Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
§ 3 Har ägare underlåtit att ommäta fartyget efter ombyggnad där dräktigheten förändrats, bötar han mellan 10 - 200 riksdaler och betalar dubbla avgifter. § 4 Har skeppsägaren bjudit, lejt eller rått så att bedräglig mätning skett bötar han 100 riksdaler. § 5 Alla böter som nämns i detta reglemente även den Oss tillkommande skadesumman tillfaller hälften angivaren och andra hälften närmaste sjömanshus. Böterna utsöks av den brottsliges egendom så långt räcker. Angivarens del gå före Kronans. Saknas medel förvandlas böter under 50 riksdaler till fängelse, böter över 50 riksdaler till allmänt arbete vid arbetsinrättningen i Karlskrona eller Vadstena. Tiden beror på storleken av böterna. § 6 Förbrytelser kan påvisas av vem som helst, som kan jämföra stadgade tabeller, som visar hur mycket varor beräknas på en svår läst med mätarbrevet. § 7 Angivelserna skall ske hos tullkammaren i den ort, där fartyget finns. Finner de efter prövning att det finns skäl för laga åtal skall ärendet omedelbart anmälas hos Överdirektörs ämbetet vid tullverket och mätarbrevet sändas dit. Rikets Kommers Kollegium vidtar åtgärder och visar det sig att fel begåtts, kvarhålls brevet hos Kollegium. Advokatfiskalen skall ofördröjligen se till att nytt lagligt brev utfärdas. § 8 Förbrytelsen döms vid Tull Rätten. Gäller inte förbrytelser som begåtts innan detta reglemente träder i kraft, vilket sker den 1 januari 1823. Stockholm den 9 maj 1822 CARL JOHAN Tabell som visar mängden av vissa varor, beräknade på en svår läst. Kungörelse angående vad som iakttagas bör i anseende till den allmogen i Sju Härader av Älvsborgs Län samt Städerna Borås och Ulricehamn beviljade handelsfrihet. Stockholm den 5 juni 1822 Rikets Ständer har anhållit om åtskilliga ändringar och rättelser i handelsfriheten för allmogen i Sju Härader av Älvsborgs län och städerna Borås och Ulricehamn. Vi har funnit skäl att stadga och förordna följande:
Lagen tryggar hans besittning, så länge ej tredje man lagligen bevisar sin företrädesrätt till fastigheten oell den honom frånvinner. En, utan lagligt bestyrkande af förre egarens åtkomst, vunnen lagfart och fasta medför i alla fall ej någon säkerhet, ty, enligt Kongl. Förklaringen den 17 December 18 Billill LagVtskotlets Betänkande N:o g4. 27 utestänga de ej rätter egares klander, och enda följden skulle blifva förlust, antingen för den lagliga egaren eller för den, som försträckt den olaglige inneliafvaren penningar ä fastigheten, men för hvilken förlust ingen medborgare lär vara blottställd , då han bevarat sina rättigheter med i Lag påbjudna formaliteter. Utskottets yttrande, att, dåtvänne vittnens intyg godkännas, såsom laglig bevisning, i frågor rörande en persons lif , ett lika vitsordande således äfven borde lemnäs åt tvänne vittnens med ed bestyrkte utsago , i fråga om egande-rätt, torde ej eller uthärda granskning. För att kunna bedöma, om och af hvilken samt emot hvilken en sådan, handling blifvit utöfvad, som , efter strafflagarne, medför lifvets förlust, fordras, i alimänhet, endast sundt förnuft och de yttre sinnen , hvilka , i följd af handlingens beskaffenhet, äro oumbärlige för att uppfatta densammas verklighet och dermed förenade omständigheter, men deremot, för att kunna intyga en persons eganderätt till fastighet, erfordras ej allenast kännedom, att fastigheten af den supponerade egaren innehafves, utan vittnena måste dessutom både hafva sett och granskat den skrift, hvarpå egande-rätten grundas, samt ega förmåga att bedöma, om densamma till form och innehåll är lagenlig, och pm tued den är förfaret, såsom Lagen för hvar - 28 Bil. till LagUtskottets Betänkande N;o 94. je serskildt åtkomst-siitt föreskrifvit, hvaraf följer, att en person, som i allmänhet för skickligt vittne mäste antagas, ej alltid, utan sällan, kan godkännas såsom skickligt vittne örn egande-tätt till fastighet.
Yid 6:te punkten. o,0, Om någon af ett fartygs besättning i följd af arbete vid gemensamt haveri skadas eller ljuter döden, torde, i sådant fall, enahanda kostnad, som förslaget i 6:te punkten innehåller i afseende å den, som vid fartygets försvar mot »fiender, kapare eller sjöröfvare», af en dylik olycka träffas, böra tagas i beräkning och ersättas, hvarföre Utskottet i särskildt stycke till detta moment föreslagit sålunda nödigt befunnet stadgande härom. § 182. Då samma rättsgrund för ersättning af skada, som fartyg lidit, torde höra antagas vara gällande å hvilken ort som helst der reparation sker, har Utskottet funnit de i 2:dra raden af l:sta momentet befintliga orden »t nödhamn» böra uteslutas § 166. I likhet med hvad på flera ställen i förslaget blifvit iakttaget, har Utskottet i Bih, till B. St. Om Haveri. 18 Särskilda Utskottets Betänkande M 2. denna § lemnat hänvisning till den §, som innehåller föreskrift h urul ees försäingseller haverimål, som blifvit af dispacheur handlagda, böra fullföljas. 7.0. Om.fartygs Denna rubrik har Utskottet ansett böra utbytas mot: »Om skada genom fardrfning pS* ett Ly<!s ombordlä g gning», då sistnämnda ord torde vara mera egentligt än de båda, som annat. förslaget innehåller. § 174. Stadgandet i denna §, angående fartygs flyttning, då de ligga för ankar, har Utskottet ansett företrädesvis tillhöra de för särskilda platser utfärdade hamnordningar, hvadan Utskottet uteslutit denna § och — för att ej rubba §§:nas nummerföljd —* i två §§:r delat 175 §. 8:o.
220 :o 8 22 »0 8 2 Munsterffrisware a 50 R:dr - Lönen är i Nya Staten ökt frän 47 N:dr 16 A.; och som deras »vederlikar med Lönetillökningcn iindfä 5; R:dr 16 §., sä är Löne-fpllnaden derefter i underdånighet fö- reslagen. Regements-Läkarens Lön är ökt frän 124 till 174 R-dr och Under-Läkarens frän 47 R:dr 16 A. till 8; R:dr 16 st.; och som dcsta nya Löner öfwerstiga hwad deras wederlikar undfä, kan ej nägon widare tillökning i under» dänighet förestäS. Esquadrons-Predikantens Lön är 74 R:dr; hwaremotBataillons-Predikantens är med lö- ne-tillökning 66:Z2; således ej eller anledning till nägon tillökning. Som Auditeuren har pä Stat, - 227: — Regements-Läkaren - » 174: — Esquadrons-Lakaren 8;; 16 Mönsterffrifwaren 74: — Hwilka löner öfwerstiga hwad deras »vederlikar bestäs, sä är ej nägon tillökning i underdånighet föreslagen. r 2 Dito pä Summa 750 lo Gotha Artillerie-Regemente. Eumina 426 42 (Bihang. Summa 70 Z2 — Rustkammar-Staterne. Summa 169 — —- Krigs-Academiens Civiloch Lärare - Stater. Livil-Statcn. I Professor i högre Mathematiken « 600 200 200 800- — i Lector i lägre ditö 250 8Z 16 — 8z l6 — zzz; 16. Transport ° 550 ! I i Adjunct i Mothematiktn it z;;-. l6. I Lector i Theologie» och Moralen zzz: 16. Dessutom Solna Pastorat, i Adjunct i Historien och Geografien 266: ;2. r
Utskottets öfver det förslag, att alla falska Assignationer böra af den Discont, i hvars namn de äro utgifne, ovilkorligen inlösas till deras fulla belopp, afgifna yttrande att ej kunna tillstyrka ett sådant stadgande, såsom innefattande en direct uppmuntran till förfalsknings-brott. Den proposition Herr Landt Marskalken till bifall härå gjorde, besvarades med Ja och Nej. Friherre Stael von Holstein: Det skadligaste af hela Discontrörelsen anser jag det vara att Assignationerna på Banken blifvit gjorde courante såsom mynt; häraf har många olägenheter uppstått. Det blir omöjligt att bestämma Den 5“ Augusti e. m. gränsen för det i rörelse satta Capitalet, då Assignationerna icke ovilkorligen inom en viss tid i Banken uppvisas till inlösen 3 och häruti torde man hufvudsakligen igenfinna möjligheten huru Disconter, som till fond och Creditif haft nagra 00000 R:dr, likväl rört sig med flera millioner, och kunnat draga en vinst af 30 ä 40 procent per Actie , hvarigenom penningen blifvit dragen från allmänheten till vissa individuel dessutom är Landet öfversvämmadt med falska Assignatioher , hvarigenom mångfaldiga menniskor särdeles af allmogen blifvit beri agne , samt otaliga rättegångar uppstått3 af denna orsak har äfven Malmö Discont i Allmänna Tidningar annoncerat att inga Götha Caoals Assignationer derstädes i betalning emottagas, så framt de icke endosseras, sä att man vet till hvilken man kan hålla sig, i fall man blefve bedragen. Jag tror denna omständighet vore tillräckligt skäl till förbud emot deias löpande; ty det är en pligt af en styrelse att söka förekomma att inbyggarena i Landet icke måtte varda bedragne. Det är äfven märkvärdigt att RiksgäldsFullmägtige förbudit Uppbördsmännen till Kiksgälds-Contoiret insända dessa Assignationer j då deremot Konungen’ befallt Götha CanalsAssignationers emottagande vid Statsverket. Vore det icke så nära Riksdagens slut, skulle jag begära få veta om eller huru många falska uti Uppbörden till StatsContoiret inkommit, och på hvem förlusten stannat.
Skogs-styrelsen och Läns-styrelserna, kunna deraf lätt förvecklingar uppstå, och Revisorerne anse derföre det böra leda både till ordning och reda uti förvaltningen samt möjligen äfven till besparing, om Kongl. Skogs-styrelsen ensam finge emottaga och disponera såväl Skogsplanteringskassan sorn samtlige för skogsväsendets ordnande anvisade medel, helst, genom en dylik anordning, på ett ställe blefve synlige alla utgifter i och för denna gren af statshushållningen. — So — § 14. I sammanhang med förslag till afhjelpande för framtiden af en sådan svårighet för Stnts-kontoret att fullgöra sina förbindelser till Riksgälds-kontoret, som den,hvilken under åren 1858, 1859 och 1860 inträffat, hade Ilikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer framställt lämpligheten deraf, att, för skyndsammare indragning af Stats-kontorets behållningar i landtränterierne, så kallade postremissvexlar måtte begagnas; men uti den af Kongl. Stats-kontoret, med anledning af Revisorernes yttranden, afgifna underdåniga förklaring har sådant blifvit afstyrkt, dels på den grund, att dermed vore förenade åtskilliga angifna olägenheter, dels under åberopande hurusom Kongl. Maj:t genom nådigt beslut af den 26 Juli 1856 afslagit en utaf General-tullstyrelsen gjord underdånig framställning om tillstånd att uti tulluppbörden få emottaga vexlar af omförmälda slag. Rikets Ständers nu församlade Revisorer, hvilka anse att en betydlig fördel skulle vinnas, derest för statens penningeremisser finge begagnas så kallade postremissvexlar, utfärdade af enskilda banker eller filialbanker, hafva trott, att den obenägenhet, sorn visat sig emot begagnande af dylika vexlar, ägt sin grund uti den oriktiga föreställningen, att en större våda vore med postremissvexlars begagnande förenad, än den, som åtföljer kontanta medels försändande med posten.
Presteoch Borgare-Stånden hafva deremot beslutat, dels att den ifrågavarande artikeln bör lyda sålunda: väfnader: helsiden: alngods: ”alla släta sidentyger såsom ”taft, satin, levantin eller af hvilken annan benämning ”sorn helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, ”hvaruti någon inväfd blomma eiler figur icke befinnes”, dels ock att förbud mot införsel deraf fortfarande skall ega rum. Bonde-Ståndet åter har, lika med Ridderskapet och Adeln, gillat den af Utskottet föreslagna redactionen, men angående införseln fattat enahanda beslut, som Preste-och Borgare-Stånden, eller att förbud mot import deraf bör bestämmas.
Nu vet man hans inländske arfvinge: men ej hvar han är, läte då Domaren i allmänna tidningarne, tre gånger, minst en en månad emellan hvarje gång, och första gången sist inom tre månader från den dag, då boupteckningen till Rätten ingif ven är, kugöras, att arffallit honom till. Vilja fjermare det arf lyf-ta , vare det tillåtet, der de för arfvet och dess afkomst ställa borgen, sorn. af Rätten godkännes. Begagna de ej lyftningsrätten, förordne Domaren god man, som arfvet vårdar och förvaltar , till dess den frånvarande arf vingen sin rätt bevakar eller tiden dertill ute är. Kommer ej den frånvarande arf vingen inom 10 år frän den dag, då kungörelsen tredje gången i tidningarne infördes, vare från arfvet skiljd, der han ej laga förfall visar. Hvad åter angår Peter Pehrssons yrkande, att den i i §. af meranämnde Cap. omförmälde borgen måtte ”blifva bestämd i anseende till tiden för dess gällande kraft, och hvilken tid lämpligen borde inskränkas till io år, efter hvilka samma borgens-förbindelse borde anses hafva upphört,” så finner väl Utskottet sig icke kunna med full säkerhet urskilja och bestämma rätta meningen häraf; men, för den händelse att Motionairen åsyftar, det löftesmännen borde vara frie från all ansvarighet. derest icke fordran i behörig ordning anmäles, eller kräfves inom io år, får Utskottet tillkännagifva, att Lag-Utskottets Betänkande N:o 126. i5 Utskottet anser detta följa af stadgandet i Kongl. Förordningen deni 3 Junii 1800, om förkortande af den i 9 Cap 12 §. Handels-Balken utsatta tid, inom hvilken fordringar emellan enskilde kunna blifva gällande, och att någon ytterligare föreskrift härom således icke erfordras; hvadan Utskottet tror, Peter Pehrssons berörde framställning icke böra till någon öranleda. Ankom till Exp.-lltsk. d. 17 Sept. • Betänkande, ofver Eiksdagsfullmägtigen Johan Ericssons från Stora Kopparbergs
Jo! derföre, att, enligt Utsk:s yttrande, våra lagar för närvar, icke skall innehålla något om brottslingars förvisning, hvilket jag redan vederlagt; och att kolonisation skulle medföra oberäkneliga kostnader är äfven vederlagdt. Jag hade trott, alt det förhållande, som varit en följd af fångvården i Sverige, den våda för enskild och allmän säkerhet, som uppstår genom det närvar, systemet och som inom hela landet är erkänd, skulle hafva gifvit Utsk. ledning för omdömet om behofvet af andra utvägar för fångvården än de nuvar., och andra utvägar, än att skaffa tillfälle för dessa förbrytare att på ett sådant sätt kunna lemna samhället ersättning för hvad det för dem påkostat, finnas icke. Ett stort steg hade då varit uttaget till förbättring af dessa brottslingar, som blifva större förbrytare med hvarje gång de återkomma till fängelset. Efter några års arbete vid kolonierna kunde deremot fångarne beredas tillfälle att, genom användning af deras besparade medel, än återgå till samhället såsom oberoende, vid arbete erfarne personer. Dessa frågor äro så vigtiga att, om Utsk. litet mera hade betänkt saken, hade det sannolikt icke afgifvit sitt nu ifrågavar. betänk., helst om man jemför de nu af mig uppgifne obestridliga fördelar med de kostnader, fångvården i riket för närvar, och i framtiden medför; kostnaderne för närvar, äro möjligen beräkneliga; men efter några års förlopp icke så. Jag för min del anhåller om återremiss af detta betänk., och att Utsk. måtte tillstyrka R. St. att anvisa 12,000 r:dr till den undersökning, som skall ske i och för jernvägsanläggningarna. Det är tids nog att bereda de förändringar i kriminallagen, som erfordras i och för kolonisationen, sedan det visat sig att den med lätthet kan anläggas. Jag förnyar min begäran om återremiss.
Upplästes och lades' på bordet Stats-Ut - Den ig Januarii 59 skottets den 12 dennes afgifne Ullålande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Landshöfdingens öfver Norrbottens Län, Hr Friherre G. A. Koskulls underdåniga Skrifvelse dea 29 November sistledit år, rörande anstånd med indrifvandet af den ännu återstående del af Westerbottniska Lånet, som skall erläggas af innevånarne i Norrbottens Län, deruti Utskottet af anförde skäl tillstyrkt bifall å Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga hemställan, så att med fulla Inbetalningen till RiksgäldsContoiret af de 5,384 R:dr i3 sk. 7 rst. Banco, hvilka innom 1817 “rs utgång från Norrbottens Län bordt vara lefvererade, må anstå till nästkommande Februarii Månads slut; dock borde uti Riksens Ständers härom afgående underdåniga Skrifvelse tillika anhållas, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens Län måtte undfå Nådig Befallning, att derest, efter hvad Kongl. Majrts Befallningshafvandes underdåniga Skrifvelse tycktes utmärka, några medel, i afräkning på berörde Summa redan skulle vara uppburne, desamma genast till Riksgälds-Contoiret insända, och på lika sätt förfara med dem, som ytterligare inflyta. Beträffande åter Liqviden af den på Westerbottens Län belöpande andel i Lånet, bar Utskottet uti till Herrar Fullrnägtige i RiksgäldsConloiret aflåten Skrifvelse trodt sig böra fästa deras uppmärksamhet på åtskiilige anmärkte omständigheter, jemte tillstyrkande, att, till vinnande af närmare upplysning infordra Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens Län bestämda Svar på vissa uppgifne frå - 60
Efter bönen omfamnade vi mrs B., lärarinnorna och dem bland kamraterna man tyckte om, hvarpå vi gingo upp till våra sofrum. En stund efter kom en lärarinna för att släcka gasen i rummen, och sedan voro alla samtal förbjudna. Detta var lätt att kontrollera, då dörrarne till sofrummen stodo öppna om nätterna. (Forts. o. slut i nästa n:r.) " Iduns skollofskoloni " Tack vare våra läsarinnors offervilliga bistånd har insamlingen till skollofskolonien nu så långt framskridit, att i det närmaste ett tusental kronor influtit — ett betryggande belopp för den goda sakens realiserande på i hufvudsak samma grunder som i fjol. Barnen komma äfvenledes denna gång att utses från olika af hufvudstadens församlingar — fattiga, svaga, men välartade barn, som genom g o d flit och goda seder gjort sig särskildt förtjänte att ihågkommas till denna glädjefulla, själsoch kroppsstärkande rekreation, af hvilken de alla så väl äro i behof. Som föreståndarinna för kolonien hafva vi tillfredsställelsen att äfven i år se medfölja fru Fredrique Falk. Dagen för utflyttningen är ännu icke definitivt bestämd, men torde densamma antagligen komma att försiggå under loppet af nästa vecka. V i fortsätta här redovisningen för de influtna medlen.- Transport 821: 16. Nyinflutna medel: Ejda 1: 50; Vårgårda 5: —; A. och E. 2: —: Ernst och Signe 2: —; Oscar Ericsson, Karlskrona 0: 50; Louise H. —; Minne af Ivan, Karlskrona 10: —; L. E. Östersund 15; —; E — n 2: —; E. och I. S., Halmstad 2: —; Fyra små syskon och deras tjänare i Arjeploug 5: —; A. J. Johansson m. fl., Berg; 8: —; C. Kbg, Uddevalla 1: —; Prenumeranter på Idun i Grenna 3: —; Jeanna 1: —; » Lilla moster » 12: 50; Edla L. Sala 10: — E. W. B., A. B., O. T., F. B., O. A., J.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. ning, men vid beslagstillfället icke finnes i bränneriet, utan på annat ställe å den egendom, bvarå den olofliga bränvinsbränningen blifvit föröfvad, ej kan dömas förbrutet, men sådant deremot inträffa med bränvin, sorn icke blifvit genom oloflig bränvinsbränning tillverkadI, men råkar alt vid beslagstillfället i bränneriet förvaras. Ett stadgande, som kan leda till sådan följd, hafva utskotten ansett icke böra bibehållas; hvaremot utskotten, icke förbiseende de svårigheter, som, ifall ett stadgande, grundadt på en allmän presumlion, öfvergifves och ett sådant, som medförer bevisningsskyldighet, i stället anlages, stundom kunna i bevisningsväg uppstå, funnit sig böra, för ifrågavarande moment, föreslå den förändrade redaktion, att, uti de i stadgandet ornförmälda fall, det vid beslagstillfället befintliga, olofligen tillverkade bränvin, jemte de kärl, hvari det förvaras, skola vara förbrutna. Utskotten, som vid 28 § föreslagit det sätt, hvarpå bränvinsbränning, som idkas i förening med pressjästberedning, skall beskattas för den tid af året, då bränvinsbränning eljest icke är tillåten, hafva ansett det nya stadgande böra i 37 § införas, att, i händelse den, som med serskildt tillstånd idkar bränvinsbränning i förening med pressjästberedning, skulle öfverträda eller icke uppfylla de vilkor, hvarunder tillståndet blifvit lemnadt, han skall straffas såsom för oloflig bränvinsbränning, enligt 34 § och 35 § 5 mom. och dessutom vara den erhållna rättigheten förlustig.
Då mantalsskrifningen fortgår samtidigt inom länets härader, oell Konungens Bef:h:de således icke kunna der vara tillstädes, är det svårt alt inse någon anledning till närvaron af dess ombud. Jag förklarar bestämdt, att deraf ingen nytta hemtats, men stundom oreda, genom ett illa förstådt ombudsmanskap. Vill landsh:n besöka dessa förrättningar, kan han, utan annan auetorisation än sin insinuation, sådant göra. Det har i sanning varit oväntadt att finna Utsk. föreslå, först, att Konungens Bef':h;des ombud — eller den person, som å Konungens Bef:h:des vägnar gör och låter — skall meden röst deltaga uti skattskrif - Den 39 Maj. skrifnings-förrältningens beslut, livi ika, derest de öfverklaga?, sedan skola underställas samma Konungens Bef:h:des pröfning och rättelse. Till undvikande af sådan oformlighet, afstyrker jag all föreskrift om Konungens Bef:h:des eller, hvilket är det samma , dess ombuds deltagande uti och närvaro vid mantalsoch skaltskrifnings-förrättningen. — Detta i förbigående sagdt. — Alen uti åtgärden alt föreslå hvad vid mantalsoch skallskrifningen iakttagas skall, äfvensom på flera efterföljande ställen, har Ulsk. begifvit sig in på ett fält, hvilket våra grundlagar icke upplåtit åt Bevilln.Utsk. alt bearbeta. Bevisen för denna åsigt skall jag uppgifva i sammanhang med min, vid slutet af dessa anmärkningar, utsättande anhållan om betänkandets återremitterande. Nu får jag exempelvis blott antyda, hvarthän Bevilln.Utsk:s lagstiftning i sådan riktning och omfång lätteligen kan leda. Att författning rör;de mantals-och skattskrifning ingår lili den ekonomiska lagstiftningen, derom vittnar nogsamt, utom annat, K. M:s nådiga "förordn. ang:de mantalsoch skatt”skrifningarna i Riket, gifven Stockholms slolt den 3o September i8t 2.” ilvad i delta fall redan skott, kan hädanefter ske. Skulle nu R.
Detta utdrag ur förslagsprotokoliet skall genom pastors försorg sednast 14 dagar efter det blifvit församlingen från predikstolen offentligen delgifvet, i Postoch Inrikes tidningarne vederbörande meddelas under rubriken legala annonser. 8:o Sökande, som varit i tillfälle att genom särdeles fallenhet kunna förvärfva sig kunskapsbetyg i pianospelning, viol, violoncell eller annat musikaliskt instrument, njute vid förslags upprättande till lägenhet å landet till godo ett enhetsbetyg för hvarje sådant betyg å nämnde instrument, men vid förslags upprättande i städerna beräknas alla musikaliska kunskapsbetyg efter sin graduering. 9:o Inga betyger, som ej fordras vid den sökta tjensten, må med ansökningen bifogas eller räknas till meriter, utan gälla här endast de betyg och tjenstår, som äro förvärfvade i och för den sökta tjenstens ändamål, med undantag af hvad i 3:dje och 8:de punkterna nämndt är. 10:o Beträdes sökande, som å förslag blifvit uppförd, att med församling hafva ingått någon hemlig lönkonvention, understigande den lagliga eller af företrädaren innehafda lön; varde han från förslaget utesluten och annan medsökande å förslaget uppförd i det rum, hans meriter föranleda. 44:o
Utaf de, jemlikt Rikets Ständers beslut, af Riksgälds-kontoret, under den 3o September iS/ji, utfärdade <768 st. fyra procents obligationer, å 4,000 r:dr hvardera, för Svenska statsverkets då återstående skuld lill Rikets Ständers bank, i anledning af Bankens förskotter för 1808 och 1809 års krigskostnader, infrias årligen tjugotvå stycken å ett sammanräknadt kapitalbelopp af åttatioåltalusen r:dr; hvarförutan Riksgälds-kontoret vid hvarje års slut skall inlösa samma års ränlekuponer för dessförinnan icke infriade obligationer. Så länge Rikets Ständers bank är innehafvare af alla de icke inlöst® ©bligationerna, hvilka för närvarande utgöra ett antal af 814, stöch lyd® Striix-Vtskntltls Wcmrrinl, A:o 239. å ett belopp af 3,256,ooo r:<lr, bör, vid obligationernas infriande, följas deras nummerordning; men derest ett annat förhållande inträffar skall genom lottning, sorn inför fullmägtige i Riksgälds-kontoret, vid öppna dörrar, förrättas, bestämmas, hvilka obligationer för året komma att inlösas; och skola dessas nummer sedermera kungöras Irenne gånger i allmänna tidningarne, irsla gången inom tre månader före inlösniugsliden» s 6. Den i Piiksgälds-kontorels räkenskaper under rubrik-: