Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med handeln hafva Judarne inkommit i landet och blifvit ibland de rikaste och största innehafvare af Englands penningeintressen. Hrr Rothschild, Heine m. fl. sådane, äro af högsta betydenhet på börsen, och det kan ej vara obekant att i England är börsen nästan allt, nästan hela England. Således betyder Englands exempel intet i denna fråga i mina ögon. Här föreslås egentligen en utvidgning i Judarnes hosättningsrätt, och Utsk. har hemställt att inflyttningsrälten skulle vara beroende af vederbör, borgerskaps välbehag att dertill lemna sitt bifall eller icke. Denna princip är alltför besynnerlig: skall i ett land, då fråga upstår att behandla ett ärende af vigt, det bero af delar inom landet, att kunna dertill säga ja eller nej? Efter mitt sätt att se, skulle fastställandet af en sådan princip innebära en verklig inskränkning i Konungens rättigheter. Det är Konungen, som bäst bedömer om det kan vara lätt alt lemna den sökta tillåtelsen eller icke, och sålunda finnér jag att hela den delen af Utsk:s förslag är alldeles onödig. Men det är en annan sak, hvarpå jag anser mig böra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet, och den är af vida högre vigt. Första steget sedan man släppt Judarne in i alla våra städer, blir naturligtvis att vidare utveckla deras medborgerliga rättigheter, att låta dem först få tillträde till stadsmanna-tjensler, till förvaltningen af städers och sluteligen Statens angelägenheter, till rådmansbeställningame o. s. v. (Vi se att i England fråga nu är huruvida en Jude må kunna vara Lord Mayor). Och ifrån att vara borgmästare eller råd, blir fråga att äfven blifva Statsråd. Ja, hvarföre icke, Mine Hrr! Det hörer också till den liberala principen; hvarföre skulle Judar mer än alla andra vara uteslutna, när personlighetsprincipen gör sig gällande.
När innehafvaren af en publique autoritet och hvar» je medborgare i Staten, rätt förstått deras ge. mensamma intresse; då fruktår ej den förre att medgifva ansvarighet i utbyte emot makt och den sednare makt i utbyte mot ansvarighet; derföre måste i en constitutionej 6taf så väl den iniiitaira som den civila makten vara populair för att stödja sig på säkra grunder. De kunna ej länge fortfara att vara, så vida ej de upplystare classer af medborgare, förr eller sed" nare verkande på allmänna opinion, erkänt derigenom, den verkeliga fördelen af en dylik makt. Denna popularitet godkänd genom det plverlägsna begreppets röst har plaxerat i första rummet de moraliska orsaker som med täflan af de physiska frambringat Engelska Marinen till dess öfverlägsenhet Den harsatt Nation i samband med sina naturliga försvarare tili den grad, att det i poesiens målande språk men iden mäst vanliga familiaira conversation sorn Engelsmän, då de omtala sina skepp, sin Flotta, med entusiasme kallar dem, våra bålverk, våra trädvallar. Jag har framkastat dessa re” flexioner för att anhålla det Ridderskapet och Adeln och samtclige Riksstånden med stadga - 9cn 6 Martii, de begrepp och uppmärksamhet tänka pä vårt sjöförsvar. Länge var man på sjön okunnig om den rätta kraft som var concentrerad inom sjövapnet tch först inom det sednare seculum, men synnerligast dessa senare 5o åren har denna kraft blifvit helt och hållit utvecklad. Man ansåg bland annat för omöjligt att passera förbi Fästningar eller batterier, långt mindre att våga attaquera dem; och man har derefter fedt nästan otroliga saker utföras af dylika attaquer. Genom alla Historiska facta framvisas, hvilken betydlig materieloch personalkraft finnes sluten och sammanhållen så till anfall som försvar inom hvarje slags Krigsfar^ tyg, allt i proportion efter dess storlek, och bland mängden är som exempel Engelske Co, mödor Sidney Smits Escader bestående af i Linieskepp och några mindre fartyg som und* »atte St.
Då, i fråga om lånets belopp, Rikets Ständer, såsom ofvan är nämndt, beslutat, att detsamma skulle motsvara 25,000,000 R:dr R:mt, utom de med upplåningens verkställighet förenade kostnader, fastställde Fullmägtige lånebeloppet tili 10,000,000 Thaler Preussisk kurant, motsvarande, efter antagen kursberäkning af 2§ R:dr för hvarje Thaler, 26.666,6663 Rulr R:mt eller, efter afdrag af 6 procents kapitalrabatt, 25,066,666| Rulr R:mt. Häraf skulle 8,400,000 Thaler, svarande, efter sagde rabatts iakttagande, mot 21,056,000 R:dr, upptagas utom riket och återstoden 1,600,000 Thaler eller, sedan rabatten afräknats, 4,010,666| Rulr Runt, erhållas från Rikets Ständers Bank. Efter föregångna underhandlingar mellan de af Fullmägtige utsedde deputerade samt låne-öfvertagarnes ombud, baron von Erlanger och generalkonsul E, Merck, hvilka för slutliga uppgörelsen af öfverenskommelsen angående det afslutade lånet hitkommit, blef, vid Fullmägtiges sammankomst den 26 April, kontraktet angående ifrågavarande lån afslutadt och undertecknadt, hvarefter Kongl. Majit påföljde dag, genom påskrift å begge de utfärdade original-exemplaren utaf samma kontrakt, å lånet meddelade Sin nådiga garanti, hvarjemte Rikets Ständer, genom bifall till Stats-Utskottets memorial Nio lil af den 29 Maj 1860 beviljade en mot den i lånekontraktet till 550,000 Thaler bestämda annuiteten ungefärligen svarande anslagssumma af 1,466,000 Ruir, att utgå^frän och med den 1 Maj s. å. och intilldess lånet blifvit till fullo återbetaldt.
Den vid Malmros’ klagoskrift fogade brefvexling emellan Dalarö Tullkammare och Kongl. GeneralTullstyrelsens Kansli hade icke blifvit hos Styrelsen anmäld och alltså destomindre fordrat någon Styrelsens handläggning som de omhandlade utestående medlen utan vidare dröjsmål inbetaltes. Vidkommande derefter S:s angifvelser i skrifvelse den 29 Oktober 1857 rörande verkstälda tullhusreparationer vid Dalarö, upplyste Styrelsen, att med anledning deraf, och efter det vederbörande fått sig förklara, Tullkammaren den 12 Januari 1858 förständigats att låta ny besigtning å reparationsarbetena genom vederbörande kronobetjent, med biträde af byggnadskunnig person, ofördröjligen anställas och afsyningsinstrumentet sedermera till Styrelsen insända, samt att först, efter det sådant försiggått och arbetena blifvit godkända, eutreprenadsumman fått till vederbörande utbetalas; biläggande Styrelsen sin skrifvelse i detta ämne till Dalarö Tullkammare. För öfrigt erinrade Kongl. GeneralTullstyrelsen, beträffande angifvelserna i afseende på såväl Friherre Å. som Friherre L., att i ingendera delen af hvad anmärkt blifvit det allmänna tillskyndats någon skada eller förlust, och att Tullverkets räkenskaper för de ifrågavarande åren 1857 och 1859 redan undergått granskning såväl af Kongl. Kammarrätten som af Statsrevisorer, utan att de i anförde hänseenden föranledt någon anmärkning; och förklarade sig Kongl. GeneralTullstyrelsen slutligen hysa den förhoppning att, efter hvad sålunda utredt blifvit, klagandens framställningar skulle befinnas i allo obefogade. Af detta utlåtande liar klaganden på begäran undfått del oell dervid afgifvit påminnelser hufvudsakligen i här nedan omförmälda afseenden: Beträffande första punkten och Kongl. GeneralTullstyrelsens yttrade åsigt, att föreskriften om anslag rörande lediga tjenster icke kunde tillämpas på nyinrättade tjenster, framstälde klaganden den fråga: »huruvida icke en nyinrättad tjenst äfven vore en ledig tjenst, och om icke, då en tjenst måste tillsättas, en ledighet förut yppats.»
Jag har växt upp inom knekteslåndets värfvade hop och har således mina fördomar emot indelta arméen, men jag har, såsom alla andra menniskor, måst rätta mina omdömen efter den erfarenhet jag vunnit, och derigenom kommit till den öfvertygelse!!, att en sådan organisation, sorn den af vår aimée icke finnes i något annat land i hela Europa. En Cincinalisk legion, som ständigt omväxlar med svärd och plog. Nu vet jag visserligen, att dessa motioner höra enl. grundlagarne till Statsoch Ekon.Utsk:n remitteras, och är öfvertvgad, att dess ledamöter skola, enl. sin pligt, med all omsorg behandla ärendet, men jag vet också att Statsoch Ekon.Utskm, så sammansatta, sorn dessa äro, lika litet förmå att göra ett förslag till reorganisation af försvarsverket, som det vore möjligt för oss militär-personer att skrifva en evangeliibok. Ehuru olämpligt det synes mig, att Hr Stiernsvärds motion skulle granskas af Statsoch Ekon.Utskm, så vill jag likväl icke skratta deråt, men jag försäkrar, att jag tycker det retar till löje. Delar icke R. o. Åd. mina åsigter, så får jag bära det med tålamod, men jag tror det vara nödvändigt, att söka ordna en så vigtig sak som vårt försvarsverk, och att Hr Stiernsvärd i detta afseende nedlagt ett högst förtjenstfull! arbete tror jag, att en hvar måste bekänna. Sjelfva afunden kan ej neka det. Jag hyser för den värde motionären störa sympatier. Delta härleder sig icke ifrån i dag eller i går, utan från hans familj, som Sverige står i stor förbindelse hos, och jag skulle önska att denna så högst arbetssamme 162 7 Den 14 December. 163 person måtte kunna bevekas att inträda i den krets, sorn eger att på ett ärligt och redligt sätt organisera vårt försvarsverk. Hr Stiernsvärd: Hr Björnstjerna har, genom ett upläst dictamen, sökt visa, att frami. General Björnstjerna under sednare delen af sin lefnad frångått de åsigter om landtförsvarets ordnande, hvartill han år 1810 bekände sig.
Stats-Utskottet, som tagit detta ärende i öfvervägande, delar den åsigt, som jemväl vid sednaste Riksdag af dåvarande Stats-Utskott uttalades, nemligen alt beredandet af tillfälle för Arméens befäl att inträda i utländsk krigstjenst måste utöfva ett välgörande inflytande på befälets praktiska bildning. Behofvet deraf blifvcr onekligen större i samma mån, som under ett långvarigt fredslugn bristen på krigsvana officerare inom Arméen okas, och om, genom understöd från statens sida, officerare uppmuntras att inträda i främmande krigstjenst, skall utan tvifvel den erfarenhet, som sålunda inhemtas, blifva af stort gagn för vår Armés tjenst barhet. Då den omständighet, hvarföre vid sednaste Riksdag Stats-Utskottet fann sig icke böra understödja motionärens framställning, nemligen de dåvarande politiska förhållandena, icke vidare utgör hinder för beviljande af anslag till ifrågavarande ändamål, då genom anvisande af allmänna medel tillfälle är beredt för medborgare af andra samhällsklasser att utomlands inhemta insigter i de till deras yrken hörande ämnen, och då jemväl för officerare vid flottan, hvilka ingå i främmande tjenst, resestipendier finnas anslagne, anser sig Utskottet böra understödja yrkandet att enahanda förmån må beredas älven officerare af landt-arméen, tillhörande de olika hufvudvapnen, för att genom inträdande i utländsk krigstjenst förvärfva sig praktisk erfarenhet i krigareyrket. Hvad åter angår beloppet af det anslag, som må vara för ändamålet behöfligt, tror Utskottet, för sin del, att detsamma för närvarande skäligen kan inskränkas tili den summa af 6,000 R:dr banko, eller 9,000 R:dr Riksmynt, som vid de föregående Riksdagarne .blifvit i detta afseende äskadt; och torde hvad deraf Ett år kan komma att besparas få ett följande år för ändamålet användas.
Akademien eller Gymnasium utgifvet detaljeradt betyg om den sökandes kunskaper kunna uphöra. § 10- Dplager en berättelse ang:de Riddarhusets lånerörelse, deraf inhemtas, att, sedan under loppet af de 3 sistförflutne åren en ytterligare förminskning af de lån, som blifvit lemnade emot inteckning i fast egendom, egt rum, samt jemväl en del af de Hypotheksförenings-obligationer, Direkt:!! innehaft, blifvit inlöste, men deremot utlåningen emot borgen eller hypotiserade skuldebref ökad, utgjorde enl. 1852 års räkenskaper det vid samma års slut räntebärande beloppet af under Direkt:ns förvaltning ställde medel en summa af 003,348 R:dr 42 sk. 1 rst. b:ko, och voro deraf ntlånle emot inteckning i fastighet 391,033 R:dr 6 sk., emot borgen eller hypotiserade skuldebref 137,315 R:dr 36 sk. 1 rst. samt emot obligationer af Nya Trollhätte Kanal-bolag eller Hypotheksföreningar 75,000 R:dr. Af de lån, hvilkas inbetalning i sednaste Riksdagsberättelsen anmäldes vara beroende på konkurser, har det ena, uptaget af Kapt. P. Hammarsköld och utgörande 1,200 R:dr b:ko, blifvit inbetaldt af Bruspatr. J. Tillberg, som, jemte Ryttm. C. W. Hammarsköld derför hade ingått borgen; men för det andra länet, utgifvet lill nyssnämnde Ryttmästare emot borgen af Kapten W. von Ehrenheim och Ryttm. F. Björkenstam, har, i anseende till ännu ej afslutad utredning af låntagarens och borgesmännens konkurser, icke någon annan inbetalning egt rum, än att, sedan H. R. o. Ad. vid sista Riksdag bifallit, att Ryttmäst. Björkenstam och hans konkursmassa finge, emot erläggande inom 1851 års slut af ett till 1,200 R:dr b:ko bestämdt belopp, frikallas från vidare ansvarighet för Ryttmäst. Hammarskölds berörde skuld, Utredningsmannen i Ryttmäst.
Vid beviljandet af dessa anslagssummor hafva Rikets Ständer medgifvit: a) att Kongl. Majit må, ifall omständigheterna dertill skulle föranleda, för hvart och ett af åren 1864 och 1865 använda, utöfver det för hvartdera af dessa år sålunda bestämda anslag, högst En million R:dr, som då komma att å 1866 års anslag afräknas; b) att Kongl. Majit må, till ändamål gemensamma för olika stambanor, anordna medel utan omedelbart skeende fördelning mellan särskilda banor samt använda det öfverskott, som kan finnas uppkomma å ett stambane-arbete, till att fylla den brist, som å ett annat möjligen kau uppstå; c) att Kongl. Majit likaledes må af byggnads-anslaget använda hvad som erfordras till anställande af undersökningar med afseende å framtida fortsättande af de föreslagna stambanorna inom de trakter, der yrkanden om banornas utläggning i olika rigtningar blifvit framställda, utan att frågorna härom vid denna riksdag komma till afgörande; d) att inkomster och utgifter för hvar och en för allmänna trafiken upplåten bana eller bandel fortfarande må särskildt redovisas, samt att den be hållning, som kan å någon sådan bana eller bandel uppkomma, må i första rummet få användas till bestridande af underhålls-kostnaderna för rörelsen å andra bandelar, hvarest dessa underhålls-kostnader icke af godsoch passagerare-afgifterna betäckas, men att den derefter vid hvarje års slut möjligen återstående - StafsUtskottets Memorial N:o 220. 41 stående behållning å sammanlagda inkomsten af Statens jemvägsrörelse skall till Riksgälds-kontoret ingå; samt e) att, för den händelse utgifterna för rörelsen å Statens jernvägar och desamraas underhåll icke af inkomsterna betäckas, den ärligen uppkommande bristen må, sedan räkenskaperna rörande dessa medel undergått behörig granskning, uppå vederbörlig reqvisition, af Riksgälds-kontorets tillgångar ersättas; hvaremot de belopp, som utöfver 700,000 R:dr utaf trafikbehålluingen till Riksgäldskontoret redan ingått eller för innevarande och de nästföljande tre åren kunna komma att dit aflemnas, fortfarande må för ifrågavarande ändamål reserveras: § 167.
Att uppmuddring af Gölha-eif bör anses för ett arbete af riksgagnelig hytta, tror jag icke af någon opartisk kan bestridas, efter (let stur i så nära förening med Trollhätteoch Gölha-eanaleis kostsamma anläggningar, hvars bolag jag äfven tror varit försäkrade om elfvens uppmuddring till ett visst djup. Att Ulsk. medelst anslag till detta nödvändiga arbete hvarken handlat patriotiskt eller ekonomiskt för landet, bevises tydligt derigenom, att Ulsk. för en sådan besparing icke allenast låter elfven uppgrunda utan derigenom äfven tvingar de trafikerande, som genom canalerna kunnat gå till Östersjön, i stället att gå genom Öresund för att der skaltläggas af Danskarna, Ehuru Utsk. bifallit anslag till hamnars anläggning på ställen, der jag knappast tror hvarken drifves handel eller finnas fartyg, så har Utsk. dock afslagit bidrag till hamnbyggnad i Wadstena, af det skäl som betänk, innehåller, i afseende på den mindre handelsrörelse, som der äger rum. Detta af Utsk. uppgifna skäl till afslag kan jag icke tyda på annat sätt än bristande local-kännedom, hvarföre jag anser mig skyldig upplysa, att Wadstena ligger i Östergöthlands mest produetiva sädesort, som till andra på spanmäl mindre väl lottade provinser troligen aflat er årligen omkring hundratusentals tunnor, och har således, allt sedan Göthacanai Öppnades, stigit både i välmåga och industriföretag. Att hamnbyggnad således der företages och bidrag dertill anslås, anser jag vara af högsta behofvet påkalladt och icke allenast för staden och angränsande häraders skull, ulan äfven för K, ål. och Kronan, som der har sädesmagazin, hvarifrån ofta skickas spanrnål för Kronans behof till andra ställen, men förnämligast för hämmandet af de olyckor, som der icke sällan inträda vid ioch urlaslning af fartyg, i följd af Welterns dervarande långgrunda och öppna stränder.
B:co för 1 B:dr Silfver, icke kunde närmare åstadkommas, än att, utaf de Stats-Medel, som redan Ultimo December 1826 till Banken influtit, den föga betydliga återstoden af R:dr B:co 751g: 44: 4. mäste, jemte 1827 års artslagne Summa R:dr GG,G66: 32, med tillhopa R:dr 74,18b: 28: 4. till innevarande år öfverbalanceras. Upphandlingarne hafva blifvit verkställde dels efter anbud, för contant, dels enligt afslutade Contracter på lid, med eller utan Förskott, efter öfverenskomrnet visst pris, och dels genom upphandling af Vexlar, i Commission, till en efter Conjuncturen för tillfället lämpad Maxirni-Cours, emot beräkning af G intill 6Skillingar Banco för hvarje lefvererad R:dr Silfver, såsom Coinmissionärens ersättning i ett för allt, både för risque och möda. Enligt denne sistnämnde method, som först i år blifvit begagnad, hafva, relativt till affairerne för året, de betydligaste Silfverqvantiteterne och lägsta prisen erhållits. Lefvereringarne äro ingångne och liqviderade, på sätt som följer: A Fonden Berättelse al Banco-* ullniagtige. (Sid. ö.) A Fonden Litt. a. eller Stats-Anslagen: Efter Contracter ä i3a s. 1826: Efter Anbud 1827: Efter Anbud 1828: Efter Anbud a 1 j2 s. a ij2 s. å i34f s. ä i38 s. ä 13(3 s. å r33 s. ä IJ2 s. Efter Gontract å *33 s. Ingän gue Utgångne Silfv. Ä Fonden Litt. b. eller y]jsälte Ränte-Revenuerne: Enligt Contracter å i32 s. ä 129 s. 1828: A JFexlings-Conto Litt. c. jemnlikt de Kungjorde Ars - Priserne : Ar 1824.
Riktis Ständer framhärda &c. Slockholm dea 17 Junii i834* N:o 4 6. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Atif In dort 17 Jun i i r‘34> I>i fslr-Sl.'iiitlft den 17 Bni giire-Ståndet elen 17 Bomlt-Släiidet drn 17 Rikets Ständers under dan i "a Skrifvelse, angående rättighet för Nybygges sökande att mot borgen lyfta odlings-understödet , sä snart genom bevis styrkes, att odlingen blifvit verkställd. (Stuts-Uisk. N:o 12G.) S. A. K. Sedan, till befordrande af landets uppodling, understol blifvit beviljudl Al deni, sorn i Norrland upptaga nyhemman, ine.I 8 tunnor spanmil, ali utgå med 3 tunnor hvartdera af de två första åren och med 3 tunnor det tredje Aret, under förbehåll, att genom syn hvarje gång skulle utredas, huruvida odlings-skyldigheten blifvit fullgjord, innan de anie sista Arens understöd kunde anordnas, Ilar hos Rikets Ständer.framställning blifvit gjord om uudanrö Ijaude af den omgång och de hinder, som med utbekommandet af delta understöd äro förenade. Och som Rikets Ständer instämma i den åsigt, alt de olngSngar, som iakttagas, innan odlings-undei stödet kan ut bekommas, äro för nyliemmans npptagare betungande, och att, när kostnaderne dels för sjelfva synings-löii ät tningeii, dels för ansökningen derom, afdragas, behållningen af odlings-underslödet icke sällan tolde blifva ringa eller ingen; sami Rikets
Utskotten hafva tagit motionen i öfvervägande; och beträffande först frågan om ny ro teindelning' på Gottand, så, alldenstund det öfverklagade förhållande, att Rotarne beslå af olika stora mantal, otvifvelaktigt härleder sig derifrån, att serskilda hemman, ehuru åsätta enahanda mantal, dock äro af olika godhet, hvilket således äfven måste utgöra ett oundvikligt hinder för Motionairens förslag att bringa alla rotar till lika mantal, hvarigenom dessutom någon fördel för Rotehåliarne ej symes vara att vinna, samt, i afseende å spridda Ro leand elars sammandragning, lämplig utväg för det af Motionniren åsyftade ändamål linnes anvisad i Kongl. Brefvet den 3o Maji 1826, hvarigenom blifvit förorclnadt, att alla ansökningar om utbyten af ifrån siamretarne aflägsne h jclprotar och om 1 oleflytlningar i allmänhet, böra ske hos Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att, så väl den rotehållare, med hvilken ro teflyttningen är i fråga, sorn äfven Soldaten eller Båtsmannen, då någondera numera icke är vacant, hörde blifvit, samt vederbörande Regementseller Corp'-Chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att efter förekommande omständigheter och gällande författningar, i anledning deraf, meddela utslag, hvilket dock bör Kongl. Kammar Collega pröfning uudeiställas; fördenskull kunna Utskotten å denna del af Motionen icke tillstyrka bifall.
Och då Kongl. Förordningen den 9 November 1844, som föreskrifver, att lifstids-städja och vissa nyttjande-rätts-aftal om fastighet å landet skola, på sätt om arrende-aftal sagdt är, inteeknas, för att ega bestånd emot egandeoch intecknings-rätt, som tillkommer annan lin den, som upplåter eller lika med honom förbunden är, derjemte förklarat ali denna föreskrift äfven bör tillämpas pa äldre aftal, måste, vid betraktande häraf, icke förbises att så väl lifstids-städja, som nvssberörda nyttjande-rätts-aftal ej, enligt förut gällande lag, voro ställda i beroende af eganderättens ombyte eller af sednare intecknings-rätt, så att förordningen blott bestämde ett vilkor för betryggande af den rätt, innehafvare af lifstids-städja eller nylljande-rätt förut egde; oell detta vilkor var: intecknande. Annat är åter förhållandet i förevarande fäll, der hyresman i stad är helt och hållet beroende af den hyrda egendomens försäljning och således ej kan inskränka egares disposilions-rätt. Detta förhållande kan ej emot egares vilja förändras. På nu anförda grunder hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en författning af följande innehåll: Med ändring af dels stadgandet i 10 § 16 kap. Jorda-Balken, angående tid för legostämma i stad; dels samma kapitels i 15 § gifna föreskrift, att i stad brvter köp legostämma, dels ock den i påföljande 16 § förekommande bestämmelse, att om någon leger hus oell gård i stad till tvänne, den, som först legde, skall det hus och gård behålla, varder förordnadt, som följer: § 1. Afhandling angående nyttjande-rätt till hus och gård i stad må hos den Rätt, derunder det hus och gård lyder, inteeknas, på sätt och med den verkan, som angående inteckning af sådan afhandling om jord å landet finnes stadgadt. Afhandling om nyttjande-rätt till hus och gård i stad må dock ej gälla utöfver tio år, ändock alt-den på längre tid ställd är. § 2.
22. — angående ersättning till förra Allmänna Magazins-Inrättningen för 62 Skeppund 18 Lispund Koppar, som blifvit från Inrättningens förråder levererade till taktäckning å Kongl. Slottet och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Palais. io Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Bcr. d. 4 Nov. 1828. Under den 28 October 1823, liar Kongl. Maj:t förordnat, att denna ersättning i stadgad ordning borde meddelas. 23. — om rättighet för innehafvarne af Rörstrand, att få skatteköpa denna Lägenhet. Genom Nådigt Bref, d. 26 Augusti 1828 , har Kongl. Maj:t till efterrättelse meddelat vederbörande Rikets Ständers Beslut i denna fråga. 24. — med förslag, att Nämndemän, som biträda vid afvittringsoch i sammanhang dermed varande SkattläggningsFörrättningar i Rikets Norra Provincer, må erhålla lika arfvode, som för enskilda förrättningar, eller 24 sk. om dagen och skjuts för en häst. Genom Nådigt Bref, den 24 Februarii 1824, har Kongl. Maj:t förordnat, att Nämndemän må för dessa Förrättningar åtnjuta i tractamente 12 sk. B:co om dagen och skjuts för en häst. 25. — angående indragning af LandsFiscals-tjensterne i de Län, der Krono-Betjeningen icke hade vidsträcktare district, än att den äfven kunde hin - Bil. t. Ii. St. Just. Omb.ns Enib.-Ber. cl. 4 Nov. 1828. 11 na utföra de åtal, som tillhörde allmän Åklagare. Genom Nådigt Bref den 25 Augusti i8a5, har Kongl. Majit förklarat sig icke kunna denna Rikets Ständers hemställan bifalla. 20. *— med anhållan om berättelse och uppgift å alla Kronans Publika hus och Byggnader, så uti Hufvudstaden som Landsorterne. Genom Nådigt Bref, den q