Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ystad, tror jag, att det vore något mindre väl betänkt, om alla inom samma grad skulle hafva lika löner. Jag anhåller, att detta måtte uteslutas, och att det blott bestämmes/ att Kongl. Majit måtte handla, huru Honom godt synes. Grefve Brahej Magnus: Jag vill endast upplysa i anledning af den anmärkning, som af den siste värde Talaren blifvit gjord, att i mitt förslag står: inom Regementer och Corpser. Det är ej meningen, att Befälet vid håde de Regementer, som äro förlagde närmast hufvdstaden, eller i de dyraste orter, och de som ligga i Rikets nordligare delar, skall tilldelas lika lön i samma grad, men deremot, att inom samma Regemente personer af lika grader i det närmaste skola hafva lika lön; derföre har jag föreslagit orden: inom Regementer ochCorpser. Herr RosenbladBernhard: Måhända skulle orden lämpliga lönevilkor kunna begagnas i stället för likhet uti lönevilkor. Grefve Brahe: Jag tror, att de ord jag framställt, äro bäst passande, och gifva den minsta anledning till tvist, emedan de lemna åt Konungen, att göra den organisation Hans Majit kan finna lämpligast. Det är just i anledning af Herr Anckarswärds yttrande, som jag tror de använde orden bäst uttrycka meningen. Hans Den 5 October e. in. 177 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å hvad StatsUlskoltet i dess senare Utlåtande rörande beloppet af anslaget lill reglering af lonerne för Indeldta Arméens Befäl tillstyrkt, tillika med det af Grefve Brahe föreslagne tillägg. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence föreslog bifall till b vad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del innehöll, jemte det af Grefve Brahe föreslagne tillägg. Ropades äfven Ja och Nej. Grefve Brahe anhöll om votering. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser för min del, att det blir nödvändigt, att i propositionen angående beloppet uttryckeligen nämna den summa, som föreslås utöfver hvad StatsUtskottet tillstyrkt.
Det är nödigt att ett sådant correcti.v, som består uti rättigheten att inrätta flera banker på samma ställe, finnes på de banker, som uppstått, på det att icke dessa mätte blifva envåldsregenter inom sin provins, och på det att icke, såsom en författare i Aftonbladet visat förhållandet vara, om jag rätt minnes, i Amerika, dessa banker må kunna utöfva ett obehörigt inflytande på all - Den i8 Februari e. m. manna ärendenas gång. Just för att undanrödja vådan häraf, måste de banker, som finnas, veta att andra banker kunna uppstå bredvid dem i samma stad, hvilka möjligen kunna utlåna penningar mot lägre ränta. Till privatbank-systemets utveckling hörer, att folket får begagna sin credit, utan att privilegierade corporationer finnas, som göra det omöjligt för dem att till sin fördel använda hvad de snart nog komma att anse för en medborgerlig rättighet. Har Konungen beviljat privilegier, så kan Konungen icke utan orättvisa och utan att gå in på en sådan grundsats, som på f. m. drefs af en värd ledamot, med hvilken Frih. Boye sig förenade, ändra dessa privilegier; men Konung och Ständer kunna gemensamt vid påföljande riksdag andra en § i en lag, om denna ändring anses behöflig; och dä slå bankerne endast under styrelsemakten, under lagstiftningen; nu ty värr, om de skola uppstå endast i följd af privilegier, så komma de, sedan de fått den nåd. underskriften på sina privilegier, att stå utom all inflytelse af regeringsmakten. Hr von Hohenhausen har sagt, att det skulle vara för Staten förmånligare, om den i stället för privatbankerne hade inrättat lånecontor i provinserna och således endast utlemnat sina sedlar.
Der stadgades, att borgenären skulle aftjena sin skuld medelst arbete å fästning, hvilket numera äfven är afskaffadt. Att nu vilja åberopa vissa satser ur en äldre lag, som visat sig i många fäll alldeles oduglig och stridande mot nuv:de rättsförhållanden, samt vilja med dessa sammansmälta vissa andra satser, grundade på moderna begrepp; är ett försök som icke gerna kan slå väl ut. Hr Grin har med mycken emphas åberopat, att det af honom försvarade systemet är följdt och antaget i hela verlden, ehuru han sedan inskränkt sig till det civiliserade Europa. Jag tillåter mig då att fråga: hör icke England till det civiliserade Europa? Hör icke Nord-Amerika till den civiliserade verlden? I dessa båda stater är icke Gr. Sparres system antaget, och jag tror dock, att dessa länder bebos af verldens största handlande folk; åtminstone lärer ingen vilja ställa dem på samma punkt som Chineser eller Japanesare. I England och Nord-Amerika inträffar just i strängaste mening hvad man kallar cessio bonorum: den egendom, gäldenären eger, då konkurs inträffar, öfverlemnas tili förvaltning af gode män eller s. k. trustees, realiseras och utdelas till kreditorerne, hvarefter gäldenären, derest han icke kan bevisas om bedrägeri, erhåller ett certifikat, som för framtiden betryggar honom för sina borgenärers kraf. Icke har man derföre varit eller är rädd att göra affärer på England, lika litet som jag kan tro att någon varit afskräckt från affärerj, på Sverige af den anleda, att vi icke i vår lag inrymt en föreskrift, som strider mot sjelfva begreppet af konkurs, och som synes hota gäldenären med ett verkligt slafveri för lifstiden. Man har sagt det vara alldeles tydligt och klart, att allt hvad som tillfaller gäldenären under sjelfva konkursen, bör ingå i massan och stå under adrninistratörernes förvaltning, men man har dervid hufvudsakligen uppehållit sig vid orimligheten att ett under konkurs gäldenär tillfallet arf skulle kunna kreditorerne undandragas.
— Hafven I öfverflöd derpå, fins det nog med fattige i staden — svarade Elsa stolt, och sköt honom ifrån sig. — Hvem håller du mig för, du trollunge? — Han skrattade härvid, så att det gaf eko i hvalfvet. — Tror du mig om att gifva utan att få? Men fresta icke längre vårt tålamod. Mäster Skarp är redan otålig, ty vi äro ty värr icke, såsom presterna säga, imediate förde af den onde, utan hafva endast genom hans gyllene smörja, fått vingar och fogelart. Derför är tiden precieus. Medan han yttrade dessa ord tog han af sig kappan och filthatten, samt lemnade dem åt sin medhjelpare och satte i stället på sig en sådan mössa, som stadsvakterna brukade, då de ej voro i tjenstgöring. — Vill hon icke lemna sitt bo, den bleka dufvan — sade mäster Skarp med ett hest skratt, i det han närmade sig henne. — Vänta blott när vingarne börja svida. — Håll ditt näbb, gamle uf! — snäste grefven, argsint — och hjelp hellre till att få henne ut härifrån. — Hå, hå! — skrattade mäster Skarp och raglade fram emot henne. — Grefven kan man höra är sträng af sig i dag. Det var tydligt, att den gyllene smörjan redan var af mäster Skarp till stor del omsatt i rusets angenäma bilder. Grefven vardt också allt mera otålig. Den ena eden följde den andre, och det var tur för mäster Skarp, att de icke voro på annan ort. Dessa eder påskyndade emellertid icke det ringaste mäster Skarp, som helt lugnt började hålla tal för Elsa om den fara hon undginge, om hon följde honom. — Vill kan tänka bli stekt, den lilla — sade han och tecknade förstulet åt grefven — liksom Tysk Annika, hvilken stannade qvar, för att göra Gudi en behaglig gerning, som presterna sade, förstås. Men så höllo de också sedan på i fyra hela dagar att sveda henne, innan hon blef riktigt stekt. Men se så, lugna dig nu, min unge lilla — fortsatte han och fattade Elsa hårdt i armen samt förde henne framåt dörren. — Du skall höra hvad folk säger dig, annars skall mäster Erik komma fram.
Det är sa mycker angelägnare, som, i fal! Rwderskapels och Adelns Fulimägrige skulle sa behålla sin Riksdagsmanna-rärt, bade L-mguon och Riksgälds-tloiuoiror lätteligen kunde, under den riden Riksdag pastod, bliswa helt och haller lemnadt i Beljeningens händer, hwilke icke cklrckäs shr Stäitder kuni,a answara, i sall något'more sk,dr emot IMmÄmnon, och sin mera om någon orroh't more begången, hwiike» ftulle da ansvara för den? lame utom allt delta, om Fullmägtige siclttve äro felaktig?, sa kunna de su, såsom uänvaraNdc wid Riksdagen, mer insiusl» och n^orera lil sina kneps fördöljande, än om de äro borna. Men mine Hnrar! om wi för d>k när»varande med allt skäl icke betare detta sednare, fru klar jag dock , pa en längd as ar, den gamla Swensta ärligheten och k-urimjzmLn torde aftyna; och da är lyckligt och godt, ar sörm Hmwa aifwrr tyd. l>ga och nyttiga lusiruÄioner och andra Försatt»», rz68 gar, da undwikes göra lag in c,su, hwilken sällan dä blifwer opartisk och rätt gagnelig. Herr Grefwen och Landt - Marskalken. Jag hemställer til Högloft. Ridderskapek och Adelns ompröfwande, huruwida man kan afstä ifrån ^ sm R.ködagemannarätk. Grefwe lVIornsr, t'ar! Ormris!. Första fragan synes mig wara, huru fö chales bör, om Riksdag inträffar st Stockholm: Jag kan sinna, ak sraga om Rikbdagsmannaratren i sadan händelse bör upkomma. Dm andra fragan ar, om man pä en gäng kan wara Riksdagsman och Fullmagtig i I^soguen elier RikegäldS.Oncoirsr, >>är Riksdag infall rr utom Stockholm.
Ofverläggningen har en gång blifvit förklarad vara slutad. Om vi nu skulle få att pröfva andra förslag, än det som redan varit öfverläggningens föremål; så fruktar jag att vi icke skulle komma härifrån förr än på Söndags morgon. Propos. till afslag å Frih. Raabs ifrågavarande förslag blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det han trott sig linna, att ja varit det öfvervägande svaret å denna propos. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan beslöts, att ofverläggningen om BancoUtsk:s utlåt. N:o 44 skulle uppskjutas lill nästa plenum. Lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern. och utlåt.: N:o 268, i anledn. af erhållen ålerremiss å Utsk:s mern. N:o 108; N:o 269, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ang:de voterings anställande uti förstärkt StatsUtsk., ronde de i utlåt. N:o 113 och mern. N:o 20S omförmälde frågor; N:o 270, i anledn. af RiksSt-.ns skiljaktiga beslut, ang:de omröstnings anställande uti förstärkt StatsUtsk , i frågan om samtlige bevillningsmedlens inlevererande till Riksg.cont.; N:o 271, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i afseende på dels K. M:s nåd. propos., angule bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderätt till de s. k. kyrkohemmanen i Halland, dels särskilde i delta ämne inom RiksStm väckte motioner; N:o 272, i anledn. af väckt motion om låneunderstöd till staden Sölvitsborg för befordrande af den redan påbörjade quaibyggnaden derstädes, samt upprensning af stadens hamn; samt N:o 273, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
Ilr Westfelt, Nils: Till H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm frambär jag enskildt, sorn ledamot af Ekon Ulsk, min tacksamhet för det stöd han lemnat åt Utsk:s betänk , och hoppas jag, att han äfven inför Konungen må söka göra gällande hvad han här i dag anfört. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s den i3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 15^, i anledn. af väckta frågor om upphörande af den skatllagda qvarnar och sågverk åsätta grundränta. Ilr von Qvanten, Carl: Della utlåt, innehåller j:ne frågor, af hvilka jag anser den förra böra behandlas på siilt Ulsk. föreslagit; men hvad den sednare angår, eller Måns Månssons motion 0111 tull-mjölqvarnars beskattning till ö proe:s bevillning af behållningen, kan jag ej instämma med Utskottet. Mäns Månsson har icke vidrört någon grundränta, —- alldeles icke, han anser den tvertom böra bibehållas, men föreslår att hädanefter icke någon grundränta bör läggas på qvarnar, som framdeles byggas Denna begäran synes billig derföre, att en sådan frihet är medgifven städernas jord. Jag kan ej finna något skäl, hvarföre städernas jord skall hafva en rättighet, som Sveriges öfriga jord saknar. i835 utfärdades en sådan författning, och jag skulle önska, alt Utsk. underrättade sig 0111 förhållandet med städernas jord och föresloge, att samma friheter må äga rum för all jord, så alt stadsoch landljord må komma i samma cathegori. Här är, som jag förut nämnt, icke fråga om att borttaga någon grundskatt, utan frågan är alt för framtiden för sådana qvarnar få betala bevillning och icke grundskatt. Samma förmån har blifvit beviljad sågägare, så att de nu betala bevillning till 5 proc. utaf den årliga afkastningen. Det är samma fördel, som nu sökes för mjölqvarnar, och då ändringar behöfvas, böra de också göras. Att förändra principen för qvarnars skattläggning, är icke att förändra en grundränta.
Dermed bör ej heller Ridderskapet och Adeln befatta sig, emedan en särskildt väktare finnes öfver tryckfrihetens begagnande, och emedan Stånderne dessutom hafva en egen Ombudsman, som bör och kan tillse, att TryckfrihetsLagen i anseende till deni iakttages, i händelse Regeringens Ombud i sådant afseende ej skulle iakttaga sin Embetspligt. Nekar Regeringen sitt biträde till ordnings hållande bland den Allmänhet, som skulle inlåtas, så år det detsamma som en vägrad sanction till hela saken; och Ridderskapet och Adeln måste dermed låta sig nöja, intill dess Regeringen får en annan mening om ämnet, eller båttre tanka om Ridderskapet* och Adelns afsigter, liksom Regeringen måste tills vidare låta sig nöja, om Ständerne af missförstånd eller misstroende icke bifalla något förslag, sorn hon anser rigtigt och gagneligt. Ingendera af de bägge contrahenterne bör kunna genomdrifva något utan den andras samtycke; emedan jemvigten dem emellan eljest ginge förlorad.^ Herr Grefven och Landt Härsk alben tillkännagaf att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas. Justerades Pleni-Protocollet för den 29 gistlidue Januarii förmiddagen. s46 Den 5 Februarii. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus^ apförde $knfteligen: (Se Bilagan N;o a.) Undertecknad Riddarhus Secreterare: Ehuru alldeles oberedd att nu yttra mig, och, lii! en jcke obetydlig del, förvånad öfver den af Herr Grefve von Schwerin nyss gjorda anmärkning, emot den ordställning, sorn i Protocollet för den 25 sistljdne Januarii blifvit nyttjad i afseende på bordläggningen af frågan om den underdåniga tacksägelse-adressen, utbeder ja g mig dock yördsamt Ridderskapets och Adelns tillstånd att få afgifva några upplysningar, hvilka torde sprida ett högst nödigt ljus öfver ifrågavarande anmärkning.
Hvad som sig sedermera under förledit års Revision tilldragit, och de undersökningar öfver Verkets tillstånd sorn korrt derefter gjordes, så väl som de då vidtague åtgärderne, tor - Uderdämga Skrifvelser. 343 de genom tryckte Handlingar vara af Bolaget sa val kändt , att deras upprepande vid detia tillfälle lärer anses öfverflödigt. Dock torde det böra uppgifvas, att under den tid, Konni. Majit med afseende (tå Rikets financiella ställning Nådigst hade anbefallt tystnad med Verkets belägenhet, i händelse den vore vådelig, intill dess i sådant fall vidare förordnande kurtde meddelas, blefvo, ifrån den tlag Bankens Ombud inträdde i Diskont-Styrelsen intill den 4 Oktober förledit år, Verkets säkerheter förbättrade till en sammanräknad summa öfversticande Tvåhundrade Tusende 13:dr enligt hvad redan, genom Herrar Banko-Fullmägtige till Riksens Ständer är uppgifvit, och hvad genom Verkets Böcker och Handlingar kan bestyrkas, utom det de verksammaste åtgärder vidtogos, dels till realiserande af en mängd hy, otheker af blandad beskaffenhet, dels till en stor del andre hypothekers försättande i lagligt skick. Verkets förbättring under denna tiden var följaktligen betydlig. Den 4 sistledne Oktober nedkom genom Kurirer Konungens Nådiga Bref till Dess Befallningshafvande härstädes otti den förre Direktionens endtledigande, Diskont-Styrelsens Förvaltande af dertill utsedde personer intill dess ert ny Direktion blifvit organiserad, hvarefter Bolaget skulle sammankallas, samt derjemte Reqvisition från Justitiae-Cantslers-EmUetet om de förre Direktöremes häcklaude, och deras Egendoms beläggande med qvarstadVerkställighet häraf följde genast, hvarjämte äfven Handlanden iStdhles, Kocks och Maltnross egendom , samma dag med qvarstad för Diskontens räkning beia - 344 Uanka-Utslottets des; hvarefter den sistnämnde bysattes.
Bland de nyaste profven är ett mönster från 1787 som benämnes » rosrandiga myggfjäll », ett gardintyg i bomull. Detta väfdes förr i 8 skaft, men har förenklats och förskönats af fru A. Nu är det möjligt för hvilken väfverska som helst att väfva detta mycket vackra mönster. En » fjällvämad » för paradtäcken är äfven en utmärkt vacker sammansättning af fru A. Teater och musik. Kungl. operan återupptog i måndags Meyerbeers historiska opera » Hugenotterna », hvilken ej gifvits härstädes sedan våren 1890. Vill man vara uppriktig, måste man erkänna, att utförandet i flere hänseenden ' lämnade åtskilligt öfrigt att önska, i det en och annan af solisterna, särskildt innehafvarne af de båda hufvudrollerna, ej hunnit tillräckligt instudera sina partier. Klandret drabbar i detta hänseende dock närmast regissören, som tillåtit operans framförande, innan hon blifvit till IDUN 1S94 räckligt inöfvad. Det är ej nog, att en opera går någorlunda drägligt, såsom här var fallet; man bör sätta en hederssak uti, att den går alldeles perfekt. Repetitionerna böra vara undangjorda, innan ett verk framföres för publiken. De båda hufvudrollerna Raoul och Valentine uppburos af hr Ödmann och signpra Labia. Att hr Ödmann ej var så väl disponerad denna afton, märktes stundom. Han sjöng dock upp sig. så att han särskildt i fjärde akten hade tillfälle briljera med sin rösts alla företräden. Och när han blifvit riktigt varm i kläderna, torde han kunna räkna detta parti till sina allra bästa. Signora Labia var ej så tillfredsställande, som man kunnat vänta sig. Bäst var hon på de ställen, där hon lät sin härliga stämma tona ut till sin fulla bredd. För öfrigt föreföll hon här och där något osäker. I sitt yttre lämnade båda dessa rollinnehafvare rum för en och annan liten anmärkning Hvad det vokala utförandet beträffar togs priset för aftonen af fröken Karhohn som pågen Urbain och hr Sö- derman som grefve de S:t Bris. Det senare partiet låg synnerligen väl för sångaren, hvars slamma därför också gjorde sig förträffligt gällande.
N:o 2 fattade beslut. 3:dje punkten. På framställd propos. antog R. o. Ad. det i denna punkt upptagna förslag; hvarefter anmälte sig och yttrade Frih. Paijkull, Johan Gustaf: Jag anhåller att min reservation mot detta beslut måtte i prot:t antecknas. Vid ett föreg:de tillfälle har jag redogjort för de skäl, hvarför jag icke kan i beslutet instämma. 4:de och 5:te punkterna. Förslagen antogos. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts den 2 dennes bordlagde Nåd. Propos:r till R. St:r: om förhöjd pension åt Expeditions-chefen M. G. von Schantz vid afskedstagandet; och ang:de upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Föredrogs K. M:ts d. 2 dennes på bordet lagde Nåd. Propos. till R. St:r ang:de anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel ä redan anlagda stambanor. Hr Den 9 December. 449 Hr Nordenfelt, Leonard Magnus: Vid anläggande af jernbanor måste man, enligt min tanke, taga hänsyn icke endast till stundens, utan fast mera till framtidens kraf. Det är af sådan anledning jag finner mig manad att uttala några anmärkningar emot K. M:ts förev:de Nåd. Propos. Den utaf K. M:t tillstyrkta rigtning för nordvestra banan genom Werndand är behäftad med tvenne väsendtliga olägenheter. Den ena, att den under sin sträckning från Christinehamn till sjön Fryken, af öfver 6 mils längd, komme att konkurrera med redan befintliga kommunikationsleder; den andra, att emellan Christinehamn oell Carlstad den på sin södra sida saknar land. I dessa afseenden erbjuder den andra alternativa rigtningen öfver Norum och Nilsby öfvervägande fördelar. — På det en jernbana skall kunna blifva riktigt gagnelig för framtiden, fordras frenne vilkor: l:o land på ömse sidor, 2:0 folk, och 3:o industri.
Contract, ej allenast i det fället när Creditorer mellankomma, utan äfven vid en till utseendet frivillig försäljning ? 2:do Kan förordningens syfte möjligen äfven sträcka sig till JernBruk? Arrendator genom nyssnåmnde uraktlåtenhet bör förlora sin Arrenderättighet, så vål uti ena som andra fallet af dei första frågan framställde Alternativer. skall då säljaren som med Arrendator Contraherat, vara skyldig att hålla honom skadeslös för de menliga följder, hvilka aiidrig kunnat inträffa, utan Arrendators egen försummelse? 4 0 l händelse Arrendator förlorat sin genom förordningen åsyftade rätt utan eget förvållande, kå att ArrendeContractet verkeligen varit vederbörligen intecknat, men genom en, med förmånsrätt försedd, Cri. \ 7~*gUtsköttets BétankandeH. ditors Executiva kraf till sin verkan upp* hört; bör ej Arrendator då af sin Contra* hent ega rätt till det skadestånd, sorn hani åtminstone uti förra händelsen, synes hafva förverkat. 50 Förutsättande nu, att en sådan händelse möjligen kan ega runi, och den skulla anses böra gäldas i*det förhållande, Sorn om Kongl, Förordningen den 13 junii I800 alldrig funnits, det vill säga, med rättighet till ersättning för bevis/ig skada^ skall den endast bestå uti nedlagde kostnader, eller kan man djt hänföra en Probabilitets beräkning af möjlig vinst, genotn händelser, som aldrig inträffat? Hvem skall nu gaida den förutsatta bevisliga skadan, antingen köpare elfer säljare, då den sednare i kralt af hvad nämnde Förordning förmår, till Arrendators bibehållande endast trott sig vid handeln behöfva anmäla ArrendeContractets tillvaro, och med anledning deraf, endast Upplåtit till Köparen sin Eganderätt) anseende dessa båda åtgärder tillräckeligen freda Arrendators Besittningsrätt, utan vidare behof af ArrendeContractets specificerande. Egande rättens helgd fordrar, att dessafrågor, efter Förordningens genomlåsande, skola kunna utan villrådighet besvaras.
Maj:t kommit i tillfälle att åt trenne af de fyra Departementchefer, som af boställen voro i saknad, tills vidare anvisa ledigblifna, för detta behof tjenliga, lägenheter; och förmodar Kongl Maj:t att, om en föreslagen byggnad vid Carl XIlI:s torg, hvarom nådig proposition varder till Rikets Ständer allåten, blifver uppförd, lägenhet framdeles kan yppas till anskaffande af passande boställs-lokal äfven för den Departementschef, som ännu icke af en sådan förmån kommit i åtnjutande. Vid de förhållanden, som sålunda blifvit meddelade, torde Rikets Ständer finna ofvan omförmälde framställning nu mera icke erfordra någon serskild åtgärd: och om Rikets Ständer skulle anse, att sistnämnde Departementschef emedlertid bör undfå ersättning för saknad boställs-förmån, kan sådan ersättning, ulan behof af serskildt anslag, af för Kongl. Maj:t disponible medel utgå. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. © S C A II. K. P. SANDSTRÖMER. Kongl. Majlis Nåd. Skri/velse, N;o 2. N:o 2. i Ant. till Exp. Utsk. den 9 Dec. 1850, kl. 10 f. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, om förordnande af en Sfatsrads-Ledamot i afseende pa handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 86 och 42 M om förmälde Riksdagsär enden. Gifven Slockholms Slott den 18 November 1830. Kongl Maj:t vill härmed gifva Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit i Mäder förordnat Stats-Rädet, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden, Nils Fredrik Wallensteen att, under innevarande Riksdag, utöfva den befattning med Riksdagsärender!, som, enligt 36 och 42 §§ af Riksdags-Ordningen, en Ledamot af Statsrådet tillkommer. Kongl.