Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga Skrifvelsens innehåll, som torde fordra en annan behandling, skulle man för JlorgareStåndet aflägsna det mål, dit detta Stånd öqskar komma. Samma resultat SKulle äfven för Ridderskapet och Adeln inträffa. Jag kan således ingalunda instämma uti 488 Den |ö September e. m. Grefvarne von Schwerins och Lötyenhjelrns förslag, utan qvarblifver vid män anhållan om sernis? till ConstitutionsUtskottet. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag ber om förlåtelse, att jag nu åter upprepar, hvad jag redan vid ett föregående tillfälle yttrat. Jag anser nemligen fråga om publicitet grundlagsenligt på irenne olika sätt kunna förekommas 1.0 öm Kongl. Majit eller ConstitutionsUtskottet skulle föreslå offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar, såsom ett tillägg i den Svensk* Folket, enligt 59 §§. RiksdagsOrd* ningen, försäkrade rätt att äga tillgång til! kännedom af hvad, sorn inom dess lagstiftning förefaller. 2:0 Då hvarje Rik-Stånd äger laglig ratt att besluta, hvad det i och för ordningen vid sina sessioner finner nödigt, kan frågan äfven såsom ett enskilt ordnings-mål , inom hvarje RiksSiånd, enskilt väckas. 3:0 Om Stånden gemensamt öfverenskomma, att under vilkor af gemensamt beslut och gemensamma föreskrifter, införa offentlighet ;vid sina öfverläggningar. Att icke Ridderskapets och Adelns sista beslut lägger något lunder i vägen för bifall till saken i dess närvarande förändrade skick, torde bäst kunna finnas af uttrycket för närvarande, som inflöt; i Ridderskapets och Adelös afslag å publicitetens införande enskilt vid dess öfverlägga Den 30 September e. m. 489 ningar.
Kostnader j som blifvit använde till förstärkande af Bankens Silfver-Fond. Till Silfvers anskaffande från och med år 1824 till och med år 1829, en tidrymd af 6 år, hade Banco-Fullmägtige sig anvisade: Suts-Anslng. Runtc-Revenuer. Och dessutom tillåtelse att utgifva nya Banco-Sedlar till invexling af Guld och Silfver, mot erläggande för 1 R:dr Silfver Specie af minst 120 och högst 128 s. Banco-Sedlar. I följd deraf införskaffades: R:dr Silfver Specie. Värde å laS skill. R:dr B:co. Kostnads - Summa R:dr Banco-Sedlar. Det utbetalda beloppet utgjordes af: Stats-Anslag 359,259: 12. 5. Då derifrån afräknas värdet af det erhållna Silfret å 128 s. 4>7^3>°7^: *4» 6. visar sig, att den effeGtiva kostnaden eller förlusten i och för anskaffandet uppgått till B:co R:dr 36,657: 33. 1. Berättelse af Banco-Fullmägtige. 9 Till vidare beredande af den förstärkning åt Bankens reela Fond, som blefve erforderlig för att bringa densamma till det nödigt ansedda förhållandet af 5 till 8 emot utelöpande Sedelstocken, enligt de grunder Rikets senast församlade Ständer utstakat, hvilket förhållande skulle vara åstadkommet före 1831 års slut, fingo Banco-Fullmägtige, för en tidrymd af 5 Ar, från och med år i83o till och med år i834, sig anvisadt: Stats-Anslag. Rän te-Re vedier. Ytterligare: de under samma tid årligen ingående a procent i Silfver eller deremot svarande betalning i Sedlar för de Fastighets-Lån, som efter år i823 på serskildt utstakade grunder blifvit meddelade. Med rättighet att pa enahanda satt förskottsvis till och med för ar i834 begagna äfven detta (ehuru till sitt bestämda belopp icke på förhand kända) anslag.
Ar alltså meningen, att göra kronofogdekontoren lill serskilda ränterier, så är Betänk, rigtigt, men om en sådan mening är felaktig bör Betänk, icke bifallas. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Till hvad här redan blifvit yllradt anhåller jag att fä lägga ännu ett skäl nemi. att om medlen skola stanna hos Kronofogden, komma de troligen att blifva qvarliggande der en längre tid och den ansvarighet, som Kronofogdarnes löftesmän sig iklädt, blir i så måtto förökad, som, i händelse medlen på ett eller annat sätt gå förlorade och Kronofogdarne kännas skyldiga att medlen återgälda, löftesmännen i sista hand stanna i ansvar derför. Pä grund häraf och öfrige af föreg:de talare anförda skäl, anhåller jag om afslag å Betänk. Gr. Liljencrantz: I anledn. af Frih. Raabs begäran om återremiss anhåller jag, att Riddarh.Sekrelm mätte uplysa, huru ifrågtde ärende blifvit afgjordt iuora de öfriga Stånden. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: Afven mig, som under några fä år fungerat såsom Landshöfding, må del tillåtas få tillägga några få ord. Med dem, som yrkat afslag pä Betänk, förenar jag mig hufvudsakligen på de af Gr. Liljencrantz anförda skäl. Olägenheterna deraf, att år från är, åtminstone Riksdag frän Riksdag, kronobetjeningens bestyr och tjensleåligganden förökas utan motsvarande löneförbättringar, äro sä i ögonen fallande, alt det förundrar mig, hurusom man ens vili fortsätta härmed, och hvarthän skall della slutligen leda? Jag anhåller, alt få fästa Ståndets upmärksamhel på denna mera vigliga omständighet än man föreställer sig. Vårt lands styrelse åstadkommes i administrativ väz hufvudsakligen genom K. Beflude i länen. Ingen, han må hafva huru fast vilja och goda egenskaper i öfrigt som helst, förmår något utan biträden. Dessa utgöras i första rummet af dem, som fungera i residensen, och i andra af Kronofogdar och 9* 132 Den 16 Februari.
Med uppbjudande af hela sin sjelfbeherskning betvang hon läpparnes darrning, och med blygsamt allvar stälde hon sig vid brudgummens sida framför altaret, der farbrodern med messbok i hand stod beredd att för hela lifvet sammanbinda deras öden och nedkalla Guds välsignelse öfver detta äkta förbund. Akten tog sin början, och damerna snyftade sakta i sina näsdukar, dock utan att för ett ögonblick lemna bruden ur sigte. Och hon ... hon hade icke en tanke för annat än dessa fladdrande svarta fläckar, som sade henne att en enda minuts förlängande af denna pinostund skulle vara nog att låta henne falla afsvimnad på mattan. Klanglöst, men utan att stappla, upprepade hon den förestafvade eden, och hela vigseln gick så oklanderligt, att det icke fans så mycket som skymten af en anmärkning att göra, – endast brudens förskräckande blekhet. Och en brud utan tårar de äldre fruarne skakade sina hufvuden. Då Selma mottog lyckönskningarne, kunde hon knappt hålla sig upprätt, men hållningen var korrekt. Med den tryckande ängslan, som fallit öfver henne, hade det också kommit medvetenhet i hennes sätt. Sjelfbevarelseinstinkten lärde henne att för dessa nyfikna dölja sitt sinnestillstånd. Hon glömde icke en stund hur släpet skulle föras, hur slöjan skulle falla, hur buketten skulle hållas. Sjelfva klangen i hennes stämma var afvägd, leendet var afsigtligt och dessa ögon med sin blyga tacksamhet – deras uttryck var så väl beräknadt, som hade hon för hundrade gången afprofvat det framför sin spegel. Det kändes som om hon uppgått i en annans tillvaro, hvilken var henne fullkomligt främmande. Hon rörde sig som i en dröm, dock med full beherskning och spända nerver. Var hon fången bland fiender? Spejade deras blickar efter ett enda tecken till att hon led? Ah, aldrig, aldrig Och så log hon mot alla med detta fridsamma leende, som satte damerna i förtjusning öfver hur »söt» hon var. Men i hennes inre gnadge samma förfärande ovisshet. Alla voro så vänliga, så vördnadsfulla, nästan medlidsamma.
Utskotten icke anse sådane förhållanden ännu hafva inträdt, som gifva ful giltigt stöd åt de af motionären yttrade farhågor för catholicismens utbredande i Sverige och således icke eller finna någre ytterligare försigtighetsmått i detta hänseende vara af behofvet påkallade, än 'hvad gällande författningar härom innehålla; likväl och då i hvarje stat den lagliga ordningen kräfver att jemväl främmande religionsförvandt!?!' ställa sig det lands lagar, under hvilkas skydd de lefva, till ofelbar efterrättelse, och, hvad Catholska församImgen beträffar, det visat sig, att ytterligare coiitroller deröfver , att Lagar och Korlattningar af denna församlings presterskap efterlefvas, äro behöflige, hafva Ltskotten, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad motionären i 1 2 d ock 4 punkterne föreslagit, ansett nödigt att, vid blandade äktenskaps ’ ingående, lysning afkunnas inom begge bekäunelsernes kyrkor, samt att den lutherska presten densamma utfärdar och för dess laglighet ansvarar, på det säkerhet matte vinnas derom, att Svenska Lagens stadganden, angående förbudna leder, hinderslöshet och afvitring m. m. varda behörigen iagltagne: att pa det jemväl de emellan catholiker ingångne äktenskap må f omförmälde hänseende vara underkastade behöriga controller, det bör åligga catholska presterskap^ att qvartaliter tillställa Ofver-Ståthållare-Embetet, under hvars uppsigt Catholska forsamlingen i Stockholm, för närvarande den enda i Sverige ar stalld, förteckningar öfver utfärdade lysningar, åtföljde af behörigen charterade lysningssedel-, hvarefter förteckningame Öfverlemnas till vederbörande Consistorium, och med Iysningssedlarne förfan», såsom i allmänhet är derom stadgadt; äfvensom att för rättelse vid Mantalsoch Skattskifningarne, förteckningar öfver Catholska församlingens alla medlemmar årligen böra ingifyas till Ofver-Stathallare-Embefet, hvarest de sedermera kunna vara tillgängliga för vederbörande Consistorium, i händelse detsamma skulle finna nödigt, att deraf taga kännedom. ° ’ Lag-, samt Allm B<sv.~ och Ekon-Utskottens Betänkande, N:o 7. 13 Vidare och då det lärer bero på Vicarius Apostolicus i Sverige att hit inkalla och härifrån återsända de prester, som i Catholska församlingen pastoralvården besörja, och i följd häraf dessa ofta kunna blifva oåtkomlige, da ansvar för be^ångne förseelser af dem bör ntkräfvas, hafva 1 tskotten Innint det vara för ordnings vinnande i hög grad vigtigt och, med afseende pa den stränga disciplin, som inom det Cotholska presterskapet är rådande, ej eller emot rättvisa stridande, att Vicarius Apostolicus. såsom högste vårdaren af den Catholska församlingens angelägenheter i Riket,
Ständer måtte för sin del medgifva att bolaget för hamnbyggnaden vid Wadstena må, utan afgift, fa för hamnanläggningen disponera ej mindre den kronan tillhöriga, förutnämnda karta upptagna jord af tillsammans 3 tunnland 155- kappland, än ock de å norra och vestra sidorna af Wadstena slottsgrafvar löpande vägar, emot förbindelse för bolaget att anlägga ny väg till Wadstena stad söder om slottet, samt med villkor alt å den mark, som sålunda kan blifva upplåten, icke någon byggnad utan E. K. Mits. serskilda nådiga tillstånd må uppföras; och har E. K. M:t, i sammanhang härmed, nådigst gifvit Rikets Ständer tillkänna att, beträffande frågan om tillåtelse för Wadstena hamnbyggnads-holag att, i händelse af bifall härtill, tillträda den del af ofvanomförmälda mark, som tillhör Starby kungsladugård, utan hinder deraf att denna kronoegendom för närvarande finnes utarrenderad, E. K. M:t, enär arrendatorn, Krigs-kommissarien Lallerstedt, genom serskild försäkran förbundit sig att för sin arrendetid utan ersättning afstå den för hamnbyggnaden afsedda, kungsladugården tillhöriga mark, samt pröfningen af de vilkor, han nu velat vid uppfyllandet deraf fästa, icke på E. K. M:t ankommer, funnit berörda fråga icke föranleda till annan åtgärd, än att E. K. M:t nådigst förklarat det ankomma på bolaget att i berörda hänseende begagna den rätt, ofvannämnda försäkran kati för detsamma medföra. Rikets Ständer hafva detta allt i behörigt öfvervägande tagit, och då den kronans mark, som nu är i fråga att till förenämnda hamnbyggnads-företag upplåtas, enligt hvad de den nådiga propositionen tillhörande handlingar utvisa, är af jemförelsevis obetydligt värde, i förhållande till den nytta för orten och det allmänna, sorn berörda anläggning, för hvars fullbordande staten lemnat ett betyd - 134 Expeditions-Utskotlets Förslag lill tind. Skrifvelse, N:o 74. ligt låne-understöd, kommer att medföra, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att till E. K.
Låtom oss föreställa oss att han skall böija målningen af en tafla, t ex. den rökande arbetaren, som sitter framför sitt tomma glas på ett landtligt värdshus och med sin lilla inslumrade dotter vid sidan. * Låtom oss vidare tänka oss att han just nu skall måla arbetaren. Då börjar han med att söka det mest individuella i den individualitet, som i följd af hans samhällsbetraktelse skall och måste finnas hos den person han har framför sig. Jag tror att förståndet hos RafTaélli i ett ögonblick sådant som detta har ett väldigt öfversteg öfver känslan. Jag tror att han i långt högre grad förstår att drag efter drag återgifva sin modell än att omedelbart genom sina sinnen tillegna sig densamma. Och i hans förmåga att finna och bringa på duken de drag, hvarigenom individualiteten stort och kraftigt afspeglas, deri ligger då hans geni. Han har denna förmåga gemensamt med Dou-mier och vissa andra af de stora karikatyrtecknarne, ty karikatyrens princip är att taga det väsentliga i fysionomien. Han följer alltså verkligen karikatyrtecknaren ett stycke på väg, men när denne derefter öfverdrifver det väsentliga för att åstadkomma en komisk verkan, då följer RafTaeili honom icke längre utan slår in på en väg, som icke förer till förlöjligandets, utan till den allvarliga uppfattningens domäner. Detta sker i kraft af hans samfundsuppfattning, enligt hvilket intet är fult, intet hemfallet åt löjet, allt värdigt att skildras konstnärligt strängt och allvarligt, blott det inrymmer någon egendomlighet. * Från Salongen 1886; för tillfället på verldsutsUUlningen.Nu silter han alltså framför denne arbetare, som har pipan i mun och glaset framför sig. Säkerligen underhåller Raffaélli sig icke med honom för att på detta sätt lära känna honom, ty i taflan af honom råder en tystnad, som herskar öfverallt hos Raffaélli. Han har alltså blott sitt öga att lita på och det narrar honom icke. Det låter honom förstå att det fins drag, som äro i en alldeles särskild grad betecknande för denne individ såsom sådan, t. ex. denna döda glanslösa blick, som endast känner till att vara sluten eller öppen, men icke att se.
Inkomsterna voro 32,587 R:dr 17 sk. 9 rist., och utgifterna 15,961 R:dr 26 sk. 10 rist., hvaraf i underhåll, pensioner och understöd utbetaltes 11,740 Rldr 24 sk till enkor och barn, bland hvilka större delen vore boende utom Stockholm, der pensionärernas antal vanligen utgöres af omkring 54 personer samt 12 å i4 sterbhus. XXIV. Civil-Statens Pensions-Inrättning, med ett af Kongl. Majit den 3o Juni 1832 i Nåder faststäldt förnyad t Reglemente, egde nyssnämnde år uti Capital-fonder och Cassör tillsammans 794456 Rldr 22 sk. Inberäknadt årligt Stats-anslag 4°>'000 Rldr, voro 1831 års inkomster 105,961 Ridr 35 sk, 9 rist., och utgifterna för en personal af 596 pensionstagare 35,6i8 Ridr 27 sk. 1 rst., hvaraf de i Stockholm utbetalta pensionsoch underhållsbeloppen utgjorde: till 21 afskedade Embetsoch Tjenstemän samt Betjente 4,788 Ridr 4 sk-» å Allmänna Enkeoch Pupill-fonden till 288 personer 11,588 Ridr 2 sk. 8 rst., och å enskilta Dito till 25 underhållstagare 72! Ridr. Huru många af dessa pensionstagande varit i Hufvudstaden verkligen boende, har ej kunnat uppgifvas. XXV. Från Kongl. Stats-Contoret hafva i Statsmedel år i83a utgått Gratificationer, Nådegåfvor och Pensioner, med tillsammans 108,615 Rldr — 83 — 20 sk. 8 rst. till 437 personer; men huru många af dessa tillhört Hufvudstaden, kan ej bestämmas. Kongl.
Sedan Eder Kongl. Maj:t i nåder anslagit 500 R:dr Banko till införande af dubbelspinningsmetoden och den antagna lärarinnan uppfunnit en härstädes okänd, ganska enkel dubhelspinningsrock, hvartill vanliga spinnrockar lätt med ringa uppoffring kunna användas, och likväl efter behag begagnas lill enkel spillning, deraf modell till Landtbruks-Akademien blifvit insänd, har kostnadsfri undervisning meddelats så vidt omständigheterna medgifvit och hvarmed lärarinnan skall fortfara så länge de för det nyttiga ändamålet ytterst sparsamt begagnade medlen ännu medgifva. Förtjenst genom forsling af bjelkar, sparrar och andra skogseffekter har tillskyndats allmogen, som dessutom efter förra vanligheten slöjdat samt sysselsatt sig med förfärdigande af käril för landets produkter, smör, lax, strömming, pottaska, tjära och salpeter. Sjöfart idkas i allmänhet icke såsom näringsfång, men åtskillige bruksoeh sågverksägare samt ortens handlande äga fartyg, hvilka begagnas dels till utrikes sjöfart, dels för transporterande af landets produkter till hufvudstaden och andra otter, hvarifrån spanraål, salt och andra förnödenheter återföras, hvilket äfven till stor del verkställes med ångfartyg. Handel. Ortens invånare afyttra väl hufvudsakligen sina landtmannaprodukter till handlande borgerskapet i Umeå och Skellefteå städer, men äfven vid ft imat knaderne lill andra personer och dessutom till de å landet med behörigt tillstånd bosatte handlande. Om än den täflan som i sistnämnde fall uppstår med handlande borgerskapet icke kan vara utan nytta för den producerande allmogen, är det likväl osäkert huruvida olägenheten till lättare åtkomst af öfverflödsartiklar ofta föranleder utgifter, hvilka kunde och borde besparas. jBerättelse öfver Westerbottens Politisk Författning. Kammarverk. Under ifrågavarande tre år äro 86 krono-nybyggen beviljade lill anläggning, hvaraf 36 å kustlandet och 50 inom Lappmarken. Tolf stycken nybyggen hafva genom Eder Kongl. Maj:ts nådiga beslut erhållit tillökning i frihetstiden, deremot 29 å kustlandet och 15 inom Lappmarken ingått i skatt.
— som, för att uttrycka hvar sak med sitt eget namn, dirigeras af en s. k. opposition, — om nödvändigheten att äga en omfattande plan för Rikets försvar, tror jag att den sida, lill hvilken jag räknar mig, bör med ifver och allvar omfatta denna framställning och understödja densamma, ty nu blir icke Reger:n mera blottställd för beskyllningen att i oträngd! mål hafva framkommit med sina förslag; och det går af med små smulor att sätta sig i försvarsstånd. Jag tillstyrker för min del, att R. o. Ad. gifver sitt bifall till detta förslag från StatsUtsk.; måhända blir det just detta, som kommer att göra en fredstractat mellan opposilionen och dem, som vid alla riksdagar arbetat för statsbehofvens fyllande. Frih. Cederström, Jacob: I afseende på frågan om ett ulveckludt systcme för vårt försvarsverk, kati gerna icke Dell 11 Augusti C. Hl. 34g finnas ibland Svenskar annat än en tanke, oell man bör således med Ulsk. önska att en sådan plan må fastställas; men en så naken framställning, som den Utsk. bär gjort, kan ej leda till målet. Jag skulle förmoda, att om Utsk. vill hafva någon följd på hvad det framställer, skulle Utsk. bort omfatta tillfället att till Konungen äfven framföra sin vilja att anslå hvad som fordras för ett sådant ändamål, då förslaget för Ständerna framlägges ang:de försvarsplänen. Att deremot naket framställa den frågan, utan att tillika frambära lill tlironen Ständernes vilja 'att medverka lill behofvets fyllande, anser jag icke vara rätt. — I afseende på sjelfva framställningen måste jag erinra, att Hr von Hartmansdorff har rätt. Frågan om en skrifvelse, sådan som den föreslagna, har icke varit remitterad till StalsUtsk.
Enligt hvad protokollet för Ecklesiastik-ärenden af den 9 November 1847 utvisar, och hvilket är bilagdt Kongl. Maj:ts vid sistförflutna riksdag aflåtna nådiga proposition till Rikets Ständer, angående statsverkets tillstånd och behof, har Chefen för Ecklesiastik-departementet i underdånighet anmält behofvet af en Öfverstyrelse för undervisningsverken, hvarefter Kongl. Maj:t uti bemälda nådiga proposition väl gifvit tillkänna, det Kongl. Maj:t icke funnit skäl att, rörande detta behof, då göra nådig framställning, men deremot äskat ett särskildt årligt anslag af 3,000 Rdr för bekostandet af det biträde, sorn till skolväsendets ordnande komme att lemnäs af personer, hvilka i ämnet egde speciel kännedom och erfarenhet. I anledning häraf tillstyrkte Stats-Utskottet, uti sitt betänkande N:o 124, att så väl det öfverskott, hvilket kunde uppkomma å den med skolafgifterna afsedda stats-lillgång, som ock besparingarne å Elementar-läroverkens anslag, måtte användas till arbetsbiträde och resekostnader, äfvensom till öfriga för den nya läroverks organisationens verkställande nödiga utgifter• och bifölls detsamma af Rikels Sländer. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten fingo äfven vid nämnde riksdag till gemensam handläggning emottaga motioner angående inrättandet af en Byrå för läroverks-ärenden inom Ecklesiastik-departementet och yttrade, vid besvarandet deraf i Utlåtandet N:o 81, som af Riksstånden godkändes, att, då medel blifvit anvisade till arbetsbiträde, resekostnader med (lera nödiga utgifter i och för den nya läroverksorganisationen, samt enär Kongl. Majit såmedelst egde tillfälle att på sätt, som i Nåder ansåges lämpligast, ordna tillsynen öfver Rikets läroverk, Utskotten funnit sig böra hemställa, att motionerne icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Dä förslag Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vt skottets Utlåtande, Nio 90.
intresIresserar genom sina teckningar ur hemlifvet, god karakteristik och lugn, fin humor. Fru Math. Langlets öfversättning af arbetet är verkstäldmed skicklighet och smak. Från Iduns läsekrets. Läsningen af » På rätt hylla » af Ave beredde mig ett så stort och sant nöje, att jag ej kan underlåta att på detta sätt ge uttryck åt den genklang, som Aves deri framkastade åsigter vunnit hos mig — så mycket mera som liknande tankar vis-ä-vis » barnvården i hemmen » en tid bortåt legat och grott inom mig, ehuru jag ej gett dem uttryck eller meddelat dem åt någon annan än åt min man, som naturligtvis svarade: » Huru kan du tro att nå- gon bildad flicka skulle vilja åtaga sig något dylikt! » Emellertid hoppas jag nu, att fördomarne i detta fall så småningom skola falla och att jag kanske redan nästa år — må hända genom Idun • — - skall lyckas erhålla en sådan » skatt i huset ». E. H. En modern Circe. Boman af Förf. till nMolly Bawny&gt;t. Öfversättning från engelskan af Math. Langlet. Fr. Skoglunds förlag. Pris 3 kronor. nuter. Stella v. E. N:o 46. hufvudet? Finnes något medel Sparrisvän. färsk. N:o blifva lande derna 48. Högaktningsfullt Alinc. Jenny h — g. N:o kalk, 50. a). b). Sparsam husmoder. Huru skola ankungar bedjas uppmärksamma annonsafdelningens rubriker tfjenstsökande och Lediga platser. m o t mjell i II. Norrländsk husmoder. Red. befordrar gerna alla inkommande frankerade svar, som bära tydligt annonsnummer eller signatur, till annonsör, som vid annonsens insändande meddelat Red. namn o. adress. Bäst är att vid annonsens insändande bifoga liqvid i penningar eller gångbara frimärken. Hvar och en kan sjelf beräkna annonskostnaden, enär hvarje tiotal stafvelser bilda en rad å 25 öre. IVlinst fyra^öfverskjutande stafvelser räknas som full rad. Alla lättförstådda förkortningar äro tillåtna. Idun är for qvinliga tjenstsökande bästa annonstidning!
Skulle någon, som, jemlikt §. 5, är berättigad att, på ett enda ställe, utöfva brännvinstillverkning för flere, nära hvarandra belägne hemman och lägenheter, beträdas att tillverka brännvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, vare lian förfallen till det ansvar, som i mom. 1 af §. 34 stadgas. §. 37. Belrädes någon, som idkar ättiksberedning, att inom de byggnader, som dertill inrättade äro, eller med de pannor, som dertill begagnas, hafva tillverkat brännvin, eller att hafva afyttrat förbränna eller så kallad lank, eller beträdes Apothekare, eller den, som är lill omdistillering af brännvin, efter serskildt tillstånd, berättigad, alt hafva missbrukat sin distilleringsrätt till brännvinsbränning, skall han dömas att, utom ansvar för oloflig brännvinsbränning, enligt §. 34, böta lista gången 500 R:dr, 2:dra gången 1,000 R:dr och 3:dje gången 1,500 R:dr; vare ock i sistnämnde fal! rättigheten att ättiksberedning såsom fabriksnäring bedrifva, Apothekare-privilegierna, eller rättigheten att omdistillera brännvin förverkade. Har någon erhållit serskildt tillstånd att för beredning af pressjäst, begagna brännvinspanna under tid, då brännvinsbränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf brännvinsbränning under sådan tid idkar, men dervid öfverträder eller icke uppfyller de vilkor, hvarunder tillståndet blifvit lemnadt, ansvare såsom för oloflig brännvinsbränning efter 34 §., bote dessutom 500 R:dr och vare den serskilda rättigheten till begagnande af brännvinsbrännings-redskap förlustig. Apothekare, som för pharmaceutiska behof nyttjar distilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, bote 50 R:dr.