Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Indelta räntor, arrenden, krono-tionde, samt ersättningsoch försäljningsmedel Diverse donationers och fonders medel Balans till påföljande äret: Skulder, Akademiens egna medel Diverse donationers dito — Magriat-stipendie-dito S: Summa Credit* Balans från föregående året: Skulder Utgifter: Löner, pensioner, arfvoden, Kongl, stipendier m. m. Indragnings-stat . Diverse donationer och fonder Magnat-stipendier - S:r Balans till påföljande året: Tillgångar, Kongl. I Af förestående tabell inhemtas, att behållningen å Akademiens egna medel, efter afdrag af skulderna, vid 1851 års slut utgjorde 40,755 Rdr 41 sk. 9 rst. För att bedomina Akademiens verkliga ställning, torde emellertid från detta belopp * 40,755: 41. Dervid bör dock iakttagas, dels att i fögderierna utestående restantier vid 1851 års slut uppgingo till det betydliga beloppet af 29,542 Rdr 23 sk. 2 rst., hvaraf en stor del sannolikt kommer att afskrifvas, dels ock att vid samma tid Akademien ägde fordringar i åtskilliga konkurser med tillsammns 14,319 Rdr 37 sk. 1 rst. 1 sammanhang härmed anse sig Revisorerne jemväl böra omförmäla, att de icke varit i tillfälle att granska säkerhetshandlingarne för Akademiens fordringar. §. 2. Vid föregående statsrevision anmärktes, att Akademiens räkenskaper för åren 1848 och 1849 blifvit förda med mindre noggrannhet och ordning. Nuvarande Revisorer hafva funnit, att samma förhållande fortfarande ägt rum under revisionsåren, hvilket för år 1850 äfven vitsordas af de i Kongl. Kammar-rätten vid samma års räkenskaper gjorda talrika anmärkningar; bland hvilka, såsom särdeles i ögonen fallande, må nämnas, att af en i kassaräkningen upptagen utgiftspost å 4,801 Rdr 28 sk. för expenser, ved, ljus m. m. endast 4,181 Rdr 34 sk. 8 rst. äro i den dervid åberopade verifikationen redovisade.
Följden af denna ringa, ömsesidiga bekantskap mellan Sverige och verlden, jag menar egentligen mellan våra och den aflägsnare verldens köpmän, är också den, att vi på de sednare åren börjat anse det förmånligare, att låta Engelsmän och Hamburgare hemföra en stor del af våra behofver från de aflägsnare bafsstränderna till England och Hamburg, och vi der köpa dem i andra hand; härigenom blir England och Hamburg, såsom en naturlig följd, nästan också vår enda afsättningsort, så att de utländska grossörerne blifva våra förlagsman och vi såsom minuthandlare taga våra småpartier i deras länder. Hela vårt land kommer på detta sätt uti samma slags beroende ställning till England och Hamburg, som t. ex. städerna vid Mälaren till Stockholm — och allt detta i brist på relationer. Då man nu betänker de ofantliga resurser vi äga i våra skogar, våra grufvor, vårt åkerbruk och vålt folks konstflit, så kan man icke afhålla sig från att beklaga denna brist på relationer, och då man som jag under flera år personligen varit i tillfälle att se de stora olägenheterna af denna brist på ömsesidig bekantskap, så torde man äga fullt skäl att för egen del söka bidraga till afhjelpandet deraf. Sättet, hvarpå detta borde ske, skulle vara mig kärt att i hela dess vidd få utreda, men jag skulle deraf ledas in på e/t för detta tillfälle alldeles för vidt omfattande fält, jag skall derföre nöja mig att i stället för en motiverad inledning till min motion, i största korthet omtala huru England gått till våga för att tillvälla sig sin ofantliga andel i vorldshandeln. Gången deraf är denna.
R:dr 10,000c Skrifmaterialier och Expenser samt Vecl och Ljus för Collegierna m. fl. Verk . „ i5,oooc Reseoch TractamentsPenningar för Civile Embetsoch Tjenstemän _, oberäknade de ökadeUtgifter, till hvilka det från innevarande års början gällande nya Rese-Reglementet kan föranleda utöfver hvad efter det äldre Reglementet utgått . », 5,ooo; —- —* Tillsammans R:dr 3o,ooo: Bih. till R. S. Fröt. 1828 och 182g', 1 Sami1 Band. i:sta Häft, (C) 6 82 Biltill K. M. Niicliga Propos. N.o 2. Stats-Contoret hemställer härvid i underdånighet, om icke de af ofvannämnda Anslag utgående Ljuspenningar till Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, lavilia af dem ej annorlunda än som annan Löningsförmon anses, må med sjelfva Lönerna sammanslås, och i förhållande dertill under hvarje serskild Stat uppföras med motsvarande minskning i sjelfva Anslaget; börande hvad derefter kan, såsom förut, af Extraordinarie!’ få åtnjutas, snarare kallas Gratificationer än Ljuspenningar. i3:o Öfver en Lönereglering för LandtStaterna kommer serskildt underdånigt Betänkande att af Kammar-Collegium och Stats-Contoret afgifvas; varande, enligt ett af Stats-Contoret häröfver uppgjordt Förslag, en tillökning för dessa Stater erforderlig af 247,196 R:dr 6 sk. 1 r:st, i4:o På Andra Hufvud-Titelns Besparingar äro följande Utgifter anvista , hvilka synas böra uppföras å Allmänna Indragnings-Staten, nemligen : Juris-Doctorerna Collins och Schlyters Arfvoden för forskningen i Sveriges gamla Lagar, enligt Eders Kongl. Majrls Nådiga bref af den 16 sisth Januarii , å 1,000 R:dr hvardera .
Kammar-Kollegium, är 1860 i mantal, förut i jordeboken upptaget under krono-titel, omförts till \ mantal frälse. 2) I Christianstads län har under perioden mantal blifvit förmedladt, hvarjemte Kongl. Kammar-Kollegium förordna!, att § mantal, sorn förut i räkenskaperne upptagits under afkortning, skulle derifrån uteslutas. 3) I Elfsborgs län har } mantal blifvit i jordeboken uppfördt såsom lägenhet. 4) I Westmanlands län hafva af skattlagda qvarnar 24 befriats från erläggande af grundränta, hvarjemte i samma län $■ mantal, bland ofvan upptagne skatteköpte hemman, blifvit — utan köpeskillings erläggande — från krono till skatte omförde. 5) I Wester-Norrlands län hafva 1^ mantal jemte omkring 1} mantal nybyggen under frihetsår på enahanda sätt blifvit från krono till skatte omförde. 6) I Jemtlands län hafva — med undantag af Tännäs — samtlige socknar i Herjedalen blifvit ständig kronotionde äsatte. 7) I Norrbottens län har mantalet ökats med 21*01 genom i skatt ingångne krononybyggen och frälsehemman efter tilländagångna frihetsår m. m., hvar jemte tillkommit 11 tullmjölqvarnar. Medeltal af areal, folkmängd, brukningsdelar, sädesskörd m. m. å ett mantal. 71 gång. Bestämd upplysning om antalet af klyfningar har emellertid ej kunnat lemnäs, enär de sällan för Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anmälas; framdeles torde i detta hänseende säkrare uppgifter kunna vinnas, då man talslängder upprättats efter de nya formulären. Att hemmansklyfningen för närvarande är ganska långt utsträckt, intygas af flere bland Läns-Styrelserne. Så uppgifves från Blekinge, att hvarje brukningsdel i medeltal uppgår till ej fullt J, mantal, och att utan fara hemmanen anses kunna klyfvas till TV, å öar i strandbygden (der fiske idkas) ända till mantal.
– «Så säger du, bästa Jenny, och så säga alla, och jag bör visst tro er; men det är likväl en ljusets sanning, att alltsedan jag kommit hit, har jag ej sett något af alla de upptåg, jag hört er omtala.« – «Det kommer sig deraf, att din prinsessa håller gunstig herren på tillbörligt afstånd, och han vågar derföre ej spela hennes uppvaktning något spratt.« – «Karlen må nu ha hvilka fel som helst, men åtminstone valsar han gudomligt, och « – «Och det är just din svaga sida! Åh ja, med masker var er vals ej så oäfven att påse; det gick som jehu: men tänk bara sjelf, om det varit en vanlig bal, hvad den der svarta besten skulle sett faslig ut emot din mjökhvita hy.« – «Så kan det väl tyckas, men det måste du medge, Jenny, att hans växt ej skäms för sig.« – «Och det öfverskyler många synder i dina ögon?« – «Icke just det, men jag tycker « – «Att du står nästan för mycket på den babianens bästa, kära Olivia! Du är ännu icke riktigt varm i kläderna. Om du varit här så länge, som vi andra (och jag har ändå kommit med i sednare tider), och slitit så mycket ondt för honom, som vi; så vore du helt säkert af annan tanka, och unnade honom gerna att smaka en smula huru det känns, att bli förargad och förnärmad. Detta var ju i alla fall bara ett skämt, då han deremot ständigt gör folk förtret, både på skämt och allvar.» – «Det kan väl så vara, kära Jenny; men mig har han aldrig förolämpat, och det var derföre ej rätt gjordt af mig att först bryta ut mot honom. Jag hoppas visserligen, att han aldrig skall få veta hvem den var, som kallade honom «narr«, men i alla fall ångrar det mig på sätt och vis, och om han händelsevis framdeles skulle göra mig sådana spratt, som du försäkrar att han gjort er andra; så kommer samvetet alltid att säga mig, att jag förtjenar hvad jag lider.« – «Hjertnjupna fjolla! Kom bara ihåg att vi varit väl fast, om vi ej fått sigte på Sinklaire.
Då behofvet fordrar att tillfälligtvis såsom exercisiustruktörer för skarpskyttar få begagna ett större eller mindre antal af arméens befäl, eger korps-befälhafvaren sådant hos Chefen för Landtförsvars-departementet anmäla, som låter besörja att lämplige personer härtill blifva kommenderade emot åtnjutande af vanligt traktamente för kommenderingar inom regementets stånd. ll:o Hvarje i beväringsåren befintlig person, som ingår vid någon fullständigt organiserad skarpskyttekorps, är med detsamma under fredstid befriad från allt deltagande i beväringsmanskapets uppbåd till tjenstgöring. Anmärkning: Skulle det eftersträfliga förhållande härigenom uppstå, att alla i beväringsåldern varande vapenföra personer komma att. ingå bland skarpskyttarne, så blefve följden häraf: förvärfvandet för dem af vida större soldatbildning än den, som under beväringsmanskapets vapenöfningar erhålles, derjemte en för Statsverket och jordbruket blifvande besparing, dels i kontanta utgifter för beväring, beklädnad och underhåll m. m., dels i tillgodonjutande af nu bortgående dagsverken, tillsammans i värde cirka li million R:dr årligen. 12:o Vid uppbåd till krigstjenst erhålla skarpskyttarne beväring, beklädnad, utredning och proviant på Statverkets bekostnad. Under dc årliga korpsmötena provianteras skarpskyttarne äfven på Statens bekostnad och genom dess försorg. 13:o Skola skarpskyttarne i fredstid unilormeras, hvilket de sjelfve genom sina bestyrelser ega att afgöra, så skall detta ske på deras egen bekostnad och bör verkställas på det mest enkla octUbilliga sätt, lika för alla skarpskyttekorpser i riket, således, oberäknadt' nödiga beväringsoch remtygspersedlar, af sådana beklädnadspersedlar, som i det borgerliga lifvet med fördel kunna begagnas, t. ex. en mössa och blus (Garibaldi 38 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
St. bifalla och K.. M. gillar hvad Ulsk. i denna del hemställt, eller att icke efter är 1845 Finnar och Aländningar få verkställa frakter, att nära en tredjedel af Norrländska trädvarorne och tjära skola blifva i orterne qvarstående, i brist på fraktfartyg, och isynnerhet skall det inträffa, att all den Norrländska veden, som förr kommit till Slockholm, skall helt och hållet uteblifva, hvarigenom en ökad import af denna vara från Finnland blir nödvändig. Eli stor förlust komme på så sätt att drabba de norra orterne, i det att de ej finge sina varor afyttra, förrän isynnerhet bräderne blifva gamla och mörka lill färgen, och således osäljbara, utom det att fraktprisen blefve för högt uppjagade, hvilket producenterna äfven mäste vidkännas.” Denna riksdagsman är, såsom producent af betydliga qvanliteter trädvaror, inom sitt Stånd känd för cn rättskaffens, pålitlig och kunnig man; denne man har här yttrat helt enkelt sin erfarenhets bevis öfver det oskickliga i förslaget. Ar frågan nu här till fördel för några skeppsbyggare, alt få ett premium på samhällets bekostnad, både för de consumerande i liufvudstaden och för de producerande i de norra orterne? Denna, del af Sverige, som utgör hälften af dess areal med icke mera än af dess befolkning, är lill sin inre rikedom så omätlig, att det är rysligt vådligt för lagstiftande makten alt stifta någon för fattning, som i ringaste mån minskar möjligheten för afsättning af dess produeter. I den mån, som folkmängden i dessa orter tilltager, i den mån behöfva de ock spanmål, som de icke kunna sjelfve producera, och den måste de hafva; men det är metaller och trädvaror, som de i ofantliga qvanliteter kunna afyttra, såväl inom landet, som utom detsamma. Ar det då tänkbart att vi vilja förbjuda sådaue fartyg, som komma dit med sine varor, att få taga frakt tillbaka från desse orter? Hvar finna det tänkbart rimliga i en sådan författning? Tvenne ledamöter hafva talat om Sveriges behof af sjömän; nå väl, är det pä sädane fartyg, som sjömännen bildas?
Och som uti den Summa af Sju Hundrade Tjugo Tusende Riksdaler, ^anciuen af Sjö-Tullsmedlen blifwit tilflagen, och hwarföre Scaks^Werket utaf Bewillningen och Krigsgärden stall erhälla motswarande ersättning, är inbegripen ärlig ränka och (spiral-afbetalning, eller Sju procent pa hela beloppet af Lefveranteurernes fordringar, dem Lancken äragit sig at liqvidera; sä, och i händelse detze Fordringar, til större eller mindre del genom Riksgälds-Lontoiret, Utan kan^uens rillitande, ffulle komma at betalas, äger Rikögälds-Lomoirrt at -Z28 Den 29 Mars. e. mi at Uti I>igvi6 med Stats-Merker om förenämds Sju Hundrade Tjugu Tusende Riksdaler afdraga Sju procent uppå det belopp af Lefveranteurernes Jnwisningar, hwilket wid li^vicl-rtjonens afsiurande ril betalning blifwir kungsord!, och hwartii Riksgalds-Lontoirct stall halla penningar i beredskap. Angående 6enerÄlAssistunce -Lontoiret. - §. Lenersl-A88istÄnce - Lontoiret, ehuru, i anseende til detz föremäl, en ifrån Riksgälds-Werket afskild Inrättning, kommer, pä lika satt som hittills, ar under Fullmägtiges öfwerinseende ackni. nistrcl
Andra som har rätt till lönespannmål får inte bo längre bort än 3 mil. Bor han längre bort eller vill sälja sin säd måste han lösa den med pengar, eller själv föra säden dit han vill. Med anledning av tillämpningen av denna stadga skall när tionde in natura skall betalas, detta tillkännages vid Tomasdag och tiondetagare skall själv meddela eller genom kungörelse från predikstolen tala om var spannmålen skall levereras. Datum ut supra GUSTAF ADOLPH Kungörelse att de hittills brukliga dubbla och enkla kopparslantar som runstycken upphöra att såsom mynt gälla och i rörelsen omlöpa; Haga den 23 juli 1803. I anledning av realisationen av Riksgäldssedlarna kommer ett nytt kopparmynt att ges ut och de gamla dubbla och enkla slantar och runstycken att upphöra. Haga slott den 23 juli 1803 GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående dagen, då riksens Ständers Bank företager realisation av riksgäldssedlarna; Haga den 23 juli 1803. Banken är i ordning för att genomföra förordningen av den 4 november förra året om realisation av Riksgäldssedlarna. Haga slott den 23 juli 1803 GUSTAF ADOLPH Kungörelse om den under Dess resa tillförordnade regering; Haga slott den 25 juli 1803. Till ledamöter i den regering, som skall sköta regeringsärendena under Vår resa till de Pommerska staterna har utsetts: Carl Axel Wachtmeister, Axel von Fersen, Malte Ramel, Samuel af Ugglas, Bror Cederström, Fredric Wilhelm von Ehrenheim, Christoffer Bogislaus Zibet, Generaladjutanten för Armén samt Generaladjutanten för Flottorna. Haga slott den 25 juli 1803. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående den lästavgift vilken kommer att erläggas för fartyg, som med turkiska pass förses; Stockholm den 29 juli 1803 På grund av kriget mellan England och Frankrike skall alla svenska fartyg som går utanför Sundet skaffa Turkiskt eller Latinskt pass. Går skeppen inte längre än till Gibraltarsund nedsätts avgiften men bibehålls om fartygen går in i Medelhavet. Stockholm den 29 juli 1803 J LILJENCRANTS
Meningen har väl varit att inskränka bränvinsutskänkningen endast under »rättegångsdagarne», ty det är egent - 30 Pen 1 A u gu sti e. m. ligen under dessa dagar man behöfver befara några oordningar. Jag får sålunda anhålla att R. o. Ad. täcktes besluta, att ordet »ting» uteslötes ur andra mom:t och i stället infördes ordet »rättegångsdagar. På grund af de månsa uprörande händelser, till hvilka jag ofta vid tingsställen varit vittne, anser jag mig äfven böra vitsorda sanningen af Frih. Skjöldebrands yttrande, och får lika med honom yrka att ordet »ting» måtte inflyta i förteckningen på de folksamlingar, vid hvilka bränvinsutskänkning ej må ega rum. I motsats till Hr Hjärne, anser jag att förbudet måtte gälla under hela den tid tinget anses vara och ej blott under rättegångsdagarne, emedan jag anser att hvarje inskränkning i detta afseende ej kan annat än medföra lyckliga resultater. Hr Printzensköld: ingen lärer vilja bestrida det nyttiga och gagneliga, som åsyftas med Frih. Skjöldebrand» nyss afgifna förslag, men så väl i afs:de på detta, som alla andra förslag måste man, innan man skrider till beslut, kasta en blick på huru detsamma i verkligheten skall komma att se ut. I afseende härå har Hr Hjärne mycket riktigt anmärkt, hvilken orättvisa och obillighet som skulle vederfaras innehafvarne af utskänkningsrätt å ifrågavarande ställen, om man äfven ville beröfva dem denna rättighet under de dagar, som förflyta mellan rättegångsdagarne och den dag, då rätten, i och för papperslösen, åter sammanträder. Under sådane förhållanden skulle jag derföre anse, att det ej voie lämpligt att här på stället besluta någon förändring i ordalagen af författningen, utan tvertom återremittera denna punkt, på det att Utsk:t måtte blifva i tillfälle att ånyo pröfva förslaget, med särskildt afs:de å de olägenheter, Hr Hjärne mot den nya redaktionen anfört. I sådant fall kunde å ena sidan både Frih.
Jag värderar och erkänner riktigheten af Kammar-collegii åsigter i detta hänseende att icke vilja frånträda grundprincipen för kronolägenheters utarrenderande, nemi. att det icke hör ske, förrän vid arrendetidens slut, och då genom offentlig auction; men här kunna säkerligen sådana omständigheter inträffa, som göra det till en fördel för Staten, att arrendet förlänges, samt till en obillighet emot en arrendator, som med mycken kostnad förbättrat arrendelägenheten, alt genom ny auction beröfva honom de fördelar, han beredt sig, och då icke sådana undantag kunna blifva andra än de, som genom remiss från K. M. äro förordade, ty Frih. Cederström må säga hvad han vill, så kan jag icke föreställa mig, att K. M. kunnat skicka en så beskaffad ansökning från en enskild medborgare till R. St., endast för att inleda dem i ett misstag, att lemna bifall lill ansökningen, utan måste det ovillkorligen ligga inom R. Sits rättighet alt antingen bifalla eller afslå den sökta förlängningen af arrendet. Jag har intet att invända emot dem, som vilja afslå ansökningen, ty jag grundar mitt tillstyrkande endast på den hemställan StatsUtsk. gjort på grund af K. M:s remiss, samt det förord, som är iemnadt af landshöfdingen, hvilken är närmast i tillfälle alt känna förhållandet oell med stöd deraf utlåta sig. Hvad det historiska beträffar, som man här anfört, eller huru man köpt röster o s. v. med arrendelägenheter och andra fördelar, så får jag säga, att del tyckes vara utan tillämplighet på närvar, tid; ty troligen lärer det vara ingen af oss, mine herrar! sorn ville gifva 4 sk. för en röst, så att jag ej finnér det adaeqvata i förhållandet eller hvad det nu har med saken alt göra. Således får jag, i motsats till Frih. Cederströins yrkande, fortfara att yrka bifall till betänk., utan att derföre på ringaste sätt underkänna hans princip såsom embetsman, alt i Kammar-collegii utlåt, till K. M. tillstyrka afslag å ansökningen ; men då K.
M 98, angående ytterligare anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdagsarkiv; M 101, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till skydd för krono-loxfisket i Wiske å; och JV* 102, i anledning af vackt motion om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under Ryda kungsgård för inrättande af en så kallad byskola. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 116, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen om kommunalstyrelse på landet den 21 Mars 1862. Härvid förekommo: Utskottets tillstyrkande å sidorna 7 och 8 angående förändrad lydelse af § 58. Bifölls, med undantag af stadgandet i punkten A), som ändrades till denna lydelse: »för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal satt eller ej, påfores en fyrk för bevillning till belopp af 7 till och med 5 öre; två fyrk för bevillning ut - Prot.-Utdrag den 16 363 öfver 5 till och med 10 öre; tre fyrk för bevillning utöfver 10 lill och med 15 öre o. s. «.»; samt Förslaget, sidan 8, till förändrad lydelse af § 59, i sammanhang hvarmed till pröfning företogs Utskottets hemställan, sidan 10, rörande lydelsen af § 12. Det föreslagna första momentet af sistnämnda § afslogs, hvaremot sednare momentet godkändes; och blef den tillstyrkta förändrade lydelsen af g 59 gillad, med iakttagande af de ändringar, hvilka af Ståndets rörande § 12 fattade beslut föranledas. Utskottets förslag, sidorna 8 och 9, lill förändrad lydelse af § 64, äfvensom § »■ Godkändes. Tillstyrkandet vid slutet af Betänkandet. Bifölls med erinran om iakttagande af den förändring, som blir en följd af Ståndets här ofvan upptagna beslut. Frän Vallöf. Borgare-Sländet.
Brot. 1834. 6-te Sami. l;sta A)d. %\dra Band. 2 i7-de Båftet. io Barico-Utslcoltels Memorial I\r:o "2. afseende å de trägna göromål £ som med Cassaskrifvare-befattningarne äro förenade, får hemställa, det måtte Rikets IlögloO. Ständer berättiga Bancofullmägtige, att, så snart genom skeende tjenste-indragningar och deraf följande lönebespåringar erforderlige medel blifva att tillgå, och intill dess en ny Aflönings-Stat för Banken varder fastställd, åt hvardera af Bankens sju Cassaskrifvare anordna ett ytterligare arfvode, motsvarande skillnaden emellan den Cassaskrifvarne för närvarande bestådda aflöning och hvad Bankens Contorsskrifvare och Canzlister i lägsta Ordinarie lönegraden åtnjuta. En Ledamots reservation medföljer. Stockholm den 19 Dec. 1834* Reservation af Herr Hélsingius: ’’Émot Höglo fl. Utskottets beslut, att för Bankens Cassaskrifvare tillstyrka förbättring i deras lönevilkor endast i den mon genom skeende tjenste-indragningar erforderliga medel dertill blifva att tillgå, får jag mig reservera; och anser att, då Cassaskrifvarne i Riksgäldskontoret redan länge åtnjutit enahanda lönevilkor med Bankens Contorsskrifvare i lägsta lönegraden, ehuru deras göromål i trägenhet ingalunda kunna anses jemförlige med deras Vederlikars i Banken, hvilkas dagliga tjenstgöring från kl. 9 f. m. till kl. 3 e. m. icke lemnar dem någon tid öfrig att, såsom andre Extra Ordinarie Tjenstemän, kunna förskaffa sig biförtjenst, desse äro fört jente af enahanda löneförmoner, som de förstnämnde. Genom HögloQ.
Banco , blifvit vunnet; och likaledes blef Bryggäre-Embetet, i afseende pä enahanda föremål, några månader understödt med Korn, till 6-| Rjd tunnan» Magazins-Directionen, sorn vid allt detta haft Eders Kongl. Majus Nådiga vilja och föreskrifter till underdånig efterrättelse, har sökt att siti pligt likrnäktigt, ett sådant Nådigt förtroende med underdånigt nit uppfylla. Di rectionen anhåller nu i underdånighet, att, likmätigt bilagde handlingar, få i korthet upptaga Resultaten af Verkets förvaltning: För de förra åren till och med år 1811 har Di re c findén å vederbörlig ort till granskning afgifvit behörigen afslufade Räkenskaper, och då de innefatta Redogörelsen för förvaltningen tinder eri längre förfluten tid, har Direction icke anst tt dét Vara med föremålet af denna underdåniga framställning öfverensstämmande, ätt vidlöftiga Extract från dessa Räkenskaper Eders Kongl. 'Maj:t vid detta tillfälle underlägga, ty så vidt det angår det verkliga Redogörelse-ansvaret, äger Eders Kongl. Majit och Staten uti den granskning, sorn ej mindre Riksens Ständers egne Revisorer, är» Eders Kongl. Majus och Rikets Kammar Rätt, öfver Di rectionens förvaltning och Räkenskaper anställer, en fullständig säkerhet och controll: Och åter såsom Tableauer skulle dessa Extract, •fter så lång tids förlopp, vara utari intresse. 149 JDera 13 April.