Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. har derjemte framställt ett skäl, som Hr Cederschjöld, efter min tanka, nog hastigt antagit, nemi. att målen nu för tiden skola vara för många. Jag skulle härtill kunna säga, att om ej alla mål kunna föredragas i Beredn., be visar det intet emot nyttan deraf, att åtminstone några blifva föredragna; men målen äro i sjelfva verket icke för många, om ej magtbegäret hos statssecret. ökade dem. Det gifves nemi. cabinettsärender och beredningsärender. De förra höra icke hit; men för föredragning af alla öfriga ärenden i Beredn. tror jag, att tiden ganska väl skulle kunna räcka till, helst man hör Beredn:s ledamöter klaga, att statssecret. ej behagar sammankalla dem så ofta, som det kunde låta sig göra. Jag undrar då icke på, att en embetsman , som fortjenade den största aktning såsom statssecret. och ännu fortjenar den såsom president (hvad aktning han förtjena!’ såsom utsk:s-iedamot lemnar jag derhän), sagt, att grundlagens bud i detta afseende icke kunnat verkställas, och att han derföre sjelf öfverträdt detsamma. Detta visar, att felaktigheter uti inrättningen finnas; men hvarföre då icke hellre borttaga dem, än sjelfva inrätt - Den 9 Oelober f. m. ao3 ningen? Jag ber för öfrigt, att 11. o. Ad. nu mätte följa mig uti ett raisonnement, sorn jag tror lian kallas starkt. Med Finlands förlust boj-tföllo en mängd reg.ärender, och på samma gång fördelades de emellan tre statssecret. i stället för en, hvilken förut utöfvat embetet på ett sätt, att folket derför var honom tacksamt, och lian föredrog likväl alla mål i Beredn. Vill man nu säga, att ärendernas mängd sedan den tiden fördubblats ända’till nio gånger, så bar likväl en statssecret. ej mer än två tredjedelar af de göromål, som den förre hade, och detta kan man väl icke säga vara för mycket. — Frih.
Inför Utskottet anmäles hvarje tillämnad rättegång, som någon af församlingens ledamöter ernar vid domstol göra anhängig, antingen mot en ledamot af samma eller annan församling, den vare sig af civil eller kriminel beskaffenhet, så framt den icke rörer mord, rån eller inbrottsstöld. Utskottet bör ofördröjligen till behandling företaga frågan och använda sina bemödanden att befordra sakens afgörande i godo, om det är en civil rättegång. Vägra båda parterna att härpå ingå, får målets fullföljande inför domstol ej hindras. Vägrar den ena, så kan Utskottet uppskjuta frågan minst åtta dagar och högst en månad, om hon icke är sådan, att någon bestämd preskriptionstid derigenom förloras. Om efter den förelagda terminens slut den ena parten fortfar i sin vägran, hänvises saken till domstol. Här må dock ingen" stämning utfärdas, derest ej bevis medföljer, att saken så blifvit af Utskottet på ofvan föreskrifna sätt behandlad. Rörer saken medlem af annan församling, och fordrar denne, att hans Församlings-Nämnds Utskott 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JYs 110. bör deltaga i ärendets behandling, sammanträda båda Utskotten, antingen hela eller genom utsedda ombud, hvilka bland sig välja en Ordförande. Ar frågan af brottmålsnatur, pröfve Utskottet dess beskaffenhet och hänvise den efter sådan pröfning antingen till domstol eller företage den till omedelbar behandling. Till sådan behandling höra: ringare stölder och snatterier, uppenbarligen tillkomna af behof, oförstånd eller obetänksamhet, smädeord och slagsmål, hvaraf ingen skada timat, tvister mellan äkta makar, mellan husbönder och tjenstehjon, frågor om oäkta barns försörjning, om otillbörligt lefnadssätt eller uppförande, hvarigenom allmän förargelse väckts. § 10.
Den 22 November. mz ändring u!i elt as Riksens Stander faktadt Beflut, elier akt amnärka huruwida den lill Kongl. Hsstnet anslag ne summan kunde wara för stor, Man blott huruwida den uplästa Expeditionen ar enlig med Bestulet: och tili erhällande af uplysning derom anhaller jag att Herr Grefwen och Landtmarjkalken täkres fräga Riddarbus-Secreleraren om ratta förhäliandet häraf, Herr Grefwen och Landtmarfikalken. Jag har härom ftägai Riddarhus-Secreteraren, som sagt» akt honom wcnerligen Expeditionen more enlig medBestutet, sä när som pä de orden sä midt möjligt är, hwilka i berta senare icke finnas; och sär jag nu göra Högloft. Ridderskapet och Adeln den proposition, att täta dcsie anförde ord utgå, och för öfrigt såsom Herr Onxenvalät tillstyrkt förklara ExpeditionsUtstottet sitt mifinöje öfwer denna tilläggning. Grefwe De la 6arstie. Dä enligt Regerings' Formens lydelse, alt hwad som kommer ifrån ett Utskott, bör, sä snart anmärkningar derwid göras, till Utskottet återremitteras, för jag den äran sädant tillstyrka, och att derjemte Ridderskapet och Adelens tydeliga mistnöje matie Utskottet tillkännagiswas, sam: förklaring as Detsamma infordras: ty akt ändra eit af Riksens Ständer faktadt Beslut, är wäl det största fel som någonsin af ett Utskott kan begas. Herr tZrixenvalät, sacolr Lric. Ridderstapet och Adeln har fa mycket mera stal att häröfwsr betyga !li6 Den 22 November. betyga sitt missnöje, som denna Expedition redan lärer hofwa oanmärkt passerat de andra Ständen. Herr Grefwen och Landtinarffalkeii.
Dessutom, ifall en eller annan, så att säga, ljum Statskyrkans bekännare skulle öfvergå, synes det mig derigenom vara, visserligen beklagligt, meri ingalunda för Statskyrkan så farligt. Så kallade skenkristna hafva vi tyvärr! nog många ändock; och af dem, för eller emot, torde det sanut kristliga lifvet (äfven inom ett fullkomligt »kristet-protestantiskt» samhälle, om detta verkligen åsyftas) åtminstone föga draga någon vinst. Af hvad jag sålunda tagit mig friheten anföra och uppå de skäl, hvilka, efter min uppfattning, synas tillfyllestgörande, ehuru visserligen flerfaldiga andra kunde vara att förebringa, bland hvilka dock dessa möjligen böra tilläggas: dels den vigt, som ett konungsligt valspråk må tillerkännas, uti hvilket afseende vår nu regerande Konungs väl torde kunna åberopas: »Land skall med lag byggas;» dels ock att vid förhållanden, såsom det närvarande, då en fullkomlig förändring af landets konstitution är' tillvägabragd, Rikets Hglofl. Ständer, i deras egenskap af Svenska folkets nuvarandeörepreseritanter, böra söka att, så mycket som de förmå, åt kommande riksdag undanrödja de hinder och svå - 310 Den 18 April e. m. righeter, hvilka måste förefinnas viel en sådan total förändring; detta alldeles i motsats med hvad mången annan anser, eller att nuvarande representation bör göra så litet som möjligt, utan öfverlemna åt kommande folk-ombud att behandla större och vigtigare frågor, endast nu företagande de allra nödvändigaste. Mig synes det förra alternativet vara en så mycket större skyldighet hos dem, hvilka, uti likhet med hvad som åtminstone inom det Högloft.
N:o 58, i anledn. af väckt motion om en fö?fattnings utfärdande , hvarigenom lönen för pastorernas ad ju ieter eller vicarier bestämmes att alltid vara en i denna författning fastställd del af pastoratets kända inkomst, blef samma betänk, af It. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 24 sistl. Maj på bordet lagda betänk. N:o 5g, i anledn. af väckta motioner, rör:de Presterskapets aflöning. I sammanhang härmed upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.-utdrag af d. 28 sisth Maj, af innehåll, att Ståndet beslutat låta anstå med utlåt, öfver detta betänk., intilldess att Lagsamt Oecon.Utsk:n inkommit med deras gemensamma yttrande Öfver Peter Jönssons från Jönköpings län motion i ett med föremålet för Oecon.Utsk:s ifrågavar. betänk, gemenskap ägande ämne. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag vågar anhålla om Hr Gr. o. Landtnäs propos., att förevar, betänk, äfven hos R. o. Ad. måtte få hvila, intilldess utlåt, öfver den i BondeSfs prot.utdr. omnämnda motion från Lagoch Oeeon.Utsk:n inkommit. Gr. von Fersen, Hans, förenade sig med Gr. Cronhjelm. R. o. Ad. instämde uti BondeSfs ofvanförmälda beslut. Då nu ånyo föredrogs Oecon.Utskts d. 24 sisth Maj på bordet lagda betänk. N:o 60, i anledn. af väckta frågor, dels om rättighet till enskilda theatrars anläggande, dels ock om upphörande af de afgifter till K. theatern, som för representationer i landsorterna erläggas, blef detsamma ånyo begärdt på bordet af Grefvarna Cronhjelm, Otto Au g., samt v. Fersen, Hans. Föredrogs ånyo Oecon.Utskrs d. 24 sisth Maj afgifna betänk.
Den bildade kvinnan måste sålunda göra sig nytta af den » yrkesskicklighet » hon förvärfvat, nämligen konsten att laga god mat, sköta ett h e m och vanan att vara en behaglig värdinna. Stades fordran att värdinnan skall anse hemmet icke som sitt, u t a n som inackordenternas, tror jag skulle, om den uppfylldes, lända inackordenterna till föga båtnad. Inackordenten önskar sig i främsta r u m m e t ett hem. Stade fordrar då att värdinnan danar h e m m e t icke efter sin smak, utan efter inackordenternas. Men att dana ett hem, så att det bär prägel af låtom oss säga tolf inackordenters individualitet, tror jag mig våga påstå vore helt enkelt omöjligt. Bättre är väl då, att hon danar h e m m e t efter sin egen personlighet. De inackordenter, som ej trifvas i det hem hon sålunda öppnar åt dem, få söka sig ett annat hem, där en annan anda råder, mera öfverensstämmande med deras lifsåskådning. Likaså tror jag, att värdinnans förmåga att sammanföra » nervösa damer, bullersamma skolpojkar, gammalt folk och småbarn, läsare och fritänkare, musikälskare och musikhatare o. s. v. » är ganska begränsad. H a r hon så liten urskillning, att hon försöker detta, lär hennes pensionat få ganska ringa tillslutning. Låtom oss n ä r m a r e skärskåda de hem, som erbjudas de stackars inackordenterna. Bäst vore då att indela dem i klasser. På ett första klassens pensionat ställas naturligtvis fordringarna högst. Det h a r till värdinna en bildad dam, som i sitt hem emottager som pensionärer såväl in som utländingar. Bostaden är belägen i en sund och tidsenlig stadsdel och hemmet erbjuder all slags komfort och trefnad. Ingalunda erlägger pensionären V af sin inkomst för rum och vivre. Denna s u m m a uppgår till högst 90 kr. p r mån. I genomsnitt uppgå de inackorderades inkomster till två å tretusen kr. pr år. Ej heller är omsättningen så stor, som man skulle tro. I mitt hem hafva flere af pensionärerna bott i många år.
Jag finnér det vara alltför ögonskenligt, att MilitiaeBpställenas behöriga bebyggande, skall i betydlig mon försvåras, då medlen på sådant sätt förryckas från sina afsedde föremål. Jag anser det vara stridande emot en förnuftig hushållning med Statens medel, att göra inköp af ett gammalt trädhus, för att göra det till Statens egendom; och jagtror mig uti hela denna förhandling blott finna föremålet af bevågenhet, att gynna enskild mans interesse, uppå det allmännas bekostnad; hvadan jag äfven anser denna händelse böra öka anledningarne, att emot de Rådgifvare, sorn medverkat tillbeslutet, tillvägabringa en sådan underdånig önskan, hvarom nämnes i RegeringsFormens 107 §, och är det sålunda till upplysnings vinnande, emot hvilka personer 107 §. vid detta tillfälle bör göras verksam, jag anhåller Tom återremiss utaf Memorialet, för att ifrån Utskottet vinna en så väsendtlig upplysning, som den, hvaraf RiksStånden i denna del äro i behof. Friherre Boijej Ludvig: För att stadga omdömet om ifrågavarande Memoxåal, beliöfver man blott pröfva, om anmärkningen är af den art, att den påkallar tillämpning af i07:de §. Jag finner dervid, att Utskot - 138 Don 17 Julii e. nu tet väl icke sagt, att Föredraganden afstyrkt husets inköpande; men deremot har Utskottet sagt något annat, nemligen att Föredraganden tillstyrkt hushyra; och i detta tillstyrkande ligger naturligtvis ett afstyrkande af allt annat. Jag kan således ej finna, att någon anmärkning mot Föredraganden kan äga rum, och jag får för öfrigt, i anledning af den siste värde Talarens anförande, påminna om den gamla regeln, att Domaren ej hör sträcka sin pröfning längre än käranden begär t, eller AnmärkningsMemorialet innehåller. Då nu anmärkningsanledningen endast varit riktad emot Föredraganden, har Utskottet icke eller kunnat sträcka sin pröfning utöfver denna gräns; och det försök dertill, som nu blifvit gjordt, visar blott hågen att för egen räkning utsträcka anmärkningen, en håg, som icke är af afundsvärd natur.
Ständers eget ompröfvande öfverlemnadt. Stockholm den 3 Maji 1815. På Högloft. Riddersk. och På Högvörd. Prest-' Adelns Ledamöters Ståndets Ledam. vagnar s' A. Lantingshausen. vägnar Bryn. Hesselgren. På ' Den 8 Maj. 149 På Vällofl. BorgareStåndets Kedam. vägnar Arid. Fredin. På Hederv. BondeStåndets Ledam. vägnar Nils Mänsson. M. M. Ilosbeck. Utdrag'af Protocollet hållet i Hoglofl. Riddersk. och Adelns Plenum den 8 Maji 1815. S. D. H/fter förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets Betänkande , i anledning af Konungens Nådiga Proposition, rörande de Constitutionella förhållanden , som genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit , jemte alla dermed i gemenskap stående Acter, beslöt Högloft. Bidderskapet och Adeln: 1:0 Att i afseende på den 41 §. Regeringsformen , Konungens Myndighetsålder till fyllda 18 år skulle bestämmas, men att, föröfrigt, samma 41 §. skulle förblifva alldeles orubbad. 2:q Att frågorna om de nya constitutionella förhållanden mellan Sverige och Norrige ej behöfva till en annan Riksdag hvila , utan genast hunna afgöras, hvarjemte Ridderskapet och Adeln ansett , att de förenings-stadganden , som i afseende derpå göras, böra uti en särskild, från Svenska och Norrska C institutionerna afskild, Riksact upptagas. 3:0 Att Den 8 Maj. gro Att Constituticns-Utskottets Betänkande till alla öfriga delar gilla och bifalla. 4:0 Att den i anledning af 8. §.
För vägning och uträkning till Kongl. Mynt-Verkets tjenstemän å 1 R:dr per plants 624, — Transport till och ifrån Kongl, Mynt-Verket 171, 50. Summa omkostnader Runt 19,310, 10. Det inkomna’ silfret har, på sätt ofvan omförmäles, efter afdrag' af myntskatten, utgjort i Runt 2,954,640: 47, som, förvandlade till R:dr Silfverspecie, visar ett belopp af R:dr 738,660: - Vid fördelning på dessa Silfver R:dr 738,660 af de särskilta utgifts-posterna, uppkomma å hvarje R:dr Silfver-Specie: för skillnaden imellan Hamb. Banko och Svenskt Silfver-Specie, utgörande R:mt 26,634: 59. Runt öre 3,605 för Myntskatten uppgående till Runt 22,327: 15 „ „ 3,023 och för omkostnaderna, slutande i ett belopp af Runt 19,310: 10 . ■ „ „ 2,614 eller tillsammans Runt öre 9,242 De med vexelköp oell försäljning förenade göromål och bestyr hafva besörjts, intill nästlidet års utgång, af dåvarande Ledamöterne i Banko-Styrelsen, Herrar Grosshandlarne Fr. Schartau och C. D. Arfwedson, under första qvartalet detta år, af Herr Kommendör-Ivaptenen G. B. Lilliehöök och Herr Professoren N. IL Selander och sedermera af den sistnämnde och Herr Grosshandlaren J. G. Sch wan, med undantag för den tid af Juli och Augusti mådader, då, under bemälde deputerades frånvaro, Herr Grosshandlaren L. J. Hjerta och Herr Rådmannen A. W. Björck innehaft ifrågavarande uppdrag. Till Ombud i Götheborg, för besörjande af Bankens vexelärenden derstädes, äro utsedde Herrar Grosshandlarne Chr. Arjoidson och A. W.
Af de andra arbetarne, bland hvilka funnos några, som förut ströfvat mycket omkring i Förenta Staterna, hade han hört om de stora skogarna i Wyoming, och då han från barndomen var van vid alt slags skogsarbete, hade han nu beslutit att begifva sig dit. Kanske skulle han taga arbete på en eller annan plats under vägen, men till norden, "där det fans ordentlig vinter", ville han framför alt. "Det är för mycket att ha sommar hela året om", sade han, "jag kan inte hålla ut med det". Värmen var nog inte det hufvudsakliga onda, som plågade honom, utan en underlig oro och otillfredsställelse, som han icke kunde rå med, och då jag mycket väl insåg detta, sökte jag inte häller vidare öfvertala honom att stanna kvar, utan gaf honom en marchroute öfver New-Orleans, längs Mississippifloden och vidare upp till Wyoming, och därpå reste han, försäkrande mig, att det enda han önskade, vore att ännu någon gång få träffa mig, som varit så vänlig mot honom. Jag trodde inte då, att hans önskan skulle uppfyllas. Ett helt år hade förflutit sedan jag lämnade den heta, soliga södern, mera än ett år sedan jag såg min vän från Atlanterfärden vandra bort genom urskogen, uppåt norden, dit hans öde dref honom. Jag hade under tiden hamnat i Chicago, den unga, underbart väldiga, penningjäktande präristaden, där ingen har tid till annat än löpande efter dollarn, där de otaliga fabriksskorstenarna utan afbrott bolma ut sin illaluktande rök, så att himmelens blåa sky endast undantagsvis skymtar fram, där miljoner vinnas på en dag och förloras på en timme, där tiotusenden lefva i den eländigaste smuts och fattigdom, men alla likväl fylda af feberhett, aggande begär att i trots af alt dock en gång komma till rikedom och öfverflöd. Jag hade anställning vid en tidning, och till åliggandena vid min befattning hörde bland annat också att ta emot de besökande, hvilka på amerikanskt sätt kommo upp på byrån för att få sina namn publicerade i visitlistan.
Herr Sundvallson har föreslagit »den ändring af 9 Kap. 1 § och 12 Kap. 2 § Arfda-Balken, att äfven sterbhusdelegare i städerna må åtnjuta samma rättighet som alla rikets öfriga innebyggare, nemligen att till bouppteckningsoch arfskiftesförrättare välja den, de hafva förtroende för; sämjas de ej om valet, varde, då anmälan derom sker; förrättningsman af Rätten förordnad. Den, sorn bouppteckning förrättar, tage sig till biträde två ojäfvige män». Men som hela 9 Kap. Arfda-Balken, enligt motionärens åsigt, vore mindre tillfredsställande och tidsenligt, har motionären för samma kapitel föreslagit en ny, förändrad lydelse, i adit hufvudsakligt öfverensstämmande med 6 Kap. i Lagberedningens förslag till Arfda-Balk; hvarjemte motionären slutligen, för att häfva ali betänklighet emot den föreslagna reformen, hemställt om ett så lydande öfvergångsstadgande: »Denna förändring inträder icke i full kraft och allmän tillämpning inom de särskilda stadskomunerna förrän deras skattskyldige innevånare genom laga kraftvunnet beslut bestämt den ersättning till nuvarande Magistratspersoner eller det vederlag till städernas drätselverk, hvarest dessa sednare nu uppbära eller komma att uppbära dessa sterbhusprocenter, med hvilka ersättningar vederbörande åtnöjas; och böra öfverenskommelser härom vara träffade inom 1864 års slut.» Riksdagsfullmägtigen Nettelbladt åter har föreslagit, »att uti 1 § af 9 Kap. Arfda-Balken orden Lyder boet under stadsdomslol ete. mätte utgå och i stället ett moment införas af följande lydelse: Till boupptecknings förrättande ege sterbhusen välja hvem helst de hafva förtroende för och kalle Gode Män, som efter bästa förstånd egendomen värdera samt skrifva bouppteckningen under.»
I.800 dito å 16 : 32. 200 Sk® å 20 R:dr. !mot recognitions-afgift är medgifven tillökning i stångjerns-smidet af 200 Sk®, samt nytt smide mot dubbet hammarskatt 3oo Sk®. 1,800 Sk® ä 16: 32. 3oo Sk® å 20 R:dr. af Billingsforss Bruks ämnes-smide till förädling i,i5o Sk®. i,55o Sk® å 20 R:dr. 25o Sk® å 20 R:dr. har 3oo Sk® årlig jern-förädling. 357 Sk® 10 L® å 20 R:dr. obegagnat. 200 Sk® å 20 R:dr. 200 Sk® å 20 R:dr. 3oo Sk® ä 20 R.dr. Smedjor till husbehof. roo Sk® årligt smide å i5o R:dr. 82 Sk® ärligt smide ä i5o R:dr. Billingsforss Bäckeforss Gustafsforss Loviseholms Forssbacka Pärsby Haneforss Hvittlanda Rådaneforss Öxnäs Upperuds Floda Volfenforss Arn nesStängjernslin mrar. hamrar. O således 8 st. Bruk med 10 Stångjerns-hammare. 10 st. dito nied 12 Ämneshamrar, hvaraf 2:ne äfven afverka Stångjern. Ånm'årlinin<r: o Der smidet icke finnes utsatt i Jordeboken bar afverknings-beloppet blifvit beräknadt för hvarje Spikhammare till 50 Sk® å 20 R:dr. En Knipphammare, jemte Ett Valsoch Skär-verk, samt En Plåt-hammare, hvardera till 150 Sk®, Amnesoch Stångjerns-priset beräknas öfver hufvud till 16 R:dr 32 sk. B:co. Elfsborgs Läns Lands-Contoir dea 3i Decemb. i83a. C. Ludv. Rinman. f Tabell för Städerae inom SkaraborgsLän.
Hvad skäl som kunnat föranleda Kongl. Majit, att icke fästa afseende å hvad Borgare-Ståndets skrifvelse innehöll, torde Ståndets ledamöter i Konstitutions-Utskottet, vid granskning af Stats-Rådets protokoller, inhemta, och vid blifvande behandling af s. k. déchargebetäukandet här meddela. Ehuru man eger skäl förmoda, att, — i händelse antingen nu hvilande nådiga förslag till Riksdagsordning antages af alla fyra Riks-Stånden, och således blifver grundlag, eller ock något dylikt, genom hvilket Statsmagten de facto kommer att tillfalla landtmännen, blir af Konungen och Ständer antaget, — ej blott ifrågavarande inkomster, ehuru betydliga och afgörande för städernas finanser, utan ock den stapelstäderna, genom Kongl. Majit den 18 December 1857 till General-tullstyrelsen aflåtna nådiga skrifvelse, tillerkända tolagsersättning, samt troligen städernas andra förmåner komma att försvinna; — torde dock, — medan ett Borgare-Stånd ännu finnes och, om så erfordras, kan till Kongl. Majit* ingå med särskild underdånig ansökning i ett ämne, som så nära och väsendtligen rörer städernas financiela bestånd, — ett försök, att för framtiden förvissa städerna om åtnjutande af dessa trefemtedelar, böra göras, ehuru man kan tveka på hvad sätt det bör ske. Under hopp att Ståndets ledamöter från städerna, hvar för sig, öfverväga på hvad sätt ändamålet i detta afseende säkrast skall kunna vinnas, tager jag mig friheten alternativt föreslå: antingen att Rikets Ständer hos Kongl. Majit anhålla, att på samma sätt, som skett med tolagen, städerna, genom Konungens och Ständers gemensamma beslut, berättigas att från Statsverket erhålla en, efter medelbelop pet af hvarje stads inkomst af berörda trefemtedelar sistförflutna tre år, beräknad ersättning för stadens andel i dessa afgifter; hvaremot de tre femtedelar, städerna njutit, borde ingå till Statsverket; 248 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Cederström. Fördelen af förut träffade Brandstods-Föreningar har man numera insett; och äro sådane öfverenskommelser under senare Femårs-Perioden tillkomne inom Onsjö, Luggude, Rönnebergs och Färs Härader, så att i hela Länet, utom Frosta Härad, finnas dylika inrättningar. Huruvida en sådan förening kommer att lill vägabringas inom sistnämnde Härad, beror hufvudsakligen af dervarande Säteri-ägare och under dem lydande Frälsehemman, hvilka utgöra pluraliteten. Några större eller anmärkningsvärda eldsvådor hafva icke under tiden inträffat. 5. §. Städer. 1:0 Malmö. Folkmängden, inberäknad Garnizon och gemenskap af de till Skånska Infanteri-, Dragonoch Husar-Regementerne hörande och här i staden boende personer, utgör enligt förlidet års mantalslängden 9,124; och har folkmängden under denna Femårs-Period ökat sig med 835 personer. Genom rasering af Stadens vallar, har tillfälle yppats för uppförande af smärre hus och byggnader, hvilka emot ringa pris kunna inköpas, dels af dem, som nödsakas upphöra med Landtbruk, samt begifvit sig lill Staden, för att der lättare åtkomma arbetsförtjenst, dels oek af handtverkare och obemedlade personer af Ståndspersons-classen; och genom sådane inflyttningar har folkmängden hufvudsakligen vunnit tillökning, utan att välmågan inom arbetsclassen i samma mån stigit. Handel och Sjöfart, vanliga Handtverkeri-yrken, Fabriker och Jordbruk utgöra innevånarnes näringsfång. Bland dessa näringar är isynnerhet handeln i tilltagande. Den drifves hufvudsakligast med ortens producter af spannemål och bränvin, som för det mesta skeppas till inrikes orter och någon gång till utrikes. Hit från Rikets öfrige Provinser importerade varor af Timmer, Bräder, Jern, Beck och Tjära exporteras äfven härifrån till utrikes orter, med hvilka i öfrigt handel bedrifves med Sill, Salt, Stenkol, Porcellain, Lin och Hampa; hvaremot Colonial-varor och Specerier samt Tobaksblader och stjelk hittills hemtats från Köpenhamn och norra orterne i Tyskland.