Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han ropade efter hjelp. Så godt han kunde förband han Sigfrid och lyfte honom upp på sin bädd. Med ens blef det ljud i huset. Käthe, som ända in i sista minuten förgäfves hoppats på Sigfrids hemkomst, hade gjort alarm i värdshuset. D e visste hvar han var att finna; man sökte honom der. En läkare tillkallades. Sigfrid kunde icke flyttas. » Ni måste således fördraga oss, » sade Käthe. » Låt oss sluta fred, » svarade Klas, och hans röst ljöd beslöjad, » hvar skulle Sigfrid ha det bättre än hos mig? » Han hemtade sig ej mer. Långsamt aftogo hans krafter. Det var, som vände i döden hans ungdom till baka. Klas igenkände det milda ansigte, som han älskat hos gossen. De stodo alla kring hans bädd. Sin hustrus hand höll han i sin, Margarethas försökte han lägga i vännens. » Hon har alltid älskat dig, » hviskade han, » och äfven jag. Dock — dock ... » Sedan de fört honom till kyrkogården, låg villan sä tyst, som hade också ur den allt lif flytt sin kos. Mer än ett år var gånget. Rosorna omslingrade som med en glädjekrans cypresserna; då öppnade sig dörren. Ett ifrigt rustande begynte. Packlådor spikades samman, staplades upp. En smärt, ung flicka gick från och till. Hon hjelpte, men ej med frisk håg, utan hon gick slappt och motvilligt till verket. Det var en stilla sommarqväll. Månen stod på himmelen. Myriader stjernor blickade gnistrande ned öfver jorden. Klas satt med hufvudet lutadt i handen. Sorgsen skådade han ut öfver hafvet. I fjerran aftecknade sig masterna och seglen på det fartyg, som nu så snart skulle föra bort ifrån honom allt, vid hvilket hans hjerta var bundet, och lemna honom ensam qvar. Hvarför föreföll det a f 26 öre pr * under I krona. honom så bittert? Hade han ej sedan långa år vant sig dervid? Margaretha trädde ut till honom i resdrägt. » Du låter oss verkligen fara ensamma, gudfar Klas! D u kommer inte med hem? » » Hem, Margaretha?
Lön och Taffelpenningar för hwar och en af Herrar Stats-Räder, samt Twä Tusende Femhundrade Riksdaler pä lika sätt för hwarje Ledamot af Justitie-Rädet, men min mening, i enlighet med flere andre Medlemmars af Utffottet deremot är, at Tretusende Riksdaler Specie bör wara det högsta, som kan erbjudas Stats-Rädet, och Twätusende Riksdaler Justitie-Rädet i ofwanberörde ändamäl, sä anser jag mig skyldig , at noga upgifwa de orsaker hwarpä min opinion sig grundar. Långt ifrän mig är den smulgräts-tanka, at besparingar af nägra Tusende Riksdaler wore Riket mera båtande, än at äga sä aflönte Ämbetsmän , at omsorgen för nödig utkomst icke mätte 70 Den 8 Iulii. mätte minska det nit och samwetsgranna upfyllande af et wigtigt kall, som Skaten af Ämbetsmannen ästar. Men jag har trott, at alltid och synnerligen i denna tidpunkt, i detta Utstött, wisa hufwudgrunder mäste stadgas, ifrän hwilka ingen afwikelse i nägot särstildt afseende kunde äga rum. Icke allenast Högloft. Stats-ULstottet, utan hwar och en tänkande Swensk Medborgare medgifwer twifwelsutan den sanning, at alla Tjcnstemäns Löner, som i penningar utgä, äro wid närwarande tids upstigne waruprifer ej en gäng tilräcklige til den torftigaste bergning. Deraf uy?är en rättighet för den sälunda aflönte Tjenstemannen; en pligt för Staten, at detze sä otilräcklige Löner höjas til nägorlunda motswarighet mot wcderlikar, som njuta sina Inkomster i spannemäl eller andra Effecter, hwilkas wärde ökas i mon af den tilfagande dyrheten.
Förordningen om förfalskning, bedrägeri och annan oredlighet den 7 September 1838, deruti icke lör något enda af de mänga olikartade fall, som i denna författning beskrifvas, en kortare strafftid finnes utsatt; varande jemväl böternas maximum och minimum föreslaget med hänsyn till sednare författningars och fö reträdesvis nyssnämnde Kongl. Förordnings bestämmelser. Vid föredragning af förslaget till denna Kongl. Förordning hade jag tillfälle att inför Eders Kongl. Maj:t i underdånighet uttala mina betänkligheter mot antagande af enkelt fängelse såsom straffalternativ mellan sådana böter, som vid bristande tillgång skola förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, samt straffarbete. Jag har visserligen icke sedermera frångått min då yttrade mening, som vid granskningen af förevarande förslag varit delad af två af Högsta Domstolens ledamöter; men då omförmälde straffalternativ blifvit infördt i en författning, der det efter min föreställning varit ännu mindre 72 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 39. lämpligt än elen, hvarom nu iir fråga och för åtskilliga ofta förekommande brott redan är fastställdt, har jag trott konseqvensen fordra dess bibehållande jemväl i förevarande förslag. Vid jemförelse med strafflags-förslaget visar sig, att af de i dess 17 Kap., under rubriken »om mord och dråp, så ock om annan misshandel å person», intagna straffbestämmelser uteslutits 3 § ora den, som hjelper annan til! sjelfmord, äfvensom 25 § om underlåtenhet att rädda den, som är i lifsnöd stadd. Anförandet af någon annan anledning dertill, an den som innefattas redan i angifvandet af den nu föreslagna författningens omfång, torde vara öfverflödigt, helst någon anmärkning mot uteslutningen icke blifvit vid förslagets granskning af Högsta Domstolen framstäld. Andra afvikelse!', för hvilka, i anseende till de inkast deremot, sorn i Högsta Domstolen blifvit gjorda, grunderna torde böra i korthet uppgifvas, förekomma vid följande §§ i förslaget, nemligen; S 4.
Nsj:l8 torut tsttsde Micli^rt lreslnt nppsstt, torsliiA till lXäcliA ^iiiilvelse till livets 8tSnder8 8tat8-Idtsliott, i trä^s om iiltlnitidn^ gf de, i oell tor (leii i Ilutvndstsden sedngst lorsiimlitcle llevisoier ötver lldiets ltlenieiitsr-I^äroverlc, utlietslde törsliottssumiiior. lionel. Ns^:t lieliSAsde, enligt 8tst8-llädet8 unclerääniZki tillstyrt u lide, i Iväder hillri (letts lörslsA sädsnt clet tlmres protoeollet bilsgdt oell detullde, stt, i enliFliet dermed, Mcli^ 8!<i'it'vel8e stolle under deniis di>A till llitets 8ttiiidei8 8tLt8-I7t8lcott sllätss. ldx protoeollo //czMe/Z. Äo«Fi. Noj:t8 oell kiket8 Kommor-ÖolleAium, 8om erkollit lVodiA kekollninA ott vidtsAki otAÖrder kör kitt till verk8töIliAket kekordro I kiireiliiiA kormed körekom jemväl Ii08 Kon^I. Noj.t en of KonZl. lVloj:t8 n)88liemkdde LekoIIninMliokvonde krom8tölld kroZo om di8jl08itionen ok ot8kiIIik^ö, 86i8l<ildt upji^ikne, liolmor, livilko körot ieke vorit omnomndö eller otziort Lik.. M K.
Dessa sednare hafva förnämligast bestått deruti, att Regeringen tillåtit utbyte af bränningsmånader, så att tillverkare, i st. f. April månad kunnat få såsom bränningslid begagna halfva Nov. och halfva Dec. månader, och att, när detta väsendtliga misstag blifvit begånget, den utfärdade författningen icke derjemte stadgat att alla anmärknrr om bränning jemväl för April månad ovilkorligen skulle ske vid mantalsskrifningen sisth höst, i st. f. att nu nya anmälningar för samma månad på grund af 11 § i 1851 års bränvinsbränningsförordning, anses kunna när som helst ega rum hos K:s Befh:de som i anledn. deraf utfärdar särskilda tillståndsresolutioner, samt tillika meddelat bestämdt förbud att någon må till bränvinsbränning under April å annat ställe begagna samma redskap, som blifvit under både Nov. och Dec. månader för bränvinsbränning använd. Följden af dessa förbiseenden i författningen skall, så vida ingen rättelse mellankommer — efter från landsorten inlöpande underrättelser, blifva den, att ett stort antal af de under höstmånaderna nyttjade bränningsredskaper flyttas lill andra egendomar eller lägenheter, de der, efter vår förträffliga bränvinsbränningslagstiftning äro ”till bränvinsbränning berättigade” och der man nu som bäst är. sysselsatt med tillredelse!- att till brännerietinrätta sågar, qvarnar, mälthus, brygghus, m. fl., för att der efter vederbörlig anmälan, i andra egares eller sitt eget namn drifva den ädla rörelsen, hvaraf vinsten för närvande är så lockande. För att i möjligaste mån förekomma dessa missbruk, tager jag mig friheten föreslå : Att R. Stilmåtte hos K. M. anhålla, att K.
Rdr Z2 st. till ZZZ R r 16 h , kill likhet med hwad AnakoMiä Profetzoru äcnjnker; således tillökt 166 Atk Notarie-Lönen blumi! ökad isrän 2Z Rdr, som den hittills ucgjort kill ivo Rdr, hwiiket dock är 50 Rdr mindre än manlig Notarie, lön; tillökningen är således 7Z Att Actuarien, som tillika förrättar Canceiiist-tjenst i ställe sör 75 Rdr; som han hittills innehaft, nu bliswit upförd för manlig Canccllist-lön ivo Rdr; således tillökt 25 Alt lönen för KammeVeraren bliswit, i anseende lill hans trägna och answarige göromål, såsom Collegii Upbördsman och Redogörare, ökad isrän ivo Rvr till iZo; tillökningen är säledcs Zv Akt Demonstrarorn, som tillika är Chemiä Prosctzorns Adjunct, nu bliswit upförd till 100 Rdr i ställe för det han förur blott haft zs Rdr; således tillökt §0 Att i ställe för det, att förut endast bestans 150 Rdr till Skrifmaterialier, TrauSp. 6oo isZ4 Den ss Novsmber. Transp600 Expenser, Med, samt Böckers och Instrumenters inköp för CoilegiumM-dieum, har Vtffvttet nu upförr 500 Rdr; som ändock blifwa still» räckliga eill bestridande af alla förenämnde behof; tillökningen här är Kltsä ZAS Rdr 9Z?r Nägon närmarande indragning eller besparing uti denna Stat, utöfwer hwad som ar pa Allmänna Indragnings-Staren flytradk, har alisä icke kun. nät äga mm; sch ofwanberörde af Utffottet före» singne tillökningar, hafwa funnits sa nödwändige sch billige, att
Departements-chefen ansett, att vid gällande pensions-reglementes bestämmelser derom destohellre borde för närvarande förblifva, som dels frågan icke egentligen tillhörde den af Rikets Ständer begärda utredning och dels Direktionen icke framlagt någon beräkning öfver den derigenom uppkommande ökade kostnad. I öfverensstämmelse med hvad Departements-chefen föreslagit och då, hvad anginge det för ifrågavarande pensionerings tillvägabringande behölliga årliga anslag eller tillskott af 38,580 R:dr R:mt, Direktionen förmält sig icke kunna ansvara för dess tillräcklighet, i händelse inträffande krig skulle föranleda tillökning af antalet pensionärer i Usta och 2:dra klasserna med högsta pensions-beloppet, har Kongl. Majit för detta ändamål af Rikets Ständer för kommande statsreglerings-period, eller åren 1861, 1862 och 1863, i nåder äskat ett kreditiv å Riksgälds-Kontoret af jemna 40,000 R:dr R:mt årligen, med bemälda Direktion medgifven rättighet, att derå under hvarje års lopp lyfta hvad sorn finnes för ändamålet vara behölligt, under förbehåll likväl, att af följande årets kreditiv icke något rcqvireras, innan styrkt blifvit i hvad mån föregående årets kreditiv till ifrågavarande pensionering åtgått; dock att hvad dertill under ett år af kreditivet icke erfordras, må under följande året användas.
Jemlikt underdånigt tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Maj:t det upplästa förslaget, sådant det finnes protokollet bilagdt, i nåder gilla; och skulle, i enlighet dermed, Proposition till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo M. Westmark. Arik. till Exp. Utsk. den 20 Dec., kl. 2 e. ro. Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer^ i fråga om upphörande af Invalid-inrättningen å Ulriksdal; Gifven Stockholms Slott den 3 December 1847- Med hemtad anledning deraf, att kostnaderna för invalid-inrättningen vid Ulriksdal syntes, i förhållande till antalet af derstädes underhållna kor« poraler och soldater, vara allt för höga, hafva rikets sednast församlad» Ständer, som ansett en icke obetydlig nedsättning i invalidernas underhållskostnad kunna åstadkommas, derest invaliderne, försedda med lämpliga af invalidhus-fondens medel utgående pensioner, tillätes att till vistelseort utvälja den del af riket, der de funne sin utkomst lättast kunna vinnas, uti under dånig skrifvelse den 22 Februari 1845, på dessa och öfriga anförda skäl, förnyat den af Rikets Ständer vid 1840 års riksdag gjorda anhållan, dels att invalid-inrättningen å Ulriksdal måtte upplösas och dervarande Kongl, slott blifva för dess egentliga bestämmelse eller annat ändamål ledigt, dels ock att nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflålas rörande invalidhusfondens tillgångars användande på ett sätt, hvarigenom det med dessa medel afsedda ändamål kunde befrämjas; hvarjemte och för den händelse, att denna underdåniga hemställan i nåder bifölles, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat att, intilldess nämnde framställning kunde vara afgifven och Rikets Ständers beslut i ämnet meddeladt, disponera ej mindre invalidhus-fondens reserverade behållning och derå upplöpande räntor, än ock inflytande inkomster för alt användas till det ändamål, som med inrättningens stiftelse varit afsedt. 14 Kong/. Maj.-ts Nåd.
Hr Frih. ö. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besvärsoch Ekon.Ufsk:s betänk. Ropades siarka ja, blandade med många nej. Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig tinna, att ja öfverrösta! nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Upplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition : Den, som bifaller Allm. Besvärsoch Ekon.Ulskts betänk. N.o 3g, voterar ja; den det ej vill, voteier nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid ofvannämnda betänk, gjorda anmärkntr föranleda dess återremitterande. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 67. Nej — 4g. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Enär vid slutet af förra discussionen Hr Hjerta önskade af mig upplysning 0111 min egentliga mening med ordet näringsfrihet, var jag stadd i ett samtal, som för ögonblicket hindrade mig att besvara bans anmärkn., hvarefter discussionen slutades och votering begärdes. Jag anhåller nu för fullständighetens skull få anföra, att jag trodde ämnet vara, efter 3o-årig ventilation, hunnet till det skick, att definitioner numera icke återstodo att afgifvas; att jag för öfrigt menat detsamma, som i<3?,3 års Ständer menat, detsamma som Ekon.Utsk. i sitt betänk, menat, och detsamma som jag trott mig finna att enhälligt nu af Ståndet menats, eller att jag visserligen och enkannerligen menat näringar och slöjder. Min mening förändras icke, om friheten utsi räckes till bergsbruk, handel och sjöfart, men jag anser, att hon derigenom bloltställes för en 3o-årig ytterligare ventilation. D c n 17 Juni f. ni. Ilr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att vid ett annat tillfälle få afgifva en omständlig reservation mot det beslut, R. o. Ad. 1111 fattat.
Ja, då är det väl mina. Men af hvem och får då se blommorna, som 64 RICHARD. Det är en ung flicka. Hvitt och blått, prästkragar och blåklint. ELISA. Hvarför det? RICHARD. blått. Det syns ju på blommorna, hvitt och Hon bryr sig ännu icke om nyancerna. ELISA. Tror du det? RICHARD. Jag tror, du blir ond på hennes vägnar? ELISA. Nej för all del. RICHARD. kan det vara? Nå, då hjälper du mig nog att gissa. Hvem ELISA. Jag vet inte, har jag ju sagt. RICHARD. bryr mig inte om det, jag låter mystifiera mig. Jag vet inte af hvem jag fått dem, jag kommer aldrig att få veta det, jag vet bara, Då får jag väl gissa ensam. Nej, jag 65 att det var någon, som gaf mig dem, då jag sof, för att jag skulle bli glad, då jag vaknade, ung flicka, som hette lilla Lisa. ELISA. Ge mig blommorna! RICHARD (sätter dem i knapphålet). Nej, då skulle den, som jag fått dem af, ELISA. Men om jag skulle bli ond på dig? RICHARD. blir det. Det är detsamma, bara inte den andra ELISA. Bryr du dig mera om henne än om mig? RICHARD. Ja. ELISA. Det var mycket artigt sagdt. RICHARD (ser på henne, säger sakta). Lilla Elisa! och jag tror, att det var en ung flicka, en mycket bli ond, och det vill jag inte. 66 ELISA (rycker till, ser hängifvet upp på honom). Ja. RICHARD. att tänka på? Vet du, hvad ditt namn alltid kommer mig ELISA (ser bort igen, med besviken ton). Nej, det är väl inte på mig? RICHARD. svanorna, minns du den? Det är på en af Andersens sagor. De vilda ELISA. Jag har inga bröder, som äro förtrollade. RICHARD. nässlor heller? Och har kanske ännu inte plockat några ELISA. Hvad vet du om det?
Afgift af Lån, Egendom och Rörelse m. m. A) Bevillning af Embetsoch Tjenstemän samt Betjente m. fl. §• 2. l:o Alle Embetsoch Tjenstemän samt Retjente af Hof-, Civil-, Minister-, Militäroch Ecclesiastik-Staterne, äfvensom vid öfrige allmänna Verk, privilegierade Bolag och Inrättningar, af hvad beskaffenhet de vara må, i städerne oell Bih. lill R. St. A Hafi. 1 Bevillnings-VlskoUels Betänkande M é. på landet, skola för den sammanräknade lön, de af en eller flere ijensler åtnjuta, antingen i penningar, utan afseende derpå, att den fond, hvaraf anslaget skett, kunde vara med Bevillnings-afgift belagd, Kronotionde, Spanmål från Kronans ma-“ gasiner, indelde hemmansräator, anslagen åker och äng, eller andra sådane lägenheter, erlägga: af alla löner som öfverstiga ÖOÖ till och med 6S0 R:dr R:rnt, en afgift af R:dr R:ml 1: —* » » 650 y> 800 » » x> » » » 1 50. En för hundra de; kommande den lö n, so in är indeld eller ut går i spa nmäi eli er a ndra persedlar, attfö rvan dias i penni nga r, efter den för orten, der lönen utgår, näst före taxeringen satta markegång, enligt hvilken lönen åtnjutes. § 7. Patroni Ecclesiarum i Skåne, Halland och Bobus Län, som njuta spanmål ef Kronoeller Kyrko-tionde, betala Tvä och en half procent al spanmålens värde, uträknadt efter den för orten, der spanmälen utgår, näst före taxeringen satta markegång.
Indelta Arméen. 8:o Kavallerioch Infanteri-regementena. f afseende på det under Kavallerioch Infanteri-regementenas anslag inbegripua förslagsanslag för Jemtlands rotering, 2,850 R:dr, äfvensom anslaget till Militie-bostäUskassan, 22,125 R:dr, är vid 1857 års Stats-revision den anmärkning framställd, att då dessa, liksom några till andra bufvudtitlar hörande anslag, utgjorde ersättningsbelopp, som, enligt de vid 1850—1851 års riksdag stadgade grunder utginge till vissa kassor och inrättningar, hvilkas indelta räntor och kronotionde m. m. blifvit till Statsverket indragna, så borde ifrågavarande anslag, sedan fullständiga uträkningar öfver deras verkliga belopp numera blifvit uppgjorda, ej vidare i Riks-staten förslagsvis upptagas; och då härvid i öfrigt förekomma, att de omförmälda kassor och inrättningar tillerkända ersättningar för deras till Statsverket indragne inkomster måste anses såsom deras obestridliga tillhörighet, hvadan således Statsverket ej kunde göra anspråk på derå möjligen uppkommande besparingar, hafva Revisorerne hemställt, ali alla anslag af denna beskaffenhet mätte, när beloppen deraf blifvit utredda och fastställda, i Riksstaten uppföras såsom reservations-anslag. Lika med Revisorerne hafva Rikets Ständer ansett lämpligast att, sedan berörda ersättningar nn mera blifvit till visst belopp uträknade och fastställda, de ej vidare böra såsom förslagsanslag uppföras; och då del ej heller synts behöfligt att de blifva reservations-anslag, enär besparingar å dessa anslag skulle kunna uppkomma endast derigenom att vederbörande Direktioner försummade att i behörig tid lyfta de anslagna beloppen, hvilket icke torde böra antagas, hafva Rikets Ständer beslutit, att ofvannäinnde hänne anslag må, på sätt uti hosföljande tabell öfver Hnfvudtiteln jemväl är iakttaget, hädanefter i Riks-staten upptagas endast med de fastställda beloppen, men hvarken såsom förslagseller reservations-anslag. 9:o. Löneförbättringar vid Indelta Arméen.
Yarandes Kongl. StatsContoret anbefaldt, att i ett sammanhang pröfva Consistoriernes uppgifter och förslag i ämnet, samt derefter Kongl. Maj:ts Nådiga granskning och stadfästelse underställa det belopp af löneförbättring, som för hvarje nuvarande beställning skäligen må beviljas, och af nya löner för de Läraresysslor, som framdeles, i mohn af tillgångarne, blifva att tillsätta. Men i anseende till den tid som åtgått, innan de nya Förslagen ifrån samtelige Consistorierne hunnit inkomma till Kongl. StatsContoret, har dess underdåniga Betänkande i ämnet ännu icke kunnat afgifvas. U:o Sedan Kongl. Majrt i Nåder behagat utnämna Majoren Gideon Allm. In von Schantz till ÖfversteLieutenant i Dess Aimee; så har Kongl. Majrt derjemte funnit godt, genom nådigt Bref af den 11 December i83o, “e ' att förhöja det af bemälde ÖfversteLieutenant dittills innehafde MajorsExpectanceArfvode till 3oo Rrdr, som för ÖfversteLieutenantsGraden bestås, att utgå af den år 1815 på Allmänna IndragningsStaten uppförde Fond, 10,000 Rrdr årligen, till ExpectanceArfvoden åt lönlöse Officerare, som bivista! då senast öfverståndne krig. Revisorerne hafva ansett med afsigten utaf förenämnde Anslag icke vara öfverensstämmande, att en befordran, i5 till 16 år efLer slutadt krig, skulle kunna medföra förhöjdt arfvode på ExpectanceStaten. * ( 32 ) Revisorerne få ock anmäla: 2.-a Tfa/- 1:° Att, fastän Rikets’Ständer, under den ig October 182g, lios vud-Titeln. Kongl.
Uti ett till ITögvördige Preste-Ståndet ingifvet och till Utskottens handläggning öfverlemnadt anförande, har Herr Prosten Nibelius, under åberopande af det länge kända beklagliga förhållande, som med allmänna Brandförsäkrings-fonden för Städerna inträffat, framställt nödvändigheten att vidtaga alla möjliga mått och steg till lörekommande af ett lika missöde lör Landtfonden, och i sådant ändamål föreslagit, att en noggrann undersökning måtte anställas om tillförlitligheten af grunderna, på hvilka denna Inrättning hvilar, om sättet huru föreskri (‘terne efterföljas, och i synnerhet om förhållandet med träd byggnaders brandförsäkring å Majorna vid Götheborg, hvilken försäkring skall uppgå till en summa af 700,000 R:dr, samt slutligen, huruvida Tjenstemanna->personalen *4 Lcg-aamt AU.Bttv.o. Oee.X/tsl. Uil.^iQ igjl Antom till Erp. Utlåtande, i anledning afgjord hemställan, att Rikets HögJofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära del af de Krigslagar, sorn äro under utarbetning, T*ill Utskottens handläggning har Höglofl. Ridderskapet och Adeln remitterat ett af Herr Cederschjöld , Per Gustaf, till nyss-; nämnde RiksStånd ingifvet anförande af innehåll, att Rikets Ständer, år 1812, då ds beviljade en allmän beväring, anhöllo i underdåniga Skrifvelser af den i5 Junii och 3 Julii samma år, "det tcicktes Kongl, Maj.t genom bestämd Bag föreskrifva, att Beväringsmanskapet ej, i och för fel i tjensten eller utan föregången laglig dom, må, kunna straffas med nesliga eller kroppsstraff af hvad beskafferdiet som helst, och ej underkastas andra militairiska bestraffningar, än arrest , cassaiion och dödsstraffaf hvilken underdåniga anhållan det syntes följa, att Rikets Ständers mening varit, det
Och körsvenner hojta och spårvagnar ringa och lifsfara råder på gator och torg, där stora och små som i kapplöpning springa med knyten, paketer och kasse och korg. Effektfullt belysta butikfönstren pråla — hur smakfullt man ordnat dess granna lull-lull! Hvad mångfald artiklar: från smycken som stråla till tröjor och strumpor och fat och kastrull. Hvad härliga saker i leksaksbutiken: soldater och vagnar och hästar och får samt dockor, som stirra förnämt på publiken, där tåhöjd med plattryckta näsor den står. Ståndsrepresentanter på torget sig samla, där ståndsskillnad noga och strängt stakas ut, och, trogna mot ståndstraditionerna gamla, man tål därvidlag icke ringaste prut. Hvar ståndsperson bör det förståndet ju äga att göra för ståndet en präktig reklam och ståndsmässigt nog emot folk gå tillväga, som utanför ståndet beskåda dess kram. Under rubriken » Utländska barn » skrifver m r s T. in. Blifva de druckna? Nej för a l l d e l. I " England lägga sig tioo c h tolfåringar omkring kl. 7. O c h hvad. I D U N 1899. andra hälsosamma idrotter? De vore för närvarande, tror j a g, l ä t t räknade. SVENSKA JULROSOR. HEDVIG I ENGLAND. SKISS F Ö R IDUN A F INDEBETOU. H VAD INGRID V A R GLAD, att hon hela julaftonen skulle få vara ledig från kontoret! Hon kunde då redan kvällen förut med sista tåget resa ut till tant Märta, dit hon var bjuden öfver juldagarna. Ehuru det icke var första julen i sitt lif, som Ingrid var borta från hemmet, kostade det dock i början på heime en smula att äfven vara det i år, men den långa dyra resan var ju ej att tänka på, hälst som hon blott hade ledigt öfver själfva hälgdagarna. Och Ingrid var en hurtig, praktisk natur, som hälst tog lifvet sådant det var, o c h inte lade någonting på sinnet mer än nödvändigt var. U n - som det var snö o c h slädföre, hvilket det icke varit under jul på ett par år förut.