof Olofsson från Westerbottens Län, Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län och Nils Strindlund från WesterNorrlands Län Bland anmärkningarne förekommer en af innehåll, att Betänkandet N:o 6 i allmänhet bör rättas till öfverensstämmelse med de af Riks-Stånden fattade beslut vid Bevillningsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 5, angående grunderne för förändrade föreskrifter om bränvinsbränningen och hvad dermed har gemenskap.. De frågor, som med denna anmärkning stå i sammanhang, äro:. i:o fördelning i terminer af den till bränvinsbränning tillåtne tid samt kostnaden för redskapens försegling, då endast endera terminen begagnas; 2:0 det belopp, hvartill åbyggnad får i taxeringsvärdet ingå; och 3m beskattningen.
När Riket är pä alla sidor omgifwit af sien» der, och fräga är om icke mindre, än huruwida Swen, sika Folket skall kunna bibehålla sitt bcständ och sin sjelfständighet, eller underkastas främmande ok och Bcstatkningslagar» sä bör man wäl agta sig att ställa Bcwillningen, af hwilken förswars-werket stall taga sikt beständ och sin styrka, pä suppositioner och immaginaira upgifter. I ett ämne af denna wigt, där Fäderneslandets wälfärd är i fräga, mäste alla steg som tagas wara säkra, wäl dfwcrlagda och beräknade sä att be aldeles icke förfela sitt ändamäl. Det torde wara smärt att finna gällande stäk, hwarföre man stall gä ifrän fasta Egendomarnes upi» skattning, och i stället söka grund för Bcwillningen ut! hwars och ens enstilta omständigheter och sä kallade ärliga behällning. Egcndomarne äro ju synliga och uppenbara och kunna icke fördöljas, hwarcmot inkpmstm hufwudsakeligcn beror af hwars och ens sätt att stöt» sin Egendom och göra sig densamma lönande. Landtmans behällna inkomst beror de§utom as ärswäxten som det ena äret är god och det andra gans sta klen: af priserna pä Spanntäln och andra Landtbruket - 900 Den 2Z September. brukets producter också, mycket föränderliga och äfven deraf, om ägarn sköter sjelf sin Egendom, eller genom Legofolk, med mycket mera som för lika Egendomar ger mycket olika utslag. Köpmannens inkomst och behöllning äter beror af mer och mindre framgäng pä hans Handels - företag, waru-afsättning, utrikes handclsrr, lationcr, sjöfartens säkerhet och flere händelser som icke kunna förutses, mindre calculcras.
För det första anser jag att motionen icke af Utsktn blifvit egentligen upptagen till besvarande, såsom motionären åsyftat, nemi. en aflöning för fjerdingsmännen. Derpå hafva Utsktn icke svarat, utan blott tillstyrkt, alt säterier samt rånell rörs-hemman må deltaga i samma skyldigheter i afseende på fjerdingsmanna-bestyret, som öfriga hemman i riket. Den siste talaren har upplyst, att detta besvär egentligen hörer den oprivilegierade jorden till, och går i tur. Men lagen stadgar bestämdt det undantag, att der icke sådan oprivilegierad jord finnes , der skall den privilegierade jorden deltaga i samma bestyr. Således händer det verkligen, att lill och med säteriägare, — specielt känner jag att D t u 14 O c t o b c r c. m. 3i3 det sker i Blekinge län, — få sig ålagdt ett sådiinl fjerdingsmanna-bestyr. Det utöfvas naturligtvis icke af dem personligen, ehuru de äro personligen ansvarige för tjetistens bestridande. Då man nu inom Utsk:n bestämdt förklarade, att ifrågavar. befattning utgjorde en communalangelägenhet, och att man ansåge sig hedrad af detta uppdrag, så ansåg jag mig pligtig att emot en sådan tanke mig reservera, emedan jag anser alt, långt ifrån att vara en communal-angelägenhet, denna fjerdingsmanna-befaltning egentligen är att vara en underordnad tjenare åt länsmannen, och jag kan icke inse att en communal-angelägenhet någonsin bör ställas under en länsmans order. Deremot skulle jag på intet vis neka att frivilligt deltaga i en sådan tjenstemans aflöning, så mycket mindre, som jag redan gör det såsom säteriägare, och jag tror mig känna , att inom Stockholms län det i allmänhet så tillgår; men jag får ytterligare upprepa, att, långt ifrån att.anse mig hedrad af af ett sådant bestyr och ett sådant val, skulle jag bestämdt afsäga mig detsamma, ifall det skulle falla på min lott. Hr von Rosen, Georg: Ehuru jag tillhör Ekon.Ulsk. har jag icke varit närvar., då detta betänk, beslöts. Jag har således icke kunnat reservera mig deremot.
Må man fåfängt invända, all RiksBanken icke hitlills haft någon ränta på de penningar, som blifvit sednare använde till FilialBankernas försträckning; men dels är detta ett fel i organisation af RiksBankens angelägenheter, som lätt kan afhjelpas och dels är den lemnade försträckningen en Den 7 December. 155 obetydlig summa, hvarpå man f. n. fästat mindre upmärksamhet. Vore nu sjelfva Bankrörelsen fotad på Bankmessiga grunder, vore FilialBankernas operationer i allmänhet för rörelsen fruktbringande i den morr man derpå gör sig rättmätig fordran och hvilket väl ingen lärer kunna påstå nu vara förhållandet; så vore visserligen mindre att säga derom, alt Slaten icke häraf erhåller någon särdeles vinst. Det allmänna intresset såsom det enskildta skördar likväl inga goda frukter af monopolsystemet, och penningerörelsens monopolicerande för Staten innefattar ett tvång på industrien. För min del älskar jag inget monopol hvarken för Staten eller enskilda. Staten kunde af samma skäl, såsom i Egypten, monopolisera sådeshandeln, eller såsom i flere andra länder saltgrnfvor och bergverk; åtgärder, som i allmänhet, i länder med industri, visat sig endast vara medel för näringarnes undertryckande med ganska liten relativ behållning för Statskassan. Slaten bör inskränka sig i detta hänseende lill beskattningen, och handhafves denna rätt såsom sig vederbör, så lyckes denna lott i sanning vara den afundsvärdaste. Skulle likväl hela penningeväsendet monopoliseras åt Slaten, då bör man likväl sä anordna Banksystemet, att Staten verkligt kommer i åtnjutande — icke af risken — utan äfven af vinsten. Må då omskrifne FilialBanker blifva Statens egna, förvaltade genom RiksBanken, och derpå upkommande vinst blifva BiksBankens, men många skäl tala emot så beskaffade åtgärder och man hör låta sig varnas af gammal erfarenhet härutinnan. Fara är likväl för handen alt ifrågäv:de bank-melhod en vacker dag uphörer af sig sjelf.
Departementets expedition är densamma, sorn år 1856 genom Kongl. Brefvet den 20 Februari reglerades; men då vid detta tilliälle Departementets två vaktmästare icke kunde erhålla så stora löner, alt de vunno ersättning för hvad de förut, såsom delegare i Kansli-vaktbetjeningens allmänna sportler, åtnjutit, måste fyllnad beredas dem sålunda, att Kabinettets Embetsoch Ijenstemän i alla grader alstodo cn viss andel i de förbättrade lönerne, hvarigenom således hvardera af nämnde vaktmästare fortfarande kom alt uppbära samma belopp, suni han före regleringen åtnjutit B:ko l\:dr 559: 6 årligen. Till följd häraf åtnjuter således Utrikes-Departementets Embetsoch Tjenstemän samt Vaktbetjening följande lönebelopp och ljuspenningar: Lön. Ljuspgr. Summa. St. N:o 2 lill Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. Tryckt hos N. MARCUS. Bil. JVf 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop JU 1, om Statsverket 185G. 1 Utdrag af Protokollet ofver Landtforsvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stals-Rådet på Stockholms Slolt den 14 Oktober 4856. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitiae-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Rådeu: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist. Chefen för Landtförsvars-Departementet, Stats-Rådet Grefve Gyldenstolpe föredrog i underdånighet de frågor, som vid förslag till reglering af utgifterna under Riks-Statens 4:de Hufvud-Titel för nästa stats-reglerings-period nu i ett sammanhang borde tagas i öfvervägande och deribland följande till Kongl. Maj:t inkomna underdåniga framställningar, nemligen: 4:o.
Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 227–228, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma med Rödöns socknemän d. 14 april 1861. Till ledamöter i årets taxerings committé, som sättes i Häste d. För riddarskap och adel: Herr ryttmästaren J. P. Staaff och herr commissions-landtmätaren Ol. Tideman. Af ståndspersons-classen: Orgelnisten M. Öberg och hemmansegaren Olof Larsson i Tullus, särskild vald för Näskott. Af bonde-ståndet: Nämndemannen Lars Larsson i Häste och hemmansegaren Olof Jonsson i Undrom. §2 Justerades mantalslängden och underskrefs. Rödöns sockenstuga som ofvan. In fidem. J. Kerfstdet P. L. § 3 Såsom sockne-ombud för Rödö och Näskott vid det sammanträde då val anställes af deputerade för granskning m.m. af kurhus-räkenskaperna invaldes fjerdningsmannen Johan Larsson i Häste. Protocollet justeradt samma dag betyga å socknemännens vägnar Johan Nilsson Wejmon Nils Nilsson Hufvulsviken. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 229–230, ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän gällstämma med Rödöns pastorats-boer d. 5 maj 1861. § 1 Såsom ombud för annex församlingarne hade riksdagsmannen Nils Larsson och bonden Nils Grelsson i Tullus ankommit från Näskott, f. riksdagsmannen Jonas Ersson från Ås och S. Sahlin från Aspås. § 2 Ordföranden meddelade gällstämmo-ledamöterna innehållet af herr krono-fogdens Söderbergs sista skrifvelse rörande vinter-vägs delningen, hvar af upplystes, att gällstämman hade sig nu förelagdt, att antingen för de fem följande åren, räknade från januari 1862, antaga den gamla delningen oförändrad, sedan de modificationer som i gällstämman d. 15 juli 1860 voro föreslagne, ej vunnit afseende, eller och bekosta en ny delning af vinter vägarne.