Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om behofvet fordrar, att flere af BeväringsClasserne skola utgå; så frågar jag, hvarifrån tillräckeligt Befäl kan erhållas till detta ökade antals inöfvande och anförande. Man har redan funnit, att KrigsAkadetnien vid Carlberg icke kan fournera den nu varande Armeens behof med tillräckeligt Befäl; huru vilja vi då, i händelse af ett krig, anskaffa ett erforderligt antal Officerare, då dessutom afgången i krig är mycket större; ty icke allenast de, som falla för fiendens jern och bly, men ett strängare lefnadssätt, jemte uppoffringen af fredens beqvämligheter, och deraf följande sjukdomar, åstadkomma betydliga luckor uti Befälets antal; och som det icke är nog att endast vara utnämnd till Officer, nu för tiden, utan kunskaper och erfarenhet måste förenas, och under fredens lugn beredas, så uppfordras jag af känsla för vårt Fosterland, att tillstyrka de anslag, som detta vigtiga verk fordrar. i88 Den 3o September f. m. i:sta Punkten. KrigsCollegium. Herr Hjerta, Gustaf: På sätt Utskottet i sitt sednare Utlåtande anmält, beror frågan om GeneralFältTygmäslare - lönens öfverflyttning på det beslut, som fattas öfver nästföljande punkt; och jag tager mig derföre friheten bos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken vördsammast anhålla, om icke 2:dra Punkten i förevarande Utlåtande kunde först föredragas; då vi bäst blifva i tillfälle att på samma gång yttra oss öfver GeneralFältTygmästare-lönen. Grefve Brahe, Magnus: Jag förenar mig med Herr Hjerta deruti, att a:dra punkten först måtte företagas. Uppå framställd Proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att a:dra Punkten i Utskottets Utlåtande först skulle af Ridderskapet och Adeln afgöras, och första Punkten derefter till pröfning förekomma. 2:dra Punkten. GeneralitetsStaten. Grefve Brahe, Magnus, uppläste följande :
Be sv.- och Ehon.-Utsk:s Betänkande N:o 2. 7 besvärets inom kommunerna fördelning på andra skattdragande, än dem, hvilka det hittills ålegat, måste, — ehvad denna fördelning skedde i det inskränktare omfång, Rikets Ständer föreslagit, eller utsträcktes till de skattskyldige i allmänhet, — stå i sammanhang med och i viss mån bero på de till behandling då väckta frågorna om ändring i bevillningsgrunderna och om inrättande af kommunalstyrelser. » Härmed har Kongl. Maj:t, efter Utskottets tanke, gifvit en otvetydig hänvisning, huruledes denna angelägenhet rätteligen bör ordnas; och då det hinder, Kongl Maj:t nämnda tid fann möta för nådigt bifall till omförmälda hem ställan, nu mera, sedan så väl förändrad bevillningstaxering, som kommunalstyrelser, kommit till stånd, icke ligger i vägen för frågans lösning, torde tiden vara inne att vidtaga den länge åsyftade förändringen. Enligt de åsigter, Utskottet här ofvan uttalat, torde skyldigheten att deltaga i väghållningsbesväret böra utsträckas icke blott till fastigheter af alla slag, utan till en hvar, till deltagande i kommu nalutskylder förpligtad person, och utgöras efter samma grund, som nämnda utskylder. Dervid torde likväl böra medgifvas dels vissa undantag med afseende å tjeustemäns löner och pensioner samt några andra, med dessa jemförliga inkomsttitlar, dels måhända vissa modifikationer med afseende å inkomstbevillningeu i allmänhet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHAM TILL SAMTLIGA RIKS-STÅNDENS . PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ÅREN 1865 OCH 1866. ELFTE SAMLINGEN. 3ä® Afdelningen: Motioner i Borgare-Ståndet. Förteckning a Motioner i Bor gare-Ståndet. 1 Förteckning å de hos Vällofliga Borgare-Ståndet under Riksdagen 1865—1866 väckta motioner. 1.
Den, som godkänner Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, att ”Afsked, då dermed icke några löneeller pensions-förmåner följa, äfvensom då endast sådan pension dervid tillägges, hvartill den afskedstagande enligt förfaltningarne är berättigad, eller för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott”, skall beläggas med stäinpladt papper till belopp af 6 R:dr 40 öre, röstar Ja; Den det ej vill, röstar K ej; Vinner Nej, komma afsked att i nämnde händelser blifva från slämpladt papper befriade, på sätt Rorgare-Sländet beslutat. Omröstningen har utfallit med 52 Ja och 65 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll. 8;de omröstningen. Den, som bifaller. Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att föreskrifter om kartering af Kongl. Maj:ts Dom m. fl. handlingar skall erhålla följande lydelse: ”Kongl. Maj:ts Dom, Desertionsdom, Confirmalion på förlikning och Resolution af: 3.000 R:dr värde (inbegripet kansli-gebuhr Alla Kongl. Maj:ts Domar under 3,000 R:dr samt sådane, hvilka icke röra något bestämdt värde, liksom för Resolutioner i allmänhet, 12: 75”, röstar Ja; Den det ej vill, röstar a - , ■ NCJ'’ Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-Ståndets mening, stadgandet alt erhålla den förändrade lydelse: alt framför siffrorna 3,000 R:dr, 9,000 R:dr, 15,000 R:dr och 30.000 R.dr sättes ordet: öfver; alt näst derefter blifver uttrycket detta: och för hvarje 1,00Odal Riksdaler derutöfver 7 R.-dr 50 öre, motsvarande, kansli-gebuhr, samt att ordalagen å nästföljande rad blifva: BevillningsUtskottets Memorial N:o 22. 5 Alisi Kongl. Maj.:ts Domar å 3,000 R:dr och derunder, samt etc.
Uti skrifvelse af elen 17 sistledne November, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, till förekommande af det missbruk, att Makar, sorn med hvarandra icke äro belåtne, efter öfverenskommelse, öfvergifva hvarandra, och, sedan lysning efter den förrymde, men ofta i granskapet vistande Makan för sig gått, 92 Den 18 December; erhålla äktenskapsskillnad, i underdånighet hemställt 0111 ändring af 4- §•> *3 Capitlet, Giftermåls-Balken. Vid öfvervägande af detta Edert förslag, hvaröfver Jag inhemta! Högsta Domstolens och Stats-Rådets yttranden, har Jag funnit det af Eder hefarade missbruk höra i hufvudsaklig mon förekommas genom efterlefnad af Kongl. Brefvet den 4 Februarii 1818; och då föreskrifterne uti det nu ifrågaställde Lagrum, i anseende till det samband de äga med öfriga stadganden i Giftermålsoch, ÄrfdaBalkarne, icke, utan rubbning af de Allmänna Lagstiftnings-grunderne i samma Balkar, kunna, förrän i sammanhang dermed, under gå nödiga ändringar och förbättringar, hvartill förslag jemväl blifvit af Lag-Cornilsen utarbetadt, samt Edert förslag, dels .i hvad angår lysning öfver hela Puket, icke, synes lämpligt i mål af denna egenskap, eller förenligt med det i Lag stadgade sätt för Vederbörandés kungörande i frågor om ömsesidiga rättigheter, dels icke innefattar alla eiler sa bestämda föreskrifter, som erfordras, har Jag icke funnit skäl att detsamma antaga. Eder underdåniga skrifvelse af den 17 sistledne November angående ytterligare föreskrifter, i afseende på försäljningen af utmätt Fast och Lös Egendom, har Jag, efter Högsta Domstolens och Stats-Piådets hörande, Den 18 December. 93 låtit Mig föredragas, dervid Jag funnit skäligt bifalla de af
Jag har visserligen intet emot att strida ännu en gång, det må vara den 5:te eller 6:te, för samma sak; men mig synes, att, då vi hafva så många ärenden oafgjorda, det icke är skäl för R. o. Ad. alt ånyo använda en föreller eftermiddag på samma sak, hvilken nu troligen är så utvecklad, att vi, när den nästa gång skulle förekomma, ej hade annat att göra, än att säga om detsamma. Meningarne uro utan tvifvel å begge sidor så bestämda , att de ej lära komma att rubbas medelst omsägningar. Jag hemställer derföre till det IJ. Ståndet, om det ej vore bättre att nu afgöra betänk., och att, om vi ej komma öfverens om contra-propos., få votera deröfver. Frih, Cederström, Thure: Jag kan verkligen icke undertrycka min förundran, att i ett ämne af så vidt omfattande beskaffenhet, som detta, så många värde talare velat sätta sig emot återremiss. Väl har jag af en värd ledamot här midtemot hört sägas, att man ej borde återremittera detta ärende, derföre att så många ärenden äro oafgjorda; men da man dagligen ser, att betänktn återremitte - 10 J Den a September e. ra. las älven af lumpen och vinga beskaffenhet, så finnér jag det alltför litet eonseqvent, att man i ett amne, som åtminstone i lagstiftningsväg är af den största vigt, sora vid denna riksdag blifvit tagel under Ständernes pröfning, icke vill bifalla återremiss. Jag får lika med Hr Cederschjöld förklara, att jag så uppfattat meningen af 56 §:n Reg F:n, att när anmärkn:r göras emot ett betänk., då det första gången förekommer, så bör, enär det ej får antagas med förändringar eller tillsatser, återremiss äga rum så snart anmärkntne äro befogade.
Den talare, som yttrade sig för den sista lydelsen, grundade sin mening synnerligen derpå, alt civilmyndigheten möjligen kunde af missförstånd förbjuda vapnens bruk, då det likväl i sjelfva verket kunde för truppens säkerhet, ehuru ej för upprorets stillande, vara nödigt att fortfara dermed; enär eljest, om folkmassan angrepe vaktens personer, lagbudet ej skulle gifva vakten rättighet att nyttja vapen. Nu inträffar likväl, att krigsartiklarne innehålla en uttrycklig rättighet för vakt att nyttja vapen mot den anfallande. Rättighet i detta afseende behöfves sålunda icke i lagen intagas, enär den är gifven i krigsartiklarne, hvilket vakten nogsamt lärer veta. Början af 8 § hade Utsk. föreslagit så lydande: ”Ej vare menighet ä landet eller i stad förment, att sammankomma till öfverläggning om mål eller ärende, som menigheten rörer;” etc. I stället hvarför R. o. Ad. beslöt följande lydelse deraf: ”Ej vare menighet å landet eller i stad förment ali sammankomma till öfverläggning om menighetens serskilda angelägenheter. För min del anser jag uttrycket ”serskilda angelägenheter” högst tvetydigt, och såsom sådant olämpligt i lagspråk. Jag anser icke heller lämpligt att lagstifta så, att rättighet att sammankomma skulle vara betagen personer, som ej hafva något ondt i sigte, med mindre de anmäla sig hos vederbör:de embetsmyndigheter. Pä sätt jag förra gången nämnde, tror jag mig af de nyligen i Europa dmade händelserna se våda utaf, att i olid förbjuda folksammankomster. Jag anser derföre att lagstiftningen ingalunda bör gifva anvisning till dylika förbud, som kunna medföra större vådor än sammankomsten sjelf, så snart som lagen stadgar de former, hvarunder den allena får hållas. Jag Anner derföre tillägget af ”serskilda angelägenheter” säväl mindre lämpligt i afseende på innehållet, som olyckligt valdt i afseende å redaktion. Jag har nu genomgått de 3 punkter, hvaruti R. o. Adis beslut skiljer sig från de öfriga Ståndens. Jag tror förändringarne ej vara behöfliga, och får derföre, men ej för att bespara tid, tillstyrka att R. o. Ad. antager inbjudningen. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.:
M. kan finna sig föranledd att till R. St:r framställa en propos., som i en eller annan del måhända blir med nu hvilande förslag öfverensstämmande. Äfven önskar jag att med ett par ord få afvända den alltför stränga förkastelsedom, som en talare haft för afsigt att framkalla öfver de Konungens rådgifvare, som möjligen skulle finna sig af sin pligt upmanade att inträda i Den 10 December e. m. en interimsstyrelse. Denne talare hav för sin del förklarat, att om han vore Statsråd, skulle han anse sig upfylla sin pligt rigtigare, genom att nedlägga sitt embete. Fall skulle likväl kunna inträffa, då det vore särdeles olyckligt, om hvarje Svensk hyste en dylik åsigt. Det är nemi. icke under alla omständigheter Statsrådet, som ger anledningen till interims-regeringens sammankallande; en sådan har sammanträdt tvenne gånger på sednare tider, båda gångerna inkallad af Konungen, som besvurit Riksakten såsom en i Norige antagen grundlag. Om Han funnit sig nödsakad att hit till Stockholm kalla en interims-regenng, och hvarje Svensk skulle anse sig vara af sin pligt att försvara grundlagen förhindrad att i en sådan interims-regering ingå, blefve följden den, att vi hade en interims-regering utan Svenska ledamöter. Jag har blott velat omnämna detta såsom en af de många anledningar, man har att be» trakta saken från mer än en sida, men vill för öfrigt icke ingå i skärskåduing af densamma, utan åtnöjer mig med att hafva uttryckt skälet, hvarföre jag ansett mig icke böra nu dermed uptaga U. o. Ad:s tid. Hr Cederschiöld. Robert Teofron: Gr. Lagerbjelke har förklarat, att han lika med mig anser den nu i RiksAkten omnämnda interims-regeringen vara den orimligaste af alla regeringar, men, sådant oaktadt, har Gr:n påyrkat, att RiksAktens stadgande om denna interims-regering skulle införas i grundlagen. Jag kan ej finna konseqvensen i ett sådant förfarande. Anser man en lag orimlig, måste man väl önska att den så snart som möjligt andras.
53 skrift gåfves, att den i 2 § omnämnda förteckning skulle, utom hvad förut bestämdt är, jemväl innehålla uppgift om tiden, då förmyndare förordnades och en kort anteckning öfver den omyndiges behållning i löst och fast; om den i 4 § föreskrifna skyldighet för förmyndare att, till den, som å Rättens vägnar handlingar emottaga bör, lemna summariskt utdrag af förmyndareräkning, öfverflyttades på god man eller socknenämnd, med skyldighet för dem alt föra enahanda förteckning, som i 2 § föreskrifvits öfver inkomue och granskade förmyndareräkningar, samt alt, inom i 4 § föreskrifven tid, lemna del af denna sin förteckning till Rättens ordförande eller domhafvande!), och om det i sista mom. af 4 § gjorda stadgande om anmärkning uti den i 2 § omnämnda förteckning öfverflyltades till slutet af 5 §, så att det innefattade jemväl de åtgärder, som der äro föreskrifna. Man torde anmärka mot dessa förslag, alt deras antagande skulle föröka göromålen för domare och gode män, men mig vill synas som domarens göromål skulle i betydlig mån blifva lättade och alt den obetydliga tillökningen för gode män skulle mer än uppvägas, derigenom att förmyndarne undgiuge besväret med aflemnandet af summariska utdraget. Domaren lärer väl icke underlåta, att uti sin förteckning upptaga tiden, då förmyndaren förordnades, så att ett stadgande derom kan synas öfverflödigt, men någongång torde det ändock finnas behöfligt och hör således icke uteblifva. Vidkommande anteckningen om myndlingens behållning i löst och fast, så ökas väl dermed göromålen något; men jag anser denna anteckning högst nödvändig, både derföre att det är endast derigenom, som domaren kan erhålla en lätt öfversigt öfver förmynderskapets omfattning, till ledning för sitt omdöme, huruvida förmyndaren, ifall han blir föreslagen att emottaga flera förmynderskap, kan vara vederhäftig dertill, och derföre att det, i statistiskt hänseende, kunde vara aT intresse att veta, huru mycken egendom i landet tillhör omyndiga, hvilken kännedom säkerligen ej lättare kan vinnas på annan väg, än den af mig nu föreslagna.
Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 — —• Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ofperklagade olägenheter vid Krono-skjutsningar. S. A. K. Grenom åtskilliga framställningar har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å de hinder och olägenheter, sorn vid Ivronoskjutsningar skola uppkomma, dels i så måtto, att Kronoskjutsande, hvilka anlundt till något orabytes-ställe, TJnilerdaniga Skrifvelserl der, genom försummelser vid’ uppbudning, brist på hastar yppas, blifva nödgade fortsätta resan till nästa ombyte, dels ock derigenom, att, enär hitintills varit vanligt, att rnarche-routen för en Krono.transport bestämmes, ända till transportens destinations-ort, af E. K. Mits Befallningshafvande i det Län , hvarifrån transporten afgår, och att en sidan marche-route derefter ofördröjeligen meddelas öfrige Landshöfdingar i de Län, genom hvilka transporten kommer att ga, men transporten, vid vägens början, af större snöfall eller genom andra oförutsedde händelser blifvit uppehållen, de skjutsskyldige, som befinna sig på ett längre afstånd, icke kunna om det inträffade uppehållet underrättas, utan å den af E. K. Mits Befallningshafvande förrut bestämda tid, måste förgäfves afbida transporten. Riksens
Mits framställning om inrättande af Skärgårds-Marinbataljoner. finge H. Exc. i Ståndets minne återkalla hvad vid behandlingen af 22 punkten i StatsUtskits Utlåt. N:o 84 förekommit. I denna punkt hade Utskit framställt, hurusom K. Mit i öfverensstämmelse med planen om nyssnämnde bataljoners inrättande, enligt hvilken plan det nuvide befälet vid Hallands och VesterNorrlands Beväringsbataljoner blifvit afsedt för Marinbataljonerne i Halmstad och Hernösand, föreslagit, »att de* nu på 4:de Hufvudtiteln särskildt uptagna anslag tor nämnde befäls aflöning, utgörande för Hallands Infanteribataljon 7,500 rdr och för VesterNorrlands Beväringsbataljon 6.295 rdr, eller tillhopa 13,795 rdr, finge till 5:te Hufvudtiteln öfverflyttas, äfvensom att från anslaget till Indelta Kavallerioch IntanteriBegitena jemväl måtte för befälsaflöningen vid dessa Marinbataljoner få användas ett belopp af högst 13,905 rdr, motsvarande de för aflöningen af den sednare bataljonens befäl beräknade tillgångar från f. d. Jemtlands FältjägareBegite, i den mån dessa för ändamålet äro eller blifva disponibla, i följd hvaraf 4ide Hufvudtitelns anslagssumma skulle nedsättas med 13,795 rdr, hvaremot med öfverföringen till 5ite Hufvudtiteln af de öfriga 13,905 rdr kuude tills vidare anstå»; hvarefter Utskit hemställt, att med handläggningen af frågan om ofvanberörde anslags öfverflytt ning till 5:te Hufvudtiteln skulle anstå, intilldess Utskits hemställan i sjelfva hufvudsaken, eller frågan om SkärgårdsMarinbataljoners inrättande, blifvit pröfvad och afgjord; och hade K. o. Ad. bifallit detta upskofsförelag.
1 anledning häraf hade ock General-Fältlygmäslaren hemställt, att —, sedan genom anställda försöksskjutningar med refflade kanoner af gröfre kalibrar, om nödvändigheten hvaraf General-Fälttygmästaren äfven gjort framställning, sådana resultat vunnits, att man med ledning af dessa försök blifvit öfvertygad rörande lämpligaste reffelsystem, konstruktion m. m. för sådana artilleripjeser, — ofvanberörda antal refflade kanoner med tillhörande lavetter och släpor af jern jemte 2,000 st. projektiler, eller 100 st. för hvarje pjes, mätte anskaffas; varande kostnaden härför beräknad till den af E. K. Maj:t nu äskade summa samt kanonerna alsedda såväl att ingå uti fästningarne Waxholms och Carlstens nuvarande bestyckning, som äfven uti den bestyckning, hvilken lör det snart färdigbyggda utanverket å Hindö invid Waxholm erfordrades. Och skulle, enligt General-Fälltygmästarens förslag, Waxholm och Carlsten hvardera erhålla 8 kanoner samt å befästningarne å Rindön uppställas 4 kanoner, för att användas å sådana ställen inom dessa fästen, der längre skotthåll erbjöde sig. Redan vid förra riksdagen erkändes vigten och nödvändigheten deraf att äfven Svenska arméen tillegnade sig denna nya, i flera främmande arméer införda krigsmateriel. Rikets då församlade Ständer beviljade ock det anslag, hvilket af E. K. Majit då äskades till anskaffande af refflade kanoner för 3:ne fältbatterier, och den erfarenhet, sorn sedan denna tid vunnits, har icke jäfvat omdömet om nämnda vapens förträfflighet. — Rikets Ständer hafva således vid pröfnirigen af E. K. Maj:ts nu gjorda nådiga framställning funnit sig älven böra tillhandahålla E. K. Majit medel för anskaffning af refflade fästningskanoner och det är endast i fråga om antalet pjeser, som nu borde inköpas, och ställena för deras användande, som Rikets Ständer icke i allo kunnat biträda E. K. Majlis nådiga förslag.
Att Rikets Höglofliga Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att alla tjenliga åtgärder, hvilka ej lägga menligt band på personliga friheten, och som kunna stå Regeringen till buds, måtte från densammas sida vidtagas till minskande af utvandringarne. 2:o. Att Rikets Höglofliga Ständer måtte öfverenskomma om, och i sammanhang med nyssberörda underdåniga anhållan, för Kongl. Majit framlägga ett underdånigt förslag till åtgärder äfvenledes åsyftande att förminska samma utvandringar. Beklagande att jag saknar förmåga att framlägga ett dylikt förslag, får jag dock vördsamt antyda några åtgärder, hvilka jag vågar föreslå eller påyrka. Man bör utan uppehåll söka att draga nytta af den nya kommunal-lörfattnin gen, som med nästa års början skall tillämpas. Hvarje socken-kommun, eller tjen ligare måhända, hvarje län genom dess Landsting, bör på tjenligt och öfverenskommet sätt lemna odlingshjelp, der kommunen eller Landstinget pröfvar sådan högst behöflig. Till bidrag för dylik kommunal-utgift böra, genom Statsmagternas beslut och försorg, följande medel ställas till kommunernas förfogande: Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. N:o 177. 455 Lämplig skatt, som kommissionär eller agent, hvilken ombesörjer emigrantskeppning, bör erlägga för hvarje emigrerande person, af hvad ålder den vara må, samt äfvenledes lämplig skatt, enligt nyssnämnda grunder, af rederi eller egare till fartyg, som bortförer utvandrare, d. v. s. att den redare eller fartygsegare, som sjelf tillika är agent, må förpligtas erlägga båda skatterna. Ehuru dessa skatter och än mera odlingshjelpen i någon mån torde motverka utvandrandet, så ligger dock det kraftigaste hjelpmedlet i folkets upplysande. En på sanna fakta grundad häfstång, bör, om så ske kan, upprättas gent emot de öfver talande lockelserna, om skärandet af, som man säger, guld med tälgknifvar.
Då det lärer ankomma på nuvarande Riksens Ständers beslut, huruvida BancoDisconten intill nästa Riksmöte, vidare bör genom utlåningar underlätta penningerörelse och dermed förenad liflighet i alia näringsdelar, tillstyrker jag för min del, ett sådant stadgande, med den förändring likväl, att inbetalning af capitalet, bör utsträckas till 5 år, i stället för 2 och ett halft, hvilket nu gällande vilkor synes nog strängt och icke påtagligt nödvändigt, för att alltid hafva medel inne, till utlåningar på annat håll. Remiss häraf till Statsoch Bänco-Utskotten begäres ödmjukeligen, N;o 20. Herr Treffenberg, C, G Den uppbörd och det redogörelsesått som hittills varit gällande för Postverket, anser jag icke äga den säkerhet som man bör söka att vinna för allmänna medel. Om ock icke försnillning skedt, blir det alltid ett fel att ej förekomma en sådan då omständigheter göra den möjlig. Incasseringen och redogörelsen vid och från PostContoiren borde efter min tanka försvinna, 222 Den 3 Marlii. då jag deremot föreslår någon sorts stårapladf papper af olika valeur som kunde emot contant i likhet med Chartae Sigillatae på annat håll få köpas för att begagnas till omslag å Bref, hvilka åter dermed försedde å PostContoiren utan vidare omständigheter skulle emottagas och upptecknade å PostCharta fortsåndas. Förslaget en detaille för denna ändring år nog vidlyftigt att hår communicera, men anhåller jag ödmjukast att det får åtfölja mötioneri till Statsoch BevillningsUtskotten. Det år icke i öfvertygelse om, att mitt project år ofelbart som jag vågar framställa det, tvärtom tror jag det kunna i alla dess delar vinna fullkomligare ändringar, men hufvtidsaken deremot att förskaffa Staten ett redigare och säkrare redogörelsesått för denna del af dess inkomster tyckes mig ej vara titan allt anspråk på en nogare undersökning.