Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Än ■nu ett tillägg: för att ändtligen en gång komma in på den bättre väg, sorn skall föra till det mål som jag önskar, så 0111 ock någon uppoffring delaf i början skulle blifva en följd, så måste jag yrka, att SlatsUtsk. måtte framför allt annat, ocb utan alla slags considerationer, behjerta det oundvikliga behofvet af längre utsträckt öfning för arme'en, oell derföre utan alla villkor bevilja alla begärda anslag både för slående bärens och beväring exercis. Jag har alltför länge upptagit R. o. Ad:s så dyrbara tid. Men en gång isen bruten, bar min varma känsla för ämnet oemotståndligen velat gifva sig luft. Jag lofvar deremot att icke snart ånyo bryta tystnaden. Ocb slutligen förklarar jag med banden på hjertat och på en riddersmans ära ocb ord, att jag, 0111 jag någon gång, hänförd af mitt ämne, skulle hafva råkat fälla ett uttryck, hvaraf någon skall hafva funnit sig sårad, så var min vilja aldrig sådan, ty aldrig skall jag träda upp till någon kamp emot personer: det är de ide'er allena, sorn strida emot mina, jag velat ocb vill bekämpa. Frih. Hamilton, Hugo, uppläste ett så lydande anförande: Het synes måhända de flesta bland R. o. Ad. orätt, att den redan af så många talare förlängda discussjonen öfver Rikets försvarsverk ytterligare utsträckes, genom något yttrande af en ledamot, som ej bör till yrket, ocb således ej kan äga någon grundlig kännedom i saken. Men, mine herrar! det finns ett yrke, till hvilket vi alla bekänna oss, ocb till hvilket äfven jag önskar förtjena att räknas — delta yrke är fosterlandsvännens. Näst den fråga, sorn rörer nar tionens bildning ocb danande till gudsfruktan, sedlighet och medborgerliga dygder, ocb som, under det allmänna namn af folkuppfostran, vid denna riksdag rönt ett så lifligt och så allmänt deltagande, synes mig ingen för representanten böra ställas högre, ingen mera förtjena bans begrundande, allt efter hvars ocb ens förmåga, än den om fäderneslandets försvar.
Men den serskilda garanti, sorn solidarisk Bank, framför Actiebank, erbjuder uti delegarnes större ansvarighet, tyckes utgöra ett tillräckligt motiv för skiljaktiga lagbestämmelser i afseende å hvartdera slaget. Huruvida gränslinien dem emellan blifvit rigtigt uppdragen, är hvad som kommer att af Rikets Höglofl. Ständer närmare skärskådas. Alt, såsom vidare blifvit yrkadt, förbjuda anläggandet af Actiebanker på andra ställen, än i de stapelstäder, der börser och mäklare finnas, vore, efter Utskottens tanka, en af behofvet icke påkallad och, möjligen för vissa orter, menlig inskränkning i delta hänseende. Ett stadgande, som ålade Bankerne att ständigt hafva en viss minimi-cassa, i förhållande lill den utelöpande sedelstocken, hafva Utskolten ansett tilläfventyrs icke kunna uppfyllas. I denna fråga synes dessutom Bankernes eget interesse för deras bestånd göra Lagens bud öfverflödigt. Att den nu föreslagna Lagen icke må ega tillämpning på de Privatbanker, som redan uppkommit och organiserat sig i öfverensstämmelse med en äldre Författning, nemligen Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824» lärer finnas uppenbart, men att förbud äfven för dem emot utgifning af alltför små sedelvaleurer synes likväl vara af behofvet påkalladt; och Utskötten få således hemställa, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, det måtte, antingen såsom ett tillägg till Lagen för en - 36 Bancooch Lag-Ulskoltens Utlåtande N.o 4- skilda Låneo c A Sedel-Banker, e//er genom serskild Kungörelse* förklaras: att, hvad Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824 stadgar, angående enskilda Banker eller Disconter, hädanefter skall gälla, endast i afseende på sådane Banker, som redan äro inrättade, hvilka vid deras undfångne privilegier, under den derföre återstående tiden, måga orubbadt bibehållas, derest de ej sjelf ve önska att före samma tids utgång få deras statuter förändrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde
Sandsten, tjenlig till slipstenar m. m., finnes till öfverflöd i Hoburgs Ting. Ingen malmart är hittills upptäckt, och med afseende å bergens natur, troligen ej heller till finnandes. Det bör dock anmärkas såsom en besynnerlighet, att här finnas 2:ne källor med stark mineralsmak och hvaraf den ena, belägen i Hoburgs ting och Hamra socken, begagnas såsom helsobrunn. Skog är ännu i temlig myckenhet, utom i södra delen af ön. Stora trakter gifvas, sorn endast för skogsväxt äro tjenliga, emedan jordlagret är alltför tunnt på kalkhällen, för att gifva växtlighet åt säd och gräs. Landet är i det hela ett slätt land, som egentligen endast är kuperadt af träsk, myrer och skog. Flygsand finnes lyckligtvis endast på tvänne ställen inom Länet, nemligen på Fårön, der fältet är omslutet af skog, men sandbergen likväl på sydvestra sidan lika höga med trädtopparna, samt på Sandön. Gottska Sandön utgör omkring i qvadratmil, med 6000 tunnland skog och nära 400 tunnland i åker, äng och beteshagar, allt af högst mager beskaffenhet. På allför få ställen finnes gräsväxt, men ljung och renmossa växa ymnigt på.ön, hvarföre ock fordom renar der underhållits. Flygsanden har långs stränderna formerat kullar och äfven på. en del ställen inträngt i skogen, utan hvilken ön snart skulle förvandlas uti en sandhed. Mycken skog har de sednare åren blifvit afverkad, dels till skeppsbyggnad dels tili export. För närvarande lärer dock skogshygget hafva såsom mindre lönande i anseende till den svåra transporten upphört Och ön begagnas till fårbete. Myrodlingarna hafva fortgått i stor skala, särdeles af det derför bildade bolag, som, efter utdikning af Elinghems och Rohne myrer, derå odlat flera hundrade tunnland, som burit ymniga skördar af säd och gräs.
Magistraten hvarken fått eller kunde få någon sådan pröfningsrätt, lika obestridligt vore ock, att Magistraten hade sig ålagd samma förbindelse, som Konungens Befallningshafvande, alt nemligen icke verkställa Utslag förr, än sådant borde ske, ej eller på annat sätt, än Lag stadgade; så att, då elen af Domhafvanden i Marks Härad utfärdade förpassning innehållit, att ej allenast Samuel Persson, dömd till högsta kroppsplikt för det han öfverfallit sin fader, utan äfven en för annat brott sakfälld person, blifvit till häcktet försände, för att, sorn orden lydde, dels undergå stadgad bestraffning, dels ock afvakta Kongl. HofRättens Beslut i målen, och då Magistraten hade bordt veta, att UnderRätts beslut angående slag å föräldrar icke finge, emot föreskriften i s5 Cap. 5 § RättegångsBalken, verkställas, innan Kongl, Hof Rätten slikt beslut pröfvat, det ej kunde urskuldas, att Magistraten genast satt Utslaget i verkställighet, och låtit Samuel Persson undergå den af HäradsRätten utsatte bestraffning, innan Kongl. HofRättens Beslut hunnit expedieras; äfvensom det påtagligt vore, att Magistraten, som, utan föregången anmälan hos Kongl. IIofRätten och utan att afbida
Det finns personer, som kunna besitta alla möjliga goda egenskaper, om hvilka man tror och vet allt möjligt godt, och hvilka dock alldeles icke äro en sympatiska. Sympatien är en hemlighetsfull sak. Den kan icke förklaras, fastän jag är öfvertygad om, att den är lika djupt rotfästad i oföränderliga naturlagar som alla starka instinkter. Sympatien är lika omöjlig att förklara som att förklara, hvarför en person föredrar en blommas vällukt och en annan person absolut tycker bättre om en annan. Jag har hört personer gräla riktigt passioneradt om, huruvida liljekonvaljer eller violer dofta bäst, och jag har sett människor bli förnärmade öfver, att jag tycker om jasminlukt. Denna innersta personlighet hos en blomma, som ger sig uttryck i dess vällukt, har något motsvarande i människors väsen. Det är en sammansättning af en hel mängd ting, så kombinerade och så luftiga, att man omöjligt kan förklara dem, som skapar detta offattliga, som kallas sympati. Hur kan det annars komma sig, att ett vackert ansikte med ett godt uttryck kan lemna en alldeles oberörd, under det plötsligt något i ett fult ansikte alldeles kan föl tjusa en. Men det är icke blott ansiktsuttrycket. Det är otaliga småsaker i hela fenomenet, som väcker sympati. En enda liten gest, ett tonfall i rösten kan på en gång ställa en människa i ett nytt ljus. Och om alla dessa små, synbarliga obetydligheter väcka min sympati mer och mer börjar jag tro, att denna människa och j a g kunna bli vänner. Kärleken är ju något oförklarligt. » Hvarför just hon? eller han? » fråga vi så ofta vid andras val. Vänskapen har också D å g o t oförklarligt till grund. Naturens sympati är något oförklarligt, men därför icke mindre sannt och verkligt än naturens öfriga hemligheter. Jag har sagt det många gånger förr, men jag säger det ännu en gång, att sympatien visar sig däri, att den person, för hvilken man hyser sympati, icke stöter en med sina fel. Vi ha alla fel, men det beror på hvilka fel man kan härda ut att se, och hvilka man icke kan stå ut med. En hvar af oss har en stark afsky för vissa fel och svagheter, — om man kan säga en » stark svaghet » för vissa behagliga egenskaper.
Uppdraget gäller för 2 år sålunda, att halfva antalet, så väl af Nämnd som Suppleanter, årligen afgår om antalet är jemnt, i annat fall det antal, som är närmast hälften, det ena året en mera eller mindre än det andra. Första gången bestämmas de afgående genom lottning. Afgående kunna återväljas, men ega då rätt att afsäga sig förtroendet. Sto. Ordförande och vice Ordförande väljas af sockenstämman bland Nämndens ledamöter; ingen afsägelse får antagas. Intel traktamente får af Nämnden uppbäras. Godtgörelse för utgifter i och för uppdraget må dock kunna beviljas. 7:o. Flere nämnder kunna, med Kongl. Majtts Befallningshafvandes bifall, sammanträda till gemensamma öfverläggningar och beslut, de bilda då en gemensam Socken-nämnd under, af dem vald, gemensam Ordförande. 8:o. Socken-nämnden öfvertager alla de bestyr, hvilka nu äro fördelade på särskilda kommunal-styrelser: såsom Sockenoch Sundhets-nämnd, Fattigvårdsoch Skol-styrelse; den vakar öfver ordning, sedlighet och folk-undervisning, bestämmer fattig-försörjningen, afdömer mindre förseelser, såsom brott mot jagtoch fiskeri-stadgan, ohägn, m. m., uppgör konventioner med preslerskapet, föreslår aflöning för kyrko-betjening, skollärare, fjerdingsman och barnmorska, hvilka alla stå under Socken-nämndens lydnad; tillsätter fjerdingsman; den vårdar och ordnar underhållet af kyrka, skoloch fattighus, boställen, samt öfrige pastoratet tillhörige hus, lägenheter, jord, kassor, magasiner m. m., samt befrämjar i öfrigt allt, som länder till samhällets förkofran och utveckling. Den bör slutligen äfven söka verka såsom förliknings-domstol. 9:o. Socken-nämnden föreslår beviljandet och fördelningen af de afgifter, hvilka till nyss uppräknade ändamål erfordras. 10:o. Krono-betjeningen bör i hvad på dem beror underhjelpa Socken-nämndens bemödanden. Bih. lill fl. St. Best'. och Ekon. UlskAs Bcl. M 127. ll:o. Af Socken-nämnden ålagda böter skola genast erläggas.
Den framställning, som af Konungen blifvit gjord, ang:de användande af de 10,000 r:dr, som nu, upförde pä Indragnings-stat, ulgifvas som expeklans-arfvoden åt lönlöse officerare af arméen, är, efter min tanka, så hillig, så rättvis, att jag mäste beklaga det resultat, hvartill SlatsUtsk. kommit vid framställningens besvarande. Ingen lärer finnas, som icke erkänner att militär-yrket är af den beskaffenhet, att dess medlemmar, vid en längre avancerad ålder, svårligen kunna qvarstå vid detsamma, ty när kroppskrafterna aftaga, så uphörer i och med detsamma tjenstbarheten, äfven om själskrafterna äro oförminskade. Då återstår för militären intet annat än att draga sig tillbaka och hvad väntar honom väl då? jo, ingenting annat för den tid och de krafter han upoffrat i rikets tjenst än en högst obetydlig pension, den han erhåller från Arméens pensionskassa. Vid sådant förhållande tyckes det vara af yttersta behof påkalladt att Konungen må ega någon tillgång, för alt dermed kunna öka den obetydliga inkomst den afskedade för sin återstående lefnad har att af nämnda kassa förvänta. Denna tillgång blir i allt fall så ringa, att den föga minskar de bekymmer, som Konungen alltid måste känna, då han ser många af sina officerare nödgas lemna tjcnsten utan att kunna bereda dem en någorlunda sorgfri ålderdom. Men det är bättre för Konungen att ega något än intet; dessa 10,000 r:dr kunna åtminstone i någon mån gagna för det välgörande ändamål, som Konungen med detsamma åsyftat; och jag kan således icke annat än anhålla om återremiss, samt att StatsUtsk. mätte tillstyrka bifall till Konungens nåd. framställning. Då II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utskrs utlåt, i förevar, punkt, ropades nej; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, och denna propos. besvarades med ja.
Om, emot förmodan, Regenten eller Stats-Rådet underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksdagen genast sammankalla, då åligge det owilkorligen Rikets Hof-Rätter att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det Riksdagen må kunna sammankomma, att sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. Konungens domsrätt skall uppdragas minst tolv av Honom utnämnda lagkunniga, erfarna och redliga personer, vilka fullgjort vad författningarna föreskriva dem, som uti domareämbeten må nyttjas. De kallas justitieråd och utgöra Konungens högsta domstol. 1: o. Riksdagen representerar svenska folket. De rättigheter och åligganden, som gällande lag tillägger rikets ständer, tillkomma hädanefter riksdagen. Den fördelas i två kamrar, vilkas ledamöter väljas på sätt riksdagsordningen och särskild av Konungen och riksdagen gemensamt stiftad lag stadga. Kamrarna äga i alla frågor lika behörighet och myndighet; skolande riksdagen i kraft av denna grundlag sammankomma varje år den 10 januari, eller, om helgdag då inträffar, dagen därefter. Om riksdagens sessioner och om rätt för Konungen eller visst antal av vardera kammarens ledamöter att vinna riksdagens inkallande under tid, då riksdagssession ej pågår, stadgas i 2 § riksdagsordningen. Om sammankallande av riksdagen i vissa särskilda fall gäller vad i 91, 92, 93, 94 och 108 §§ finnes därom stadgat. 2: o. Skulle med hänsyn till något ärendes särskilda vikt och beskaffenhet prövas nödigt, att före dess avgörande folkets mening inhämtas, må Konungen och riksdagen genom samfällt stiftad lag förordna, att allmän folkomröstning skall anställas. I lagen bestämmes, vilken eller vilka frågor skola genom omröstningen besvaras, så ock tid och sätt för densamma. Rätt att deltaga i omröstningen tillkommer en var, som är röstberättigad vid val till riksdagens andra kammare. Bestämmelserna i 18 § 2 mom. samt 22 § 1 mom. i vad sistnämnda moment avser ansökan, varom i 18 § 2 mom. förmäles, skola i deras äldre lydelse fortfarande gälla intill dess, enligt vad därom i allmän lag stadgas, den nya rättegångsbalken skall lända till efterrättelse.
Skrifvelse, N:o 12h. kommer, så är genom Kongl. Kungörelsen den 21 December 1857, rättighet äfven mpdgifven att inteckna nyttjanderätt till hus och jord derstädes, äfvensom nyttjanderätt till stadsjord, som till hus och jord ej hörer. Men, om älven begagnandet af sistnämnde inteckningsrätt icke skulle särdeles ofta sättas i fråga, så förekommer likväl i afseende på städerna såsom ett särskildt skäl för den ifrågavarande afgiftens borttagande, att den drabbar husegare alltför ojemnt, enär nemligen den husegare, som på flera är borthyrt sill hus eller en del deraf, endast erlägger slämpelpapper efter den hyra, som för ett år är betingad, men deremot den husegare, som nödgas oftare ombyta hyresgäster, måste, så ofta nytt kontrakt upprättas, förse detsamma med stämpelpapper. På alla dessa skäl, och då muntliga aftal lika litet uti ifrågavarande, som i an dra fall, kunna förbjudas, samt stadgandet om arrendeoch hyreskontrakters uppvisande vid mantalsskrifning alltså, pä sätt anmärkt blifvit, lätt kan kringgås, hafva Rikets Mänder funnit hvad i gällande föifattning stadgas angående skyldigheten att förse kontrakter om läst egendom ä landet och i städerna med stämpelpapper vid andra tillfällen än då de för domare eller exekutor till laglig åtgärd företes, böra ur författningen utgå, på sätt bifogade förlättningslorslag i denna dol gifver vid handen. Föreskrifterna angående stämpel till köpe-, bytesoch gåfvobref äro hufvudsakligen lika med dem, som linnas meddelade, pag. 36 och 37, uti nu gällande författning.
Då emellertid denna författning uttryckligen afser endast Konsistorium och elementarläroverken, så har Konsistorium icke ansett sig och anser sig ej heller utan särskild nådig befallning böra, på grund af densamma, föreskrifva någon förändring i hittills bruk - — 357 — liga sättet att redovisa pmdagogiernås medel, helst Konsistorium icke kan inse, huru redovisningen af deras i allmänhet mycket obetydliga kassor skulle genom en förändring blifva enklare och åskådligare, ej heller huru större garantier skulle vinnas, 0111 en särskild Inspektor förordnades att granska och underskrifva räkenskapen, än om, såsom hittills skett, vederbörande Pastor förrättar denna granskning och genom sitt namns underskrift å räkenskapen intygar räkningens riktighet. De underdånigst bifogade förklaringarne från vederbörande redovisare för Folkskolorna i Hofva och Thun föranleda icke något särskildt Konsistor» yttrande. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts J. COLLÉN. J. BJÖRKEGREN. N. SALANDER. FR. E. FAGERSTRÖM. Skara Dom-kapitel den 4 Januari 1861. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. A. BUTSCH. G. WENNERBERG. Gabr. Söderlind. Till Högvördiga Dom-kapitlet i Skara. I anledning af Rikets Ständers Revisorers gjorda anmärkningar vid Skara högre Elementar-läroverks egen räkning för året 1858, får jag afgifva den förklaring, att jag, för ifrågavarande året redovisare för bemälde kassa, ansett, det Ivollegii och Efori underskrifter skulle fullt ersätta de af Revisorerne nödiga ansedda inkomst-verifikationerna, samt att jag numera och för de efter 1858 följande åren redovisar medelst särskilda förteckningar öfver nyintagne och öfver under terminen närvarande lärjungar. Skara den 22 December 1860. P. G. Älander. n. v. Rektor. — 358 — Till Högvördiga Dom-kapitlet i Skara.
» Men jag kan inte begripa, hvarifrån du får din förtröstan, » sade jag, som gärna håller fast vid mina en gång fattade teorier. » Dina förhoppningar tycker jag allt äro bra sväfvande. » » Du glömmer vi&lt;st, att jag älskar Axel, och kärleken — ja, om den vet du ju ingenting. Dessutom äro mina förhoppningar ej så osäkra. Filip Rabm har svensexa i morgon, och Axel har skickat återbud. ' Jag är väl inte någon pojke heller, som går på sädana där tillställningar! ' sade han i morse. » » Och hvar är han i afton? » frågade jag, i det jag reste mig upp för att gå. » På spelparti hos häradshöfding Lindskog; och då kommer han nog inte tidigt hem, » svarade Jätta med en halfkväfd suck. Utkommen på gatan försjönk jag i tankar. st., Silfver-Damfickur 15 k r. ; Gossur af nickel fr. 1 0 k r „ af silfver Primn • ivU Ail i f r 1.1 ro. a n B t r. «t " Utan ryggrad ". Öfverdrift? Red. så varm mormor. Iduns julklappsbasar. Öfverföringsbilder p å stearinljus. För barn är detta en nöjsam sysselsättning under de långa vinteraftnarne. Mini. långt, bakstycket skall v a r a 20 cm. Synecessär för herrar. bred o c h 35 cm lång. sedan den hoprullats, med knapp och träns. Belle-soeur. Belle-soeur. R e s a p o t e k. af h v a r s o r t. bredt. Det bredaste röda bandet invikes ung. Tris: inh. i rödt band kr. Förteckning öfver alla inom ett lms förekommande artiklar till begagnande vid bosättning ocb inventarieförteckning. Oianabärlig för livarie ordnin-esälslca » ^^ T flw; ii! - » i w Så också med den förmögnare kvin nan. Dam-tofflor. Belle-soeur. Modern eldskärm. i h ö j d. Detta slags guldbroderi ä r synnerligen lätt utfördt, men ser det. E n c m. mellanrum. Ima. Ima.
Och han skilde i den dagen ut spräcklota och brokota bockar, och all fläckot och brokot kid, der som ju något hvitt var uppå, och allt det svart var ibland lamben; och fick det sin barn i händer. Och lät blifva tre dagsleder långe emellan sig och Jacob. Så bette Jacob det öfver var af Labans hjord. Men Jacob tog gröna aspekäppar, hassel och castaneen, och barkade hvita ränder deruppå; Och lade käpparna, som han barkat hade, i dryckehoar för hjordarna, som der komma måste och vattnas, att de skulle hafvande varda, när de kommo till att dricka. Alltså vordo hjordarne hafvande öfver käpparna, och födde fläckot, spräcklot och brokot. Då afskiljde Jacob lamben, det icke brokot, och allt det svart var, och lät dem in till Labans hjord, och gjorde sig en egen hjord, den lät han icke till Labans hjord. Men när den tidfödde hjorden lopp, lade han käpparna i hoar för hjordens ögon, så att de vordo hafvande öfver käpparna. Men när de senfödda lupo, lade han dem intet deruti. Så vordo då de senfödlingar Labans och de tidfödlingar Jacobs. Deraf vardt mannen öfvermåttan riker, så att han hade mycken får, tjenarinnor och tjenare, camelar och åsnar. Och kom för honom Labans barns tal, att de sade: Jacob hafver kommit allt vår faders gods till sig; och af vår faders gods hafver han sådana rikedomar samkat. Och Jacob såg på Labans ansigte, och si, det var icke sådana emot honom, som i går och förrgår. Och Herren sade till honom: Far åter in i dina fäders land, och till dina fränder: Jag vill vara med dig. Då sände Jacob, och lät kalla Rachel och Lea ut på markena till sin hjord; Och sade till dem: Jag ser edars faders ansigte, att det är icke sådana emot mig, såsom i går och i förrgår: Men mins faders Gud hafver varit med mig.
I anledning af hvad Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoret yttrat, angående pensionsrält för vissa tjenstemän vid Landt-Slaten, har Kongl. Majrt föreslagit, att följande tjenstemän må, efter omkring 4° års tjenst och vid uppnådde 65 lefnadsår samt efter företedt Läkarebevis öfver en försvagad helsa, vid afskedstagande! undfå pensioner till följande belopp, nemligen Lands-Secreterare och Lands-Kamererare 1,200 Rrdr, Landt-Räntmäslare 1,000 Rrdr, Kronofogde 800 Rrdr och Ilärads-Skrifvare 600 Rrdr. Kongl. Stats-Contorets näsllidet år till Kongl. Majrt i underdånighet afgifne Berättelse om Statsverkets förvaltning och behof innehåller, i afseende å ofvanberörde fråga, alt, genom Kongl. Brefven den 1 November och i3 December 1834, pensionsrätten för Landshöfdingar väl blifvit bestämd till hvad deras vederlikar inom militären ega att i pension undfå, nemligen 3,000 Rrdr, äfvensom för Länsmännen till joo Rrdr, men att, i afseende på de öfriga Landt-Stats-ljenstemännen, nemligen Lands-Secrete - Slats-Utskotlets Utlatandej IV.-o 4.0. 31 rare och Lands-Kamererare, Kronofogdar och Häradsskrifvare, förklarat, del desse borde fortfarande och intill dess annorlunda förordnades, erhälla pensioner, enligt af Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 10 Juni 1818 och Kongl.
Embets-Verli, om åliggande för så- dane, hvilkas förvaltning och räkenskaper granskas af Rikets Ständers Revisorer att till desse lemna uppgift på de förvaltningsfrågor, hvari olika meningar förekommit inom Verkets Styrelse. 8 165 a. 18 Sept. a. 18 Sept. b. 15 Sept. g. 15 Sept. — 20 — E. Ersättningi åt Kronofogden A. Rhodin, för medel, som blifvit en kronobrefbärare frånröfvade och måst af honom återgäldas Eskilstuna Kungsladugård, angående upplåtelse till Th. Munktell af ett stycke mark, tillhörigt Eskilstuna, om jordupplåtelse till Gevärsfaktoriet i, se Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori. Expeditioner: om begagnande af så kallad Latinsk stil i alla från offentliga embetsmvndig - heter utgående . » om åläggande för Domaren att kostnadsfritt tillhandahålla åt rättsökande alla till lösning i behörig tid icke tillgängliga Expeditionslösen, om nedsättning i Expeditions-Utskottet, ang:de väckt fråga om utskrifning för hvarje Riks-Stånd af ett exemplar af förslag till underdåniga skrif velser från Expropriation, om disposition af medel, influtne för den från Landshöfdinge-bostället Noret skedde, se Noret. Fabriker och Handtverk, om tilllägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852 i afseende å minderåriga personers användning vid, se Minderårige. K is r§ £L a cu . OCD N:o | Sid. 10 83 Kiks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet.