Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hvilken som dricker af det vatten, som jag honom gifver, han skall icke törsta till evig tid; utan det vatten, som jag honom gifver, skall blifva i honom en källa med springande vatten i evinnerligit lif. Då sade qvinnan till honom: Herre, gif mig det vattnet, att jag icke törster, eller behöfver komma hit efter vatten. Sade Jesus till henne: Gack, kalla din man, och kom hit. Svarade qvinnan, och sade: Jag hafver ingen man. Sade Jesus till henne: Du sade rätt, jag hafver ingen man; Ty du hafver haft fem män, och den du nu hafver, är icke din man; det sade du sant. Då sade qvinnan till honom: Herre, jag ser, att du äst en Prophet. Våre fäder hafva tillbedit på detta berget, och I sägen, att i Jerusalem är det rum, der man tillbedja skall. Jesus sade till henne: Qvinna, tro mig; den tid kommer, att hvarken på detta berget, eller i Jerusalem, skolen I tillbedja Fadren. I veten icke hvad I tillbedjen; men vi vete hvad vi tillbedje; ty saligheten är af Judomen. Men den tid kommer, och är nu allaredo, att rätte tillbedjare skola tillbedja Fadren i Andanom och sanningen; ty Fadren vill ock sådana hafva, som honom tillbedja skola. Gud är en Ande; och de honom tillbedja, skola tillbedja honom i Andanom, och i sanningen. Då sade qvinnan till honom: Jag vet, att Messias skall komma, som kallas Christus; när han kommer, varder han oss all ting undervisandes. Sade Jesus till henne: Jag är den samme, som talar med dig. Och i det samma kommo hans Lärjungar, och undrade derpå, att han talade med qvinnone; dock sade ingen: Hvad frågar du, eller hvad talar du med henne? Då lät qvinnan stå sina kruko, och gick in i staden, och sade till det folket: Kommer, och ser en man, som mig hafver sagt allt det jag hafver gjort. Månn han icke vara Christus? Då gingo de af staden, och kommo till honom.
Jag tyckte, att nog var jag ofta både kärlekslös och hämdgirig men jag kände ändå hjertat hopkrympas af smärta vid tanken på om en menska skulle lida i all evighet och aldrig, aldrig få lindring, huru mycket mera vår kärleksrike himmelske Fader som skapte oss för det vi skulle bli evigt lycksaliga. Skulle en evig vishet så förfela ändamålet att vi i stället skulle bli evigt olycksaliga. Det kunde jag inte tro och så trodde jag ingenting alls, ända tills jag skulle konfirmeras. Min käre lärare hade många ovänner för sin qvicka, skarpa tungas skull, men o! hvad han kunde lära en att älska Gud och sin nästa. Hvilken stund då vi togo farväl af hvarandra! Det kändes som skulle hjertat brista, jag glömmer aldrig hans välsignelse, hans tårfyllda blick, det var som hade vi en aning att vi skiljdes för att icke återse hvarandra på denna sidan grafven. Frid öfver hans stoft! Jag tror icke på ett helvete utom oss, uppfylldt med eld och lågor, der det finnes tror jag är i menskans eget hatfulla hjerta; der en gnista kärlek, ren, himmelsk kärlek finnes, der kan icke vara helvete och huru många menskor gifs det väl, som icke älska något.» På tal om hemtrefnad heter det i samma bref (i uttryck som starkt påminna om Selma Berg i Pengar): » skulle hemtrefnaden vilja fly så nog skulle jag försöka få fast i hans ena vinge och du kan tro, der jag får fast en gång, der håller jag så säkert, ja ett riktigt gubbatag. Nej, nog får man försöka att göra så trefligt för andra som möjligt om man sjelf vill ha trefligt och hemtrefnad det är det angenämaste man kan finna i ett hus och den ligger nästan uteslutande i qvinnans hand, mannen kan väl störa den men ej framkalla den.» Och efter dessa djupsinniga funderingar utbrister brefskrifverskan omedelbart: »Ja, ett eget hem, det är något riktigt lugnt och godt, men – ja blif inte ond – jag har för närvarande en panisk förskräckelse för äkta ståndet. Ja, jag har riktig fasa för det.
Emb.-Berättelse för år 18A9. utslag innehölle, Hagberg, hvilken gjort sig skyldig för förfalskningsbrott att mista äran och böta 13 R:dr 16 sk., för första resan snatteri till värde af 19 sk., att böta hälften med 9 sk. 6 r:st och undergå enskild skrift, för det han af okynne inslagit annans fenster att plikta 3 R:dr 16 sk., allt banko, samt för våldet å blypannan att straffas med fem par spö, således likmätigt 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 bordt i ena bot mista äran och straffas med tjugutvå par spö, tre slag af paret, samt dessutom för snatteriet plikta nio skillingar sex runstycken eller i brist af tillgång till dessa böter, i stället hållas tre dagar i fängelse och derefter undergå enskild skrift; alltså och emedan deremot Bergstingsrätten, som af lag icke ägt någon anledning att vid bötesförvandlingen taga i beräkning det belopp, Hagberg ålades att såsom ersättning till målsägande och vittnen utgifva, förklarat, det Hagberg skulle för våldet å pannan samt de begångna snatterierna straffas med 6 par spö samt, enär tillgång till de i anledning af Hagbergs öfriga förbrytelser honom ådömda böters och rättegångskostnadernes gäldande med penningar hos Hagberg saknades, i stället hållas i fängelse under tre veckor; och Bergslingsrätten sålunda felat, på sätt Advokatfiskalsembetet i afseende å Bergstingsrättens nyssberörde förklarande anmärkt, samt Hagberg derigenom kommit att i häkte qvarhållas under åtminstone aderton dagar längre än vederbordt; ty och enär den af Geschwernern Geisler åberopade omständighet, att Hagberg ej skulle kunnat uthärda den bestraffning af 22 par spö, hvartill han gjort sig skyldig, icke berättigat Bergstingsrätten att. i uppenbar strid med lagens stadgande, egenmäktigt förvandla denna bestraffning, och således icke i någon mån kunde såsom ursäkt för Bergstingsrättens förfarande betraktas, samt Bergstingsrätten derjemte, oaktadt Hagberg var ställd under tilltal för brott, som å ära gick, underlåtit att, enligt 25 kap. 5 §.
Dessutom, så länge de dispenserade, såsom stadgadt är, verkligen sysselsättas med andra läroämnen i de efterskänktas ställe, blir lindringen i deras arbete blott obetydlig. Utskottet, som icke med ett ord bestrid t tillvaron af dessa skol-stadgans för ungdomen vådliga brister, finner de s. k. liniernas mängd öfverensstämma med de underdåniga önskningar, som af Rikets Ständer förr blifvit yttrade; under Utskottets öfverläggningar har man icke otvetydigt velat på Rikets Ständer kasta skulden för all oreda inom elemenlar-läroverket och särskildt för nu utgifna skol stadgas misstag. En sådan mening, i min lanke mera sårande för den statsmakt, som blott skulle hafva lånat sig till eli villigt redskap åt andras önskningar, än för den, hvarifrån dessa önskningar utgått, behöfver ingen vederläggning. Och då Rikets Ständer i det af Utskottet sjelft citerade yttrandet anhåller, “att undervisningen må så ordnas, att den reala bildningen må utan alt den humanistiska lider i grundlighet, utvecklas till all den fullständighet, som läroverkets omfång medgifverv, så är det minst sagdt en ganska sökt tolkning att deruti finna roten till de 7 å 14 linier, som nu blifvit möjliga. Efter ordaly - /Minanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o ii6. 27 delsen tydd innebär väl den citerade önskan snarare en anvisning alt lill grnndlighetens och fullständighetens befrämjande inskränka den valfrihet i afseende på läroämnen, hvilken man annars gerna skulle bevilja. 1 afseende på lärjungarnes öfverhopande med arbete och de vådor det medför, tröstar sig Utskottet med den förmodan, att både molionärernes och (lere anmärkningar genom erfarenheten pröfvade skola komma att leda till nyttiga och nödiga ändringar i Kongl. Stadgan. Jag har redan ofvanföre sagt skälet, hvarföre jag icke anser erfarenhetens vitsord, talande genom förblekta ansigten och slappade själskrafter bos mängden af vår ungdom, böra införbidas.
Idéer i fortsättning. Tanten är att beklaga. Ytterligheter. Sysselsättningar. Kätteri. Onödigt utseende. Tanten pröfvas. Tröst. Ännu något om Tanten. Hvad rådde Wendela Lilje för att hennes Fader föddes med entusiastisk själ, med lågande känslor, med romantisk sinnesart – att Modern hennes var idel kärlek? Hvad rådde hon väl derför, tror man sig verkligen med skäl kunna fråga? Men å annan sida hvad rådde väl Wendelas Tante (4) för, att hon icke rätt kunde lita på sin brorsdotter? Är det väl att förmoda att barn skola förneka sina Föräldrar? Och om de så göra, är då ej det redan misstänkt nog? Nej – nej – det stod icke allt så riktigt till med Wendela! – Eller för att börja ifrån begynnelsen, var det naturligt (5) kanske att skeppet, som från utländsk krigstjenst till Fäderneslandet hemförde Lieutnant Lilje precist skulle stranda utanför nska skären? Var det naturligt att fiskaren, som med äfventyr af sitt lif frälsade den unga Lieutnantens, precist skulle ha en dotter, och en så skön, så älskvärd som förut ingen fiskardotter, utom måhända någon förtrollad, varit, – så fin som den ädlaste Prinsessa? (6) Var det naturligt att Lieutnanten ej blott förälskade sig i denna unga flicka, utan äfven gifte sig med henne? Och för att icke nämna det föga naturliga deri att Lieutnantens lefde lyckliga med hvarandra, så tog månne deras lycka något naturligt slut? Mån det var naturligt att Lieutnanten med sin hustru på besök hos Svärföräldrarna, under en storm, som dock tillåtit åtskilliga nödskott att höras, gaf sig ut med Svärfadern i hans båt? Var det kanske naturligt att – sedan man förgäfves i tre dagar väntat på dem – deras liflösa kroppar precist skulle kastas upp på stranden framför Lieutnanskans fötter? Att hennes förstånd dervid gaf vika är väl icke onaturligt, men så var det väl strax åter inte naturligt att vår stackars Wendela, som omedelbart härpå såg dagljuset, lemnades i den vansinniga Moderns vård? (7)
Mantal, förslagsvis afvittrade o. skattlagde eller storskiftade: Antal förslagsvis afvittrade eller storskiftade. Län. Föreslagne att afsättas såsom öfverloppsmarker. Gamla hemman och besutenheter. H O: 5. 5’ Cfq o' cL Si O" Cfq Cfq a> P Gamla hemman och besutenheter. 3 ocrq Cfq Q P P 6 P o o Öfverloppsmarker. Lägenheter utan mantal. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Impedimenter. Restantier. Kommunalutskylder. dem komme att meddela alltmer omfattande redogörelser, i den mån kommunalförvaltningens utbildning dertill kunde bereda tillförlitliga källor. Beträffande de verkliga statsbidragen innehålla visserligen nästan alla femårsberättelserne mer och mindre utförliga uppgifter, men då för dessa uppgifters meddelande något visst formulär ej föreskrifvits, kunna de ej för denna gång sammanställas till någon upplysande öfversigt för hela riket, utan nödgas jag härvid i underdånighet hänvisa till hvarje särskild berättelse. Derest Eders Kongl. Maj:t skulle täckas jemväl för hithörande uppgifter fastställa ett formulär för framtiden, torde derigenom vinnas en upplysning i ämnet, hvilken, oaktadt de årliga redogörelserne från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor samt RiksgäldsKontoret, dock ingalunda skulle sakna vigt. Med undantag för några få län, der dels krisen år 1857, dels klena skördar vållat penningebrist, vitsorda Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att skatterne med berömvärd noggrannhet och beredvillighet årligen ingått, så att till stor del inga eller obetydliga restantier uppstått, samt att der ett betydligare restantiebelopp framträder detta egentligen berott på böter m. m., som ej kunnat uttagas och redovisas förr än utslagen vunnit laga kraft, eller af den anledning, att personerne lemnat orten o. s. v. Från ett och annat län upplyses, att sådana bötesbelopp för öfverträdelser af författningarne rörande bränvinstillverkning uppgått till ansenliga summor.
Utskottet. Besvär af Tjenstemän i Banken. Angående de i 7 Artik. upptagna anslag. Ansökningar afTjenstemän och Betjente i Banken. § 2. Mom. 1. De i 6:te § af Banko-Reglementet anbefallda Inventeringar uti Bankens Kassor och öfriga förvaringsrum äro i vanlig ordning verkställde, utan att lemna anledning till någon anmärkning. Mom. 2. 1 samband med den Inspektion, Fullmäktige, för fullgörande af den genom 5:te § i Banko-Reglementet dem ålagde tillsyn öfver ordningen inom Verkets afdelningar anställt, hafva ock Bankens hus och inventarier blifvit besigtigade. § 3- De af l:o Direktionerne öfver Bankosamt Handelsoch Närings-Diskonterne jemte Lånekontoren i Götheborg och Malmö, om dessa Diskontinrättningars rörelse; 2:o Bankens Under-Styrelse, angående den samma styrelse äfvensom Departemental-styrelserna åliggande förvaltning; och 3:o Bankens Fiskals-embete, om de till detsammas befattning hörande ämnen, afgifna Berättelser varda härhos till Höglofl. Utskottet ofverlemnade, åtföljda af det yttrande, hvartill de deruti gjorda framställningar ansetts föranleda. § 4. Kontors-skrifvarne J. A. Lundberg, N. Ohlsson och C. J. Carlstedt hafva anfört besvär öfver Fullmäktiges den 15 nästlidne Augusti fattade beslut, hvarigenom vice Häradshöfdingen Sigge Sparre blifvit förordnad, att tills vidare vara Banko-ombud vid Lånekontoret i Malmö; hvilka besvär skola till Höglofl. Utskottet insändas, åtföljde af Fullmäktiges i ämnet afgifna utlåtande. § 3. Mom. 1. Den uppgift å de från Banken, enligt 7 Art. i Banko-Reglementet utgående anslag, som uti 22 § mom. 1 af samma Reglemente omförmäles, meddela Fullmäktige uti serskildt till Höglofl. Utskottet stäildt Memorial. Mom. 2. Öfver nedanupptagne till Höglofl.
förhand sända den gifmilda allmänheten ett innerligt tack — ä r o Eugeniahemmet, Norrbacka, Föreningen för sinnesslöa barns vård, Norrtullsgatan 16, Stockholms stadsmissions barnhem, Norrtullsgatan 20, o c h Malmqvistska barnuppfostringsanstallen, lorkelknutssonsgatan 22. O m ö j l i g t! tror för sin del Erny. På jiaga. A f Ina Stockenstrand. Hvad gudomlig lust att röna Inom en så Ijvflig park. En vindil bryter Brunnsvikens fosforescerande yta, och vågorna s m y g a sig u p p m o t stranden. Hör: Opp, Amaryllis! Vakna, min lilla, Vädret är stilla Luften sval. Vakna, Amaryllis, lilla, vakna: Låt mig ej ditt glada sällskap saknaLåt oss fara till det lilla grundet, Eller dit bort till det gröna sundet. Hvila vid denna källa Ljuftigt där löfven susa. I svarta hvirflar, grå och ljusa, Träden en skugga krusa, Inunder skyars fläkt och drag * * * Aftonen den och sänker sig ned öfver skogen; sjunkande solen målar himlen i guld aska. * * Bellman. i-wrB H. e man rop. D e t prasslar u n d e r träden; genom dunklet skymta underliga skuggor. L å n g a t å g af praktfulla och fängslande syner draga förbi. Hvad tjusning att dem se! Så lekande, behagliga och täcka. Cest Vage roeoco, seduisant et délicat! * Kellgren. • * Kellgren. Vårstök. ii. Y / vindar, garderober och skåp. id rengöring i sofrummen vädras, piskas o c h sopas sängbottnar, sofforna ställas uppslagna o c h sängkläderna utsättas för så mycket luft o c h sol s o m möjligt, hvilket sedermera ofta upprepas eller ständigt b ö r ske på soliga dagar, då o c h då, året o m. Garderoberna tömmas, hyllor o c h hörn torkas m e d fuktiga trasor, så att intet d a m m kvarligger åt mal o c h mott för att där bygga o c h bo.
De deri antagna enheter äro oförändrade, såsom de af ålder varit, och det bör icke för någon medföra serdeles svårighet att låra de få nya namnen för enheternas öfveroch underafdelningar. Men skulle deremot de hittills nyttjade benåmningarne bibehållas med nya åsätta vården, så vore att befara, det de gamla begreppen likväl försvarade sin åldriga företrädesrätt, och icke utan svårighet kunde utträngas, samt att således, genom sammanblandningen af nytt och gammalt, skulle uppstå en förvillelse och oreda, helt och hållet motverkande det ändamål, som, medelst den nya Författningen, åsyftas. Når för öfrigt en hvar eger att under viss tid controllera de. nya målen med de tills vidare bibehållna gamla, så skall så vål det nya systemet öfver hufvud, sorn dess förhållande till det gamla, snart blifva tillräckligen kändt oell populariseradt. Rikets Ständer framhärda etc. 128 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Fehr. 1830. Återremitterad af Preste-Slandet d. 3 — Uppl. o. godk. hos Borgare-Ståndet d. * 5 Bonde-Ståndet d. *5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående tiden för nästa Revision af StatsBancooch RiksgäldsVerkens räkenskaper och förvaltning. S. A. K. Sorn R. St., enligt 68 §. Riksdagsordningen, böra utsitta tiden för den Revision af Stats-, Bancooch Riksgälds Verkens räkenskaper och förvaltning, hvilken, näst efter Riksdag, skall ega rum, och till hvilken förrättning de Revisorer, R. St. härtill utvälja, böra af E. K. M. kallas; alltså och då, hvad Statsverket beträffar, 1826 års räkenskaper äro de sista, som nu undergått granskning, och afslutade räkenskaper för åren 1827 och 1828 blifva nästkommande år att tillgå, hafva R.
Då lagen stadgat att Konungen skall upplysas öfver hvad sorn i underordnade räkenskapsverk befunnits anmärkningsvärdt, hvarföre skulle det anses otillbörligt att genom en afskrift af Constitutionsötskottets Betänkande upplysa Konungen om de förhållanden, hvarom ConstitutionsUtskottet ansett sig böra upplysa Ständerna och Nationen. Mindre tillbörligt, säger min känsla mig,' skulle det vara, om vi exerperade Betänkandet, och intagande uti vår skrifvelse hvad som funnits tadelvärdt hos en eller annan af Konungens Rådgifvare, men icke hvad som kan vara berömvärdt, gåfvo anledning att bedömmas såsom mindre opartiske. Om tilläfventyrs ConstitutionsUtskottet icke nog omsorgsfullt granskat Protocollerna och öfriga handlingar, och derigenom blifvit missledt att fälla för stränga omdömen det kunna vi icke pröfva, som ingen tillgång till Protocol* Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VI. Band. 14 210 Ben 10 Julii c, rti'. lema och handlingarna aga. Mea Konungen kan det; inför Honom äro rådslagen gifna; för Honom äro handlingarna tillgängliga, och skul: le genom en origtig uppfattning af ämnet, ConstitutionsLJtskottet öfver en eller annan hafva fällt ett omdöme, hvarigenom han blifvit förnärmad, så kan Konungen anbefalla handlingarnas tryckande och derigenom bereda tillfälle för allmänheten att rätta sin o-; pinion. Än en gång förklarar jag, att det handlingssätt, som jag föreslagit syntes mig ädelt; det är derföre som jag det föreslagit; finns det ett ännu ädlare sätt att fullgöra den pligt som oss åligger, må det föreslås! mitt bifall deråt skall icke saknar Men må man ej under farhågan att kunna vidtaga något steg, som kunde tydas såsom otillbörligt och som den subalterna politiken förbjuder, föreslå en åtgärd, den samtid och efterverld torde dömma hafva varit otillbörlig. ConstitutionsUtskottet kan hsfva misstagit sig, jag kan icke dömma deröfver. Men ConstitutionsUtskottet har fört det språk, som dess kall tillhörde.
Borgareoch BondeStrn att i den delen taga sitt beslut efter sorn de sjelfve funno lämpligast, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, och alt sedermera, när i 12 §:n af samme ledamots förslag frågan om R. o. Ad. särskildt åter kommer, det då må få afgöras, om R. o. Ad. vill för sin egen del framstå med den tanken, att detta Stånds medlemmar så litet känna hvarandra, att Ståndet icke vill i sitt val lill riksdagsman vara inskränkt inom kretsar. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledrr. af hvad Gr. Spens nu anfört, om R. o. Ad. måhända skulle finna Ijenligt att först yttra sig, huruvida Ståndet antoge Hr von Troils förslag, hvilket, såsom Hr Landtm, fattat, icke blifvit af någon bestridt; det var nemi., att valbarheten bodvara inskränkt inom Ståndet eller classen, och sedan besluta öfver Frih. Hamiltons förslag, hvilket vore sålunda uppfattadt: ledamot i andra kammaren må väljas äfven utom valdistrictet. Frih. Jag tager mig friheten fästa Hr Frih. o. Landtmts samt R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt det torde vara rrödvändigt att i beslutet uttryckes, att det blott är fråga om den ena kammaren, och att hvad beträffar den andra kammaren, har R. o. Ad. sig öppet alt yttra sig öfver frågan i bela dess vidd. Jag tror för öfrigt icke, alt man behöfver begagna orden ”nedre” eller ”yngre kammaren,” emedan dessa ord icke äro nyttjade i beslutet, utan det uttryck, som influtit i R. o. Ad:s gemensamma tanke, nemi.: ”den kammaren, sorn för hvarje riksdag skall utses.” Hr von Hartmansdorff: Jag tror, att propos. icke kan framställas öfver något annat förslag, än det vi genomgått, nemi. Frih. Hamiltons, och att, när Ståndet yttrat sin mening derom, är det tids nog att börja med andra. Frih. Hamilton:
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers således, vid enahanda frågors afgörande, förut fattade beslut, och enär domkyrkan i Westerås, med hänsyn till dess ålder, storlek och byggnadssätt samt dervid fästade historiska minnen, bör räknas bland de svenska nationens från förfädren ärfda tillhörigheter, som samtiden är skyldig omsorgsfullt vårda och vidmakthålla, så att dessa för fosterlandskänslan dyrbara och genom längesedan förflutna tiders ansträngningar beredda arf varda åt efterkommande bevarade, anser sig Stats-Utskottet, vid det vederbörligen utredda och anmälda förhållandet, att Statens särskilda medverkan ovilkorligen erfordras för företagandet af den nu ifrågaställa nödvändiga reparationen å oftanämnde, i arkitektoniskt och historiskt hänseende lika märkvärdiga och vördnadsbjudande, tempelbyggnad, böra förorda de gjorda framställningarne om de för denna reparation samt derjemte föreslagna förändringar och förbättringar erforderliga medels anvisande-; och får Utskottet alltså, under förutsättning att ifrågavarande reparations-arbeten och förändringar, innan de verkställas, varda af Kongl. Majit gillade, och att de föreskrifter, som, i afseende på desammas utförande komma att af Kongl. Majit meddelas, varda noggrann! iakttagna, tillstyrka : att Rikets Ständer, för dessa reparationers och förändringars utförande, måtte bevilja och till utgående från Riksgäldskontoret anvisa ett anslag utan återbetalnings-skyldighet å Fyratiofemtusen Riksdaler Riksmynt och ett lån å Tjugutvåtusen femhundra Riksdaler samma mynt. Hvad beträffar betalningsvilkoren för den nu tillstyrkta lånesuminan, anser Utskottet dessa böra blifva lika med dem, som af Rikets nu församlade Ständer föreskrifvits för det beviljade lånet till reparationsoch förbättrings-arbetena å Skara domkyrka; hvadan Utskottet således får tillika hemställa: att det lån, hvarom nu är fråga och för hvilket en sådan skuldförbindelse bör afgifvas, som af Fullmäktige i Riksgäldskontoret godkännes och antages, måtte, sedan detsamma fått räntefritt innehafvas till 1860 års slut, derefter återbetalas genom erläggande årligen af 6 procent utaf hela den lyftade lånesumman, samt att härvid räntan måtte vara godtgjord efter
Jag har t. ex. sett huru 14 å 15 års mjölkgossar af mitt eget tjenstefolk kunnat få tillfälle alt sätta sig i skuld för 15 å 20 r:dr hos köpmän i närmaste stad. Hela mitt syftemål går derpå ut, alt då varor lemnäs på credit af köpmannen, så skall lian äfven lemna motbok, såvida han vill begagna sin boks bevisningsrätt. Jag gör visserligen icke anspråk på att R. o. Ad. skall fatta förtroende till det redactionsförslag, som jag tagit mig friheten uppställa, men skulle detta lyckas mig, så tror jag att man med mera skäl kunde hoppas på en förändring i delta afseende, än om man nu helt enkelt återremitterar frågan. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Ehuru jag för min del visserligen hade önskat, att LagUtsk., vid uppställande af ifrågavarande lagförslag, hade kunnat utgå från de grundsatser, som Hr Gunther i sin reservation framställt, får jag dock förklara, att då riksdagen redan är så långt framliden och då det är af högsta vigt, att komma till något resultat i denna maktpåliggande fråga, jag ämnar rösta för bifall till Utslcs betänk, med den förändring, som BorgareSt. deri vidtagit. Vi samlades alla till detta riksmöte med de lifligasle förhoppningar alt kunna vinna någon förbättring i afseende på vära credillagar. Dessa våra förhoppningar hafva Den 9 April f m. 175 till större delen gått i qvaf, hvarföre det måste vara angeläget att se till, det åtminstone med denna fråga någonting måtte vinnas. Jag anhåller, på grund af hvad jag sålunda anfört, om H. Ex. Hr Gr. o. Landtm-.s propos. på bifall till LagUtsk:s nu förevarande betänk, med det undantag, som i afseende på detsamma af Vällofl. BorgareSt. blifvit beslutadt. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: