Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från det ögonblick han lämnade Frankrikes ärelystne regent förstod han att möta vidden av de plikter Kongl Maj: t och Svenska Folkets förtroende ålagt honom. Om Sverige vid Frankrikes fredsbrott mot Ryssland hade varit i besittning av de länder de nyss förlorat, hade Vi kunnat grunda Vårt beslut på beräkningen av krigets vådor och framgångens ära. Nu blev det regeringens plikt att handla annorlunda. Sverige hade på hundra år endast gjort förluster. Konungen kunde inte lämna sin son till stora och fruktade faror. Därför befästes ett förbund mellan Rysslands kejsare och kronprinsen, varigenom Sverige garanterades en förening med Norge. En armé på 35000 man ryska trupper blev ställd under kronprinsens befäl, därav befordrades det antal som var bestämt att nyttjas mot Norge. Sverige hade redan i augusti 1812 samlat sin armé för att förenas med ryska trupperna. Krigshändelser som bidrog till Napoleons missöde inträffade och Sveriges krig uppsköts till våren. Under vintern öppnades nya förhandlingar med England, som hittills slutit fredsfördrag med Sverige, men inte med Norge. De gav tillsammans med Ryssland och Preussen garantier för att Sverige skulle få Norge. Sedan kronprinsen tillsammans med Sveriges bundsförvanter delat de lagrar som evigt skall utmärka denna minnesvärda tid, vände han sin blick mot Norden, för att där tillkämpa sig den enda belöning han eftersträvade, nämligen föreningen med Norge. Detta bekräftades vid Österrikiska hovet i februari 1814 och i den fred som undertecknades mellan Frankrike och Sverige i maj. När svenska armén vände tillbaka till floden Rhen för att på skynda världsfreden hejdades den av motstånd av Norges Ståthållare, som hotade att tillintetgöra alla förhoppningar för framtiden. Kungen har i en första proklamation till norska folket lämnat borgen på en regeringslära, som skulle följas. Den medgav inte införandet av envåldsmakt i Norge, varigenom Sveriges frihet alltid varit hotad och i jämförelser med folkens rättigheter, en oundviklig söndring mellan dem förr eller senare uppkommit. Norrmännen fick nu en säkrare grundlag än deras egen. Hade de fått ett förhatligt ok, skulle de varit säkra om att varje redlig svensk man skulle rest sig till deras bundsförvant. Kongl Maj: t trodde länge att detta skulle ske utan blodsutgjutelse, men slutligen måste han gripa till vapen, då ingen överenskommelse med Norge nåddes.
De båda ländernas innevånare skall fortfarande ha nytta av varandra, således får finnar utföra malm, tackjärn, kalk, byggnadssten till masugnar och smältugnar från Sverige och svenskarna får föra ut boskap, fisk, spannmål, lärft, tjära, bräder, trävaror, timmer och ved från Finland. Sverige får rätt att utan avgift köpa 50.000 tschetwerts spannmål från hamnar i Finska viken, såvida det inte blir hårda år. Fullkomlig jämnlikhet skall gälla angående saluten mellan de båda ländernas krigsskepp. När skeppen möts på sjön rättas saluten efter befälhavarens värdighet, så att den med högre rang mottar saluten först, vilken sedan skott för skott besvaras. Om de är av samma värdighet skall ingen salut ges. Om några punkter i traktaten ej blivit bestämda, skall de avhandlas vid ambassaderna eller inför fullmyndiga ministrar. Traktaten skall ratificeras i S: t Petersburg. Undertecknat den 17 september 1809 av Curt Stedingk, Niccolas Romanzoff, A F Sköldebrand, D Alopeus. Alltså har Vi detta fredsfördrag gillat och antagit och vill det till alla delar uppriktigt, troligen och redligen uppfylla och fullborda. Stockholm den 3 oktober 1809. CARL. Vi Alexander I har genom överenskommelse med Hans Maj: ts Konungen av Sverige i Fredricshamn den 5 september 1809 avslutat och undertecknat detta fredstraktat. (Här följer hela traktaten igen). Alltså vill Vi detta traktat bekräfta och ratificera att obrottsligen bibehålla och iakttaga allt som blivit stadgat. S: t Petersburg den 1 oktober 1809. ALEXANDER. Riddarhusordning; av Kungl Maj: t stadfäst å Örebro slott den 13 oktober 1810. De 60 paragraferna överensstämmer till största delen med den Riddarhusordning som fastställdes vid riksdagen i Stockholm den 31 mars 1810. Örebro slott den 13 oktober 1810. CARL. Stadfästelse, å det av Riksens ständer begärda tillägg vid justitieombudsmannens instruktion; Örebro den 15 oktober 1810. Riksens ständer har anhållit om ett tillägg i justitieombudsmannens instruktion.
Uti särskilda inom Presteoch Borgare-Stånden väckta, till Utskottet remitterade motioner, i det förra Riks-Ståndet, under Nio 102, af Biskop Hultman, med hvilken Prosten Palmlund instämt, och i det sednare af Herr Lemchen, är vordet 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. anlördt, hurusom Jönköpings högre elementarläroverk, som för närvarande endast har 13 ordinarie lärare, nemligen Hektor, 4 Lektorer och 8 Adjunkter, visserligen, enligt Kongl. Maj:ts ofvanberörda förslag, skulle erhålla ytterligare 4 Adjunkter, men i förhållande till lärjungarnes anlal vore med iakttagande af ofvanberörda beräkningsgrund redan nu berättigad t till 19 ordinarie lärare, hvarförutan med säkerhet kunde antagas, alt lärjungarnes antal framgent komme att betydligt tillvexa; i anledning hvaraf och med hänseende till vigten deraf, att undervisningen jemnt och lämpligt mätte kunna fördelas emellan läroverkets högre och lägre klasser, molionärerne hemställt, att, jemte de af Kongl. Majit föreslagna fyra adjunktsbeställningar, två nya lektorstjensler måtte vid Jönköpings skola inråttas. Onder omlörmälande al de svårigheter, som under sednare åren mött för erhållande af lämpliga personer till bestridande af undervisningen i främmande lefvande språk vid Hernösands högre elementarläroverk, der Lektor i berörda ämne icke funnes anställd, hafva uti särskilda inom Hiks-Stånden väckta motioner, hos PresteStåndet Biskop Bergman, med hvilken Hofpredikanlen Lithner instämt, hos BorgareStåndet Herr Staaff och lms Bonde-Ståndet Hiksdagsfullmägligen Per Östman från WesterNorrlands län, hemställt att, med orubbadi bibehållande af omförmälda läroverks ordinarie lärarepersonal i öfrigt, Pikets Ständer måtte anvisa lön för ytterligare en Lektor derstädes med undervisningsskyldighet i främmande lefvande språk.
När Stånden hafva denna rått, måtte de äfven hafva en del deraf, den, att anmoda Utskotten att skyndsamt utlåta sig, och att inkomma först med grunderne, såsom utgörande blott en del af det hela. Herr Grefven och LandtMarfhalken yttrade, att, då förevarande ämne delade sig i tvenne delar, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra till Ridderskapet och Adeln framställa tvenne särskilde propositionerj och föreslog Herr Grefven och LandtMarfkalken således först, att Friherre Björnst jernäs den 20 sistledne Mars förmiddagen på bordet lagda Memorial måtte, jemte alla de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, denne dag med» d eldte Den 7 April f. m. 177 deldte yttranden, endast med undantag af Friherre Wirséus anförande, som blifvit hegardt på bordet, lil! Statsoch BancoUtskotten remitteras ; hvilket bifölls. < Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt, att, på sått Friherre Boije föreslagit, särskildt anmoda Utskotten att, så fort sig göra låter, till RiksStånden afgifva fullständiga och behörigen motiverade grunder till den finans plan, som af Utskotten kommer att utarbetas. Ropades Ja och Nej. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf'. Om jag ej allt för orätt förstått Herr Friherre Boije;, har han förenat sig med Herr Tham i den önskan, att Utskotten måtte anmodas så fort ske kan inkomma med en fullständig finans-plan. Skall således proposition göras i anledning af TIerr Friherre Boijes och Herr Thams framställningar; så år det en fullständig finans-plan, och ej blott allmänna grunder, som Utskotten skola anmodas att ofördröjligen afgifva. Herr Lagerhjelm, Pehri Jag skulle ej hafva uppträdt, om jag ej ansåg detta ögonblick vigtigt.
Om sjuk-gymnastiken verkligen vore hvad den föregåfve sig vara, nemligen en verksam method att på mekanisk väg bota sjukdomar, och det intygade erfarenheten till fullo, så följde dels att dess handhafvande borde, likasom annat rörande sjukvård, ställas under gällande författningar och Kongl Sundhets-kollegii öfverinseende; dels ock att arftagaren af en sådan konst-utöfning borde meddela andra tillräcklig undervisning i saken, på det den icke med nuvarande innehafvare måtte gå under, samt slutligen att han genom utfärdade betyg borde upplysa så väl Medicinal-styrelsen, sorn allmänheten, hvilka lärjungar från Institutet utgått med den underbyggnad och skicklighet, att sjukes behandling utan fara kunde åt dem anförtros, — en skicklighet, hvilken visserligen icke hvarje pedo-gymnast eller fäktare, som ur andra eller tredje hand lärt sin konst, egde, ehuru han för det närvarande med samma rätt som Central-insti tutets Föreståndare kunde konsten utöfva. Hvad sjukgymnastikens legaliserande vid Institutet anginge, hade Kongl. Sundhets-kollegium på flere sätt sökt förmå Föreståndaren att till Kollegium åtminstone afgifva årsberättelse om dess verksamhet såsom sjukvårds-anstalt; men utan att förneka Kollegiets behörighet att fordra en sådan redogörelse, har det likväl uraktlåtits att efterkomma uppmaningen. Fordrade än granlagenheten mot den frejdade Ling, skaparen af Svenska gymnastiken, att låta honom, obesvärad af alla rapporter, fullfölja sina forskningar, så vore deremot en dylik undfallenhet mot arftagaren af hans konst och af hans plats på intet sätt berättigad. Tvärtom funnes intet skäl att fritaga honom mer än andra utöfvare af läkekonst från skyldigheten att inför Medicinal-styrelsen redogöra för sin medicinska verksamhet. Både han sjelf och allmänheten skulle väl blott kunna vinna derpå att äfven denna konstutöfning sålunda blefve af staten erkänd och berättigad.
Jag utbeder mig att få först påminna derom, att LordCanzleren i England är icke tillika Minister; och att den Embetsman åter, som egentligen utöfvar högsta controllen öfver Domaremagten, och således kan anses äga en befattning, svarande emot vårt JustitiaeCancellers-Embete, är icke tillika Ordförande i någon Domstol. Hvad hufvudfrågan åter angår, så anhåller jag att få återföra den till sin primitiva beskaffenhet. Ständernas begäran var aldrig annan än, indragning af Embetsman och förbättrande af sjelfva arbetsmethoden inom samteliga civila EmbetsmannaVerken; men aldrig hafva Ständerna framställt någon begäran om en förändring i Styrelse-former, oförenlig med sjelfva Constitutionen, och rakt stridande emot hela dess esprit. Må man nu blott skilja dessa ämnen åt. Må gerna det behållas af Betänkandet, sora icke rubbar våra conslitutionella for - Den 27 Maji. mer; men må det andra, som olyckligtvis blifvit inblandad, afsk i 1 jas och förkastas, såsom stridande emot RegeringsFormen. Jag inser rätt väl Herr Friherre Anckarsvärds afsigt, och jag gillar den alldeles; men gillar aldrig lians föreslagna sätt, emedan jag tydligen förutser, att sättet förer till helt annat än hans afsigt är. Herr Munck af Rosenschöld: Jag vill blott crindra, att Riksens Ständer vid två föregående Riksdagar yttrat samma önskan, att nemligen en Cominitee bestående af Embetsman måtte för ändamålet varda organiserad, och verkan af denna önskan ligger öppen för hvar man. För öfrigt och sedan Riksens Ständer uppdragit åt deras särskildta Utskott, att utarbeta grunderne för det arbete, hvilket blott af Commiteen kan i detaille utföras, och då dessa grunder nu af Utskottet blifvit uppgifne, så måste frågan nu vara, att antingen antaga eller förkasta dessa grunder. Då likväl så många anmärkningar deremot blifvit framställde, tror jag för min del lämpligast vöre, att Betänkandet återremitterades. Friherre Anckarsvärd:
Jag känner dock Skriftens ord: ”Gifven Gud, hvad Gud tillhör och Kejsaren hvad honom tillhör”, en sanning som äfven den af Hr Frih:n åberopade Luther förfäktade. Jag kan icke inse, att någon ära vinnes dermed, att man skall med berådt mod trampa bestående lagar under fötterne, ehuru jag nyligen hört en af motionärens vänner oförtäckt, vid min tillfrågan hvarföre han höll conven1 H. ' 5 Dce 3 December. tiklar, svara: ”att vår Herre Jesus Kristus tvingade honom dertill”. Och della skulle Han göra, som sände lärjungen att utur fiskens mund hämta en jordisk skattepenning? Härtill svarade jag då, hvad jag svarar nu, ”ätt Kristus ldef vår rättfärdighet icke derföre, att Han trampade lagen under sina fölter, utan derföre all Han i tankar och begär, som ord och gerningar fullgjorde lagen. Annu predikas hans lära: ”varec all mensklig ordning undergifven”, och säkert är att der, hvarest hans Evangelium räder' och hans^kärlek segrat, der öfverträdes icke en äfven den minsta punkt i den borgerliga lagen, ulan der utvecklar sig utur tron en inre som yttre samhällsordning, der lydes icke mindre Gudomlig än mensklig lag. Länge och fastän icke allmänt utan rättare i offentligt tryck har klagats öfver den inom vårt land rådande inskränkta religionsfrihet och äfven detta utgör föremål för motionärens klagan, men han har förvandlat ordet religionsfrihet lill samvetstvång. Jag hemställer derföre i detta nu till Hrnne, om något samvetstvång kan äga rum? Ja! det äger rum i den stund hjertat faller bort från sin tro, ty då blir det slaf under egna begär, då betvingas samvetet af en skuld, då kufvas det af begären inom eget bröst, bland hvilka begär, andligt icke mindre än verldsligt högmod förlryckes och smider hjertat i bojor. Aposlelen säger, såsom Frilnn väl vet: ”den rättfärdiga är ingen lag satt”, det är, han är fri genom sin tro, och elen förtröstan och kärlek, sorn'följer af tron. Jag förvandlar derföre
Kronprinsessan Victorias hälsotillstånd har småningom något förbättrats, telegraferas från Rom. Kronprinsessan mottog den 21 januari på f. m. åtskilliga i Rom varande svenskar och norrmän samt hade till middag inbjudit ministern frih. Bildt med fru. Kvinnlig medaljör. Fröken Hilda Wennberg, som i 25 år haft uppdrag att utdela vissa af den k. familjens gåfvor till behöfvande, har af konungen fått mottaga en medalj i guld af trettonde storleken med konungens bröstbild att bä- ras i guldkedja om halsen. Våra flickors skoldräkt. Från finsk kvinnoförening har till Fredrika Bremerförbundets dräktreformförening ingått underrättelse om, att föreningen vid ryska hygieniska sällskapets i Petersburg exposition erhållit sällskapets stora silfvermedalj för en skoldräkt för flickor, tillverkad hufvudsakligen efter Svenska dräktreformföreningens modell och just densamma, af hvilken Idun i höstas meddelade beskrifning och afbildningar. Svenska allmänna kvinnoföreningen till djurens skydd hade i måndags afton sammanträde å Hotel Continental under ordförandeskap af fru Varenius. Af årsoch revisionsberättelserna för år 1894 framgick, att föreningen haft i inkomster 2,189 kr. och i utgifter 3,008 kr. Den sammanlagda behållningen utgjorde vid årets slut 11,114 kr. Medlemsantalet var 1,034, hvaraf 277 voro ständiga ledamöter. För att främja djurskyddets sak hade föreningen, bland annat, utdelat flere belöningar samt frän trycket låtit utgifva en mängd broschyrer och böcker. Vidare har föreningens styrelse till öfverståthållareämbetet aflåtit en skrifvelse, hvari anhålles, att en eller flere personer, anställas i stadens tjänst för att tillhandagå allmänheten med medel för vilda kattdjurs utrotande. Full ansvarsfrihet beviljades styrelsen. Till dess ledamöter återvaldes fruarna Varenius och Signeul, friherrinnan Ruuth och frö- ken Sparre samt öfverstelöjtnant von Hedenberg, kapten Axelsson och redaktör Hökerberg. Föredrag hölls därpå af veterinärläkare S. Nysledt öfver ämnet: » Några erinringar om hemmets betydelse för djurskyddsarbelet ». tal och lustiga visor förekommo ock.
För egen del skulle jag önskat, att Bo_ laget jemte underrättelse om närvarande behof, tillika hade meddelat mera fullständige upplysningar, om verkets ställning i öfrigt, dess verkliga tillgångar af så väl kol, sorn andra af naturen der nedlagde rikedomar af eldfasta leror, i godhet (äflande med de bästa utländska, samt variationer af der förekommande Sandstenssorter, hvilka säkerligen en gång med ringa kostnad, skola begagnas till flerfalldiga industriella företag; men då sådant icke skedt, och Dm 12 Februarii. 327 det Utskott till hvilket frågan nu kommer att remitteras, utan vissa föregående upplysningar, troligen icke kan ingå i någon hufvudsakelig pröfning af ämnet, eller till Riksens Ständer meddela något fullständigt utlåtande derom, vågar jag ödmjukeligen hemställa om icke Bolaget, innan ämnet till vidare handläggning förekommer, kunde anmodas, att skyndesamt meddela följande upplysningar nemligen : 1:0. En Specifique uppgift på hvarje sort kol, som årligen uppfordrats och försålts från Verkets början till närvarande tid, uti serkihe columner utvisande, försäljning inom och utom riket, samt huru mycket kol, somför ångma-, chinerne dessutom blifvit användt. 2:0. Den vinst eller förlust, som på hela rörelsen enligt räkenskaperne visar sig för hvart år serskilt. 3:0. Försäljningspriset af hvad sort kol vid Grufvan för hvart år. 4:0. Kolflötsernes mäktighet, samt de på grund derå gjorde beräkningar af koltillgången, inom det genom borrning redan undersökta fälltet. 5:0. På huru 6tor areal borrningsförsöken fortgått, samt på hvad djup. 6:0, Om afsättning å eldfasta leran de 328 Deri 12 Februarii. sednare åren betydligen tilltagit, harn mångå tunnor årligen kunnat försäljas inom och utom landet, samt priset derå. 70. Hvilka omständigheter egenteligen vållat vinst eller förlust, då olika år med hvarannan jemföras.
Maj:t i nådig skrifvelse till Rikets Ständer vid sistlidne riksdag, angående åtgärder för en förbättrad skogshushållning, äskat beviljande af medel, bland annat för inrättande af sex skogsskolor, och Rikets Ständer jemväl för de af Kongl. Maj:t afsedda åtgärder ställt medel Allm. Besv.- och Ekon-USikottets Betänkande N:n 9. medel till Kongl. Majis förfogande, så liar, i enlighet med Kongl. Majis föreskrift vid inrättandet af Styrelsen för skogarnc i riket, förslag till reglementen för de tillämnade sltogs-skolorna blifvit af nämnde Styrelse uppgjorda och till Kongl. Majis nådiga pröfning öfverlemnade. I Södermanland oell Wermland äro ock af enskilde personer, med bidrag af statsmedel, inrättade skogs-skolor redan i verksamhet. Likaledes har, i enlighet med föreskriften i Kongl. Stadgan för folkundervisningen, att, der så ske kan, undervisning i trädplantering hör meddelas, sådan undervisning flerestädes blifvit lemnad. Att, på sätt motionären yrkat, vidare utsträcka undervisningen i skogshushållning vid folkskole-anstalterna, äfvensom upptaga densamma bland undervisningsämnena vid elementar-läroverken och akademierna, torde desto mindre vara lämpligt, som, huru stor vigt skogshushållningsläran än måste erkännas ega, densamma icke tillhör omfånget för nämnde undervisnings-anstalters verksamhet eller bör öka den redan nog stora mängden af läroämnen vid elementar-läroverken, utan rätteligen hör vid särskilda för densamma afsedda tillämpnings-skolor meddelas. Då således de i denna del af motionen föreslagna åtgärder dels redan utgjort föremål för Statsmakternas förfoganden, dels icke, efter Utskottets mening, äro ändamålsenliga, får Utskottet hemställa, att hvad motionären härutinnan föreslagit, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Söderhamns stads inkomster för sist!, året. Vretskatt och jordarreuden 1,804: 35. 11. Källarefriheten . Hamnoch prickare-penningar Tolagsmedel Mätarepenningar Vägbodsoch vägare-penningar . Marknadsstånds-afgift Burskapspenningar Saköresmedel Afgift till landsvägarnes underhåll Båtsmans-vacancemedel Den 24 Augusti f. m. ■Söderhamns stads utgifter under sistl. året : Aflöningso. pensions-staten b:co r:dr 1,725: 26. 8- Extra aflönings-stalen 35: 16. — Krono-utskylder, hvaruti är inbe räknadt båtsmans-vacanceafgiften 200: 47. 10. ^ ^ ^ För stadens publike byggnaders oell hus reparerande och underhållande samt arbetskostnaden för canalens rättande och andre för staden nödvändige utgifter . 3,695: 24. 2. El t års ränteoch capital-afbetalning till Riksg.cont. å stadens skuld (12,000 r:dr b:co) 840: — —A ^ 2 b:co r:dr 6,496: 18. 8. Söderhamns stads cassas ställning vid fört. års bokslut: Behållning från föreg, året: Söderhamn d. 1 Juni 1844. I’å Ekonomikammarens vägnar P. Berglund. Bilaga N:o 2. Prolocoll, hållet å rådhuset i Söderhamn den 1 Juni 1844. S. D. Sedan till resp. Landshöfdinge-embetet i länet magistraten inberättat, hurusom Söderhamns stad numera sage sig icke kunna begagna sig af det amortissementslån på 15,000 r:dr lnco, till upprensning af inloppet till staden, hvilket lån, i anledn. af stadens äldstes framställde begäran, genom riksdagsmannen Hr Borgmästaren Westman, R. St. vid sist hällne riksdag beviljat och K. M., medelst nåd. skrifvelse till K. Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnaderne i riket af d. 25 Febr. sistl. år, fastställt att till staden utlemnas, emot visse af R.
Kunde du inte ha tagit studenten i tassen och ärligt och ordentligt ha gått till fostermamman och sagt: 'Den här narren tänker jag ta'. Hva?» »Kusin vet, att jag var fattig och bara upptagen på nåder som egen, men hållen som en slags pass opp ändå, och han var ung och en bättre karl, som hade förmögna föräldrar och allt.» »Tacka tusan! Bättre karl! Sådan där dromedar! Puh! kamrer, en karlkrake, och du...» »Kusin, betänk att det är om kamrer Asp kusin talar! Betänk, han har det godt, han, så fin och förnäm nu, i kejserliga senaten! En hög person har han blifvit, han, medan vi två stackare... Ja, kusin han har gått den ljusa vägen, han. Om honom ska' man tala med en annan respekt än om oss andra.» »Strunt! karl ä' karl, om han också ä' i själfva kejserliga senaten! Jag extimerar dem föga, när di ä' gifta, men ogifta ä' di då oförlåtliga! Manspersoner ä' i och för sig själf oförlåtliga, men när di därtill inte ens haft vett att gifta sig för att åtminstone göra den nyttan, så...» »Kusin, kusin!» Schana såg upp på sin högresta väninna och hennes blekblå ögon fästes med ett besynnerligt uttryck af förebråelse och beundran på den stolta fru Lamströms ifriga fysionomi med dess lifliga grimaser och knyckar. »Jag minns, hur glad kusin var den tiden, och hur alla kallade kusin glada Katrin. När fostermor fick fatt i hans bref, jag har det så tydligt för mig, som om det varit i går, herre Gud, hva' hon blef ond! Och så kom glada Katrin till, just i det värsta!» »Ja, du stod och tjöt, Schana, och såg ut som en mörderska, ditt oskyldiga nöt! Jo, det kommer jag nog i håg. Naturligtvis tog karlen till fötter på vanligt hjältemanér. Och din fostermor dammade dig om öronen, som om du varit full af mal. Att du inte kunde kläcka ur dig att du inte annat ondt gjort än suckat för den där studentstackarn.»
Remitterades till Bevillnings-Utskottet, i Ståndet den 31 sisth December väckta motioner, af: l:o Kontrakts-prosten Almqvist, angående beskattning å lyx och öfverflöd; samt 2:o Kontrakts-prosten Kullman, om åtskilliga iakttaganden vid utfärdandet af en ny Bevillnings-förordning. 88 Prot.-Utdrag den 4 Januari 1854. S. D. Föredrogos och remitterades till Banko-Utskottet nedannämnde, den 31 sistl. December bordlagde, motioner: l:o af Professor Agardh, om en förändrad organisation af Bankens diskont-röreise; 2:o af samme motionär, angående förökad kreditivrätt till sparbankerne i Christi anstad och Lund; samt 3:o a£ Kontrakts-prosten Almqvist, angående anmodan till Banko-Utskottet att inkomma till Rikets Ständer med hufvudgrunderna för ordnandet af landets penninge-rörelse. S. D. Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande, i Ståndet den 31 sistl. December väckta motioner: l:o af Doktor Nordlander, angående utvidgning af Piteå skola till ett fullständigt Elementar-läroverk; 2:o af Kongl.