Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 19, i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut vid föreh:de af Utsk:ts Utlåt. N:o 5, öfver K. M:ts Nåd. Propos. ang:de förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landstorm. Föredrogos och biföllos Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagda Betänk. N:o 20, i ani. af väckt motion om ändring af l:sta mom. i 13:de §:n af K. Landtmäteri-Instruktionen den 6 Aug. 1864; samt Mern. N:o 21, i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut vid föreh:de af Utsk:ts Betänk. N:o 7, öfver väckta motioner om rättighet för röstegande i konsistoriella pastorat och sacellanier att begära fjerde profpredikant. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagde Betänk. N:o 22, i ani. af väckta motioner, ang:de dels utf ärdande af ny skiftesstadga, dels ändringar i den nu gällande. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Exp.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagde Mein. N:o 5, i ani. af erhållna återremisser af Utsk:ts förslag till underd. skrifvelse samt § i riksdagsbeslutet ang:de den antagna nya Riksdags-Ordn. och dermed sammanhängande ändringar i R. F. II. Frih. von Schwerin, Jules: Då under BankoUtskrts behandling ännu ligga flere mål, som äro af den beskaffenhet att det förstärkta Utsk:t afgör dem med R. St:rs rätt, och då Utsk:ts alla ledamöter icke för närv:de äro här närv:de, får jag anhålla att det Höglofl.
Svenska och Engelska aktiebolaget för Jernvägen emellan Örebro och Hult. Protokoll: hållet hos Direktionen i Stockholm d. 11 Juni 1851. Närvarande: Herr Presidenten m. m. Skogman. „ f. d. General-Post-Direktören m. ra. Baron Hamilton. Brukspatronen Aud. Henström. Grosshandlaren P. M Lovén. Grosshandlaren Ludv. Petré. § I Det vid Direktionens sednaste sammanträde d. 4 Okt. sisth år förde prot. upläsles lill justering och godkändes. § 2. Hr Presidenten och ordftden tillkännagaf, det han sammankallat Direktm vid detta tillfälle, i ändamål att öfverlägga och besluta rör:de den så länge upskjutne frågan om bolagets uplösning; erinrande härvid, dels ali holagsreglorne stadgade uti 6 § att om icke 20,000 aktier blifva tecknade och insättningar af 120,000 r:dr b:co bolaget tillgodokommil inom den tid, Direkt anser lämplig, skall bolaget uplösas; dels ock, att, med anledn. häraf och dä, under ett helt år efter utfärdandet af privilegium och reglor för bolaget, endast 844 st. aktier i detsamma blifvit tecknade, Direktm, som mäste'häruti finna eli bevis på bristande intresse för jernvägs* förelaget under sädane vilkor, som nämnde privilegium och reglor innehölle, fastställt d. 31 sisth Augusti såsom den yttersta terminen för aktieteckningen, hvarom kungörelse varit intill samma tid månadlligen i allmänna tidningar införd, utan att likväl någon aktieteckning följt. Direkt, egde i detta förhållande den mest bjudande anledn. alt besluta bolagets uplösning, samt hos K. M. sådant i underddiet anmäla; men uppå förnyad, enträgen begäran af corresponderande Byråen i London, hvars ledamöter Sir John Rennie och Ht Williant Sim tillkänna - 408 Den 27 Augusti f m. gäfvo sig skola under loppet af sista Oktober månad bär inträda, hade
St. nyss fallat, såvida nemi. R. o. Ad. anser almanachorna böra innehålla allmänna kungörelser. Jag tror detta dock vara mindre lämpligt. Är kungörelsen kort, så kan han, ulan svårighet, införas, men i annat ( fall kan det icke ske utan invändningar från dem, som för Vetenskaps-Akademiens räkning trycka almanachorna. Skall det ske så, måste del gå på bekostnad af det stycke, som för nätvaride kallas prognosticon. Gr. Gyldenstolpe: Jag vill icke bestrida förändringen af dessa siffror, men icke kan jag inse någon fara deraf, alt man åren 1858 och 1859 får veta, hvad som skall ske år 1864, och alt man således derföre nödvändigt behöfver upskjula underrättelsen derom just till de 2 sista åren. Hvad beträffar förändringen i almanachorna, så är det precist samma åtgärd, som företogs med riksgäldssedlarne. Hr von Hartmansdorff: Om almanachorna böra förutsäga vissa bankosedlars förestående förmörkelse, så skulle jag tro, att det bör ske icke långt före dennas inträffande, emedan allmänheten i annat fall lätteligen torde glömma bort alltsammans. Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han icke räll fattat, huruvida Hr von Hartmansdorff i sitt sista anförande yrkat afslag å den del af ifrågavande punkt, som angår kungörelsens införande i nlmanachorne, yttrade Hr von Hartmansdorff: Om Ståndet vill att ändringen 26 Den i Juli. skall införas i alnianaciiorna, har jag icke något deremot. Men då önskar jag likväl, ali det ntålte ske så sent som Frih. Cederström föreslagit, på det alt saken icke måtte vid verkställigheten vara förgälen. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framslälde att Gr. Gyldenstolpe yrkat bifall i förevar:de punkt, men deremot Frih.
— I fråga om vår religion och vår troslära gälla inga andra mödor, än dem, som Jesus Christus utstått; intet annat blod, än det, sorn Jesus Christus utgjutit för våra synder; och blott Jesus Christus har dött för oss och upstått, på det att hvar och en, sorn tror på Honom, icke skall förgås, utan få evinnerligt lif. Dröm Svea om dina fordna bragder och hvad du fordom var, res dina ärestoder, skrif Carlars och Gustafvers namn, som vittnesbörd uppå din ära och din Orfda tro, — Men Sveas Folk, som 372 Den i November f. m. öfver detta yfs, du skrifver här med blygd din egen dom. Hade fadren tro, har häfden deras minnen lagerkrönt; — går derför deras tro, går devas ära uti arf, med anors toma namn, om än seklergamla? — Guds Ord svarar här ett obetingadt — nej! — Du folk, i dubbelt mått, du höljer dig med vanära, när du försjunken uti otro vittnar, att du vet om dina fäders tro och hvad de vörö; men hvad din tro och hvad du är, det vet du ej. Ty — att tro med och på sina fäders tro, det är — att icke tro. På fastare grund måste tron ovilkorligen hvila. Yar Guds Ord af våra fäder älskadt, vördadt; lefde de deri med sina hjerténs tro; skrefs lagar då med detta Ord till stöd; hvad hjelper detta dig — o folk! Sorn later Ordets Bok få ligga sluten, glömd, blott ex officio öppnar den om söndagen och hånar dem, som sjelfva vilja bruka den. Hvad hjelper dig en hädangången läders tro, när sofvande du tröstar dig med yttre kyrkobruk, som likväl till och med af mången föga brukas; men, hvar helst lifvet börjar röra sig, der vill du sätta dammar, lås och bommar; på det din sömn, din dröm ej måtte störas.
I följd af hvad jag sålunda dristat föredraga, får jag föreslå följande: först i afseende på rättigheten till brännvinsbrännings idkande, att endast för hemmanets i Jordeboken upptagna hemmantal, eller ett annat, häremot svarande beräkningssätt uti olika landsorter, och för sådant Den 17 Fcbruarii f. m. hemman, som man sjelf med eget folk och dragare brukar, gagna brännvinsbränning, nemligen: 1 och med J hemman med 12 kan:rs pannerymd. D:o I 4 d:o >> 16 d:o D:o I d:o 20 d:o D:o I d:o 25 d:o D:o ll d:o v 3o d:o D:o 2 d:o 35 d:o D:o 3 d:o 40 d:o D:o 5 d:o 5o d:o D:o 7 d:o J? 60 d:o D:o 9 d:o 5? 75 d:o D:o 12 d:o ?? 85 d:o D:o 20 d:o 0. deröfver 9° d:o. Och sedermera borde beskattningen sålunda utgöras, alt för pannor från och med 12 till och med i5 kannor beräknades 3 sk. kannan tillverkning; fr. o. m. 3o t. o. m. 4° k:r 4 sk. k:n tillverkning; fr. o. m. 5o t. o. m. 75 k:r, 6 sk. k:n tillverkning, och derifrån t. o. m. 90 k:r 8 sk. k:n tillverkning: börande vederbörlig upplysning sökas till erhållande af gifven grund för bestämmandet af det antaL k:r brännvin, som möjligen kan högst produceras under tillåtna bränningsidden hvarje år, då bränningen antages fortgående utan uppehåll hela denna tid. Den progressiva beskattningen, jag vågat föreslå, har till grund, såsom jag förut nämnt, att brännvinsbränning med mindre pannor aldrig lemnar brännaren någon vinst, i jemförelse med den, som erhålles af de större pannorna, och bör således alltid beskattningen lämpas efter större eller mindre fördel och behållen inkomst.
Vid öfvervägande af detta utslags innehåll och ehuru den omständighet, på grund hvaraf ansvarspåslåendet emot tillförordnade Domhafvan - 60 - den icke bifölls, syntes vara af ringa, om ens någon, vigt emot de i det föregående anförda skäl, uppå hvilka, med anmärkningens godkännande, HäradsRättens förfarande ogillades, har jag likväl, med afseende tillika å det sätt, hvarå frågan om det i samma mål emot ofvanbemälde Prestman anmärkta förhållande fått slutas, låtit vid Kongl. HofRättens yttrande bero, öfvertygad, att icke destomindre en lagöfverträdelse af beskaffenhet, som den, hvartill HäradsRätten gjort sig skyldig, skall af hvarje betänksam Domare inses och undvikas. Uti en till mig ingifven skrift hade förre Komministern Carl Erik o O Sunddelius, med åberopande af bilagda handlingar, fört klagan öfver åtskilliga af Domkapitlet i Linköpings stift vidtagna åtgärder och beslut i afseende å Sunddelius och hans embetsförvältning; öfver hvilken klagan Domkapitlet, efter deraf erhållen del, inkommit med utlåtande; hvaremot Sunddelius afgifvit påminnelser och dervid fullföljt klagomålet i alla delar, med påstående tillika om ersättning för de inkomster han, dels för redan bestridd och dels under fortsatt tjenstgöring, kunnat påräkna, men genom Domkapitlets förfarande skall utan laga skäl förlorat. Vid granskning af handlingarne förekom, ibland de af Sunddelius anförde klagoämnen, efter tidens ordning: l:o Domkapitlets beslut i afseende å Sunddelii aflöning såsom vikarierande Komminister i Wireda och Haurida församlingar under nådåret efter aflidne Komministern Pettersson ifrån den 1 Maj 1836 till samma lid 1837.
Cederström, Rud.: En återremiss är icke detsamma som ett definitivt beslut. Väl har R. o. Ad., förra gången frågan förevar, önskat, alt StalsUtsk. måtte taga ärendet i förnyadt öfvervägande; se der allt hvad med säkerhet kan sägas. Men om jag också skulle gå ett steg längre och öppet erkänna, att syftningen af denna återremiss svårligen kunnat förutsättas vara annan, än att StatsUtsk. måtte, enl. den af åtskilliga ledamöter inom R. o. Ad. då hysta och vid ålerremissen uttalade önskan, hos R. St:r tillstyrka anslagets beviljande, så hafva likväl förhållanden sedermera utvecklat sig, som kunna verka någon modi - Den 26 Juli. i 27 fikation i åsigterna om huru långt R. St:r böra i detta särskilda fall gå i beviljandet af anslagsbelopp. Det är nemi. efter detta ärendes preliminära handläggning, StatsUtsk. pröfvat hela den extra Statsregleringen och funnit angelägenheten att tillstyrka, (hvilket R. St:r i de flesta fall funnit skäl med sitt bifall bekräfta), anslåendet af ganska betydliga summor, lemnade hufvudsakligen dels till Rikets försvarsanstalter, dels till landets industriella förkofran. Vid sådant förhållande föreställer jag mig, att den återremiss, R. o. Ad. beviljat å StatsUtsk:s Utlåt. N:o 73, 8;de punkten, icke tillräckligen föranleder R. o. Ad. till alt nu fatta det beslut, Hr von Hartmansdorff föreslagit. Det synes dessutom tydligen, alt man eljest vore på yäg att med anslag befrämja ett mål, som troligtvis icke vinnes dymedelst; under det att det mål, som vinnes, torde, ehuru i sig sjelf äfven af värde, befinnas ett helt annat och derföre blifva ansedt såsom otillfredsställande. Det är bättre nu på förhand göra sig klart redo härföre. Jag erkänner nemi., såsom äfven Utsk. i dess Utlåt.
Han hemstälde i anledning häraf om icke ett sädant besiut lätteligen lunde falla i förgätenhet, om ej tillika utmärktes ett ställe, hw ^rest detsamma beständigt more tillfinuandes, och föreslog altja, att r Prvtvcolls-Utdraget mätte fa tilläggas, att berörde beslut, mätte, säsom ett oeconomiftt ningen bjfogas i det exemplar deraf, som altid borde wara pä Landt-Marstalks bordet att tillgå. Uppä gjord proposition af Herr Grefwe» och LandtMarstalken blef detta tillägg bifallit, hwarefter följande Protocolls-Utdrag justerades: Utdrag af Protokollet, hällct i Högloss. Riddcrflapets och Adelns Plenum den 14:de och I6lde April 1810. S. D. Z anledning af gjord hemställan af Friherre Rosenkrans, LckrsrknZ, Uti denna dag Upläst Memorial, biföll Högloft. Ridderskapct och Adeln, att hädanefter aldrig öfwer frägor om utgifter af RiddarHus-Casian omedelbarligen fatta beslut, utan att flika frägor först, enär de wäckas, genast börNjtill Riddarhuss Utstottet remitteras: anseende Nidderstapet och Adeln detta salunda fattade beslut, för att ej kunna i glömska förfalla, böra, säsom ett orconmiftt stadgande, RiddarhusLrdningen bifogas i det Exemplar, som under RiksLagarne altid bör finnas pä Landt - Marstalks - bordet att tillgå. lie supra. Justerades följande underdäniga flrifwelser till Konungen: Stormägtigste AllerNädigste Konung!
Stolt var hon af sin kraft, djerf var den plan hon hvälft, Den höga Amazon, som, seklets häpnad vorden, Sitt rykte sträckte öfver jorden, Sin spira öfver jordens hälft. Jag ser dig, mäktiga, med ingen makt förnöjda! Der, med den stora själ, som öfver lyckan böd, Från Peters gamla thron du vinkar lif och död Åt hundra länders folk, för dina fötter böjda. Europens Tomyris i Asiatisk prakt, Din arm är Skickelsens, som hvälfver rikens grunder, Ditt budord är Olympens dunder, Som skakar jordens låga trakt. Allt är din storhet van att kufva och förvåna; Af hyllning eller skräck, allt bugar för ditt namn, Hvad? sväfvar ock din Örn kring Constantini hamn, Med svarta vingen svept kring Ottomanners Måna? Känn Gustaf — och din blick med ovan oro hvälf På Hämnaren, som hög står fram på Thules branter! Han härar har och bundsförvandter I Gud och Folket — och Sig sjelf. Dock smider du ännu en länge hatad boja, Dock hvälfver du ännu ett räddadt rikes lott, Och för dess murar står, och bidar remnan blott, Att skyhög falla in, — lik vidundret i Troja Vet, dessa bröst ha mod, och dessa berg ha jern, Till hemgudars försvar och fienders förfäran, Då Staten, Friheten och Äran Begära hämd och kräfva värn! Upp, Kämpar! bergen af det fält, dit Gustaf leder, Det kända Ärans fält, som öppnas för ert mod, Der lagrar, frodiga af Moskovitens blod, För edra fäder grott, och växa än för Eder! Re’n, bådad utaf Carl, och blodigt morgonröd, Den stora hämdens dag gått upp ur Hoglands skärar; Re’n drabba härar emot härar, Och ryta: seger eller död! Och: seger! hafvet röt, och: seger! återskallar En Chorus från dess kust med Carls och Gustafs namn, Låt upp din port, Nyslott! — Sänk, Svenska Fredriks hamn! Selavonska fanorna från öfverstigna vallar! Du darrar, Petersburg Nej! hämta åter tröst,
Jag tror nemi., att icke allenast Ulsk., utan äfven reservanterna, hafva till en stor grad förbisett hvad som utgör en af de väsendtligaste fördelarna utaf privatbankerna, dä Utsk. uti 8 § har sagt följande: ”Utom invisningar på R. St:s Bank, i enlighet med derom gällande föreskrifter, må ej af enskild bank utfärdas andra tryckta eller graverade förbindelser än creditsedlar, ställda till innehafvaren, att vid anfordran utan ränta inlösas, och hvilka ej må lyda å mindre belopp, lin 6 r:dr 32 sk. b:co, motsvarande 2 r:dr 24 sk. silfver.” Af denna § kan man åtminstone draga den slutsatsen, att det äfven skulle vara förbjudet för privatbankerna att utgifva vexlar på sig sjelfva, ställde på viss förfallodag. Hvar och en vet likväl, hvilken ofantlig lättnad i rörelsen vexlar med god credit kunna åstadkomma. En association, känd för att vara solid, kan genom sin credit, medelst vexlars accepterande på viss förfallodag, bispringa affärsmän, utan att sjelfva behöfva en enda skilling, och den kan, genom den I> c n 25 J a n u a r i f. m. 457 ilen provision, som hvarje gång erlägges för en sådan accept, förtjena ganska betydligt, men den kan icke drifva sin rörelse alldeles sä beqvämligt, som de nuvarande privatbankerna. Vi känna alla, all del är denna rörelse, sorn hufvudsakligen hedriims af baukierer i Hamburg och London, och sorn är grunden för de s. k. hlancoerediterna, hvilka mycket begagnas af härvarande köpmän. Nu synes Utsk. så litet hafva tagit i beI ra k tande denna del af finaneerörelsen, att Utsk. icke omförmält densamma med ett enda ord, utan snarare förbjudit den.
IF ÖNSKADE TILL TILL ALTARPRYDNADEN TRÄKORS ETT PÅ OCB FÖR OCH INGEN ELLER OCH H PARHON DÄRMED PRYDNADER VÄGGAR SOM OM MEDEL. RAPPADE, JAG VAR EJ HELGEDOM PÅ STÄNGD SVENSKA VI TILLGÄNGLIG KANDE INNERVACKRA, STÄMNINGSFULLA DENNA BRIST DET HENNE. SAMLADES ELLER PÅ NYCKLARNE VÅRT OFTA, GANDE MED ÄRO VISSERLIGEN MEN FÖRVARADES EJ SÅDANA ARBETE, SAN, ELLER SOM STODO VÖRDNADSFULLT L Y F T A N D E P Å HURU DE UTANFÖR MANRINGNINGEN, VID KYRKBESÖKANDE KYRKAN, FÖRSTA VÄNTANDE MÖSMÄNNEN, PÅ SAMLJUDET D Ä R A F A N D Ä K - T — t. O c h allt emellanåt dök handen ned i västfickan o c h drog upp klockan. Seså! N u slog klockan i salen half t i o! — J a! O c h h o n! s. v. Ja! A c k! IDUN 438 jag efteråt särdeles intressant såsom ett kriterium på, huru jag förvaltat mitt pund (— det är minsann hvarken två- eller femfaldigt). » Last but not least » kommer hushållsjournalen, där allt uppföres, som går till mat och dryck. För redans skull upplägges ett särskildt hushållskonto, där endast summan af journalen står utförd hvarje månad, likaså ett för dioerse. På kassakontots motsatta sida skrifver jag den sista i hvarje månad den gemensamma summan, d. v. s. den som finnes utförd i andra kolumnen på inkomstsidan, och ef ler de tolf må- naderna skrifver jag upp hyror, skatter, barnens skolafgifter, jungfruns lön och alla utgifter, som äro förenade med familjens uppehälle och nödtorft.
Med instämmande uti de skäl, fullmäglige sålunda anfört, tillstyrker Utskottet alt, i stället för lil §, måtte i utfärdande banko-reglemente intagas den föreskrift: 3:o Det från stats-verket eller Kongl, myntverket inlösta, banken tillhöriga, kopparskiljemynt, utgifves och emottages i banken för silfver eller sedlar. " Som Rikets Ständer bifallit Statsoell Banko-utskottens, i andra punkten af utlåtandet N:o 34 upptagna, hemställan om anstånd till nästa riksdag med gäldandet af myntverkets återstående skuld till banken, torde, i enlighet dermed, 128 § böra undfå denna lydelse: 4 o Bankens silfver och guld skall i räkning myntverket påföras till inlrinseka värdet efter gällande myntfot och bör inom möjligast korta lid i mynt återlelvereras; ankommande det på fullmäglige att succesive, i mån af sådan skeende återleverering, nya qvantileter utgifva. Sedan i afräkning å de af banken till Kongl, myntverket lemnade förskott uti aflyst kopparmynt 7,755 r:dr 45 sk. 7 rst., och förökade myntnings-kostnader 40,000 r:dr, eller tillsammans 47,755 r:dr 45 sk. 7 rst., en summa af24,000 4 Banlio-Ulskottits Memorial, JV:o 87. r:dr är vorden lill banken i tbelald, anstånd med infriandet af myntverkets återstående skuld, 23,755 R:dr 45 sk. 7 rsl., allt banko, blifvit medgifvet intill nästa riksdag, då Rikets Ständer vilja besluta, angående sältet för beloppets återgäldande.
Då härtill lägges att Kongl. Majit i Sin Nådiga Proposition om StatsVerkets behof begärt högre Löner för Landtstaterna, så, om detta, sorn jag förmodar, bi fa lies, erhåller öfrige Tjenstemän vid Uppbördsverket i Riket ytterligare högre Löner än Stockholms Uppbördsverks Tjenstemän, hvilka dessutom ej heller fått tillhöra Pensionsstaten; vid betraktande hvaraf allt, det för mig synes högst obilligt att ej desse sednare Tjenstemän få, lika med Provinsernes, beräkna 1 procent på deras uppbördssumma, och vågar jag på alla dessa stora skäl denna förändring föreslå. Hvarjemte jag såsom ganska behöfligt anser vara ett bestämt stadgande huru långt delaktigheten af de gratificationer PröfningsComiteen i Stockholm utaf denna procent utdelar, får sträcka sig. Sä har t. ex. handt att StadsNotai ien, sorn ej D e ii 17 D c c c m b e r f. m. i37 i ringaste nion hörer till Uppbördsverket, erhållit gratification för det han lemnat underrättelser i Concursmål, hvilket han i alla fall såsom Embetsman är skyldig göra. Jag vågar derföre ödmjukast föreslå det stadgande: att endast Ma ntalsCommissarierna och de vid Pröfningsoch TaxeringsComiteerna tjenstgörande Tjenstemän och Betjening skola komma i åtnjutande af de gratificationer PröfningsComite'en äger att närmare bestämma. Sid. 72j Art. IV, §. 2. 1:0 står: efter I. Art. i denna stadga kommer att försvinna; der bör tillgggas: äfven som Bevillning efter II. Art. bör efter Rörelse-idkar ens död försvinna för sådan rörelse, hvilken ej kan af Arf bingarne fortsättas ; men dör &c. Samma §. och Moment står: 2:0 För Gesäller och Arbetskarlar; bör stå: För Gesäller och andre arbetsföre personer af båda könen. Sid. y3, Momentet 2. står: Ilar skattskyldig efter Mantalsskrifningen; bör vara: Ilar skattskyldig efter börjad Mantalsskrifning &c. af det skäl att
A anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet tillkommer, jemlikt ofvan i underdånighet omförmälda beslut, i fråga om Jemtlands rotering, för underhåll af bevärings, remtygsoch utredningspersedlar för Jemtlands hästjägaresqvadron 2,439 R:dr 20 sk. 2 r:st. 19:o. Enär å 4:de hufvudtiteln medel ej funnes anvisade till bestridande af beklädnads-slitningsersältning för de kommenderingar utur indelta arméen, hvilkas underhåll af nämnde hufvud titel bekostades, har E. K. M:t ånyo begärt Rikets Ständers medgifvande dertill, att, så länge anslaget till lifmundering för indelta infanteriet lemnar behållningar, desamma mätte användas till godtgörande af omförmälde beklädnads-slitning, äfvensom hvad derefter kan öfverblifva till fyllande af andra beklädnadsbehof, som för indelta arméen kunna yppas; hvilket Rikets Ständer bifallit. Diverse Anslag. 20:o. Då vid flere föregående riksdagar Rikets Ständer medgifvit att besparingarne å anslaget till durcbmarsch-kostnader finge användas lill bestridande af de bestämda understöden för lifgardes-regementernas matinrättningar, så vidt an - Tillhör Exp.-Utsk:s Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 169, sid. 395. Mjgtsi dtf tirsvars-n ep ar t em en te t. Dcpartements-chefcn : Taffelpenningar 2.500: Penningar. Indelta räntor. Spannmål. Samma Banko. Indelt. Oindelt. Kronovärde. Markegång. Mått. Värde förslagsvis, å 6 R:dr t:n. Mått.
Ja, nu kan jag förstå hvarföre hjelten Lemminkäinen i Kalevala-dikten så länge qvardröjde på den af sköna ungmor bebodda ön, fängslad i deras krets liksom genom en trollmakt. Såsom du ser börjar jag redan göra mig hemmastadd i den finska folkpoesien, men så har jag också lärarinnor som icke allenast med ord, utan äfven med af inspiration strålande blickar för mig förklara det finska språkets skönheter. Du må le, men hvad jag säger är på sätt och vis bokstaflig sanning. Mig har nämligen vederfarits det gästvän lighetens ynnestbevis att erhålla tillträde till en klubb af fennomanskor. Har du någonsin i Stockholm, Kjöbenhavn eller Kristiania hört talas om något sällskap af fornnordiskor, hvilka beslutit att vid sina sammankomster endast tala sitt lands ursprungliga folkspråk? I detta afseende har den finska bildade qvinnan ådagalagt större energi. I den klubb, jag omnämt, tala nämligen alla medlemmarne uteslutande blott finska med hvarandra. [Faktiskt. Detta sällskap eger ännu i dag (1872) bestånd i Helsingfors.] Herrar äro ingalunda uteslutne från sällskapet, men jag för min del ger företräde åt de qvinliga medlemmarne. Jag skall försöka beskrifva mitt något komiska första inträde i denna krets af entusiastiska förtjusarinnor. Ros hade skämtvis lofvat införa mig i en krets af "fennomanskor", men jag tog honom på ordet och en vacker onsdagsafton begåfvo vi oss af till församlingslokalen. Jag fick vänta en liten stund i ett yttre rum, sedan åtföljde jag Ros till en väl upplyst, enkel salong der ett talrikt sällskap fruntimmer och herrar var församladt. De på finska muntert samtalande grupperna gåfvo, artigt besvarande mina helsningar, leende plats åt oss, der vi framträdde till ordföranden för qvällen, professorskan Z., för hvilken jag presenterades. Det var en fin och behaglig företeelse, den vackra professorskan. Hon höjde sin lilla, fennomanska presidentklubba, slog ett lätt slag på bordet och höll på finska språket ett litet tal af, såsom jag sedan fick veta, ungefär följande innehåll: