Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Godtgöres med 12 för roootde förslitne och obrukbare öfverkorssade Sedlar, som till Afräknings-Contoiret från Cassellrcrne uppgifvas,’ och beror på det hela af ofvanberörde tillfällighet, Utbetalas efter ingifvande Räkning till lika belopp som förut är nämadt, eller 34 sk. 8 r:st. för rooorde Sedlar. Fastställdes när en Bokhållare flyttades från Småsedelstill Boksluts-Contoiret, hvarigenom en betydlig besparing får Banken vunnits. 1.2 X En Tjensteman.. Uppträdning af Bankens Yerificationer. Atl Documenterne jemnförasmot Insättnings-noterne samt VerificationsBanden genomses och på- skrifvas. Se vidare Hrr Fuilm. Res, d. 27 Oct. 1825. Transport Hrr Fullmägtiges Resolutioner d. 26Febr. 1807 och d. 20 Apr. 1816. Lönlöse Extra-Ordinarie Contorsskrifvare, Biträde vid utskrifningen af Transport-SedelRäkningarnes Extracter. Hrr Fullmägtiges Resolution den 24 Januarii 1822. Bokbindaren. Provisionel klistring på stället af de till VexeiBanken inkommande föl - slitne och bristfällige Sedlar och Documenter. Fortfar så länge berörde anstalt finnes vara af nöden. Hrr Fullmägtiges Resolution d. 22 Aug. x8r8. En Kammardräng. Biträde åt RevisionsCommissarien i de Oeconomiske detaillerne. Att han med trohet oell pålitlighet uppfyllt de honom uppdragne befattningar. 11 §. i Revisions-Regttet d. 14 December i8a5. i S u m in a j Betalningen utgår nied i5 sk., för hvarje 1000 folier efter behörigen attesierade Räkningar oqh beloppet för. året beror således af foiiernes antal.
Cederström torde kunna vitsorda att jag genast begärde skrifvelse-förslaget på bordet, dervid gjorde flerfaldiga anmärknuoch yttrade den öfvertygelse, alt det icke gerna kunde passera oanmärkt vid justeringen inom Stånden, men man förklarade då att saken vore af högst egen beskaffenhet, att de moliver som LagUtsk. begagnat gerna kunde stå för de 3 Stånds räkning, som hade godkänt Betänk., och man ville icke ens söka förbättra upställningen af detsamma. Jag afstod derföre ifrån den begärda bordläggningen jemte den af mig tillämnade omredigeringen af förslaget och lät det gå in till Stånden uti det skick, hvaruti det nu befinnes. Nu har jag vunnit bekräftelse på den förmodan jag redan yttrade uti Exp.Utsk., och jag finner mig serdeles belåten med och tacksam för de anmärkmr sorn Hr von Hartmansdorff emot förslaget framställt, samt önskar att dessa anmärkmr genom en återremiss, må komma till Exped.Utsk. kunskap, på det att åtskilliga ledamöter derstädes, som vilja tyda Utsk:s verksamhet så, att Utsk. icke skulle vara berätligadt att göra den minsta ändring uti de bifallna Utsk:s Betänkm, om än dessa äro aldrig så illa upställda, derigenom måtte bli öfvertygade att vi icke sitta uti Utsk. för sådant ändamål, utan att vår pligt är att så redigera R. St:rs skrifvelse!', att de å ena sidan äro öfverensstämmande med R. Stus beslut, men å andra sidan äfven äro affattade uti ordalag, som äro R. St:r värdiga. Hr Hjärne, Harald: För min del kan jag ingalunda gilla den sats, Gr. af Ugglas framställt, att ett Stånd, som icke bidragit lill fattandet af ett beslut, hvarigenom föranleddes en underd. skrifvelse till K, AL, icke borde befatta sig med att granska Exped.Utsk:s förslag till denna skrifvelse.
Motioner hafva inom Vällofliga Borgare-ståndet blifvit väckta, hvilka åsyfta dels nedsättning i bevillningen af sä väl handel och näringar i allmänhet, som fast egendom, dels ock bestämmande af en lika afgifts-procent för de efter 2:dra Artikeln skattskyldige närings-idkare samt embelsoch tjenstemän, nemligen: af Herr Spångberg, som, pä sätt förut blifvit omförmäldt, yrkat alt denna bevillning måtte bestämmas till en procent af inkomst samt en half per mille af egendomsvärde ; af Herr Henschen, som för den händelse bevillningen efter 2:dra Artikeln både för embetsmål), borgare och andre närings-idkare komtne att fortfara, ansett den böra för dem alla utgå efter samma grund och den i lista mom. af 2:dra Art. BevillningsFörordningen intagna tarif blifva gällande för borgare och andre närings-idkare, hvilkas bevillning således icke skulle öfverstiga 1 procent af deras behållna års-inkomst: varande för det framställda förslaget hufvudsakligen följande skäl anförda: attingen beskattningslag borde vara sådan, alt, om den riktigt och samvelsgrannt åtlyddes, den jusi då och derigenom blefve orättvis och i högsta målto förkastlig; att det måste antagas alt bland närings-idkare, lika så väl som bland embetsmän, funnes många samvetsgranna, som noggrannt och fullständigt uppgåfve sina inkomster och hvilka ej borde lida derför att den mindre laglydige underläte sin skyldighet i detta afseende; samt att det dessutom alltid berodde på taxeringsmännen att, efter kända förhållanden, antaga en högre inkomst än den, som uppgifvits; af Herr F. L.
Hr von Hartmansdorff: Hr Bildt har rätteligen sagt att flere ämnen förekomma i den del af betänk., hvilken nu är upläsen, och har upgifvit tvänne; men frågorna äro egentligen tre. Den lista angår den beräknade skatten af Tionde-tackjernet; den 2:dra, den föreslagna underdåniga skrifvelsen och den 3:dje hammarskattsjernet. Jag erkänner mitt misstag i afseende på den nedsatta beräkningen. Jag förbisåg att Konungen föreslagit henne, i följd hvaraf StatsUtsk. också kunnat derefter göra sin framställning. Men Den 8 Mars f. m. 233 min anmärkn. gäller om den underd. skrifvelse samma Utsk. föreslagit, och mot hvilken Dr. Stenhammar sig reserverat, såsom varande olaglig, hvadan någon propos. derå icke lärer kunna göras. Hr Akerman har sagt, att tionden på tackjernstillverkningen vore en grundskatt. Det later otroligt; den, som icke vill tillverka tackjern, betalar ingen tionde, hvaremot med grundskatter är det förhållandet, att antingen en landtbrukare under missväxt-år har någon inkomst af sitt hemman efter icke, så måste han likväl erlägga dem. Han befinner sig följaktligen i vida sämre ställning än tackjerns-til Iverkaren, hvilken, om han ej finner sin räkning vid tackjernshlåsningens fortsättande: sä uphör han dermed och undgår tillika den derför eljest belöpande skatten. Men icke nog dermed, alt tackjernstillverkaren åtnjuter denna fördel; han har äfven den, (som R. o. Ad. nogsamt känner) att Bergslagen äro befriade från rotering m. fl. utskylder, som håde i ond och god lid, åligga landslagen. Bergsbrukaren gynnas således framför jordbrukaren. Ar det billigt? Tiden att höja skatten till hvad hon förut utgjort, säges ännu icke vara inne. För den, som sjelf icke är tackjernstillverkare, måste det vara svårt att afgöra, hvem som har rätt, antingen tackjernstillverkaren, som säger sig behöfva nedsättningen, eller StatsUlsk. som förklarar ”att konjuncturerne fortfarande varit gynsamma för tackjernstillverkningen”. Gr.
1 omförmälas, till större sammanlagdt belopp, än som motsvaras af: J:o Bankens hela tecknings-summa eller grund-fond; ock 4 Banko-Utskollets Memorial, Jtä 91. 2:o innehafvande säkerhets-handlingar för beviljade kassa-krediliver, i den märi de anlitas, hvilka säkerheter böra vara lika beskaffade med de i § 7 mom. 2 för grundfonden föreskrifna, dock härför icke till större sammanlagdt belopp, än hälften af grundfonden. Derest, genom vexling eller annan orsak, det sålunda bestämda förhållandet rubbas, åligge det Bank-direktionen, att inom en månad hafva detsamma återställt, hvaröfver Konungens Befallningshafvande hand hållen; röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; Vinner nej, antages till kontra-proposition Ridderskapet och Adelns beslut, så lydande : »Ej må enskild Bank utgifva sådana tryckta eller graverade kredit-sedlar, som i 9 § 1 mom. omförmälas, eller invisningar ä Rikets Ständers Bank till större sammanlagdt belopp, än som motsvaras af: l:o Behållningen i enskilda Bankens egna kassor af rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:o Återstoden af depositionen i Rikets Ständers Bank; 3:o Sådane bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypothek, som i 7 § nämnas, Bankens egna lånehandlingar sålunda härvid icke inberäknade; och 4:o Innehafvande säkerhets-handlingar för lemnade kassa-kreditiver, i den mån dessa anlitas, dock härför icke till större belopp, än 50 procent af Bankens hela grundfond. Derest, genom vexling eller af annan orsak, det sålunda bestämda förhållande skulle komma att rubbas, åligge det Banken, att inom en månad hafva detsamma återställt.» Sedan en sedel blifvit kasserad, har voteringen utfallit med 33 ja och 85 nej; Och enär Nej sålunda vunnit, hafva Utskotten i hufvudsaken röstat öfver följande proposition: 6:te Voteringen:
N:o i5, angående uppkommen fråga om afskaffande af den stadgade plikten för den, som icke vid andra UppbÖrdsmötet sig infinner och anmäler sin oförmögenhet att ufskylderne erlägga. Af den i3 sistlidne Martil: N:o 16, rörande befrielse för parter från skyldigheten att genom ombud hos Kongl. Maj:t, ÖfverRätter och Collegier ingifva och till commnnication uttaga sina skrifter och besvär. Af den 18 sistlidne Martil. N:o 18, rörande gjord hemställan, att terminen för civile Embetsmåns afskeds erhållande med rätt att bibehålla sina löner oafkortade, måtte nedsättas från 70 till 65 års ålder. N:o 19, rörande väckt fråga om afvittringsbevis för efterlefvande maka, i händelse af nytt giftermål. N:o 20, angående gjord hemställan om tjenlige Författningars vidtagande emot allmänna förbrytare. 224 Den 7 April e. m. Fran Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet; Af den 18 nåftlidne Martti: N:o 14, om Iumpsamlings-skyldighetens upphäfvande samt om förändrade anstalter till lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof. N:o i5, angående väckt fråga om sättet att reglera marknadstiderne. Af den 2 4 siftlidne Martti: N.o 16, rörande gjord hemställan om Ön Tjörns befrielse från Kronoskjutsning. N;o 17, angående skyldigheten för Postmästare, att, emot ersättning, hålla Postbok med Landtboer. N:o igf angående åliggande för Frälsehemman, att, lika med andra hemman deltaga i Krono-. Hålloch Reservskjuts. N:o 20, angående yrkade förändringar uti nu gällande Författningar, rörande Kronoskjutsen. Af den 26 sistlidne Martti: N:o 28; rörande väckt fråga om vissa förökade afgilter till Vadslena Krigsmanshusoch AmiralitetsKrigsmanshusCassorne.
Som den stammande tölpen Wenzel — väl en enastående operafigur — gör hr Henrikson aktningsvärda bemödanden. Rollen är såväl i vokalt som dramatiskt hänseende ganska maktpåliggande, men kan göras mycket dråpligt. Undras månne, om ej hr Nilsson-Adami, hvilken j u nu lär vara engagerad, här varit i flere afseenden lämpligare? Hr Johanson ä r en god akrobatdirektör, hvaremot fru Heints ingalunda vare sig i ena eller andra hänseendet är lämplig som lindanserskan Esmerälda. Som Maries och Hans Wenzels föräldrar fyllde fröknarna Almati och Peterson samt hrr Nygren och Gra / ström godt sina platser, undantagandes i kvintetten med Kezal-Brag i sista akten — ett af operans vackraste nummer — där bristen på vackra och klangfulla röster gjorde sig alltför märkbar. Särskildt bör fröken Almati akta sig att här låta sin gälla stämma ligga för mycket öfver de andras, hvilket verkar absolut störande. Kör och balett intaga i operan ett framstående rum och äro i musikaliskt hänseenda förträffligt tillgodosedda. Särskildt verkar första aktens inExtra fin ledningskör synnerligt anslående. En dråplig scen, full af den saftigaste humor, är duetlen emellan Hans och Kezal i andra akten. Operans glansnummer torde dock vara den briljanta uvertyren, som med sin nationela musik och sin fugasats ut gör ett verkligt mästerstycke. Utförandet var från orkesterns sida under h r Hennerbergs ledning i allo förträffligt. Regien förtjänar ock erkännande. Ännu litet mera rörlighet i folklifsscenerna skulle dock ej skada, särskildt vid danserna. Smetanas opera » Brudköpet » är af det värde, att k. operadirektionen vid dess uppsättande borde hafva skickat fram sina bästa " krafter. Så har man gjort t. ex. på hofoperan i Berlin, där vi varit i tillfälle höra densamma, men så blef också resultatet där, hvad utförande och anslående verkan beträffar, ett helt annat. — Vi erinra ännu en gång om morgondagens symfonikonsert å k. operan.
Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden godkända, förslag till 4:de momentets första period, så lydande: ”Kronans och Statens jemte andra till allmänt behof anslagna byggnader, verk och inrättningar, hvarunder likväl icke må inbegripas sådane, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst till enskilde personers eller corporationers verkliga förmon inflyta”, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer, enligt Borgare-Ståndets beslut, första perioden af nämnde moment att erhålla följande lydelse: ”Kronans, Statens och andra lill allmänt behof anslagna byggnader, verk och inrättningar, jemte de Corporationers, hvilkas hela afkastning bevisligen användes till fattigas understöd. ” Utskottets tillstyrkande uti Betänkandet N:o 11, pag. 27, att 5 mom.uti 145 §. af nu gällande Bevillnings-Sladga, hvilket upptager Höganäs Stenkolsgruva till befrielse från bevillning efter 2:dra Artikeln, må ifrån samma §. uteslutas, är bifallet af Preste-, Borgareoch \Bonde-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att sistnämnde moment skulle oförändradt bibehållas, samt numerföljden för de efterföljande momenten rättas. Så framt Ridderskapet och Adeln vidblifver sitt beslut, torde votering böra anställas öfver följande proposition: 15:o. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag, att 5:te momentet uti 145 §. af nu gällande Be vi 11- nings-Stadga må derifrån uteslutas, voterar Ja; 22 Bevillningi-Utshottets Memorial, N\o 21. den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, skall, enligt Ridderskapets och Adelns beslut, 5:te mom. uti 145 §. af nu gällande Bevillnings-Stadga oförändradt bibehållas. §. 147. pag. 81.
Under sådan synpunkt har Utskottet vid denna Art. 1 §. 5 Morn., dels för att bereda den Skattskyldige en ytterligare utväg till de honom åliggande uppgifter vid Mantalsskrifningen, tillagt, att de äfven skrifteligen miga verkställas; dels, för att förvara Menigheten ifrån obehörigt fällande till böter, förordnat, att den deröfver afgifvande Förteckning bör, rhed uteslutande af Krono Betjenten , af Pastor eller den i dess ställe närvarande jemte 2:ne Socknemän bestyrkas ; — Vid 6 Mom. ansett enahanda upplysning, sorn deruti stadgas för den större eller mindre del af Socknens Innevånare, somt är i ett annat district Mantalsskrifven, alt etfc 164 Bevillning* Utsi. Bettini anden. af vederbörande Pastor undertecknadt Utdrag af HusförhörsBoken bör till Mantalsskrifningen ingifvas, också vara gällande, dä någon frän annan Församling till Skattskrifning Sig anmäler; derjemte för uteblifvande Sexman eller Rotemästare bestämt enahanda ansvar, som i 5 Mom. för uteblifvande frän Mantalsskrifning stadgadt är; gifvit 7 Mom. den utsträckning, som för Utskottet synts vara angelägen , att hvarje Skattskyldig skall ovillkorligen i Mantal uppföras der han bosatt är, dit han till nästa Fardag flyttar, eller största delen af året sig uppehåller; och vid 2 §. 2 Mom. funnit det tillägg närmare leda till ändamålet , att Termirrerne för BeredningsCommhteernes sammanträden , inom den i 1 Mom. föreskrifne tid mage vara slutade , och att Kungörelserne derom öfver hela Länet utfärdas och uppläsas; likasom vid 5 Mornibland de personer, hvilka i stället för besutne män af Adel , Ståndspersoner och Bönder, kunna vid BeredningsCommittéerne användas, de som ”äro’’ blifvit tillökte med dem som ’Vari/’’ i Kongl. Majus och Kronans tjenst.
Ankarsvärds motioner N:ris 3, 4 & 5; deltog jag icke från början, emedan jag då ännu icke hunnit stadga min öfvertygelse om hvad som borde anses vara rätt. Först under discussionens lopp trodde jag mig finna tillräckliga skäl för beslutet. Dessa skäl tycktes mig dock icke vara 1 ett sammanhang så uppfattade och framställda, som jag tänkt mig desamma; och detta är anlednm, hvarföre jag vördsamt anhåller, alt nu uti II. R. o. Ad:s prol. få förvara en framställning af de motiver, som bestämt mitt handlingssätt. Under de riksdagar, som jag alltsedan år 1809 bivistaf, har, så vidt jag påminner mig, aldrig fråga uppstått, att, ehuru Landtm, eller Talman icke funnit en väckt motion bokstafligen strida emot grundlagarnas lydelse, ett RiksSt. dock vägrat remiss; och jag hade önskat, alten sådan fråga ej heller nu blifvit väckt, emedan jag icke anser, att medgifvandet af remiss skulle kunna betaga Ståndet rättigheten, alt vid sjelfva sakens afgörande tillse, att beslutet blefve i enlighet med grundlagarna; och att deremot vägrandet af remiss skulle föranleda farhåga för inskränkning uti riksdagsmannarätten, hvilken farhåga, ehuru sannolikt grundlös, det dock blefve svårt att tillintetgöra. Men emedlertid yrkades det, att remiss borde vägras, och jag ansåg mig då böra afgifva min röst, i enlighet med min öfvertygelse, ulan afseende på de nämnda consideralionerna. Den första fråga man gör sig är den: kan remiss vägras? Det har blifvit upplyst, att vid flera tillfällen Landtm, ansett en motion vara sådan, att den ej kunde remitteras.
Enär i öfrigt uti frågor vid UnderDomstolarne, som röra Consistorierne, Consistorii Ombud alltid äro närvarande, hvilka vanligen uti förordnanderne hafva sig ålagdt, att till Consistorierne inberätta förloppet, ther icke malen äro af den beskaffenhet, att Protocoller och Utslag ovillkorligen till Consistorierne skola utskrifvas; samt i händelse mål i HofRätt fullföljes, Consistorium eger att antingen sjelf deri deltaga eller begära AdvocatFiscals-Åmbetets biträde, och i bägge fallen, äfvensom då thyförutan Consistorii utlåtande eller HofRättens Utslag stadgar något, som af Consistorium b'r iagttagas, Consistorium erhåller del af Utslaget; så har Lagutskottet för det med motionen åsyftade ändamål, ansett något vidare icke erfordras, än om Kongl, Mvj:t skulle tåckas genom fölfattning, till ovilkorlig efterlefnad anbefalla Dess Justitia; och StatsExpeditionerden praxis, som i ofvananförde måtto redan skall vara vidtagen; hvarom Ut - 256 Lagutskottets Betånkanden. skottet alltså tillstyrker, att Riksens Höglofl. Ständer hoa Kongl. Maj:t uti underdånig skrifvelse anhålla; dock hemstålles detta yördsamligen Riksens Höglofl. Stånders vidare bepröfyande. Ankom d. 3 Junii 1823* Betänkande, i anledning af Herrar Limnelll och Lejflers Memorialer, om ändring uti ta §. af Kongl. För oran. den 13 Julii 181S, angående Inteckning i jast Egendom. Uti särskildta till Vällofl BorgareStåadet ingifne Memorialer, hafva RiksdagsFullmågtigarr. e Herrar N. Limnelius och Erik M.
S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets bordlagda Betänkande Nio 164, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Öfver-StåthållareEmbelels den 28 December 1815 utfärdade kungörelse och förbud emot tryckta skrifters utdelning eller försäljning på gator eller i portgångar i Stockholm, blef samma Betänkande återremitleradt. S. D. Ånyo föredrogs Lag-Utskottets bordlagda Utlåtande N:o 166, i anledning af erhållna återremisser utaf Utskottets Betänkande N:o 42, öfver väckta motioner om Förliknings-Comitéers inrättande. Ståndet beslöt, att Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt Kongl. Majit täckes i Nåder befremja Förliknings Comiteers inrättande i alla Länen, samt låta intill nästa Riksdag uppgöra och Rikets Ständer då förelägga föislag till stadganden för nämnde Comiteer; ochblefvo de respeclive Med-Stånden vänligen inbjudne att i detta beslut med Borgare-Ståndet sig förena. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Ånyo föredrogos Banco-Utskottets Utlåtanden Nio 131, öfver väckt motion, alt Corn missa rien i Banken S. Thurdfjell måtte relroacti vt få beräkna den föi1 Bankens yngre Commissarier bestämda lön. Afslogs. och N:o 132, öfver väckt förslag, dels om inrättande af Läne-Contoir å Gottland, dels om meddelande af förskott till utlåning derstädes under 14 Fröt. TJtdr. d. i3 Jan. 184*- vintermånaderne och dels om ändring uti 229 §. af senaste Banco-reglementet. Återremitterades. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets nedannämnde tio Betänkanden, Ullålanden och Memorial, fattade Ståndet följande heslut:
Man bestred detta pä grund af icke ingången betalning; men som lottsedeln var riktig och lydde på innehafvaren, måste coilectören, med stor uppoffring, förlika sig med denne. Derefter skicka de också ej mera lotter utan promesser, för hvilka, jemte penningar, man får lotter. Jag vill endast tillägga, alt numera hafva Hamburgska och Danska lotterierna offentliga försäljningscontor i Stockholm, och att försöken att genom lotteri här försälja Hamburgska diversehaudlares öfverblifna förråd af diverse luxusvaror tyckes hafva haft en framgång, som skulle i en framtid kunna tillintetgöra all loflig och beskattad inhemsk näring i samma väg, och dessutom gifva denna slags import en fart, som visserligen öfverstiger den största anhängares af ett liberalt handelssystem både väntan och önskan. Den 24 Februarii. i53 Bilaga. K. M:s Nåd. förbud emot meubleoch varu-lotteriers inrättande här i Riket af d. 18 Junii 1772. Hos Oss hafva R.
Enär de Ledamöter, hvilkas rätt till trovärdighet både såsom patrioter och goda hufvuden icke lärer förnekas, redan afträdt, och oaktadt hvad de grundeligen anfört, Herrarne Hegardt och von Hartmansdorff icke synas villiga att taga skäl, torde det vara nödvändigt att ytterligare upptaga Ridderskapets och Adelns tid med att relevera förhållandet i denna fråga. Det har invändts, att de ifrågasatte Obligationer saknade säkerhet; men de hafva ju uteslutande rätt till silfverfonden. I hvad mån kan då säkerheten komma i fråga. Man hyser farhåga för belåningsrätten, derföre alt den kan nästa Riksdag ändras. Jag ser ej, hvartill det tjenar att skrämma med näst sammanträdande Rikets Ständer, och hvad rätt man har att misstro dem, eller frukta, att de skola ändra det nyttiga vi nu kunna besluta. I alla fall kunna vi ju ej hindra deras rättighet att besluta hvad de anse nyttigt, men vi kunna motverka deras förmåga att vidtaga Riksgagneliga mått och steg, om vi förneka handel och näringar en hjelp, hvarförutan de allt mer och Den 2 December f. m. 3i mer skola aftaga samt raka i sådan vanmagt, alt de icke mera stå alt hjelpa. — Slutligen ber jag att få erindra, hvarom hela frågan är. Den reducerar sig, efter mitt omdöme, helt enkelt dertill, om af de 5 mill ioner, som rycktes från näringarne år 1817, och hvarigenom de bragtes till lidandets yttersta gräns, de nu efter 12 års förlopp skola återfå 3 millioner. Herr Lefren j Johan Pehr: Frågan har vändt sig så, att några talare anse saken verka menligt på realisationen, hvaremot andra åter anse den alldeles icke inverka på densamma. Jag vågar påslå, att båda hafva rätt, och båda orätt. De tfa låler besynnerligt, men kan bevisas. Bevisningen grundar sig derpå, att båda icke taga i beräkning omständigheterna, som verka för och mot i detta afseende. Må det derföre tillåtas mig framställa mina åsigter om villkoren för realisationens bestånd, för alt hafva en vägledning i afseende på omdömet öfver förevarande ämne.