Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle ulan tvifvel för det allmänna ofta vara en vinst om, såsom Utsk. föreslagit, Konungen finge till lärare-beställningar och öfrige tjenster vid inrättningar för slöjd eller skön konst äfvensom till läkare-befattningar utnämna äfven bekännare af annan troslära än den rena Evangeliska. Jag gillar derföre förslaget i sak, och det har äfven af R. o. Ad. blifvit vid sist k Riksdag godkändt att hvila till grundlagsenlig behandling onder innevar.-de Riksdag; men det synes mig vara behäftadt med formella brister som göra det oantagligt. Den första delen af § handlar om den för embetsoch tjenstemän erforderlige qvalifikationen att vara infödde Svenske män; första punkten innefattar regeln och de 2:ne efterföljande vissa undantag derifrån. En senare del af paragrafen handlar deremot om en annan qvalifikation för embetsoch tjenstemän, nemi. den att vara af den rena evangeliska läran. Afven här är ett undantag medgifvit, men undantaget står här före regeln. Redan detta är en oegentlighet; men det är dock icke det svåraste felet, utan det ligger deri, att i den period af §:s l:sta del, som afser undantag för innehafvare af vissa befattn:r, nemi. just de hvarom här är fråga, från kategorien att vara infödde Svenske män, upställes det vilkor, att de skola vara af den rena Evangeliska läran, hvaremot i den senare delen just detta inskränkande förbehåll är undantaget. Det kan möjligen låta sig förklaras, men i alla fall förefaller mig redaktionen mörk och den tyckes sakna det logiska sammanhang, som framför allt bör finnas i en grundlag. Jag kan ungefärligen gissa Utsk:s tankegång, men i den nyssn:de omständigheten ligger åtminstone en skenbar motsägelse, som måste göra förslaget, efter min tanke, oantagligt. Ehuru jag skulle önskat framgång åt saken så och då förändringen icke kan anses vara så af trängande behofvet påkallad, att man borde söka vinna ändamålet på bekostnad af lagbudets tydlighet, och klarhet, hemställer jag vördsamt att R. o. Ad. behagade afslå detta förslag.
Uppå härefter framslälld propos., biföll R. o. Ad. förevaride utlät, med det tillägg alt uti 3:dje mom. af Ulskis förslag, näst efter orden: ”en mur af huggen gråsten”, infördes följande ord: ”försedd, om så skulle erfordras med ett lågt jernstaketl”; hvarjemte beslöts att MedSiånden genom utdrag af prot. skulle inbjudas att i R. o. Ad:s om detta tillägg fattade beslut sig förena. Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s d. 13 dennes på bordet lagde ullålm: N:o 292, i anledn. af erhållen återremiss af belänk. N:o 130, ang:de befrielse för Magazinsförvallaren i Warberg, Anders Ohrvall, från honom ådömd ersättningsskyldighet till Statsverket; och N:o 293’, i anledn. af erhållne återremisser å belänk. N:o 171, ang-.de K. M:s nåd. propos. om tillåtelse för nya Trollhätte kanal-Rolags Direktion, att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet med tillhörande område. Föredrogs StalsUtsk:s d. 13 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 294, i anledn. af vackt motion om statsanslag till bekostande af en upfunnen machin lill uträkning, sättning och tryckning af mathemaliska tabeller. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Del har visserligen blifvit upgifvit, att den idee, som ligger lill grund för ifrågavar-.de räknemaschin skall vara serdeles sinnrik och vacker, men den har ännu icke kommit till något fullständigt utförande och det torde vara ganska osäkert när den hinner dertill. Att under sådana förhållanden afsätta eli penningebelopp för att, om så skulle inträffa att ideen låter realisera sig, tilldelas upfinnaren, synes mig vara en väl långt drifven förtanke. Det visar sig äfven af betänk., att en hos K.
Riksens Ständer, hwilka ej kunnat undgä att behjerta det lidande, som träffat Befälet wid de twenne Pommersta Regementtrna, de der under Rikets Wapenstiften delat Swensta Krigsmagtens öden, men genom senast timadc händelser i Pommen fin - »692 Den 16 Julii. nas oskyldigt beröfwade deras beställningar och inkomster af delta Land, hafwa hos Eder Kongl. Maj:t welac i underdånighet anhällaj, del de till ranta pä Pommersta Kammarens Wexel circulations'skuld i Hamburg, enligt ; Z. af Riksdags - Beslutet d. r r Nov. i8ro, anstagne 20,000 R:dr af besparingarne pa allmänna Indragnings,Staten, maga pa samma Stat blifwa qwarstående, för alt anwändas till bxpeckance löner och Accords ersättningar för de Officerare af Pommerska Regementerna, som till qwarblifwande och tjenstgöring i Swerige fig inställa och med laglioa bewiS styrka, all de icke fatt eller fa uppbära den wid nytznämnde Regementen dem tillkommande lön, efter samma belopp, som den af kder Kongl. Majit den rz Augusti fastställa Expectance Stat för f. d. Finska Armeen utsätter efter den grad de i Regementet innehaft, men icke efter Fullmagt pa en högre, samt hwad Accords ersätlningarne angar, efter de derom af Riksens Stan, der widtagne och nu för f. d. Finska Befälet gällande Författningar. Riksens
Skrifvelse, i fråga om statsbidrag till kanalisering af Luleå eif, till beredande af farled förbi Hedensoch Eds-forssarne derstädes. 70. Proposition, om anvisande för fyra år af ett fyllnadsanslag till Kongl. Maj:ts hofhållning. 71. Dito angående upplåtelse till Wenersborgs stad af en Kronan tillhörig tomt derstädes. 72. Skrifvelse, angående pensionering å Allmänna Indragningsstaten af läkare vid arméen och flottan. 6 M 73. Proposition, angående upplåtande af en del utaf slottsträdgärden i Halmstad till tomt för ny elementarläroverksbyggnad derstädes. 74. Dito angående anslag till uppförande af ny byggnad i hufvudstaden för den af Svenska Slöjdföreningen inrättade söndagsoch aftonskola. 73. Dito om anvisande å Allmänna Indragningsstaten af ett belopp af 300 Riksdaler, att årligen från och med nästkommande år tillgodonjutas af Rektorn vid Hudiksvalls läroverk F. Wennberg. 76. Dito angående lönereglering för Landt-staten. 77. Dito angående ersättning till Lunds universitets löningsfond för minskad inkomst af Hardeberga och Sandby församlingars prebendepastorat. 78. Dito angående anslag till nya eller utvidgade byggnader för åtskilliga elementarläroverks behof. 79. Dito angående ytterligare anslag till det Carolinska Medico-chirurgiska institutet i Stockholm. 80. Dito i fråga om de tiil åtskilliga stadsskolor inom Lunds stift äfvensom Hallands län utgående klockare-pensioner samt landtgillen af klockarebol. 81. Dito med förslag tiil ny Sjölag. 82. Dito angående aflöningsoch utgifts-anslagen för Teknologiska institutet. 83. Dito med förnyad framställning i fråga om Bergs-skolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska institutet. 84. Dito angående förändring och tillbyggnad af Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riksarkivets samlingar m. m. 83. Dito om anslag till löneförbättring åt Sundhets-kollegii embetsoch tjenstemän. 86.
Missgernings-balken, rörande dulga-dråp; Peter Gabrielssons från Kronobergs län, rörande förändring uti 11 kap. 10 § Rältegångs-balken; Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus-län, om en utvidgad landtmanna-seglation; Peter Gabrielssons från Kronobergs län, om författningars utfärdande i fråga om de s. k. tysta förmånsrätterna; Peter Perssons frän Jönköpings län, om Domares befriande från att låta renovera domböckerna; G. Bernh. Appelqvists från Blekinge, om skärpning i straffet för tillgrepp af växande gröda; Densammes, rörande framstäldt förslag till bevakande af omyndigs rätt; And. J. Sandstedts från Jönköpings län, om ändring i 25 kap. 5 § Rättegångs-balken; Tobias Linds från Bohus-län, om Pastorernes redovisnings-skyldighet för kyrkornas medel; Christen Anderssons från Malmöhus län, angående förändrad^ lagstadganden för privat-banker; . Lars Wenanders från Bohus län, om anläggning af mjöloch sågqvarnar å kronooch skatte-hemman; Nils Strindlunds från Wester-norrlands län, om upphäfvande af frälse-mäns rätt att hafva sitt forum i Hof-rätt; Erik Erssons från Gefleborgs Län, om uphörande af Likstol; Joli.
Der är afsigten att kunna få Spannmål' till högt pris; men orri det ej lärer vara Riksens Ständers sak, att bilda en Monopolist anstallt på andras bekostnad, så tror jag, att der det vore Invånarnes fördel, att bilda sådana Magasiner, vore det val en orättvisa att undandraga deta biträde dertill 524 Den 27 October j. m; Vid ett sådant förhållande torde väl de af Herr Tham anförde skäl förfalla. Han har yttrat, att sådana förråd lättare kunna bildas utan skuldsättning. Dervid har han uraktlåtit gifva akt derpå,' att, om ett sådant Magazin bildas, uppstår väl efter 10 år en lika stor behållning, men Fonden ian ej under tiden utlånas, hvilket åter kan eke om det göres genom lån af Allmänna MagazinsInrättningen hvarest ej ränta kommer i fråga. Då detta lager af 25,000 tunnor är en sådan obetydlighet, relatift till skulden till Banquen, hemställer jag om en förlängd tid för inbetalningen, nämligen af 10 år, ej bör verka särdeles för att hjelpa de orter, som kunna vara i behof deraf, och önska sig deraf begagna. För min del är jag öfvertygad, att det är likgiltigt, om Banquen får denna ersättning med en tiondedel om året eller på 2 a 3 år. Herr Munk af Rofenjkjåld, Eberhard: I denna fråga, som angår de Södra Orterne, borde jag hafva, om jag icke har, mera kännedom af förhållandet, än de Herrar, som yttrat sig. Jag må då uppgifva, att sjelfva Skåne till en 3:dje del är en föga fruktbar Provins, så att i de Nordliga Districterne deraf, såsom Göinge, Bjära och ilere Härader, måste de merendels köpa Spannmål. éåsom Spannmåls-Löntagare, och såsom den der har sin Lön anvist i alla Härader af Provincen, kan iag intyga, att vi i vanliga år ofta fa 3 ä 4 Ridt mera för Säden af de Norra, än af de Sydliga Häraderne. Så är det ock med Småland. Der är ofta klen årsväxt. Lika sådant är förhållandet med Halland.
Vidare är af Kongl. Majit i nåder framställd den begäran, att då Doktor Erik August Hallström, som år 1842 blef extra Provincial-läkare i Lyksele distrikt af Westerbottens län och år 1848 erhöll transport till Provincial-läkaretjensten i Hernösands distrikt af Westernorrlands län, under hela sin tjenstetid innehaft en af de mödosammaste provincial-läkarebefattningar inom riket, samt med outtröttligt nit, omsorg och skicklighet sina åligganden fullgjort, intill dess han år 1858, sannolikt i följd af ansträngning i sin tjenstgöring, insjuknade och kort derefter afled, efterlemnande i fattigdom en mycket sjuklig enka och fyra minderåriga barn, Rikets Ständer måtte åt hvartdera af dessa barn, sönerne Wilhelm Immanuel, född den 13 November 1844, och Carl August, född den 14 Juli 1856, samt döttrarna Helena Elisabeth, född den 31 Juli 1846,'och Maria Carolina Amalia, född den 18 Februari 1853, bevilja en årlig pension af 100 R:dr, att från allmänna Indragnings-staten utgå, till dess de, hvar efter annan, uppnå 21 års ålder. Denna, af särdeles behjertansvärda omständigheter föranledda, nådiga framställning har Utskottet ansett sig böra till bifall hos Rikets Ständer förorda; dock att, hvad angår pensionen till Doktor Hallströms ofvanbemälda båda döttrar, denna må upphöra, derest de före uppnådda 21 års ålder uti äktenskap inträda. Häri - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 57 Härigenom har Utskottet äfven besvarat en inom .Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, deruti Herr C. Rinman, jemte meddelande af åtskilliga uppgifter angående Doktor Hallströms tjenstgöring, äfvensom den upplysning, att, vid efter honom förrättad bouppteckning, skulderna med omkring 6,000 B:dr öfverskrida boets tillgångar, biträdt och förordat ofvanberörda, till förmån för Hallströms barn, gjorda nådiga framställning. 71:o.
När nägon af oss will placera penningar för 6 procent, sinner han fäs kerl förmånligare och enklare utwäg dertill, än den, att dermed sörena en trägen och kostsam tjenstgöring. Den som lagger sin förmögenhet i kjellsten, gör del för are åtnjuta alla de med Tjensten förknippade förmaner. Desse äro: 1:0 Tour» och befordringsrätt. 2:0 Den inkomst för hwilken man accorderat, och fluteligen z:o Accordek när man ej längre will eller ej längre kan tjena. Utan att hafwa förwerkat dem, kunna desse förmoner ej förloras. Reduktion är en olycka, den är ej ett brott. Den Reducerade Officeraren kan således med rätta ej aläggas andre förluster än dem som isrän reduktion äro oskiljaktig^ Den som döm» ines ifrån stensten, ät-^fär ju ocksä sin Accord-Summa. — Med skäl har man sagt att Ttjenster icke äro Egendomar; men jag wägar rro akt de äro akt anse 622 Den 12 December. som Kron Arrenden, hwilka ej kunna upsägas sä län, ge tjenstemannen A sin sida nplylier Coruracrek. Ofel, hart gifwes emellan Tjenstemanncn och Krona» ett prcsupponcradk Contrakt. — Kronan säger il!! Tsenstemannen: — d:a stall i min tjenst upcffra din civ och dina mödor — förnöta din helsa och dina krafter, lill, släppa armar och ben — ja liswct om der räsordras — deremot allmer jag dig hoppel au nena dig Upp till Fäil-M.r^alk om du kan, cch c» inkomst sadan jag — kan gifwa ven — och d.tza u>signer stall du sä länge du duger ej Utan dom och railjakniug kun, na mista. Jag hemställer lill Högloft.
Det måste ha varit på ett mycket otillfredsställande ‘ sätt, efter som flera af dem ändade sitt lif med martyrdöden, något som ej gema kan hända den, hvilken för myndigheterna legitimerat sin kallelse. Eller menar talaren, att de just genom martyrdöden legitimerade sig, och att åt våra lekmannapredikanter nu bör beredas en motsvarande möjlighet, om också straffet, tack vare tidens humanitetskraf, måste sänkas till böter eller, i bästa fall, vatten och bröd? Någonting i denna väg är det sannolikt att talaren vill ha fram, men hvad det är kan jag ej med visshet utröna. Ännu en sak må från denna kammares debatt i frågaji omförmälas, det nämligen, att landshöfding Bergström ansåg frågan böra falla, emedan ett bifall nog ej skulle tjena till något, då frågan ej kunde lösas utan kyrkomötes bifall, och detta först 1883 sammanträder. Detta ger oss anledning hoppas att denne representant och flere * med honom, om frågan snart igen skulle förekomma, få räknas bland dess förespråkare.Från den nedre kammarens förhandlingar om saken torde forst och främst böra erinras, att man der så att säga gaf tonen till hela det förfärliga trumpetande med positivister, sanningssökare, m. m., som under debatten om en annan af de motioner vi behandla var det hufvudtema, hvilket af en mängd talare i olika tonarter varierades. Vidare bör märkas det påstående, som från Upsalabänken lät höra sig, att religionsfriheten ej berördes af de stadgande man ville upphäfva. Vår åsigt om denna sak är en annan. Vi anse, som läsaren nog redan insett, detta stadgandes upphäfvande vara af en högst väsendtlig vigt; ty så länge det står qvar, är det ganska klent bestäldt med protestanternas rätt att hafva endast bibeln till sin trosnorm. Härpå vill man kanske svara, att hvar och en har rätt att forska hur han vill och tro hvad han vill, under det hvad som här för-bjudes endast är en viss bestämd form af uttalande. Men så mycket har väl histdrien lärt oss, att tankeoch trosfrihet stå i ett alldeles oskiljaktigt sammanhang med ytt randefriheten.
Sedan, uppå Utskottets hemställan i 11 punkten af Betänkandet N:o 37, Rikets Ständer beslutat, att lån till skiften och odlingar icke beviljas (rån Banken elter slutet af år 1857, och att i afseende på återbetalningen af utgifna dylika lån skall gälla till efterrättelse hvad nu är stadgadt; så, och under antagande deral, att det nya Banko-Reglementet ej kommer att tillämpas förr än med nästa år, elter hvars ingång beviljandet af lån till skiften och odlingar ej vidare får ega rum, torde omförmälda mom. litt, e) i 30 § böra förändras sålunda: 5:o e) ett Låne-kansli, hvilket hufvudsakligen åligger: att granska inkomna handlingar om lån mot pant al fastighet och, då de befinnas fullständiga och lagligen giltiga, lån derpå bevilja; att besluta i frågor rörande dylika låns omsättning och fördelning eller panis frigifvande från Bankens inleckningsrätt, samt att i afseende på utestående fastighetsäfvensom skiftesoch odlings-lån bevaka att för dem afgifna förbindelsers innehåll i allo uppfylles och att dessa förbindelser ständigt hållas vid lagligen gällande krall. Enär Bankens utlåning mot pant af guld och silfver, i följd af Rikets Ständers beslut vid sislförflutna riksdag, upphört, och de af dessa panter, hvilka icke blifvit inom stadgad tid utlöste, nu mera äro på auktion försålde, tillstyrker Utskottet, i enlighet med hvad Fullmäktige i 11 § af deras Berättelse hemställt, Banko-Utskottets Memorial N:o 50. 5 6:0 att föreskriften i Banko-Reglementets. 32 § mom. 2 litt. e), angående vården och inventeringen af guldoch silfver-pant-hvalfvet måtte från blifvande Banko-Reglemente få uteslutas. Uti Litt. f) af nyssnämnde § och moment stadgas, att ”Chefen och biträdande Kommissarien i Låne-afdelningen, under gemensamt ansvar, vårda ej allenast skuldförbindelse in e för lån till Stora Kopparbergs
M. Enke-drottningen i nåder utser. Institutets redogörelse har hitintills icke undergått revision i Kongl. Kammar-rätten; men, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers derom underdånigst gjorda anhållan, har Kongl. Majit genom nådigt bref af den 5 Mars innevarande år förordnat, att detta Instituts räkenskaper för hvarje är skola för behörig granskning till Kongl. Kammar-rätten öfverlämnäs. Ställningen inhemtas af följande tabell: Ailniiiima Institutet för döfstumma och blinda Del et. Balans från år 1855: Inkomster: Kol lekt-medel Balans till är 1857: Skuld 1,000: — Utgifter: Aflöning Kost och beklädnad, medikamentev m. m... Reparationer, onera, inventarie-inköp m. m. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL simm VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Ar 1840. «s &RHD1RA liä fjfuelmngem Rikets Ständers Revisorers samt Justilioe-Ombudsmans m. flis till Rikets Ständer afgifne Berättelser. 12™ INNEHÅLL: l:o BERÄTTELSE, angående år 1835 verkställd granskning af StaisVerkets samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte i anledning deraf till Kongl. Majit underdånigst afgifne utlåtanden af Stats-Contoret. __ o 2:o UTLATANDEN, i anledning af förenämnda Berättelse, i underdånighet afgifne af: Förvaltningen af Sjö-Ärendena; Convoy-Com missaricitet; Bergs-Collegium; Kammar-Rätten; Seraphimer Ordens-Gillet; GeneralTull-Styrelsen; Öfver-Post-Directeurs-Embetet; Committerade för Salpeter-Ärendena ; Directionen för Civilstat ens Pensions-Inrättning; Öfver-Intendents-Embetet; Numer - Lotteri-Directionen; Krigs• Collegium, samt
– Det var platt inte mot öfverenskommelsen, jag hade ju blott sagt till dig, att jag skulle fresta dig, inte att du skulle få något för ditt besvär. Bara i tre år, du, det är allt många år, du förspillt – för jag blir snart sexton år, och jag har älskat dig, sedan jag var fem, sex år, och du en stor, stor gosse. Jag var au déséspoir, när jag räknade ut, att du alltid och evinnerligen skulle förbli åtta år äldre än jag. Jag begrep inte, att det skulle jämka ut sig med tiden. Nu är det alldeles precis lagom. – Precis lagom för att gifta sig – det tycker jag också. – Ack ja – suckade hon. Men ser du, hur nedmörkt det blifvit, de två eländiga lyktorna, som skola lysa upp hela långa allén, hålla ju totalt på att slockna, och intet månsken ha vi! Vi måste vända om nu – Fredrik får följa mig till mitt gathörn, men inte ett steg längre, annars kunde pappa få se dig, eller någon elak varelse kunde berätta om vårt sammanträffande, och då får jag en sådan störtskur af bannor. Hvarför blir du ståendes? – Jag vill ha färdekyssen att värma mig med – – Böj dig ner! Constance slog båda armarne om Fredriks hals och kysste honom länge, länge – Constance Koskull var vid sitt allra miserablaste lynne, ty pappa och hon hade grälat om John Hall. Constance hade svarat näbbigt, och pappa hade sans façon tagit henne i armen och ledt upp henne på hennes rum, därpå hade han gått ut, vridit om nyckeln och spatserat sin väg. Constance bultade och slog på dörren och sparkade på den af alla krafter. Men ingen brydde sig om att öppna för henne. Hon var så ond, att hon inte visste till sig. När hon lämnat dörren i fred, gick hon fram till fönstret, men råkade under vägen stöta till det lilla ovala sybordet. Knäet gjorde ondt, när hon stötte det mot bordet, och smärtan gjorde henne alldeles ursinnig. Hennes vrede vände sig mot sybordet. Hon drog ut lådan, lyfte upp de små locken från de sidenfodrade och vadderade rummen inne i lådan och kastade ut de små kamrarnas innehåll, huller om buller på golfvet.
På sätt Utlåt:t utvisar, har Riddarhuskassan, oaktadt åtskilliga under tiden å densamma anvisade extra utgifter, likväl sedan förra riksdagen under tre år vunnit en tillvext af 14,155 rdr 29 öre eller af omkring 4,7 00 rdr årligen. Då derförutan Hr Tham afsagt sig utgifvandet af Ståndets äldre protokoller, och följaktligen de derför årligen utgående 600 rdr komma att inbesparas, samt jemväl de till arfvoden mellan riksdagarne åt Riddarhusets extraordinarie tjenstemän anvisade 300 rdr årligen hitintills icke behöft anordnas, har Utsk:t Uti anförde omständigheter funnit ytterligare stöd för det beslut, uti hvilket Utsk:t slädnät. För i fråga v: de arfvode utgår alltså egentligen endast en tillökning af omkring 1,600 rdr, och, detta oaktadt, tillvexer dock Riddarhuskassan betydligt. Jag uprepar det. För den händelse R. o. Ad. önskar att arbetet mätte fortsättas, anser jag alldeles oundvikligt, att Pir Anrep erhåller de här föreslagna 2,500 rdr mot de af Utsk:t förelagda vilkor; och anhåller jag således om Hr Grins o. Landtmts propos. å bifall till Utlåtit. Hr v. Ehrenheim, Per Jakob: Då Gr. Wrangel redan uttalat min åsigt i denna fråga, återstår för mig blott att förena mig med honom. Hr Lilliehöök: Denna Riddarhuskassans ställning synes visserligen blomstrande; men, så vidt jag icke misstager mig, kommer likväl kapitationsafgiften att fortfara och utgöras med samma belopp, som efter förra riksdagen, eller 5 rdr. Efter den skildring, man här gifvit oss öfver Riddarhusfondernas ställning, kan jag icke undgå att finna, att, förrän några mindre nödvändiga utgifter må Den 21 Mars e. m. 307 ifrågakomma, vederbörande måtte tillse, att, om oek denna kapitationsafgift ännu icke kan belt och hållet borttagas, likväl någon nedsättning uti denna afgift må kunna åvägabringas. Hr Estenberg, Karl Kristian:
Ständer icke ansetts böra erhålla en fullständig uppgift på det användbara, som i förråden finnes; då ingen plan blifvit framlagd, för att betrygga oss, att ett bättre anskaffningsoch underhållssätt af våra för rådspersedlar för framtiden kommer att äga rum; då jag sålunda icke ser annat än samma afskräckande syn, som hittills framställt sig för det skattdragande Svenska folket, nemligen att nödgas anslå utan plan, granska utan rättelses vinnande, och betala utan skonsamhet och utan gagn; —- då mäste jag skilja mig ifrån Ståndets inbjudningsbeslut, och anropa de öfriga Stånden, att behjerta våra medborgares belägenhet, och framför allt deras, som af ett icke lönande jordbruk skola utprässa de drygaste skattebidragen; samt uppmana dem att icke, genom frångående af de beslut dessa Stånd på goda skäl fattat, låta Rikets Ständer samfält uppbära den ovilja, hvarmed, vid denna tid, hela Sverige ser sine Ombud under denna Riksdag öka skattebördorne. Beslutet i denna del är stridande mot landets väl, mot vårt försvars verkliga behof, och mot den princip, som bör ligga till grund för en vis Representations handlingssätt: alt ej bevilja till föremål, öfver hvars föregående behandling man har full anledning att beklaga sig. Jag anhåller, alt denna min särskilta mening må till de öfriga Stånden medfölja. Den 13 0 c t o b e ». i33 Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelmx Carl Axel: Det af Herr Hjerta nu uppläste anförande innehåller sådane förnärmande yttranden så väl mot Regeringen, som mot Ståndet, att jag nödgas anhålla, att detsamma mätte blifva på bordet lrvilande. Herr von Schulzenheimx David, förenade sig med Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm. Herr Crusenstolpe: