Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dv:br 10: — 2lnbra bito — 5: — tDtfponenter, <Bt*ufw>e«, font af ©rufroe>egare äro antagna od) för beraé räfning brifrna ®ruftt)e*arbctet, i Sent ©after: Sörfia Claren meb 50 Arbetare od) beröfmer . 9l:br 20 2(nbra bito meb 30 bito odj beröfmer — 12 Srebje bito meb 20 bito odj beröfmer , . — 8 Sierbe bito meb 10 bito od) beröfmer — 4 Semte bito meb imber 10 arbetare — 2 Sogbar, <Brufn>e*, i Sre ©after: tt)tb fiom (Srufivor: SlnDra bite §reDje Dito Jåltffavet, Srufe», i Claier: Jörfta Claren . 2lnDra Dito (Slaeblafare, i Jern Claier: ^or(ta Ctaien . 2lnDra Dito £reDje Dito JjerDe Dito 'Jemte Dito jfnfpectoreu, Jactorei:, Cajjeuter, 23of filare od) Qfvifwavt, Dem i 26 §. maanmftat-c, Syggm&jfare, <$ammarfmeber meD flera anDra Slrfotfcföve* fWnDare, wtb Söruf odj SBergroerf, i $re Claier: Jörjta Claien SlnDra Dito ... — $reDje Dito ... — tHjolrtai-e, fe £lroarnar. iH«fler«©tt>enner ... — måftat-e roiD Jabrifertte od> öfriga Jnrättningar, i Jeni Claier: Jörfta Claien — 2lnDra Dito — £reDje Dito ...
Denna räkning upplyser för öfrigt, att under den 14 och 28 Januari samt den 4 Februari 1835 blifvit, efter Generai-Tull-Stjrrelsens föreskrift, af Casseurs-Contoret liquiderade tre poster på tillhopa 70 R:dr, samt att utgifterne intill den 31 December 1836 uppgått till 7,603 R:dr 9 sk., hvilket förhållande sannolikt föranlåtit Styrelsen att, på sätt förut är närnndt, utdela återstoden af hela anslagssumman, 16,000 R:dr, så att desamma kunnat, vid — 71 — räkningens afslutande den 29 April 1837, afföras så nära, att en behållning af allenast 23 sk. dervid uppkommit. När sedermera, den 19 April 1837, Casseurs-Contoret anmälte ersättnings-anspråk för lemnade förskott, och deribland de tre sisla qvartalerna år 1836 till förenämnde två Estra Rese-Inspectorer med 1,500 R:dr, upplyste Kammar-Contoret, att extra anslaget blifvit till fullo användt, men att besparing uppkommit på Ordinarie Staten genom timade dödsfall, samt på Lots-Statens Gratifications-Fond en summa af 1,506 R:dr 32 sk., i följd hvaraf Styrelsen beslöt att förskottet 1,500 R:dr skulle utgå under rubrik: ”Arfvode och besparingar å 1836 års Ordinarie Stat.” Häraf vill det synas, som skulle General-Tull-Styrelsen förbisett Kongl. Maj:ts uttryckta afsigt att ifrågavarande arfvoden borde i främsta rummet utgå af besparingarne på Extra anslaget. Sådant hade jemväl lätt kunnat iakttagas, enär arfvodet under året 1836 förskjutits af Casseurs-Contoret och sålunda verkligen ur Styrelsens tillgångar utgått, under en tid då extra anslaget lemnade full tillgång, ehuru med ersättningsfrågan fördröjts intilldess detsamma hunnit användas.
BorgareStandet: ar hela andra Momentet matte uppå de skäl Wällofi. BorgareStandet til styrka för dem na ranka anfört, utur Förordningen meflmas. och upmuntras, äfwen för at undwika,ar lil Utland» ningar betala siere Tunnor Gulds ^ssecurancepremikl-; altsä och emedan Bewillningens utgörande efter de fastställde Bewillnings-grunder är beräknad a hela personalen, samr hwarje In6ivi6ues wälmåga och deltagande i der hela, samt med billighet ej kunde förenas, ar en och samma förmögenhet skulle taxeras til Bewillning Line gänger, hwilket dock inträffade, om först en fammanskjurm konä betalte Bewillning af hela sin kevenue, och dernäst hwarje Delägare för sin andel deruti; ty och uppå de flere af Wällofl. Borgare-Ständer anförde skäl, ansäg Utskottet böra tilstyrka bifall af andra Momentets uteslutande, samt at orden: publigue Lassor, säledes Utur Kubriyuen ä Z§. Utgä, men at deremot n. iVlom. uri 4 §. i likhet med hwad Wällofi. Borgare - Ständer föreslagit, rättas salunda : Den zc> Mars. -457 Z. tz. L. kckoM. Högwördige präste» Ståndet: al Hcaöemier endast efter larilken N:o i, stola erlägga Bewillning för deras behällna inkomst, sedan Löner med öfrige oumgangelige utgifter blifwic fran den rotala inkomsten afdragne, hwarigenom sednare alternativet stulle komma at förfalla.
Domhafvanden skulle hafva orätt affordrat svarande parter protokollslösen, förklarat den af Advokatfiskal i sådant hänseende begärda undersökning icke kunna bifallas; dels ock, — efter del Advokat-Fiskalen. som emot nämnda beslut anmält missnöje, hvilket han hänvisa des att fullfölja i sammanhang med hufvudsaken, lill följd af samma beslut förmält sig sakna anledning att då hos Kongl. Hofrätten fullfölja någon talan, i afseende på denna del af angifvelsen, samt, i fråga om åtalet för obehörigt dröjsmål med ut lemnande af ofvan o.nförmälda Protokoll, andragit, att då ntredt vöre, det samma Protokoll, hvilket von Francken såsom kärande part varit skyldig att lösa, hvarken vid tingets afslutande eller sedermera före Domhafvandens afresa från Tingsstället varit för von Franckens räkning utskrifvet och aflemnadt, Domhafvanden hade felat emot föreskriften i 5:te punkten af Expeditionstaxan den 15 Maj 4 821, hvadan Advokat-Fiskalen yrkade, att merbemälde Domhafvande, jemlikt 7 punkten i samma Taxa och 24 Kap 5 § Rättegångs-balken, måtte dömas att böta Tjugufem daler silfvermvnt, öfver hvilket påstående
Vi voro själfva ensidighet och ingalunda öfverdrift, blinda för den h v a r t i l l d e s s förf. betraktas annat än som De kunna ej karrikatyrer. En karrikatyr kan vara litet elak, o m den både att gärna men sitt berättigande. någon spirituella, funnit men Jag tviflar dessa » interiörer » elaka äro de odisputabelt. M a n v o r e nästan frestad tro, att det funnes litet jalousie Tillåt de metier med mig postkontor, säga er, i spelet. anställda, ha de n o g än a n n a t att g ö r a under hålla kaffekonselj och samvetsgrannheten, under min långa tjänstetid af våra vänner tvifla. Adam junior. För Idun af Karl Erik Forsslimd. mest burit andras bördor, lågo redan matta och hvita utsträckta på det röda fönstret, sitt varma många, täcket. börj a d e att Och hennes tankar domna. Det var kärlekstanken, som bodde i hannes hjärnas största g e m a k. där på sin tron midt under hjässans höga tempelhvalf; han var hög Han satt som en konung och mild som sohans tjänare, nervernas och vägar som jag funnit vara uthan sköna människokroppen, De ilade sände ut dem genom fram genom hela den på stora, s o m var hans rike. måste vore de nämligen bilHvarje väl unga anses ha för m y c k e t damer, Jag det egna h e m m e t hägrar för för hvarje annan ägna flicka. dra läppar, sig antar, d e m lika Genom trefvande, log kärlekstanken, så ett par anm e n lyckliga — då d å g r e p h a n till h a r p a n o c h slog ett ackord på nervernas att det g i c k en rysning af strängar, lycksalighet g e n o m hela den stora, sköna människokroppen! ungefär begärdt att som postverkets tjänst, celibat. som Ni s o m vunnit anställning i postverkets våra spalter, n u någon afresan den, jag haft m e d att v ä n t a d e har inträffat. alla m ä r k a n d e egenskaper hos de kvinnliga biträ- och ej med som Sagan om en tanke.
Jag känner ingen annan grund för densamma, än att omutligt följa sin lugnt pröfvade, derigenom mognade öfvertygelse. Men då mannen kläder denna öfvertygelse i handling, då han sålunda sänder detta sitt aldraheligaste ut, så vill han dermed och deruti se ett mål, vill ej att deten annan Don Quixote — skall rida spärr mot väderqvarnar. Min öfvertygelse, klädd i handling, blir ett afslag på det hvilande representationsförslaget, mitt mål att få ett annat, stödt på samma stora grundprincip. Jag stödjer lösandet af denna min önskan på tvenne stora faktorer: Folket och Konungen. Till folket vill jag säga: Läs historien och lär deraf, att det är majoriteternas ära att lyssna till en sansad, ärlig och passionfri minoritets stämma, att intet frihetsträd, som burit mogna och goda frukter, ännu kunnat planteras på intoleransens bloddränkta mark; och till min högsinte Konung — men då jag ej vill neddraga honom i diskussionen, vänder jag mig till hans Den 6 December. 309 förste ansvarige rådgifvare och säger: Det är »non sans cause» som jag och så många med mig begära ändringar i del livila n d e förslaget. Frih, De Geer kan icke här hafva någon förlättarefåfänga att försvara. Sveriges lycka, genom honom beredd, blir hans ära. Då jag genom strid kunnat böja mig för den grundsats, han uttalat, så blir det utan en dylik jag böjer mig för bans stora personlighet. Jag tilltror mig ej då att fingervisa för honom de stora förändringar, som behöfvas i hans förslag. Endast den, som uppgjort det hela, kan införa jemkningarna, utan att det blir ett lappverk. Pröfva med skarpsinnig blick och fosterländskt bjerta de anmärkningar, som inom och utom detta hus blifvit gjorda, och intag derefter hvad denna blick, hvad detta hjerta förklarar som nyttigt och godt i det nya, som, om detta faller, då till grundlagsenlig behandling kommer att af K. M:t ingifvas, och jag säger på förhand, att det skall vinna en obestridd majoritet.
St. underlydande allmänna verk och cassör; de under Stockholms stads styrelse hörande embetsverk och cassör, samt för öfrigt sådana allmänna inrättningar, välgörenhetsanstalter m. fl., om hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att ingen öfverassigner i n g kommer i fråga. Hr von Hartmansdorff: Då detta ämne förra gången förevar, gjorde jag den anmärkning, att sista meningen i i6:de punkten, nemi.: ”samt för öfrigt sådana allmänna ”inrättningar, välgörenhets-anstalter m. fl., om hvilka med ”tillförsigt kan förutsättas, alt ingen öfverassignering kom"mer i fråga,” icke är syftesenlig. Det är svårt för Bancostyrelsen att bestämma, huruvida någon öfverassignering kan komma i fråga eller icke. Om än Fullmäglige med någorlunda tillförsigt kunde bedöma dessa inrättningars styresmän, kan en öfverassignering likväl bero på deras underordnade tjenstemäns försummelser, och Fullmägtige kunde i sådant fall möjligen ådraga sig beskyllningen att icke hafva riktigt tillämpat författningen. Jag föreslår altså, att i stället för den citerade meningen må inflyta: ”samt alla sådana inrättningar, hvilka enligt gällande reglementen böla hafva sina ”cassör stående i Banken.” Då är ändamålet vunnet, utan någon förhatlig pröfning för Fullmägtige och utan äfventyr för någon annan än assignanten, som får plikta. Hr von Troil, Emil: Jag hemställer till Hr v. Hartmansdorff sjelf, om icke utaf hans redaclion kan dragas den slutsats, att t. ex. hypotheksinrättningar, hvilka hade deras cassör i Banken, ägde att begagua assignationsrätten ulan afgift. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jagt ror, att t6:de punkten bör bifallas sådan den är, och att Hr v. Hartmansdorffs tillägg är öfverflödigt. 3a8 Den 3o Juli f. m. Hr von Hartmansdorff: I anledning af Hr v. Troils anmärkning föreslår jag i stället för min sednast uppgifna redaetion: samt alla publika verk &c.
Bara ett enda tag. HENRIK. Nej. ERNA. Gud, hvilken karaktärsfasthet! Serverar té åt Louise och sätter sig åter hos henne på chäslongkanten. När jag tänker på, att Lilly skulle kunna få gå igenom detsamma som jag, så kan jag bli alldeles tokig. LOUISE. Men du är ju alltid så glad och belåten. ERNA. Nåja – hvarför skall man hänga läpp. Det ligger inte för mig. LOUISE deltagande, skyggt. Men du har det ju bra? Är du inte lycklig? ERNA. Du talar som ett barn, min vän, och det är du också – ett stort, sjukt barn. Lågt och lidelse.fullt Lycklig? Ja, man kan öfverlefva allting. Det är det som gör verlden så usel och futtig. Man tröstar sig med en pipa tobak och ser hän till Henrik. Nej – afbryter, reser sig hastigt upp och går ett slag öfver golfvet – men det är underligt i alla fall, att inte barnen komma! Stannar i närheten af spiseln, der Henrik sitter. HENRIK. Du har varit hos Bergström i dag. ERNA. Ja. HENRIK. Med blommor! Det kan man kalla gentilt. ERNA. Jag skulle tro det. HENRIK. Du ger aldrig mig några blommor. ERNA. Du har inte brutit benet. HENRIK. Vill du inbilla mig, att det är för benets skull? ERNA. Visst inte, det är för hela karlens skull! Han är en snäll pojke. Hade han varit här, skulle jag inte ha behöft sukta för tobak. HENRIK. Jaså! Du erkänner således ERNA. Söta herr Adonis, han ska’ få dubbelt så många blommor som Bergström. Han ska’ få allt hvad han vill, bara han är snäll. HENRIK. Jag vill ingenting ha. ERNA gnolar och går fram till Louise. Nej, vet du, hade jag kunnat bli fri för Lilly utan att ta henne hit till Paris, så hade jag helst velat, men hon tiggde och bad i hvartenda bref, och när hon nu kunde ha godt af att lära sig franska riktigt ordentligt, så tyckte jag, att jag inte kunde säga nej. LOUISE. Kära du, hvad skulle hon ha för ondt af att komma till Paris?
» Som du vill, » sade kyrkoherden, » jag ville bara fråga dig. » De talade icke längre om saken, men den gamles ansikte var sorgset och han tänkte på, att han icke längre kunde hjälpa, så som han ville, och på all den nöd, som ständigt visade sig för honom, och Edvin visste och förstod, att han tänkte på det. Han träffade sedan andra bekanta ombord, men han tog vänligt af sked af Edvin och önskade honom lycklig resa. Den lille skrifvaren satt tyst och såg framför sig. Solen lyste icke mer, klippor och skär voro gråa, hafvet var grått. Oupphörligt vände tankarne tillbaka till hans glädjelösa ungdom, han tänkte på huru fult och illa han blifvit behandlad af sina syskon, huru ingen tänkt på eller brytt sig om honom, förrän nu då de behöfde hans hjälp. Men mot sin vilja såg han framför sig den andre lille gossen och hans öde. Han undrade, om hans äldre bröder vore lika fadern, då borde gossens lif blifva snarlikt hans eget. Han ryste vid tanken på, hur han fruktat Kalle. Det regnade, när båten lade till i Göteborg. Med sin kappsäck i hand gick han långsamt för att taga reda .på båten till England. Den skulle afgå tidigt morgonen därpå, och han skulle ligga ombord öfver natten. Han kände sig trött och modstulen, regnet ökade hans misstämning. Så gick han direkt ombord och brydde sig icke om att bese staden; han hade j u också varit där förut. s " gg cd CD a ni ti k O S ä Men ångbåten lastade till sent på natten, där var ett rassel af kedjor, ett tramp och U ett dån. Han kunde icke somna och hans hufvud värkte. När han ändtligen slumrade in, drömde han, att han var ett barn och bodde hos moster Beata. Det var med en känsla af obeskriflig lättnad, han vaknade, då ångbåten lade ut. : c * Han gick upp på däck, men där var kallt och ruskigt. Det regnade också i dag och vinden trängde genom hans varma ylletröja rätt in i själen. Då de kommit ut till hafs, började båten att rulla. I bör 8 utrotas af Aktiebolaget Desinfection i rum, fartyg o. bostäder, allt på s t ä l l e t — utan bortförande af möbler. Rikstel. — Kontor: 11 A.
Vid den landtegendom i Östergöthland, der Hr Schwartz en längre tid tillämpat detta goda sätt att behandla arbetarne, skola de hafva hos samme husbonde en längre tid qvarblifvit till ömsesidig belåtenhet och nu ega icke obetydliga sparpenningar, Hvarföre har icke ett sådant förhållande kunnat hos Utsk. verka till ett annat Utlåt, än det sorn afgifvits, helst saken icke kunnat vara för Utsk. obekant, då, såsom jag vet, Hr Sondén är Lektor i Linköping? Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt dels bifall till Utskrs Betänk., dels bifall till det slut, hvari Utsk. stannat, men med ogillande af de dervid anförda motiver; hvarförutan en talare yrkat, att Utsk:s slutliga hemställan måtte bifallas med uteslutande af orden ”för det närvarande”. Härvid anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Riddarh.-Sekret, måtte uplysa huruvida det är bekant hvad de andra Stånden i denna fråga beslutat. I anledn. häraf tillkännagaf lindert. Riddarh.-Sekret, att enl. ankomne prot.-uldr. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 30 December. tydligt Offer åt Staten af sin enskifta, icke uti Statens tjenst förvärfvade, utan ärfda Egendom. Detta underställes Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns bepröfvande, med begäran att Memorialet med de öfrige Respective Stånden måtte communiceras. Remitterades till Stats-Utskottet, hvarjem. te Communicafion deraf med de öfrige Respective Riks-Stånden blef Författaren tillåtem Herr af Därtill, Isaac * hade inlemnat ett sä lydande: ödmjukt Memorial! Malmö Discont, vårdslöst och olagligt administrerad , hörjade Penninge - förlägenheten , hvilken blef allmän genom Götheborgs och Götha Canal Disconters inställda betalningar.
Samma lag vare, der någon låter bruka sig till biträde vid uppgörande af aftal om envig eller till vittne vid sådan strid. § 54. Hafva tvenne träffat aftal om envig, men afstå de frivilligt derifrån, så att det ej till verkställighet kommer; vare för straff frie; och ege i ty fall ansvar ej heller rum för dem, sorn vid aftalets uppgörande biträdt. Om nödvärn. § 55. Varder man af annan öfverfallen med våld eller hot, som innebär trängande fara; då ege man rätt till nödvärn, och vare saklös för den skada, som man till farans afvärjande gör. § 56. Rätt till nödvärn ege ock rum, då någon begår inbrott eller eljest tränger sig olojligen in i annans rum, hus, gärd eller fartyg nattetid, eller sätter sig till motvärn, ehvad det är natt eller dag, emot den, som sitt värja eller å bär gerning återtaga vill. § 57. Rymmer fånge eller häktad person, eller sätter han sig till motvärn emot fångvaktare eller annan, som honom från rymning hindra vill, eller emot föreståndare eller uppsyningsman vid straffinrättning eller häkte, då denne honom till ordning inom inrättningen eller häktet hålla skall, eller sätter sig någon, som häktas skall, till motvärn emot den, som eger häktningen verkställa eller dervid biträder; då må Lng-Utskottets Betänkande N:o 20. ock det våld brukas, som till rymningens förekommande, ordningens bibehållande eller häktningens verkställande nödigt är. Lag samma vare, der annan, än fänge, häktad person eller den, som häktas skall, sätter sig med våld eller hot emot den, som rymningen hindra, ordningen bibehålla eller häktningen verkställa vill. § 58. Finnes någon i fall, som i 55, 56 eller 5 7 § sagdt är, hafva gjort större våld, än nöden kraf de; pröfve Domaren, efter omständigheterna, om han för uppsåtlig gerning eller blott såsom för vållande straffas bör. Var så trängande nöd eller fara för handen, att han sig ej besinna kunde; då må han från straff frias. § 59.
Beträffande tackoch barlasljern, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, oslämplade och oborrade, hällar olver ett tunis tjocklek, jemte lod och lödjar till vigter af större tyngd än 1 centner, hafva Rikets Ständer bifallit E. K. Mits förslag att åsätta dessa artiklar en, den nu stadgade motsvarande, utförsels-tull af 50 öre per centner. I enlighet med Kommitlerades hemställan har E. K. M:t för Lumpor föreslagit tull-frihet vid utförsel; men under nuvarande förhållande, då en alltmera känbar brist på denna vara i de Hesta länder uppkommit, och en stigande efterfrågan naturligen häraf föranledes, har det synts Rikets Ständer angeläget att söka, åtminstone så vidi genom den nu stadgade tull-bestämmelsen eger rum, å den inhemska pappers-lillverkningen bevara den tillgång af artikeln, som inom landet förfinnes; hvadan Rikets Ständer ansett Expeditions-[Jtskotlels Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 164. 477 en, nu stadgade afgifler motsvarande, utförsels-tull, af 2 R:dr per Centner böra lumpor åsättas. För Mahn, rå och osmält, i införsels larifen ej specificerad, hvilken artikel nu är till utförsel förbuden, hafva Rommitterade föreslagit att, nied delta förbuds upphäfvande, utförsels-tullen bestämmes till 25 öre per Centner. Vid öfvervägande af delta utaf E. K. M.t godkända förslag hafva Rikets Ständer väl ansett förbudet alt utföra rå och osmält, i inlorsels-tarifen ej specificerad, Malm böra upphöra, men alt i stallet utförsels-tull af 50 öre per Centner bör denna artikel åsältas. I alseende på artikeln Trävaror vid utförsel hafva Rommitterade föreslagit att ”virke, oarbetad!, sågadt eller tillhugget:
San* tessons Memorial, angående tillstånd för de förra FilialDiseonternes Gåldenårer till ytterligare omsättning af sina förfallne Lån; af den Berättelse om RiksgåldsVerket, General AssistanceContoiret och f. d. FilialDisconterne, Riksens Ständers Revisorer år 1822 afgifvit; af Herr C. Beckmans Memorial, om ytterligare omsåttningsrått för Gåldenårer i de förra FilialDisconterne; af Herr B. H. Santessons, om restitution af inbetald öfverrånta i f. d. FilialDisconterne, samt beräknande af sådan Ränta derstädes och i BancoDisconten, jemte flere Ledamöters yttranden i samma ämne; af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, om reglering af Rikets Pen* ningeVerk; af Herr J. P. Hembergs Memorial, om lån till fullbordande af Hamnbyggnaden vid Ystad; af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, om inrättningen af ett Handels LåneConfoir i Götheborg, tillika med Herrar B. H. Santessons, G. R. Prytz’s, E. M. Lefflers och flere Ledamöters anföranden i berörde ämne; af Herr J. Ullbergs Memorial, om understöd till uppmuddring af Piteå E fven; af Herr B. H. Santessons, om låne-bitråde för Alun-tillverkningen; af Herr H. A. Falkmans Motion, om LåneConfoir i södra delarne af Riket, jemte flere Ledamöters yttranden i samma ämne; af H err B H. Santessons Memorial, angående ordningen vid val till Riksens Ständers Revisorer; af Herr E. M. Lefflers, em utvidgadt tillfälle till 4fen 27 Maji J. m. inlösen af förslitna Bancooch Riksgälds-sedlar i Landsorterne; af Herr J.
Maji upplyst, det i frågavarande underdåniga förslag till Konni. Maj:t inkommit den 26 December 1820, att Allmänna Magazins-Inrättningens ställning imellertid, genom de åren 1818, 1819 och 1820 inträffade omständigheter och vidtagng åtgärder undergått en väspntelig förändring; att tillförordnade Herr StatsSecreteraren, sorn i Februarii måndad 1821 emottog befattningen att förvalta Stats-Secreterare-Ämbetet vid Handels och Finance-Expeditionen, i“- bland sina första omsorger räknade den att bringa ti t handläggning frågan om Reglemente för Maga?ins-Directionen och de öfrige mål, hvilka dermed egde gemenskap, men att, vid underdånig anmälan "af detta ärende, den 7:de Mardi sistnämnde år, nödigt ansågs att inhemta ej mildre Krigs-Collegii, än Förvaltningens af Sjö-Ärenderne och Stats-Contoirets, gemensamma underdåniga utlåtanden öfver tredje Afdelningen af det fpreslagne Reglementet, angående emottagningen af Stats-Verkets Spannmåls-räntor och dispositionen deraf, och blefyo desse Auctoriieters underdånige utlatanden hos Kongl. Maj^t den 29 April 1823 ingifne, då målet således var complett till slutelig föredragning; men med hänsigt till -Allmänna Magazins-Inrättningens dåvarande tillstånd och sorn tiden för Rikets Ständers sammankomst nalkades, har tillförordnade Herr Stats-Secreteraren ansett det vara utan ändamål, att utfärda ett nytt Reglemente för en Inrättning, hvars bestäm - S tafs - U (s ko 11 e ts Betan kande n. 803 jnelse och verksamhet sannolikt skulle erhålla ett alldeles förändradr skick , och att af sådan orsak målet icke sedermera blifvit hos Kongl. Majit i underdånighet anmält.