Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna rättighet til äter-remiss af et Betänkande bör, utan afseende pä Riksdagens snara stut, sä mycket heldre kunna begagnas, som, i annat fall det skulle blifwa, et för framtiden, wädeligt prrr^uclicat, omtil inskränkning i Riksdagsmannarätten, tvlemorialer, wid Riksdagens början afgifne, ffulle komma at sakna pröfning af Riksens Ständer, af den anledning, at Utskotten upskjutit til emot Riksdagens flut, at deröfwer afgifwa Betänkande, och det är i afseende derpä jag icke ffulle för min del medgifwa, at Betänkande», nyligen inkomne i mäl, som för et halft är sedan, til wederbörligt Utskott remitterades, ffulle under äberopande af en inskränktare lid, sakna den handläggning Grundlagen för alla medgifwer, och hwartil de aldre mälen äga en ostridig företrädesrätt. Huru, med de mäl, som Lagoch Oeconomi-Utskotten icke medhinna at afgöra, mig synes böra förfaras, har jag i särskildt demona! andragit, och får detta alt Högloft. Ridderffapets och Adelns bepröfwande wördsammeligen underställa. ^ loban klena. 6Menbor§. Se - 248 Den 8 Mars.
Om härtill lades förberörda 162,671 r:dr, erhölles en total-summa af 431,812 r:dr, hvilken, efter 4 procent, gåfve en årlig ränta af 17,272 r:dr, och då högst få från skollärare-seminarier utexaminerade skollärare blifvit tillsatta åren 1842 och 1843, skulle denna ränta, innan betydligare anspråk på pension kunde ifrågakomma, hafva stigit åtminstone till 17,650 r:dr, hvilket belopp tillika nied församlingarnes årsafgift, 7,350 r:dr, lemnade en för pensioner användbar årlig summa af 25,000 r:dr; och hade E. K. M. ansett lämpligt, för undvikande af serskild förvaltnings-kostnad, att fonden förräntades af Stats-kontoret samt att inkomsterne och utgifterne ginge till och från nämnda kontor genom vederbörande landshöfdingar och konsistorier. Efter behörigt öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit, hafva Rikets Ständer visserligen insett nyttan och bchofvet af sådana åtgärders vid tagan - Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:0 70. 113 tagande, hvarigenom skicklige personer, villige att egna sig åt folkskole-lärarens mödosamma kall, dertill uppmuntras genom vissheten att, vid inträffande ålderdom eller sjuklighet och deraf föranledd oförmåga att dylik tjenst fortfarande bestrida, icke sakna nödigt uppehälle för sin återstående lefnad och skolstyrelserne sättas i tillfälle att från undervisningen skilja ålderstigne och dertill ej vidare tjeidige lärare; men deremot funnit sig icke kunna instämma uti de åsigter, rörande sättet för dylika pensions-inrättningars tillvägabringande, hvilka legat till grund för E. K. M:s nu framställda nådiga proposition.
Beträffande åter Arbets - Ordningen inom Banco-Verkets serskildte Depärtementer, så hade Utskottet ansett nödigt att densamma likaledes blefve med sorgfällighet öfversedd , och sådane tillägg och förändringar dervid gjorde, sorn öfverensstätnde med de efter 1800 års Riksdag i flere delar förändrade förhållanden, i afseende på Tjänstemännens personal och guromålens fördelning; hvilket förmodades bäst kunna ske på sätt Banco-Fullmägtige föreslagit, nemligen att en anteckning af Cheferne för hvart Departement till en början gjordes öfver Arbetets gång och hvarje Tjenstemans göromål, 22 Berättelse romål, enligt nu öflig praxis; då desse anteckningar, jemförde med den år 1800 fastställde Arbetsrnethod, kunde af de utsedde Committerade begagnas vid redactionen af en allmän Arbets-Ordning; hvarefter, oell sedan det sålunda uppgjorde Förslag blifvit af Banco-Fullmägtige och kommande Banco-Utskott granskadt och godkändt, det finge bero af Rikets Ständers godtfinnande, huruvida tryckning deraf på Bankens bekostnad skulle föranstaltas, till upplysning för en hvar som åstundade kännedom af den inre och specicTa BancqFörvaltningen. Hvad de tryckta Författningarne, rörande Banco-Verket, vidkommer, så hade väl BancoFullmägtiges Ordförande, under hvars ledning de af Fullmägtige utsedde Committerade börjat sina göromål, och deraf i det närmaste medhunnit hvad som rörde hopsamlande och uppställning af preliminaira grunder för Af* bets-Ordningarne inom hvart och ett af Bankens Departementer, i Junii månad nästlidet ar 1827 tillkännagifva sig icke vidare vara i tillfälle att deltaga i Cornmitterades göromål; inen dock lorvat alt på egen hand genomgå och ordna de tryckte Banco-Författningarne, såsom varande ett Arbete, mindre tjenligt att af flere personer behandlas.
355 hvarföre det icke arbetades? lemnades det svar, att hela Fem månader af detta år ingen rudimateria bär funnits hvarken af Ull eller JLin till Fångarnes sysselsättning, och att Föreståndaren, som sjelf varit Klädesväfvare, väl anskaffat Tvenne Klädesstolar, dem han uppsatt uti Tvenne lediga rum af nedra våningen, i tanka att dervid uppväfva SpinnhusHjonens fjpånader, men i brist af både jemn tillgång på garn till väfnaden och äfven i brist på afsättning i Staden på Klädet, då han någon gång kunnat få ett stycke deraf fär. iggjordt, hade han varit föranlåten att afstå ifrån sitt fö-' retag. Utom nyssnämnde Tvenne rum, der Klädtsstolarne voro stående utan nytta, disponeras Tre smärre rum och kök af Föreståndaren och Ett rum med kök , i samma våning, af en Kokerska , som håller varin mat åt Fån» garne. På samma Tomt fanns en annan samma Inrättning tillhörig Stenhusbyggnad , bestående af Fem rum , alla försedde med Fenster och Tvenne med Jerngaller, men begagnade till sådane behof sorn med Spinnhuset icke hafva någon gemenskap. Om detta förhållande har jag uti skrifvelse den 14 nästlidne November till Kongl. CornmerceCollegium afgifvit omständlig beskrifning och tillika föreslagit sådan förändrig uti administrationen af denna CovrectionsAnstalt, att Magistraten i Götheborg, hvars tid och omtanka måste vara upptagen af mera egentliga och trägna Embetsgöromål vid Styrelsen af en så folk - 256 Justitia Ombudsm.
De under f. d. Strömrensnings-Kommittéens förvaltning tillkomna tvänne ”oli”qviderade äldre lån” å tillsammans 5,515 Rdr 40 sk. 1 r:st., hvarom jemväl uti sednaste revisionsberättelse förmäles, hafva, på grund af Styrelsens den 17 Januari 1850 fattade, utaf Kongl. Kammar-rätten den 13 Februari 1851 fastställda, beslut^ blifvit i räkenskaperna afskrifna. Bilaga Litt. O. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 56. Debet. Balans från föregående året: Tillgångar — Dito, antecknade inom linien, Uppbörd: Räntemedel - Vakans-afgifter Ersättning Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Skulder, antecknade inom linien, — gier: Ränta i förskott Aflöning och gratifikationer Ersättning Norrländska batteriet - Diverse kostnader Balans till påföljande året: Kontant behållning ... Summa Bilaga Litt. Balans från föregående året: Kontant behållning Förskott, antecknade inom linien, - Uppbörd: \ Anmärkningsmedel | Vakans-afgifter Diverse inkomster Balans till påföljande året: Skulder, antecknade inom linien, Är 185O. Reseoch traktamentskostnader Korporalskolor Anmärkningsmedel Restitution _ Balans till påföljande året: Kontant behållning Förskott, antecknade inom linien, Summa Är 1850. Bilaga Litt. Q. till 1853 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 85. Navigationsskolorna i STOCKHOLM: Anslag till aflöning Dito till materiel m. m. »ebet. Credit. Behållning från år 1849. Inkomster. Skuld till år 1852. Skuld från år 1850. Utgifter. Kontant behållning till år 1852. S:r GÖTHEBORG: S:r WISBY:
Dessa skulder hafva under ' loppet af åren 1845 och 1846 ökats genom tillkomna nja skulder med 774,002: 35. 10. nemligen: för inteckningen i det till lokal för Riks-Arkivet inköpta hus, kapital, 11,600 Rdr och ränta , 725 R:dr, . 12,325: „ det vid 1846 års utgång begagnade belopp af Riksgälds-Kontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank . 759,969:19. 10. „ influtna medel å en, vid inlösandet af bortstulna obligationer, deponerad inteckning . 1,708: 16, — Rdr 774,002: 35. 10. och genom förökning af de äldre skuldernas belopp med . 3,481: 17. — nemligen: genom ökning af den för ekeplanteringar afsatta fond R:dr 469:16. 8. Transport: 469:16. 8. 777,484: 4.10. genom ökning af Hjelmare kanaloch sluss-verks reparationsfond 1,962:13. 7. „ ökad ränte skuld 1,049:34. 9. — Men då från de sålunda tillkomna nya och ökade skuldernas sammanlagda belopp . 777,484: 4. 10. afräknas den skuldförminskning, hvilken undersamma tid åstadkommits genom aJ invexling af Riksgäldssedel1 och Kopparskil jemyntspoletter, motsvarande i Bankomynt . R:dr 12,340:16. — b) infriande af förfallna obligationer för Statsverkets skuld till Rikets Ständers Bank 176,000; c) utbetalning af inne, stående brud gåfvovinster . 1,200: d) dito af den afsalia fonden för Strömsholms kanal - 4,773,682:42. 3.
Men omedelbart derpå underrättar henne Finnen, att då hon nu är hans käresta, skall hon äta ”Plokorffskinn,” dricka vatten dertill, äta ”Stampekaku och Kålpla” samt smaka tjäretampen; sedan han för henne uppräknat dessa och andra lika trefliga saker, slutar han med dessa ord på god svenska: ”Tu skall vetta tu är mull och aska, Tu leda förbannade Slampertaska.” Jungfrun ber nu Gud förbarma sig öfver henne, men efter hon nu engång gifvit sig åt Finnen, så vill hon hålla sin man kär. Finnen aflägsnar sig, och jungfrun begagnar sig deraf för att anställa en jemförelse emellan sina fordna friare och sin nuvarande man och finner då, att de varit bra allesamman och att hon fått den sämste, ty ”han handlar mot henne som en hund.” Men Finnen har stått gömd och hört hennes klagan; nu träder han fram och hotar att ränna knifven i henne. Då yttrar hon: ”Menar tu, om tu mig ihiel slår, At tu ej böfvelen på nacken får? Finnen. Ja, ja, pöfvele skall intet nappa migh, När iagh har huggit kniffwen i tigh. Mino traar tijt, mino vara föra, Så pläga andra Finnar kiöra, När the i Swerki haa illa kiort, Draga the til Finland fort; Hwem finner tå them ikän? Så haa de kiort för, så kiöra the än. ”Nu hugger han henne med knifven och rymmer strax sin koos ut. Hon faller neder och dör. Dock uti sista andedrägten talar hon thessa ord: Nu haar iagh min rätta Löhn fått, Som många haar bidit och förespått. När hon är död blifven, bäres hon utur akten; sedan beslutar Epilogista.” Epilogen utvecklar ytterligare styckets moral, anför drottning Vasthis exempel och beder ”pigor och jungfrur alla låta sitt högmod och spotskhet falla.
Det är en smula förargligt men det lär ju ej kunna hjelpas. Och här för edert besvär. Han lade två tiokronesedlar i Hammars hand. – Herr konsul, detta kan jag icke taga emot. – Så så så, annars tvingar ni mig att resa sjelf. Fridolf Hammar aflägsnade sig högst tillfredsstäld från konsul Brauner. Allt hade aflupit bättre än han hade kunnat föreställa sig saken. Konsuln sjelf hade egenhändigt lemnat honom ett stilprof, aftrycket af sitt sigill och prof på de kuvert och postpapper han begagnade. Så fort han kommit hem, jemförde Hammar sitt fynd med det egendomliga bref han erhållit under gårdagen. De båda rekommendationskuverten voro af samma sort, postpapperen fullkomligt lika hvarandra, endast med den skilnaden att det ena var helt och bar stämpeln »Felix Brauner, Stockholm», medan å det andra stämpeln bortklippts. Slutligen voro sigillen de samma, i alla stodo initialerna »F. B.» i anglosachsiska bokstäfver. Endast stilarne voro olika, så ofantligt olika, och underskrifterna. En sak var emellertid tydlig och klar för Fridolf Hammar, den nemligen att den person, som undertecknat sig »Arnold Lindqvist» stod i något slags förhållande till Felix Brauner, och att hemligheten, hvarom den förre skrifvit, på något sätt rörde den senare. Men hur finna nyckeln till den gåta, som här var att lösa? Fridolf Hammar fördjupade sig så i funderingar häröfver, att han nätt och jemt hann ned till nattåget, som återförde honom till E–tuna. Polisförhöret. Fridolf Hammar var just icke bortskämd af sig. Derför sof han lika godt i den icke alltför beqväma andra-klass-kupén som om han legat i sin egen säng i hemmet. Han var fullt uthvilad, då han i Flen bytte om tåg och på Oxelösundsbanan fortsatte till E–tuna. Herr Hammar tycktes hafva två yttre gestalter; ty när han nu återkom till fabriksstaden, var han samma präktigt klädde gentleman med glasögon och hakskägg som när nattväktaren iakttagit honom på Hjulmakaregatan.
- p r å n en ärad insändare, en för oss n a m n - r gifven examinerad apotekare, ha vi i kapitlet » kvinnan p å apotekarebanan » mottagit följande skrifvelse, hvilken v i ej vilja undertrycka, ehuru d e n visserligen synes oss alldeles f ö r pessimistisk m e d afseende på uppfattningen o m kvinnornas duglighet och utsikter p å det n y a arbetsfältet. H e r r redaktör! Uti n u m m e r 4 af eder ärade tidning presenterades bilden af Sveriges första kvinnliga farmaceut, o c h detta hennes konterfej åtföljdes af en liten uppsats, som i ljusa färger målar de fördelar, s o m en kvinna går förlustig gerom att ej begagna sig af d e n henne sedan 6 år tillbaka medgifna rättigheten att » kunna s o m elev på apotek antagas o c h efter enahanda kunskapsprof erhålla enahanda rättigheter s o m manlig farmaceut ». Som möjligt är, det någon af Iduns unga läsarinnor, på grund af den öfver höfvan vackra framsida medaljen erhållit, skulle kunna k o m m a på den tanken att följa fröken Leths exempel, vågar j a g taga mig friheten vända på denna medalj, så att äfven dess frånsida blir synlig, till gagn f ö r dem, som tvekande stå vid lifvets vägskäl. Som i Idun redan nämnts, är studentexamen numera obligatorisk. Elevtiden sedermera är visserligev 3 år, m e n det är e j alls säkert, att examensperioden infaller precis på 3-årsdagen af elevtjänstgöringen, ej heller får man taga som en gifven sak, att den resp. apoteksföreståndaren efter den tiden är villig eller ens anser sig kunna utfärda det erforderliga elevbetyget. För att erhålla tillstånd undergå farm.-studiosi-examenmåste nämligen från apoteksföreståndaren företes intyg öfver, att eleven äger tillräcklig erfarenhet, stadga o c h erforderliga insikter för att kunna såsom medhjälpare på apotek tjänstgöra. Efter slutad tjänstgöring genomgår eleven i Stockholm i allmänhet en circa 2 månaders lång repetitionskurs, s o m visserligen är frivillig, m e n dock numera anses så godt s o m obligatorisk. Under dessa förhållanden understiger elevtiden sällan 3 ' / — 37 år.
För honom, som lefde i Godhetens och Kärlekens omedelbara fullkänsla, var i och med sjelfva natur-åskådningen tillgängligt, hvad vi söka genom ett mödosamt uppstigande från sinnenas erfarenhet till rena förnufts-forskningar, i sträfvan att ordna en massa af sanningar till vetenskap: ljuset af det himmelska paradiset genomstrålade på alla punkter det jordiska, med en omisskännlig närvaro. Af denna den ursprungliga känslans friska verldsåskådning återstår oss blott en ofullkomlig qvarlefva: nämligen i sjelfva den sinnliga förnimmelsen, så ofta vi erfara behagliga natur-intryck (t. ex. välljud, vällukt o.s.v.), vid hvilka meddelandet af deras behag äfven är ett omedelbart meddelande af behagets orsak, såsom förnimmbar i omotståndlig lockning. Först småningom, och långsamt, öppnas deremot våra själar för de högre inflytelser, genom hvilka vi – om vi älska det Sanna för det Godas skull, eller såsom medel dertill – ändtligen komma till insigt, att alla naturliga sanningar eller verkligheter innebära andliga och himmelska; en omständighet, hvarifrån allt metaphoriskt eller figurligt språkbruk leder sin upprinnnelse. Om vi t. ex. säga i naturlig mening ”Ljus,” så säga vi dermed i en inre mening ”Förstånd,” och i en ännu innerligare mening ”Vishet”; och så kunna vi genom blotta stegrade transpositioner af ord, som beteckna naturliga ting, uttrycka serier af högre och högre satser. Genom slik transposition kan t. ex. denna naturliga sats: ”Den harmoni, som härflyter af varelsers förening, gifves icke utan en harmonisk föreningsprincip i en högre natur, som sammanbinder det särskilda på ett allmänt sätt, och det allmänna på ett särskildt,” förvandla sig till denna moraliska: ”Den endrägt, som härflyter af välvilja mellan menniskor, gifves icke utan en endrägts-princip i en högre välvilja, som sammansällar de särskilda menniskorna på ett allmänligt vis, och deras allmänna samhälle på ett synnerligt.”
* Att denna ströskrift, i hvilken flere enskildheter från september-dagarne berättas, författades i oktober, framgår af Mémoircs de Biissot, publies pyr son fiUt I: 143 (Paris, 1830). * ' * Återfinnes i Mémoires sur les pviaons, I: 137 — 170. * * ’ För att hafva lof att förbanna Fouquier-Tinville, behöfver man icke göra honom till tjuf, hvilket han ej var. Då han gick till döden, efterlemnade han hustru och barn i fattigdom. Hustrun lefde i nöd af andras nådegäfvor till 1S27: dödsboet efter henne bestod af nugra torftiga möbler, ett relikskrin och hennes mans bref. (» Se Auguste Dide: HM-ti&lt;jue » et nrolut ¡onnairc *. ), ör har icke han, som satt i Abbaye, » der väggarne ännu voro färgade af de olyckliga september-offrens blod », h varför bar ej han berättat, att m: lle de Sombrenil stäldes i valet mellan att dricka blod » nr Saint-Marts hufvud », eller se sin fader mördas? Derför, att detta faktam ännu ej var tillverkadt, och att det fans en gräns för författarens uppfinnareg&amp;fva. Berömda bland Fängelseminnen från skräcktiden äro Mémoires d ' un détenu; pour servir à Vhistoire de la tyrannie de Robespierre af Honoré Riouffe (Paris, 1795). Han arresterades i Bordeaux i början af oktober 1793 och fördos till Paris. Vid ankomsten fördes han under tre timmar fr&amp;n Luxembourg till La Force, derifrån till Abbaye, » hvars blotta åsyn kom honom att rysa », och blef slutligen mottagen i Conciergerie, hvarom hans första anteckning är att » september-offrens blod ffcrgade alla dess väggar ». Septemberdagame — det är hans, liksom de T Épinards, första hågkomst, när han träder in i ffengelset.
Opinionen om Domares rättvira är allmän. jag skulle derföre önska ett Förslag , som satts en säkrare och bestämdare gräns för friheten att i tryck angripa medhorgares personliga förhållanden; men jag önskade tillika ett sorn återställde rättigheten att, oberoende af någons godtyckliga åtgärd, fritt få yttra sig om åtminstone den inre Styrelsens åtgärder Huru olika ock tankarne må varaomnyttap af Tryckfrihet i allmänhet och om dess gränsor, ja om sjelfva den politiska friheten så kan väl, blott en mening vars om orättvisan af det stadgande, sorn åt en aucthoritets godtycko och således på discretion öfverlåter en Tidningsskrifvares, äfven en medborgares, ej blott lagligen undfångna egendom, utan medborgerlig ära. I den mäst despotiska Stat kan den största missdådare göra anspråk på ranfakning och dom. Till och med för närvarande i Frankrike är en sådan makt ej öfverlåteti till någon Embetsman. Då ifrågavarande stadgande vid 1812 år$ Riksdag antogs och sattes i verkställighet genast, lärer det ansetts för hvarken någon förändring eller förklaring af Grundlag, utan förett blott reglementariskt stadgande,1 som vid samma Riksdag, då det föreslags kunde inrotas. Af samma grond bör det kunna upphofvas vid samma Riksdag, som Förslag deroth göres. Och ett skadligt stadgande bör meri Hen 21 Maji f. hi. mera skäl kunna hastigt afskaffas än införas. Således hade i min tanka Riksens Ständer kunnat a 815 upphäiva detta stadgande. Men då det blifvit upptagit och sedan bibehållit i Tryckfri-* hetsFörordningen, oaktadt eine Riksdagar passerat, Samt derigenom indirecte sanctioneradt af Riksens Ständer, återstår för dem för dess upphäfvande genast vid denna Riksdag ingen annan utväg, än att för deras del besluta, och hos Konungen i underdånighet an; håila , att älven Hans Majit täcktes dertill lem* na sitt nådiga bifall. Då detta Tillägg tillkommit med åsidosättande af de lagliga former, måtte det likså hastigt kunna återgå. Ett skadligt Förslag mätte med mera skäl, utan iagttagahde af de föreskrilne formers långsam* het, kunna upphäfvas, än antagas.
Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 28 Okt. 1887. Preste-slåndet den 31 Borgare-ståndet den 31 — —■ Bonde-ståndet den il Nov. — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från J. d. Hautboistbosliillet Ingeshult vid Elfsborgs regemente lill plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs län. (Stats-Utsk:s Ull. N:o 132.) S. A. K. Sedan tili en al E. Ii. M:ls Befallningshafvande i Elfsborgs län förordad och insänd sami al' vederbörandes tillstyrkande yttranden åtföljd skrift, Seglora församlings skolstyrelse i underdånighet, anhållit, det E. K. M:t täcktes i nåder tillåta, att, till plats för uppförande af en folkskola i nämnda församling, från f. d. Hautboist-boslällel vid Elfsborgs regemente Ingeshult N:o 1 om £:dels mantal i Seglora socken och Marks Härad af Elfsborgs län finge afsöndras en på boställets utmark omkring 300 alnar från ladugärds-husen belägen plan, hvaröfver karta och beskrifning blifvit af Kommissions-Iandlmälaren P. H.
Min mening har också ingalunda varit att frågan om en Tjenstemans afsättande skulle komma directe från Ständerne , men jag önskade att Utskottet hade uti sitt Betänkande upptagit Herr Tersmedens Calcul öfver förhållandet med Stuteri-Inrättningen, hvars ofördelaktiga resultat i min tanka , icke allenast, som en Ledamots serskildta tanka bordt Riks-Stånden föreläggas. Jag kan aldrig frångå, att eu af Utskottet obestridd Stats-forlust af 40,000 R:dr årligen påkallar en verksammare åtgärd än blotta önskningens, och det är af den anledning, jag yrkar Återremiss af Utskottets Betänkande , under förmodan att Utskottet ville lemna Riksens Ständer någon mera bestämd rigtning för dess beslut i frågan att häfva ett sä påtageligt missförhållande, som Herr Tersmedens Calcul utvisar. Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ausåg de vid Stats-Utskottets Betänkande framställde Anmärkningar föranleda till Återremiss derafj Ropades Ja. Förodrogs å nyo BancoUtskottets den 26 Den 4 April. Sistledne Martii afgifne, samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i fråga om specificerade Förteckningars insändande öfver Assignationer, som på Banquen utfärdas. Friherre Cederström, Jacob*.
T. ex. då de första svartsjukssymptomen framträda (detta sker rätt fort) kan han ju bedja sitt hjertas dam dyrt lofva att aldrig tala med någon varelse af det otäcka könet. Hon hörsammar nog denna hans blygsamma anhållan, ty det är ju så lätt att lofva! Må han ständigt sedan öfvervaka, att hon uppfyller detta sitt löfte oeh visa sina » medindivider » en så barsk och förbjudande uppsyn, att dessa rygga till balsa och undvika hvarje närmande. JEIjes kan han underkasta sig en störtdusch om 5 a 6 grader Celsius fyra gånger dagligen. Det är ett särdeles lugnande medel, som ju alltid med stor framgång begagnats t. ex. tor sinnesrubbade patienter. Ett sätt, som visst är rätt brukligt och i många afseenden praktiskt, är att tillställa en hjertslitande scen med fästmön och öfverhopa henne med förebråelser, tills hon antingen stormgråter eller också, med rätta, blifver förtörnad och gifver sin fästman en rikligt ordentlig uppsträckning, så att han känHushållet. Vigten och nyttan af rent vatten i den dagliga förbrukningen kunna ej nog ofta framhållas, vare sig i tal eller skrift. Det är ej blott ögat, som smekes af källvattnets klarhet: i denna klarhet ligger för oss tillika ett vigtigt bevis för, att vattnet icke hlott icke är skadligt, utan tvärt om välgörande för helsan samt angenämt för smaken. Och dä man vet, att orent vatten är enda or. åken till många sjukdomar, hvilkas botande — om de kunna botas — kosta mycket penningar, är det gifvet, att äfven kassan röner ett välgörande inflytande af användningen af rent vatten. 1 En apparat, som, på samma gång den åstadkommer absolut rent och så- lunda helsosamt vatten, tillika förenar lättskötthet och prisbillighet, bör så- lunda vara välkommen för hvarje husmoder, för hvarje hem. Dylika hittills oöfverträffade apparater äro firman Kuntze &amp; C:os vattenfiltrerapparater, hvilka ej borde saknas i något hem. Visserligen är det sant, att vattnets godhet bäst gör sig gällande, då vi använda det samma till dryck, emedan det då direkt berör smakorganet.