Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är otvifvelaktigt, att, det befordrar helsa oell styrka, och nyttan bevisas än mera deraf, att det årligen mer och mer besökes af ynglingar; men då dessa ynglingar betala 12 R:dr Banco i månaden, tyckes det, att inrättningen kunde bära sig med det anslag 13 Den 32 Maji. af Staten det förut haft, enär det kan beräkna en icke obetydlig inkomst. Jag anhåller således, alt anslaget icke måtte ökas öfver de nu medgifne 2000 R:dr, hvilka jag visst icke vill bestrida, och hvilken summa jag anser vara ganska tillräcklig jemte det, som erhålles af dem, hvilka Gymnastisera. Herr von Hartmansdorff: Jag får förnya hvad jag nyss yttrade, att jag ej vill föranleda någon förminskning i anslagssumman, men jag hemställer, örn det icke vore lämpligt att vidtaga några försigtighetsmått, på det att, medan den förtjenstfulle stiftaren af Gymnastiken i vårt land ännu lefver, courser kunde blifva utarbetade, så att man vore säker, alt när han faller ifrån, det hela icke faller med honom. Ehuru Institutet redan haft anslag till Lärare och lärjungar i många år, finnes ännu ingen lärobok i ämnet, hvarken ti^ckl, eller jag fruktar ens skrifven, utan det beror på eleverne ensamt att tillämpa stiftarens undervisning, efter hvad minnet och vanan säga. Derföre om Staten skall gifva några ytterligare anslag, så bör den ock försäkra sig, att de redan gjorda och tillgörande kostnaderna icke skola vara för framtiden förlorade. Anslaget torde således böra gifvas under förbehåll, alt lärobok utarbetas, och att den ifrågavarande Directionen, eller den styrelse, under hvilkens uppsigt Institutet Den aa Mn ji. i3 ställes, ålägges vaka öfver verkställigheten, så att man kan hafva någon annan nytta af Institutet än den tillfälliga praktiken för ögonblicket. Friherre Cederström3 Jacob:
Han lyssnade med stort deltagande på deras berättelse och lät slutligen på Beppos ifriga böner förmå sig att med vigsel afsluta den roman, hvars näst föregående kapitel uppväckt en sådan storm af undran och skadeglädje der nere i staden. Beppo och hans unga hustru uppförde nu åt sig en primitiv koja, och sålunda grundlades Anncapri eller »Anacapri», nu en stad med 1600 invånare. Två år förrunno, och ännu var flyktingarnes uppehållsort obekant. Eremiten delade trofast med sig åt dem af sina knappa håfvor, och ehuru det visserligen väckte en viss undran, att han på senare tider behöft så mycket husgerådssaker, var hans rykte för helighet allt för stadgadt för att det skulle kunna lida af att litet jordisk slagg lade sig på vingarne. Emellertid hade så småningom ett litet, enkelt hus vuxit upp der uppe bland ängarne och träden; två unga lyckliga menniskor arbetade från morgon till qväll för att hålla nöden aflägsnad, och om också den unga hustruns ögon fårades ibland vid tanken på, hur dyrt hon köpt sin lycka, behöfdes blott en blick på mannens lyckliga ansigte för att ånyo framkalla leendet på hennes läppar. En dag vid slutet af andra året gick Lugio, nu en gubbe med snöhvitt hår och böjda skuldror, efter sjöstranden, då han plötsligt stannade som förstenad. Der uppe, högst bland klipporna, stod en ljus qvinnogestalt, hållande som ett bylte på ena armen, under det hon skuggade ögonen med handen och stirrade ned mot staden. Lugio vågade icke andas af fruktan att synen skulle försvinna. Hade han varit som förr, hade han klättrat dif upp, om också lifvet skulle ha sprungit, men han var bruten nu till kropp och själ; dotterns flykt hade slitit den sista hårda strängen ur hans hjerta. Hade han henne blott åter!
Borde man inte säga, att han inte är hemma?" "Ja, ja, att han inte är hemma, och att han inte kommer hem, och att jag är sjuk, sängliggande, och inte tar emot någon." När John råkade vara hemma, gick han vanligen sjelf och öppnade, och då sprang Alma och tittade genom dörrspringan, för att se hvem det var som kom. När hon återvände till sin plats, höll hon handen tryckt emot hjertat och hviskade: Gud ske lof, det var bara den eller den! Vidare fäste sig sömmerskan vid att hon aldrig med sorg eller saknad talade om sin mans förestående bortresa och ej just synnerligen tycktes bry sig om att hon för hela vårvintern skulle komma att vara ensam. "Kommer det inte att bli ledsamt, då frun för så lång tid måste vara skild från rektorn?" frågade hon en gång. "Inte det minsta," svarade Alma. "Om det berodde på mig, så skulle jag hellre vilja bo alldeles ensam, långt borta i skogen, så att ingen någonsin skulle finna mig." "Men der skulle vargarna äta upp frun." "Än sedan! gerna för mig!" "Skulle frun önska att få dö?" "Det skulle jag." "Gud i himlen, riktigt sant? Till exempel nu genast?" "Nu på ögonblicket." "Och frun skulle inte det minsta vara rädd?" "För hvad?" "Jo, för att hvart frun sedan skulle komma." Guvernanten Celias minnen GUVERNANTEN CELIAS MINNEN. AF FÖRF. TILL GRANRISKOJAN. »Kom så en annan kärlek. Den började så tyst och småningom, som nattens stjernor tåga fram. Först ser man blott en här, en der; men oförmärkt de vexa till i glans och antal, tills de fylla hela fästet». Helsingfors. Finska Litteratur-Sällskapets Tryckeri, 1852. Imprimatur: H. Molander. INLEDNING. I en båt på Mallasvesi. Sjön Mallasvesi ligger ungefär vestsydvest i det vackra Tavastland. Förenad är han genom ett sund med Roine, hvilken, belägen nordvest om Mallasvesi, till en del ligger utom Tavastland och i Satakunda.
Det myckna, som redan i denna sak blifvit ordadt, skulle visserligen göra för mig öfverflödigt, att genom ytterligare anförande trötta Ridderskapets och Adelns tålamod; men då frågan är om en stadga, som så hufvudsakligen, i både moraliskt och ekonomiskt hänseende, ingriper uti hvarje jordbrukares nu för tiden snart sagt enda möjlighet att draga nytta af sin jord, förädla eller till värde förvandla sin äring; då Ladugårdens bestånd och framfödande oftast derå beror, de tider mindre gynnande fodertillgångar neka sitt biträde; då potates-planteringen stigit till en för nå - Den 4 J11 nii f. m. gra ar sedan, likaså okänd, som föga föresedd höjd; då Landtman, i förlitande på de af Ständerne begärde och af Regeringen utgifne Stadgar, i och för Bränvinsbränningen nedlagt dryga kostnader på förbättringar, som, jemte en ökad vinst flir den enskildte, i samma mohn blifva det för det allmänna; bör man ej undra, om man vid framställningen af Stadgar, som omkullkasla de förra, göra om intet använde kostnader, hafde bemödanden och gjorde förbättringar, önskar en noggrann pröfning af de nya förslagen, en öfvertygelse om det nyas företräde i gagnelighet framför det gamla, om nödvändigheten att livart femte år ändra, hvad man, efter nogaste öfvervägande fem år förut ansett bäst och nyttigast, och om den omtalte förmonen för Staten (under hvilket fagra namn man söker bemantla de ändringar som föreslås) verkligen medförer det allmännas väl, och det utan att med detsamma våldföra den enskiltas rätt och dess på gifne stadgar och bud grundade förhoppning att ostördt njuta, hvad man, utan annor mans förnärmande, påkostat till förädling af egne producerade Natur-alster, till uppl)jelpande af sin jord och till underhåll af sin Ladugård. Långt ifrån mig vare, att under dessa benämningar vilja yrka något, sorn ens kunde få sken af, ännu mindre vara, ett gynnande af en öfver höfvan utsträckt bränningsrättighet, eller som åsyftade att lill 9* i3a Den 4 Junii f. m.
Herr lif Stenhoffs motion åsyftar tillvägabringandet af en total Reform af Tullstyrelsen samt grtinderne för förvaltningen af Tull-medlen, hvilka, om de rättelligen behandlas, förmenas Öfverstiga alt hvad derunder både blifvit beräknadt, och verkeligen influtit. 1 detta afseende har Herr äf Stenhoff tillstyrkt, att Tull*. Di rectionen inskränkes till en General -TullDirecteur och högst 3 ne Ledamöter, med behörig Can.tzli-Betjening; att Ofver * DirecteursEmbetet alldeles indrages; att en af Tull-Styrelsens Ledamöter uppdrages att, turvis, resi omkring Landet > för att eontrollera vederböTande Oflicianters förhållandén: att hela Tullverket uppföres på Rikets Stat: att Tull-Styrelsens Ledamöter och de fleste vid Tull - Staten varande F.mbetsoch Tjenstemän icke måga skiljas ifrån sine Tjenste-befattningar annorlunda, an efter Laga åtgärd: att Lotsoth Dykeri-inrättningärné sammanslås med Tull-verket: att Tull-Räkenskaperne förenklas, och Redogörelsen för Tullverket ställes under säkrare Lön - Stats2 och BesvärS-Utskottens Betunkanden. 10711 troll, än hittills; samt att Landt-Tulls-bevak* ningen, såsom öfverflödig, och onödigt betungande för Landet, genast borde upphöra; Till vinnande af hvilket allt vidare blifvit föreslagit: att Revision af Tullverkets Räkenskaper med det snaraste måtte verkställas: att ett serskildt Utskott kunde tillförordnas att upptaga alla ärender, rörande Tullverket: att, då en Commité vore satt till öfverseende och granskning af Tullverket i det hela, denna Cemmitées Protocoller och Handlingar måtte infordras: sann sluteligen att, genom en stor Deputation, hos Kongl. Maj:t måtte i underdånighet framställas vigten af en nödig reform af hela Tullverket och dess organisation.
Mds iNåd. disposition, med anhållan alt ett fullständigt system för Sveriges jernvägsanläggningar mätte upgöras, och för kommande Ständer framläggas, då blir tillfälle att bestämma hvad som med stambanor och hvad som med bibanor skall förstås, och under sådane förhållanden förfaller alla de anmärkningar, som blifvit gjorde emot Ulsk:s yttrande om bibanor och stambanor, och hvilka som äro af den ena eller andra naturen. Det har varit nödvändigt för Utsk. att här uttala en grundsats, nemi. alt stambanorna skola anläggas af Staten, och det derföre, att en ganska stark påtryckning har från andra sidan egt rum, att enskilte skulle i vårt land få anlägga alla våra stambanor. Utsk. har velat aflägga en protest deremot, och det är. den, som Utsk. hoppas alt R. St. må godkänna. Jag ber dessutom att få fästa uproärksamheten derpå, att, ehuru Slaten är egare och anläggare af Stambanorna, så hindrar detta icke upgörande af beting för vissa 160 Den 22 September f. m. delar af arbetet, och att lista §:n ingalunda hindrar Staten alt öfverlemna arbetets verkställande ät enskilta kompanier; men deremot hindrar den i min tanka och bör hindra Staten alt öfverlemna hela bandelar åt entreprenörer eller enskilda. J torde vela, M. Hrr! hur det tillgår på dessa entreprenad-auktioner. Staten får på dessa auktioner betala tio gåuger mera än om Slaten haft det förtroendet att sjelf utföra arbetet. Vid dessa auktioner sammansätta sig spekulanterne, en af dessa spekulanter framträder med anbud; de andra underbjuda summan, men vinsten delas sedan emellan dem alla. Sä går det lill vid våra öfriga entreprenadauktioner, och så kommer del att gå vid frågan om jernvägar. Der skulle Bet a kompanier, i stället för att täfla, slå sig tillsammans, hvarpå de kunna skörda en ganska anständig vinst, och sedan skulle bolagen dela sig emellan denna vinst.
Om del då inträffar, hvad sorn handt mig, eller att man är förordnad att vara föredragande i sagde verk, der man måste vara närvar. 5 dagar i veckan, har man temligen svårt att derjemte fullgöra ett så beskaffadt uppdrag, som det jfrågavar. Emellertid är det föreslaget, att man skall böta i händelse man ej inställer sig vid taxerings-comitéernes sammanträden, äfven om Statens tjenst skulle lägga hinder derföre. Ett sådant stadgande är, såsom hvar och en torde finna, orimligt. Hittills har, i fråga om utseende af ledamöter för R. o. Ad., så tillgått, att sedan Ridd.-Direkt. utvalt vissa personer, så kringskickas till de valde en lista, innehållande deras namn, hvarpå desse, i händelse af förfall, skrifva ordet ”hindrad”, i hvilket fall nytt val måste anställas och detta fortsättes till dess att alla de valde förklarat sig vilja uppdraget sig åtaga. Nu har man föreslagit att borttaga denna rätt och i stället stadga skyldighet för hvar och en kallad, som är hindrad ali visa laga förfall, ifall han vill undvika att bötfällas. Della stadgande anser jag orimligt, hvarföre jag yrkar afslag derå. Frih. Raab: För min del kan jag icke inse annat, än att om en person är af tjensteåligganden helt och hållet upplagen och derigenom hindrad att åtaga sig ett sådant bestyr, som det ifrågavar., sådant må gälla såsom laga förfall. Men något särskildt undantag för ledamot i kammar-rätten torde ej böra stadgas. Deremot anser jag det i allmänhet vara rättvist och billigt, att samma ansvar bestämmes för ledamot i stad, som det hvilket gäller för dem på landet. Ett dylikt stadgande har länge varit Den 12 April f. m. 137 gällande för landet, ulan att man försport något missnöje deröfver. Jag tillstyrker bifall. Hr Aminoff: Jag anser mig skyldig upplysa, att förhållandet verkligen hit lills varit sådant, som Hr Tham uppgifvit det, eller att sedan en lista blifvit, upprättad på de af Ridd.Direktm utsedde ledamöter, kringskickas den till dem och om någon derå tecknar sig vara hindrad, blir han fri och annan person utses.
D å t. ex. en ökad matlust suggereras en, som lider af brist på aptit, är j u af ingen betydelse den förebråelsen, att ett attentat gjorts m o t den sjukes frihet, då j u samma förebråelse drabbar alla medikamenter, som verka i denna riktning. Eller om hos en drinkare bortsuggereras smaken för spritdrycker, i det man framhåller för h o n o m, att alkohol i öfvermått i längden åstadkommer ruin, moralisk o c h fysisk d ö d, eller om hos cn morfinist suggereras vedervilja o c h afsky för morfinet, så göres visserligen ett ingrepp i dessa sjukes frihet, det är sant, men just deras vilja var sjuk o c h härden för deras sjukdom. Med förmanande, uppfostrande, lugnande, tröstande ord b ö r alltså suggestionen under det hypnotiska tillståndet handhafvas. Man söker att bringa till utveckling det goda, som finnes i hvarje människobröst, o c h går man den sjuke sympatiskt till mötes, kan m y c k e t uträttas i denna riktning. O m den hypnotiska behandlingen så uppfattas o c h praktiskt tillämpas, ligger däruti ett betydande element till själfuppfostran för den sjuke, s o m därigenom lärer sig att bättre b e d ö m a sitt tillstånd, hans egoism smälter bort o c h i stället för att blifva danad till en maskin, som på det o c h det klockslaget skall göra det o c h det eller underlåta det o c h det, vinner han friheten att handla o c h lefva som cn frisk människa. Härmed bortfaller allt tal om inskränkning eller, som man stundom får höra, totalt upphäfvande af all egen vilja genom den hypnotiska behandlingen. D e t är just raka mostatsen, som äger rum, det finns ytterst få, som ej blifva viljestarkare g o n o m denna behandling.
M. täcktes låta anställa undersökning, huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, staten af postverket för närvarande erhåller, postskjuts-skyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen att fullgöra de ©hera, hvarifrån de nu äro befriade, samt derefter och sedan vederbörande blifvit hörde, till Rikets Ständer afgifva nådig framställning i ämnet; men att E. K. M., oberoende af en sådan organisation af postväsendet, måtte låta vidtaga de förändringar i afseende derå, lnilka, utan Rikets Ständers hörande, må kunna åvägabringas till lindring i omförmälda besvär, vare sig genom brefvens afsändande med ångbåtar eller på annat tjenligt sätt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Augusti 1848. Bih. till R, St. Fröt. °c/» 18 4-3, lo Sami. / d/d. 44 346 ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, IV.-o 166. Uppläst oell godkändt lios Ridd. och Adeln den 2 Aug. 1848. Preste-ståndet den 3 — *— Borgare-ståndet den 5 — —- Bonde-ståndet den 5 Rikets Ständers underd. skrifvelse, angående nytt arrende för krono-säteriet Boda. Stats-utsk. Uti., N:iis 171 oell 212, Mern. N:o 234 samt Först. Stats-utsk. Mein., N:o 272. S. A. K.
Taffelpengar 1,000: 4,504: — anmälande Stats-kontoret härvid i underdånighet, att nämnde lön blifvit upptagen till sitt nuvarande belopp, emedan Stats-kontoret ansett sig böra till Kongl. Maj:ts Egen Nådiga pröfning öfverlemna frågan om bestämmande af den summa, som borde för Prcsidents-embetet bestås. 3 Slats-kommissarier å 2,600: — Kancelliet : 7,800: 1 Sekreterare 1 Registrator och Aktuarie 1 Ombudsman, arfvode . 3 Kancellister å 600 Arfvoden för Protokollsföringen å 200 R:dr till hvardera . R:dr 5,000 Arfvoden till extra biträden -400 I Räntmästare, dito, liin arfvode lön arfvode RänteKammaren : 1,800: — 800: — 1,800: — 800: — ‘2,600: — 29,104: 6,400: 1 Bokhållare 1 Kammarskrifvare 2,600 1,200 600 Till gratifikationer åt verkets ett belopp, extra ordinarie tjenstemän ungefärligen motsvarande hvad, under namn af ljuspenningar, hittills årligen till dem anordnats, eller Summa B:ko R:dr 46,170: 52.
N:o 5t, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af föreskriften i 228 §:n af nu gällande baneoreglemente, angtde förkortande i visst fall af låneliden vid omsättning af från Bancodisconten erhållet lån; och mern. N:o i52, med hemställan om afskrifning af obetald arrendeafgift för den till Malmö lånecontors. hus höranda gårdsjord. Vidare föredrogs PresteSl.vs den 27 sist!. Febr. på bordet lagda prot.utdr., med inbjudning till MedSt:n att förena sig om en und. anhållan hos K. M., att dag för innevar. riksmötes slut måtte varda bestämd. Frih. Ced erström, Jacob: Grundlagen bestämmer i hvilken ordning och när R. St. böra hos K. M. göra anmälan om riksdagens afblåsande. Att i en annan form och annan ordning besluta något derom, då det är högst problematiskt om det verkligen kan inträlfa hvad man här förutsätter, anser jag vara alldeles formvidrigt och tillstyrker derföre afslag på PresteSUs nu föredragna inbjudning. Den 3 Mars f. m. 69 Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag tror visserligen lika med Frih. Cederström, det ej vara lämpligt att i närvar. ögonblick fatta ett sådant beslut, hvars verkställbarhet ej kunde med säkerhet förutses. Men deremot hemställer jag till R. o. Ad., om ej ett annat beslut kunde fattas, hvarigenom riksdagens afslutande i möjligaste måtto förbereddes. Det vore nemi., att sådana mål, hvilka angå statsreglertn , vare sig den ordinarie eller den extra, och sådana bevillningsinål , hvilka med slatsreglertn äga sammanhang, måtte företrädesvis för andra uppföras på föredragn.listan och företagas utan hinder af dem, som förut stå på benne och som eljest vore i ordningen att förekomma. Derigenom skulle man, såsom jag tror, på ett riktigare och tillförlitligare sätt vinna det mål PresteSt. åsvftar. Hr Le fre'n , J o h. Pehr:
Sedan Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, på behörigt sätt blifvit constituerade, begäre de hos Konungen, medelst Deputationer, deras Talmän, hvjlka Konungen då förordne. Enär Landtmarskalk eller Talmän under Riksdagen af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Ridderskapet och Adeln af den främste närvarande Ledamoten, enligt Riddarhus-Ordningen, och i de öfriga Stånden af vice Talmän, hvilka likaledes, vid Riksdagens början, af Konungen utnämnes. Under det Borgareoch BondeStånden samlas, och innan deras Talmän förordnade äro, föres till vidare ordet: hos Borgare-Ståndet af Hufvudstadens förste Fullmäktig, och i Bonde-Ståndet af den närvarande Ledamot, som de flesta Riksmöten bivistat. Då, i händelse af underlåten kallelse af S/ats-Rodet, de i 10 § nämnde vederbörande till Riksdag kalla, äge Ridderskapet och Adeln l:o Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres bivistat. Då, i händelse af underlåten kallelse af Regenten eller Regeringen, de i 10 § nämnde vederbörande till Riksdag kalla, äge Ridderskapet och Adeln lfi Konslilutions-lJlskollels Memorial jV.-o 2. att nämna Landtmarskalk, och Borgareatt nämna Landtmarskalk, oell Rorgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, sina och Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. Talmän. § 26. Konungen, eller, i de fall 4, ö, 6 och 7 §§ omröra, Siats-Rådet, läte genom en Härold, under hittills öfliga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrättad Gudstjenst, må sammankomma på Riks-Salen.
I brist af annan öfverenskommelse, beräknas frakt, som utgår efter mått, vigt eller mängd, i förhållande till det utlastade, men ej till det inlastade godset. Bih. till B. St. Skrifvelse, t\:o 164. § 110. Der ej vid konnossements tecknande särskildt, förbehåll "jordt år, skall betingad frakt gäldas fullt ut, ändå att under resan gods, som förskämning underkastadt år, tagit skada, eller kreatur dött. Flytande varor har man rått att öfverlåta för frakten, når mera ån hälften utlåkt. Denna rått, som gåller för hvarje särskildt käril, går dock förlorad, der den ej begagnas förr, ån varorna blifvit emottagna. Den kan ej göras gällande, om befålhafvaren vid inlastningen anmärkt, att kårilet varit bristfälligt, och derom å konnossementet anteckning gjort. § Hl För det gods, som genom skeppsbrott, plundring af sjöröfvare, uppbringning, vådeld ombord, eller annat olycksfall går alldeles förloradt, vare egare ej skyldig att frakt gälda. Ar frakten på förhand betalad, bafve han rått att den återfå. § 112. Oaktadt gods gått förloradt, beräknas full frakt för detsamma: l:o. når det ersåttes i gemensamt haveri; 2:o. når det under resa blifvit såldt för fartygets behof, såvida ej fartyget och det öfriga godset efteråt förolyckas. § 113. Blifver hela eller någon del af lasten efter skeppsbrott bergad, eller efter uppbringning frigifven, då beräknas för det bergade eller frigifna godset frakt till olycksstållet, enligt de grunder § 5 bestämmer. Fortskaffar fartygs befälhafvare det gods till bestämmelseorten, njute full frakt. § H4. Sker skada å fartyg under resa, så att nödhamn måste anlöpas och lasten utlossas, och vill lastegare eller hans ombud ej afbida fartygets iståndsåttande, utan öfver lasten förfoga; gålde full betingad frakt.
Då Utskotten i mindre vigtiga ämnen sökt att genom vidlyftiga undersökningar utarbeta och utreda frågan, hade Utskotten i denna sak med fördubblade ansträngningar bort tillse, om icke sått fanns, hvarigenom den af Utskotten sjelf i premisserna medgifna Jörman skulle kunna tillskyndas den betryckta, allt uppehållande jordbrukande medborgareclassen. Dertill tyckes mig så mångå förenade kraftiga och talande orsaker hafva bort uppmana Utskotten, nu isynnerhet, då jordbrukaren, hvarmed jag menar den egentliga Ronden, betungas med ökade bekymmer, dels derigenom 4 6 Ven S Augusti f, rn. att en lika personel bevillning är beslutad dels, derföre att ingen progressiv förinpgenhetsafgift kommer att utgå, och dels för det att beskattningen för consumtion och öfverflöd, allt på jordbrukarens bekostnad, skall upphöra ehuru, såsom en stor Statsoeconoru säger, af alla beskattningar, ar o consuint iöns af gift g r, de som låttaft utgöras Blott genom den sednare art upphåfde, mäste förmodligen den ^dermedelst hittills utgångna luxbeskattningen med mera än hundrade tusende R dr Öka deri allmänna Bevillningén , icke litet kånbart, då Stockholms stad ensamt erlade för consumtion och öfverflöd öfver 20,000 Rdr, hvilka nu af jordbrukaren måste utkråfvas, ehuru rättvisan och billigheten påkallad!, att man i stället att upphäfva 5 Art. 1 §. i 1818 års BevillningsFÖrordning deri tillagt, hvad jag vördsamt till lindrande af Landtmannens skattebördor, föreslog, nemligen bevillning för CaractersFulhnagler, för Guld och Silfverbroderier, för Vagnar och Spannhäftar, för utländska porcellainer och kläden, för Strutsfjädrar, Silke.stytler samt för ägta pärlor och juveler. Hvad Bonden för Tobak och Silke hittills betaldt med några skilling, får han härefter, måhända, fylla med lika många R:dr derföre, att bevillningen för consumtion och öfverflöd blifvit tillintetgjord.