Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utffottels tanka, bckäukeliga fölgd, att om Gäl. denären inom de z» dagarne, utan att förytt. ra den inttknade fastigheten, sökte Cefiion, fful. le, om fnststgllel<en ej före CeHionen ffett, Bor. genären förlora fin Förmonsrätt; men om deremot Gäldenären, im m samma tid, förrut, föryttrade egendomen, och derefter sökte Cestion, ägde Borgenären sin panträtt emot köparen i be. stridigt är, att Gäldenär, genom en tidigare eller senare ansökning om cefion-, icke bör kun. na Borgenärs rckt förmörka, funnit betänkeligt tillstyrka underdänigt bifall till denna del af Kongl. Maj ts Rädiga Proposition. Fjerde Puncten innehuller: ''Att dä ä fast egendom Inteckning blifwit fokt, men Domaren ej öfwer den skedda Intekri ingens bestånd fig urlätit, det dä stall Loncoucs-Domaren tillhöra att frägan om Intekningens beständ upptaga: och pröfwa." Sedan Gäldenär sökt Cesiion, kan han ej wara behörig, att ensam smara i fädana mäl, som röra hans egendom. Om derföre, efter sökt Intekning. Domaren ej förr» än inträffad Concours, warit i tillfälle sig om Intekningens beständ utiäta;, ftnes det wara samtelige Borgs nä - 554 Den rz September, närers rätt, att, ivid pröfningen deraf, böras, hälst desie, i händelse collusion ägt rum, till äfwentyrs ffulle kunna wisa sädaat, samt dy. medelst förbiildra en fastställelse, som eljest, i fölgd af Gäldenärens swekfulla erkännande af ffulden, ffulle kunna uppkomma. Men, som samtelige Creditvrerne ej äro kände förrän efter Proclain.dagen; sä kuirde det förorsaka omwäg och hinder för Concoursmälets afgörande, örn I.nteknings Domstolens pröfning af nämnda stägn ffulle förrut afbkdas.
Nej öfvervägande. Öfverläggningen om förevande del af Utsk:s Betänk, förklarades nu fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde hurusom i fråga härom blifvit yrkadt, af Hr von Hartmansdorff återremiss, af Frih. Tersmeden med flere ledamöter bifall samt af Gr. Gyldenstolpe det beslut, att R. St. måtte hos K. M. i underdrhet anhålla att derest vid nuvande Privatbankers oktroj-tids slut, dylika banker vilja fortfara, K. M. mätte bevilja dem förnyade oktrojer; samt sedermera hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Ulskts Betänk, i förevande del. Då nu, efter denna proposms besvarande med starka Ja, blandade med Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Gr. Gyldenstolpe: Sedan, votering blifvit begärd, får jag anhålla att mitt förslag mätte blifva contra-propos. I ani. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, först om R. o. Ad. behagade i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs yrkande, till cootrapropos. vid den äskade voteringen, antaga återremiss, och ropades härvid starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. till contrapropos. ville antaga Gr. Gyldenstolpes förslag, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Den 17 Juni f. m. 245 Hr von Hartmansdorff: Då lärer jag nödgas, för andra gängen, begära omröstning. Hr Hjerta: Jag hemställer om saken icke bäst knnde afgöras på det sättet, alt bifall till Utsk-.s Betänk, blifver ja-propos. och, i fall Nej vinner, kommer sedan att afgöras huruvida, antingen Hr von Hartmansdorffs eller Gr.
Jag fortfar att yrka bifall å första delen af Ulsk:s Betänk., men yrkar derjemte, -att Hrr Tersmedens och Spångbergs motioner måtte blifva återremitterade, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle ali deröfver afgifva förnyadt Utlåt. Öfver ändamålsenligheten af Hr Spångbergs förslag, har jag redan förut yttrat mig, och finner äfven, att någon modifiering af straffet för affall från statsreligionen torde böra, med anledn. af Hr Tersmedens motion, ega rum. Hr Tersmeden: Åtskilliga anmärkn:r hafva blifvit gjorda emot det i min motion framställda förslag, och jag anhåller nu, att i korthet få dem till besvarande uptaga. Hr Tham har först och främst talat om kyrkotukten, såsom något för kyrkans bestånd nödigt och nyttigt. Häruti får jag med den värde ledamoten instämma. Äfven jag anser kyrkotukten såsom en yttring af kyrkans kärlek till sina barn, hvilka hon sålunda, då de begått större eller mindre förseelser, härigenom vill återföra 202 Den 16 Juni. • sitt sköte. Men kyrkotukten gäller blott för de egna bekännarue, icke för de adalina. Vidare har Hr Tham fästat sig vid ett af mig fälldt yttrande, hvilket han orätt upfattat. Han har nemi. klandrat, det jag yttrat, att fläckar f. n. vanställa vår kyrka, men mill yttrande föll sig icke så, ulan jag säde, att kyrkan horde aftvå de fläckar, som vanställa hennes lagstiftning, och det är denna af verldsliga och andliga elementer blandade lagstiftning, hvilken jag ogillat. En annan värd talare, för hvilken jag hyser den största aktning, och hvilken jag, ehuru i de flesta politiska frågor af skiljaktig mening, likväl med tillfredsställelse funnit hysa samma åsigter i de frågor, sorn röra bildningen, har nu i deuna fråga, som rörer den högsta bildningen upträdt emot de opinioner, dem jag hyllar. Hr von Hartmansdorff har sagt, att religionen är det innersta samhällsbandel, samt att införandet af religionsfriheten skulle innebära samhällets uplösning.
Då det på den sed naste tiden visat sig att R. o. Ad:s platser inom Banko-Utsk:t varit högst glest besatta, får jag vördsamt anhålla att 3 suppleanter derstädes måtte så fort som möjligt blifva utsedde. Sedan R. o. Ad. till denna hemställan lemnat bifall, anmodade Hr Gr. och Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att välja 3 ytterligare suppleanter i Banko-Utsk:t. Anmäldes och bordlädes Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 89, ang:de ytterligare anslag för det inom R. St:rs hus inrättade riksdags-arkif; N:o 101, i ani. af väckt motion om åtgärders vidtagande till skydd för kronolaxfisket vid Åsbro i Wiske å; N:o 102, i ani. af väckt motion om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under Ryda kungsgård, för inrättande af en s. k. byskola; samt Banko-Utskottets Betänkanden: N:o 35, med förslag till reglering af bankens låneoch kreditiv-rörelse, samt om användande af upplupen bankovinst; och N:o 36, med förslag till förändrad uppställning af 5:te och 6:te afdelningarne i bankoreglementets 6:te artikel. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e. m. In fidem, O. Urakel. 348 Den 13 Maj e. m. Onsdagen den 13 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för f. m:s plenum. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: För några dagar sedan, då det var fråga om den blifvande bränvinsförfattningen, fattade R. o. Ad. det beslut, att lltsk:ts förslag vid 4:de mom. af 48:de §:n skulle i så måtto ändras, att orden »utom tillsyn vid malteller jästberedning» skulle uteslutas och författnm således i denna del få samma lydelse, som den förut baft.
Tysta hörde vi på klockornas klang — så plötsligt grep min tattare tag i min hand, kramade den hårdt samt utbröt, vänd till kamraterna: » Hören I pojkar, nu säger jag henne här mycken tack, och det löftet ger jag henne, så tattare jag är, att skulle hon komma i fara och behöfva någon hjälp, då är jag och ni med, pojkar, färdiga att ge henne en duktig handräckning — eller hur? » » Ja, det lofva vi henne, hon, som ej hållit sig för g o d att gå till oss. » Var det en sol stråle, som nu lyste till? Nej, det var ett par blanka knifblad, som de höllo app i luften — troligen deras sed att bekräfta ett löfte. Med hjärtligt tack för deras goda vilja, men i förhoppning att så farliga vapen ej skulle behöfva användas för min skull — skildes vi åt. Då jag senare ute i världen fick höra löften gifvas och se, huru lätt de brötos, har ofta tanken farit till tattaren, och jag har känt, att det låg mer allvar i hans löfte än i de flesta kulturmänniskornas. Kanske har jag orätt, men ännu har jag kvar denna min åsikt. Sedan tid efter annan hade jag besök af tattarfolket, och då det en dag hade sports, att jag skulle lämna W-torp för att i utlandet vidare utbilda mig för mitt kall, fick jag en sista hälsning från dem däruppe. Jag hade just rest från W-torp in till sta den för att en tid hvila och bereda mig för resan. Då blef jag utkallad, och kvinnan från » tattarbyn » stod där ute i farstun med barnet på ryggen. I handen höll hon en liten smutsig korg, täckt med fuktig mossa. Hon hälsade kort, men dock vänligt på mig, och då jag bad henne stiga in och säga sitt ärende, lydde hon min uppmaning. Jag frågade, o m det var något särskildt hon ville. — Ja, det var det. » De säga, att hon skall resa långt bort, aldrig komma till oss mer — hon vill j u ej ha pen gar för sitt besvär, men de säga hon tycker om skogsblomstern. I natt, då det började dagas, har jag plockat » sammetsstjärnan » (Pyrola uniflora).
Fond-och kreditivsystern, inhemskt, om ytterligare utvidgning af det vid sistlidne riksdag antagna — Bd. 386 4 1 89 45 Se Jernvägs byggnader, statens, om medel till, Fordran, grundad på förskrifning eller invisning, ställd till viss man eller ordres, angående 39 F. inskränkning i befogenheten att göra sådan gällande Fordringar i bole, angående bestämmelser i afseende på tiden för betalning af Fornlemningar, om anslag för upprättande af förteckningar öfver Forli/ikationsbelcof, angående anslag till : Forum privilegiatum, om upphörande af Ridderskapets och Adelns Fosfornekros, om förhindrande af sjukdomen, se Tändsticksfabriker. Fredrika kyrka i Vesterbottens och Hjörna kyrka i Vester-Norrlands län, om understöd för en väganläggning mellan Frejdebetyg, oin förändring i gällande föreskrifter angående I anledning af återremiss . Fria konsternas Akademi, se Akademi. Fribrefsrätt, om utsträckt sådan för Länsmän Fromma Stiftelser, angående tillsyn öfver vården af, se Justitie-Ombudsman. Frälseman, om upphörande af dess särskilda forum, se Forum privilegiatum. Furusjön, angåenda sänkning af, se Tjurken. Fyllnadspension, angående tilldelande af sådan åt de före år L 7? r§ N:o 5 S? ^ CT3 ° ^ ' n> r_ co 5 B CCr C N:o Bg. 253 Bg. 2 A, 20 A. 133 Bd. 41 P. 83Bg. 62] Bd. 179, 358. Se Se a. 12Nov. 1863 Riks-Ståndens beslut. Ridd: o. Adeln. b. 14 Okt. Åttonde Fjerde b. 12Nov. 18C3 Se Stats 6 Nov. 1863 b. 19 Nov. » b. 14 Febr. Preste Ståndet. Borgare Ståndet. Bonde Ståndet. ffe - on? Titeln. Titeln. 14 Nov. 1863 mngar. F, Q *0 — O re 2. r* r otioner inom -Stånden, e Samlingen.)
Det intryck denna majestätiska, väldiga och ända så harmoniska tempelbyggnad gör här i den ödsliga, glädjelösa naturen är i sanning storartadt. Vägen mellan Salerno och Amalfi är kanske ett af de märkligaste arbeten, som den nyare vägbyggnadskonsten har att erbjuda. Den är huggen i sjelfva klippväggen, som följer kusten, och hvilar bitvis på, murade gallerier och viadukter, hvilka på sina ställen höja sig ända till 150 meter från hafsytan. För öfrigt slingrar den sig i oändliga böjningar, genomkorsar flere leende byar och erbjuder vid hvarje krökning de skönaste vyer. Hafvet hade en så genomskinlig färg, bergen skimrade och bröto sig i de mest olikartade skiftningar, olivträden hade nyss påtagit sin fagra sommardrägt. Vi ville åka sakta — mellan Salerno och Amalfi fins ingen jernväg, gud ske lof — för att kunna njuta riktigt, men var kusk hade annorlunda beslutit. Hans kuskstolthet bjöd honom att söka köra om en vagn med två hästar (han hade blott en), och först när vi lemnat den hatade rivalen så långt bakom oss, att icke ens hjulens rullande urskildes, villfor han vår önskan att köra fot för fot. Amalfi har anor ända från sjette seklet, när staden lydde under grekiskt välde och hade en folkmängd af öfver 50,000 menniskor. Men Amalfiboarne voro ett oroligt slägte. De gjorde uppror, afkastade konungaoket och lät utropa staden till republik. De styrdes nu i några år af en doge, men lågo i ett ständigt gräl med sina grannar, prinsarne af Salerno, som de med framgång bekrigade. Nu kände den unga republikens öfvermod inga gränser; den rustade sig till krig med den norrmanske konung Roger, som då regerade i Neapel. De blefvo likväl slagne och nödgades betala vasallskatt samt införlifvades sålunda ånyo med konungamakten. Men Almafiboarne förmådde icke att hålla sig lugna.
Denna pröfning blir väl något svår, emedan detta Constit.Utsk.vs betänk, vidlåder enahanda fel som de flesta andra från samma Utsk., att nemi. vara författade utan afseende på logik och med en argumentation, sorn går i krumelurer; men jag vill dock försöka; tjtsk. hyser den mening, att riksdagarnas förläggande i landsorten skall, i anseende till den ”trångare samlingsryruden, ” främja personernas och begreppens ”tutare och härmare beröring,” befordra vexelupplysningen, sanlmanjemnkä skiljda, uhdérordiiade interéssen m. m. d., samt åstadkomma "lugn, enhet och sammanhang i arén demas behandling/’ Öm detta skäl skulle consequent tillämpas, förundrar det 111ig, hvai-före Utsk. icke föreslagit, att R. St. skulle instängas i den trångaste sainiirlgsrytnd soni möjligt, då naturligtvis resultaterna af deras öfverlägghingar skulle blifva ändå mera ”hugnande” och deras öfvertygelse ändå mera oberoende af ”ort, omgifning, främmande hänförelser och andra yttre förhållanden,” helst om man derjemte förbjöde dem att läsa tidningar och mera sådant, sorn torde kunna på riksdagarnas gång bereda inflytelser af enahanda art, söm ”en äf Rikets fiender väckt och underhållen orolig sinnesstämning,” hvilken naturligtvis ej hade så stort ”utrymme” i en småstad, som i hufvudstäden. Jag betviflar likväl, att, om erfarenheten icke vitsordat fördelarna för landet af riksdågarnas hållahde i landsorten, Constit.Utskls ofvanupptagna moliver må kunna vara tillräckliga att tillintetgöra er - Den ta Januari. 5i farenlictens vittnesbörd; och att detta sednare i alla representativa stater talar emot Constit.Utsk., derom är ingen okunnig och dertill ligga anledningarna alltför ö'ppendagade, att behöfva vidlyftigt specificeras. Om vi blott råd (råge vår egen representativa historia på de sednare 5o åren, livem vet ej, huru olyckliga, men tillika ”oroliga” Gefle riksdag 1792 och Norrköpings 1800 voro?
ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att nuvar. löner för hofrättsråden och assessorerna böra nedsättas med 1 r:dr b:co emot hvad de hittills varit. Frih. Cederström, Anders: Då min mening ingalunda kunnat vara alt vilja förorsaka någon nedsättning uti Hofrätts-ledamöternes löner, utan jag endast nödgats begagna den utvägen för att komma till det resultat jag åsyftade, sedan Hr Frih. o. Landtm, vägrat att såsom contra-propos. antaga dess först framställda proposition; så afstår jag från min anhållan om votering, för att icke onödigt upptaga tiden dermed. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan Frih. Cederström nu afstått från sin begäran om votering, Hr Landtm, ansåg R. o. Ad. hafva bifallit den propos. Hr Landtm, framställt ang:de hofrätlsråds-lönernas bestämmande till 1800 r:dr, assessorernes lill iooo, och den öfriga personalens, på sätt Utsk. föreslagit. R. o. Ad. hördes häruti instämma. 4:de punkten. Bifölls. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anhåller alt med en reservation få återvända lill den sist afgjorda punkten. Jag anser obilligt att någon förhöjning icke ägt rum uti lönen Den io Augusti f. m. för ordföranderna å de särskilda divisionerna i Hofrälterna. En sådan remuneration hade varit ganska billig och rättvis, och jag anhåller derföre att i detta hänseende få till prot. nedlägga min reservation mot heslutet. 5: te punkten. K. Frih. Nauckhoff, Joh. Otto: Som jag begärt återremiss på StalsUtskts betänk. N:o ig5, så anhåller jag att den nu föredragna punkten, åtminstone uti de delar deraf som äga sammanhang med nämnda betänk., må uppskjutas intill dess Utsk:s svar å samma betänk, inkommer. Frih. Cederström, Jacob:
Della hade sedermera blifvit förvandladt till 2:ne särskilda skyldigheter, den ena huggning och forsling af ved från brukets allmänningar, till 7 stafrum för hvarje helt mantal, för hvilken prestation betalningen likväl icke rättat sig efter tidens förändrade varuvärden, ulan ännu utgjorde blott 8 sk. B ko för hvarje stafrum, och den andra, eller hembudsskyldigheten af ved och kol, som frisocknarnes hemmansegare ville aflåta och hvarföre de voro berättigade alt af Dylta bruksegare erhålla betalning efter gångbait pris i orten. Beträffande beskaltningsförhållandena vid Dylta hade Kommitterade upplyst, alt bruket, såsom varande dels ett kronobruk, dels ett så kalladt ädlare verk, åt njöte rekognilionsoch skattefrihet för de dertill upplåtne krono allmänningar. För brukets tillverkningar erlades väl linndén till Kronan, men icke in natura eller efter markegång, utan efter gammal kronovärdering. Men deremot hade Rikets Ständer uti bevillningsväg ålagt Dylta bruk en högre beskattning än andra lika beskaffade verk, beslående deruti, ali, utom den bevillning, sorn i allmänhet vore föreskrilven, af detta bruk en särskild bevillning för tillverkade effekter skulle utgöras.
Förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld för den 27 nästlidne September innefattas i nedanstående uppgift: Sedelskuld: Utelöpande sedlar och invisningar Depositionsskuld: Behållning, tillhörande allmänna verk och inrättningar, samt bolag och enskilde personer . 6,658,046: 39. 4. — Obegagnade andelar af kreditiv och låneförlag: Berättelse till R. Sf.s Banko-Utskott. 5 Härifrån afgå: Riksgälds-kontorets kreditiv Vexlingsförskott till landsorterne Inlösta otydliga transportsedlar . Skillnad häremellan och maximi-beloppet af Sedelstock, beräknad enligt 116 § i Banko-Reglementet 253,828: 41. 1. Summa B:ko R:dr 43,569,486: 39. 9, Bankens Guldoch. Silfver-tillgäng: Dukater. Riksdaler Silfver. Riksdaler Banko. Myntadt, gångbart i kassa liggande Omyntadt, efter prof och uträkning Hos Kongl. Myntet Motsvarande, enligt mynt-bestämningsgrunden Likmätigt Banko-Reglementets 116 § får sedelstocken derutöfver högst utgöra 8,838,557 26 11 25,569,486 20,000,000 39 9 Summa B:ko R:dr 43,569,486 59 9 1 den ordning, 26 § i Reglementet föreskrifver, hafva efterf Suppleanten för ^Inekonto-5 Ridderskapet och Adelns Ledamot i Direktionen öfver Lånekontoret i Malmö, Herr rens r)irek ’ tioner. 6 Berättelse till R. St:s Banko-Utskott.
Jag wille nästan ocksä förcflä att Bankens andel fick innesluta äfwen de nysinämde 322,222 R:dr, och L133 Den 2 Octsbep. och akt derigenom för best räkning utsattes t. ex af Bkwuli,ingen, pä det akt de öfrige soM i det när. mäste motswara, hwad för den genom kriget förökade skuld mäste utgöras, kunde crhälka en rubrik, som för Nationen under all den tid Bewillningcn mäste fortfas ra, utmärkte dest olyckliga upphof. Men som Banken af ben blifwande Bewillnin» gea icke kas nägot erhälla förr An kring nästkommande ärs stut, och han dcstförinnan bör uppbära ett ärs afbetalning, sä förestär jag att de i dest förwar nedsatta p t-iotiska län och gäfwor, hwikkas belopp wid denna dag uppgär kill kring Zso,voc) R:dr, mä anstäs tilt Bankens förnöjande, och att, om nägot innan Bcwill ningen ingär, ställe brista, hivilkct dock torde bli obetydligt, han mä anllngen derföre hälla sig till Tullmrdleo, eller ock frän Riksgälds.Kontoret, ester skedd anmaning, emottaga fyllnaden.. Kan och bör Banken tillitas om widare förskott? är en fräga, som ganska olika bedömmcs. Den är ej lätt att bestämdt afgöra. Förskott af Banken medför wista Betänkligheter som afstyrka; det är icke heller titan stna förmäner akt begagnas, och hvaraf en eller annan i detta mitt yttrande förekomma. Utan att nu ingä i fräganS afgörande, hwaröfwcr Stats-Utstottet, i ankcdniiig af dest äterförwisade förslag till läns erhällande, framdeles lär komma att yttra stg, will jag endast som hastigast widrbra de inwändningar man manligast gör deremot, och ärs rvädan för BandenK Lrehrr ockförhsjirine; af warupriscu.
Då anslaget f. n. utgör 200.000 rdr, skulle efter denna beräkning Ytterligare erfordras 120.000 rdr. Nar sedermera ärendet blifvit af Krigs-ministern återsändt till ny handläggning, gjorde Krigs-Coll. en ny beräkning, enligt hvilken de förökade kostnaderna komme att uppgå till 223,677 rdr 40 öre, men åtskilliga nedsättningar i detta belopp gjordes Den 26 Mari f. m. 911 af Krigs-ministern, hvarefter K. M. äskat en anslags-tillökning af 175,000 rdr. Den af reservanten förslagna summa liar uppkommit sålunda, att det befanns, det den af Krigs-Coll. först gjorda uträkning öfver kostnaderna för mathållningen vid ifråga vide regiten, under år 1861, var i så måtto felaktig, att den upptog dessa till 183,033 rdr 54 öre, hvaremot dessa kostnader i en sednare uträkning af Krigs-Coll. upptagas till 202,155 rdr 48 öre. Genom beräkning af denna skillnad och med iakttagande af de utaf Krigs-ministern gjorde nedsättningar i den utaf Krigs-Coll. föreslagna förbättrade utspisningsstat har reservanten kommit till denna summa, 140,000 rdr. För min del tror jag också att denna summa, 140,000 rdr, är tillräcklig att bereda åsyftad förbättring i mathållningen för manskapet vid garnisons-regitena, och får jag derför, i likhet med flera andra talare, anhålla, att R. o. Ad. ville bevilja densamma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkast bifall till Utsk:ts hemställan med den förändring att det förslagna anslagsbeloppet, 320,000 rdr, förhöjdes till 340,000 rdr, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till samma hemställan, med ofvansagde förändring, hvilken propos. med ja besvarades. Gr. Björnstjerna:
Utskotten hafva väl icke kunnat af förslagets ordalydelse inhemta, huruvida motionärens mening varit, alt den på det föreslagna sättet bildade kompromiss skulle slutligen afgöra de till dess bedömande öfverlcmnade frågor, så alt öfver dess eller rättast den tredje gode mannens beslut klagan hos Egodelningsrätt eller hos Kongl. Maj: t icke egde rum; men då den af motionären begagnade benämningen kompromiss mäste föranleda Utskotten att antaga det motionärens mening varit sådan, hemta Utskotten deraf ett ytterligare stöd för den, på grund af det ofvan anförda, hos 40 Lagsami Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. Utskotten redan stadgade åsigt, att ifrågavarande förslag icke förtjcnar något afseende; hvarföre Utskotten tillstyrka, ali detsamma må förfalla. För den händelse att Rikets Ständer bifalla de af Utskotten här ofvan tillstyrkta ändringar i 3 § af 2 kap. och 4 § af 3 kap. saint tillägg till 10 § i sistnämnde kap. och 2 § i 12 kap., få Utskotten härmed vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta utfärda en författning, hvarigenom stadgas: l:o att tredje punkten i 3 § af 2 kap. Skiftes-stadgan, sådan nämnde § lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, skall erhålla följande lydelse: ”Furetages ej förrättningen inom två månader derefter, då må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, om en eller flera delegare sådant begära, utse annan landtmätare att del begärda skiftet, så fort möjligen ske kan, verkställa; lemne ock Kongl. Maj:ts Befallningshafvande underrättelse derom lill den landtmätare, sorn första förordnandet erhållit 2:o att första punkten i 4 § af 3 kap. nämnde Stadga skall lyda sålunda: ”