Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den n •—• — Bonde-Ståndet den 11 — •—• Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angå■* ende Förklaring af 12 Cap. 2 /. 'Rättegångs-Balken. S. A. K. H os Riksens Ständer har framställning blifvit gjord, att tydelig och bestämd föreskrift saknas, huruvida Förordnandet uti 12 Cap.2 §. Rätte» gångs-Balken: *’Kommer hvarken Kärande eller Svarande före Tingets slut, bote dubbelt,” äfven må gälla för Part, som, vid Stads-Rätt, inom Rättegångs-timmans förlopp sig icke inställer. Då 2 mom. uti 2 §• af 12 Cap. Rättegångs» Balken eger sammanhang med det föregående i samma §• der både Randtoch Stads-Domstolar äro uttryckeligen nämnde, hafva väl Riksens Ständer funnit det Lagstiftaren, med stadgandet af dubbla böter för Kärande eller Svarande, sorn ej kommer tillstädes innan Tinget slutadt är, tillika afsett enahanda tillökning i böter för den Part, hvilken vid Stads-Rätt sig icke inställer före Rättegångs timmans Underdåniga Skrifvelseri ’57 slut;"men sorn detta stadgande, i Riksens Ständers tanka, icke innefattar den tydlighet och bestämdhet, att ju olika tillämpning deraf vid StadsDomstolarne kan ega rum; få alltså, med fästadt afseende å nödvändigheten af enhet i Lagskipningen, hos E. K. M. Riksens Ständer i underdå-j nighet föreslå, att genom förklaring öfver i? Cap. 2 §• Rättegångs-Balken , utfärdad till allmän efterrättelse, a momentet i nyssnämde §. må erhålla följande lydelse; ’’ Kommer hvarken Kärande eller Svarande å Landet innan Tingets slut, eller i Stad, innan Rältegängs-timman ute dr, bote hvarthera dubbelt Riksens Ständer framhärda eter N:o 64. Uppl. o. godkänd hos Bädd. o. Ad. d.6 Juni! 1823.'
Mannerheim bifölls med godkännande af den föreslag, ne Voterings-Propositionen - S. D. Med bifall till Stats och Banco-Utskottens uti Memorial under N:o 622 gjorde hemställning, fann Bonde-Ståndet för godt att till ConstitutionsUtskottets afgörande öfverlemna frågan om sältet för slutliga behandlingen af målet, angående lånerätt i Biksens Ständers Bank för allmänna Brandförsäkrings Verket. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bevillning® och Lag-Utskottens, den 27 dennes på bor - Prof. Ut dr, a, 35 Nov. 1523 det lagde, Betänkande N:o 6e. angående visse ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen den So. December 1815. i hvad den riirer Bränvins pannors mätning och stämpling. S. D. Till Stats-Utskottes under N:o 626 aflåtne nu föredragne Memorial angående utdelning af återstående exemplar utaf Bihanget till Riksens Ständers Protocoll vid 1815 års Riksdag fann BondeStåndet för godt lemna bifall. Från Hedervärda Bonde Ståndet S. D. Föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonoini-Utskottens, den dennes, på bordet lagde fötnyade Utlåtande N:o 238, om offentlig' het vid Riks-Ståndens öfverläggnjngar; Och som Fröt, Utdr, d, 35 Nov. isis. *43 Bonde-Ståndet, på sätt dess förra Beslut visar, an sedt sig för närvarande icke kunna frånträda den åtgärd Ståndet den 21 sistledne Februari vidtagit, vid hvilket förhållande den hos Utskotten förekomne fråga, om deras mer eller mindre behörighet att ärendet handlägga, borde förfalla; så fann nu Bonde-Ståndet, under förblifvande vid nämnde bestut, Utskottens sednare yttrande böra till handlingarne läggas. S. D.
Det är äfven serdeles godt och nyttigt att hafva en så uttrycklig Kongl, uprnaning till Föräldrar och Husbönder att öfva husandakt, till Presterne att göra Evangeliska husbesök uti församlingarne. Det förbehåll, som *vid den förra göres, att afhålla sig från djupsinniga frågor och läroslridigheter är ganska tjenligt. Befallningen om upsigt till förekommande af sabbatens vanhelgd är behöflig och kunde vara till stort gagn, om den bättre hörsammades, än hittills skett. Jag kan derföre icke, lika med Frih. Raab, Carl Adam, och flere andra motionärer, vid denna och föreg:de Riksdagar, föreslå plakatets uphäfvande. Må del gälla, i livad det är riktigt och efterföljansvärdt. Finnes deri sådant, som bör afskaffas eller ändras, må man till detta inskränka sin förkastelse! Plakatets andra moment anser jag vara af sådan art. Dock tillstår jag, alt, om det rätt förstodes och alltid rätt tillämpades, skulle jag — ölvertygad att lag bör endast med största betänksamhet omgöras — mycket tveka att deri föreslå annan ändring, än med afseende å straffbestämmelsen, hvilken uppenbart strider mot skäl och billighet. Att visa orimligheten af densamma, torde vara nog alt erinra, hurusom, enligt gällande lag, någon kan här i Sverige tvenne gånger lagforas för tillgrepp af annans egendom, lill sammanlagdt värde af 10 R:dr rgds, stjäla skog, slå sin nästa blå och blodig, afhugga och förderfva hans lemmar, så att han för hela lifvet får lyte deraf, kan i allmänt tryck beljuga, eller genom vrängda, sanningsvidriga framställningar skada annans goda namn och ryckte — till och med förföra och skända en qvinna samt derigenom bringa olycka, grämelse och vanära öfver ett hederligt och aktadt hus — och derföre lagligen straffas lindrigare, än den, som, i bästa mening och drifven af ädlaste bevekelsegrunder uplälit sitt hus för fromma kristna, att der i stillhet i fullkomlig öfverensstämmelse med vår lära, till gemensam undervisning och upbyggelse, höra och betrakta Guds Ord.
Dito för militäre embetsoch tjenstemäns samt Under-officerares enkor och barn Wadstena Krigsmanshus-kassa Amiralitets Krigsmans-kassan Summa banko r:dr Hvilka 539,840 r:dr bestå i: penningar 490,198: 16. — indelta räntor, enligt beräkningen 1845 års riksstat indelt spanmål dito dito » oindeld dito dito dito . 44,205 5,346 90 32. — 539,840: Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Oktober 1848. 662 Expeditions-UtskoUets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o löf. N:o 234. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 18 Okt. 1848. Preste-stånd t den ig Borgare-ståndet den ig bonde-ståndet den 20 Rikets Ständers underd skrifvelse > i anledning af Kongl. Maf:ts nådiga proposition om bidrag af Salpeter fonden för fyllande af tillfälliga statsbehof. (Stats-utsk TJtl., N:o 72.) S. A. K. Uti den -vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och hellof, har E. K. M. gil vit tillkänna, det E. K. M. ansåge den s. k. Salpeterfonden, hvilken vid 1846 års utgång egde en samlad kapital-behållning af närmare 600,000 r:dr, kunna utan olägenhet anlitas om ett bidrag af 300,000 r:dr för tillfälliga statsbehof, under förutsättning och vilkor, att det å fjerde hufvudtiteln för salpeteruppköp uppförda anslag fortfarande korn me att oförminskadt utgå, så att fondens inkomster blefve för utgifterna fullt tillräckliga. I öfverensstämmelse med denna af E. K.
Detta årsbidrag har från och med år 1846 utgjort 3,520 R:dr Hamburger Banko, men blifvit af Stats-kontoret reqvireradl och af Konvoj-Kommissariatet erlagdt, efter gällande vexelkurser, i Svenskt mynt, vanligen något öfverskjutande det belopp af 22,000 R:dr R:mt, hvartill denna statsinkomst är i gällande Riks-stat upptagen. Nu har Konvoj-kommissariatet hos Kongl. Majit hemställt, att ifrågavarande 5,520 R:dr Hamburger Banko icke längre måtte Transport Runt R:dr 7,779,700: — 16,000: — 26,500: — 65,000: — 25,000: — 240,000: — 8,152,200; — c Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1850. Transport R:mt R:dr 8,132,200: — bland Statsverkets tillgångar upptagas, och till stöd lör denna hemställan anfört, att orsaken, hvarför utgiften blifvit från de under Konvoj-kommissariatets förvaltning ställda medel anvisad, otvifvelaktigt varit, att Kongl. Maj:ts Minister i Turkiet haft öfverinseende öfver Konsulaterna på Barbaresk-kusterna, hvilka Konsulater omedelbart lydde under Konvoj-kommissariatet, men att denna Kommissariatets befattning, liksom den med direkt utbetalning af öfrige Konsulers aflöning, numera upphört och nämnda Embetsverks åtgärd i detta hänseende blifvit inskränkt till att qvartalsvis till Utrikes departementet inbetala en viss, mot fyra sjundedelar af underhållsanslaget för det gemensamma Svensk-Norska Konsulsväsendet svarande summa, hvaruti äfven ifrågavarande utgift för Beskickningen i Constantinopel syntes böra vara inbegripen.
Skiss för Idun af Jane Gernandt. » Flickan smålog och sade » tack », m e n gossen sade. » f r å g a d e hon. » Hvar har du honom? » Min bror säger, att det är den största katt h a n någonsin har skjutit, och h a n v a r riktigt glad, n ä r han kom åt att knäppa den. » frå- gade hon. » Inte v e t j a g! » Mademoiselle Barbro, mademoiselle Barbro, » ljöd d e t utifrån vägen. » Hvar är ni d å! » Flickan steg u t igenom grinden, säker och graciös i sin långa, hvita klädning. » Här är jag, » sade hon. Hvad jag vill? lilla t u n g a. » Din otäcka! » ropade hon. V. IO / uer. pu Uiuer I TILLG. 1893 P I LIFRÄNTEFOND KR. » Kan du tåla henne? » frågade hon sin bror. (Forts) Några blad ur Helgeandsholmens historia. Tecknade för Idun af E l l e n Fries. i verkställighet, sent om aftonen. (Slut i nästa n:r.) Dåligt lynne. f g å r sken solen. H o n h a r smit » » A c k nej, ingenting. % E x t r a M. Ht. fin Ur notisboken. Drottningen afreste med extratåg kl. 8,30 i lördags afton från Helsingborg öfver Hessleholm till Tullgarn. I tisdags fortsattes resan från Tullgarn med ångfartyget Sköldmön till Hufvudsta, där ekipage mötte till Ulriksdal. Drottningens besök å Ulriksdals slott gällde närmast hennes afhållna trotjänarinna kammarfröken Martha Eketrä, hvars hälsotillstånd är mycket oroväckande. På torsdags afton anträdde h. m:t, via hufvudsladen, resan till Norge. HemJcommen från Kongo.
Har någon af besättningen å ett på Negerhandel eller Negrers bortförande utgånget fartyg, antingen förut eller när han slik tjenst sig åtog, fått kunskap, att skeppet var till sådant ändamål ämnadt, så bör densamma, enär sådant begagnande af fartyget under hans vistande derå inträffar, ändock att han med Negrerne eller deras behandling sig icke befattar, straffas med arbete å Fästning från 2 till 8 år. §. 5. Häfver någon på annat och mindre jf. K. M. Nåd. Propos. N:o 41. verksamt sätt gjort sig delaktig i någon af omförinälde förbrytelser, straffes med arbete å Fästning eller Tukthus från 1 lill 4 år. §. 6. Svensk Embetsoch Tjensteman, sorn, i utöfningen af sin befallning, antingen uppsåtligen gynnar Negerhandel eller ock på annat sätt gör sig skyldig lill delaktighet deruti, skall för sådan brottslighet, enär han ej dömes till dödsstraff eller lifstidsarbete å Fästning, undergå, jemte förlust af tjensten, dubbel bestraffning, emot den, som här ofvan för enskilde personer är stadgad. Det skall ock åligga hvarje Embetseller Tjensteman, att i allt hvad på honom i och för hans befattning må ankomma, med nit efterspana och till åtal befordra öfverträdelser af denna Lag, gå vederbörande med erforderliga upplysningar i detta afseende tillhanda, och sorgfälligt medverka till de brottsliges gripande och inställande till ansvar vid behörig Domstol i Sverige, vid påföljd, att all efterlåtenhet härutinnan såsom tjenstefel allvarligen beifra® och straffas. §• 7. Brott emot denna Lag skola åtalas och K. MNåd. Propos. N:o +S. 5 dömas vid behörig Domstol å den ort i Sverige, der brottet blifvit begånget, eller, når det skett utrikes, å den ort i Riket, dit den brottslige först ankommer. §• 8. Svensk undersåtes Fartyg, som finnes föra Neger-Slafvar eller taga dem om bord, vare, jemte den laddning densamma i öfrigt innehar , förbrutet.
Jag delar visserligen den tanken Hr von Rosen yttrat, att ett fullkomligt borttagande af ifrågavar. afgift skulle i många hänseenden kunna verka menligt, hvarföre jag instämmer i det kloka och förståndiga förslag, som finnes anfördt i Frih. Raabs reservation, och hvartill jag icke kan annat än gifva mitt odelade bifall, det nemi. att låta afgiften fortfara, men förvandlas till en spar - Den 8 April f. m. 75 penning för framlida behof antingen af den betalande sjelf och hans famil j eller hans likar, derigenom att den ingår till kommunen. Mine Hrr! uti den tid, hvaruti vi nu lefva, då en hastigt utvecklad industri skapat hela folkklasser af tvifvelaktig bergning, sorn slä hotande öfver de Europeiska samhällena, synes mig den säkraste väg alt besvärja den storm, som är i annalkande, det säkraste sätt alt förekomma det berörde folkklasser icke uppställa anspråk, som kunde blifva vådliga för samhällets bestånd, vara alt emot dem öfva full rättvisa. De som bära namnet af Svenska folkets representanter och enligt lagen äro det, böra också i främsta rummet tänka på att vara billiga emot dem, som icke sjelfva äga rätt att föra sin egen talan. På grund af hvad jag nu anfört, får jag yrka återremiss af förevar, punkt; hell och hållet instämmande uti Frih. Raabs åsigtigter af saken. Frih. Raab: Frih. Cederström, Jakob, har förebrått Bevilln.- Utsk. alt i allmänhet hafva i sitt betänk, visat prof på oförstånd. Jag skall icke tillåta mig ett dylikt yttrande emot den värde Frilen sjelf, oaktadt han har ingått uti en lång argumentation, grundad på alldeles oriktiga uppgifter, i så måtto, att Frih-.n läst 9000 för 900 r:dr. Väl har jag hört, att man någon gång läst 7 för tu och tverlom; men att afdraga T9fi:delar anser jag vara något för mycket. Af denna anledn. anser jag mig också icke behöfva ingå i någon vederläggning af hvad han yttrat. En talare här midt emot har påstått, att den sjelfständiga arbetsklassen skulle vara i en särdeles lycklig ställning.
R:dr 32 sk. samt dessutom 66 R:dr 32 sk., allt Banco, lill underhåll för hvarje elev; dock att, enär den, som inrättar berörde Institut, blifver nödsakad att härför vidtaga flere, kostnad medförande åtgärder, den rättighet honom tillägges att, derest antalet af eleverne icke uppginge till fem, han likväl eger att uppbära den afgift, som för fem elever sig belöper, samt alt anslaget för ifrågavarande än lamål bör utgå minst i sex år, livilken tid Rikets Ständer, eldigt af sak-kunnige personer meddelade upplysningar, ansett erforderlig för genomgåendet af en fullständig läro-curs i delta ämne: skolande den del af anslaget härför, som besparas från den Lid Rikets Ständer detsamma beviljat och intilldess ifrågavarande skolor komma i verksamhet, insättas i Riksgälds-Contoiret och till det afsedda behofvet reserveras, till dess skolorne taga sin början, samt då, utöfver det årliga derför utgående anslaget, för deras läkning i mon af behofvet användas; hvarjemte Rikets Ständer ansett omförmälde skeppsbyggeri-instituL böra ställas under öfverinseende af Chefen för Civii-Departementet, hvilken det skulle åligga att så väl låta tillse, det undervisningen meddelas på ändamålsenligt sätt, som ock för öfrigt utöfva deni controll i afseende å Instituten, som vore af nöden. Då Rikets Ständer funnit sig icke böra ingå i närmare beslämmanden rörande desse läroverk och deras organisation, än som nu skett, helst dertill er - Expeditions-Utskottets Förslug till und. Skrifvelse, N.o 226.
Till så mycket bättre ordning, uppsigt och säkerhet om Arbetets tillbörliga halt och säkerhet, förordnades en Ofver-Directeur, hvilken med biträde af en Controlleur och annan nödig Betjening skulle besörja Controll - inrättningen} Och skulle allt det arbete, som t hädanefter förfärdigades af Guld, Silfver och Tenn, tecknas med en Kongl. Controli-stampel af 3 Kronor, för hvars påsättlaride skulle betalas på hvart Qvintin arbetad t Guld 2 öre, på hvart lod Silfver 3 öre och på hvart #; Tenn ~ öre Silfvermynt; Hvilket allt, enligt. Kongl. Commerce - Collegii under den 3 November 2753 derom utfärdade Kungörelse, skulle taga sin början med den 1 Januarii 1754, I afseende på halten, och straffet för dem, som derunder arbetade, förklarades genom Kongl. Brefvet af deri 18 Julii 1738, att det (hädanefter väl skulle vara tillåtit, att stämpla Verk Guld Hutat till 23 Carat 3 grain, Pistolett till so Carat, Kron-Guld till 18 Carat, Verk-Silf - 1722 StatsZJtshottet& Betiinkanden. ver til! 13 lod, Tenn fyr-stämpladt till g6 och Tre-stämpladt till 82 delar i fint pä 100, men med det vilkor och sådan gravat ion för vederbörande Mästare, att om och när något arbete finnes ringhaltigare, än de i Controll - Stadgan tillåtne halter med deras remidier, dock med och inom förenämnde lägsta halt, borde till. verkaren för sådane Arbets stycken erlägga dubbla stämpel-penningar, och det utan att sedan, vid varans försäljande, få beräkna köparen mer än den vanliga Controll afgi-ffen; hvarförutan stadgades, att Controll-stämpel afgiften skulle ifrån oell med 175g ars början förhöjas på Guld ifrån 2 till 3 öre för Qvintinet, på Silfver ifrån fjäl! 1 öre för Rådet, och på Tenn ifrån -aleis tili ?:dels öre på marken, allt Silfvermynt räknadt.
Hvad åter angår Herr Thams tvifvel om möjligheten, att man i Skånska städer handlat emot brännvins-bräunings-författningen, så får jag blott försäkra, att förhållandet verkeligen är sådant; och jag kan bevisa det om det påfordra*, Jag tror i öfrigt, att innebyggarne i Westergöthland ej äro mer laglydige, än de i Skåne, och om ej i bränvinsbränning, torde de öfverträffa dem i andra fall. Friherre Cederström: I anledning af hvad Friherre Ridderstolpe nämnt, torde jag få yttra, att Städerna långt ifrån, att genom na - TJen *i 9 Julii é, m. iss7 (ingsfrihetens införande återgå till byar böra derigenom kunna vinna en betydlig förkofran, ty denna frihet är ej fotad på andra än för städerne och landet gemensamt förmånliga grunder, nemligen i det en mängd handt» verkare på landet skola öka antalet af Stä,jernes Borgare; handeln i samma man tilltaga, och städernes inkomster stiga. Det är således icke af billighet, som jag trott det senare alternativet i förevarande Betänkande böra antagas, utan endast och allenast, emedan det skall för hela landet medföra en bestämd nytta, i stället att, örn det första alternativet bifalies, pannervmden i städerne, fördeld på en mängd personer, skall mångdubbelt öfverstiga, den pannerymd, som för jordbruket anses boya äga rum. Herr von Heyné, Georgi Jag har, då denna fråga förra gången förevar, yttrat min öfvertygelse, att jag icke kunde förlika mig med Utskottets sätt» att just, under det näringsfriheten håller på att utveckla sig, söka tillvägabringa några inskränkningar i Städernes hrännings-rättighet. Jag är af samma öfvertygelse nu, och tror, att dessa åtgärder äro i strid med hvarandra. Skulle likväl Bidderskapets och Adelns pluralitet gilla något af de nu framställde alternativen, anser j3g för min del det senare vara det tjenligaste, och ^mest än' damålsenliga. Herr von Qvanten:
I afseende å tillämpningen och verkställigheten af Wår under denna dag utfärdade Nådiga Allmänna Stadga om Rikets mått och vigt håfve Wi funnit godt i Nåder förordna: 1:o Måttstockar, Målkärl och Vigtlödjor, af de slag och fördelningar, som Wår Nådiga Stadga utsätter, få hädanefter när som helst förfärdigas, justeras och krönas. 2:o Från den 1 Januari 1857 eger hvar och en frihet att i all handel och rörelse sig deraf begagna. 3:o Under loppet af 8 derpåföljande år, eller till 1864 års slut, men icke längre, skall det stå hvar och en enskild fritt att i sin handel och rörelse använda, efter eget godtfinnande, det hittills gällande eller nu stadgade nya systemet för mått och vigt. Intill 1862 års slut må kubiska mälkärl af 1, i, i na redaktion håfve Wi ansett Oss böra föreslå i stället för den i 1826 års förslag. Meningen med uttrycket: »på lämpligt sätt sprida» är att dylika tabeller linge införas i några års almanachor samt möjligen äfven beskrifningar i brochure-form utdelas genom sockennämnderne. Vi håfve valt detta årtal och icke 1856 derföre att, om ock innevarande Riksdag skulle snart hinna blifva afslutad, och Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga skulle kort derefter utfärdas, det vore för tidigt att tillåta försäljning efter det nya systemet, innan köparen kan antagas hafva genom bruk inlärt detsamma. Enär vi ansett vådligt att inom en så kort tid, som 1826 års förslag innehåller, förbjuda begagnandet af alla gamla mått och vigter, hafva vi utsträckt denna till 8 år. För att i tid minska begagnandet af do äldre måtten och tillika bättre för - I Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrift är fullt ut lika behöflig att känna som åtskilliga definitioner öfver de satser, som theologerna sammanfogat. Vidare tillstyrker Utsk:t »att den förklaring öfver Luthers »lilla katekes, sorn är eller varder antagen, bör begagnas såsom »handledning vid religionsundervisningen». Detta är icke nog tydligt. Utsk:t har visserligen i sjelfva ingressen sagt, »att den vid»lyftigare förklaring öfver lilla katekesen, som nu begagnas eller »framdeles varder antagen, endast torde böra såsom handledning »vid religionsundervisningen och icke till utanläsning begagnas»; men då man ser att t. o. m. reservanten, D:r Rundgren, i afs:de å den af mig nu påpekade punkt misstagit sig och yttrat att denna föreskrift ronde katekesförklaringens begagnande såsom handledning icke bestämmer antingen denna handledning gäller lärare eller barn, så synes missförstånd kunna upstå, och jag anser derföre att Utsk:t bort göra något tillägg, som förtydligat meningen. Vidkommande slutligen sista punkten i Utsk:ts förslag, kan jag, i likhet med förutnämnde reservant, icke annat än anse den vara obehöflig. Då nemi. Utsk:t hemställer, att R. St:r skola hos K. M. i underd:het anhålla, »det K. M. täcktes vidtaga lämpliga »åtgärder för erhållande af en för omförmälda syfte lämpad kate»kesförklaring», så kunna sådana åtgärder icke bestå uti annat än antingen utfästande af belöningar för författande af läroböcker till handledning vid den första kristendomsundervisningen eller nedsättande af en. komité för de med denna fråga sammanhang egande angelägenheter. — Den förra åtgärden har nyligen i följd af 2 Stånds beslut förfallit. — Den sednare åter har redan blifvit af K. M. vidtagen. Beträffande dessa katekesförklaringar är min tanke, att de icke för folkskolorna äro behöfliga. Der torde endast Luthers lilla katekes med mundtliga förklaringar böra ifrågakomma. De s. k. katekesförklaringarne blifva åter, enl. min åsigt, först ändamålsenliga, då barnen hunnit en mognare ålder och skola beredas till Herrans Nattvard.
Utlåtande, angående eli föreslaget lån för fullbordandel af reparationsjemte andra arbeten å Skai-a domkyrka samt liqviderandel af kyrkans skuld. > ' (R:gs Afd.) Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion, deruti Prostarne Carlander, Collén och Frimansson samt Professoren Agardh instämt, har Biskop Butsch anfört, att Skara genom sin ålder och sin ursprungligen ädla byggnadsstil vördnadsbjudande domkyrka, hvilken måste räknas bland de byggnader, som utgjorde ett förtjent föremål för Rikets Ständers välvilliga omvårdnad, hade länge behöft undergå allmän reparation samt äfven till en del ombyggas, då styrelsen öfver Skara stift, mot slutet af 1830- talet, fann sig i tillfälle att med samlade tillgångar företaga den behöfliga nybyggnaden. Sedermera hade också den allmänna reparationen börjats; dock som härvid befanns att åtskilliga hvalf, tili följd af tidens åverkan samt öfvergångna eldsvådor, blifvit så osäkra, att de till större eller mindre del måste ombyggas, hade denna reparation kommit att blifva mera vidtomfattande och kostsam, än man från början beräknat. Ifrågavarande reparationsoch ombyggnads-arbeten voro numera visserligen till största delen verkställda; men domkyrkan hade genom dem ådragit sig en skuld af något mer än 15,000 R:dr B:ko. Då nu en betydlig del af domkyrkans inkomster, hvilka under de sista 10 gynnsamma åren i medeltal utgjort omkring 2,000 R:dr samma mynt, medtoges af ränte-utgifter och aflöningar samt kostnader för årligen förefallande mindre reparationer, så kunde under loppet af den närmare framtiden någon afbetalning å domkyrkans kapitalskuld omöjligen verkställas, eller den ännu återstående reparationen fullbordas och högst nödiga förbättringar af kyrkans innanrede åstadkommas samt de dekorationer i högchoret, hvartill ritning blif - 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 117. vit, af Kongl. Majit fastställd, anbringas, derest icke ett lån af allmänna medel erhölles emot billigare vilkor, än som af enskilda långifvare medgåfves.