Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad i detta mål i underdånighet blifvit anfört, hafva VI i Nåder låtit Oss föredragas; Och som hela Helleforss Districtet blifvit till Silfveroch Jern-Verks Interessenteme upp - Stats-UtskoitdS Betänkandet M71 låtit, samt dervid en ägorymd af Två Tusende Fyrahundrade Tunneland på hvarje hc-lt Hemman faststäld; så håfve VI väl funnit, det vid Skattläggningen till Skogs - Eäntans utsättande, fråga icke kunde uppstå om någon annan af de uti Skattläggnings - Methoden upptagne Ränte-Summor, än den högsta af Sju Daler Silfvermynt .för hvarje Hemman; Men emedan VI äfven funnit denna Skogs-Ränta vara nog ringa emot det utmål af 2,400 Tunneland, som blifvit hvarje Hemman å Helleforss District anslagit; ty och då VI ansett flen Skattläggnings - Methode som genom Kongl. Förordningen den 28 Junii 1775 för Savolax och Carelens Län blifvit faststäld, till Skattläggningen af ifrågavarande Hemman mera lämpelig, håfve VI i Nåder pröfvat skäligt förordna, att det Hellefors Interessenteme i Nåder bestådda utmål af Två Tusende Fyrahundrade Tunneland för hvarje helt Hemman, må efter Savolaxska Methoden beskattas, likväl på det sätt, att, sedan inägorne efter ortens SkattläggningsMethod fått sin ränta, Skogsmarken tillika med det derå varande Muhlbetet, beräknas efter den minsta för Savo'axska utsatte grunden |:dels öre Silfvermynt Tunnelande!, hvilken SkogsRänta, utgörande för Två Tusende Fyrahundrade Tunneland 8 Rulr 16 sk. sedermera bör, efter ortens undervisning fördelas uti persedlar, hvarvid likväl bör ingttagas, att så många Tunneland Inägorne utgöra, må såsom särskildt beskattade afdragas, och emedan Skogs-Räntau för hvarje Tunneland af Skogsmarken således är bestämd till enahanda belopp, ty håfve VI af 1472 Stats-Utskottets Betänkanden'. sadan anledning funnit, att den af Eder gifna föreskrift det hvarje Hemmans tili kommande Skogslott borde å marken genom Rågångar och Rörläggning afskiijas icke vara nödig utan håfve VI i Nåder ansett det vara tillräckligt, att hela Helleforss Skogsområde uppmätes och å Charta lägges derigenom Tunnelamd3talet för samma område blifver bestämdt till den nu fastsälde Räntans utgörande; hvilket VI velat
P. 684. — om StatsUtskottets sednare memorial rörande rättighet för Bergsmän att lösa Kronans tionde och persedel Tackjern. P. 684- — om LagUtskottets sednare Betänkande angående förändradt sätt för Författningars uppläsande i Kyrkorne. P. 685. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets memorial i anledning af väckt motion angående upprätthållande af Höganäs Stenkolsverk. P. 685. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande, rörande förändring eller utdömmande af Vattenverk, som genom upp - 381 dämning skada jord eller liindra dess odling. P. 685. — om RiddarhusUtskottets memorial, angående Riksdags-arfvode för RiddarhusKamereraren och RiddarhusFiscalen. P. 686. —om Statsoch BancoUtskottens Betänkande, angående de af en förordnad Comité utarbetade Betänkanden om reglering af Rikets penningeVerk. m. m. P. 896. — om Statsoch BancoUtskoltens Betänkande: 1) angående Riksens Ständers Banks närvarande ställning, samt bestämmande af förhållandet emellan Bankens sedlar och silfvermynt; 2) angående uppköp och inväxling af mynlSara metaller till Riksens Ständers Bank, samt framdeles skeende utväxling af reelt mynt. P. 897. — om remiss af Herr af Klintbergs anmärkningar vid BevillningsUtskottets Betänkande angående de genom stora Sjötullen inflytande Bevillningsmedel. P. io/ji. —■ om remiss af Friherre Wrangels memorial, angående grunderne för beskattning af fastigheter.
Angående revision af gällande tulltaxa till afskaffande af ännu bibehållna skyddstullar samt förtydligande af vissa rubriker i samma taxa Tullagstiftningen har i sednare tider fortgått i riktning till återförande al dit med tulluppbörd af ålder afsedda ändamålet, beskattning, och då uppnåendet af detta länge godkända tullsystem utgör ett af de väsendtligaste medlen för utveck lingen af landets industri och produktionsförmåga, så får jag vördsammast föreslå': att en revision af nuvarande tulltaxa måtte verkställas^sä, att^det uti en stor£del tullsatser ännu uttryckta skyddssystemet måtte, så vidt omständigheterna, medgifva. afskaffas och principen af finansi stället för skyddstull i ständigt stigande grad blifva tillämpad, samt att rubriceringen i tulltaxan sä förtydligas, att tvister om rätta tillämpningen icke må kunna uppstå, på sätt nu är fallet med t. ex. rubriken »Redskap och Machine rier eller delar deraf, ej specificerade.” Denna föreskrift har blifvit högst olika tillämpad icke allenast vid särskilda tullkammare, utan äfven vid särskilda tillfällen och tider vid en och samma tullkammare samt hos Generaltullstyrelsen, likasom ock hos Regeringen, hvarom oj ä fak tiga bevis skola företes för Bevilinings-Utskottet, dit jag anhåller att denna motion blifver remitterad. Stockholm den 30 November 1862. P Murén. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 292. j 5411 J\fS *9Ä. Af Herr Asclläil I Om Ekesjö stads befrielse från framtida underhålls och byggnadsskyldighet för dervarande elementarläroverks hus och kostnadens bestridande a/ stiftets byggnadskassa, Då numera elen åsigt rätteligen gjort sig gällande, att de allmänna läroverkens nytta icke inskränker sig endast till den stad, der desamma äro belägna, utan bela nationen, hvars uppvexande medlemmar, vare sig landteller stadsboer, bondeeller borgaresöner, både kunna önska och behöfva inhemta ett vidsträcktare kunskapsmått, än de inom hvarje kommun befintliga s. k. folkskolorna äro i tillfälle lemna, sä har jemväl
I de allra flesta fall torde ock saken hädanefter, som hittills, i hvarje särskildt fall lätt regleras utan statsmakternes mellankomst och för en aflägse boende sökande nlir kostnaden och besväret att förskaffa sig tillgång till en å annan ort spridd tidning, ej mindre än den att anmoda någon person å den ort, der förslaget upprättas, att lemna honom underrättelse om dess innehåll. Utskottet hemställer derföre, att någon Rikets Ständers åtgärd icke må i anledning af motionen vidtagas. Stockholm den 2 Oktober 1860 Bih. till B. St. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 188. 1 N:o 188. / Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Okt. 1860, kl. 1 e. in. Betänkande, i anledning aj väckle motioner, i fråga om meddelande af föreskrifter, i afseende å Hypotlieks-föreningarnes verksamhet. Genom remiss från Hedervärda Bonde-Ståndet har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fått till behandling emottaga tvänne motioner, den ena af Riksdags-fullmägtigen Per Persson från Wermlands län, med hvilken Anders Andersson, Per Ericsson och Anders Jonsson från samma län sig förenat, och den andra af Riksdags-fullmägtigen Eric Malmin från Westmanlands län, med hvilken förenat sig Johan Öström och Eric Jonsson från sistnämnde län, samt Johan Pettersson från Kronobergs län; varande härvid anlördt, af Riksdags-fullmägtigen Per Persson, hurusom allmänt kändt vore, att inom Hypotheks-föreningarnes förvaltning vissa oordningar förekommit och att hos några af dem Styrelserna missbrukat sin myndighet, icke af egennvttiga afsigter, utan emedan man ansett sig kunna göra hvad som helst, då man var lemnad utan kontroll. Så hade några Ilypotheks-föreningar, i stället att, som ske bort, utlemna amorteringslån till jordegare, innehållit betydliga belopp för att lemna vän och väns vänner lån utan inteckningssäkerhet. Likaså torde få anses allmänt bekant att Hypotheks-föreningarne utlånade sina obligationer emot antagligen mindre goda säkerheter, enär de för dylik hjelpsamhet betingade sig provision.
Utgående från den princip, att hvad som blir slutlig dom måste anses vara det rätta, har han yrkat ändring i de stadganden i 21 kap. RättegångsBalken, som tillåta qvittning af rättegångs-kostnaden i andra fall, än då parterne ungefär lika mycket vunnit och tappat. Desse fall äro: om saken finnes hafva varit så mörk och tvifvelaktig, att man till rättegång skälig orsak haft; om man sin vederpart på edgång kommit, och om man har Underrätts dom för sig, men tappar i Hof-Rätt, der domaren ej finnér de omständigheter i något mål vara, att endera ändå rättegångskostnad gälda bör. Utskottet kan emedlertid icke tillstyrka den föreslagna förändringen i dessa stadganden. De äro, efter Utskottets öfvertygelse, grundade på rättvisa; och derföre afstyrkes bifall å ifrågaställde yrkande. Stockholm den 14 Augusti 1851. Reservationer: Af Herr Grefve Sparre, E., med tillkännagivande, att han ej varit tillstädes, då förestående Utlåtande beslutades. Af Herr Ek: »Då någon motion ej varit väckt om förändring i sättet för fullföljd af frågor om inteckning; och då dessutom dessa frågor, såsom innefattande tvist emellan parter om vinnande af sakrätt i fast egendom, uppenbarligen äro att hänföra till sådana mål, hvilka icke få dragas under Konungen i annan ordning, än 30 kap. 1 g R. B. stadgar, har jag ej kunnat instämma i tillstyrkandet af den förklaring, angående omförmälda frågor med fullföljd, som majori teten förordat.» Bih. lill B. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Ang. 1851, kl. 3 e. m. Betänkande i anledning af väckta motioner om rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig. Dessa motioner äro väckta hos höglofl. Ridderskapet och Adeln af herr Hjerta, L. J., hos vällofl. Borgare-ståndet af herr Winge, P. E., och hos hederv. Bonde-ståndet af riksdagsfullmäktigen Johannes Nilsson från Skåne.
Så hade imedlertid tillgått i alla här förut omförmälda mål, i livika remissen till domstol blifvit i anmärkt mån fördröjd; och den timade skadan folie så mycket mer i ögonen då, såsom tyvärr någon gång inträffat, häktningen skett på så svaga skäl, att fången redan vid första förhöret inför domstol blifvit på fri fot stäld, ja att, såsom det till och med händt, den af Ofverståthållare-embetet tillsatte allmänna Åklagaren vid domstolen genast förklarat sig icke äga fog till ansvarspåstående emot den tilltalade fången. Om ock i sista rummet, borde dock äfven omförmälas den skada, det allmänna i onödigtvis ökad fångvårdskostnad fått vidkännas. Af de förklaringar jag, under den 6 Juni 1863, från Ofverståthållareembetet emottagit öfver sådana dröjsmål, som blifvit anmärkta i min förut nämnda skrifvelse till bendikla Embete den 22 Augusti 1862, inhemtades visserligen, att försumlighet hos Expeditioushafvandena varit anledningen till större delen af de anmärkta dröjsmålen; men dessa förklaringar gåfve ock vid handen, att uti icke så få fall, enahanda försumlighet legat Ordförandena i Poliskammaren till last. Antagligen vore väl förhållandet enahanda med de ytterligare och först i sistnämnda skrifvelse anmärkta 84 fall. Då det i alla händelser obestridligen ålegat Ofverståthållare-embetet att tillhålla sina underlydande tjenstemän att noggrannt och i rätt tid fullgöra sina göromål, hade jag icke utan förundran funnit, ej blott att Ordförandena i Poliskammaren sökt ursäkta sig genom att påpeka, det den fortsatta försumligheten till en stor del härflutit från Expeditionshafvandena, utan äfven att, då jag från Ofverståthållare-embetet begärt upplysning om redan vidtagna eller ock tillämnade åtgärder till förekommande af berörda försumlighets fortsättande, jag härå ej bekommit annat svar, än det, att ifråga - 59 varande Expeditionshafvande erhållit förständigande att för framtiden noggrannt iakttaga de föreskrifter, som i fråga om expeditioner angående häktade personer blifvit af Ofverståthållare-embetet gifne.
Majits nådiga kungörelse, .angående stämplade pappersafgiften af den 20 Oktober 1848 medgifna rättighet för utgifvare af brochyrer och periodiska skrifter att, emot stämpelafgifts erläggande, få deras så beskaffade arbeten med posterne kringspridde, än äfven nödvändigheten att, till beredande af större säkerhet emot de i sednare tider ej sällan förekommande poströfverier, utsträcka antalet af postiljonsbeskickningar, i icke ringa mån bidraga. Att, under sådana förhållanden, lindring i post-skjutsnings-besväret är af rättvisa och billighet påkallad, anser Kongl. Maj:t vara utom allt tvifvel, och behof» vet deraf har jemväl gifvit sig tillkänna uti de tid efter annan till Kongl. Maj:t ingifna klagoskrifter af posthemmasinnehafvare, hvilka sökt dels att från postföringen varda helt och hållet befriade, dels ock att en emot det ökade besväret svarande ersättning genom lämplig förhöjning af deu nu utgående skjutslegan måtte dem beredas. Vidkommande åter de serskilda förslag, som till åstadkommande af en förändring i omförmälte syftning, blifvit framställde dels af Rikets Ständer, angående posts-skjuts-skyldighetens skiljande från jordbruket förmedelst upplåtande af postföringen på entrepenad, dels af General-poststyrelsen till öfverflyttande på de gästgifveri-skjutsskyldige af den posthemmans-innehafvarne nu åliggande postföring, så finner Kongl. Majit icke skäl att till någotdera af desse förslag lemna nådigt bifall, enär genom antagande, vare sig af det ena eller andra, olägenheter skulle uppkomma, öfvervägande de fördelar, sorn i ett eller annat afseende deraf kunde vara ätt förvänta.
Förkl. 10.) Sorn dc i Convoy-Commissariatets Hufvudbok för år 1833 balancerade fordringar hos enskilda personer till största delen antingen blifvit godtgjorde eller ock bero al utredning i concurser, finnér Utskottet Revisorernes härom gjorda anmälan icke till någon åtgärd föranleda. § 57. (Pag. 114. Revisorerne hafva anmärkt, alt till f. d. General-Consuln i Algier, Canzli-Rådet Lagerheim blifvit utbetaldt första qvartalet af 1833 års Consulstractamente oafkorladt, ehuru han återkommit lill Stockholm i Januari 20 Stats-Utskottels Utlåtande j JV.o 76. månad samma år och således det högre lönebeloppet icke bordt af honom få åtnjutas längre, än till nämnde månads utgång; hvarförutan Revisorerne fästat uppmärksamhet vid det ansenliga belopp af 1,000 R:dr Hamb. Banco om året, hvilket sedermera blifvit Canzli-RåJet i exspectancelön tiIIdeladt. Ehuruväl, vid det förhållande, att, i följd af General-Consulstjenstens i Algier indragning, Canzli-Rådet Lagerheim j utan eget förvållande, blifvit skiljd från en befattning, deraf han skäligen kunnat påräkna sin framtida utkomst, billigheten fordrar, att Canzli-Rådet af allmänna medel må erhålla någon ersättning för sina förlorade löneinkomster, synes dock, i Utskottets tanka, lämpligare, att denna ersättning, i stället för att utgå såsom expeclance-lön, varder på pensions-stat öfverflyttad; så får Utskottet i följd häraf hemställa, det ville Rikets Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att den Canzli-Rådet Lagerheim, i egenskap af f. d. General-Consul i Algier, tillagde expectance-lön af 1,000 R:dr Hamb.
Då denna fråga förra gången hos oss före var, tog jag mig friheten yttra den åsigt, att i Bevilln.förordningen borde utsättas det belopp, som raan önskade genom bevillning inbringa. Att en sådan upgift qvarstår, anser jag äfven nu nyttigt, och anhåller derföre att, i likhet med hvad som i nu gällande bevilln.-förordning eger rum, i författningen må utsättas det belopp, som staten eger att genom allmän bevillning uptaga - 3fi(! Den 25 A u g n 811 «. tn. Gr. Lagerbjeke: Att det belopp, som R. St. afse att ge nom bevillning nptaga, blifver för allmänheten kändt, är riktigt och billigt; men en annan sak är huruvida detta bör ske genom att intaga beloppet i bevil In. förordningen. Antingen nu detta belopp kommer att stå i ingressen till bevilln.förordningen eller icke, så skall det likväl uplagas i riksdagsbeslutet, sorn upläses i alla rikets kyrkor, och beloppet blir då i alla fall väl bekant. Att ater uptaga det i bevilln.förordningen har sina olägenheter. Detta belopp är nemi., hvad bevilln.förordningen beträffar, endast af vigt såsom en grund för lagstiftaren, då han skall uttrycka hvilken procent som är riktig; naturligtvis måste han tänka efter huru mycket pengar han vill uptaga, och detta belopp ligger till grund för bestämmandet af procenten. Men sedan procenten är af lagstiftaren bestämd och af lagstiftande myndigheter tillämpad, så få icke dessa myndigheter tänka på huru mycket pengar man vill genom bevillningen uptaga; ty om de det göra, så inträffar just det som hittills kanske mest förderfvat bevilln.förordningen. Om t. ex. det skulle inträffa, såsom Grut befarar, att bevillningen ger för litet pengar efter den procent, som blifvit bestämd, så skulle ju, om det vore någon mening med att intaga detta belopp i bevilln.stadgan, man året derpå börja tänka efter att, ehuru egendomen taxeras till sitt verkliga värde och äfven näringarne högre än förut, så ger dock bevilln.förordningen mindre än man önskar; derföre får man lof sätta upp värdet högre. Hittills har man i motsatt ordning gått tillväga.
Justerades ett prot.utdr. för d. 10, 11, 12, 15, 16 och 18 dennes samt ett prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs å nyo Vallöf]. BorgareSt.-s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda prot.utdr. af förstnämnde dag, innehållande inbjudning till Medstånden, att instämma i det af BorgareSt. fattade beslut, att anhållan i tind. borde ske hos K. M., alt K. M. läcktes i nåder bestämma tid för riksdagens afslutande lill någon dag, sednast den 17 instundande Maj. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då H. M. Konungen låtit gifva RiksStm tillkänna, att H. M. vill hemförlofva R. St. å 'den dag uti instundande Maj månad, som fl. M. efter Sin återkomst lill Stockholm kan finna för godt att, på grund af inhemtade upplysningar, bestämma, så anser jag för min del olämpligt, att Sländerne på förhand bestämma någon dag, på hvilken riksdagsärendena skulle kunna vara sä långt medhunna, att Konungen på grund deraf skulle nu kunna bestämma dagen för riksdagens afblåsning. Jag finner först och främst omöjligt att förutse hvilken dag, som riksdagsärendena skulle kunna vara afslutade, hvarförutan jag icke anser Stäuderne äga någon rätt, ef - 534 Den 18 April e. m. ter grundlagens bokstatliga föreskrift, att begära det riksdagen mätte afslutas förrän alla ärenden äro tilländabragle, utan att det endast är Konungen, som kan bestämma om ett eller annat ärende är af beskaffenhet att icke böra fördröja riksdagens upplösning. Alldenstund således Konungen uti ifrägavar. hänseende, pä sätt jag haft äran nämna, gifvit sin tanka tillkänna, anser jag, att R. o. Ad. bör besvara inbjudningen ungefärligen i de ordalag jag nu tagit mig friheten antyda. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behaga besluta i öfverensstämmelse med hvad Frih. Palmstjerna nu föreslagit. Ropades ja.
Vid denna pröfning har hos Utskotten fråga först uppstått, huruvida, på sätt föreslaget blifvit, någon ytterligare Lagstiftning kan erfordras för så kallade enskilde Låne-Banker, eller de Bolag, hvilka vilja sig befatta med uppoch utlåning, utan någon rättighet derjemte alt utgifva tryckte eller graverade skuldförbindelser, sedlar eller depositionsbevis. Och då de enskilde, hvilka kunna sig förena, i afsigt att emottaga insättningar af penningar, vare sig räntefritt eller emot ränta, samt utlåna penningar och meddela Cassacrediliv, efter Utskottens öfvertygelse, ej kunna annorlunda betraktas, än såsom hvarje annat Bolag, hvilket kan uppstå, att under så kallad firma eller serskild antagen handteckning någon rörelse idka, och skäl således ej förefinnes att tillägga de Bolag, som sådan lånerörelse vilja bedrifva, någre andre förmoner eller för dem bestämma någre andre skyldigheter än sorn för Handelsoch Fabriks-Bolag i allmänhet redan genom 15 Cap. Hand. Balken och Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 äro stadgade, men Bolag, Bancooch Lag-l/tskottens Bet. N.o u. för bed rifvande af sådan lånerörelse dock icke i berörde Lagrum äro bestämdt omnämnde, finna Utskotten någon annan Lagstiftningsåtgärd i afseende på dessa Bolag ej erfordras, än att Utskotten bärmedelst få tillstyrka, det måtte Rikets Ständer, för deras del, besluta utfärdandet af en Författning derom, att hvad i5 Cap. Handels-Balken och Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 förklarar böra iakttagas af de Bolag, som under så kallad firma eller serskild antagen namnteckning vilja Handelsocii Fabriksrörelse idka, hädanefter skall tjena lill efterlefnad äfven för sådane Bolag, som önska alt med uppoch nllåningsrörelse sig befatta, utan dermed förenad rättighet att utgifva tryckte eller graverade skuldförbindelser, sedlar eller depositionsbevis.
Pant foreskrifver 5 §. g Capitlet Jorda-Balken , alt den pantsatta fastigheten skall, såsom om köp stadgadt är, vid Rätten uppbjudas, och i afseende på Testamenten är påbjudet uti 18 Cap. 1 Ärfda-Balken, att de inom sex månader från Gifvarens död skola hos Domaren uppvisas. Enär således de i Eagen godkände fång, att fastighet åtkomma, ej allenast skola i skrift upprättas och hos Domstolarne uppvisas, för alt dels i Minnesböcker och Protocoll antecknas eller införas, dels afskrifter deraf i Domstolarnes Archiv förvaras, samt Under-domstolarnes Domböcker och Protocoll ej allenast hos dem, utan äfven i vederbörande Öfverrätter äro att tillgå, skall det, vid de i senare tider ytterligare vidtagne stadganden örn allmänna handlingars fullständiga upprättande och noggranna vård , sannolikt icke inträffa , att åtkomst-handlingar, som äro förderfvade eller förlorade, ej kunna ersättas genom det vitsord 26 Bil. till LagUtshttets Bei'dn\pn&b N:og4i Lagen, i sådana händelser, uti 4 Cap. 10 §. Jorda-Balken lenmar Domstolarnes Domböcker och Protocoll. Skulle häremot invändas, att Protocoll beli Handlingar för äldre tider kunna vara förkomne, så lemnäs svaret uti 1805 års Kgl. Förklaring, hvaremot 20-årig häfd, såsom bevis på laglig egande-1'ätt, godkännes. Det åberopade lidandet för den fastig-^ liets-innehafvare, som ej kan anskaffa handlingar till bestyrkande af sin egande-rätt, torde ej förtjena serdeles afseende, ty, på satt visadt är, har Lagstiftaren för honom gjort allt hvad, utan förnärmande af andras rätt och säkerhet, kan fordras; och den, som lättsinnigt inlåtit sig i afhandling om fastighet, utan att erhålla laglig visshet, att hans fångesman egt hvad han sig afhändt, kan derigenom ej förr skaffa sig bättre rätt än företrädaren i eganderätten innehaft, samt måste åtnöjas dermed , att
Utskänkning af bränvin må icke utöfvas af den, som idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras. Å landet vare lag samma för minuthandel med bränvin. §. 6. Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej tilldelas annan än den, sorn har god frejd, gjort sig känd för ordentlighet, kan försvarligt skrifva och räkna samt pröfvas i öfrigt tjenlig vara. 638 Expedilions-Vtskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 303. Den, som, enligt 2 moni. i 1 §. af Förordningen angående vilkoren för bränvins tillverkning, icke får med sådan sig befatta, må ej tilldelas rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. §. 7. I stad skall Magistraten hvarje år inom första hälften af Maj för Konungens Befallningshafvande uppgifva de källarmästare, vinskänkar, idkare af schweitzeri-rörelse, traktörer och värdshusvärdar, hvilka å sin rörelse innehafva burskap, äfvensom de närings-idkare, hvilka rättighet till sådan rörelse, som i denna författning under minuthandel med eller utskänkning af bränvin förstås, blifvit förlänad för bestämd tid, hvilken före ingången af nästa försäljnings-år icke tilländalöper. I sammanhang dermed, och sedan Stadens Äldste hörde blifvit, skall Magistraten till Konungens Befallningshafvande afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer tilldelas, och, i sådant fall, föreslå försäljningsställenas antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må, i fall föreskrift jemväl i sistnämnda hänseende anses nödig. Konungens Befallningshafvande fatte derefter sitt beslut i ämnet och gifve det Magistraten tillkänna; dock må ej, mot både Magistratens och Stadens Äldstes afstyrkande, beslutas, att närings-idkare enligt 2 mom. antagas skola, ej heller sådana närings-idkares antal bestämmas högre än det, hvarom Magistraten och Stadens Äldste äro ense. §• 8.