Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som, jemlikt grundsatserne i gällande lag, låtit böter ingå såsom en del af straffet för dessa brott, och ej, likamed Lag-beredningen, antagit frihels-straft ensamt, emotser emedleitid, alt denna omständighet i främsta rummet kommer alt ådraga sig granskarens uppmärksamhet. Men om böter ej för sig adena eller med dea tillökning af urbota straff, som för närvarande äger rum, innefatta ett verksamt och lämpligt straffmedel i denna del, sä (oljer ij der. l, atl de i förening med annat straff äro olämpliga, an minilie loi kasliiga. 1 sjelfva slr iffkrten ligger väl aldrig något ovilkoiligl; men en tegel vid Val af s raff har man likväl lill riklighclen ij kui.uat förneka, eiK i den, atl ig i aliel bor, om nnjbgl.är, träffa den Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. 19 brottslige, der brottet har sin rot eller sitt motiv, så vidt detsamma af gerningen uppenbaras. Det är nu begäret efter egendom, som kommer tjufveri att trotsa lagen, att förakta eganderätten, att beröfva sin nästa hans gods; och derpå synas våra lagstiftare haft afseende, då de stiftat lagar emot tjufnad. Det är emedlertid ostridigt, att allenast böter äro ett otillräckligt straff, särdeles som erfarenheten visat, hurusom de fleste, hvilka göra sig skyldige till tjufnad, sakna tillgång och följaktligen i stället måste, enligt gällande lag, den Utskottet härutinnan bibehållit oförändrad, undergå fängelse vid vatten och bröd; men fyllnadeu i stralfet har Utskottet, efter hvad ofvan är lillkännagifvet, sökt i frihetsstraffet, genom hvars utvidgade tillämpning Utskottet hoppats att kunna i straffet inlägga den skärpa, som allmänna rösten påkallat, och dermed göra så väl spöstraff sorn kyrkoplikt obehöfliga. Böter gemensamt med frihetsstraff är dessutom ej något nytt i vår lagstiftning.
Då blott en enda ledamot är af motsatt tanka med mig i detta ämne, ville jag äfven söka vinna honom på min sida. Han utgår hufvudsakligen från den synpunkt, att man icke bör bifalla anslag till partiella förändringar, innan vi få se eD fullständig plan framlagd, erne - 4° Den a Juni f. m. dan han vill vara öfvertygad, att de partiella förändringarna passa in i systemet. Jag ber blott att, beträffande de delar, för hvilka jag talar, få till den värde ledamotens ompröfvande framställa följande omständigheter. Uti uppfosti ingscommitteen voro åsigterna så delade, huruvida läroverken borde bibehållas i det skiek, de äro, eller om nya principer om methoder der borde införas och iakttagas, att man nästan kan säga, att de vägde så godt som lika. Men uti den omständighet, att vissa nya professioner och adjunctfirer voro nödiga, derom var öfvertygelsen allmän; och då de af mig påyrkade tillhöra de förslag, i afseende hvarå tankarna icke voro delade, hemställer jag, om det nu finnes något skäl att, i afbidan på antagande jemväl af det mindre gifvet nödiga och nyttiga, uppskjuta att införa det all/nänt såsom nyttigt erkända. Jag tror, att den enskilde, om han med vederbörlig grannlagenhet granskade hela systemet, skulle komma i mycken tvekan, innan han ville afgöra deröfver; och huru mycket mera skäl till en sådan besinning skall då icke den hafva, som har hela Rikets väl sig anförtrodt. Min tanke är således, att några års betänkejid ganska väl erfordras, innan man skrider till afgörande i ett ämne, som ingriper i hela samhällets bildning och fortfarande moraliska lif, och att man icke under tiden bör återhålla beviljandet af de i alla händelser nödiga anslag. Gr. Cronhjelm:
F å ögonblick efter sedan patienten inträdt i hennes rum, har h o n genomskådat h o n o m o c h insett hans sjukdoms natur, dess uppkomst o c h dess utveckling, hvilken h o n punktligt o c h träffande kan b e - skrifva för h o n o m. H o n äger den oskattbara förmågan att se allt i sitt rätta sammanhang. Men i c k e nog m e d det, att hon inser hvari en sjukdom består; utan i o c h m e d detsamma som sjukdomens inre natur står klar för henne, ser hon äfven tillika d e t genaste botemedlet. H e n n e s behandlingssätt är dels ett inre, dels och hufvudsakligen ett yttre. M e d i c i n använder hon föga, men däremot ofta brunnsdrickn i n g; hufvudvikten ligger d o c k, såsom nämndes, p å den yttre behandlingen. Fru Larsson är synnerligen väl hemmastadd i kroppens anatomi. S o m bekant skiljer man mellan musklernas, nervernas o c h kärlens anatomi. D e t är särskildt kärlens anatomi som är fru Larssons starka sida. A t t kunna reglera blodomloppet, se där läkekonstens hemlighet, menar hon. F r u Larssons m e t o d består däruti, att hon medels en sakta yttre behandling tilltrycker vissa blodkärl o c h därigenom tvingar blodet att taga sig fram p å andra vägar. M e d användandet af sin skarpsinniga kombinationsförmåga kan h o n, g e n o m att placera sina fingrar ' samtidigt p å två eller tre ställen af patientens k r o p p, reglera blodcirkulationen p å stora delar af densamma, sålunda bortarbetande blodöfverfyllnaden p å somliga ställen o c h tillförande blod på behöfvande ställen. Särskildt skicklig är hon i behandlandet af kvinnliga sjukdomar, hvarjämte hon visat sig såsom e n ovanlig kännare o c h botare af mjältens o c h blindtarmens sjukdomar, dessa bägge kinkiga organ, som utgjort läkekonstens svå- raste stötestenar. O c h v i d kroniska sjukdomar har hon g e n o m sin yttre behandling vunnit särdeles lyckade resultat.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken tillkännagaf, att plenum komme i eftermiddag, klockan half till Sex att fortsättas. § 3. 1:0 Privilegier pä Boktryckeri erfordras icke, utan stånde hvar och en fritt att, oberoende af särskildta Författningar och äldre privilegier , Boktryckeri Reglemente och SkråOrdning, anlägga Boktryckerier , af hvad beskaffenhet eller vidd honom tfenligast synes, i Stad eller inom högst en half mils afstånd derifrån. 2:0 Då Boktryckeri sålunda utom Stad anlägges, skola, i alla mål, som boktryckningen röra , Boktryckare, arbetare i Tryckeriet samt der tryckta skrifters Författare och Utgifvare lyda under Stadens rätt. Desse 2:ne Mom. lemnades utan anmärkning. Den 29 Januari i f. tn. § 3. 3:o Den ett nytt Boktryckeri inrättar, åligge att sist Trettio dagar innan någon skrift derifrån ut gifve s, så väl hos Magistraten i Staden, som hos den Konungens Befallningshafvande , under hvars Embetsmyndighet Staden hörer, skriftligen anmäla, att och hvarest han Boktryckeriet anlagt. Uraktlåter det någon, bote Etthundrade R:dr. Utgifves från ett, på ofvanherörde sätt ej vederbörligen anmäldt, Tryckeri, någon brottslig skrift, vare den olaglige Boktryckaren underkastad enahanda ansvar nied Författur en, och håfve dessutom sitt Boktryckeri till åklagaren formel kat. Sedan anläggningen af ett Boktryckeri gifvits Konungens Befallningshafvande tillkänna , underrätte lian derom, genast eller med först afgående post, RojCantzlern, Grefve Frölich: Min anmärkning härvid är ganska kort, nemligen, att den gamla redactionen må bibehållas. Friherre Rålamb: I den gamla redactionen står, att orri boktryckare försummat, att i rattan tid tillkännagifva anläggningen af Boktryckeri, skall hans förbrytelse i allmänna Tidningarne kungöras.
Enligt 1791 arS afsturade Hufwndbok mar Rikets gäld, uran ar beräkna ksstamierna, såsom någon ^or>- roirets tilgäng eller fordran R:d. 21,725,626: z6 §. 6 k. Hwaraf Inrikes stuld - R:dr 10,456,211: 27. F. och Utrikes Dito 11,087,415: 8. iO. R:dr 21,725,626: 56. 6. Wid Riksdagen i 6ests Zkades denna gäld med inrikes stuld R:dr 6,587,501: 45.4» och utrikes D:o 1,912,493: 2.8. 8,50o,Ovc>: — Således hela gälden - R:vr 50,025,626: z5. 6. Efter de af donkoirsr meddelra csiculsr, hwilka kxecistos uptaga den Inrikes och Utrikes Gulden, bäve pä Län och (louranc - räkningar, besinneS Rikets sAiva stuld wid 1799 ärs stut, sedan Omroirers fakra tilgan gar i Lceäir-sedlar af instucken I^onä i Oilcomsr, ak stilliga förstorc och utgifna Summor för upköpt Jern och Caffe, samt Koppar til myntning af kcillsrrer blifwit ifrån den inrikes Gälden tubkraksraäe hgfwa utgfort R:dr 28,724,089: Z? st. nami. Inrikes stuld, 17,986,175 R:d. 59 st. och Utrikes dito 10,757,915 R:d. 46 st, 4^Z As den inrikes belöper i Lreclitftdlar R:d. 15,401,566: 24.
Landegren och dess företrädare i Embetet, nu varande LandsKärner er ar en pä Gottland, Herr Assessor en C. F. Tinnerholm, sorn är 1811 lemnat Lands - Kamerer ar etjcnsten härstädes, blifvit hörde och med hvarannan skriftvexlat; hvarefter Lands-Fiscalen J, Asker, under den 3 o April näs t le dit är, blifvit förordnad, att, såsom Actor, bevaka och utföra denna balance fråga, jemte det Herr Assessoren och Krono-Befällning smannen A. F. Bråkenhjelm erhållit uppdrag att undersöka och utreda förhållandet derIned, samt derom afgifva Berättelse, hvilken, jemte Actors slutpåstående och Herr As sess ören Timerholms deröfver afgifne förklaring Sife Bandet, 19. 30. itlkoW - 146 Den 2 Juli. inkommit, som Handlingar ne utvisa. Gifvet i Jönkopings Lands - Cantzli den 18 Maj 1814. Den af Herr Assessoren och Lands-Kame*> rerären Tinnerholm, vid dess afträde från LandsKamererare-tjensten här i Länet den 25 Sept. 1811 afgifne, härefter afskrifne Räkning öfver Stämpladt Papper och behållningen deraf nämde dag innehåller i Credit, att till Försäljningsmännen skulle vara utlemnadt Stämpladt Papper för 2,927 R:dr 11 sk. Vid den af Herr Assessoren och KronoBefallningsmannen Bråkenhjelm å Lands-Contoiret, den 30 Augusti nästledet år, i vederbörandes närvaro, hållna undersökning, har blifvit utrönt, att till Försäljningsmännen blifvit utlemnadt Stämpladt Papper endast för 2,627 R:dr 11 sk., hvilket öfverensstämmer med en, den 6 November 1811, af Läns - Bokhållaren Backman upprättad, härefter jemväl afskrifven förteckning på Försäljningsmännens reqvisitioner och afleinnade qvittencer. Förre .
Sådant vore åtmindstone både emot sakens natur och den erfarenhet man häruti har från andra Händer, hvarest större delen, och icke mindre rike än medellöse, Studerande resa till fots. Derigenom tillöfvas de icke allenast att ifrån yngre åren blifva goda hushållare, utan deras kroppar härdas; och hvaraf både de sjelf ve och Staten omsider ännu mera vinner , är det, att de , genom på så sätt i sina bästa och lyckligaste år tillryggalagda resor, få en sådan kännedom om Eandets brister och förmåner, Nationens earacter, lynne och seder m. m, att, i förening med den de sedan vid Uärosäten sig förvärfva, blifva de åtmindstone icke främlingar i sitt eget Fosterland. På jDen 16 Julli l?å ett annat ställe i Betänkandet anföres: ait betydeliga svårigheter skulle moia Regeringens hulda omsorger, dd deri} vid infallande missväxt-är, finnér sig föranlåten ait till hungersnöds af hjelpande biana Allimogert, afsända betydeliga Spannmåls-transporier till långt ifrån hafvet belägna orter, såsom Hjalarne och Jemtland med flera. Detta Saknar ali grund, ty blifva Magäziner anlagde i alla Dan, samt afståndet dem i« mellan afpassädt efter behofvet, sorn allt bör äga runi uti ett val organiseradt Samhälle; öeli sorn under nii varande Riksmöte är föreslaget * kah man vara öfvertyga^ att, vid inträffaridÖ hungersnöd, Regeringen ej behöfver sörja för Spannmålens förande, ty den sorn behöfvér deri» samma, afhämtar den vid Magazinerha gerna sjelf Icke mérä talande äro de skälen ätt Bergshandteringen, i anseende till dess tunga Pröducters forslande, samt Rmbetsoch Tjenstemän , sorn i ock för sina Sysslor iiro i nödvändighet Satte att görd resor, skulle förorsakas olägenheter.
Hessling, Carl, vice Häradshöfding, angående af honom gjordt ackords-anbud. X. B. 386. A. 393. Hildebrand, B. E., Bankens Hårde des medailles, hemställan om per•onelt årligt anslag till. VIII. B. 113, 124. A. 128. so — II — Hjelmare kanals och slussverks ur.derhålls-fond, om nedsättning a.f den för denna föreskrifna räntan, samt om förändring af hittills gällande stadgande angående bevaknings-åtgärderna i afseende på samma fonds låuehaudlingar. II. 238, 240. Hjelmare sund, om anslag utan återbetalnings-skyldighet för uppförande af bro byggnad öfver. II. 106- lt. 1 OS. Se vidare StatsUtskottets Memorial N:o 158- Hjelprotar och Stamrotar, om förändrad fördelning dem emellan af. prestationerna till knekteliållet. V. B 549, 578, 60S. A. 609- Hjerta, Garl Gustaf, yttrade: VI. 303. Hjerta, Friherre Carl Johan, yttrande: II. 375. Hjarne, Johan August, yttrande: V. 138. Hofgren, F., Faktor, angående eftergift af öfverränta å ett af honom upptaget Diskontlån. XI. 13. 418. A. 427- Hof-ltätt, att vad till sådan må tillåtas endast der tvistemålet upp går till visst belopp i penningar. I. 416. IL 418. IV. B. 278. V. 63. 133. A. 138. — om domfört antal ledamöter i. Se Rättegångs-Balken 23 kap. 1 — angående rättighet för, att uti derstädes fullföljda tvistemål upp taga och afdöma sådana delar af målet, hvarom Under-Rätt underlåtit att sig yttra, H. 75. R. 77.
Engelberts trolofvade, om han är nöjd med så litet, som jag kan gifva.” ”Icke så brådtom, barn, icke så brådtom – gif dig tid!” ”Nej, fader, hvad som skall ske, måste ske straxt!” Och liksom bortförd af en feber, hade hon ingen ro förrän offret var fullbordadt ... Engelbert inkallades, och med lugn röst, men med flämtande hjerta sade hon: ”Är det så som min far säger, Engelbert – har du icke större fordringar än att en enka, hvars varmaste och bästa känslor byggt sitt bo i grafven, kan uppfylla dem?” ”Om dessa känslor, Juanna, byggt sitt bo i grafven, så kunna andra upplefva, som ...” ”Förvilla dig ej! Både mitt förstånd och mitt hjerta säger mig att jag icke är skapad att älska mer än en gång. Men jag lofvar högtidligt att blifva för dig en god, omtänksam och trofast hustru, hvilken alltid vill vara tacksam för det undseende, du visar henne i det, som kan fattas.” ”Nåväl, Juanna, detta att börja med ... Jag blir aldrig fordrande, och du skall aldrig behöfva beklaga dig öfver en man, som älskat dig nog länge och nog djupt för att ha lärt att styra sig sjelf och i första rummet se på din lycka. Vid detta sansade och ädelsinnade svar framräckte Juanna handen ... Förbundet var afslutadt. Tvänne månader senare hade man på Byborg firat både bröllop och begrafning. Dottern hade ombytt namn, fadern boning: nu sof herr Tönne godt i sin djupa bädd, och Juanna uppehölls af den höga känslan att hafva beredt honom den största sällhet, han kunde erfara, innan han fick utbyta jorden mot himlen. Omkring en månad efter begrafningen egde en dag i mars följande samtal rum emellan de unga makarne, hvilka bebodde den undra våningen. Juanna satt i ett litet hörnrum och var sysselsatt på den långa söndagseftermiddagen med att utlägga korten till en patians, hvaraf hon syntes vara helt och hållet upptagen.
Det vore äfven ett faktum, som visserligen icke kunde frånkännas allt sammanhang med den Svensk-norska tull-lagstiftningens närvarande beskaffenhet och tillämpning, icke blott att Norge bibehölle den betydliga öfvervigt i den inbördes trafikens handelsvärde, som detta land alltsedan mellanrikslagens tillkomst innehaft, utan äfven att, medan Sveriges utförsel till Norge årligen aftoge, införseln från detta sednare land, och följaktligen äfven Norges förenämnda öfvervigt, betydligt tillloge, så att värdet af de sjövägen från Norge hit införda varor nu med mera än tre och en half millioner R:dr öfverstege Sveriges ut försel samma väg till Norge, då deremot år 1860 införseln hit från Norge med föga mer än en million öfversteg Sveriges utförsel till nämnda land; ty den förra utgjorde det året endast 5,554,000 R:dr och den sednare 4,485,000 R:dr; men sedermera tillvexte den förra, år 1861 Lill 5,64 1,000 R:dr och 1862 till 5,784,000 R:dr, under det att Sveriges utförsel till Norge (allt sjöledes) förminskades, år 1861 till 3,097,000 R.dr och 1862 tili 2,253,000 R:dr Men ännu mera anmärkningsvärdt och af närmare gemenskap med den fråga, som mera omedelbart utgjorde föremål för motionärens framställning, vore, att samma förhållande, som egde rum i afseende på den sjöväga handelstrafiken, äfven i de sednaste åren inträdl på den landväga rö - 4 Sammans. Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 2. relsens område, der en betydlig öfvervigt förut städse förefanns på Sveriges sida. Då nemligen år 1837 införseln nämnda väg från Norge till Sverige endast innehade ett värde af 70,500 Rdr R:mt. hvaremot det sednare landets utförsel till det förra uppgick till värde af 436.000
Genom brist pä tilräckeligt och tjcnligt lifsuppehälle saint hwarje mindre nödig beqwämlighet, ofta beroende af deras Wäcktares större eller mindre medlidsamheiskänfia, beräknad egen bergning och enskild winst pä uslingens bekostnad, samt dess sistnämndes härda och omenffliga behandlande, och öfwerflöd af plägande, centncrstrmga fjettrar, lemnade til ros ät hunger, wanwärd och en gränslös men härdande förtwiflan. Och fluteligen genom twungen sammanlefnad nied känflolöse och i moralifft afseende mera oförbätterlige kamrater öfwerlemnade, antingen ät deras smädelser eller tjenstagtige och förekomrnande underwisning om försökte utwägar, til undwikande af answar för ett redan begängit, och utöfning af ett nytt bsfstycke: en handtering, hwilken desiutom blifwer de flestes efter lösgrfwandet, enär de merändels dä genom utständne ffamliga och olämpliga straff ädragit fig allas afffy, och i denna belägenhet, , förutan annan utwäg, at pä hederligt sätt bereda fig en nödwändig utkomst, säledes blott ä, ga det fria wal, at Lilgripa deras fordna närings - 536 Den 27 Julik. ringsfäng, eller i hunger och elände omkomma. Mä det tillätas mig bifoga denna teckning mera uplyste och erkänds författares., deribland af den äldrige och erfarne Riddersman, bwilken lika känd för Filosofisk skarpsinnighet, som utmärkt och agtad för fine Patriotiske dygder, ännu i denna stund hedrar detta Lfwerläggningsrum. Och denne Författares mälning af Hänqelserne i allmänhet" är uti desi förträsseliga Tal:
På sådant sätt tillvägabragt, skulle den nu ifrågaställde reformen, uti det hittills origtiga upskattningssättet, kunna beredas utan förlust för Staten eller olägenhet för de skattdragande. Hvad jag nu haft äran framställa, önskade jag måtte af Bevillmsötsk. tagas i öfvervägande vid upgörande af förslag till ny Bevilln:sFörordn.; och anhåller jag derföre vördsamt, att denna motion måtte till nämnde Utsk. varda remitterad. Remitterades till BevillmsUtsk. Hr Ehrenborg, Richard, upläste följande motion: Jag nödgas härmed taga mig friheten förnya min vid sisth Riksdag väckte motion ang. statslån till en lättad kommunikation för Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslager. För vinnande af en dylik kommunikation hafva bergslagerne på undersökningar offrat betydliga summor, samt frågan under tio års tid undergått en mängd omkastningar; och på dess snara och lyckliga lösning är det nu i ej oväsendtlig mon beroende, huruvida innevånarne i denna malmrika och vidsträckta ort, utgörande ej mindre än en femtedel af Örebro län, skola kunna med framgång fortsätta de arbeten, som från urminnes tider utgjort deras yrke och näringsfång. Grunden till detta mitt omdöme och anledningarne till den villrådighet, hvilken visat sig uti de många särskilda och för bergslagerna kostsamma kommunikations-projekterne, anser jag här obehöfligt framställa. Får blott meddela, att bergslagernas komiterade, på grund af sednast uppgjorda, till 600,000 r:dr b:ko upgående, kostnadsförslag, i år ingått till K. M:t med underd. anhållan om propos:n till R. St. för erhållande af statslån till belopp af 400,000 62 Deri 3 December f. m. R:dr b:ko för en jernväg mellan Linde och Frövi. K. M. har ock nådigst behjertat denna framställning samt uti Dess Nåd. Propos:n ang:de Statsverkets tillstånd och behof å Sjette HufvudTiteln uptagil kostnaden för berörde jernbana.
Vår GeneralTullstyrelses vigtigaste, nästan enda närvarande göromål, är att 52 gånger om året, ett par timmar hvarje gång, af göra svaren på några ytterst få, enkla em* betsbref från Tullkamrarne, 6amt att stundom tillsätta några lägre Tulltjensteman. Dessa Embetsbref skulle blifva vida färre, om Tullverkets organisation och räkenskaper bragtea till den enkelhet, de hafva i andra länder. Bil. till Ridd. ». Ad, Pr. II Band. 46 Dell 12 Martil, Svaren eller orderne kunde lätteligen uppsättas af en BureauChef i FinansDepartementet, samt af honom afsändas sedan de blifvit underskrifne af DepartementetsChef. De få nya Författningarne bofde ock afsändas genom BureauChefens försorg, såsom det sker i Norrige. Alla anbefalde årliga Embetsutlåtanden från HufvudTullkamrarne , om Tullverkets förbät* liing, borde insändas till detta Departement, samt alla Täkenskaper till det HufvudContoir, det de skola revideras. Då jag framställer onyttan af hela nu varande GeneralTullstyfelse5 såsom ingalunda uppfyllande sitt ändamål, är det icke min afsigt att kasta skugga på dess nuvarande personal. Det är det förderfliga organisationsoch Styrelsesystemet som man mäste ogilla.' Några Ledamöters år, någrks tjeftstebefättningar på andra ställen, andras nätingsyrken hindra dem att uppfylla den väsenteligaste af deras piigter i afseende på Tullverket, den nemligen att ofta inspectera Stockholms, och förnämligast Landsorternes högre BevakningsEmbetsmän9 uppförande i tjensten. Detta har aldrig skjedt och kan aldrig skje på den fot Generallnspectionen nu är inrättad. De årliga Decharger ne bevisa ingalunda, att tullbevakningen och förvaltningen i Riket är ändamålsenlig, driftig och redlig.
B:coj hvilka utgöra den aftalade årliga ersättningssumma ifrån Dannemark, som ensam uppbär tull-och fyrbåkspenningar af alla Öresund passerande fartyg, för det gagn de å Svenska ^idan underhållna fyrar göra dem, och hvilka medel alltså äro af alldeles enahanda natur som, eller rättare en del af, den påräknade och i öfrigt uti alla Svenska hamnar af inoch utländska fartyg uppbärande afgift för fyroch båkunderhållet på Svenska kusten. — Jag anser ock så mycket angelägnare, att äfven denna del af Fyroch Båk-inkomsten reserveras till fördel för dess ofvannämnde egenteliga ändamål, som jag förutser att derförutan ej kan efter behof förändras det högst släta tillstånd, hvaruti våra Båkoch Fyr-anstalter nu äro, enär utaf nu befintelige 12 Fyrbåkar inalles å hela Svenska kusten endast'2tne äro Lampfyrar, och af de öfrige 10 Stenkolsfyrar, blott fyra täckta men 6 öppna, hvilka på långt när ej gpra den nytta som de förstnämnde; hvadan ock, (enligt officiel uppgift af Herr LotsDirecteuren Bruncrona) ej allenast 9 af dessa Betänkande n. 167 äro f. d. anbefallde att förändras till Lampfyrar, utan ock derutöfver ej mindre än 8 nya af behofvet påkallade Lampfyrar, enligt R. H. St:rs egna begäran, ämnade att anläggas, oberäknadt inköpet af Landsorts och Korsö Fyrbäkar, hvilka R. H. St:r likaledes f. d. ansett nyttigt och nödigt att för Statens räkning af deras enskilte egare inköpa, men hvartill medel allt hittills saknats, enär, oaktadt R. H. St:rs vid 1809 och 1810 årens Riksdag fattade, men sedan ej vidhållne, beslut, StatsVerket till andra för denna sak helt främmande behofver användt Inkomsterne härför; och hvarigenom StatsVerket blifvit verkelig Gäldenär till