Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och till denna tolkning af lagens ord lägger man det begrepp, man öfver hufvud gör sig om jury, att dess befattning är helt annan än domarens, och består i ett fritt, af lagen obundet uttalande af sin mening, sitt samvetes dom. Således tror man sig vara med dubbelt skäl befogad att, såsom juryman i tryckfrihetsmål, förklara en skrift brottslig, efter det beprepp, man om dess mening och syftning fattat, ehvad delta begrepp öfverensstämmer med dess bokstafliga innehåll eller ej. Till detta föreställningssätt fordras försl och främst att missförstå lagens ord genom förbiseende af det vilkor, som deri, efter dess lydelse, förutsättes, att ”i fall, som tvetydiga synas, heldre fria än fälla”. Endast för att gifva den lindrigaste möjliga, men icke den svåraste tolkning, är det, sorn man måste mer fästa uppmärksamhet på ämne, tanka, åsyftning, än på uttryck och framställningssätt. Och texten innehåller vidare, att detta skall ske ”alltid utan rättighet att, i hvilket fall som helst, draga obestämda ”slutföljder af uttrycken”. Dernäst kan till det anmärkta föreställningssättet om jurymäns åliggande åtminstone ingen grund hämtas från Tryckfrihetsförordningens åberopade 3 §; ty denna är oförändrad, sådan den lydde, innan jury för tryckfrihetsmål infördes. Just samma befogenhet, som nu tillhörer jurymännen, B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år '18JO. 43 att döma efter ämne, tanke, åsyftning mer, än efter uttryck och framställningssätt, tillhörde förut den ständiga domaren. Vill man icke påstå, att domaren förut ägde all den af bokstafsmening och lag obundna frihet, som man nu för jurymän påyrkar; så har man ej heller af det åberopade lagstället någon anledning att fordra denna frihet för jurymännen. Slutligen, om från sjelfva juryinrättningens natur skulle hämtas den påyrkade kallelsen att döma endast efter samvete, vore detta, i min tanka, det mest talande skäl att förkasta denna inrättning ej mindre i tryckfrihetsmål, än i alla öfriga ämnen.
Prop. N:o om Statsverket 1856. 23 “När sistnämnde summa Riksdaler 18,700 minskas dels med sammanlagda beloppet af de begge första kolumnernas slutsummor 1 1,482,50 hvilket belopp, med afdrag af ljuspenningar 340 R:dr, motsvarar Myntoch Kontrollverkens anslag i Riksstaten 11,142 R:dr 50 öre riksmynt eller 7,428 R:dr lö sk. b:ko dels ock med de till indragning föreslagna sport lerna 2,150 som komme Statsverket till godo 13,632,50 så visar sig, att Statsverkets utgift här skulle ökas med R:dr riksmynt 5,067,50“ “På enahanda sätt, som Kammar-kollegium, har jemväl Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rått, till ny löne-reglering för detta verk, afgifvit först, under den 30 Augusti 1853, ett förslag, hvilket, tillika med åtskilliga vid Kammar-rätten anställde tjenstemäns påminnelser vid ett i förslaget influtet stadgande mot två (jenste-befattningars förening, blifvit den 9 November samma år hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldt, och sedermera, under den 2 nästlidne April, ett nytt, på de sista årens erfaren het af göromåleus mängd och lefnadskostnaden i hufvudstaden grundadt förslag, som den 2 1 påföljde Maj i underdånighet anmäldes; men, då Eders Kongl. Maj-.t icke i ämnet fattat nådigt beslut, torde det i nåder tillåtas mig alt ånyo i korthet framlägga Kammarrättens åsigter i ämnet, sådana de sednast utvecklat sig, och i anledning deraf göra de underdåniga hemställanden, hvartill förhållandena synas mig föranleda.® “Kammar-rätten, der jemväl ett Råds-embete, efter inträffad ledighet, varit, på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse i Bref den 28 December 1850, obesatt under den sedermera förflutna tid, har derunder, hufvudsakligen till följd af åliggandet, enligt Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, att pröfva besvär öfver Länsstyrelsernes beslut i fattigvårdsmål, funnit nödigt, att ledamölernes antal återställdes till sex, enligt hvad verkets instruktion af den 15 Oktober 1831 innehåller; och denna meniug anser jag mig böra desto hellre understödja, som en adjungerad ledamot måst under sednaste tiden anställas (ill Kammar-rättens biträde, för göromålens obehindrade gång; men, då Kammar-rätten, med afseende å föreslagen skillnad emellan äldre och yngre ledamöters löneförmåner, velat göra denna skillnad beroende icke af äldre ledamots afgång, utan af tjenstgöringstiden, hvilken skulle för högre löns tillträdande bestämmas exempelvis till 5 år,
D, Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Utskottets, den 2 dennes, under Klo 134, aflåtna och, den 5 derpaföljde e. m, på bor. det lagda Memorial , med förslag till Instruction för Banco-Utskottet vid näst infallande Riksdag, S. D, Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Utskottets, den 4 dennes, underN:oi38, afgifna och, den 5 derpaföljde e. m., på bordet lagda Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 124, förut meddelade Memorial, angående några i Banco-Reglementet erforderliga närmare bestämmelser, i samband med den af Rikets Ständer beslutade uppoch utlåning, S.
Allt i huset får en prägel af renhet och helg, och då bordet dukas för påskmåltiden, smyckas det med de vackraste prydnader huset äger och upplyses festligt. Högtidsklädda samlas familjens medlemmar till Sedern. Först iskänkes en bägare vin, (s. k. russinvin), hvilken välsignas af husfadern och hvarur enligt en gammal tradition en hvar af de närvarande skall dricka. Därefter skall sonen i huset på hebreiska ställa till sin fader följande frågor: » Hvad betyder denna fest? Hvarför är denna kväll så olik andra kvällar? Hvarför få vi de andra kvällarna äta både syradt och osyradt, men i kväll endast osyradt? » Fadrens svar är långt, det » Detta skall på- minna oss om det eländets bröd, våra fäder åto » — säger husfadern, då han välsignar brödet. De bittra örterna skola vara en symbol af slafveriets bitterhet. Denna numera hos de flesta icke ortodoxa judar bortlagda husandakt var fordom årets förnämsta högtidlighet, som motsågs med glad förväntan. Ännu hålles Sedern med glädje och andakt hos många judiska familjer och påskveckan är en glädjens och tacksamhetens tid, då Herrens utvalda folk, släkte efter släkte, skall lofva och prisa honom för den nåd han bevisat deras fäder. Såsom sabbatsdagar med offentlig gudstjänst och hvila från arbetet högtidlighållas endast de två första och den sista af påskens sju dagar. Inför församlingen föreläses då ur Thoran ( I Stockholms vid Wahrendorffsgatan belägna, år 1870 efter ritning af professor Fredrik Scholander uppförda synagoga hålles en stor del af gudstjänsten på hebreiska språket, men rabbinens predikan, psalmerna och många af bö- nerna äro på svenska. Bygdt i orientalisk stil, gör det lilla templet med sin praktfulla dekorering ett varmt och mäktigt intryck. Liksom alla synagogor är det bygdt så, att dess öfre del, där Tabernaklet har sin plats, vetter åt det håll, där Jerusalem ligger. Längs båda långsidorna och den nedre kortsidan löpa läktare, på hvilka kvinnorna sitta under gudstjänsten, medan männen efter orientaliskt bruk sitta för sig på bänkarna nere i synagogan.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskotlets Utlåtanden: N:o 261. i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse om eftergift al Kronans rätt till dana-arf efter Föraren Pihls frånskiljda hustru Charlotta Kindberg; och N:o 262, i anledning af väckt motion om sågoch tull-mjölqvarnars be frielse från grundräntor och dessas utbytande mot bevillning. S. D. Föredrogos ånyo Siats-Utskottets nedannämnde Memorial och Utlåtande ; N:o 267, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i fråga om löneförhöjning åt Statens embetsoch tjenstemän m. II. för år 1857. Den af Utskottet föreslagna voterings-propositionen godkändes. N:o 268, med förslag till voterings-proposition, i anledning al Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorna. Voterings-propositionen godkändes. N:o 269, i anledning af återremiss å frågan om lån lör jernvägs-anläggning emellan staden Borås och vestra stambanan. Med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, lade Ståndet detta Utlåtande till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Belänkanden: Bih. till R. St. N:o 71, i anledning af väckta motioner om rätt att på elektrisk telegraf expediera rättegångs-fullmakter: N:o 72, i anledning af väckt fråga om utfärdande af föreskrifter till före kommande af skendödas begrafning; och N:o 73. i anledning af väckt motion angående förändring af straffet för åverkan. Fran Vällofl. Borgare-Ståndet. S. I).
Dessutom förekomma i Småland, Södermanland, Nerike och Westmanland närmast Mälaren mindre trakter, som visserligen behöfva tillförsel af skogsprodukter, men likväl kunna erhålla dessa från det närmare grannskapet, der tillräckliga tillgångar finnas. Inom de trakter, der bergsbruk i större omfattning bedrifves, användes skogarnes afkastning utöfver befolkningens direkta behof, hufvudsakligen till kolning. Sådant är uteslutande förhållandet i bergslagsdistrikterne emellan Wenerns norra kust och Gefle, samt delvis inom de öfriga bruksdistrikter, som på kartan äro utmärkta. Trävarurörelse i större skala för export idkas förnämligast på Dalsland, i vestra och norra Wermland samt Dalarne, der vattendragen medgifva timmerflottning. Derjemte finnas timmerskogar på temligen vidsträckta områden i norra och vestra delen af Jönköpings län samt på gränsen deremellan och Elfsborgs län ned emot Halland, i södra delen af Östergötland samt inom gränstrakterna af Kalmar, Jönköpings, Kronobergs, Karlskrona och Kristianstads län, på Tiveden i Skaraborgs län samt i södra delen af Nerike, norra Östergötland och en del af Södermanland. Trävarurörelsen inom här uppräknade distrikter försvåras dock genom brist på flottleder och andra kommunikationer, så beskaffade och belägna, att större massor af timmer kunna derå, såsom på Dalslands, Wermlands och Dalarnes vattendrag, uppsamlas till försågning på ett och samma ställe, De speciela uppgifterna för särskilda län äro intagne uti förut omnämde bihang. 4. Bergsbruket, Fabriksoch Binäringar. lill vinnande af upplysningar rörande bergsbruket har Kommittéen hufvudsakligen begagnat Bergsoch Kommers-Kollegiernes jemte Bergmästarnes senaste årsberättelser. Då jerntillverkningen utan tvifvel är den vigtigaste i vårt land bedrifna bergverks-industri, har Kommittéen ansett sig böra på den statistiska kartan utmärka såväl de ställen der verkstäderna äro belägna, som beloppet af deras produktion i medeltal under åren 1855 till 1857, hvarigenom en åskådlig öfversigt vinnes af dess utbredning och fördelning öfver landet, äfvensom af näringens förhållande till nuva - 22 rande och ifrågasatta allmännare transportleder.
M. afgående underd. Skrifvelse, oaktadt denna förutsättning och förhoppning icke äger ett i ordalagen motsvarande uttryck i hvad som befinnes å de såkallade indragna raderna, eller den slutliga hemställan, sorn af R. St:r blifvit bifallen. Det synes icke särskildt för detta fall vara tjeuligt, att lt. St:rs skrifvelse göres vidlyftigare än eljest, och jag kan så mycket mindre för min del önska, att den ifrågav:de meningen inflyter, sorn den skulle kunna föranleda till det, efter min öfvertygelse fullkomligt vilseledande begreppet, att man icke skulle kunna utanordna lånet förr, än det visat sig till hvad räntefot Staten kan anskaffa penningar för sina jernvägar; och detta oaktadt StatsUtsk. alldeles icke åsyltadt att göra sin förutsättning så strängt bindande, som den likväl lätteligen skulle få utseende utaf att blifva, derest den i R. St:rs underd. Skrifvelse uptages, på sätt Exped.Utsk. trott sig böra göra. Jag tyckes i denna fråga kunna tala ganska opartiskt, då jag på detta runi afstyrkt det till Gefle-Dala-vägen föreslagna ytterligare lånets beviljande; men, mine Hrr, jag har den stora aktning to Den 16 Januari. för hvad sora vunnit helgd af ett E. St:rs beslut, att jag måste önska att allt sådant framträder inför thronell rent, klart, bestämdt och utan vilseledande utvexter. Det är derföre som jag förordat en förkortning af ifrågav:de skrifvelse-förslag; men då detsamma icke finnes i K. o. Ad:s händer, emedan det icke är tryckt, kan jag icke annat än erkänna, det en återremiss är ändamålsenligare, än att här på stället vidtaga den nödiga förändringen, hvars företräde E. o. Ad:s ledamöter måhända icke vid blotta åhörandet af discussionen, men utan ledning af det endast handskrifna och således ej för alla samtidigt tillgängliga skrifvelse-förslagets innehåll, torde med fullkomlig säkerhet upfattat, då deremot såsom jag tror ganska tillräckliga skäl för beviljandet af en återremiss torde vara anförda.
Utskottet har i detta hänseende ansett mindre välbetänkt, att institutets Styrelse, jemlikt stadgarnes 7:de §, eger att vid sig företeende omständigheter och, såsom det vill synas, utan lärarnes eget medgifvande emellan dem ”fördela läroämnena annorlunda” än de uti samma § blifvit af Kongl. Majit bestämda, i följd hvaraf Styrelsen således kan ålägga en Professor att, icke blott tillfälligtvis utan för längre tid öfvertaga hvilket ämne som helst, endast med iakttagande af föreskriften i nämnde §, att, när fråga kan uppstå om sönderstyokning af någon professors-befattning, framställning i ämnet bör till Kongl. Majit allåtas. En så vidsträckt rättighet lärer icke vara medgifven någon annan läroverks-styrelse; och bör densamma, enligt Utskottets tanke, åtminstone i så måtto inskränkas, att hvar och en vid institutet anställd Professor må, när något läroämne behöfver från hans befattning afskiljas, sjelf bestämma, i hvilka ämnen han företrädesvis eger att behålla undervisningen. — Bibehållandet af det nuvarande stadgandet måste, utom dess olämplighet i öfrigt, för institutet försvåra möjligheten att förvärfva eller bibehålla skickliga lärare, enär vetenskapligt bildade och praktiskt användbara personer torde linna betänkligt att söka en anställning, der dem ej ens är tillförsäkradt att få bibehålla de läroämnen, åt hvilka de företrädesvis egnat sig, äfven om den sökta eller erhållna befattningen varit afsedd för ett bestämdt uppgifvet läroämne; — och anser Utskottet lärarebefattningarnes nu ifrågaställda uppförande på ordinarie stat vara alldeles oförenligt med den osäkra ställning, lärarne måste komma att innehafva, sålänge omförmälda stadgande är gällande. Utskottet har äfven ansett sig böra taga någon kännedom om institutets verksamhet efter den förändrade organisationen; hvarvid, för bedömande af undervisningens omfång och ordnande, varit att tillgå såväl de af Styrelsen till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelser som de fastställda lektionsplanerna.
För att befordra teckningen af de nya actierne kunde bestämmas att af dessa 5 procent en eller tvenne skulle afdragas å capitalet. 4) Jag tror, att all premie-utdelning borde upphöra, sedan detta nya Bolag öfvertagit rörelsen. Härigenom skulle Staten tillskyndas en besparing, som ungefärligen svarar emot den förlust af räntan å nu varande Bolags skuld, som Staten de första liderne fick vidkännas. Håller man sålunda vinst och förlust mot 88 Den 5 Augusti f, m. hvarandra, så blir Statens förlust ingen, eller obetydlig, men det stora ändamålet vinnes. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 6 Augusti, förmiddagen. Hans Excellence Herr Grejve De la Gar* die, Jacobf Vid det Betänkande som nu sednast blifvit upplåst,I anser jag mig pligtig anföra några ord, för att rättvisa, om det fordrades, SeraphimerGillets behandlande af de medel under deras vård stå, men hvarom personer, vid ett flygtigt åhörande af nämnde Betänkande, möjligen skulle kunna tvifla. Då patienter icke botas lika hastigt, utan en del mäste å Lazaretten och Curhusen qvarstanna i längre tid och andra åter blifva snarare återställde; då matvaror och andra förnödenheter till Lazaretten, på åtskilliga ställen åro Den G Augusti f. m, långt dyrare ån å andra orf':r; samt då, vid en mindre Lazarettsinråttning, der ett visst antal betjening måste finnas och der flere patienter med samma betjening skulle kunna vårdas, kost. na,den för hvarje person nödvändigt måste blifva större, ån den utgjort, om flere sjuke varit intagne; så år det icke möjligt, att under hållsutgiften vid alla Lazaretter i Riket, kan för hvarje sjuknummer blifva lika.
För fullgörande af sådant kontrakt, äfvensom för. de lyftadé statsmedlens återbäring, ifall mot kontraktet brytes, bör ställas sådan säkerhet, som af Kongl. Majit i Nåder godkännes, o. Af Kongl. Majit eller af Fikets Ständer beviljadt anslag eller lån kan i allmänhet icke utbekommas förr, än arbetsföretaget blifvit börjadt, hvarefter utan återbetalnings-skyldighet anslagna medel få, successivt och i mån af arbetets fortgång, lyftas vid de terminer, som i kontraktet finnas utsatta eller särskildt af Kongl. Majit föreskrifvits; börande, så vida icke Kongl. Majit, med afseende å särskilda förhållanden, prÖfvar skäligt annorlunda förordna, någon del af sådant anslag i Riksgälds-kontoret innestå, intilldess arbetet är vederbörligen afsynadt och godkändt. Lånemedel få, sedan behöriga handlingar aflemnats, lyftas, på en gång, vid den tid, de som åtagit sig arbetets fullgörande, sådant åstunda. :o.
Och som det icke torde blifva så lätt lör skol-styrelserna att af försarolingarrie utpressa nya eller förökade bidrag till dels de examinerade lärarnes högre aflöning, dels älven småskolors inrättande, der sockuarnes folkrikhet och vidd göra en sådan åtgärd nödvändig, anser jag största delen af det sammanlagda statsbidraget eller minst 200,000 R:dr, böra användas till dessa ändamål, då återstoden, 111.000 R:dr, jemte ett ytterligare tillskott af staten af 15,000 R:dr, d. ä. tillsammans J 26,000 R:dr, böra anvisas för folkskole-organisationens af Utskottet i öfrigt uppgifna och Bih. lill R St. Brot. 1856 <V ll!ä7. A Sami. 2 Ajd. 8 Haft. 5 34 Sammansatta Stats-, Bertlin.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Bet. M 19. äfveu af mig erkända behof. Isynnerhet anser jag af största vigt hvad här blifvit föreslaget för lärare-bildningen och för tillsynen öfver folkskolorna. Men pä det att ofvannämnda del af skydds-afgiften eller de 200,000 R:dr må i någon mån främja ändamålet att dels uppbringa lönerna till ett visst minimibelopp af t. ex. 450 R:dr R:mt för hvarje folkskole-Ifirare, som ej tillika njuter aflöning såsom klockare eller orgelnist, dels äfven lemna uppmuntran till småskolorna, torde det af ufdeluingarne föreslagua vilkor böra bibehållas, att mot I af staten böra ? tillskjutas af församlingarne, der ej deras medellöshet blifvit tillförlitligen bestyrkt. För öfrigt är uppenbart, alt ingen säker beräkning kan göras af de uu erforderliga medlen för dessa ändamål, innan man genom redan inrättade ordentliga skol-inspektioner blir närmare förvissad om hvarje särskildt skol-distrikts både tillgångar och behof. Med det sednare hade således bordt börjas, innan man ens ingått i förslag om folkskolans vidare ordnande.
Då Beredningens motiver äga full tillämplighet på närvarande förhållanden och träffande besvara hegge ifrågavarande motioner, anser sig Utskottet höra åberopa och här anföra hufvudsakliga innehållet deraf. Utskottet förutskickar dock, i anledning af Herr Björcks framställning, den erinran, att en af Kongl. Maj:t vid 1847—1848 årens riksmöte till Rikets Ständer afgifven Proposition om antagande af ny Förordning angående förlagsinteckning blef af Rikets Ständer afslagen, sedan deremot blifvit anmärkt, bland annat, att alla de undantagslagar, som utgjorde stadgandena om förlag, snarare borde upphäfvas än vinna ytterligare utsträckning, så vida man ej ville medgifva alla samhällsklasser rätt att erhålla lån genom en likartad förpantning af lös egendom, — en rätt, hvars medgifvande man trodde snart skulle blifva af förhållandena påkalladt. Lag-Beredningen yttrar sig på följande sätt: “Nu mera bör väl rättigheten attgifva underpant i lös egendom icke rimligen kunna betraktas såsom ett privilegium för vissa näringsidkare. Tiden har hunnit så långt, att denna rättighet måste ega rum antingen för alla eller för ingen. Bland de näringar, som hittills ej varit gynnade, är jordbruket. Det hchöfvcr ej heller lagstiftarens gunst för att trifvas; men det behöfver — lika med alla andra näringar och arbetsföretag — rättvisa. Är det nu rätt, att den, som drifver bergsbruk, fabrik, manufakturverk eller annan sådan rörelse, får bereda sig kredit genom underpant af lös egendom, så måtte det ock vara rätt att en jordbrukare eller den, som delar hans yrke, då han ej kan erbjuda inteckning i fastighet, får på lika sätt förskaffa sig den kredit, han tarfvar för sin rörelse eller arbetsföretag
Vidare är af Lärare-kollegium hemstäldt att, då Professorn i pathologisk anatomi till sitt biträde endast hade att påräkna en tillförordnad Amanuens, men den ambulatorisk» naturen af denna befattning, i förening med den ringa aflöning densamma erbjöde, omöjliggjorde utsigten att vid detta studium fästa någon person, som mera uteslutande egnade sig åt nämnde för läkarebildningen så väsendtliga forskningsgren, en Adjunkt i denna vetenskap måtte vara anställd; hvarjemte och då, derest hela den pathologiskt-anatomiska institutionen komme att från lasarettet till Carolinska institutet förläggas, samt medel till erforderlig nybyggnad beviljades, nödvändigt blefve att för städning och öfriga bestyr med likhus, begrafnings-kapell, obduktions-sal, m. m., hafva en på stället boende person, Lärare-kollegium föreslagit, att en särskild vaktmästare för den pathologiska institutionen måtte varda på institutets stat uppförd, och erhålla, jemte lön, fri bostad och ved. liih. lill R St. Proposition N:o 79. Härförutan har Lärare-kollegium uti omförmälda till Kanslers-embetet ingifna skrift begärt Embetets förord dertill, att den nuvarande extra-ordinarie professionen i rättsoch statsmedicin måtte förändras till ordinarie profession, och aflöniogen vid denna läraresyssla från 1,500 R:dr till 4,000 R:dr förhöjas. I afseende på aflöningsvilkoren för lärarepersonalen vid institutet innehåller framställningen, att då det af särskildt utsedde kommitterade afgifna interimsförsiag angående den medicinska undervisningens ordnande i allmänhet afsett likställighet mellan lärarne vid de tre medicinska läroverken, hvad anginge så väl qvalifikationer som undervisningsoch examensåligganden, och till följd deraf äfven aflöning, samt då genom Kongl. Maj:ts på detta förslag hufvudsakligen grundade beslut i ämnet, likheten i förstnämnda hänseenden blifvit iakttagen, så fordrade äfven billigheten, att professorerne och adjunkterne vid Carolinska institutet finge uppbära löner, motsvarande deras vederlikars vid universiteten.
Hafva Landtmätare och Gode Män funnit, att vatten-verk ändras, flyttas eller alldeles uuifvas-må, eller att dess drift uppehållas skall, medan vattenledningen göres; då vare Jordegaren pligtig, att å den dag, som i stämningen förelagd är, vid äfventyr, att saken i annat tall icke då till pröfning upptages, hos Ratten nedsatta de penningar, hvartill Landtmätaren och / Förslag. 395 Gode Männen skattat vatten-verket, der det utrifvas eller lösas skall, eller dess försämring och egarens förlust medan det ej drifves, om det skall ändras eller flyttas, eller vattenledning göras; och galle om lyftning af sådane penningar, hvad om Bördeskilling i Lag är stadgadt. Varder sedan verket, dess försämring, eller egarens förlust högre skattadt, skall, Jord-egaren erlägga öfverskottet, innan vattenverks-egare verket afträder, eller något eljest till rubbning i dess gång företages. §. 10. Varder sökandens påstående af Rätten till torre eller mindre del gilladt, sätte Rätten viss id ut, inom hvilken domen, sedan den Laga ;raft vunnit, fullgöras må. A verk, sorn'ut r i firas eller lösas skall, åtnjute vatten-verks-egaren aga fardag, sedan Jord-egarens rätt att verket osa genom laga kraftvunnen Dom fastställd b 1 ifvir. Ar vatten-verk efter Dom utrifvet, då må $. II. All kostnad, sorn till affattning, afvägning och annan undersökning nödig är, skall Jordegaren ensamt stånda; hvarförutan lian bör ersätta, ändå att han saken vinner, de umgälder, vatten-verks-egaren, då han undersökningen Ijjvistar, så ock vid första Domstolen, måste vidkännas. Förslag. §• »2. Vid vatten-afledningar eller vatten-verks rifning, ändring eller flyttning bör noga tillses» att jord eller verk, som nedan ligger, icke genom öfversvämning lider skada. Sker annorleleues, gifve ersättning den det vållar.