Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den värde talaren skall tilläfventyrs invända, att Westergöthland har tillfälle att genom Götha eif anlöpa Götheborg, och att Westmanland och Upland igenom Mälaren likaledes kan kommunicera med Stockholm; men är icke detta äfven förhållandet med Jönköpings län, som till en ganska stor sträcka tillgränsar Wettern? Den stora vattenväg, som genom det inre af landet leder från Mern till Götheborg är lika öppen för Jönköpings län, sorn den är för Skaraborgs län, och det är just denna omständighet, som Jönköpings stad har att tacka för att den är stapelstad. Skulle således denna anmärkn. om dubbla kommunikationer kunna utgöra något skäl emot en jernvägs anläggande i Westergöthland, mäste detta skäl äfven vara lika verkande emot en dylik anläggning inom Jönköpings län. Den andra omständigheten i Hr Ribbings anförande, som fästat min upmärksamhet, var underkännandet af den grundsats, att vid jernvägarnes utstakande fästa synnerligt afseende på förbindelsen emellan vigtiga trafikations-orter och insjöar eller kanalleder. Jag vill härvid göra den anmärkn. att då Köping Hultvägen här icke kan komma i beräkning, icke något skiljaktigt förhållande eger rum i detta fall för Smålandsbanan, ty alldeles sämma omständigheter förete sig för en jernväg från Skåne till en hamn vid Wettern, som för en bana från det inre af Westergöthland till en hamn vid Nordsjön. Betraktar man frågan endast frän synpunkten af den inre rörelsen eller de lokala intressena, kan jag således icke begripa att emellan Westergöthland, Westmanland och Upland å ena sidan, och Jönköpings län å den andra sidan, företer sig någon annan skilnad än den, att sistnämnde ort såsom den värde talaren sjelf flere gånger framhållit och en sednare talare jemväl vitsordat, är en fattig provins, då de andra deremot kunna kallas välmående, och flere industrigrenar der upblomstrat. Men det vore i sanning ganska originelt, om man här i landet skulle för anläggande af jernvägar företrädesvis upsöka fattiga orter, hvilket Den 4 Januari f. m. 5 nian i andra länder sorgfälligt undviker.
Kronans rätt till omförmälda dana-arf måtte till förmån för Carlstads stadsförsamling eftergifvas. under vilkor, att medlen blefve till inrättande af ett arbetshus för församlingens fattige använde. I sammanhang härmed har Utskottet förehuft en från Vällofl. Borgare-Ståndet remitterad motion af Herr E. Wahlund, hvilken anhållit, att då den i Filipstad år 1844 bildade barnvårdsoch arbetsinrättning för fattiga flickebarn, hvilken redan burit många välsignelserika frukter, icke egde andra fonder, än endast sådane, hvilka blifvit sammanbragte genom frivillige afgifter och enskilde donationer, samt, vid sådant förhållande, lära vore för handen, att inrättningen icke i framtiden kunde ega bestånd, hälften eller någon mindre del af ofvannämnda, staten efter Näringsidkerska!! Hollander tillfallna dana-arf måtte anslås till stående fond för berörda barnvårdsoch arbetsinrättning. Utskottet har hvad sålunda förekommit i öfvervägande tagit; och enär statens inkomst af dana-arf, likasom öfrige inkomster, bör hållas Kronan oförryckt tillhanda samt åtminstone icke utan förekommande särdeles ömmande omständigheter, till enskilde korporationers eller personers förmån afhändas, men, enligt Utskottets tanke, sådana bevekande omständigheter i förevarande fall icke förefinnas, får Utskottet å så väl Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, sorn Herr Wahlund* motion afstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 23 Februari 1834. Ant. lill Eip.-Utsk. d. 2 Mars 18Sä, kl. 10i,f. re.
Men alla uddar, som utskjuta i Brunnswiken, woro besatte af Ryska posteringar. På många woro wakteldarna gjorda wid sjelfwa stranden, så att eldskenet kastade sina långa strålar utåt den speglande wattenytan. Snart blef jag således upptäckt; men jag höll min farkost midt i farwattnet, och mörkret hindrade Ryssarna att skjuta rätt. Då jag mellan holmarna på westra stranden blef warse Haga lustslott, såg jag det praktfullt upplyst. Under stormen hade Ryska öfwer-befälhafwaren der tagit sitt högqwarter. Det war icke ett kanonskott från tullen, och wår egen unga Konung hade ännu samma dag derstädes utdelat sina befallningar till den tappra återstoden af Swenska krigare, som, ehuru utan synnerligt hopp om framgång, likwäl med förtwiflans yttersta ansträngningar kämpade mot öfwermakten, för att uppehålla den, tills de hopar af man ur huse, som ifrån alla landsorter satte sig i rörelse, hunno ankomma. Det gjorde på mitt hjerta ett dödsbittert intryck att tänka derpå. Nu gick den stolte Storfursten Wladimir, drucken af segerglädje och framgång, under samma tak, der wår Konung, full af bekymmer och sorg för sina glesnande krigares skaror och sitt blödande folk, nyss förut uppbjudit hela sin förmåga att bära och möta motgångens pröfningar. Jag kände mitt öga tåras, och satte min farkost i snabbare fart. Sedan jag sålunda lyckligt undkommit fiendernas kulor, lade jag till wid Bellevue-stranden och sprang upp i parken. Jag hade icke gått twenne steg, förrän en Swensk röst ropade mig an. Med glädje swarade jag och närmade mig en grupp af bewäpnade wänner. De utgjordes af åtskilliga borgare och embetsmän, som fått uppdrag att bewaka stranden. Flere af dem woro bekanta. En läkare, doktor Swalin, kom händelsewis härförbi, för att begifwa sig till walplatsen med sina instrumenter och bandager. Han stadnade några minuter och förband ordentligt min arm, samt förklarade såret ingalunda farligt. Kamraterna försedde mig med ett gewär, och jag war åter färdig att åt underjordens makter offra fienders lif.
Besvär öfver kommittéens beslut få anföras inom den tid och i den ordning, som äro *) De med stjerna (*) utmärkta paragrafer äro af tre stånd bifallna. 4 för överklagande af Taxerings-kommittés beslut i allmänhet bestämda. Varda besvär anförda, gånge afgiften ändock ut efter det af Taxerings-kommittéen bestämda kannetal, så länge det icke blifvit ändradt genom beslut, som vunnit laga kraft. Gästgifvare, som icke inom en månad från det Taxerings-kommittéens förrättning blifvit afslutad, bos soknekämnden uppsagt den rätt till bränvins utskänkning, som gästgifveriet åtföljer, vare underkastad den afgift, som bör under det nästföljande försäljningsåret utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. Der gästgifverihålin ing är mellan flera åboer fördelad, må utskänkningsrättighet af dem icke samtidigt utöfvas, utan af hvardera endast under den tid, han gästgifverihållniugen besörjer. Den, som vill sin andel i utskänkningsrättigheten uppsäga, vare dertill berättigad, der uppsägning sker inom den tid, som i 3 mom. är bestämd. Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortfarande idka, och deltage i afgiften hvardera i förhållande till den tid, han utskänkningsrätten i förening med gästgifverihållningen utöfvar. § 13 Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i soken å landet få idkas; gore derom framställning hos soknenämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall hörjås. Soknenämnden skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet till kyrkoherden öfverlemnas. Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på soknestämma, som blifvit två söndagar å rad pålyst, soknemännens utlåtande i ämnet. Varder framställningen af både soknenämnd och soknestämma ogillad; förf alle frågan.
I stället för allmänna Svenska Bankens sedlar kan enskild Bank aflemna Rikets Ständers Banks sedlar eller annat bevis på der nedsatt metallisk valuta eller ock goda vexlar pä utrikes ort. § 22. 1 den mån indragning sålunda sker, eger allmänna Svenska Banken sä väl som en hvar af de enskilda Bankerna att återbekomma ett mot de för en hvar af dem indragne sedlarne svarande belopp af de dem tillhörande, i Rikets Ständers Bank nedsatte, räntebärande obligationer om de sådant fordra. Motioner i B or gare-Ståndet 1862. ,JW 69. 147 Då omständigheterna åter medgifva ökad sedelemission, sker tillökningen lika för allmänna Svenska Banken och de enskilda Bankerna i förhållande till deras särskilda depositioner af obligationer, så vida dessa sednare lemnats orubbade eller åter till förra beloppet för deposition aflemna?. § 23. Om den i 21 § föreskrifne åtgärd icke skulle kuuna så skyndsamt utföras, att den dermed åsyftade verkan skulle vinnas äfvensom om behofvet eljest sådant kräfver, må Banken ega att försälja til! större eller mindre del de i Rikets St anders Bank nedsatte räntebärande obligationer, såväl allmänna Svenska Bankens egne som de enskilda Bankerna tillhörige. Om en sådan försäljning medför rubbning i den begränsning för sedelutgifningsrätten, som bestämmes i 19 §, skall, genom andre åtgärder, det stadgade förhållandet genast tillvägabringas. Vid försäljningen af obligationerne och indragningen af sedlar iakttages emellan allmänna Svenska Banken och de enskilda Bankerna samt emellan desse inbördes det proportionsförhållande, som förut är stadgadt. Så snart ske kan skola de nedsatte obligationerne åter bringas till det ursprungliga beloppet samt sedelutgifningsrätten till sitt förra belopp åter medgifvas. Särskilda föreskrifter skola afse att förekomma att den Bank, som i detta hänseende fullgör sin förbindelse, icke må gå miste om sin rätt, derföre att en annan är oförmögen att uppfylla sin; (såsom nedsättning för framtiden af sedelrörelsen) likasom att bringa sedelemissionen i förhållande till värdet af obligationerne, i händelse detta under tiden anses hafva nedgått under det uppskattade. § 24.
T y ett hem, där den trötte finner hvila, den sjuke lindring, den sorgsne sympati, där kärlek o c h frid härska, gifver det oss ej en föreställning, om o c k ofullkomlig som allt jordiskt, om » d e t tempel, som ej af händer är bygdt, det evigt är i h i m m e l e n »? G o d t att äfven sådana tempel, där kristlig kärlek öfvas, finnas vid sidan af dem, där denna kärlek förkunnas! Eilen aldrig på markens grus som andra och skrubba af mitt fina skinn, så långe jag år din. » Ernst Högman. JultalUngen: " Om en länk, Fy han år kungasonen från riket östanfjålls, som kysst prinsessans röda mun och sårat drakens päls och sedan henne fattat om midjan mjukt och skrattat samt kört sitt spann med säker hand mot morgonglödens land. » Och hör nu på, mitt kära, mitt ljufea, unga vif: Hoad helst da nu oill önska du får till tidsfördrif! Kanhända rymdens stjärnor till dina kammartärnor '? Kanhända måne eller sol till smycke på din kjol? Skall purpurn hit jag hämta från aftonrodnans barm? » — » Nej, må jag endast bäras af din starka gossearm, dig, julförberedelser och julfirande " har framkallat ett lifligt och intresseradt deltagande från våra vänliga läsarinnors sida, och bland de, 26, delvis ganska omfångsrika, skrifter, som ingått, gömmas så många goda, hjärtevarma tankar, praktiska vinkar och rön och så mycken bepröfvad husmoderlig erfarenhet, att redaktionen ingalunda haft lätt att stanna vid ett afgörande val. Emellertid har det ulfästa priset, efter samvetsgrannaste pröfning, nu tilldelats signaturen Ln för den förträffliga uppsats, hvars införande begynnes i dagens nummer. Många, många andra vore i mer eller mindre grad prisvärda; då vi dock ej kunna lämna det till mer än en, vilja vi åtminstone till de öfriga uttala vårt varmaste tack!
Den; som vill, att, i öfverensstämmelse med tre stånds beslut, införselstullen å ylle-, väfnader, alngods, “flaggduk och qvinette“, skall förblifva 1 r:dr skålpundet, röstar Ja > dan, det ej vill,' röstar nej; vinner nej, nedsättes denna tull lill 36 sk. skålpundet. Omröstningens resultat har varit 73 ja och 46 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer be slutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 5 5: te voteringen (enligt 142 punk ten). Den, som anser, att, på sätt tre stånd beslutat, iniörselstullen å ylle-?- väfnader, alngods, “alla andra slag", bör förblifva 24 sk. skålpundet, röstar )a i den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, kommer denna rubrik, att indelas i ovalliude, med 36 sk. och ocIi fler-skaftade, med 2 r:dr utförselstull per skålpund, samt siktduk att serskildt specificeras, med införselstull af 24 sk. skålpundet. 20 StatsUtskottets Memorial, N:o 302. Omröstningens resultatet har varit 110 ja och 9 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 5 6 : t e voteringen (enligt 143 punkten). r Den, som bifaller det af tre stånd fattade beslut, att införselstullen å halfylle, väfnader, eller af ull, med blandning till minst hälften af bomull, lin eller hampa, alngods ”alla andra slag” (än flanell) ”af 7 qvarters bredd och deröfver”, förblifver oförändrad, 1 r:dr skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nejs vinner nej, nedsättes denna tull till 36 sk. skålpundet. Voteringens resultat har varit 69 ja och 50 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 57:de voteringen (enligt 144 punkten).
103 5:o) alt Banko-lullmägtige berättigas anvisa de arfvoden och öfriga förvaltnings* ulgifler, som i följd af ifrågavarande ulläningsrörelse blifva af nöden ; 6:0) all de stals-lånefonden tillhörande medel till nu återstående belopp af 9,000,000 11:dr, i den ordning, sorn af Banko-fullmäglige närmare bestämmes, skola indragas, för att till Riksgälds-kontoret levereras med 3,000,000 R:dr vid början af Juni månad 1860 samt med en lika summa under hvartdera året 1861 och 1862 sålunda, alt 750,000 R:dr, allt Riksmynt, under sistnämnde två år lill Riksgälds-kontoret aflemnas vid slutet af hvar tredje månad; dock med rättighet för Banko-fullmägtige att kunna med Fullmägtige i Riksgälds-kontoret öfverenskomma 0111 de för hvarje år bestämda inbetalningarnes verkställande äfven å andra än lörenämnda terminer, ifall sådant skulle linnas vara för båda Verken mera fördelaktigt; allt emellertid under förutsättning deraf, ali Riksgälds-kontoret på de i kontraktet föreskrilna lörfallolider tillhandahåller Banko-fullmägtige nödig valuta för fullgörande af de utländska liqviderna, hvilka, enligt E. K. Maj:ts nådiga Bref den 9 Februari 1858, skola af sistbemälde Fullmägtige besörjas; och 7:o) att stals-lånefondens räkenskaper och förvaltning vid de särskilda Diskontverken skola granskas af samma Revisorer, sorn årligen utses till granskning af den vanliga diskont-utlåningen. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 25 April 1860. Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adelil den 28 April 18G0. Preslc-Ståndel den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet deri 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag till förberedande arbeten ä Statens jernvägsbyggnader.
Hjertström och S, M. Tt Cederborg föreslagit, de 2:ne förstnämde: att Grenna stad, hvars flere års-marknader, vid en för omkring 20 år tillbaka företagen marknadsreglering, blifvit inskränkte till 2:ne, sorn nu i Maj och October månader ega rum, måtte berättigas till en frimarknads hållande äfven i medlet af Februari månad, samt den sistnämnde, att, då Kongl. Maj:t, genom meddeld och i Afskrift föreviste Resolution fieii). och Ekon, Utsk. Betänkanden. 159 ti elen 5 October 1731, förunnat Skenninge stad en årlig marknad å den 16 Februari, tnen denna i sednare tider blifvit indragen, staden måtte återvinna rättigheten till den namma, såsom varande af särdeles vigt för dess Borgerskap; Och är, i afseende på en tillökt frimarknad för Grenna, utom andra skäl, anfördt, dels att ds tvänce öfrige städerne i Jönköpings Län, nemligen Jönköping och Ekesjö, ega den förra fem, och den sednare tre års-tnarknader, och dels att, sedan den vigtigaste delen af Götha Canal redaa blifvit fullbordad, och derigenom för Grenna stad utsigt öppnad till en framtida lönande spannmålshandel, en ytterligare frimarknad derstädes skulle äfven i detta afseende blifva af förmonlig verkan för staden och den omkringliggande Landsbygden. I en tid, då pnoduetionen af spannmål och andra Landtmannavaror i så betydlig mon ökats, anser Utskottet hvarje utväg, som kan befordra en förmonligare afsättning deraf, böra med omsorg uppsökas och begagnas. Att marknader, hvilkas ändamål är, att öppna tillfälle för ett lättare varuutbyte och en lifligare handel, härtill ganska mycket bidraga, torde i allmänhet lika litet kunna ställas i fråga, som det bör vara underkastadt tvifvel, att behofvet att ega detta tillfälle i synnerhet visar sig i da orter, der Landtmannen, i anseende till 16o Besv. och Ekon. Utsk.
Ånej, allt detta blir aldrig omodernt. Kärleken blir aldrig ett lugnt aftal om rattiglieteil och skyldigheter mellan tvenne kompanjoner. Anna Roos ' bok har kanske ett visst oppositionsdrag mot den rationalistiska kvinnolitteraturen till förmån för nystiken. Det är fara: vardt, att hon kan förslska sig för mycket i medeltidserotik, men si " vidt iiiaii kan se af deiina samling af noveller, har Iion # nnu mycket att förtälja för intresserade läsare och .läsarinnor. Säkerligen finnas inånga, soin önska henne ett varmt valkominen åter. ' Hellen Lindgren. Kvinnobildningen inför Kongl. M a j k Vid det samtidigt med » Sjunde Nordiska skolmötet » i augiisti måuad hållna mötet mellan förest&amp;nciare och förest&amp;ndarinnor vid Sveriges högre jlickskolor, upptog dwsa skolors vara eller icke vars i ekonomiskt, h8nseende en stor del af intresset af förhandlingarna. Det ar resultatet af dessa förhandlingar, soni nu föreligger i en först till ecklesiastikdepartementet aflåten petition, livilken i behörig ordning torde Romma att framläggas för nästkommande riksdsg. De koinitterade, som haft uppdraget att redigera petitionen, hafva äfven uppvaktat konungen och Iiafva af Hans Maj: t nådigt och med synbar viilvilja mottagits. ~nnel~ålletaf Eenna petition ger ej blott flickskolans vänner, utan alla dein som nitälska för kvinnofrågans normala utveckling i vårt land en osökt anledning till anställande af vissa tiiinligen nedslående betraktelser angående det sätt, hvarpå den svenska staten hittills ansett sig böra tillgodose den liögre kvinnobildningens intressen. Ty hvad inlieintar man af denna på enkla statistiska fakta stödda skrifvelse? Vi skola .i korthet här besvara den frågan. Sedan petitionen ioledts med e n kortfattad redogörelse för de åtgärder, som af staten liittills vidtagits till främjande af den liögre kvinliga bildningen - Högre lärarinneseininariets stiftande 1860, beslut vid 1874 års riksdag om ett anslag af 30,000 kr.
Hvad de tvänne förstnämnde fordrings beloppen angå , så och då någon ersättning härföre ej är att påräkna, emedan de fonder hvarifrån en slik ersättning skulle Utgå, långt för detta, blifvit medtagne, hem» Stats-Utskottett Betänkandet!. ställes vördsammast, om icke dessa summor fl utur Räkenskapen under afskrifnings-titel afföras på det Magazins-inrättningens redogörelse alt mer och mer måtte blifva Courant, och endast innefatta de tillgångar Verket äger och har att påräkna. Vidkommande åter fordran hos Förvaltningen af Sjö-Arenderne , så synes den samma efter hvad Utskottet kunnat inhämta, böra ingå i Liqvid med Stats-Verket och altså balanceras i Räkenskaperne intill dess derom varder Liqvideradt. Föreslås att inrättningen altid må så åtnjuta betalning för Försträckningar till Krigs-Rustningar. På Magazins-Inrättningen i och för försträckningarne till ofvannämnde årens krigs-rust* ningar fått vidkännas så betydliga förluster, anser Stats-Utskottet med anledning af detta exempel, det blifva oundvikligen nödvändigt, att uti Instructionen för MagazinsInrättningens framtida förvaltning, det uttryckeliga stadgandet inflyter, att om Magazins-inrättningens tillgångar vid inträffande rustningar eller kust-försvar behöfva anlitas, Inrättningen skall härföre alltid erhål a kontant betalning till fullt belopp af hvad Försträckningarne kostat Inrättningen, och att, om bristande medel någon gång möjeligen kunde fördröja en sådan betalning, Magazins-Inrättningen bör efter afgifvande Räkning eller Liqvid njuta lika rätt till ersättning, som för lefveranser verkstälde af private personer, kan blifva bestämd. 3 51* Stats* Utskottens Betänk anderi1. Om Lån till åtskilliga Handlande 1 Stockholm till införskrifning af Spannmål. 2:0. Till belordrande af Spannemåls inför* skrifning sistledit är, har frän Magazins-Direc* tionens fontler Penninge-Lån till åtskillig?
Sådant skulle, enligt motionärens tanka, otvifvelagtigt medföra stor lättnad och beqvämlighet för allmogen, som nu ofta nödgades vidkännas både stort besvär och betydlig kostnad för att tillställa Kronofogden utmälningshandlingen och sedermera hos honom afhemta redovisningen. Enär icke desto mindre utmätningen merendels verkställdes af Länsmannen, som dertill af Kronofogden beordrades, insåg motionären icke skäl, hvarföre ej Länsmannen lika gerna skulle kunna få i första hand emottaga utmälningshandlingen och på eget bevåg, utan att behöfva afvagta Kronofogdens ordres, derå meddela verslällighet.
Hvilket dock allt vördsamt öfverlemnas till R. o. Ad:s egen ompröfning. Slockholm d. 1 Oct. 1844. På Riddarhus-Utskollets vägnar: S. A. Sundets. W. F. Dalman. Den 5 0 c t o b e r. 43 Hr Hjerta, Lars: Tillfälligtvis fränvar. för en stund, under det att R. o. Ad., hastigare än jag förmodade, hunnit att afgöra, bland andra, Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 15, i anledn. af väckt fråga om förändring uti K. förordn. d. 16 Jan. 1844 rör:de gesällvandringarne, anhåller jag att emot R. o. Ad:s bifall (ill samma betänk, fä anmäla min reservation, af den anledn. alt, om jag kommit tillbaka innan helänk. var afgjordt, jag hade ämnat begära äterremiss deraf. Orsaken hvarföre jag hade ämnat begära denna äterremiss, anhåller jag äfven att vid detta tillfälle med ett par ord få nämna. En Riksdagsman uti BorgareSt. Hr Gustafsson, har väckt motion om förändringar i denna K. förordn., och de ändringar han föreslagit synas mig så i högsta grad billiga, men de skäl, hvarpå ,Utsk. grundat sin tillstyrkan, deremot så ytterst svaga, alt jag tror, att om man kommit alt fästa en närmare uppmärksamhet derpå, så skulle man härom hafva blifvit öfvertygad. Bland bestämmelserna uti denna förordn. står nemi., alt ”hvar, som af en vandrande gesäll finnér sig besvärad eller förnärmad, äger alt anteckna förhållandet i gesällens pass.” Motionären Hr Gustafsson har ansett denna rättighet för hvar och en att fullkluttra en vandrande gesälls pass sä obillig, att han begär en förändring deruti, sä mycket mera som han trott att orden ”besvärad och förnärmad” kunde lemna rum för alltför många tydningar lill den värnlöse vandrarens förfång.
Den ökning af endast 200 man kanonierer, som för kustförsvaret blifvit föreslagen, hvarigenom dit anslagne stamtruppers antal skulle komma att utgöra 3,178 man, förändrar väl obetydligt proportionen af , som stammen nu bär till beväringen; men dels skulle deraf kanoniererne, utgörande . 350 och korporalerne och vice korporalerne i stället för de nuvarande artilleri-båtsmännen, uppgående till . 896 eller tillsammans 1,246 man bättre öfvadt manskap inom stammen vara att tillgå, hvarigenom uppbördsman å fartygen, kanon-kommendörer och förmän åt .beväringen till nöjaktigt antal förefinnas, dels skulle återstoden 1,932 man genom den föreslagna organisationen disciplinerad och i all slags vapen-skötsel undervisad, blifva ganska tjenlig alt, om en afpassad öfning å skärgårds-krigsfartygen gifves, utgöra den kärna, omkring hvilken den talrika beväringen kunde bilda sig, samt således hela den angifna truppstyrkan, eller 3,148 man, vara att såsom Öfvad stamlrppp betraktas. Denna skulle dä komma att uppgå lill af Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 37 nämnde bevärings antal, och således nära 6 gånger så stor som i närvarande rörhållande. Att man icke utan att söka åstadkomma denna, det oaktadt, låga proportion emellan den öfvade och icke öfvade delen af heväringsslyrkan, kan hygga några grundade anspråk på detta för landets försvar vigtiga vapens tjenstbarhet, synes mig, efter de i det förestående på llere ställen förekommande framställningar i detta afseende, icke erfordra vidlyftigare bevisning. Till fullkomnande af den bildning i yrket, sorn det allmänna måste, såvidt tillgångarue medgifva, söka att bereda bcsättningarne å krigsfartygen, komma slutligen öfningarne till sjös.-