Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Undertecknad har enligt Iduns uppsats i n:r 34 om » siraps beredning i hemmet » mycket noga följt beskrifningen, men resultatet har icke utfallit efter önskan, ty sirapen har en mycket bitter smak, som gör den omöjlig att använda till sitt ändamål, och icke har den velat klarna, oaktadt mer än en månad förflutit, sedan den kokades; derför får jag ödmjukt fråga, om någon af Iduns ärade läsarinnor kan upplysa, huru denna bäska smak skall borttagas och hvaruti felet består? Med tacksamhet emotses svar af En Jämtländska. och fängslande framställning. P r i s: 2,50. [612] Kasten aldrig bort gammalt stickylle! Undertecknad emottager jemte ull äfven gammalt ylle till spinning, väfning (för hand), schaloch filtberedning. Hos mig spunnet s. k. trasgarn är bevisligen det bästa och vackraste, som kan erhållas. Spånadslönen den billigaste i Stockholm. Beredningen af filtar oöfverträffad. O t t o [293] Elingren, Vesterlånggatan 66. Lampkök. Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt. Briljant belysning. P r i s: enkla med en veke 4 å 6 kr., extra solida 8 kr., med två vekar 12 kr. och med tre vekar 18 kr. Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. G. HAMMAR, 30 Malmskilnadsgatan Manusxript, som e] antages till Införande, återsändes, såvida porto blf o g a s. Inga ofrankerade försändelser lösas. I pv I \ j I I Kl \ J IN Annonser mottagas endast m o t Kontant Hqvld I förskott af 2 5 öre pr 4 - spalt, petltrad ( Ingen annons Införes under I krona Samlade Illustrationsprof ur H y r k u s k e n s arbeten August Blanche. af TjAet är nu mer än tjugu år sedan August JSlanche nedlade sin penna, men ännu står han som folkdiktare i obunden stil oupphunnen i vårt fädernesland.
Efter föredragning hos Ridd. o Adeln den 4:de i sistlidne månad af Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 0, med förslag till de förändrade redaktioner af 18, 20 m. fl. §§ i Riddarhus-Ordningen, hvilka blifva en följd af Ridd o. Adelns bifall till Herr Brakels, M. G., motion angående direkt val af Ridd. o. Adelns Elektorer, har Höglofl. Ståndet, på grund af mot nämnde Utlåtande gjorda erinringar, behagat detsamma till Utskottet återremitera. De anmärkningar, som föranledt återremissen, inskränka sig till frågan om förändring i den af Utskottet föreslagna redaktion af 18 § Riddarhus-Ordningen i hvilket hänseende dels Friherre Rehbinder, F. W., Grefve Posse, Knut, Grefve af Ugglas, Ludvig, Herr v. Knorring, Oscar, och Herr Cederschiöld, Robert Theofron, framställt den åsigt, att nytt val till suppleanter för Herrar Elektorer icke på sått Utskottet tillstyrkt, skulle ske vid hvarje tillfälle suppleant afgår eller inträder, såsom Elektor, utan med sådant val uppskjutas, intill dess samtliga förut valda fem suppleanter afgått eller intrådt såsom Elektorer, dels Herr Nordenfeldt, Enar Wilhelm, väckt det förslag, att något återval ej må anställas förr, än antalet af Elektorer och suppleanter tillsammans nedsjunkit till 20. Hvad nu först angår Herr Nordenfeldts förslag, så enär Ridd. o. Adeln bestämt antalet af Ståndets Elektorer till 25, finner Utskottet det vara mot samma beslut stridande att, så vidt ske kan, Elektorernas antal icke alltid finnes fulltaligt, hvarföre Utskottet afstyrker bifall till Herr Nordenfeldts förslag. Beträffande dernäst den af flera ledamöter yrkade förändring i Utskottets förslag till redaktion af 18 § Riddarhus-Ordningen i afseende på återval af suppleanter, så ehuru, enligt hvad en Utskottets ledamot, Friherre Leijonhufvud, under diskussionen hos Ridd. o. Adeln anmärkt, Höglofl.
Jag tillåter mig dervid Den 24 April. blot! en anmärkning, den nemi., att 0111 vår tid måste anses stå tillbaka för en afinan i afseende å djupet af lagfarenhetsstudier och juridisk lärdom hos de egentliga s. k. vetenskapsmännen, så härleder sig detta derifrån, att vår tids tendens just är den att göra de fordom endast för någon viss kast tillgängliga kunskaperna, vare sig i lagfarenhet eller något annat, tillgängliga för sjelfva folkel, eller alt uppå massan af folket, så till sägandes, fördela det vetande, som förut blott varit några få personers tillhörighet. För detta ändamål är det, hvad juridiken beträffar, nödvändigt, att lagarna blifva så enkla, tydliga och lättfattliga som möjligt; att de, så mycket som möjligt, utgå från enahanda grundsatser, och att man från de gamla lagarna afskiljer alia exceptionella stadganden, samt söker bringa dem till ett belt, sammanhängande system. Detta anser jag vara bland det mest hufvudsakliga vid cn lagstiftning i vår tid. Jag vill ej yttra mig öfver beskaffenheten af de partiella förändringar, som äro af Lagcommitte'en föreslagna; men jag tror, ntt. om man ville antaga 1734 års lag såsom codex och deruti söka inpassa de förändringar och tillägg, som under loppet af 100 år tillkommit, skulle resultatet derutaf blifva det mest osammanhängande, vidunderliga och svårfattligaaf alla lagverk. Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja den remiss till LagTJtsk., hvilken Hr Strussenfelts anförande troligen erhåller. Gr. Cronhjelm: Jag vill blott recapitulera de skäl, hvarifrån jag hemtat den grundsats, att lagförslaget icke borde remitteras till juridiska faculteterna, hvilka skäl Hr Strussenfelt sjelf uppgifvit. Det ena skälet var nemi., att juridiska faculteterna ännu i denna dag icke utgifvit en enda lärobok i lagfarenheten, och det andra, att från facultelerna icke inkommit något critiskt bedömande af lagförslaget. Detta tyckes tala för min sats. För öfrigt har jag begärt ordet för att nämna några ord, som jag glömde, då jag sist yttrade mig.
Siidana öfverdrifter, - och all öfvttrdrift star ju pi ' gransen af ett fel, - skada nggot det goda intryck inaii aniima f&amp;r af boken, Iivilken, soiii af ofvanstaende frarnggr, ined fullt fiirtroeiidc kan lainniis i ungrlcmeiis Iifinder. h k e l Adtbiiis Linnea. Aayo utgifveii i urval Femte boken. Med 6 5 teckni iigar. 1.5 % l, ?s. Oiii lii~tnerrs femte årgang kuniia vi eiiditst sign, a t t den i alit väsentligt liknar Ge föregaende %rgLiigarna. De specielt lustiga historierna ocli de sin&amp; bariipjeseriia tyckas dock liafva tagit slnt redan i eii föregalende hrgång. Till geiigald förekoiiiina digra roliga liistoriw a£ Lea. Soiii vi veta hade Onkel Adam i sikttt ej blott a t t roa iitaii ock a t t undervisa, livarför dar ock till befrainjande af de iiiigas allinänbildiiing finnas sina uppsatser ~ %dai; ii sorti t. ex. de om Liiiiit; och Wartburg. 1 0 och 12- %ringar torde rtvlaii r: m. Iiniieas publik. n ' 01ii Leklaniarateans l 3: ile och 1i: de bok liafva ~i ej !iiillw iiiiqot iiytt att saga. Iniieh&amp;llets heslikiffenhet d i det billiga priset 11. kr. : # ro ofiirändrade. Lekkamraten liar under de senare aren ej blott meddelat sagor odi sin % berättelser ur barnens lif utan ock siii&amp; bitar af mera iindervisande inneh&amp;ll. Om detta ar nntiirligtris endast godt a t t säga, och a t t Lekkamraten i by sklille bjuda siua iinga lgsare ii n %gra meddelanden om Gustaf Adolf a r ju mycket natiwlipt och lofvärdt.
Med antagande af denna, äfven af Kongl. Maj:t, uti Dess Högslberörde Nådiga Skrifvelse, gillade slutföljd, och enär några utvägar lill anskaffande, för Statens räkning, af byggnader lill caserner utöfver de redan befintlige nu icke mer än vid förra Riksdagar förefinnas, utan att derigenom minska tillgångarne för andra mera trängande behof, tillstyrka Utskotten, det Rikets Ständer, vidblifvande de af Rikets Ständer i nyssberörde afseende redan fattade beslut, måtte, såsom följd deraf, förklara Slaten ensamt böra vidkännas all kostnad för anskaffandet af boningsrum åt i ständig garnison inqvarterade befäl och trupper; då således, der tillgång till inqvartering i Kronans hus icke finnes, ersättning i contant bör af Stats-Verket utgifvas till inqvarterings-tagaren, eller till inqvarterings-gifvaren, der staden mäste till någon del prestera inqvartering in natura; dock torde, vid anmälan härom, lios Kongl. Maj:t tillika böra i underdånighet framställas den anhållan, att de Staten tillhörige byggnader och lägenheter, som yt terligare kunna vara, eller blifva tillgänglige i de orter, der garnisoner äro förlagde, må, så vidt de befinnas för ändamålet tjenlige, användas för garnisonerande truppers inqvartering, till både besparing för det allmänna, och till vinnande, i möjligaste måtto, af så väl beqvämlighet för truppen, som ordning och disciplin inom densamma. Den inqvarterings-tunga, som, om detta förslag antages, derefter skulle ensamt drabba Rikets städer, komme således, i öfverensstämmelse med Bilt. till R. St. Prot. 1840. 4 Sami. 2 A/d. i.sta Häftet. 2 10 Sialssamt Allni. Besv.- och Ekon-Utskottens Utlåtande, N.o 1.
Ständerne för en viss hufvudtitel hafva att anslå, man uppgör ett förslag, innehållande så detaljeradt, som man kan, alla derunder hörande serskilda utgifter, så gifve man icke genom detta förslag och bör icke gifva Kongl. Maj:t en ovillkorlig föreskrift, huru alla utgifter inom denna hufvudtitel noga skola bestridas. Det vore en orimlighet att vid hvarje Riksdag pretendera förese det förmånligaste sättet af alla utgifters anordnande i detalj till nästa Riksdag. Konstitutionsutskottet har vid denna paragrafs första redaktion, i anseende till sjelfva saken, ej haft annan mening, än vid den sednare; men som orden ”huruvida medlenenligt med hvad Rikets Ständer fastställt, blifvit vederbörligen använde” möjligen någon gång kunde gifva anledning till granskning och klander af serskilda utgiftsposter inom samma hufvudtitel, såsom afvikande ifrån de af Rikets Ständer för liufvudsummans bestämmande upprättade förslag, så har redaktionen blifvit förändrad, efter Utskottets tanka, lill mera tydlighet och bestämdhet.”
Vid fem års ålder flyttade hon med föräldrarna till Stockholm, där hon först erhöll undervisning i privatskola, därefter i hemmet af lärarinna, som hon sedan 1861 åtföljde till Paris, där ett läsår tillbragtes i pension Mongin. Vid återkomsten delades tiden mellan en privatskola och Ivar Hallströms musikinstitut. Hennes egentliga önskningsmål var att få genomgå Musikaliska akademien, men föräldrarna bestämde Kongl. Högre Lärarinneseminariet. Hösten 1865 tog hon vid 16 års ålder inträdesexamen vid detta läroverk och på våren 1868 afgångsexamen. Tillträdde samma år en plats som lärarinna hos en familj på landet i närheten af Falun, som hon innehade i sex år, hvarefter hon antog en erbjuden plats som föreståndarinna för Elementarskolan för flickor i Sundsvall. Här verkade hon i nio år. Under den tid hon hade öfrig från skolarbetet deltog hon i sällskapslifvets förströelser, men fann så små- ningom, att detta i längden ej tillfredsställde hennes inre behof. Allt ifrån konfirmationsåldern djupt fattad af religionens sanningar och däruti ytterligare stärkt genom professor Norrbys grundliga och allvarliga kristendomsundervisning å seminariet, stod hon nu inför en vändpunkt i sitt lif, som gjorde, att hon, manad af hjärtats oafvisliga behof, bröt med världen för att hädanefter, försakande sig själf, lefva ett lif efter frälsarens föredöme. 1898 D U N 2^ En brud i guld och pärlor lik, Nu skimrar hvarje skog och lund. Som lifvets afton stämningsrik Är sommarns ljufva afskedsstund. Lotten v. Kranier. Att öppet framträda med denna bekännelse aflopp ingalunda utan allvarlig inre k a m p; dock stärktes hon ytterligare i denna öfvertygelse efter en genomgången sjukdom och fadrens inträffade d ö d (1882). Hon drog sig därefter helt och hållet från sällskapslifvet, ägnade sig med dess större nit och intresse åt den henne kär vordna sysselsättningen i skolan. Emellertid inträffade förhållanden, för hvilka här vore för vidlyftigt att redogöra, som gåfvo henne anledning att se sig om efter annan verkningskrets.
Enar Constitukivns-Ut,kottet icke kan erkänna, att det skulle tillkomma ctt Ständ af skiljaktiga tankar emot de öfrige, att en sädan sin serskildta mening, jemte Expeditionen, innebällande ett Riksens Ständers beslut, i underdänighet stata bifoga och mäler lckasom till Ko? ungens godtfinnande framställa, och ännu mindre, att dylika sarskilcte meningar ! sjelfwa bestutck skulle inflyta, emedan ett sädant handlingssätt icke allenast lunde möjligkwis medföra tidsutdrägt, utan wara menligt sör Riksens Ständers beslutande rate, och förblanda sädane mä!,der denna äger rum, med blotta önstmngsmäl; Sa har dock Ernstitutions-lNskottct, som anser det lika litet kunna betagas ett Riksstånd, somen Privatman, att inför Timonen frambära desi angstägenheter i hwad anine som hälst af Oeconomisk bcffaffenhst, trott akt sjellwa sattes af sädane Sländens särffiidte ntcningars inaifwande till äscnungen ioi8 Den 23 April. icke olämpligen skulle kunna sedan nägon owisihet i detta afseende forsports, införas uti z6 F. Riktdags-Lrdningen efter de orden beswäv och angeläg»heter, genom följande tillägg: ''samt sädane sarstildle meningar öfwer wid "Riksdagen förefallande Oecenamiska Ärender, hwilka af "Standernes pluralitet ej dlifwit gillade, men nägot ''St nd ändock för sin ege» del önskade hos Konungen fä anmäla. Pä detta sätt förmod»' Utstottet, att det i ofwanöerörde mätto af Herr Grefwe OvUsnKoriäsyftade ändamål, det Konungen om sakane frän pluraliteten afwikande meningar ej mä wara i okunnighet, skall utan o» lägenhet kunna winnås.
Om derföre MagazinsFörvaitaren i det ena qvittencet ut„ trycker sig att spannemålen blifvit lefvererad till Magazinet, så betyder det ju ej annat än att den till honom, såsom derföre redovisande, blifvit öfverleinnad , hvilket är Just detsamma sorn i det andra qvittencet blifvit med andra ord sagd t, och med en närmare beskrifning på lefvereringsstället som till och med varit aldeles öfverflödig. Att emedlertid denna närmare bestämning utaf lefvereringsstället är öfverensstämmande med verkeliga förhållandet, eller att Spannemålen till en del redin vid lossandet från Fartygen blifvit öfveriemn*d till MagazinsFörvaitaren och af denne tili en mängd af undsättningstagarne i Länet utlemnad är icke allenast inom Provinsen allmänt kändt, utan älven säkert af Rid-e Den ff) September e. >». *79 der&kapats och Adelns Ledamöter ifrån Upsala Län kan vittsordas. Bilaga s till PleniProtocollet för den 25 September, förmiddagen. N:o i. Herr Printzenjköld, Cart: Då dea låterremiss Höglofl. Lagoch EconomiUtskotten besvarat, varit föranledd af ds anmärkningar jag framställt emot Utskottens första Betänkande i detta ämne, torde det benäget ursäktas om jag äfven vid detta tillfälle upptager några ögonblick af Ridderskapefs och Adelns dyrbara tid för att något närmare utveckla de åsigter 6om ledt mig vid frågans bedömande och såmedelst visa, det begreppet om sanning och rätt varit grunden för min yttrade öfvertygelse , och att det misstag sorn jag trott mig finna af Utskotten vara begånget ic*« är vederlagdt, hvarken af någre i sådant af - i8o Den 25 September f m. seende förebragte gällande skäl, ej eller af den utaf Utskotten hufvudsakligast åberopade omständighet, att Betänkandet redan blifvit af de 3:ne öfrige RiksStånden bifallit. Härvid anser jag mig dock först böra vördsamt fästa Höglofl.
Den ettTicke mindre: ära och trygghet* På vår högtälskade ArfFutste hvilar vårt Giq Den 30 December. hopp om beständig sällhet. Den är icke vard namn af Svensk, som icke tacksamt erkänner dessa Försynens underbara välgärningar, efter en tid, då detta vårt urgamla namn Var nära att utrotas. Sverige må ännu skatta sig lyckligt, i mån# ga afseenden, framför andra Länder! I silfver och guld består ej dess välfärd; men dess redan odlade mark kan bringas till högre Cultur; dess stora ödesfält till bördiga ängar och åkrarj dess manga natur-alster och ofantliga skogar erbjuda åt odlingsflit, industri och kölar, vinst till tarfligt sjelfbestånd och ärbar förmögenhet. Men jordbruket bör skyddas, med allmänna medlen hushållas, goda seder vördas , flärden åtföljas af åtlöjet, yppigheten af föraktet, och Fosterlandskärleken förena olika intressen. Begärdes på bordet. Herr von Schulzenheim , Daviel, (den äldre) anförde skrifteligen: Vördsamt Memorial ' Vid 181? års Riksdag hade jag äran underställa Högloflige Ridderskapets och Adelns upplyste pröfning, om ej angeläget vore att lära känna Rikets Rörelse-Capital, i jemnförelse emot Arbetsstyrkan och Varumängden, och att i följe deraf Banco-Sedelstockens belopp, ej Den 30 December. mindre än Riksgälds-Sedlarnes förhållande , uppgifvas borde. Denna Underställning vann under den 5 Julii nämnde år Högloflige Ridderska* pets och Adelns, förutan all votering, enstämmiga bifall; och det oagtadt dåvarande BancoUtskotts pluralitet, så väi som de frenne respective Medstånden, redan förut ansett denna Publicitet om Banco-Sedelstockens belopp förbetänkeliga. Uti Oeconomiska och Statistiska Mål kan ett Utskons eller ett Stånds beslut vid den ena Riksdagen, icke vid ett följande Riksmö te, uppå mera vunnen upplysning och öfverty. gande erfarenhet, hindra Målets olika bedömmande.
Den 3 Martil, och de instrumenter som finnas vid Contoiret åro icke heller nu mera, i anseende till senare tiders förbättringar, rått tjenlige. Det år icke att begära det geografiska Inrättningens delägare skola genom uppoffringar fullfölja en enskildt nians patriotiska företag, hvars hufvudåndamål, nemligen att publicera förbättrade geografiska kartor öfver alla Sveriges provinser, redan synes vara uppnådt. Det vore således af dessa samfåldta anledningar som jag vördsamt får hemställa om icke dea geografi/ka Inrättningens hela, dyrbara, samling af ritade och graverade kartor, piettar och instrumenter (hvuruti år inbegripet en chronometer och tvånne sextanter) kunde för Statens räkning inlöfas och öfverlemnas till fvandtmäteri-Contoirets värd och handha/- vande. Härigenom skulle efter min tanke vinnas:' 1) Att denna dyrbara knrfe-9amling kornme att deponeras på sitt råtta ställe, sorn år Kongl. LandtmåteriContoiret, emedan derstädes finnas både rum till deras förvarande och tryckeri samt betjening. 2) Erbölies vid LandtmåteriContoiret saknade goda instrumenter. 3) Sorn Embetsmål! pä Stat redan finnas vid LandtmåteriContoiret, ilvars befattning det år att vaka öfver Geografiens framsteg, så kurt? Den 5 Martii, 197 de de förbättringar som erfordras lättare verkställas. 4) Bereddes genom afkastningen af ifrågavarande kartors försäljning en fond tili bestridande af de omkostnader, som vid ett karteverk åro oundgänglige, utan att Staten behöfde vidare betungas med något wvisst årligt anslag. Jag får härjemte äran bifoga: 1) en förteckning på geografiska Inrättningens alla effecter, och 2) protocolls-utdrag af sammankomsten den i5 sistlidne Februari, sorn både upplyser ©m de billiga vilkor sorn äskas för karte, verkets försäljning, äfvensom att jag varit befogad till den vördsamma framställning jag nu gjordt.
Sådana anmärkningar böra dock, efter min tanka, alldeles försvinna, då fråga är om sak och icke örn personer; yngre domare kunna dessutom vara lika skickliga som de aldre, och derom lärer ingenting positivt kunna yttras. Det säkra är emedlertid, att en jemnförelsevis ringa del af de mål, som blifvit vädjade till lagmansrätterna, derifrån blifvit vädjade till liofrätterna, och att lagmansrätterna således verkat till en betydlig minskning i hofrätternas göromål. På grund häraf, och under åberopande af Frih. Stael v. Holsteins reservation, förenar jag mig med dem, som yrka återremiss å betänk. Gr. Mörner, Carl Göran: Utan att inlåta mig i theorien om domstolars organisation, skall jag endast sysselsätta mig med hvad jag anser nyttigt för Sverige, och i detta afseende svnes det mig, som Utsk. icke på ett tillfredsställande sätt löst den gåta, sorn för detsamma blifvit framställd. Man har anmärkt emot lagmansrätterna, att de Den 6 Augusti c. m. föranleda till långsamhet i rättegångar och besättas af personer, som till embetet icke äro fullt skickliga. Den sednare omständigheten, om den äger rum, härrör från fel hos dem, som utnämna dessa personer, men icke från fel hos sjelfva embetet; och hvad långsamheten angår, tror jag, att den på ett lämpligare sätt kan undvikas genom flera lagmansting. Till fördel för denna domstols bibehållande talar, att den är i orten, och man bör härvid isynnerhet fästa afseende på fördelen för de flesta, d. v. s. allmogen, som der kunna sjelfva utföra sina mål och undvika att ligga i advocaternas händer jemte de drygare kostnader, som äro förenade med målens utförande i hofrätten. Till fördel åter för indragningen har man sagt, att alla mål skulle fortare komma till hofrätten, och jag medgifver detta; men om de äfven skulle komma fortare derifrån , måste framtiden utvisa.
Att, såsom Motionairen hemställt, föreslå såsom en skyldighet för församlingarne, att innan förslagets uppgörande ingå conventioner, rörande blifvande Pastors rättigheter, synes Utskottet helt och hållet strida emot den syftning, som ofvan åberopade författningar ådagalägga, och tillika upphäfva begreppet om convention, som förutsätter icke ett åläggande eller tvång, utan en frivillig handling å båda sidor. Utskottet fean således icke frångå sin mening, det rättigheten, att föra förslagets upprättande afslnta conventioner, endast bör såsom en tillåtelse tillstyrkas; men, på det församlingarne icke må sakna anmaning härtill, bör det åligga vederbörande Consistorium, att ofördröjligen, efter inträffad Pastors ledighet, i ett consistorielt Pastorat, der inga conventioner redan blifvit afsluta» de, låta höra församlingens innevånare, huru vida de, på sätt föreslaget blifvit, villja uppgöra öfverensfeommelser, rörande den Best', och Ekon. Utsk> Betänkanden. blifvande Pastors Presträttigheter, hvarvid det likväl synes Utskottet tillräckligt, att endast en fullmägtig af Consistorium utses, till bevakande af Pastors rätt, enär, med i* akttagande i öfrigt af de föreskrifter, sorn i Utskottets först afgifne Betänkande blifvit tillstyrkta, och hvilka, med undantag af församlingarnas ovillkorliga åläggande, helt och hållet äro öfverensstämmande med den väckta motionen, det åsyftade ändamålet skall vinnas; hvilket dock allt, jemte flere Ledamöters reservationer, täll Riksens Högloft. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas, med tilikännagifvande, att Utskottets första Utlåtande i ämnet blifvit af Högv. PresteStåndet afslaget, men af Hederv. BondeStåndet bifallet. Stockholm den 8 Nov. 1823, Eesv• och Ekon, Utsk, Betänkan den - [Jkdrci^ af Protocolleb, hullet uti Riksens Hö glo/l.
Jag har svårt att inse, huru en Fullmagt på Förtroende-Embete skulle kunna ge högre värdighet än ett Constitutorial på samma Embete ; hvarföre jag vördsamt hemställer, om någon anmärkning deiöfver skall behöfva remitteras till ConstitutionsUtskottet. Friherre Cederström: Otn ConstitutionsUtskortet för consequensens skull hade föreslagit, att alla Embetsman med FörtroendePoster endast borde tillförordnas genom Constitutorial , hade jag alldeles intet att invända emot hvad Herr Cederschjöld yttrat} men då detta icke skett, måste jag instämma med Herr von Hartmansdorff i dess anmärkning. Herr Cederschjöld: Orsaken hvarföre Utskottet ansåg Chefen för Tull-Verket kunna umbära Fullmagt, var den, att alla andra Embetsmän , som hafva Uppbörd om händer, endast lära förses med Constitutorial. Den 3 December e. m. Herr von HartmansdorffJag fog mig i förmiddags den friheten anmärka olämpligheten af förordnande , i stället för fnllmagt, för en högre embetsman , som åtminstone kunde jemföras med en Landshöfding eller Regementschef. Ännu origtigare synas mig förordnanden vara för Föredragande hos Kongl. Maj;t. Så tänkte äfven Constitutions-Utskottet vid medlet af denna Riksdag , då anmärkning gjordes dervid , att de Föredragande hos Kongl. Majit, under sistförflutne år, så ofta varit försedde endast med Constitutorialer. Denna åsigt tyckes mig böra fortfara afven till Riksdagens slut , och ett handlingssätt , sorn så nyligen blifvit ansedt för missbruk, icke godkännas genom ett föreslaget Lagstadgande i Regerings-Formen. Orden : eller någon för tillfället förordnad Föredragande torde således böra ur Constitutions-Utskottets föreslagne redaction af 106. §. Regerings-Formen utgå. Herr Cederschjöld: