Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hon missförstod honom, och hvad som var tacksamhet tolkade hon för kärlek. Nöjenas flygtiga rus. ”Svara, svara på mitt ögas fråga! Se ej, fly ej bort ifrån din vän. Hvarför ständigt gäckas med min plåga? Ack det var ju du som skapat den. Du har jagat friden ur mitt hjerta; Nej, förlåt! du blott dess dvala stört. Höjd af vällust är nu höjd af smärta: Så i bojor du mitt sinne fört.” ~Lindblad.~ Dagar, veckor, månader kommo och gingo och Elisabeth förblef allt den samma, lika sluten, kall och dyster som hon varit alltsen sin sjukdom. Med förundran och oro varseblefvo alla hennes vänner denna sorgliga förvandling, den de tillskrefvo kroppsliga orsaker, och som de genom hvarjehanda små förlustelser sökte häfva. Men Elisabeths fullkomliga likgiltighet för allt utom henne, satte en damm för hvarje sträfvande att förströ henne. Leonhard såg det med smärta; det gjorde honom ondt, då han betraktade hennes aftynade gestalt, hennes bleka kinder och den matta, isiga blicken ur de fordom så strålande, högblå ögonen, nu omgifna af en med hvarje dag allt mörkare skugga; men han lefde dock i hoppet att snart se henne återställd. Hysande denna tröstande tanka och af naturen, ehuru god och glad, dock saknande förmågan att visa deltagande för andras lidande — en förmåga som, ehuru ofta ytlig, dock eger förtjensten att tillvinna sin egare kärlek och tillgifvenhet —, dessutom upptagen, som det tycktes, af vigtiga affärer, som tog hela hans tid i anspråk, öfverlemnade Leonhard sin maka att ensam kämpa ut denna, som han trodde, kroppsliga strid öfvertygad att detta var det bästa han kunde göra. Elisabeth deremot läste endast likgiltighet och kallnad kärlek i detta granlaga uppförande och blef derigenom mera dyster och sluten. Virginia åter bygde stora förhoppningar på den snart instundande julens nöjen och den förändring de skulle åstadkomma på hennes älskade väns förstörda lynne och glädlighet. Endast Ferdinand och Rudolph kände båda den rätta orsaken till Elisabeths tysta lidande, men med huru olika känslor betraktade de den ej!
Om en leverantör, som tidigare gjort sig känd för att ha fullgjort sina åligganden, levererar persedlar eller varustycken som blivit kasserade, men lovar att inom 6 dagar byta ut dem mot fullgoda, får uppbördsmännen godta detta mot att ny besiktning äger rum § 18 Efter slutad förrättning överlämnas protokollet eller beviset till regementsbefälhavaren som ofördröjligen avger fullständig rapport till Krigs Kollegium eller Förvaltningen för Sjöärenden. Om vara, sedan den blivit införd till Kronans förråd för besiktning, genom olyckshändelse blir förstörd, och behörig domstol avgör att ingen är vållande, skall Kronan och leverantören dela på förlusten. § 19 Om en vara blivit kasserad, åligger det leverantören att hämta den inom 48 timmar. Finns utrymme i förrådet kan tiden förlängas till 8 dagar. Hämtas inte varan anmäls det till stationschef, regementschef eller förrådschef, som begär skyndsam handräckning hos magistrat eller landshövding, att flytta varorna till särskilt förvaringsrum. Leverantören blir skyldig betala hyran och omkostnaderna för flyttningen. Hämtas varan inte inom 14 dagar påminns leverantören och får en frist på 30 dagar. Därefter säljs varan på offentlig auktion till högstbjudande. Blir varan hastigt försämrad säljs den så skyndsamt som möjligt. Sedan alla omkostnader för försäljningen blivit borträknade nedsättes resten i lantränteriet för leverantörens räkning. Skulle varan under tiden i förrådet genom olyckshändelse, som ingen är vållande till, bli förstörd, är det leverantörens förlust. § 20 De tjänstemän som förordnas till besiktningen får resekostnad och traktamente om förrättningen sker utom deras station. Magistratspersoner får enligt vad som är stadgat i brev av den 29 januari 1824. § 21 De jäv som i lagen i 13 kapitlet 1 § Rättegångsbalken gäller för domare, gäller även för besiktningsmän. § 22 Den som är kallad till besiktning får inte utan laga förfall utebli. En mans uteblivande får inte hindra besiktningen om tre besiktningsmän kan enas om varans antagande, annars skall ny besiktning ordnas. § 23 Blir en vara kasserad anses leverantören ha brutit sin leverans och det åligger honom att ersätta Kronan alla kostnader och det skadestånd som han enligt kontraktet orsakat. Advokatsfiskalen vid det verk det gäller sköter indrivningen. § 24 Krigs Kollegium och Förvaltningen för Sjöärenden prövar om böter skall utgå.
Allt ändamål med den öfre kammaren såsom granskare eller återhållare vore då förfeladt. Man finge blott höra den öfre kammaren säga om hvad den nedre sagt förut. Detta voie ett enkammar-systeme med en vägg emellan afdelningarna, på sätt Frih. Boye nyss yttrade. Men, hvad värre vore, denna kammare upphörde icke med samma riksdag, som han vore vald. Han skulle, enligt förslaget, fortfara en längre tid. Följden deraf blefve således, att när ett parti vid en riksdag vore räddande, så lomme detta naturligtvis att i deri öfre kammaren för säkerhets skull insätta sina yppersta ledamöter. Det blefve en distillering af detta parti, det blefve, så att säga, sjelfva spriten som korerme att insättas i öfre kammaren, för alt under flera riksdagar fortfara. Detta vore att gifva partiet en mångårig öfvervigt, derigenom att den öfre kammaren hade makt att säga nej till hvad den nedre kammaren föresloge. Således 0111 en förändring i tänkesätten ägde rum inom Svenska folket och gjorde sig gällande i valet till nedre kammaren, kunde hon likväl icke hjelpa Riket, emedan den öfre kammaren fortfore att verka på samma sätt, som det parti, af hvilket hon valdes. Jag tillstyrker derföre vördsamt, alt R. o. Ad. mätte ogilla ett förslag, som bibehåller för framtiden en sådan öfvervigt i ena kammaren, som man alltid borde undvika, emedan, såsom jag förut haft tillfälle att yttra, jag anser både rättare och bättre alt de olika tänkesätten finnas fördelade inom hvardera kammaren, så alt den kan hålla sig sjelf i jemnvigt, och icke behöfver söka den utom sig i en annan kammare allena. Frih. Boye: Det är mig oeraotstånd!igt att för Hr von Hartmansdorff förklara min tacksamhet för den ganska rik - 353 Den 28 0 c t o b c r e. m. liga bevisning han gjort mot riktigheten, eller, om jag så får säga, emot antagligheten af Frih. Hamiltons förslag. Oan har ganska rätt.
En annan ganska stor måsse af 700 tunnland uti Nors socken, hvarpå mycket arbete nedlagts , 60 år förut, bringades , efter en undersökning af samme man, lill ett herrJigt fält, nu försedt med lador och stora byggnader, fastän jag påminner mig, att vid undersökningen man icke utan fara kunde gå på måssen; men för att icke tala endast om Wermland; det är mig nogsamt bekant att uti Halland finnes omkring 6000 tunnland vattendränkt förträfflig jord, som, enl. Steffens’s undersökningar, kan med en kostnad af några och trettio tusen r:dr bringas i odlingsbart skick, och deraf flera tusen tunnland af den beskaffenhet, att, sedan vattnet blifvit afledt, ej mer fordras för att af den skörda vackra livetegrödor, än bara alt plöja och beså den omvända jorden. Huru lugnt det blir för odlaren att få officiella biträden till undersökningars bestridande, och en öfversly - Den 29 Augusti e. m. 455 reise, som icke allenast planlägger med sakkännedom och omfattande blick dylika större arbetsföretag, utan äfven träffar öfverenskommelse!- för verkställigheten; derom hoppas jag tankarna icke blifva delade, om de än skulle blifva det i anseende till anslagets belopp; men om man vill ett ändamål, så bör man äfven vilja medlen, och att kunna få för godt köp sakkunniga personer, hvilka troligen på industriel väg eller genom enskildla uppdrag se sig i tillfälle förtjena vida mera, än fästade vid Statens verk, det lyckas troligen icke, och platserna upptagas då af sådana, som icke kunna genom sin-medelmåttiga skicklighet finna utkomst annorstädes. Hvad särskildt angår väganläggningar, är jag äfven i tillfälle att lenina några exempel, visande nödvändigheten att här, soini andra länder, hafva en central-styrelse med tillräcklig makt och myndighet för sådana arbetens både planläggning och verkställighet., Jag har, som man säger, lill complett evidens öfvertygat mig härom under min mångåriga tjenstebefattning i Wermland.
Sluteligen, och hvad angår det som af Herr Borgmästaren Norström blifvit föreslagit, att, enär vid skeende utmätning för Domfäst skuld, tillgång i lös egendom hos Gäldenären till godtgörande deraf saknas, Under-Executoren utan vidare omgång må i mät taga Gäldenärens fasta gods, anser Utskottet, att sådant otvifvelaktigt skulle föranleda till hvarjehanda oordningar och olagligheter, då innan fast Egendom utmätes, noggrann pröfning bör föregå om Gäldenärens ägande rätt dertill, jemte de flere omständigheter, hvilka kunna verka, att fastigheten icke kan eller hör till betalning af den skuld, för hvilken utmätningen är anställd, användas, hvilken pröfning icke med säkerhet kan Under-Executoren anförtros. På desse skäl finner Lag-Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till någondera af de i förenämnde måtto gjorde Motioner, och får till Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning sådant öfverlemna. Stockholm den 8 Januarii igi8. Lag-Utskottets Utlåtande, angående antalet af Nämdeman till Domhafvandens biträde vid Militice-Boställs-Svner. H. os Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdags» Eullmägtigen från Jemtlands Län, Olöf Nilsson, uti Lag-Utskottets Betänkanden. 51 uti ingifvit Memorial frarnstält, att det af Kongl. Majit, i anledning af nämnde Riks-Stånds vid iSog ock 1810 årens Riksdag i underdånighet gjorde hemställan, genom Nådigt Rref den a 8 Februarii t 815 vidtagne beslut, att i stället för det uti 3:dje Afdelningen 1 §. Eoställs-Ordningen den 15 September 1752 förordnade antal af half nämnd till Domhafvandens biträde vid Militite-Boställs-Syne-Förrättningar, två Nämndemän derefter må utgöra tillräckeligt antal till Domhafvandens biträde vid nyssnämnde
Utdr. d, 27 Junii 1818* 715 la Skeps-umgälderna å andra Nationers fartyg i förhållande till den större eller mindre börda Sven§ka fartyg måste i Utländska hamnar vidkännas. 7, Att, i afseende på hvad Ståndet här ofvanföre beslutat, kommer 7>de punkten att förfalla, 8, Att Ståndet biföll hvad Utskottet i denna punkt föreslagit, så val om Revisionen af Tull-Verkets räkenskaper, som rörande persedelextracter; dock, hvad dessa sednare beträffar, sa vidt möjligt blifver att upprätta dem i den detail sorn Utskottet tillstyrkt. X den särskildt väckta fråga angående Tull ä Stång-Jern, åberopar Ståndet dess i irsta punkten upptagne förbehåll, såsom följd hvaraf bör lios Kongl. Maj:t i underdånighet anhållas, att hvad Kongl-Förordningen den 2g Januarii 1817 derom stadgar, må till ali vidare kraft och verkan upphöra, Och fann Ståndet, att hvad Utskottets ifrågavarande Betänkande, i öfrigt innehåller, komjne genom Ståndets sålunda fattade beslut att förfalla; Hvadan något utlåtande deröfver ej ansåges vara af nöden, hvilket allt skulle, genom XJtdrag af Protocollef, de Resp. Med-Stånden yördsamt ock vänligen meddelas. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls hillmanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N.o 144 öfver väckt motion om ett förandradt sätt uti Krono-Tionde Spannmålens utgörande till Stockholms Stora Barnhus. Consiitutions-Ut skottets 5§! angående gjorde erindringar vid Utskottets förslag i anledning af Kongl. Maj:ts r |7i6 Fröt. Utdr. <?.
Majit, jemte beslut om arbetets inställande, anbefallde Krigs-kollegium, att, när tillfälle sig yppade att få arbetet fortsatt på ett mera lämpligt och för Stats-verket mindre kostsamt sätt, än dittills skett, derom hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan, hela 5 år förflutit, utan att, så vidt kändt vore, Krigs-kollegium i frågan något åtgjort, det med skäl kunde antagas, att denna fråga blifvit hänskjuten till en aflägsen framtid, samt att då ifrågavarande arbete, som redan blifvit till hälften tryckt, inedtagit betydliga summor, hvilka till stor del kunde anses ändamålslöst utgifne, så framt arbetet icke fullbordades, samt detta arbete för öfrigt blifvit af Kiigs-kollegii president på det fördelaktigaste vitsordadt, en underdånig skrifvelse borde till Kongl. Majit allåtas med begäran, att utväg måtte beredas för arbetets fullföljande och bringande till slut. Utskottet, som i det återremitterade betänkandet anfört de skäl, hvarpå det fnnnit sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till den väckta motionen, får, med åberopande af dessa skäl och då betänkandet blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallet, berörde afstyrkande förnya. Stockholm den 13- Oktober 1854. Siik. tiU R. St.
Maj is nådiga beslut, hvarigenom inseendet öfver länens lasareller och kurhusen, hvilket förr tillhörde Kongl. Serafimer-ordens-gillet, på berntilda Kollegium öfverflyltals. Dessa jemte öfriga i den nådiga Propositionen omförmälda förhållanden synas böra föranleda dertill alt någon allöningstillökning för Kollegii personal beviljas; och då Utskottet icke haft något alt erinra rörande det äskade beloppet, samt Kongl. Majit icke ifrågasatt att ofvanberörda, af Kollegii ordförande framlagda aflöningsstat bör af Rikets Ständer godkännas, utan endast alt det belopp, som varder anvisadt, ställes till Kongl. Majlis disposition att för sagda ändamål användas, får Utskottet tillstyrka, alt, i enlighet med Kongl. Majlis nådiga framställning, Rikets Ständer för nästinstundande slalsregleringsperiod uti anslaget för Sundhets-kollegium bevilja en tillökning af 8,000 Ridr årligen, all från Riksgälds-kontoret utgå och af Kongl. Majit på lämpligt sätt emellan Ordföranden, Medicinalråden samt Kollegii tjenstemän fördelas. 73:o. I fråga om nya provincialläkare-beställningar har Ulskoltet fått emot taga dels Kongl. Majlis i Dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof framställda nådiga förslag om anvisande af 12,000 Ridr lill löner åt 8 nya provincial-lakare med 1,500 Ridr lön för hvarje, dels särskilda framställningar, upptagna i flera inom Riks-Slånden väckta, till Utskottet remitterade motioner, för hvilka Utskottet här nedan i möjligaste korthet skall redogöra. Sålunda hafva hos Ridderskapet och Adeln Herr v. Hofsten, B. J., inom DorgareStåndet Herr Nils Sundin och i Bonde-Slåndet Riksdagsfullmägtigen Gustaf Hultman uti särskilda motioner, hufvudsakligen anfört, att, ehuru Rikets
Pä Gottland finnes ej någon dylik association, men om man undersöker det tillstånd, hvari egendomarne derstädes sig befinna och jeraför dem med fasta landets, (ror jag man skall komma lill den öfvertygelsen, att om denna ö sedan någon längre tid hade haft en hypoteks-inrättning eller privatbank, skulle det ägt ett blomstrande utseende och den benämning detta land har, skulle blifvit en sanning, hvilket nu icke är förhållandet. Hr Akerman har sagt, alt k redi ti vrä t ten blifvit missbrukad. Men dessa missbruk måtte man kunna lätt afhjelpa, efter som Hr Akerman sjelf vidare yttrat, att det ej är ali befara, det hypoteks-föreningarne skola söka lån utrikes, derföreoatt krediliverne på banken indragas. Men jag får upplysa Hr Akerman, att de bland dylika inrättningar, som upplagil lån utrikes, behöfva på långt när icke hafva så mycken omtanka för att pä bestämda tider hafva penningar till hands, som dem, hvilka hafva inländska lån. De utländska lånen äro nemi. i allmänhet ställde pä längre ålerbetalningslid och med en viss årlig amorleringsskyldighet, hvaremot de inländska vanligen äro ställde på 1 ä 5 år och kunna derefter åter betalas efter ti månaders uppsägning. Vid sådant förhållande är det af mycken vigt för en hypoteks-förening att kunna disponera åtminstone 100,000 r:dr i kreditiv-väg. Man har anfört, att hypoteks-föreningarne hittills icke stort begagnat sig af den medgifna kreditiv-rälten på banken: det är sannt, och härleder sig deraf, att den för krediti vet bestämda ränta af 5 procent är för hög, ty då icke hypoteks-inrättningarna få beräkna öfver 5 procents ränta för deras lån, skall, vid begagnandet af krediti vet, tillägget af postportooch komrnissions-arfvode m. m. förorsaka en bestämd förlust. Lemnäs åter kredilivet lill 4 procents ränta och dertill endast kommer $ procents provision, så kunna hypoteksinrältningarne deremot med fördel begagna ofvannämnde kreditiv. 218 Den 19 April em. Frih. Raab:
Ständer aflemna en allmän redodogörelse för förvaltningen af det mig anförtrodda Justi tiae-OmbudsmansEmbetet, och att deruti utreda Lagskipningens tillstånd, söker jag nu att uppfylla genom ingifvande af mina tryckta Embets-berättelser för åren i33o och i83r, samt genom omförmälandet, i denna, af sådana Actions-åt^ärder, som under de sistförflutna åren j83a och i833 blifvit slutligen afgjorde, med hvad mera af Embetsgöromålen, som kan förtjena uppmärksamhet. i Vid öfversigten deraf visar det sig, alt de af Domare och andre Embetsmyndigheter begångna fel och försummelser, som lill min kunskap kommit, bade till antal och beskaffenhet varit ringare än under någon föregående femårig period, sedan vår gällande grundlag stiftades. Men jag har icke bordt låta bero vid de underrättelser derom, hvilka i mitt Embetcs Archiv äro att tillgå, och derföre ifrån Advocat-Fiscalerne i Kongl. Maj:ts och Rikets Hof-Rätter infordrat uppgifter på de actioner, som blifvit anställda och genom utslag afgjorda emot Domare och andra under Hof-Räfterne lydande Embetsman.
Ridderstapet och Adeln i följande beslut : i:o Godkändes Stats-Utstottets yttrande öfwer första punkten, angäende GtcrtS - werkets förwaltmng, med den tilläggning, att öfwer Statens inkomster och utgifter en hufwudbok med dubbla partier mätte hällas, samt att till Kongl. Majtt malte i underdånighet öfweclemnas att till desi upprättande anbefalla nödiga mätt och steg. 2:0 Godkändes Utstottets afgifne förklaringar öfwer de 14 Momenter, som innefattas under andra punkten, angäende Stats» werke-ts Lnksm* sier. med den förändring wid att hos Kongl. Maj:r skulle i underdänighet anhällaS, det Hans Maj:t mätte, wid anwändningen as de 20,020 R;dr af Nummer-Lotteri Medlen hwilka Stals> Utstvltet föreslagit matte ej allenast till Kongl. HofStalloch Cascrne-Byggnader, utan ock till Hanm-anlägZniliZ»n i Helsingborg nyttjas, täckas L syn - Den 2z Zebruaris. sr-nnerhet pä denna sednares fullbordande nådigt gf, seende hafwa, Z:o Biföll Höglofl.
Län stola anses af enahanda godhet öfwer hela Länet. Nägot hwar Landtman lärer wal med mig besanna, at sä wäl i de Wrtiiaste som magraste orter finnes en ofta betydande stillnad. säat emellan hemmanen inomhwarje provins bör wara grader, hwarwid jag tror at zrffertalet äter är det lämpligaste. För at nu nied den tilforlitlighet, som det grannlaga ämnet fordrar, kunna stadna den eiass, dettil hwarje Län bör böra, och bwilket Ständer nödwändigt mäste fastställa, sä at denna bufwudsakliga punkt icke mä komma under nägot Ambctsmannawälde, föreflär jag i ödmjukhet at Bewillnings - Utskottet anmodar en StändsLedamot frän hwarje Län, at i Utstottet upträda och der gemensamt upgifwa alla de uplysningar som kunna sätta Utstottet i ständ at pä tydliga grunder förefiä LlL^jstcarionen, och den sedermera til Ständens Lien», i sammanhang med dest öfrige arbete upgifwa. Ut - Den 19 Jun!?. 827 Utffotket, som i det närmaste bör wara underrättadt om den summa, hwilken genom Bewittningen stal utgä, frändrager den det, som Städerne, Bergsbruken och alla öfriga werk och näringar böra godtgöra, och rt-parn8ei-ar den landet tilkommände andelen, satt i spannmäl sälunda, at et helt förmedladt mantal i första Olansen och första rummet erlägger til exempel 6 tunnor Räg etter Korn etter hälften af hwarje sort; det i andra graden fyra och det i tredje twä tunnor, samt i proportion för de mindre och grader. Widare och hwad angar bestämmandet af graderna inom hwarje landsort, anser jag dm böra tilhöra Länens inwänare sjelfwe.
Man kan likväl lyckönska sig, att i Sverige, enligt hvad en det Vällofl. BorgareStåndets Ledamot, Herr CommerceRådet Santesson, uppgifvit: Svenske handlande till Kronans och Statens bästa under förflutna krigsåren gjort de största uppoffringar och förlusier, utan att deröfver föra någon klagan. Förmodligen har Götheborg i detta ådagalagda patriotiska nit föregått med exempel, hvarföre det gör mig hjertligen ondt, om denna stadens Grosseurer på sådant sätt skulle blifvit fattiga ; hvarpå dock i allmänhet lärer kunna tviflas. På de skäl jag nu haft äran yttra, får hos Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken jag vördsammast anhålla om proposition till återremiss af Särskildta Utskottets Betänkande. Herr Gr efvens och Landt Mar skalkens derefter framställda fråga, om Ridderskapet och Adeln bifölle den begärdta återremissen, med de dervid gjorda anmärkningar, till Särskildta Utskottets ytterligare handläggning ? Besvarades med ett starkt Ja, Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm, hemställde, om man ej dervid borde anmoda Utskottet att inkomma med ett fullständigt utarbetadt förslag till det omtalta nya JudeReglementet ? Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade derefter propositionen om Betänkandets återförvisning jemte detta tillägg. Bifölls. Ankom och upplästes Kongl. Maj:ts Nådiga svar uppå Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängande till den j6 Juli detta år, gifven Stockholms Slott den 14 dennes, hvarigenom Kongl. Maj:t, på sätt RegeringsFormens 109 §. stadgar, dertill velat lemna sitt Nådiga bifall, tillförseendes sig Kongl Majt, att Riksens Ständer ej lemna ur ögonsigte nödvändigheten att under den således förlängda tiden med den skyndsamhet behandla de äntiu oafgjorda ärendernas gång, att Riksens Ständer derefter må utan hinder genast kunna hemförlofvas. Lades till handlingarna. Höglofl.
— Christiania, Alb. Cammermeyer 1891, à 1 kr. De norske Stavkirker af Prof. L. Dietrichson. Med ca. Christiania, Alb. Cammermeyer 1891, omkr. 14 häften à 0,80 kr. Norsk Forfatter-lexikon 1814 — 1880. Paa grundlag af J. E. Krafts och Chr. Langes " Norsk Forfatter-lexikon 1814 — - 1856 " samlet, redigeret og udgivet med understöttelse af statskassen af J. B. Halvorsen. Hefte 27, Klingenberg — Kraft. — Kristiania, Den norske forlagsforening 1890. Allmän Kulturhistoria af Anton Nyström. Del V häft. — Stockholm, Looström &amp; Comp. i kom. Salt. " I ären jordens salt. " Af Mrs Woods Baker. — Stockholm, Z. Hæggström 1891, 0,75 kr. Kyrkohistoria i sammandrag af Rudolf Sohm. Öfvers, från femte tyska upplagan af A. Fernholm. — Stockholm, C. A. V. Lundholm i&amp;gi. Psalmbok öfver alla årgångar evangelietexter af C. J. Lénström. — Stockholm, Akad. Bokhandeln i Upsala i distrib. Ordbog over det gamle norske sprog af Dr. Johan Fritzner. Omarbeidet, foröget og forbedret Udgave. ig ' .de Hefte. — Kristiania, Den norske forlagsforening 1891. Per häfte 1,50 kr. •Det nittonde århundradets historia i öfversiktligt sammandrag af Otto Sjögren. — Stockholm, C. E. Fritze 189.1. 16 häften à 0,90 kr. Anthropos. Dramatisk dikt af Oscar Benzow. Del II o. III. - Stockholm, R. Blædel &amp; Co. 1891. Hvarje del à 1 kr. Bebodda Världar af Camille Flammarion. Öfvers. Sjätte upplagan. Stockholm, Hiertas bokförlag 1891. Hvarje häfte à 0,50 kr.