Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter akademiska konsistorium i Upsala, var det lika oväutadt, som anmärkningsvärdt att erfara, det hvarken diarium eller annan anteckning öfver inkommande ärenden, utom i afseende å de lill Rektors-embefet hörande lagsökningsmål, någonsin funnits, ulan hade alltid så tillgått, att inkommande handlingar, som emotlogos vanligen af Rektor eller ock af akademisekreleraren, sedermera ademnades tilt föred rasmin" vid 7 O O konsislorii näslpåföljaude sammanträde, hvarefter protokoll och registratur skulle gifva ledning, när upplysningar om ärendena och deras behandling ville sökas. Det otillbörliga häri var uppenbart och folie utan tvifvel vederbörande sjelfva till last, genom besväret och svårigheten alt erhålla upplysningar, då dessa funnos af nöden; 1 anseende hvartill och då i all händelse det allmännas rätt och säkerhet fordrade, att hvarje offentlig myndighets förhandlingar må kunna behörigen redovisas, hvilket ej kunde ske, om den första och enklaste kontrollen, som ett diarium eller en annan dylik anteckning angående alla inkommande mål onekligen innefattade, skulle alldeles saknas, vederbörandes uppmärksamhet fastades på den högt bjudande nödvändigheten deraf, att ju förr desto heldre gå i författning om införande här, likasom annorstädes, af ordentliga diarier eller deremot svarande minnesböcker. Börande slutligen, i afseende å samtliga Konsistorierna, nämnas, att deras arkiv voro, endast med ringa undantag, fullständiga och i allmänhet utmärkt väl vårdade. Uti ofvannämnde släder, äfvensom i städerna Sala, Hedemora, Fahlun, Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn och Gefle öfversågos RådstufvuRätlens, Magistratens och, der KämnersRätter finnas, äfven dessa domstolars arkiver. För synnerlig fullständighet och ordning voro de i Fahlun och Gelle utmärkta. Den omsorg, öfriga vederbörande egnat åt vården af dem anförtrodda enskilda oell allmänna handlingar, lemnade, hvad de sednare åren » O 7 7 beträffade, icke rum för någon anmärkning af synnerlig vigt; men i afseende å äldre handlingar inträffade på flera ställen, att de dels saknades och dels funnos utan ordning sammanlagda.
Nej och Jas Herr Grefwe» och Landt - Marskalken, lofwade at genast i dag underrätta sig om Herr von Lageström more ledig, at til utöfning af fit Fuchnägtigffap afresa. Herr Klinxk^orr, (Zjsrär, trodde sig nästan kunna försäkra, at Herr von Ln§sström snart more resfärdig. Friherre 8il5vsrfcIiöI6 hemställde om icke votering häröfwer kunde i eftermiddag anställas, pä det de wjgriaare mål och öfwerlaggningar, som iförmid» tzag kunde förefalla, icke mätte afbrytaö. Herr Grefwen och Landt - Ma rskalken fö, reställde at sädant more emot de wanliga RiksdagS-korrnalikelsrnL) och at vorsrin§ borde företagas genast ef^ ter äelibsrariorien. Friherre Ickjerr», k^gns, instämde med Friherre Lilkverlckölcl, at votering deröfwer mätte anställas och trodde, at et imsrims wal efter lVlsjor 8tes! wore en sspldigher emyt allmänheten. q8?> Friherre 6eäe> ström, (lias, yrkade, at da en Ledamot begärt vniering, det were hans rättighet, at dm samma skulle werkställaS. Herr Grefwe» och Landt - Marskalken hemställde a uno om Ridderskapct och Adeln ej skulle be» haga assia frän votering. Ropades Ja och Nej. Friherre bk järta, I^reäric. Det torde tillalas mig at föreslå en medclwäg, som anjlke torde förena RidderskaprtS och 7!de!nö tankar. Det more den, ak lara saken hwila oafgjord lil dest man erhällit de underrättelser, om behofwet as Herr von klngesträms nar» warö härstädes, hioilka Herr Grefwen och Landl-Mar stkalken loswat inhämta.
Det är med anledn. af detta misstag af Const.Utsk., som det lärer blifva behöfligl att så väl Konungens propos. som Utskls förslag blifva bvilande alternativt till nästa riksdag. Hade Utsk. föreslagit, alt orden: ''Konungen äger —• t. o. 111. öfvervara” skulle Den 18 November c. m. utgå, då hade ett sådant förslag lätt låtit sig sammanblandas med Konungens propos.; men derigenom att Utsk. upptagit hvad som skall qvarstå, under förutsättning alt den K. proposin skulle afsläs, har förhållandet blifvit sådant, alt man nödgas hafva alternativa förslag i denna fråga hvilande lill nästa riksdag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om K. o. Ad. ansåg öfverläggning en fulländad, Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att R. o. Ad. behagade finna att, till följe af 8i §:n Reg.Ftn, K. M:s ifrågavar. nåd. propos., sedan den, enligt IJr Landtnäs tanke, blifvit af IJtsk. tillstyrkt, hvarom äfven R. o. Ad:s ledamöter tycktes vara ense, lomme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Ropades ja. Hr Frih. o, Landtm, tillkännagaf i andledning af den andra frågan, huruvida Utsk:s förslag äfven jemte K. M:s propos, skulle komma att blifva hvilande, att han för sin del icke fullt kunde inse lämpligheten deraf, när man betraktade Utsk:s förslag. Detta förslag innehölle endast ett tillstyrkande af Konungens propos., ehuru det blifvit uppstäldt i andra Ordalag, eller sådana, som om det endast vore fråga om bifall til! denna K. propos. och ingen annan förändring i dessa §§ vore i fråga. Om vid nästa riksdag
Det har äfven R. o. Ad. bifallit, men icke de andra Stånden, och till råga på allt hafva de andra Stånden, så väl Presteoch Borgaresom BondeSt. sjelfva förklarat, att R. o. Ad. varit ensamt om sitt beslut. Således har man 3 Stånd, som fullkomligen afslagit K. Den frågan, huruvida ett nytt' anslag Den 13 November. 365 skall görns, på sätt K. M. föreslagit och till det ändamål som K. M. begärt, är ju således förfallen. Men del är just öfver den frågan som nu skulle voleras i förstärkt SlatsUtsk. Således synes mig atl denna votering är fullkomligt öfverflödig och äfven oriktig. Väl kan man inse, hvarföre StatsUtsk. har framställt voter:s-propos:na; det synes mig som Utsk. har lätt alt föreslå Sländerna en anordning af lönerna inom titeln, men del är icke derom man skulle votera, utan om huruvida ett anslag skall beviljas, som af 3 Stånd blifvit afslaget. Denna votering kan väl icke äga runi i förstärkt .StatsUlsk., och derföre malle vi väl ej kunna göra annat än afslå den eller förklara den obehöflig, åtminstone om man ej vill gå längre. Jag tillstyrker således att Hr Frih. och Landtm, behagade föreslå R. o. Ad. alt afslå denna StatsUlskrs proposition. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Åtskillige talare hafva ingått på sjelfva saken och tagit i betraktelse, huruvida StatsUlsk. äger rätt eller icke alt göra sitt förslag. Derom är numera icke fråga. 2 Stånd hafva fattat beslut öfver StatsUtsk:s förslag, med bifall dertill, och i andra Stånd, nemi R. o. Ad. samt BondeSt., hafva också fattat beslut öfver detta förslag, men afslagit detsamma. Här kan nu icke vara fråga om lagligheten eller olagligheten af StatsUtskls förslag sådant det först framställdes till RiksSttn. Jag tror också att det var olämpligt, men derom är nu icke fråga.
Andras sorger, de må vara aldrig så stora, vissna bort, medan däremot ens egna, de må vara aldrig så små, stå så friska och lefvande som om man förvarat dem under glas. Så gick det med mig med. Hvem bad Enes att gå sta och gifta sig i otid? Och inte kan väl höga öfverheten rå för, om det faller lägre tjänstemän in att skaffa sig högre tjänstemäns barnskara? Hvad skulle det bli för en lag och ordning i landet, om vi skulle regeras utan uniformer! Och hur skulle det bli, om inga fler skaffade sig kronans nådiga dräkt än de, som hade råd att bära den? Jo jag tackar, jag! Själfsvåld, det är hvad det skulle bli af, det! Uniform först, hustru sedan — det måste vara ordningen, och det förefaller mig värkligen, som om en och hvar med liten smula förutseende och pliktkänsla Dagen därpå molade Anna i mig som en tand som värker — sedan ändå litet mindre, till sist inte alls. Med min Kungssäng var det allt betydligt mycket värre, skulle jag tro. Tänk, om vi inte fick någon! Hvar skulle vi då lägga Majestätet! Senare: Generalrepetisjon på allt. Obegripligt hvar Maria Laxén kan ha lärt sig att klä af sig så bra som hon gör! Nog vore det bra upprörande, om Hans Majestät skulle få sin blygsamhet sårad här hos oss, Jockmockar! Men hon ville inte ens höra talas om några fler kläder — och inte ritläraren häller, som drapperat henne — med det mycket lilla som finns! Allt gick utmärkt, utom Alfs lilla munläder, som fortfarande inte gick alls. Thore har målat en riktig ridå, som tog sig utsökt bra ut, och Maja hjälper honom allt hvad hon hinner. (Jag såg nog alldeles galet med det där andra!) Värst är med uthalningen af transparangen! Eller bör den kanske kallas tablå? Vi måste nämligen hala den genom fönstret, ty inte kan man begära, att de ska orka stå och lysa under hela middagen, och utgången är omöjlig att komma åt. Med änglarna gick det som det varit smordt, men med Gudinnan var det värre: hon fastnade gång på gång, fast två karlar stod utanför och drog och basunänglarna sköt på innefrån så mycket de orkade. Hon var för fet!
De större egendomarne hafva vanligen bildat serskildte föreningar i detta afseende. Emedlertid om Ridderskapet och Adeln, i anledning af Herr Hjertås anmärkningar, skulle anse en återremiss nödvändig, för att komma i tillfälle att taga ett beslut, hvarigenom Utskottens Utlåtande på något sätt modifierades, hvilket enligt Riksdagsordningen nu icke låter sig göras, så har jag icke något att invända deremot. 74 Den 21 April f. ni. Friherre Cederström, Jacob: Grunden för Brandstods-föreningar på landet är egentligen, att förekomma skattevrak till förlust för Staten, och enskildta personers obestånd inom socknarne, hvarigenom de fattige till last för socknarne skulle förökas. Ett undantag för dem, som ingått i serskildta Brandförsäkringslnrättningar är derföre tilläfventyrs icke princip-mässigt; men om i afseende på författningarne angående brandstodsgifvande, den ändring skedde, att värderingen verkställdes, innan åbyggnaden blifvit afbränd, och brandstods-afgiften bestämdes i förhållande till årligen uppskattadt värde på hvarje till Brandstodsföreningen hörande hemmans åbyggnader m. m., så skulle deltagandet i särskildta Brandförsäkringslnrättningar småningom upphöra, emedan der erfordras praemier och i allmänhet högre afgifter, hälst något hvar skulle finna sin räkning vid att söka vinna ändamålet, der det kunde ske för bästa priset. Följden skulle således blifva, att Brandstods-föreningarne ökades, i stället att de nu minskas, och Allmänna BrandförsäkringsInrättningen skulle måhända slutligen komma att alldeles upphöra, samt delägarne deri få sine inbetalte penningar åter utdelade. Men några andra åtgärder tror jag icke å Rikets Ständers sida böra vidtagas; och jag ser således intet hinder att bifalla det ifrågavarande Utlåtandet. Herr Hjerta: Det har förmodligen varit Den 21 April f. ra. 75 till följd af mindre tydlighet i min framställning, som Friherre Ehrenborgh ansett sig höra vederlägga hvad jag ytlrat om principen i 1818 års Författning.
Jag ansåg mig vid detta tillfälle icke böra öka antalet af dem, som talade, emedan skälen för bifall af Utskts förslag till fullo utvecklades och anfördes af andra talare. Med ledsnad hörde jag, att älven denna fråga till en stor del ådragit sig en politisk färg. Jag hörde yttranden i detta afseende, sorn gålvo anleda, till en sådan förmodan, och alt jag icke bedrog mig, visar utgången af voteringen. Jag reserverar mig nu i det hopp, att tiden en gång skall återföra i R. o. Ad:s minne nödvändigheten att taga folkets behof mera i betraktande. 3 : d j e punkten. Gr. Horn: Jag tog mig nyss friheten alt yrka, det äfven hela denna punkt matte föl bigas eller läggas til! handlingarna, såsom alldeles förfallen, emedan ett antagande deraf skulle stå i strid med hvad R. o. Ad. redan beslutat, och ett föi kastande af densamma torde jemväl vara öfverflödigt. D c ii 7 November f. m. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det lian ansåg det vara sin pligt att icke förbigå någon punkt; men hade hans afsigt varit att hemställa, om K., o. Ad. ansåg denna punkt, till följe af Ståndets förut rör:de mom. litt. a) i 2:dra punkten fattade beslut, böra förfalla; och framställde Hr Landtm, härefter en sådan proposition. Ifopades ja. 4: d e punkten. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att denna punkt i de flesta afseenden vore oberoende af Ståndets förnt fattade beslut, hvarföre Hr Landtm, nu föredrog den till pröfning. Frih. Gederström:
Öfver det af Advokatfiskals-embetet, af sådan anledning, anställda och i behörig ordning utförda åtal har Kongl HofRätlen den 24 Januari 1843 meddelat dess utslag af innehåll, att då HäradsRätten, genom ofvanberörde utslag, vid bestämmande af Eskil Anderssons bestraffning förfarit oriktigt i så måtto, att, ehuru Eskil Andersson, jemlikt stadgandet i 40 Kap. 1 § Missgerningsbalken, bort, för första resan stöld af gods till värde af 11 R:dr 38 sk., böta tredubbla beloppet deraf med 35 R:dr 18 sk. eller, vid bristande tillgång, för tjufnaden plikta med kroppen dock ej högre än efter stöldens värde, samt följaktligen och då Eskil Andersson, som tillika gjort sig skyldig att böta för sabbatsbrott 10 daler och för fylleri 10 daler, skolat, enligt de uti 5 Kap. 4 § Straffbalken och Kongl. Brefvet den 26 Maj 1827 stadgade grunder, i saknad af tillgång att gälda böterna så väl för tjufnaden som öfriga förbrytelserna, undergå sexton dagars fängelse vid vatten och biöd, HäradsRätten beräknat stöldens tredubbla värde till 34 R:dr 36 sk. samt stadgat, att Eskil Anderson skulle, i brist af böter, undergå tjugofjua dagars fängelse vid vatten och bröd; och Eskil Andersson, i följd af HäradsRättens utslag, som blifvit lill verkställighet befordradt, kommit att straffas med åtta dagars fängelse vid vatten och bröd mera, än å hans förbrytelser bort följa, blefve häradshöfdingen, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, dömd att, för hvad honom, såsom HäradsRättens ordförande, sålunda till last läge, böta etthundrade daler silfvermynt med 33 R:dr 16 sk. banko samt ersätta den skada, Kongl. Maj:t och Kronan fått vidkännas derigenom, att Eskil Andersson i häkte förblifvit åtta dagar längre än vederbort, med 1 R:dr 4 sk. samma mynt; men då, enligt hvad upplyst vore, 75 Eskil Andersson aflidit, innan han i anledning af åtalet blifvit börd, komme
Utskotten hafva, i afseende på ärendets behandling, vid förra Riksdagen, inhemlat: alt de förenade Utskotten, uti deras första Betänkande (N:o 3 i 7 Sami. 2 Afd. 1 Haft.) sig utlåtit, att ehuru, Utskotten veterligt, något serskildt stadgande icke finnes för bestämmande af dispositionsrätten öfver den Hafstång, som på hafsstränderna af vågorna uppkastas; likväl och då, enligt 43 Cap. 2 §. Missgernings-Balken, hvarjehanda fynd, hvartill egare ej funnes, tillhörde jordegaren ensam, så vida han detsamma sjelf hittat; då, i stöd af 12 Cap. 4 §■ Jorda-Balken, flottholme tillfölle den, som honom vid sitt land fästade; då för öfrigt med naturlig billighet instämde, att den, som å sina egor droge en last, såsom fallet var liär hafstång å odlade egor uppflöt, äfven finge deraf hemta möjlig fördel, och då slutligen, med undantag af serskildt bestämda händelser, icke någon kunde vara förbunden att å sina egolhålla väg för andra; ansågo Utskotten det vara ställdt utom all fråga, att, i allmänhet, endast strandegare hade rätt till upphemtning och begagnande af den Hafstång, som å stranden uppdrifves; men om, genom lagligen slutad och fastställd öfverenskommelse, eller af behörig
M:t (len 5 Aug. 1840 aflåtna underdåniga skrifvelse innehåller, då icke funno lämpligt att i närmare pröfning häraf ingå, ansett sig endast böra i underdånighet begära, det E. K. M:t, efter anbefalld undersökning af alla de omständigheter, som på bedömandet af det ena eller andra förslagets företräde samt sättet för dess utförande kunde inverka, täcktes till Rikets Ständer vid nästinträffande riksdag öfverlemna denna utredning, jemte nådig proposition i ämnet, hvarefter Rikets Ständer komme i tillfälle att taga frågan i närmare öfvervägande. Då Rikets Ständer likväl hittills icke erhållit en sådan i underdånighet begärd utredning och nådig proposition, samt följaktligen sakna den ledning för omdömet, som ansetts vara behöflig, finna sig Rikets Ständer icke, i anledning af E. K. M:ts ofvanberörda nådiga framställning kunna sig utlåta, förrän Rikets Ständer fått emottaga den nådiga proposition, som uti Rikets Ständers merberörda skrifvelse af den 5 Augusti 1840 omförmäles. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Juli 1851. Bih. till R. Exp editionsUtsko t lois Förslag till und. Skri'./veise, N:o 97. Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 9 Juli 1851. Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 12 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående stats-anslag för upprensning af Ljusne eif emellan sjöarne Or och fVarpen. (Stats-Ulsk:s Uti. N:o 177). S. A. K.
— Jo del var en vidsträcktare valrätt: dä 35 millioner menniskor ieke mer ausågo sig belåtne med en valmanskorps af endast 200,000, den större förmögenhetens innehafvare. Utun att här vilja ingå i några ytterligare detaljer, anmärker jag att förhållandet i afseende ä orsaker och verkningar, med alltför få olikheter varit enahanda håde i Preussen, Österrike, Neapel, liom och Tyskland i allmänhet. Man har besynnerligt nog, vid framställningen af alla de olycksdigra exempel man lörebragl såsom följder af friare och mera rationell konstitutionella stasformer, aldeles förbisett ett hell oell hållet motsatt förhållande, hvarpå en föregide talare här midt emot, hvars årsigter jag gör mig en öra alt dela, — anspeglal; och jag torde icke misstaga mig, dä jag tror att denna talare menat Belgien, hvilket under en allmän valrätt, genom en väl sammansatt lagstiftning, stark genom folkets sympalbier, kunnat ehuru ett litet land, med blott fyra mill. menniskor, emotstå den vulkaniska påtryckningen ifrån Frankrike, och det demagogiska sorgespelet ifrån Tyskland. Huru har delta lyckliga Belgien kunnat beslå eli så äfvenlytligt prof? jo! endast genom styrkan af sin statsförfattning, genom folkets sympalbier för sin lagstiftning och för sin uplysta, öfver alla enskilda beräkningar uphöjda Konung, sornunder sä bryrlsamma förhållanden endast genom så sammansatta krafter kunnat bibehålla Statsskeppet uti en lugn, och för det omgifvande svallet oåtkomlig hamn. För att icke göra mig saker lill beskyllningen för något af okunnigheten vållad! misstag, bör jag icke underlåta att nämna, det uti Belgien visserligen icke räda allmänna val uti ordets ytterliga mening. Valrätten är der begränsad af en lämmeligen hög census: men vid en anstäld jämförelse med det nu ifråga var. K. förslaget, sä torde det äfven visa sig, att den deruti stadgade census efter egendom måhända ingalunda är lägre än den i Belgier^ efter skatt, då de ekonomiska förhållandena, då rikedom och industri inom häda länderne ställas i jemnförelse.
Uti>ra$ af $>votocotfet öftwt ©cdeffafttf" 2ivcnt>et*, {fäkt infot ^ongf. 9ftaj:t t ©tat^SKåbet, ben 18 1834/ i närvaro af: J^anö ©pcellence, 2(uftitte @tatös?0liniftern, .fperr ©reppe Rosenblad, Jpairé ©pcellence, @tatö SD?aj:té pröfning btnab i förenämbe ämnen borbe 3iifeto ©tanber mebbelaö, ocb anförbe berefter i unberbånigbet röranbe: % n t) r a $ u f tv u t>1 i t e i tt. 1. <2>m anflag till underfall od? begagnande af en %tUctvicittte;XTl<id?im. På Äongl. SKajitö Siåbiga proportion mib förliben Sliföbag, anflogo ocb uppförde fftifetö ©tanber å 2:bra bufmubtiteln till ©unbbetS*(Mlegii bifpofttion 600 9l:br årligen, för unbcrbållet od) begagnanbet af en till kollegium för fattiga fjufaö Fojinaböfria betjenanbe bo* flbtt. t. £. W. ndtL (Prop. «. 01. et. Hemb ©ectricitctbsmachine; liten font fftifcfb ©tanber anfågo betta anflag icfe böra fortfara längre/ än intill befi ett fäfer erfarettbet ont befi gagnelighet hunnit förwärfwab; få betnilja* beb an (Tage t blott till påföljande SRifbbag ttteb willor att ©tinbbetbsGolIrgium ffttlle fortfarans be mafa öfwer inrättningen^ behöriga mibmafthållanbe och ättbamålbenliga anwättbnittg.
Om Sveriges skalder förklädde sig i danskt eller norskt språk, skulle de dock igenkännas på sina smycken, likt Cola di Rienzi. Om det nu påpekade skall betraktas endast som en egenhet eller rent af som ett lyte, blir en annan fråga. Emellertid är vårt lynne en gång sådant, och det skall näppeligen lyckas oss att göra om det. Vi få alltså taga hänsyn till vårt lynne sådant det nu är, då vi försöka att leta oss till hvilket framställningssätt, som lämpar sig bäst för oss. Man kan tycka, att här vid lag tjenar det icke mycket till att resonera, och till någon del kan ju också detta vara sant. Jag tror ej, att en författare reflekterar öfver sitt framställningssätt, när han producerar. I en sådan stund är han oafsigtlig som ett barn. Idéerna komma öfver honom som en åskby, och sex veckor efteråt, när han ser boken i bokhandelsfönstret, tänker han: Kors, är det verkligen jag som skrifvit det der! Hur i all verlden gick det till? – Så oreflekterad är han dock icke, att han ej på mellantiderna, då han icke är inne i ett arbete, både kan och bör granska sitt och andras framställningssätt, – icke för att mästra utan för att iakttaga, åt hvilket håll hans eget och hans landsmäns lynne pekar och hvart samtidens strömningar styra sin kosa. Ingen af våra inhemska författare har i så hög grad påverkats af naturalismen som August Strindberg, men ingen har heller så subjektivt omstöpt den efter eget temperament. Någon naturalist, i strängaste mening, har han heller aldrig blifvit. Utan gensägelse speglar hans författarskap svenskt lynne, men detta framträder långt mindre i t. ex. verklighetsskildringen ’Hemsöborna’ än i andra arbeten, der renässansdraget lyser fram eller der infall och kvickheter stänka åt alla sidor som gnistor från ett smältstycke under hammaren. G. af Geijerstams novell ’Ute i skären’ anses af många röja svenskt lynne. Om jag kommer med en invändning, är det icke för att på minsta vis förringa värdet af denna novell. Detta skall författaren sjelf genast finna, liksom han kanske också sjelf är den förste att gifva mig rätt i min uppfattning.
Riksdagsfullmäktigen PaulHedström mot falska handlingar erhållna lån från Bankodiskonten Fortifikationsbehof, angående an - S N:o | Sid. Riks-Ståndens beslut. Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet - Borgarei Bondeståndet. j Ståndet. N:0 slag till Forum privilegiatum, om upphörande af frälsemans I anledning af återremiss Fredrika och Björna kyrkor i Westerbottens län, om väg JF anläggning mellan Friman, Johan Magnus, Rege-1 mentskommisarie, om pen sion åt| .| Frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk, angående inlösande af I anledning af skiljaktiga beslut Frälseman, om upphörande af dess särskilda forum. ... I anledning af återremiss Fullmäktig, om rättighet att i brottmål svara genom sådan Fullmäktige i Rikets Ständers Bank, angående val af » i Rikets Ständers RiksgäldsKontor, angående val af . Fyroch lotsinrättning en med dertill hörande personal, angående anslag till Fyrinrättningar, om uppförande af nya Fåhreeus, J. F., General-tulldirektör, om pension för hans enka Fångars vård och underhåll, se Andra Hufvudtiteln. 1 4 - j 7 7 I 14' — b. 17 Febr. g. 14 Febr. II 51 31 Se 16 — j 7 Mars 47 — 2 Mars Fjerde 15 Mars 1 Maj b. 17 Febr. b. l7 Febr HufvudTiteln. 10 Mars b. 3 Mars 2 Maj b. ! Fångvårdens embetsoch tjenstemän samt betjente, angående aflöning för en del af . Fångåmon N:o 1, i Jemtlands län, angående befrielse från rotering för hemmanet Fårafvel, om anslag till dess förbättrande i Jemtland Fårskötséln på Gotland, om anslag till förbättrad Fårösund, om anslag till färjhållningen mellan Fårön och Fårösunds hamn på Gotland, angående undersökning rörande uppmuddring af södra inloppet till Fält-artill er i, angående anslag till , Färjor och färjkarlar, om an - 2. Sd ! w »dl?