Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Kostnadernas bestridande för H. K. H. Kronprinsens Förmälning och utländska Resa, om medel till; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 463 — 484» återrem. af Adeln, IX s 124, bif. af PresteStåndet, IX s 126. i Ytterligare Utlåtande, IV r. s 876 — 891, bif. af Adeln, IX s 25o, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 254, af BorgareStåndet, IX s 264* Förslag till sammanjemnkande af Ståndens olika beslut, IV 2. s 1000—1004» bif. af PresteStåndet, IX s 309, af BorgareStåndet, IX. s 3i2, af BondeStåndet, IX s 3i6, af Adeln, IX s 3a5. — om sättet att bestrida, etc. BevillningsUtskottets Betänkande, V 1. s 355, 356, återremitt. af Adeln, IX s 577, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 587, återrem. af PresteStåndet, IX s 690. Ytterligare Utlåtande, V 1. s 4*7 “■’ 421, bif. af PresteStåndet, IX s 7^0, af BondeStåndet, IX s 795* af Adeln, IX s 84o. Beslutet i afseende på etc. Förstärkta StatsUtskottets Memorial, om anstäld Votering, IV 5. s i—3, öfverlemnadt till Bevilln. Utskottet, af Adeln, IX s 1070. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 5. Kostnaderna, om förskotts anvisning å etc. StatsUtskottets Utlåtande, IV i.
Häradshöfdingen erhållit tillrättavisning för det uppenbara oförstånd och den okunnighet, hvaraf besluten härrört, Samt, vid sådant förhållande, det icke borde, i fråga om bötesansvar, räknas Häradshöfdingen till last, att han derförinnan i lika beskaffade fall meddelat lika beslut, funne Kongl. HofRätten annan påföljd i anledning af sednast utförda åtalen icke böra äga ruin, än att Häradshöfdingen ålades att i ersättning till Kongl. Majit och Kronan, för de sakfälldes underhåll i häktet längre tid, än vederbort, utgifva Två R:dr och, såsom godtgörelse åt de sakfällde, för deras lidande, erlägga hvad de i sådant afseende fordrat, med tillsammans Nio R:dr 16 sk. banko. Genom skrifvelse den 16 Juli 1838 hade jag uppdragit åt AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge att derstädes anställa åtal emot tillförordnade Domhafvanden, som med Södra Asbo HäradsRätt den 19 April 1837 fattat det beslut, hvarigenom manspersonen Ola Lundblad, vid bristande tillgång till honom, för första resan stöld till värde af 4 R:dr banko, ådömda böter 12 R:dr samt åverkansbot 16 sk., blifvit ålagdt att straffas med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning, vid bestämmande hvaraf HäradsRätten syntes hafva antingen tagit till grund tjufvaböternas belopp, eller ock beräknat särskildt straff för livartdera brottet, syntes uppenbarligen strida dels emot 40 Kap. 1 § Missgerningsbalk en, som stadgar, att kroppsplikt för stöld ej borde räknas högre än efter stöldens värde, dels emot 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den 26
Sedan Kongl. Maj:t, genom Dess Nådiga Skrifvelse, (N:o 5y~) angående städernes inqvarteringsbesvär, bland annat, till Rikets Ständers granskning öfverlenanat ett af Öfver-Directeuren S. Rönbeck, jemlikt Nådigt Förordnande den g September i8a3, utarbetadt "förslag till InqvarteringsOrdning för städerne, utom Stockholm;” och Utskotten, i Betänkandet N:o 46, jemte meddeladt yttrande i frågan om sättet för utgörandet af omfor malde besvär samt en jemnare och rättvisare fördelning deraf, förklarat sig komma att afgifva serskildt Utlåtande angående Inq vartel ings-Ordningen; så gå Utskotten att detta åliggande nu fullgöra. Utskotten böra härvid först erinra, att då Inqvarteiings-Ordningen af d. 6 Julii 1720 ansetts uti tillämpningendcke öfverensstämma med de förändrade förhållanden, som i senare tider inträffat, samt, af sådan orsak, inqvarteringsförmonen, å ena sidan, och inqvarteringsskyldigheten, å den andra, skiljaktigt beräknats å olika orter, har utarbetandet af en förändrad, med närvarande tidsförhållanden mera instämmande Inqvarterings-Stadga blifvit af Rikets Ständer så väl vid 1828 års, som sistförflutne Riksdag hos Kongl. Maj:t i underd. hegardt. Då det förslag till en dylik Stadga som Öfver-Directeuren Rönbeck författat, och hvilket finnes detta Betänkande bilagdt, icke rörer Stockholm; men Rikets Ständer, å förra Riksdagen, (se underd. skrifv. N:o 342) anhållit om författande af ”project till en efter nuvarande tids fordringar lämpad Inqvarterings-Ordning så väl för Stockholms stad som öfrige städer i Riket;” har Kongl. Maj:t serskildt'yttrat Sig öfver ifrågavarande Stadgas tillämplighet äfven för Stockholm, hvilket således jemväl kommer att i detti Utlåtande iakttagas.
Det har ansetts besynnerligt, att Drätsel-Commissionen blifvit häruti inblandad, och att för Stockholm, der säkrare och bättre våg-anstalter än annorstädes funnes, undantag skulle göras från hvad som är föreslaget i afseende på de andra Vågarna , nemligen att Magistraten skulle hafva denna controll och ansvars-skyldighet sig å - Banco-UtshotleCs Utlåtande N.o 121. 5i lagd ; äfvensom den farhåga yttras, att Drätsel-Commissionen , lill största delen utgörande en af privata personer sammansatt Corporation, tilläfventyrs ej torde åtaga sig det åliggande, Utskottet föreslagit att åt densamma uppdraga , och ej kunna dertill förbindas; hvadan de Anmärkande hemställt, att Banco-Utskoltet måtte, genom Banco-Styrelsen , låta höra DrätselCommissionen, huruvida dess Ledamöter vilja ingå på en sådan ansvarighet och controll, enär i annat fall verkställigheten af Rikets Ständers beslut kunde uteblifva, och Tackjerns-tillverkarne blifva i mistning af den förmon, som Rikets Ständer velat dem förunna. (G. G. Fahlander m. fl.) Utskottet bör, i anledning häraf, nämna, att Rikets Ständer redan, med afseende på skiljaktiga förhållanden på det hela, afgjort rörande olikhet i eontroller vid Stockholms och Götheborgs , i jemnförelse med öfriga Städernas Vågar (se Banco-Utskottets bifallna Memorial, N:o 79), och att Utskottet i öfrigt fastmindre har någon anledning dela de framställda farhågorna, som en dess Medlem, hvilken är på en gång Magistratsperson och Ledamot i Drätsel-Commissionen, utan någon erinran deltagit i Utskottets gifna förslag. Banco-TJtskottcls Utlåtande K.o 121.
Majrt och Rikets Ständer antagna mynt-system, jemte i anledning deraf afgifne muntliga yttranden; 2:o Christen Anderssons från Skåne, sedan den 23 dennes på bordet hvilande, motion, angående befordrings-rätt och löne-förhöjning för banko-ombuden i Malmö och Götheborg; 116 Prot.-utdrag den 29 December 1847. 3:o Magnus Månssons från Östergöthland motion, angående rättighet för socken-nämnden att utfärda vederhäftighetsbevis å diskont-reversal; Till Lag-utskottet'. l:o Kongl. Maj:ts sedan den 2,3 dennes på bordet hvilande nådiga proposition, med förslagtill lag om aktie-bolag; 2:o Pehr Bengtsons från Calmar län motion, att förmyndare ej må åligga redovisa mer en fem procents ränta å om händer hafvande pupill-medel; 3:o Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus län motion, angående ändring i 2 kap. 1 § byggninga-baiken; 4:o
Möl - ler, såsom arfvode y tterligare förskott på hans 500: — 9:o. Efterskänkt Dana arf. Enligt Kongl. Brefvet den 27 Mars 1858. Till allidna Charlotta Kindbergs efterlemnade fränder, de dem nådigst efterskänkta dana-arfsmedel . 10:o. Utskylder af indragna f. d. lläradsskrifvarebostället Mjölkalånga i Finja socken inom Christianstads län. Krono-utskylder för år 1857 — 84- åtskilliga allmänna utskylder för samma år 22: 19. Säger 23: 3. anordnadt å Christianstads läns ränteri. Den åt Kyrkoherden i Finja socken O Morin tillkommande tionde m. m. af förenämnda boställe för år 1858 19: 92. till bestridande af 1858 års kronoutskylder • . — 85. till liqviderande af förenämnda Häradsskrifvare-boställe för åren 1857 och 1858 påförda utskylder 28: 1- Till disposition af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Christianstads län ... Säger 42: 95. 28: 86. Riksmynt. Januari 4 Transport ll:o. Ersättning åt Rotehållare inom Jemtlands län för af dem utgjord effektiv rotering. För är 1857, enligt Kongl. Brefvet den 8 Oktober 1851: å Jemtlands läns ränteri 581: 91. För år 1858, enligt dito Kongl. Bref . 296: 70. Till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Jemtlands län disposition 12-0. kontant rotering s-under stöd till Rotehållare inom Norrbottens län. Enligt stadfästade roterings-verket af den 15 Augusti 1856: å Norrbottens läns ränteri för år 1857 2,286: 23. Enligt dito. Till disposition af Kongl. Maj:ts Be i Norrbottens län fallningshafvande 13:o. Till Landshöfdingen m. m.
För att aflägsna snyltgästerna måste hela buren med pinnar och tillbehör allra minst en gång hvar tredje månad skållas i kokhett vatten eller ånga samt därefter torkas och beströs med persiskt insektpulver. Burens botten bör dagligen beströs med sand eller gärna groft grus, som är mycket omtyckt af fåglarne. Badkaret bör hälst sitta utanpå buren och utgöras af en fyrkantig zinkreservoar, hvars tre sidor och tak bestå af glas, medan ingången från buren befinner sig på den ena sidan af kvadraten. I häckburen får aldrig badkaret finnas inuti buren, emedan då de späda ungarne löpa fara alt drunkna däri. Likaledes böra, för att undvika att mat och dryck förorenas, behållarne för frö och dricksvatten hänga utanpå buren, dock så att djuren bekvämt kunna räcka dem. Fåglarnes matsedel är ju ganska enformig, men den kan med mycken fördel varieras på många sätt. Så äro t. ex. kokt potatis, äpplen, smultron, grönkål, sallat med flere grönsaker samt i synnerhet ost ett gärna sedt tillägg till den vanliga dieten, som bör bestå af sammanblandadt roffrö, kanariefrö och en mindre mängd hampfrö. Bakverk böra gifvas med försiktighet, om det finns kryddor uti, i all synnerhet är mandel farlig. Bland ' grönsakerna är persilja ett dödande gift för fåglarne. Kanariefåglarnes häckningstid inträffar i februari och fortfar till midsommar, under hvilken tid man, om lyckan är god, kan hinna fostra upp 4 kullar ungar af samma föräldrar. För ändamålet väljer man en större bur, som ställes i någon undangömd, fredlig vrå af rummet, hälst på golfvet, och öfverhöljes med ett stycke papp eller tyg. Högst uppe i buren fastgöres stadigt det blifvande boet, som bör bestå af en rund korg af ståltråd — * ej af trä, som samlar upp ohyra. Korgen får ej vara mer än 12 centimeter i genomskärning och fodras med en bit ylletyg. Nu insläpper man det äkta paret i sin nya bostad, men det händer emellanåt, att » lite gnabb » och små tvister förekomma makarne emellan innan, de lärt att draga jämnt under det äktenskapliga oket.
Här är icke fråga om annat än, huruvida det är billigt af Staten att å köpebref, hvarå flere transporter blifvit tecknade, fordra karta för hvarje serskild transport, hvarigenom hela karte-beloppet slutligen kan upgå lill beloppet af köpeskillingen. Kan väl delta vara lämpligt? Ar det väl billigt att t. ex. en stackars 512 Den 19 Juli f. m. bondes hemmansdel försäljes på ulmätnings-aktion och hans granne inropar det, men denne på förra egarens trägna böner återtransporterar köpet på förre egaren, denne skall betala kartan icke blott för sig utan äfven för den andre. Det är just ett sådant förhållande, som föranledt mig att upträda emot Utsk:s förslag, hvilket synes mig åsyfta en lagstiftning stridande emot hittills i tillämpningen följda åsigter. Den siste talaren har äfven yttrat något om Högsta Domstolens lagstiftning. Detta är för mig något nytt, emedan jag icke har mig bekant, att Högsta Domstolen fått sig någon lagstiftningsrätt tillagd. Det Högsta Domstolens utslag, hvarom jag nämnt, må väl icke kunna anses såsom en lagstiftningsåtgärd. Enl. mitt begrepp innefattar det blott denna Domstols åsigt ifråga om förordningens tillämpning, hvilken i allo öfverensslämmer med den öfvertygelse, jag här uttalat. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad. och hoppas, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Enär Ulsk. uti detta betänk, vidhållit sitt förra tillstyrkande utan att fästa afseende på de anmärkrnr, som inom delta Stånd framställdes och föranledde ålerremissen, får jag å min sida förklara, att jag ingalunda finner Utsk:s nu åberopade skäl tillfredsställande. Det synes mig billigt, att den tillämpning af förordningen, som hitintills egt rum, äfven hädanefter blir gällande, och såvidt jag känner, har förordningen blifvit i allmänhet tolkad i öfverensstämmelse med det af Högsta Domstolen meddelade och af Gr. Sparre åberopade utslag. Det af Gr. Mörner föreslagna tillägg är således en ny lag, som jag icke finner billig, och skälen derföre bar Gr.
Hufvud och temperament, Leonora. Hufvud och temperament – de flesta kvinnor ha intetdera. LEONORA (bedjande). Ni tar fel. Jag har lika mycket hjärta, som andra kvinnor. Fråga Hans! MAX. Jag tackar för tillåtelsen, fru Leonora. Men då det är troligt, att en diskussion om ert hjärta mellan er man och mig skulle utveckla sig mindre behagligt, så tror jag hellre, jag afstår. LEONORA (som inte tycks ha hört på honom, plötsligt, tvärt): Ni medger alltså, att ni finner Emilie vackrare, mera »anslående» än jag? MAX. Jag upprepar edra egna ord, om att alla öfversättningar och så vidare. Och då ni tydligen är stött – söta, öfverlägsna Leonora ... LEONORA. Max – ni börjar ta’ er för stora friheter ... MAX. Söta, öfverlägsna Leonora, som verkligen blir stött! LEONORA. Max! (Det ringer.) Där ha vi troligen Emilie – då kan ni ju fortsätta edra jämförelser. Fjärde scenen. DE FÖRRA. KATRINE. EMILIE. (Anna öppnar dörren för Katrine och Emilie. Emilie rodnar lätt, när hon går förbi Max, och hälsar stelt). LEONORA (emot dem). God dag, Emilie! God dag, Katrine. Så echaufferad du ser ut! KATRINE (sjunker ned på en stol). Echaufferad – ja, jag skulle tro det! (Triumferande, i det hon vänder sig till dem allesammans.) Vet ni hvad jag har gjort i dag EMILIE (afbrytande). Hon steg upp klockan fem. KATRINE. Då såg jag bara på vädret. MAX. Det regnade ... KATRINE (vänder sig emot honom). Hur vet ni det? MAX. Å, jag såg också på vädret. KATRINE (sakta till Leonora). Han rumlar! Jag har vetat det länge, och jag har också talat med Emilie om det. Han har varit ute i natt, det är tydligt. (Leonora skrattar, Emilie rodnar. Max ser ut, som om han inte hörde). KATRINE (hostar). Nej, jag steg inte upp förrän klockan sju. Så drack jag te.
Jag har ej hört någon bergsman fägna sig deröfver, att vi hafva mer malm, än vi behöfva för att underhålla vår jernhandtering, så mycket mer som vi, för att bibehålla Svenska jernets goda rykte, måste hålla oss endast till dc bättre malmerna. Om nu en export af dessa malmer skulle äga rum, följer deraf, att utländningen skulle kunna åstadkomma ett jern, som, såvida hans method vore lika god med den i Sverige brukliga, vore jemngodt med Svenska jernet, och i följd deraf skulle Svenska jernet förlora det värde, som det nu äger framför alla andra länders. Denna conclusion gäller, då man anser utlandningens method vid jerntillverkningen vara lika god med den Svenska, men ännu mera, då man känner, att utländningen har Den 16 December e. rrt. bättre methoder och större capitaler, hvarigenom Svensta bergsmän stå efter utländningen på verldsmarknaden. Frih. Rantzou känner bättre än jag, hvilken stor öfvervigt Engelska handeln äger framför den Svenska genom dess till alla länder utsträckta utförsel, att förtiga flera andra omständigheter, hvaribland kunde nämnas, att Svenska jernhandel icke är grundad på egna capitaler; hvaremot jernhandlande i England, i anseende till sina stora capitaler, äro i tillfälle att uppehålla jernpriset. Deri ligger en stor skillnad, och flera andra olikheter kunde anföras, om här vore rätta stället dertill. Jag beklagar, att man här nödgas ingå i betraktelser, som icke egentligen kunna tillhöra Bevilln.Utsk:s bedömande, och ej kunna pröfvas utan en utförlig utveckling, som ådagalägger hela omfånget af denna frågas inflytande på Svenska jernhandteringen. På sådan grund har jag också ej utsträckt mitt anförande till annat, än hvad som bevisar, att de outtömliga malmtillgångar, man ansett Sverige äga, äro ett falskt skäl för malmexport. Dernäst utbedjer jag mig att få fästa Gr. v. Fersens uppmärksamhet derpå, att om också Bevilln.Utsk. ej bör utsätta sig för förebråelser att i sina bestämmelser hafva gått för långt, och tullförfattningarnas verkställighet bör bero på Regeringens åtgärder, så är man dock berättigad att begära, det R.
Men om StatsSecreteraren verkligen anser KrigsAkadeinien för en Tillämpnings-skola, kan jag knappt föreställa mig, att han skulle kunna tveka pä densamma använda en del af det för samtliga Tillämpnings-skolorna bestämda anslag. Herr Bråkenhjelm: Det är blott efterlefnad af Ståndens beslut i frågan, som jag önskar. För öfrigt bör man besinna, att ehuru Tillämpnings-skolorna äro nämnda uti beslutet, är dock hela anslaget uppfördt på en HufvudTitel, nemligen för de Allmänna UndervisningsVerken, och det är uttryckligen utsatt, att samma HufvudTitel är ökad med 60,000 R:dr. Friherre Cederström: Jag trodde icke det hafva undfallit Ridderskapets och Adelns minne, att dessa medel anslogos till UndervisningsVerken, innan fråga uppstod att öka io:de HufvudTiteln; men sedan detta inträffade, uppkom just nödvändigheten, att i expeditionen intaga, att de 18,000 R:drna skulle användas till Tillämpnings-skolorna, utan afseende derpå, att de tillhöra en annan HufvudTitel. Annars kan ingen StatsSecreterare, utan att ställa sig under CoustitutionsUtskottets högst vådliga anmärkningsanledning, disponera något deraf. Jag finner derföre bättre, att nu besluta, det Den 7 J a n u a r i i e. ra. samtliga Tillämpnings-skolorna må få åtnjuta den del, sora Konungen anser lämpligt. Herr Cederschjöld: Jag skulle instämma med den sista värda Talaren, så vida i skrifvelsen vore bestämdt uttryckt, att dessa medel voro anslagna för Tillämpningsskolor under io:de HufvudTiteln. Men när det endast står Tillämpnings-skolor i allmänhet, så skulle jag, äfven som Ledamot af ConstitutionsUtskottet, icke tilltro mig att kunna klandra någon SlatsSecreterare, för det han tillstyrkt en disposition till Carlberg.
IV:o 3‘2t, Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 18 Jan. 1830* Preste-Slåndet d. 20 Borgare-Ståndet d. 20 Bonde-Ståndet d. 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om dispositionen af några Kronan tillhöriga Byggnader och Tomter i Landscrona. S. A, K, Medelst Nådig Remiss, den 9 April nåstl. år, har E. K. M. behagat till R.. St:s Statsutskott öfverlemna Handlingarne i frågan, huruvida den af Ed. Kongl? Maj:ts och Rikets KrigsCollegium föreslagna försäljning af åtskillige Byggnader i Landscrona, med afseende på den blifvande nya defensions-planen på nämnde 46 Exp. Utsk. Förslag till und. Skrift. N:o 321,322. punkt, kan nu genast eller framdeles verkställas, eller om dessa Byggnader böra i Kronans ego bibehållas. Och hafva, efter af Handlingarne tagen kännedom, R. St., i öfverensstämmelse med hvad Ed. Kongl. Maj:ts GeneralAdjutant för Arméen, uti afgifvet utlåtande anfört, väl ansett, att försäljnings-frågan, så i anseende till Hus som Tomter, må lemnäs i dess närvarande tillstånd, till dess närmare blifver bestämdt, rörande försvars-anstalterne i Landscrona; men R. St. få derjemte i underdånighet anhålla, att, så fort defensionsplanen hunnit uppgöras och fastställas, de öfverflödige Byggnaderne och Tomterne må för Kronans räkning varda till de mestbjudande föryttrade. Hvilket R. St., till svar å Ed. Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Remiss, få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 3 Febr. 1830.
Föredrogs Gr. von Rosens, Adolf Eugéne, d. 17 dennes f. m. på bordet lagda anförande med anmärkmr vid K. M:s Nåd. Propos., angde Statens medverkan för anläggande af jern - 344 Den 21 December. vägar i landet, samt den af Gr. von Rosen i sammanhang dérmed väckta motion i samma ämne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I öfverensstämmelse med min i sista plenum gjorda framställning, anhåller jag, att Gr. Rosens muntliga yttrande vid afgifvande af sin motion måtte blifva upläst. Jag knnde då icke så noga npfatta det, att jag ur minnet nu kan besvara det och en upläsning deraf är alltså nödig, innan jag gör någon erinran dervid. Det måtte väl vara skriftligen npsatt, enär det skall åtfölja motionen till Utsk. Gr. von Rosen: I sisla plenum hade jag äran anhålla att få justera mitt muntliga anförande, oaktadt jag inlemnat det såsom skriftligt. Jag vet icke om sådant kan låta sig göra. Frih. Palmstjerna: Hvad sjelfva motionen angår, så var den skriftligen allattad och kan någon justering deraf följaktligen icke komma i fråga, men beträffande det mundtliga anförandet, uprepar jag, alt jag icke anser mig befogad att deraf uptaga annat än hvad Gr. Rosen vid justeringen erkänt. Hvad i öfrigt kan vara sagdt men vid justeringen bortgår, anser jag vara osagdt. Sedan härefter det af Gr. von Rosen, såsom inledning till dess förevar:de motion, muntligen afgifne och sedermera skriftligen aflemnade anförande blifvit upläst, anförde Frih. Palmstjerna: Hvad först angår den del af Gr. Rosens muntliga yttrande, som innehåller, att Staten skulle genom antagandet af den K. Propos., göra sig till monopol rättigheten att anlägga hufvudbanor i riket, så kan jag af samma propos:n icke npfatta, att Gr:n för sin framställning i detta afseende haft full anledn.
Ständer icke kunna el-' ”ler böra uti Domare befattning ingå; finnér jag ”så mycket rättvisare, att frågorna härom öfver-, ”lemnäs till den lagliga behandling, och det an”svar, hvartill gällande Lag och Författningar ”kunna föranleda.” Herr Professor Agardh anförde skrifteligen: ”Då uti det nu upplästa Betänkandet, jag ”icke finner alla de skäl upptagne, som uti ifrågavarande ämne hos mig isynnerhet väckt betänkligheter emot Götha Canal Diskont-Direc”lions ställande under laga ansvar, anhåller jag ”vördsamt om tillåtelse, att nu å nyo få yttra ”dem, i den förhoppning att de kunde få åtfölja ”Betänkandet.” ”Vid flera tillfällen, hafva Riksens Ständer,"1 ”isynnerhet på deras Revisorers, samt Banko-; ”och Stats-Utshottens föranledande, lemnat ett o”gillande omdöme öfver åtgärder, som stridt emot ”de af dem utfärdade Reglementen, Men de ”hafva nästan alltid stadnat vid blotta omdömet,' ”öfvertygade, att detta vöre för personer, hvilka ”gjort sig förtjente till Deras förtroende, och ”för öfrigt kända för Män af Ära, den hårdaste ”af alla rättelser. Endast i det fall, då anled”ningar till oredlighet eller egennytta förevarit, ”har ett hänskjutande till Laga Ransakning och ”Dom blifvit nödvändigt, hvaraf Vi äfven nyli”gen haft ett varnande exempel. Jag är för min ”del öfvertygad, att denna varsamhet är välbetänkt, och värdig den moderation, som ägnar den ’’från Administrationen skiljda Högsta Lagstiftan* 640 Statsoch Banko-Utskottens Betankanden'. ”de Magten. Till en Taga undersökning skulle jag aldraminst vilja tillstyrka, sedan Riksens. ”Ständer afgjort och decreterat , att en öfverträdelse blifvit begången, emedan, om sarn”ma åtgärd underkastades Domstolens pröfning, ”vöre det en möjtighet, att denna kunde se saken ”pa annat sätt än Riksens Ständer, och förkhya ”att De haft orätt
Hör till Conslitulions-Uiskottets Memorial, N\o 36. 15 3) Skall kallelse till riksdagsmannaval utfärdas, och är den hindrad, som kallelsen utfärda skulle, eller är han ej till; varde den skyldighet uppfylld al den, emhetet förrättar. 4* §• Protocoll öfver riksdagsmannaval och handling, som dertill hörer, förvare stadsrätts ordförande eller annan domare, som valet förrättat. Huru i vissa fall ett exemplar af protocollet skall från stad till Rätten i annan stad sändas, är i i5 §. skiljdt. 42 §. Nu är man vald till riksdagsman; vare då skyldig uppdraget antaga, der han ej laga förfall häfver, eller före valet fyllt sextio år. 43 §. 1) Ej må man på en gång för flere valdistricter riksdagsman vara. 2) Är man i flere districter till riksdagsman vald, och är han i ett dera ska!tskrifven; vare då skyldig att det districts uppdrag antaga: i annat fall bestämmer hail sjelf, från hvilketdera han uppdraget antaga skall. 3) Falla vid sådant riksdagsmannaval, som 3y §. 3 mom. omtalar, röster på den, som till samma Riksdag är af annat district vald, då skall med de röster så förfaras, som lydde de på den der ej valbar vore. 44 §• Hvar, som till riksdagsman är vald, men fullmagten ej antager, sände den ofördröjligen lill den stadsrätt eller häradshöfding, som sädin fullmagt för districtet skall underskrifva, in, med bevis om skälet, hvarföre fullmagten ej antages. Den sladsrätt eller häradshöfding pröfve, om skälet lagligt är. Finnes det, gånge som i 3j §. för sådant fall stadgas. 45 §.