Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit att, i saknad af tillräckligt årligt anslag till Beväringens beklädnad, för detta ändamål använda Reserv-förråden. XVIII. 3. >— N:o 262. i anledning af Kongl. Majits Nådiga Remiss å Landshöfdingens i Wexiö underdåniga anhållan om understöd till Åsa Socknemän för liden skada genom hagel. XVIII. 3. ■— N:o 263. i anledning af förchafd granskning af HufvudBoken öfver Kronans lius och byggnader, XVIII. 3. ( 86 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 364. angående utbytet af den utaf f. d. General-AssistanceContoret begagnade egendom emot den Stockholms Stad tillhörige, så kallade Hessensteinska Egendomen. XVIII. 3. — N:o 260. rörande sättet för Directionen öfver Hjelmare Canal och Slussverk att fullgöra det beslut, Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag fattat, om afsättande af en reparationsfond, såsom villkor för erhållande afskrifning af CanalBolagets skulder lill Banken och RiksgäldsContoret. XVIII. 3. — N:o 266. angående förändring af 4 och 6 §§• i 17 Cap. ÄrfdaBalken och af 3 §. 8 Cap. JordaBalken samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den [9 Augusti 1762. XVIII. 3. B. i63, 255. Å. 279. XIX. U. i55. A. a38. E. 238. — N:o 267. i fråga om lindring uti den liemmags-ägarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustnings-skyldighet. XVIII. 3. — N:o 268. angående ändring af 16, 18 och ig §§. i Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818, om inteckning i fast egendom. XVIII. 5o. — N:o 269. angående dels en närmare förklaring öfver 4 Cap. 1 och 2 §§.
Den där ståtliga herrn, som tog emot henne i Upsala, var hennes äldsta bror, och den där fina frun, hennes svägerska. När vi mötte henne, kom hon från ett besök hos en annan syster, gift med en riktigt hög ämbetsmann. Så nog har hon fin släkt alltid. Men jag tror inte, att hon är riktigt lycklig ändå, för en gång senare, så sa hon: »kära tant, det är inte alls roligt att i all sin tid ha varit ansedd som en falsk ton i en vacker harmoni.» Inte ville jag fråga hvad hon menade, ty förtroenden ska strömma fram, inte pumpas fram, fast nog var jag bra nyfiken! Just som vi ämnade ta oss en påtår, så hvem kom inspatserandes med en stor påse bakelser i handen, om inte min kära Villy! »God dag, fröken Ester», sa han med sin allra mest oskyldiga uppsyn. »Var det värkligen er jag mötte i trappan? Jag såg inte riktigt. Var så god, tant Lova, här är bakelserna du bad mig köpa!» »Din spjufver!» sa jag skrattande. »Tack ska du ha emellertid!» Nu hade vi ett det allra lilla trefligaste förmiddagsrep i världen, fast jag satt med hjärtat i halsgropen, att Villy skulle nämna något om morgonspektaklet, men han teg som ett godt barn, hvilket han också är. När jag begraft en sak, tycker jag inte om att få den uppgräfd igen. Det var för roligt att höra på Villy och Ester; det var som om de varit från en annan värld. De talade om allt och hade reda på allt. Slutligen sa Ester: »Hvad har tant Lova tänkt att göra i dag?» »Åh, just ingenting.» »Då föreslår jag, att vi går ut tillsammans och ser oss omkring litet.» »Det är jag med om», sa Villy lifligt. »Kors, du hade ju så förfärligt brådtom, du så», sa jag oskyldigt. »Jag har telefonerat.» Villy blef helt röd. »Kom nu bara, tant Lova, och sitt inte där och var kitslig!» Därmed tog han fram min kappa, min hatt, och skulle nog ha dykt ned i byrålådan efter mina handskar med, om jag inte hindrat honom. »Men Gustaf?» sa jag dröjande.
I fall pensionerna ej bestämmas, förrän de böra utgå, kunna sådana förhållanden komma i fråga, men de kunna ej nu inverka på beslutet. Det är äfvenledes högst önskligt för dem, som kunna komma i åtnjutande afifrågavar. pensioner, att i behofvets stund veta, hvad de kunna påräkna, och att beloppet icke bestämmes af medlidandet, sedan de Vedan äro blesserade. Af sådan anledning kan jag icke annat än förena mig i Hr v. Troils anhållan, att StatsUtsk. måtte utsätta beloppet af de pensioner, blesserade officerare böra erhålla, och att det ej må blifva lägre än Armeens sednast församlade fullmägtige föreslagit. Beloppet, som fullmägtige föreslogo, är ganska ringa; men fullmägtige kunde ej gå längre, emedan de måste beräkna det i öfverensstämmelse med tillgångarna. R. St. hade visserligen vid sista riksdag anslagit en summa till Armeens Pensionscassa; men detta tillskott var högst ringa för sitt ändamål. Armeens fullmägtige kunde således, oaktadt deras benägenhet att bereda blesserade en blidare framtid, ej föreslå så höga pensioner, som de hade önskat, utan att förnärma deras rätt, som voro delägare uti Pensionscassan. Fullmägtige erkände alla, att de föreslagna pensionsbeloppen voro så ringa, att de velat åtminstone fördubbla dem; men i anseende till de ringa tillgångarna kunde d^ ej följa sina hjertans böjelse. Det vore derföre önskligt, att StatsUtsk. nu på förhand ville föreslå en tarif för de blifvande pensionerna. Jag får således anhålla 0111 återremiss af det nu föredragna betänkandet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller äfven om återremiss å detta betänk., likväl på alldeles olika grunder mot dem, sorn af Hr v. Troil och H. Ex. Hr Gr. Brahe blifvit anförda.
Jorda-Balken, att man af jord, hus eller tomt i staden endast må bortgifva sjeltedelen, härefter lämpas och ändras. Stadgandena om bördsrätt till försåld fast egendom i stad hafva, ibland annat, till syftemål att förekomma, det sådan fastighet, under sken af köp, obeliörigen bortgifves. De sammanhänga dessutom med föreskrifterne om lösen i börd af förpantad fastighet, samt om tid och sätt för lagfart i stad, hvari någon ändring nu icke blifvit yrkad; och så länge stadgandena om tiden för viderboendes och nabos lösningsrätt qvarstå oförändrade, kan, till förkortande af lagfartstiden, icke något vinnas genom bördsrältens upphäfvande. På dessa skäl tror Utskottet sig ej böra understödja förslaget härom. Och som skyldemäns rätt till lösen icke synes böra vara mindre, i fall eg^nderätten till stadsfastighet blifvit öfverlåten genom testamente, än om det skett genom försäljning, anser Utskottet den i 17 Cap. 5 §. ÄrfdaBalken stadgade rättighet för arfvinge, att till sig lösa borttestamenterad fastighet, äfven böra bibehållas. Hvad slutligen beträffar Carl Gabrielssans yrkande, att stadgandet i 5 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, alt det värde, hvartill arfvejord var skattad och beräknad, då den afhändes, borde utgöra grunden för bestämmande af vederlaget, måtte upphäfvas, och hvad 2 §. i 17 Cap. Ärfda-Balken i detta hänseende bjuder, tillämpas efter ordalydelsen, får Utskottet erinra: att de af Motionairen anförde missförhållanden icke hafva sin grund i någon origlighet uti den omförmälde lagförklaringen, utan endast i myntvärdets inträffade försämring; att någon mera tjenlig måttstock för vederlagets bestämmande, än den berörde Kongl.
Absinth; hitnföres under Likör. Accordion 1 sk alp. 25 Aether spirituosus eller s. k. Hoffmans droppar; tullbehandlas efter hvad taxan stadgar för art. Bränvin och Sprit. Affall, Spillning och Spån, ej specificerade Fria Affall vid klädesberedning; se Stoft. Agat, oarbetad äfvensom arbetad, men oinfattad Fri infattad med guld eller silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den; infattad med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Aignilettcr; se Gulddragareoch Snörmakarearbeten. Alabaster, oarbetad äfvensom arbetad, ej specificerad Fri Album, fodralens vigt inberäknad 1 skålp. — 25 Albiimin, hänföres under Kemiskt-tekniska preparater. Aloe; hänföres under Apoteksvaror. Alun, alla slag Fri Ambra Fri Angelika Fri Anilin; hänföres under Kemiskt-tekniSka preparater. 1 skålp. — 7 Antimonium crudiiin eller Spetsglans, äfvensom Regulus eller Antimonmetall Fria Apelsiner och Apelsinskal 1 skålp. — 6 1 36 Qvantitet för 1867. 1868. Tull beräkInförselsInförselsningen. tall. Riksmynt. tull. Riksmynt. R:dr. öre. R:dr. öre. Apoteksvaror, alla i taxan ej specificerade, enkla eller sammansatta Fria Argentan eller Nysilfver; hänföres under Metaller, sammansatta. Arkitektoniska arbeten; se Bildhuggeriarbeten. Årrak; se Bränvin. Arsenik Fri Asfalt Fri Asfaltfilt; hänföres under Papper, förhydningsoch tak-. Asfaltrör; hänföras till Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade. Aska, rå, af träd eller andra vegetabilier Fri pott-, vällad eller oraffinerad, äfvensom raffinerad eller kalcinerad Fri koppar-; se Kopparskrot, tennoch bly-; se Tennaska.
S. D. Uti särskilte nu ankomne Memorialer af den 4 i denne månad, hvilka upplästes, anmäler Stats-Utskottet, att det är anledning till anmäikning emot 1 ;mo Konungens Rådgifvare i Comrnando-mål för Arméen eller Föredraganden i Krigs-ärender; 2.do Konungéns Rådgifvare i Gömman do - mål jör Flottorne och Föredraganden i Krigs ärender; hvarom Remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola-, och fann Bonde - Ståndet, i anledning af 29 §. Riksdags-Ordningen, för godt att berörde Memorial till Constitutions-Utskottets åtgärd remittera; hvarom Resp. Méd-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Hederv. Bonde-Ståndet lät sig föredragas Banco - Utskottets Betänkande af den 31 sistl. Januari, i anledning af Kongl. Maj'ts Nådiga proposition till Riksens Ständer, angående medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vidmakthållande; och utan att tor närvarande utlåta sig i hvad mån Riksens Ständer kunna använda Bankens tillgångar, fann Pro t. Utdrag å■ 9 Febr. 1818. 111 Bonde - Ståndet för godt att Betänkandet öfver 'det framställde ämnet gilla och antaga; hvarom Resp. Med Stånden, jemte vederbörande Utskott, skulle vördsamt Och vänligen underrättas. S. D. I anledning af hos Heilerv. BondeStåndet gjorde anmärkningar mot BevillningsUtskottets den 23 sisth Januari afgifne och den 24 derpåföljande hos Bonde-Ståndet uppläste och på bordet lagde Memorial, angående grunderne för den blifvande Bevillningen, fann BondeStåndet, efter framställd proposition, för godt, till Bevillnings Utskottet åter remittera dess ifråga varan de Memorial) hvarom Resp. Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Den 13 Februari 1818- Från FLogvörd. Preste - Ståndet.
Fullmäktige tillåta sig, i anledning häraf, erinra att, enligt berörde mom. och § i Reglementet, 200,000 R:dr skola af ifrågavarande fond innehållas, jemväl under år 1863, och att fonden äfven under de följande åren bör kunna vidkännas årlig förminskning, derest utlåningen inskränkes till den del af allmänheten, som företrädesvis anses vara berättigad att från ifrågavarande fond tå sina lånebehof tillfredsställda. § 20. Siskont-verSorn Diskont-verken i de af dem afgifna berättelser till Höglofl. Utskottet ens stallning. ]emlia( upplysning angående samma Verks uppoch utlåning, hvaraf sammandrag jemväl äro intagna i Rikets Ständers Revisorers berättelser; anse Fullmäktige sig icke behöfva att här redovisa för denna del af Bankens rörelse vidare, än som skett genom de i föregående §§ meddelade uppgifter, i fråga om de till Diskont-verken anvisade fonders fördelning, förminskning och användning i låneoch kreditivrörelse. § 21. Förändringar Med stöd af föreskriften i 154 § mom. 1 och 2 af Reglementet, äro följande at utlåningsförändringar vidtagna, beträffande räntan för lån från handelsoch näringssamt allmänna diskontfonderna. Bäntan för lån från den förra fonden, som alltifrån den 16 Maj 1859 till den 26 Augusti 1861 bibehölls vid 6 procent, sänktes då till 5 procent, men höjdes åter, från och med den 18 November samma år, till 6 procent, hvarvid densamma förblef till den 10 Februari detta år, med hvilken dag räntan nedsattes till det ännu oförändrade beloppet af 5 procent. Den med 5 procent utgående räntan för lån fiån allmänna diskontfonden höjdes från och med den 1 Juli 1861 till 6 procent, men nedsattes åter, från och med den 1 Mars detta år, till 5 procent, hviken räntefot fortfarande är gällande. Af såväl nästlidet, som innevarande år församlade Revisorer är den åsigt uttalad, att räntan för lån från sistnämnde fond bör fortfarande bibehållas vid 5 procent.
Således skulle jag anse en inskränkning af hränvinsbränningen högst osannolik, i synnerhet du en stadgad spannemålstull är att förvänta, hvarigenom Sverige aldrig bör råka i hungersnöd. Jemväl tror jag säkraste sättet alt förekomma missväxten vara, att man i möjligaste måtto skyddar landtbrukets näringar, och uppmuntrar ladugårdsskötsel!!, som för närvarande, ehuru kanske icke så alldeles rätt, till stor del beror af bran vinsbränningen. Halfva orsaken till missväxterna ligger otvifvelaktig! i sjelfva jordbrukets skötsel. Der jordbruket går med full kraft, och jorden erhåller tillräcklig näring, inträffa de sällan utan ödeläggande naturfenomener. På denna grund bör man icke anse någon brist på spannemål kunna uppkomma genom bränvinsbränningens fortfarande, och jag tror, alt Herr Ribbing, sorn uti möjligbeten af en sådan brist tyckt sig se något hopp för sina ideers framgång, häruti skall mötas af andra åsigter bos Styrelsen. Herr Ribbing: Jag har föga att anföra mot den siste Talarens yttrande, dels emedan jag tror att man icke ens behöfver besvara hvad han anfört, som skulle det ieke 4° Den 4 Januarii f. m. vara Konungens rätt, att hädanefter såsom hitintills, inställa bränvinsbränningen för att lindra den hungersnöd, hvaruti landets innevånare kunna råka, dels för det Herr Grefven, om jag icke orätt uppfattat hvad han sagt, i så måtto öfverensslämt med mina åsigler, som han ansett bränvinsbränningen i sig sjelf icke vara just det rättaste medlet alt upphjelpa ladugårdsskötsel!!. Jag önskar således att Grefve Horns yttrande må åtfölja till Utskottet. Herr Tham,: Jag anhåller blott att få lemna några upplysningar. Herr Cederschjöld liar, i afseende på Bevillningen af Fabrikanter och Skeppsvarfsägare anmärkt, att då flere ägare finnas till en sådan inrättning, skulle ändock hvar och en vara taxerad efter högsta beloppet. I författningen står likväl uttryckligen i afseende på Skeppsvarf, att hufvudredaren betalar bevillning för inrättningen, men icke de öfrige delägarne. På samma sätt förhåller sig med fabriker.
Det är delta, jag i förevarande fall åsyftat; och då tillräcklig garantie finnes mot Magiens missbruk i följd af de föreslagne ändringarne i nu gällande Styrelseformer, ser jag ej, huru man med skäl kan 74 Den 23 Februari i f. ra. belastas med den svåra beskyllning, alt man åsidosätter Folkets försvar och hyllar Magten. — I afseende på formen för sakens afgörande, är jag af den mening, att proposition bör framställas på den ena §:n efter den andra af Förslaget. Uti hufvudsaken vill jag ej besvära Ridderskapet och Adeln med något vidare yttrande, emedan jag tror hvars och ens opinion derom redan vara stadgad. Jag vill blott slutligen förklara, att det skulle vara ett smärtande återsteg från vårt framträdande till ett bättre Samhällsskick, om vi, genom förkastande af ifrågavarande förslag, skulle ställas iS år tillbaka på vår constitutionella bana. Friherre Boije: Med mycken aktning har jag hört den rättelse Friherre Anckarsvärd velat gifva mitt yttrande. Jag har ej gifvit skäl till tvekan om Friherrens motiver. Jag beklagar blott, att vi begge i detta fall se Folkets rätt och bästa från så olika synpunkter. Hvad åter det angår, alt vi, genom förkastande af den föreslagna MinisterStyrelsens införande, skulle gå 18 år tillbaka på vägen till förbättring i vårt Samhällsskick ; så tror jag tvertom detta blifva följden, om förslaget bifalles. Blott ett steg till, efter det; och enväldet är åter infördt. Herr von Hartmansdorff: Då jag förra gången yttrade mig öfver detta ämne, förklarade jag mig vara emot sakens up - Den 23 Februarii f. m. 7^ skjutande till nästa Riksdag, emedan jag tog för afgjordt, att de föreslagne Grundlagsändringarne ej skulle kunna af Ridderskapet och Adeln bifallas hvarken nu eller då. — Sedermera har jag dock hört flere Talare yttra deras benägenhet att nu lemna deras bifall; och det är till förekommande af denna, i min tanka, skadliga utgång af saken, som jag utbeder mig att få anföra några ord.
N:o 397.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer den 17 nästlidne September förordnat HofRätts-Rådet uti E. K. M:s och Rikets Svea Hof-Rätt, Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne-Orden Carl Ludvig Landin att vara Deras Justitiae-Ombudsman, samt han, jemlikt Instructionen för Justitiae-Ombudsmannen, emedlertid ej må sitt innebafvande Embete såsom Ledamot i Hof-Rätten ntöfva; har Hof-Rätten uti underdånig skrifvelse, jemte anhållan att annan person måtte Nådigst contitueras att, i Landins ställe, Hof-Rätten såsom adjungerad Ledamot tills vidare biträda, tillika i underdånighet hemställt, att enär behofvet af denna Ledamots befattning hos Hof-Rätten kunde förutses komma att i flere år fortfara, men de för Hof-Rätten anslagne såkallade adjunctions-medel voro otillräcklige för de fyra till HofRättens biträde redan adjungerade Ledamöter, ett serskildt arfvode, svarande emot hälften eller åtminstone |:del af en Assessors-lön i HofRätten, måtte i Nåder varda anslaget, att uppbäras af den, som blefve till bestridande af förenämnde Ledamots befattning förordnad; och har E. K. M„ enär hvarken uti Grundlagarne, eller genom någon annan Författning vore stadgadt, huruvida den EmbetsellerbTjensteman, som tilt Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman blefve förordnad, vore skyldig, att 532 Expeaitions-Utskotlets Förslag till ttnci. Skrivelse
Om sådan delaktighet i rån, som i 20 Kap. 48 § om stöld sägs, vare lag, som der stadgadt finnes. 10 § Den. som gjort sig förfallen till straff efter 1, S, 3, 4, 5, C. 7 eller 8 §, vare ock dömd medborgerligt förtroende för alltid förlustig. 47 22 Kap. Om bedrägeri och annan oredlighet. 1 §. Hvar, som genom antagande af falskt namn, stånd eller yrke. eller genom annat svikligt förfarande, bedrager sig till gods eller penningar, eller förlust deraf annan tillskyndar; dömes, der ej annorledes hår nedan stadgas, till böter eller fängelse i högst sex månader. Ar bedrägeriet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; då må till straffarbete i högst två år dömas. 2 §. Såsom bedrägeri skall anses och efter 1 § straffas: 1. om man, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar eller beropar sig å veterligen falska sådana handlingar, som i \2 Kap. 4 och 5 §§ omförmälas och i diktade personers namn skrifna äro; 2. om man på veterligen falsk uppgift förskaffar sig försäkring för brandeller sjöskada eller annat; 3. om man sätter ut pant, som veterligen falsk är; 4. om man, under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal, egendom sig afhänder, för att förekomma utmätning eller eljest hindra annan att göra sin rätt till egendomen gällande; 5 om man uppsåtligen, till förfång för annans rätt, förstör eller gör obrukbara de handlingar, hvarå den sig grundar; 6. om man, för att något dermed sig tillegna, lägger märke å det, som hörer annan till, eller utplånar annans märke. 3 §. Säljer man eller utlemnar eljest till annans begagnande veterligen förfalskade lifsmedel, och är vid den förfalskning ämne nyttjadt, som för menniskors lif eller helsa farligt är; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. Får någon af de lifsmedel svår kroppsskada; då skall till straffarbete från och med sex till och med tio år dömas. Ljuter någon deraf döden; varde den brottslige dömd till straffarbete på lifstid.
Om ett dylikt brottsligt förfarande föröfvas af en person, som tillhandahåller allmänheten drycker, bör det ej kunna lemnäs onäpst. Enligt min tanke mäste ifrågav:de § förtydligas, för att ej en förvexling af stadgandet i 13:de §:n 2:dra mom:t må komma att ega rum. Gr. Sparre: Jag vill medgifva att Hr Olivecrona har rätt i afseende på den af mig nyss citerade 19:de §:n 14:de kap. Det var ett misstag af mig, ty jag menade i stället 14:de kap. 20:de §:n, som innehåller straffbestämmelse för förgiftning, utan afsigt att skada. Jag vill också till Hr Olivecrona hemställa, om han anser sylter vara mera värdiga att komma under rubrik af lifsmedel än porter. Jag för min del anser det sednare för lifsmedel långt mera än de förra. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den ifrågav:de §:n; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades flere ja jemte några nej; och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med flere nej och några ja ; hvarefter propos. på bifall till §:n förnyades samt besvarades med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 4:de—22:dra §§:na samt kapitlets rubrik. Biföllos. 23:dje kap. l:sta—4:de §§:na. Biföllos. 524 Den 17 Juli. 5:te §:n. Gr. Sparre:
Som 54:de punkten, innefattande hemställan om tvenne serskilda uppbördsstämmors hållande å landet, blifvit af Borgareoch Bonde-stånden bifallen, men af de tvenne öfriga Riksstånden afslagen, samt denna fråga, deri sålunda två Riksstånd stadnat emot två, inverkar på statsoch riksgäldsverkens inkomster, lärer samma fråga böra afgöras genom votering i förstärkt Utskott öfver följande proposition: 20:o. Den, som, lika med Borgareech Bonde-stånden, bifaller Utskottets för - Slats-Utskotlets Memorial, N:o 519. 23 slag, att två uppbördsstämmor må hållas å landet, den första, för uppbärande af alla personella och bevillningsafgifter, frän medlet af September till medlet af Oktober med rättighet likväl för Kongl. Maj:ts befallningshafvande att, efter sig företeende omständigheter, bestämma en sednare termin, dock sist inom medlet af November, — och den andra uppbördsstämman emellan medlet af Februari och medlet af April påföljande år, för uppbärande af lösen för hemmansräntor och tionde, jemte öfriga af hemman utgående utskylder, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, är berörde förslag af Rikets Ständer afslaget. I afseende på 55:te punkten, angående tiden för uppbörden i städerna, inträffar enahanda förhållande, eller att punkten är af Borgareoch Bonde-stånden bifallen, men af de öfriga tvänne Riksstånden afslagen. För frågans afgörande får Utskottet alltså föreslå följande voteringsproposition: 21:0. Den, som bifaller Utskottets, af Borgareoch Bonde-stånden gillade, hemställan, att uppbörden i städerna måtte förrättas under loppet af September; dock att denna förändring endast efter hand till vägabringas, på det sätt, att uppbördsterminen tillbakaflvttas en månad hvarje år, till dess den kan vid nyssnämnde tid utsättas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit den i Ja-propositionen intagna hemställan.
Summan af brandskadeersättningar, utbetalde för tiden från bolagets början den 18 Mars 1849 till den 14 Mars 1861, utgör 146,915 R:dr Runt. Förvaltningskostnaderna hafva utgjort för åren från 1856 den 14 Mars till 1857 samma tid 1,770 R:dr Runt, 1857 » » » » 1858 » » 2,005 » » 1858 » » » » 1859 » » 2,756 » » 1859 » » » » 1860 » » 3,126 » » 1860 » » » » 1861 » » 4,032 » » Summa 13,689 R:dr Runt, eller i medeltal för 5 år 2,738 » » Inrättningens förvaltning besörjes af en af sju Bolagets delegare bestående Direktion, som har sitt säte i Westerås, biträdd af underordnade Brandstods-komitéer, en för hvarje distrikt. Dessa distrikter utgöras af en eller flera socknar, helst inom samma pastorat, eller af särskilda underafdelningar derinom, allt efter som Direktionen förordnar. Hvarje distrikt är indeladt i brandrotar, och för hvarje af dessa finnas två Brandrotemästare. Till Direktionens biträde är antagen en aflönad Ombudsman. Det Bolag, som år 1849, med af Eders Kongl. Maj:t den 23 April samma år stadfästadt reglemente, organiserades till inbördes försäkring emot skador å boskapskreatur genom smittosam lungsjuka, och som då trädde i verksamhet med en ansvarighetssumma af 700,620 R:dr R:gds, har under de senare åren, i anseende till det lyckliga förhållande, att lungsjukan så litet visat sig i Sverige och alldeles icke i Westmanland eller kringliggande provinser, icke fortsatt denna verksamhet, men Bolaget, livars reglemente fortfar att vara gällande, kan när som helst ånyo organiseras, i fall så olyckligt skulle vara, att sjukdomen åter kommer att visa sig.