Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. äro lika berättigade ali alsia detta som hvarje annat anslag , Hrr von Hartmansdorff och Grip naturligtvis obelaget att derefter i laga ordning göra deras rätt gällande; skulle denna rätt dem tillerkännas genom behörig myndighets beslut, så blef det naturligtvis Stats-cont:s pligt all af Kronans medel utbetala beloppet. R. St. hafva, efter min uppfattning, nu icke att påstå annat, än huruvida Hrr von Hartmansdorff oell Grip giort sig förljente att med pensioner belönas, vid hvilken pröfning jag för min enskilda del icke finner flera skäl^ tala för belöning ål dem , än åt Gr. Hård och Frih. Åkerhjelm. Hr Stråle, Nils Wilh.: I det hufvudsakligaste är 35ö D en rf A ii g ii s 1 i f. m, jag förekommen af Frih. Leijonhufvud. I afseende på det legala förhållandet i siden måste man betänka, att ehuruväl det icke finnes någon beskrifven lag, sorn sladgar huru förhållas skall med tjenstemannens pensionering, när Rensten indrages, likväl i fordna lider så tiilgålt, alt tjenslemannen blifvit bibehållen vid sin lön, utan att man ens ifrågasalt alt icke så borde tillgå; hvilket måste utvisa, att något allmänt rättsbegrepp legat till grund derför. Delta rättsbegrepp måste innefattas deruti att förhållandet emellan Staten och tjenstemännen är att anse såsom ett contract till ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. Tjenstemannens rättighet måtte vara att bibehållas vid de förmåner, som blifvit honom försäkrade, så länge han icke brister i sina skyldigheter, eller af hvad anledn. som helst skiljes ifrån tjensten. Om man betraktar frågan sålunda , bör man finna, att skilnaden emellan de uti 35 §:n Reg.F:n uppräknade och andra tjenstemän icke är sä väsendtlig sorn man tror. De sednare äro berättigade alt bibehållas vid sina tjänster, intill dess de genom laga ransakning och dom derifrån skiljas.
Ad. med anförande af några ytterligare argumenter, utan slutar med att yttra några ord om det förinedlings-förslag. Hr Mannerskantz framställt. Jag har förut yttrat, och torde få i minnet återkalla, att Utsk. upgjort sitt lörslag ang:de lärarnes antal på det sätt, att sedan man beräknat undervisningstimmarnas antal i hvarje vecka, för att fullständig undervisning i alla läroämneil skall kunna meddelas, så har man kommit till det antal lärare, som erfordrades för denna undervisnings meddelande. Någon minskning i lärarnes antal kan således ej ske, utan på undervisningens bekostnad, allra minst hvad Malmö skola beträffar, sorn redan räknar så manga lärjungar, att den rätteligen borde hafva 16 lärare. Då Hr Mannerskantz^ förslag således, i min tanke, ej kan antagas, yrkar jag fortfarande bifall till punkten. Gr. Sparre, Erik: Den siste värde talaren har sagt, att om punkten afsloges, skulle man göra sig skyldig till en stor orättvisa emot Malmö; men jag å min sida frågar, om man ej gör en ännu större orättvisa emot Christianstad, såvida Utsk.-s förslag i afs:de å dess skola bifalles. Jag är nog lycklig, att ej hafva emottagit några insinuationer från någotdera hållet, men jag tillstår, att då jag genomläste Utsk:s Betänk., stack mig Utsk:s väld för Malmö, om jag så får uttrycka mig, så bjert i ögonen, att jag ej kunnat undertrycka känslan deraf och behofvet att deröfver uttala mitt ogillande. Förhållandet med de begge läroverken är i sjelfva verket, att de f. u. äro nästan lika stora. Skolan i Malmö räknar 184 och den i Christianstad 174 lärjungar. Skillnaden är således endast 10. Men nu förhåller det sig äfven så, att Christianstad ligger7,|, Malmö endast 1 j mil från Lund, der ett högre läroverk redan linnes, och på köpet, att en jernväg förenar dessa städer. Utsk. har visserligen hänvisat Christiaustadsboerna till Carlskrona, men denna stad ligger på mycket längre afstånd från Christianstad än Lund. Gr. Lagerbjelke har sagt, att man ej skall hålla sig till läns-indelningen, utan stifts-indelningen.
Och detta är ändlligen mitt tredje och hufvudsakliga skäl emot den 6:te punktens nu beslutade förändring. Jag anser den nemligen i nuvarande skick motarbeta alla B olags-B ankers inrättning. Det är klart, att dessa inrättningar, likasom alla handelsföretag, icke kunna uppstå eller fortsättas, ulan gifven utsigt till vinst. Men härtill fordras ju nöd vändigt begagnande af credit, hvilken bär är totalt förbjuden. Huru skulle capilalisten, faslighets-egaren, den förmögne fabrikanten kunna förmås att inlemna sina penningar eller pantsätta sin egendom i en rörelse, der han alldeles icke får högre ränta, än sorn faller på sjelfva det insatta capitalet, men ingen ränta på den derigenom tillvägabragta crediten: och måste dock för detta nöje bekosta en dyr förvaltning, äfventyra flera förluster och stå under beständig control och ansvarighet? Skall hail icke heldre förvalta sitt capital sjelf, utan alla dessa afbränningar, utan alla dessa äfventyr och mortificationer, och dervid behålla räntan oafkortad, kanske ock af tillfälligheter förökad och förhöjd. Ty ibland de många goda verkningar, som väl inrättade Banker medföra, är äfven den, att de döda procenteriet. Capitalerna, som i alla fall hafva sina gifna vägar, dem ingen mensklig lagstiftning tillstänger, hafva inga farligare medtäflare, än Banker. Vinna dessa förtroende, så äro capitalerna förlorade, så vida de icke förena sig med dem. De måste fördenskull välja denna utväg, om äfven mindre vinstgifvande, än deras egen arbitraira despotism. Vinsten under Lagen blir väl mindre: men den blir säker, och likväl skälig. Och då den blir den enda för dem möjliga, måste de hålla den till godo. På detta indii ecia sätt skall procenteriet försvinna, då det directe trotsar alla 6 Hör till Bancooch Lag-Utsk. Betank. N o a. samhällets magter. Jag tror mig för denna digression ega en ursäkt, om deraf kan visas, huru nödigt och nyttigt det vore, äfven i nyssnämnde afseende, att offentliga Bolags-Banker icke möttes af för många och för svåra hinder.
Stämplade Pappers-afgiften, ang I anledning af gjorda an märkningar Förslag till Voterings-pro positioner Voterings-resultat » angående ytterligare ändringar i föreskrifterne om » angående beräkningen af » förordning angående Stängsel-förordning, förslag till m. m Successions-ordningen: om andrin; i §§ 2 och 9 af I anledning af återremiss » af gjorda anmärkningar Förslag till Voterings-propositioner - Voterings-resultat Summa appcllabilis, om bestämmande af en viss s. k Svar, Kongl. Maj:ts angående riksdagens förlängning » I anledning af Grundlagsändringar, af Ständerne antagne » I anledning af lagförändringar, föreslagne af Ständerne Svält orne i Elfsborgs län, om belöningar för Skogsplantering å Sydow, om pensions-rätt vid afj skedstagandet för Ofver-direk tören A. E. von Sädestorlcnings-anstalter, om låneunderstöd för åstadkommande af Södermanlands Regemente, angående lösen för aflönings-spanmålen åt soldaterna vid, se Aflönings-spanmål. Sörby Talls f. d, Kronopark på Oland, om Skattläggning af Kongl. Proposit. eller Skrivelser. CO 53 g 5" 01) Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Riksdags-Beslut. j *%> Ridd. o. 1 Adeln. j PresteStåndet. BorgareStåndet. Bondeståndet. N:o N:o | Sid. Stångjerns-smidet, om eftergift af beskattningen å I anledning af återremiss » angående upphäfvande af den i Rikets bergslager tvungna Tal, Kongl. Maj:ts, vid Ridsdagens öppnande den 23 October 1856 » vid Riksdagens afslutande den 10 Mars 1858 Talmännens 11 iksdagskot.mader, se Riksdagskostnader. Tegelved, om förvandlingen af en inom Färentuna härad i Stockholms län utgående Skatte titel, kallad Telegraf, om anläggning mellan Skåne och Rugen af en Undervattens » om rätt att expediera fullmakter med, se Fullmakter.
Häraf visar sig, att Stats-Contoirets befattning i hufvudsaken innefattar verkstdllighets-åtgårder, hvilka, jemte ordning och noggrannhet, fordra skyndsamhet i behandlingen ; hvarföre ock , enligt Jnstructionen för detta verk, Presidenten eger att bjuda och befalla , hvad som kan lända till Konungens och Rikets tjenst, med rättighet och skyldighet för Stats Commissarierne, att deremot till Protocollet göra anmärkningar, när de finna skäl dertill; och *) Cancellie Rådet von HartmapsdorfTs Betänkande 2 afd. io4 äro således desse ämbetsmän ställde i enahanda förhållande som Secreterare och Kammererare vid Lane-Styreberrfe. Om denna, nu gällande ordning ändrades, oell Stats-Contoiret, genom förening med Kammar - Collegium , underkastades vanliga collegiala förmer, hvarmed rättighet för Le. damöterne är lorensd, att göra en under öfverläggning kommen fråga längre elier kortare hvilande, så skulle det möjligen kunna hända, att en för Statens tjenst vigtig utbetalning längre tid, tili det allmännas skada, komme att fördröjas, eller att ämbetsoch tjenstemän, hvilka uti Stats-Contoiret skola erhålla anvisning på löner, arfvoden eller rese-kostnäder, blefvo beroende af de sjelfständiga Ledamöternes välbehag i afseende på fö-'1 redragning och afgörande af så beskaffade angelägenheter, hvilka derigenom möjligen kunde längre tid uppehållas. Deremot är den Kaminar-CoHegium hufvudsakligen tillhörande befattning i sin grund af helt annan beskaffenhet. Detta verk förvaltar Statens fasta egendom och tillhörigheter , handhafver den på ämbetsoch tjenstemän beroende och i tillämpningen godtyckliga Skattläggningen å jord och fast egendom , och handlägger de ärender, som med Indelningsoch Roterings-verken hafva sammanhang.
Huru tomt och dystert mot den lokal vi kommit ifrån! Här bodde 1808 och målade två artistvärldens bohömer, den ene icke utan all talang som porträttör, men cynisk och förslöad, den andre en klåpare i sin konst, men inbilsk och skräflande. Porträttören låg halfklädd till sängs, fördjupande sig i romanläsning. Han var människoföraktare och filosof af sin egen skola. » Jag har tre principer, » plägade han säga. » Den första att aldrig trumma med fingrar na på en bordskifva, ty det vittnar om andefattigdom, som söker förströelse; den andra att aldrig gå på någon trottoar, ty då måste man trängas med allt slags patrask; på körbanan har man endast att hålla ur vägen för de hederliga hästarne. Min tredje princip är att aldrig färdas i omnibus eller åkardroskor, ty då kan man lätt bli högfärdig och inbilla sig sitta i eget ekipage. » — Till dräkten höll han sig just så pass uppe, att han icke utmärkte sig genom sluskighet. Genom vänners bemedling fick han då och då en beställning; själf var han för stolt att utbjuda sin konst. Artisten n:r 2 var en skranglig figur med hår som en bison, vinter och sommar klädd i samma till halsen igenknäppta luggslitna långa öfverrock. Den bredbrättade hattens öfverparti led af svåra kontusioner och fötternas fodral hade både ärr och öppna sår. Han var landskapsmålare. Hans " dukar voro små. De kunde nästan rymmas i en större bröstficka. Ä m n e t upprepades ofta med få förändringar: i bakgrunden skog och berg, i förgrunden en liten stuga med en barnunge i förstudörren; öfver taket lutade sig en hängbjörk; framför stugan betade en get och utbredde sig ett stycke af en lugn vattenyta. En högblå himmel med ett par hvita molntappar fulländade det idylliska landskapsstycket. » Ingen kan måla en sådan björk och en sådan get som jag, » hörde man honom skryta.
En anstalt, högeligen förtjent af allmän uppmärksamhet och som derföre äfven städse utgjort och ännu utgör ett föremål för det allmännas omvårdnad och den enskilda välgörenheten, är det här vid hufvudstaden å Kongl. Djurgården befintliga allmänna Institut för uppfostran och undervisning af döfstumma samt deras danande till nyttiga samhällsmedlemmar. Ifrån detta Institut hafva, efter dess stiftelse för något öfver 50 år sedan, utgått öfver 500 på sådant sätt vanlottade med det resultat, att desamma, bildade till förstånd och hjerta och till utöfvande af någon handaslöjd, sedermera kunnat, utan det allmännas betungande, sig sjelfva försörja; och uti Institutet uppfostras och undervisas för närvarande 99 sådane barn, deraf 65 underhållas på Statens bekostnad. Till lokal för detta Institut, hvilket ifrån år 1819 till år 1810 varit emot hyra inrymdt å lägenheten Manhem och Manilla holme å Kongl. Djurgården och ännu är derstädes förlagdt, inköptes sistberörde år med inrättningens egna medel samma lägenhet för 17,333 R:dr 16 sk. B:ko eller 26,000 R:dr R:mt, och denna lokal har sedermera, allt efter som under tidens lopp större utrymme blef af nöden för emottagandet af allt flere och flere elever, måst förses med nya byggna - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 287 der till bostäder och andra för inrättningen angelägna ändamål, så att lägenheten i dess nuvarande skick, enligt 1861 års afslutade räkenskaper, står inrättningen till hoks till ett värde af 45,000 R:dr R:mt.
Som äga att utfärda Fuilmagter eller Constitutdlialer, meri här nedan icke äro uttryckligen uridantagne, förbåiles på lika sätt. Vi*£ '484 Den 5 Juli. Vice Haradshöfdingar, Auscultanter , Ex■ tra Ordinarie Betjente i Verk och Collegier, Kammarskrifvare utan lön och deras vederlikar 34 sk. Trumpetare, Puk-och Hofslagare vid Kegementerna, Rätfegångs-Väblar, Hautboister, Afchlioch Rustmästare, Vallrnästare, Under-Officerare och den ringare Staben al de Indeldta och Varfvade Kegementerna, så väl som SjöStaten, undantagande Trumslagare och de flere som nedan nämnde.äro - 24 De Kongl, och Furstliga Hofvens Livree-Betjening 24 För Ecclesiastique-, Academie-, Gymnasiioch Schols Staterna skrifvas Lysningssedelpå Stämplad t Papper, alldeles efter enahanda beräkningsgrund, som här förut om Lysningssedlar för Civile och Militaire Embetsman och Betjente stadgadt är. Skulle dock i följd deraf en och annan understiga 24 skilllngars Stämpel, må likväl en mindre icke nyttjas. För Presterskapets Adjuncter likaledes 24 skillingar. För ringare SchoItErBetjente, hvilkas Fullmagter blott stämplas med 3 skillingar, 18 sk. För Klockare i Stockholm och öfriga Stapeloch större Uppstäder, så väl tsom i LandsFörsamlingar, hvilka öfverstiga 50 hela Hemman, samt på sådana ställen, hvarest de äga Klockare-bord med Åkerbruk, eller i Skåne och Blekingen viss Lön i Spannemål R:dr 1: 24 sk. 1 mindre Stadsoch de Laqds F örsam - Den 5 Juli. 485 Församlingar sorn öfverstiga 30 hela Hemman 24 I de mindsta — 12 Organister och Sångare, hvilkas tjenster ej äro med Klockare-tjensten sammanslagne:
Revisorssqpieanter: Frii Sigrici Nyström ocli fröken Jeiiny Bonnier. Revisions berättelse. Undertecknacle, af Dräkt~: efo~rnföreninge~~ utsedcla revisorer, f å härmed efter f öretagen ' granskning af räkenskapenia från den 1. januari 1891 till och med den 31 december samma år afgifva följ ande revisionsberättelse: Af böclierna fiamghr att fölijancle Icoiiti under året lämnat vinst: Medlemsafgifters konto kr. 155: - Frivilliga gåfvors lionto .. 8: Mönsters koiito ... » 27: 79 Iiltressekoi~o . w 1-41 51. Siimma lironor 205: 30 Följ axde konti för1.ilst: ' iklodellers konto ... ' kr. Al.lmanna omliostnnclers konto .. w 22: 73 Annonsera och tr,ycksal&lt;ers konto r 24: 16 Siimina lironor 212: 26 hvilke vid arets början ntgj orcle Fijreningeiis tillghi-~ga~, kr. 680: 40, belöpte sig vid årets s h t till lcroiior 674: 96 och best&amp; af: . kr, 331: 90 ' Inveiztaa: ier och n~oclelle~ Ett till fröken Ohlsson iitf ' &amp; rclacIt lhn å D 200: - Lager af ' mönster 21: 55 Insatt i Banclelsbankeii . D 121: 51 Till sist få iiiiclertecl~nacle, soin befunnit räkenskaperna i godt skick ocli behörigen verificeracle, tillsty~ka att fiill ansvarsfrihet m å beviljas styrelsen. Stockholm. i mars 1.895.)) ' Anna Kruse. Betfy Hirsch. p Bil. I.: Kassaförvaltarens rapport. Till styrelsen för Fredrika-Bremer-Förbund *.
— Om således England och andra länder, der Puddlingsmelhoden i allmänhet begagnas, vilja använda vårt Tackjern lill ulsmidning, måste de vara betänkte på att nyttja trädkol, för att kunna förskaffa sig godt Stångjern, men trädkolen stå der så högt i pris, att dessa länder endast med få undantag kunna finna uträkning uti att dermed utsmida vårt dyra Tackjern, då de hafva eget till nära hälften billigare pris, som med trädkol beredt gifver dugligt Stångjern. — Skulle alltså, såsom all anledning är att förmoda, det icke blifva någon uträkning att exportera Tackjern, i anseende lill de stora kostnader och svårigheter, som i alla händelser skulle blifva med en så beskaffad export förenade, vore likväl det ändamål genom tillåtelsen vunnet, att vederbörande Bergslags-Intressenler blefve derom öfvertygade, så att de troligen icke vidare skulle finna med deras fördel öfverensstämmande att förnya yrkandet om tackjerns-export, heldst de otvifvelaktig! skulle komma att inse den stora fördel de hafva framför Stångjerns—ti 11 verkare, genom afsättning inom landet af deras Tackjern, hvilket när blåsningarne och ännu mera den för närvarande så litet vårdade Stångjernsti 11 verkningen vunnit en nödig förbättring, sannolikt icke skall komma att sakna afsättning till ett pris, hvarmed Bergsmännen böra vara belåtne. Då det således i Statsekonomiskl hänseende icke synes vara äfventyrligt att såsom ett försök för någon kortare tid, hvilken lämpligast skulle kunna bestämmas till 3:ne år, tillåta en årlig export af 50,000 Skepp.
Likväl voro svmpathierne för denna bana ganska stora inom Utsk;t, så att man yrkade, med en pluralitet, som var ganska betydlig, att Staten skulle bekosta och utföra denna bana. Likväl erkändes äfven då rigtigbeten af den princip, som jag lör min del allt ifrån 1853—54 arens riksdag vidhållit, den nemligen, att äfven enskilde borde bidraga till banans anläggning, om ock endast genom att betala expropriationskostnaden. Denna mening delades ock af ett större antal utaf Utsk:ts ledamöter, så att vid votering derstädes pluralitetens öfvervigt endast bestod af 1 eller 8 röster. Under sådana förhållanden har jag, för min del, icke trott, att man kunde, med någon synuerlig förhoppning om framgång, utgå frän den onekligen riktigare grundsatsen, att man borde låta frågan om Orebro-Halsbergsvägen åtminstone för nä rude anstå uti afvaktan, om det icke kunde vara möjligt att ett bolag bildade sig för denna vägs anläggning. Om man nu tänkte sig, att, det bolag, som redan finnes för vägen emellan Köping och Hult, kunde sätta sig i förbindelse med det ifrågavide nya bolaget för vägen emellan Orebro och Halsberg, så skulle sådant hafva kunnat lända båda bolagen till ömsesidig båtnad. Detta förslag hade dock, såsom jag nämnt, icke någon framtid för sig i Utsk:t, och då man således icke uppå den, enligt min tanke, riktigare utvägen kan åstadkomma denna banas anläggning, synes mig likväl att man icke bör trånga den åsigten, att, om ett bidrag bör komma från dessa orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, en summa må tillskjutas, som blir tillräcklig för bestridandet af de med denna anläggning förenade expropiationskostnader, beräknade till högst 105,000 rdr rmt. Detta är en ganska hög beräkning, upiagen 314 Den 25 A pril t. m. efter 800 rdr för inrösningsoch 300 rdr för afrösningsjordert. Till och med i Skåne har expropriationskostnaden icke varit så dyr. Det synes förvånande, att i Skåne, der jorden likväl är så mycket dyrare lin i Nerike, expropriationskostnaden likväl kunnat gå af för bättre pris.
N är varande: Hans Excellens, Justitire-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe. Härefter uppläste Stats-Rådet och Departements-chefen, Grefve Gyldenstolpe, till justering ett i öfverensstämmelse med nu fattadt beslut uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pensionsfyllnad vid afskedstagande för Andre Bataljons-Läkaren A. B. Michaelsen; Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Siats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i Nåder gilla, samt förordna, att, i enlighet dermed, Nådig Proposition, sådan den finnes detta Protokoll bi lagd, skulle till Rikets Ständer aflålas. Ex protocollo C. G. Arman. Kongl. Maj .is Nåd. Proposition, N:o Så. 13 M:o 54. Ank. till Evp.-Utsk. d. 13 Febr. 1834, kl. il f. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rättighet för Bataljon s-chefen vid Iirono-ArbetsCorpsen, Majoren Jonas Gabriel Schander att erhålla pension ä Rikets Allmänna Indragnings stäp Gifven Stockholms Slolt den 41 Januari 1854.
N:o 7, i anledning af väckt fråga om förekommande af felaktigt silfvermynts ullemnande till allmänheten; godkändes. Prot.-Utdrag den 5 Februari 1851. 141 N:o 9, i anledning af väckt motion, om återutgifvandet frän Banken af sedlar å 10 12 och 8 skil lingar; bifölls, Från IJederv. Bonde-Ståndet. S. I). Efter skedd föredragning bi föllos: l:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, sedan den 29 sistlidne Januari på bordet Ii vilande. Utlåtande N:o 20, i anledning af väckt håga om npphäfvande af stadgandet, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag i roteilvlliiingsmed (lera mål skola Kammar-Kollegii pröfning underställas: 2:o D:o D:o, N:o 21, i anledning af väckt motion om förändrad reglering af marknaderne i Slättäng; 3:o D:o D:o, N:o 22, i anledning af väckt motion angående föreskrifvandet af kontroller till förekommande af missbruk vid försäljning af kläde: 4:o l):o D-.o, N:o 23, i anledning af väckt motion om npphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 21 April 1837, angående förbud att under viss lid af året fiska och till salu hålla hummer; 5:o l):o D:o, N:o 24, i anledning af väckt motion om reglering af Kmbetsoch Tjenstemäns löner; 6:o D:o D:o, N:o 25, i anledning af väckt motion om utfärdande af köpings privilegier för Vrigstads by i Jönköpings Län; 7:o D:o D:o, N:o 26, i anledning af väckt motion örn Klockares befrielse fiån skyldigheterne att fortskalla Presterskapets
Sammanbunden vid Örebro med den statsbana, som leder till rikets förnämsta importoch export-orter samt inre provinser, kan denna jern vägsanläggning tillsvidare betraktas såsom en särdeles gagnande bibana i fortsättning af sidolinien till Örebro från Vestra stambanan. Till följd sålunda af dess sammanhang med Vestra stambanan, och i öfverensstämmelse med de grunder, som Kommittéen förut uttalat rörande bibanor, att de nämligen i allmänhet först då böra med statsbidrag eller på annat sätt understödjas, när de kunna anknytas till redan färdiga stambanor, anser Kommittéen sig här böra i underdånighet yttra sig med anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss den 11 sistlidne Alars af en från direktionen för Kongl. Svenska aktiebolaget för Köping-Hults jernväg ingifven underdånig ansökning, hvaruti bemälde direktion å bolagets vägnar erbjudit sig att: 73 antingen till Svenska statsverket försälja jernvägen med allt livad dertill hörer af jord, byggnader, verkstäder, maskiner och materiel af hvad slag och beskaffenhet som helst, samt bolagets alla förmåner och rättigheter, mot en summa, som till sin storlek bestämmes efter egendomens värdering, verkställd så som i § 11 af Eders Kongl. Maj:ts nådiga privilegium af den 13 No v. 1852 finnes föreskrifvet, och det sålunda utrönta värdebeloppets förhöjande med 25 procent, att utbetalas antingen i kontanta penningar eller i Svenska statsobligationer till ett försäljningssumman fullt motsvarande värde; eller, ifall Eders Kongl. Majit icke skulle finna en sådan inlösning af jernvägen för statens räkning böra äga rum, anhållit, att