Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, bortgått och aflemnat Ordför:de-befattningen åt främste närvartde ledamoten, Fullmägtigen för Grefliga Ätten N:o 8. Oxenstjerna af Korsholm, Hr Frih. Åkerhjelm, Carl, befunnos röslerne hafva utfallit som följer Ja — 17. Nej — 28. Uppå sedermera af Hr Frih. o. Ordform framstäld propos., upskjöts pröfningen af de återstående §§:ne uti ifrågavande förslag lill förordning till eftermiddagens plenum och åtskiljdes H. R. o. Ad. kl. 3 e. ra. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen elen 13 September 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prot.-utdr. för förmiddagens plenum. Fortsattes pröfningen af LagUtsk:s, uti dess Betänk. N:o 42 afgifna förslag till förordn., ang:de allmänt kyrkomöte. §:n 2. Gr. Sparre, Erik: Emot Ulsk:s förslag i denna puukt har jag att anmärka, att de af Ulsk. föreslagna valen i 3:dje §:n egentligen höra hit, och då dessa §§:r icke gerna kunna åtskiljas, enär den 3:dje handlar om sättet för de personers val. hvilka enl. den 2:dra skola deltaga i mötet, så kommer jag af sådan orsak att tala Den 13 September e. m. 349 på en gång om bägge §§:ne. Det är sagdt i 3:dje §:n att ”val af Prestman lill ledamot vid mötet sker i den ordning, som för val af Riksdagsman inom PresteSt. stadgad är.” Då nu f. n. Kyrkoherdarne välja för sig och Komministrarne för sig vid val lill Riksdagsman i PresteSt, men något sådant icke här är stadgadt, ulan alt det skall väljas en prestman från hvartdera stiftet, så ligger någonting serdeles otydligt i denna fråga, och man får icke reda på hvad Utskts mening i sådant afseende må vara.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o 5, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embets-förvaltning från sednaste till innevarande Riksmötes början, fann Ståndet den deri omfgrmälda frågan om ökad aflöning åt såväl Justitieombudsmannen som hans kansli böra till Stats-Utskottets behandling öfverlennes, hvaremot Utlåtandet i öfrigt lades till handlingarne. Prot.-Utdrag den 19 December 1856. 149 Frän Vällofl. Borgare-Stdndet. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskotlets Memorialer: N:o 1, om antagande af tre Kanslister utöfver den i Riksdags-ordningens 24 § bestämda Kansli-personal. Bifölls. Och N:o 4, med återlemnande af en utaf Friherre von Saltza, Philip, väckt motion. Motionen ansågs böra till Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-V(skotten öfverlemnas. S. D. Föredrogos ånyo Slats-Utskotlets Memorialer: N:o 14, med återlemnande af en inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmäk tigen Nils Svensson från Christianstads län väckt motion. Motionen ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. N:o 15, med återlemnande af en inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmäk tigen J. E. Rutström väckt motion. Motionen ansågs böra till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteras. Och N:o 17, i anledning af återremiss å det, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns ökade riksdags-kostnader, afgifna Memorial N:o 9. Lades till handlingarne. S. D.
Olämpligheten af den föreslagna afgiften visar sig egentligen på gränsen emellan de bestämda afdelningarna. Om jag med ett exempel skall upplysa detta, så torde R. o. Ad. tillåta, att jag täger den minsta lönen, på det att man må se att orättvisan drabbar den lika mycket som de högre. Det är gifvet, att den som har ion rtdrs lön, betalar 2 r:drs bevillning; men skulle det hända att någon hade Joo r:dr och af s^-i sa för l)an betala 3 r:dr: mister således icke allenast de 2,4 skara öfver 3oo r:dr utan derjemte 24 sk. till af de 3oo, för hvilka han eljest blott hade betalt 2 r:dr. Denna orättvisa ökar sig med hvarje grad, så att om någon, som har 1000 r:drs inkomst och derför i bevillning erlägger 21 r:dr, skulle händelsevis komma att få 1001, sä måste han betala 26 r:dr af den summa han erhåller. Han mister således icke blott den ena rtdrn utan 4 dertill. Till en slik obillighets förekommande, kail jag ej annat än understödja Frih. Nauckhoffs förslag. Om R. o. Ad. skulleantaga procentberäkningen, så är det ju ingenting, som hindrar Bevillri.Ulsk. att uppgöra förslag till tariff med s igande procentberäkning för högre löner, blott man förekommer den obillighet jag antydt. Hr von Rosen: Jag fruktar all det sätt, som Frih. Nauckhoff yrkat och Hr von Hartmansdorff understöd!, sätter oss i samma förlägenhet, så snart en stigande procentberäkning skall ske; ty om jag beräknar procentvis, så blir förhållandet detsamma, när jag kommer till gränsen. Jag kan ej fatta ändamålet med procentbei åkningen , när det blir i stigande. Frih. Sprengtporten: Procentbei äk nings införan de, i stället för bestämd tariff, torde medföra svårigheter vid sjelfva uppbörden och fordra uträkningar, sorn i annat fall icke varit behöfliga.
— N:o 10. angående stämpling af spelkort och afgiften derför. — N:o 11. angående stämplade pappers-afgiflen. IV. B. 578. A. 601. IX. E. 600. — N:o 13. angående tullbevillningen. Se vidare Utskottets Betänkande N:o 23 samt Stats-Utskottes Betänkande N:o 278. — N:o 14. i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet N:o 9 angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning. Se Utskottets Betänkande N:o 9. IV. B. 605. IX. E. 600. — N:o 15. i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet, N:o 11, angående stämplade pappers-afgiften. V. B. 39, 77. A. 137. VI. E. 73. — N:o 16. i anledning af gjord anmärkning emot Betänkandet N:o 10, angående stämpling af spelkort och afgiften derför. VI. B. 105. A. 108. E. 510. — N:o 17. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning. IX. E. 600. — N:o 18. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut rörande stämplade pappers-afgiften. VI. B. 105. A. 108. ( 28 ) Bevillnings-Ulskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 19. i anledning af Herr Rollis, C. R., motion om bestämmande af en assurance-afgifl för summor, som under recommendation med posten afsändas. VI. B. 105, 108. A. 118. VII. U. 190. A. 227. VIII. E. 287.
Expeditions-Utshottels Förslag till lind Skrfvelse, N.o 149' 299 Sättning och handel i en folkrik ort, samt enär härtill kommer, att, enligt hvad hos Rikets Ständer blifvit upplyst, Wadstena till kronomagasin begagnade slofctr har ett upplag af omkring 6,000 tunnor spanmål årligen, och hamnanläggningen''således, i händelse slottsbyggnaden kommer att för samma ändamål fortfarande begagnas, skulle komma att medföra ej mindre minskning i kostnaderjie för lastningen af berörda spanmål, fin sannolikt äfven en tillökning i hyran för den del af slottet, sorn kan åt enskilde upplåtas, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att för ifrågavarande hamnanläggning bevilja staden Wadstena elt lån af trettiotvå tusen (32,000) riksdaler, emot förbindelse för staden att ansvara för arbetets fullbordan efter fastställd plan samt under iakttagande i öfrigt af de vilkor, som blifva af Rikets Ständer bestämde. 9:o Enär uti det af styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader afgifna oftaberörda förslag jemväl förekommer fråga om siats-anslag för en hamnbyggnad vid staden Grenna, och då nämnda förslag, i sammanhang med E. K. M:s nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, vore under Rikets Ständers Stats-utskotts handläggning, har E. K. M. medelst nådig remiss af den 5 förlidne Maj behagat till bemälde Utskott öfverlemna en af E. K. M:s befallningshafvande i Jönköpings län, uti skrifvelse af den 24 förutgångne Mars, afgifven förnyad underd. framställning i fråga om ofvanberörda ha tunby ggnads-företag, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att taga ärendet under närmare pröfning. Af de till detta ärende hörande handlingar inhemtas, att, sedan, enligt E. K.
Regerings-Formen, innehållande ett tillägg om ersättning för förplägning vid trop-, pars tåg, för att viii denna Riksdag till afgörande föreslås, stadnade inom Utskottet tvenne Stånd emot två, i anledning hvaraf Utskottet, såsom alternatif, till Riksens Ständers afgörande får hän skju - 5» Den 13 April. skjuta, huruvida det vid denna §. gjorda förslag till tillägg hör till afgörande nu upptagas eller uppskjutas. Af samma anledning och på lika sätt får äfven Utskottet såsom alternatif framställa, huruvida förslaget till ändring uti 110 § Regeringsformen, om bestämmandet af pluraliteten vid omröstningar inom Riks-Stånden, enär fråga kunde uppstå att ställa under tilltal eller beröfva sin frihet en Riksdagsman, för dess gérningar och ytt* tranden i Riks Stånden eller något Riksens Ständers Utskott, bör till afgörande nu upptagas eller uppskj utås. ytterligare får Utskottet af samma skäl, såsom alternatif hos Riksens Ständer anmäla 34 § Riksdags-Ordningen, om Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottets befattningar, och ett i anledning deraf på bordet hvilande förslag till förändring, derigenom ett tillägg vid §:ens slut, ledandande till större tydlighet i afseende på verkan af måls remisser till Utskottet och deras ytterligare behandlingssätt. Vidare föreslår Utskottet Riksens Ständer att till afgörande upptaga förslaget till ändring i 38 § Riksdags-Ordningen, innehållande stadgande att alla omröstningar inom Riksens Ständers Utskott skola förrättas per Capita, men ej Ståndsvis. Slutligen trodde sig Utskottet till afgörande vid denna Riksdag, böra anmäla förslaget till ändring - Den 13 April, 59 dring i 56 §. Riksdags-Ordningen,' rörande mntions-ridens inskränkning till en månad efter Riksdagens början, hvilken beräknas ifrån den dag Konungens Proposition om Stats-Verket till StatsTJtskottet blifvit öfverlemnad. y
Äfven jag tillstyrker, att vi måtte bestämma nödige formulär för ett Diarium, och om, på sätt Grefve Gyldenstolpe föreslagit, en column för anteckningar angående de öfrige Ståndens beslut tillsättes, så tror jag, att det nu ifrågavarande formuläret är antagligt. I öfrigt vill jag blott, i anledning af hvad Grefve Gyldenstolpe nyss yttrade, erinra, att, då ett Stånds beslut vore för vidlyftigt att helt och hållet i Diarium intagas, man blott behöfde sätta: ”ut in prolocollo,” efter hvilken hänvisning vederbörande finge göra sig närmare underrättade. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla det af RiddarhusUtskottet uppgjorde formulär med den ändring, att i:a Afdelningen Litt. B borde innehålla motioner, väckte af enskilte inom Ståndet eller af Utskott; samt att vid andra och tredje Afdelningarne skulle tilläggas en serskild column, hvaruti borde upptagas underrättelse om de öfrige RiksStåndens beslut i hvarje ämne. Bifölls. Uti alla öfrige delar blef RiddarhusUtskottets förevarande Memorial, uppå serskildt gjorde propositioner, af Ridderskapet och Adeln oförändradt bifallit.
Om detta beslut innefattar, att ingenting är afgjordt af hvad som står i förslaget, utan kan af R. St. göras om; så vore det lika så godt att genast slå betänk, tillsammans och icke befatta sig med dess ytterligare granskning, emedan det hvarken blefve bindande till fördel för dem, som vilja tvinga församlingarna, icke heller af någon vigt för dem, som ej vilja gå längre, än jag tror att närvår. omständigheter kunna medgifva. Öfverläggningen vore således, å ömse sidor, utan nytta och ändamål. Sådant kan jag icke anse något förslag till författning böra vara. Oberoende af detta första stycke, hvilket så till sägandes innebär en ursägt för Utsktn att hafva gått längre än vederbort, anser jag nödigt att man nagelfar med hvarje särskildt stadgande, för att visa det man verkligen har allvar med hvad man stadgar och att det icke är ett tomt tal. Man säger, att om en fast skola underhålles i församlingen, så skall man derigenom slippa att hålla flera skolrum för de flyttande skolorna. Der, hvarest en fast skola kan bildas, behöfvas icke flyttande skolor eller ruin dertill. Der åter de flyttande skolorna behöfvas, der måste man hafva rum både för dem och för den fasta skolan, ifall begge dessa inrättningar skola finnas inom samma församling. Man har yrkat bibehållande af föreskriften, att de fasta skolorna skola hållas öppna 8 månader om året. Om det ovillkorligen påbjudes att de skola hållas öppna 8 månader, så torde läraren få sitta i skolrummet och förnöta sin tid med läsning, ofta för blott 3 eller 4 barn; ty troligen lärer det icke blifva möjligt att under den hårdaste årstiden eller under andetiderna ett större antal barn kan besöka sko - 20 H. Den 10 Februari e. m. lan, åtminstone i vissa landskap. Någon ledamot trodde att kölden icke skulle hindia barnen att gå i skolan. Om hon gör att pelsar behöfvas för väl klädda soldater, som stå under tak, så måsle hon vara ännu mindre fördraglig för fattiga barn, som äro klädda i trasor, och som ofta måste gå genom skogar eller öfver isar för att komma till skolan.
Öf ver-råntan i BancoDisconten, ej måtte komma alt stå i strid med dst beslut vi nu gå att fatta. Grefve af Ugglas, Gastaf: Uti Utskottens sednare Betänkande finnes anfördt, att, enligt nu gällande Reglemente, med Öfver-råntan kommer att förhållas på samma sått som för Banco„ Disconten stadgas. Om nu förhållandet blir lika. för FilialDisconterne, som för BaneoDisconten, uppstår ingen contradiction, äfven om dn nu gällande föreskrifterne skulle åndras. Den ifrågavande punkten torde således kunna bifallas. Friherre Boije: Med nöje hör jag att Utskotten velat gå till samma mål, hvartill jag syftar; men jag tror dock att tydligheten vinner, om i propositionen det förbehåll får intagas, som jag föreslagit. Friherre Cederjirom: Då hår är fråga om att bifalla ett moment med en bestämd ordalyi delse, och att ej afbida det beslut, som, rörande denna fråga i allmänhet, framdeles kan komma att fattas, tror jag det vara riktigast, att man vid den förevarande punkten gör ett tillägg, eller ett förbehåll, hvarigenom det besiut; 38 Den I April e. m. sorn framdeles fattas, äfven blir gillande för FilialDisconternes låntagare. Herr Grefven och Landt Mar skalken hem. ställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla beslut Riksens Ständer, i afseende på Öfverråntans beräkning, framdeles vid denna Riksdag komma att fatta , äfven borde för låntagare j FilialDisconterne lånda till efterrättelse. Bifölls. jute Punkten. Någre furjkildte Vtrednings-Contoir i Landsorter ne arifes, för desfe liqvidationer , icke erforderlige. Denna punkt blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Föredrogos å nyo och biföllos StatsUtskottets den 21 sist!.
N:ris 47 och 49, hvilka angå frågor af större och allmännare vigt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Hvad Frih. Palmstjerna nu anfört, har visserligen sin grund; men att i anledn. deraf fatta ett sådant beslut, som det han föreslagit vore, enl. min tanke, att stadga ett för framtiden vådligt prejudikat. Då Ståndets ledamöter veta, att målen äro uppförda till föredragning i en viss ordning, är det deras eget fel, om de äro borta vid föredragningen af något vigtigt ärende. Eljest kunde de klaga öfver öfverraskning. Jag tror således att man nu bör vidblifva den stadgade ordningen, eller ock alldeles afsluta plenum. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att han nu, då större delen af Ståndets ledamöter atlägsnat sig, trodde sig endast böra till bordläggning anmäla följande från Utsk:n inkomne utlåta), mern. och betänk., nemi. från Bevillnings-Uts kottet: N:o 13, ang:de lullbevillningen. Stats -Utskottet: N:o 177, i fråga om äskadt statsanslag för islåndsätlande af de publika byggnaderne å ön S:t Barthelemy, äfvensom till förhöjning af aflöningsstaten för derstädes anställde tjenstemän; N:o 178, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ronde ersättning till handelsoch sjöfartsfonden för förskjutne medel lill slafvarnes friköpande å S:t Barthelemy; Den 24 Maj. 139 N:o 179, i anledn. af K.
Motionären har hemställt: att Lag-Utskottet måtte, med upphäfvande af de gamla statskyrkliga äktenskapslagarna och i öfverensstämmelse med andra civiliserade länders förändrade lagstiftningar i denna väg, för Rikets Ständer framlägga ett lagförslag, hvarigenom det borgerliga eller civila äktenskapet blefve infördt äfven i vårt Iand; att detta lagförslag måtte gå derpå ut, att äktenskapets legitimitet grundades endast och uteslutande på frivillig öfverenskommelse eller kontrakt inför Notarius Publicus eller annan verldslig och juridisk auktoritet, med frihet för kontrahenterna att först derefter, om de sådant åstundade, få begagna sig af andliga och kyrkliga välsignelser och äfven vigsel, men att ingen kyrklig åtgärd måtte få vidtagas, med mindre kontrahenterna för prest eller församlingsföreståndare, vid ansvar, styrkt äktenskapets konfirmation inför juridisk auktoritet; att äktenskapskontraktet ingenting annat finge innehålla, än kontrahenternas ömsesidiga öfverenskommelse om en hela lifvets obrottsliga sammanlefnad i kärlek och trohet, då öfriga äktenskapförord hörde till andra juridiska områden; och »alt, der hemligt äktenskap varit, det på samma sätt måtte legitimeras samt med barnen» öfver denna framställning har Lag-Utskottets yttrande blifvit infordradt; men Utskottet har ansett densamma icke böra till någon åtgärd föranleda. Visserligen har riktigheten af den princip, hvarpå motionärens förslag hvilar, redan blifvit af den lagstiftande makten i vårt land i så måtto erkänd, att, genom den af Konung och Ständer nyligen beslutade författning angående giftermål emellan kristen och mosaisk 12 Lag-Utskottets Memorial M 23. trosbekännare, den civila formen blifvit för giltigheten af sådana äktenskap stadgad. Der var likväl denna form af förhållandena oundgängligen påkallad: det var skiljaktigheten i trosbekännelse, som dikterade ett undantag från regeln om kyrklig vigsel, såsom den normala formen för ett lagligt äktenskap. Men att nu, såsom motionären föreslagit, helt och hållet upphäfva denna, genom traditionen med folkets föreställningssätt införlifvade regel och sätta det nyss medgifna undantaget i dess ställe, — dertill anser Utskottet något verkligt behof icke förefinnas.
M:s vid sista riksdag afgifna propos., och jag nu liksom då är innerligen öfvertygad, att en dylik förenkling af våra många skattepersedlar är en af de vigtigaste och mest angelägna åtgärder, hvilka till fäderneslandets båtnad och sanna bästa kunna vidtagas, så anhåller jag, att nu få afgifva protest emot en sådan tydning af bevekelsegrunden hos mig och dem, hvilka önska framgång åt reformer. Hr von Hartmansdorff har egentligen grundat sina bekymmer för framliden dels på den erfarenhet vi ega om myntförsäm - Den 3 Maj. 26T ringar, som förr egt rum, dels pä farhågan, alt vårt nuvar. myntväsende icke skall kunna i längden uppehållas. Men vår förhoppning, att kunna underhålla Bankens förmåga att utvexla silfver, måste likväl byggas på något helt annat än bibehålandet af de många persedlar, i hvilka grundskatten nu utgår; den måste nemi. byggas på landets förmåga att kunna producera och exportera varor till högre värdebelopp, än vi importera. Denna förmåga lära vi befrämja genom näringarnes upmunlran, och således äfven ur denna synpunkt förenkla skatteväsendet och derigenom göra de bördor drägligare, hvilka trycka landets förnämsta näringsgren, jordbruket. Utaf Hr von Harlmansdorffs anförande och deri gjorda skarpa kritik öfver det K. förslaget, hennar jag ett ytterligare stöd för den föreställning, jag, då det K. förslaget i Ståndet uplästes och lill Utsk. remitterades, tog mig friheten yttra, nemi. att samma nåd. förslag var icke nog genomgripande. Hr von Hartmansdorffs yttrande bevisar, alt K. M;s goda afsigt, alt vilja gå en medelväg emellan de olika opinionerne, icke vunnit påräknade sympathier och icke fått understöd från den sidan, för hvilken Hr von Hartmansdorff plägat vara ledare. De, som alltid pläga motsätta sig den minsta förändring i våra institutioner, äro ej tacksamma för den gjorda modifikationen, ty de se i detta förslag lika många och lika stora farhågor för framtiden, som om förslaget eller den föreslagna skatteförenklingen varit mera omfattande.
Till dess Verkställande fordras ej mindre än circa 8,000,000 Riksdalers Banco lån. Crediten och, förtroendet är slut: hvad erbjuder man väl i stället? jo, del uti Bankens styrelse, pant af alle dess fordringar, Nationens förnämsta egendom, visshet om 5 procents vinst, hopp om dess ökande till g, och då man med hopp om denna höga ränta vill locka capitalisten att taga actier, lofvar man sorn en följd deraf ett ökadt rörelse-capital och låg ränta. Då medborgarne lugnt kunna öfverlägga, Den 14 April. 3^9 böra de äfven lugnt besluta, men detta lugn må V) öfvergå till liknöjdhet, eller stanna vid blotta ziffrans beräknande och allraminst bör denna tjena till enda ledaren för beslutet, då beräkningen är högst osäker. Jag respecterar högeligen hvarje Representants omdöme och öfvertygelse; men varm för Fäderneslandet, må det förlåtas mig, om jag varmt yttrar min egen fasta öfvertygelse uti ett ämne, som sätter Fäderneslandets väl på vågspel; jag tror mig dertill berättigad, då intet enskildt interesse är mäktigt att verka på mig, och då jag högt tillstyrker alla sådana mått och steg till myntets stadgande, som aro oberoende af Bankens skuldsättning och kunna förenas med medborgares val. Flere hördes häruti instämma. Grefve von Rojen, Axel'. I Herr Thams sista yttrande har jag funnit ett ställe, hvaruti jag ej kan med honom instämma, nemligen då han omtalar 1776 års realisation och dervid vidrörer tvänne mot hvarannan stridiga ämnen; vår fraktvinst under Amerikanska kriget, som för densamma var så gynnande, och missväxten i början af 1780-talet, som åter motverkade realisationen. Jag tror, att dessa båda saker kunna i qvittningsvåg gälla lika vi-d åsigten af realisationen j men då de inträffade efter denna se nare, lära de ej ingått i Herr RiksRådet Grefve Liljencrantz beräkning, som säkerligen var bygd Den i4 April. på andra grunder. Jag föreställer mig att fran fotade sin plan på tvenne andra hufvuksakliga omständigheter:
Med de förmåner af fri local, redan befintliga ansenliga förråd och särskildt anslag, som den åtnjuter, är den alltid i tillfälle att, Den 4 December c. m. 151 baltre än en enskild theater, kunna uppfylla en publiks billiga fordringar, och genom en fullkomligare konstulöfning skäll (len otvifvelaktig! alltid vinna neli bibehålla ett företräde framför hvarje enskildt försök på denna väg. Försedd dessutom med fördelar, som ej ägas af de enskilda theatrarna, skall den, om den rätt bevakar sin fördel, ifrån dem efterhand draga till sig de skickligaste ämnena, och dessa llieatrar skola således utgöra en ständig 'skola, hvarifrån sujetter lill K. theatern komma att utgå. Det är äfven en annan orsak, hvarför, efter Utsk:s tanke, enskilda theatrar böra i hufvudstaden tillåtas. De skådespel, sorn å den K. theatern uppföras, äro, ehuru tillgängliga för alla, likväl alltför dyra för mindre bemedlade personer, och dessutom i allmänhet sådana, att åstundan att dem besöka förutsätter en mera utbildad smak, än som vanligen träffas hos de lägre folkclasserna, för hvilka deremot skådespel, innehållande scener ur fplklifvet, oftast äro mera begärliga och medföra större nöje.” Frih. Hamilton! Då discussionen uti denna i sig sjelf enkla sak redan varit så lång, att vi till och roed hunnit göra en jemförelse emellan Florentinarnes dramatiska litteratur och Tysklands possen-spiele samt emellan det äldre Roms folklynne och vår egen fallenhet för gnat; så skall jag söka att vara kort och inskränka mig till sådana anmärkmr, hvilka omedelbarligen påkallas af sakens natur, hvilken fordrar att man beviljar en frihet, som icke kan förnekas, då vi för icke längre tid sedan än förra vintren sago huru man kringgår förbudet mot anläggande af enskilda theatrar, oberäknad! ett ännu vigtigare skäl för frihet härutinnan, nemi. täflan såsom villkor för framskridandet i denna konst.