Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke u'an anleda , då man afser och behjerta!- hufvud - 5o8 Den ag Februari e. m. saken , hafva flera motioner denna riksdag blifvit väckta om lindring i allmogens skattebördor. Mig synes dock, att man härvid förbigått det i grunden rätta och i verkställigheten möjliga, när man icke till en början fästat sig vid bevillningen efter irsta artrn, eller den s. k. capitations-afgiften, som utan tvifvel är icke allenast för hemmansbrukande allmogen, men äfven för de arbetande folkelasserna i gemen, både den mest tryckande och den som lättast, utan omgång och tidsutdrägt, kan nedsättas; och får jag, af sådan orsak, vördsamt föreslå, att den lindring i skattebördorna, som vid innevald riksmöte kan beviljas och derefter äga rum, måtte lemnäs genom nedsättning i ofvanberörde bevillnings-afgift, hvarigenom lindringen säkrast tillfaller alla, som bäst behöfva den. Dernäst, om ej företrädesvis, torde billigheten och nödvändigheten gemensamt fordra, att bevilln.-afgiften efter a:dra art:n 17, 26, 3i §§:na kommer i fråga till nedsättning för dagarbetare, daglönare och deras vederlikar. Denna särdeles dryga beskattning på fattigaste delen af folket, eller den del, som nödgas lefva af arbete för dagen, i brist af annat näringsfång, synes af ålder hafva tillkommit i lika afsigt, som författningarna emot försvarslöshet) nemi., för att tvinga eller tillförbinda den arbetsföra s. k. lösa befolkningen att antaga årstjenst eller annan, under benämningen laga försvar inbegripen, ständig sysselsättning.
» Jag skulle blygas öfver namnet britt, » utropade han vid ett sådant tillfälle, » om det skulle kunna hända i detta land, att man förnekade drottningen en rättighet, som den fattigaste qvinna fritt far utöfva. Just den trohet hon bevisar sin makes minne, den sorg öfver en stor, oersättlig förlust, som bor i hennes hjerta, bitterheten och varaktigheten af hennes sorg, böra göra enkan ännu kärare för oss, än drottningen varit. Det är skamligt att fordra af denna qvinna, att hon gör våld på sitt hjerta till förmon för vårt koketteri och våra nöjen. Vi skola icke göra oss till medbrottslingar i en så upprörande handling. En konstitutionel regent bär icke kronan för att gifva baler åt sina undersåtar eller för att lyxbutikerna skola göra goda affärer; en sådan regent har vida allvarligare och vigtigare saker att sköta, hvad än vissa tidningar, utan att rodna, behaga säga derom. Det engelska folket skall icke tillåta sig angripa drottningen i hennes enskilda lif; folket vördar hennes smärta och delar den. Om så förhåller sig, bör man öppna deras ögon för följderna af deras vansinniga beräkningar. Skulle dessa misstankar en gång besannas, vore den dag icke långt borta, då hela engelska folket skulle på ett förskräckligt sätt affordra dem räkenskap för deras gemena handlingssätt. » Dessa ord gjorde afsedd verkan. Förtalet tystnade småningom och en annan uppfattning gjorde sig gällande. Men äfven hos drottningen frambragte de en förändring. Hvad ingenting annat förmått, uträttade den enkle qväkarens ord. Det var efter denna tid, som drottningen småningom började återupptaga de stora högtidligheterna vid hofvet, » mottagningar » och dylikt. Och då G-ladstone, som fått i uppdrag att bilda en ny ministär, deri inkallade den radikale och i det engelska » high life » föga bevandrade qväkaren John Bright, bekräftade drottningen hans utnämnande med en ifver och värma, som sällan vid dylika tillfällen förekommer.
Ättens bestånd måste tryggas, förbindelser med de legitima furstehusen om möjligt knytas; och friarebud gingo till Europas hof för att söka en brud åt den nye kejsaren. Men de möttes allestädes af ett höfligt afslag. Bakom den lysande franska tronen skymtade MarieAntoinettes blodiga skugga, och utom dess var » parvenyen » ej ännu erkänd som like af brö- derna på Europas troner. Ett rykte förmäler, att äfven den svenska prinsessan Eugenie var bland dem, som den nye Napoleon förgäfves bjöd att dela sin tron. Hennes väg genom lifvet blef en annan, fri från storhetens glans, men också fri från stormar och samvetsagg. Men det stod dock skrifvet i stjärnorna, att en Eugenie skulle bära Frankrikes kejsarkrona. Den sköna grefvinnan af Teba hade gjort ett djupt intryck på den dystre envåldsberren, och det var kanske ej slumpen allena, som allt oftare förde henne i hans väg. Den tanke var långt ifrån honom att låta dåra sig af ett par fagra ögon; men hade han hoppats på en af de lättköpta segrar, som hans store farbroder så ofta vann öfver Evas svaga döttrar, så skulle den stolta spanjorskan snart visa honom, att hon ej skänkte bort sin gunst för mindre pris än en kejserlig krona. Den korsikanska stoltheten, som djupt kränktes af de upprepade afslagen från hofven, blef skickligt underblåst — och en vacker dag öfverraskade? världen af det budskapet, att Napoleon I I I beslutit upphöja grefvinnan Eugenie af Teba till sin gemål. Hela världen häpnade, endast kyrkans helige fäder jublade, ty de väntade sig goda dagar under en bigott kejsarinna. Fransmännens folkvalde Cresar glömde ej att berömma sig af, att han ej sökt sin maka i ett högboret härskarehus, men halfheternas man, som aldrig mäktade tänka en tanke eller fullfölja en handling till slutet, kunde på samma gång ej afbålla sig från att skryta öfver, att hans brud dock tillhörde en ätt, hvars medlemmar ägde tredubbel rätt att bära titeln grand af Spanien, alltså äfven att behålla hatten på i konungens närvaro och af hans katolska majestät hälsas med benämningen kusin.
Lagoch Oeconomie-Utskottens: Om Fast Egendoms försäljning å Lotteri. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets: Angående en friare Jern-tillverkning. Ridd. o. Ad. Prof. XI. Band. t. Afd. 41 322 Den äi December e. rn. Expeditions - Utskottets : Med förslag till 5 §. af Riksdags-Beslutet. 5:o Afslag å följande Utskotts Utlåtanden: Statsoch Banco-Utskottens: Angående anslag af Allmänna medel för Hjelmare Canaloch Sluss-Verk; med svar på återremiss i frågan om Lånerätt i Banken för Allmänna Brandförsäkrings-Verkets räkning. Banco-Utskottets : Rörande Banco-låns meddelande mot pant af Tackjern. Lag-Ut skottets: Med svar på återremiss i frågan om upphörande af de Författningar, sorn hindra Sakägares fria val af Rättegångs-Omhud. 6:0 Läggande till Hahdlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: Constitutions-Utskottets : I anledning af Herr Treffenhergs anledning till anmärkning mot Konungens Föredragande i Commandomål; angående ett tillägg i ansvarighetslagen för Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret. Stats - Utskottets : Angående förvaltningen af Strömsholms och Kongsöhrs Kungsgårdar; om Skånska Roteringen; och om revision af Lästafgifts-fondens förvaltning. Den 21 December e. m - 323 Förstärkta Stats-Utskottets: Angående anslag för För svars-Veld: et; örn sättet för kostnadernes utgörande för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning m. m.; rörande Be villpingsgr unden för brandförsäkrade hus i Städérne, samt om Salu-accisen; örn lönetillökningar för Öfver-Intendents-Embetets Secreterare och Canzlist; om understöd af Staten åt någre inqvarterings-skyldige Städer; rörande pension för Friherrinnan Tornerhjelm. Statsoch Banco-Utskottens:
Frih. Cederström: Gr. von Platen har onekligen ganska rätt uti att här endast är fråga om form. Detta hafva äfven vi andra medgifvit och jag kan göra det så mycket lättare, som jag icke, ens var närv:de då 5:te Hufvudtiteln föredrogs och afgjordes. Men deremot var jag närv:de och deltog i voteringen om Stats-Utsk:ts Mern. N:o 69, och kan icke finna annat än att Ståndet bör vidhålla den mening det då uttalade. Att R. o. Ad:ns ledamöter sedermera få underkasta sig de tre andra Ståndens beslut och votera efter den af dem antagne voteringspropos. är en klar sak, hvarföre jag icke heller kan inse att något dröjsmål kan uppstå derigenom att Ståndet vid - blifver sitt beslut. Jag kan således icke gå in på att Ståndet, med vidblifvande af sitt förra beslut, godkänner Stats-Utsk:ts förH. V. 26 402 Dan 18 Maj f. m. slag, men R. o. Ad. kan deremot låta vid Stats-Utsk:ts förslag bero. Frih. Alströmer: Sorn jag är öfvertygad om att mina motståndare, Frih:ne Cederström och Klinckowström, äro nog skarpsinniga att inse att det beslut Stats-Utsk:t framställt är det rätta, hemställer jag till dem, om icke R. o. Ad. kan antaga denna inbjudning, då så förut en och annan gång skett. Frih. Cederström har föreslagit att vid denna inbjudning låta bero, och som detta väl kan låta sig göra, förenar jag mig med honom i denna anhållan.
Jag instämmer likväl icke deruti af den orsak, att jag tror, att en lönereglering, i likhet med den, som ägt rum för landshöfdingar och regds-chefer, vore nyttig eller borde åstadkommas, — ty jag är med siste talaren förvissad, att man dervid begått ganska betydliga misstag, nemi. enahauda misstag, som skulle uppstå i händelse en skattejemning skulle komma att äga rum, emedan man har på åtskilliga ställen fått sanningsenliga uppgifter, på andra åter blifvit narrad, så att, under det att man tror att alla hafva lika löner, så finnas många, som hafva dem större än det belopp, som blifvit bestämdt — utan, säger jag, mitt instämmande hvilar på den grund, att jag hoppas att medelst en sådan skrifvelse fråga skall uppsa och äfven kunna genomdrifvas att biskoparne blifva aflönade på ett sätt, hvarpå jag önskade att alla Statens embetsman det vore, nemi. genom direcla löner ifrån statscassan. Hr von Hartmansdorff: Då ingen talat till bifall för Ulskms förslag, men åtskillige deremot för Frih. Tersmedens reservation; så är det i afseende pä denna, som jag anhåller att få yttra mig. Reservationen innehåller i 1 punkten, ”att R. St. måtte hos K. M. i und. anhålla att, sedan en fullständig undersökning ägt rum, till utrönande af biskoparnes löneförmåner, K. il. täcktes låta upprätta och till R. St. vid nästinstundande riksdag framlägga ett förslag, hvilket, jemte en deri upptagen tillräcklig och jemnare fördelad aflöning för Rikets biskopar, äfven utvisar den tillgäng, som genom en sådan reglering kan blifva att påräkna”. Hr Akerman har nyss nämnt hurudaut förhållandet varit med den utredning och jemnare fördelning af landshöfdingarnes löner, som redan ägt rum. IM enahanda sätt har det tillgått vid regleringen af Hrr Reg:ts-chefers lönevillkor. Jag vill ej fästa mig vid svårigheten att få riktiga uppgifter; ty hvarföre skulle man ej kunna komma derhän genom ett sorgfälligt bemödande?
Denne man, som en gång varit så stolt och så ridderlig, den tappre krigaren, den dristige jägaren, spelaren, som höll lyckan fången, han hade slutat med att förstöra sina barns arfvedel, allt hvad han själf förvärfvat, allt hvad hans hustru vårdat. Hustru och barn hade han öfvergifvit for många år sedan för att föra en kavaljers lif på Ekeby. En kväll förra sommaren hade han spelat bort gården, som gaf dem deras bärgning. Hellre än att infria sin skuld hade han skjutit sig. Men själfmördarens lik blef begrafvet utanför den arma kyrkogårdens mosslupna mur. Sedan han dog, hade kavaljererna blott varit tolf: sedan han dog, hade ingen kommit för att intaga den trettondes plats, ingen annan än den svarte, som om julkvällen kommit framkrypande ur smältugnen. Kavaljererna hade funnit hans öde bittrare än hans föregångares. Nog visste de, att en af dem måste dö hvarje år. Hvad var det för ondt däri? Kavaljerer få ej bli gamla. Kunna deras skumma ögon ej skilja korten, kunna deras darrande händer ej lyfta glaset, hvad är då lifvet för dem, och hvad äro de för lifvet? Men att ligga som en hund vid kyrkogårdens mur, där torfvan, som täcker, ej får hvila i ro, utan trampas af det betande fåret, såras af spade och plog; där vandraren går fram utan att hejda stegens fart, och där barnen leka utan att dämpa skratt och skämt, att hvila där, dit stenmuren hindrar ljudet att nå, då domedagsängeln väcker med sin basun de döda därinnanför – o, att hvila där! Nu ror Beerencreutz sin eka öfver Löfven. Han färdas i kvällen öfver mina drömmars sjö, omkring hvars stränder jag sett gudar vandra, och ur hvars djup mitt trollslott stiger.
Man ma te således enl. förslagsförfattarens uttryckeliga tolkning antaga såsom gifvet, att alla ringare med Kongl, fullmakt icke försedde tjenstemän, såsom Under-Officerare vid Arméen och Flottan, Regements-Ski ifvare och Regemeuts-Commissarier, vice Commisions-Landlmätare, Landsfiskaler, Länsmän, vissa Jägeribeljente och Distrikis-Läkare m. fl., hvilka äga jord på landet, kunna få inträde i' BondeSl. Sorn icke heller här någon proportion är bestämd mellan dessa half herrar och de äkta bönderne, så skulle det kunna hända, att vi finge ett Bondestånd, som uteslutande beslode af dylika små-ljenstemän. Den valrätt efter hemmantalet, hvilken nu ligger till grund för BondeSlis sammansättning är ur förslaget borttagen. Sådant skall naturligtvis göra BondeSt. än mera demokratiskt än del f. n. är. Personlighets-grundsatsen kan således anses vora genom valen till BondeSl. införd, ty, när ingeri regel för röstberäkningen fiunes utsatt, skulle man förmodligen riik na så, att den, som ägde ,'g m:tal, hade lika rösträtt med ett hell hemmans innehafvare. 1 sådant fall skulle de större jordegarre, blifva öfverröstade af de mindre. Konungen skulle genom förslaget beröfvas rättigheten att tillsätta BondeSlis Sekreterare. Vore delta rådlig!? Jag sökte att under förlidne Riksdag bevisa motsatsen och min mening gillades af Konungen, emedan han afslog den af Ständerna i detta hänseende antagna Grundlagsförändringen, Likväl återkom Const.Utsk. vid samma Riksdag med enahanda nu hvilande förslag, att Konungen mätte, efterskänka denna sin rätt. Ett 8:de skäl hvarföre jag ogillar förslaget, är brist på Ståndens val-ordningar sami felag tigt sätt alt dem stifta och förändra. I vår nu gällande Riksdagsordnings 12 § sägs att Riddarh.- Ordn., bör likasom öfriga ståndsordningar vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne förlättad. I förslaget heter det, att Riddarh.- Ordn. skall uprättas i enlighet med '"denna Grundlag” (Riksd.- Ordn.)
Jag skulle derföre, enär alla lån på namn endast aro ställda på 6 månader och mindre olägenhet är att befara deraf, än af fastighetslånens utsträckande till |:delar af taxeringsvärdet, helst detta välde i flera landsorter blifvit i och för brännvinsbrånningsrättigheten nog högt uppdrifvet samt flera kostnader jemväl äro med fastighetslånens indrifvande förenade, anse lämpligast, att Utsk:s förslag antages blott med den förändring, att maximisumman för namnbelaningen bestämmes till 5o,ooo r:dr. Gr. Cronhjelm: Jag är för min del visserligen tillfredsställd med den af Hr v. Hohenhausen nu föreslagna medelvägen, blott R. o. Ad. icke ålägger Direct. att allt för brådskande verkställa indragning af det nu utelöpande öfverskottet utöfver de 5o,ooo r:dr, som Hr v. Hohenhausen föreslagit såsom maximum, ty det är alltid svårt att hastigt indraga en så stor summa; och dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Direct. icke alltid har tillfälle att insätta sina outlånade medel i Riksg.Cont. — Hvad Hr v. Qvantens yttrande beträffar, får jag erinra, att den punkt af betänk. som nu discuteras, icke handlar om fastighetslånen, hvilka först framdeles förekomma. Jag vill dock i förbigående nämna, att dessa lån alltid gjort Direct. största besväret derigenom, att flera låntagare finnas, som aldrig betala sin ränta utan förnyade påminnelser; hvaremot Direct. aldrig haft besvär af de lån, som blifvit utlemnade på namn, emedan de endast blifvit utgifna åt personer, till hvilka man kunnat hysa förtroende. Bland fastighetslåntagare finnas deremot personer af detta Stånd, hvilka aldrig betala halfårsräntorna utan flera skriftliga påminnelser och hvilka äro, så tillsägandes, corresponderande ledamöter af Direct.
Vid förnyad föredragning lades till handlingarna Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.TJtskms den 17 och 19 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 18, i anleda, af återreiniss å betänk. N;o g, ang:de Hr A. Brunnii motion om ändring i nu gällande seglationsordning. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då det vöre af vigt för Ridd.cassan ali ett af Ridd.Ulsk. afgifvel nu på bordel livilande meni. blefve snart afgjordt, R. o. Ad. torde tillåta, att det äfven nu finge föredragas; och föredrog Hr Landtm, alltså nu Ridd.Ulsk:s mein. angide ett tillägg lili 3 §:n 5 morn. lånereglementet. Hr Palmcrantz, Joli. Manritz: Vid början af fö redragningen af detta från Ridd.Utsk. ankomna betänk, anmälte jag mig i afsigt att hemställa, huruvida icke Ståndets bänkar för tillfället äro alltför glest besatta, för att afgöra det i nämnda betänk, afhandlade ärende, som, efter min tanke, är ganska vigtigt och rör Ståndet enskildt; men då nu föredragning af detsamma skett, så har jag ingenting vidare att deremot erinra. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag instämmer i Ulsk:s förslag, men anhåller att ett tillägg dervid mätte göras. Utsk. liar inskränkt direct:ns rättighet till begagnande endast af armeens pensionscassas pbligationer. Men det finnes andra, som jag anser äga tillräcklig säkerhet för att af directm kunna begagnas, i händelse man icke alltid har tillgång å de nyssnämnda. Så t. ex. finnas Stockholms Drätsel - Den 22 Maje. m. 3i3 Selcommissions obligationer, hvilka löpa med fem proc. ränta, och följaktligen äro ännu fördelaktigare än de omnämnda, hvilka blott gifva 4é P1'0^. Det finnes andra, som jag nu cj hinner uppräkna, och det kan komma att finnas ändå fler.
Riksdagsordningen, att Revisorer skulle vid hvarje Riksdag förordnas att emellan Riksdagarne, enligt af Rikets Ständer utfärdad Instruction, öfverse och granska Statsverkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, styrelse och förvaltning &c.; men denna Instruction, som Grundlagen således tillägger Rikets Ständer en odelad rätt att utfärda, kom i förgätenhet att utfärdas; Revisorer förordnades dock till den första revisionsförrättningen, utsatt till 1812, som, i anseende tillmellankomst af 1812 års Riksdag blef till följande året 1813 uppskjuten. Vid. 1812 års Riksdag uppstod bos Rikets Ständer fråga om utfärdande af den föregående Riksdag beslutade Instructionen, som då af Ständerna författades, och sedermera intill 1825 års Revision tjent till efterlefnad, och Rikets Ständer anhöllo hos Konungen, om dess utfärdande, blott till vederbörandes efterlefnad, i följande uttryck: ”Till Eder Kongl. ”Majit få Rikets Ständer härmedelst i underdånighet öfverlemna Instructionen för ”Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-Rando och Riksgäldsverken. Denna Instruction ”blef redan vid 180Q och 1810 årens Riksdag stadgad, men icke till Eders Majit i ”behörig ordning afgifven. Rikets Ständer ”anmäla densamma nu, med underdånig 12 II. 3 34 Den 9 Februarii f. ni. ”anhållan, det täcktes Eders Kongl. Maj:t ”densamma till vederbörandes efterlefnad "i nåder utfärda.” Ordalagen i denna underdåniga skrifvelse, grundade på Rikets Ständers i Grundlagens 68 §.
N:o 24 i anledning af väckta motioner om förändring i nu gällande stadganden, angående flyttningstid för tjenstefolk; och N:o 25, i anledning af väckt motion, om laga vitsord åt Lunds Landsbok; och N:o 26, i anledning af väckta motioner, angående dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsman för biträde vid åtskillige extra-förrättningar, dels ock förhöjning i de, såsom traktamente, åt dem i nu gällande Expeditions-taxa och Rese-reglemente bestämda belopp. S. D. Föredrogos och bi föllos Banko-Utskottets följande Utlatanden: N:o 82, i anledning af verkställd granskning utaf de vid Banko-Diskont-verket i Stockholm och Låne-kontoret i Götheborg inom linien förde äldre kapital fordringar; N:o 83, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Diskont-verken i Stockholm och Götheborg balancerade öfverräntor, samt N:o 84, i anledning af J. F. Collins ansökning om afskrifning af straffränta å ett Banko-diskont-lån. Från Heden. B onde-Ståndet. S. D. Vid skedd föredragning godkändes den af Konstitutions Utskottet i dess Memorial N:o 31 uppställda voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, rörande Memorialet N:o 19, med förslag till ändring i 1 mom.
Borde upplysas orsaken till de skiljaktigheter , som uti Commissarierries Memorial blifvit anmärkte emellan de från Lands-Contoijet inkomne Räkenskaper och Lands-Contoirets till Kongl. Kammar Collegium afgifne utlåtande, i anseende till Restantierne, efter 1813 års Summariska Redogörelse, af hvilket utlåtande Stats-Vtskottets Betänk anden'. 1255 Kongl Kammar-Cidlegium låtit meddela Herrar Fullmäktige en afskrift. Del ta Commissarierne* Memorial med dervid fogade Extract och Liquidation öfverskickades uti Bref af den 16 November till Konungen Befallningshafvande, ined begäran, det måtte Lands-Contoiret föreläggas, att häröfver ofördröjligen afgifva utlåtande, hvilket äfven borde innefaita bestämda svar å förenämnde af Commissarierne Serskilt uppgifna frågor. Härpå ankom Herr General-Majorens och Landshöfdingen* rn. m. Grefve vart Rosens svar af den 22 December, innefattande Lands-Contoirets utlåtande, i anledning af de vid Corn* mi ; ariernes förrberörde Memorial fogade RäkningsExtiact och Liquidationer, men beträffande de äskade svaren på de uti Commissariernes M -moria! serskilt uppgifne fråeor, så forma! ;e Herr Grefven, General - Majoren och Landshöfdingen, att emedan, på Kongl. Majus derom gifne Nådiga Befallning, Herr Lagmannen Boheman nyligen förrättat en noggrann un* dersökuing angående Uppbörds-Verket i Länet, så förmodades der 1 enora vara utrönt förhållandet i de omständigheter, som samma frågor innefatta. Efter häraf erhållen del inkommo Commissarierne med Memorial, daterad' den i o Januari 1816, innehållande åtskiil ige anmärkningar vid Lands Contoirets utlåtande, hvilket Memorial uti Skrifvelse från Herrar Fullmäktige
Svenska fartyg af vissa förmåner i Belgiska hamnar, som genom åberopade deklaration egt rum, icke vöre af den bindande egenskap, afl derå kunde grundas några anspråk på ett ovilkorligt tillgodonjutande af de Svenska sjöfarten på Belgien sålunda förunnade lättnader, utan att berörda åtagande och medgifvande kunde af Kongl. Belgiska Regeringen när sorn helst återkallas, samt denna sjöfartsrörelse underkastas de afgifter och betunganden, bemälda Regering kunde finna för godt samma rörelse pålägga; att om äfven härvid å ena sidan kunde erinras, att Belgiens omfattande handel i första rummet hade ali vidkännas olägenhet af en dylik åtgärd, som för detta land skulle minska en behöflig tillgång på fraktfartsidkande fartyg, samt att i denna omständighet ett väsendtligt hinder borde möta för Kongl. Belgiska Regeringen att i någon vidsträcktare mån tillämpa deri ditlerentiela behandling, som fartyg, tillhörande de Stater, hvilka icke inginge på det framställda förslaget om Scheldetullens aflösning, skulle underkastas, så måste dock å andra sidan i betraktande tagas, att Kongl. Belgiska Regeringen i detta hänseende befunne sig i en mindre beroende ställning till dessa Stater, sedan numera i det närmaste samtliga de i Scheldeflodfarten hufvudsakligen deltagande länders Regeringar förklarat sig villige att för dessa landers fartyg sagda förslag biträda; att det alliså kunde antagas att, derest Sverige undandroge sig alt biträda förslaget om Scheldetullens aflösning, Kongl.