Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringsformen, som bjuder, att Konungen skall lala en hvar blifva donul af den Domstol, hvarunder lian rätteligen lyder, skall tillkommit just för det att fora privilegiata existera, upp» häfvande af dessa Domstolar ej kan egarutn, utan förändring af berörde grundlagsbud , a6 t,o gift skottets Utlåtande N:ö ibi. hvilket eljest skulle qvarstå utan betydelse ; samt hos Ilogvordige Preste-Ståndet: c) af Herr Domprosten Holmström : att indragningen af Öfre och Nedre Borgrätterna , »aso n Domstolar , äfven som af Riksmarskalk s-Embetets executionsrätt, borde bero af Kongl. Majus eget nådiga beslut , eller, i händelse si nödigt anses, af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer; i hvilket yttrande Herr Biskopen Thyselius instämt ; och d) af Herr Biskopen af Wingård', att, di Borgrätt vore en Husrätt inom Konungens Slott, grannlagenheten fordrade, att förslag om deras upphäfvande ej kommer frän Rikets Ständers sida; samt att de ärenden, som tillböra Slottsrätt, icke val passade för allmän Underrätt, enär Place-Majorer med flere äro med dylika mai mera bekanta, än vanliga Domstols-Ledamöter ; hvarförutan svårighet torde möta i afseende på de fästningar, der ingen Stadsrätt finnes, och dit således Häradsrätt måste, vid förefallande behof, förflyttas , helst det icke vöre lämpligt att förflytta fästningsfångarne till Tingsstaden. LagUtslottttt Utlåtande N:o 154. 117 Till bemötande af dessa anmärkningar flr Utskottet kortligen andraga följande; Borgsrätternas domsrätt och Riksmarskalks-embetets executionsrätt rörer icke endast dem, som höra till Konungens Hof, utan äfven andre medborgare , sorn der mäste kära eller söka. Intet Grundlagsstadgande betager Rikets Ständer rättighet att väcka fräga om så väl dessa, som andra privilegierade Domstolars upphörande , till undanrödjande af de olägenheter, hvartill splittringen j Domstolsorganisationen föranleder.
V i vilja först fästa oss vid tvätt af linne och bomull för att i korthet genomgå de dervid förekommande olika processerna. V i ha då genast en viktig punkt, som icke nog kan framhållas, då den i praktiken ofta förbises eller åtminstone ej tillräckligt beaktas: man måste ovilkorligen börja med att väl skölja ur sina kar med kokande vatten. Dernäst tillreder man sin lut. Har man björkaska, använder Endast en sida a f p a p p e r e t bör man deraf 2 kannor till 30 kannor mjukt vatten; man lägger askan i ett kar på ett groft stycke linne och häller vattnet kokande derpå. Detta upplöser det kolsyrade kalit, som man alltså får en lut af. A r vattnet hårdt, måste något mer björkaska användas. Vid sorteringen af tvätten måste man se till att få det särskildt nedfläckade lagdt åt sidan och utsätta det för en extra behandling före den egentliga tvätten. Ehuru mångfaldiga goda råd och föreskifter för en sådan behandling förr meddelats å våra smala spalter, torde det väl dock vara riktigast att här lemna en serie enkla och bepröfvade medel. Blodfläckar ingnidas med såpa och tvättas i flere omgångar kallt vatten med kall lut. Gräsfläckar blötas med sur mjölk och sköljas derpå ut med ljumt vatten. Fläckar af vangssmörja ingnidas med smör; efter alt ha legat någon stund, kan så fläcken ailägsnas medels varmt såpvatten, Bläckfläckar få behandlas olika allt efter bläckets beskaffenhet; har det varit svart, kan fläcken i regel tagas ur genom att doppas i litet kokande limonsaft; när färgen är borta, sköljes med hett vatten. Ofta kan man ock med framgång använda klorkalk. Fläckar af violett bläck gå oftast ur vid upprepad behandling med vinsprit. Bostfläckar ailägsnas med tillhjelp af syrsalt, i det man håller tygstycket utbredt öfver en skål med kokande vatten och samtidigt gnider fläcken med saltet, till dess den mister färgen; derpå trycker man med ett finger ned den i vattnet för att skölja ur den. Fläckar som förskrifva sig från rötter och frukter, aflägsnas bäst efter tvätten, då de då först bli riktigt synliga.
En förklaring, att »utom nu bestämda börde-led endast säljarens närmaste arfvinge eger rätt alt börda», vore, med andra ord, att stadga, att bördsrätt tillkommer blott den, som är säljarens arfvinge, så framt han är i den skyldskap, som 6 Kap. 1 § Jorda-balken omförmäler. Men erkänner man arfsrätten, såsom uteslutande grund för börds-rätten, är svårt att inse, hvarföre sistnämnde rätt skall vara beroende på arfvingens närmare eller fjermare skyldskapsförhållande till säljaren. Genom ett stadgande i omförmälda syftning försvunne ock i sjelfva verket börds-rättens egentliga motiv, hvilket deremot ej upphäfves med den inskränkning af de börds-berättigade slägtmedlemmarne, som Utskottet föreslagit. Att på annan väg söka inskränka börds-rätten, dertill saknar alltså Utskottet anledning; och att en större inskränkning, än den föreslagna, för närvarande ej vore välbetänkt, kan slutas af Bonde-ståndets bifall till Utskottets förslag och diskussionen inom Ridderskapef och Adeln; ty vid de åsigter, som inom dessa Räks-Stånd i detta ämne allmännast äro gällande, måste afseende företrädesvis fästas, på sätt hos Borgare-ståndet blifvit antydt och Utskottet här ofvan förklarat. Dertill mana institutionens beskaffenhet och verkningar. Dess kraft ligger hufvudsakligen i dess ålder och deraf alstrade rättsuppfattning; och dess verkningar äro de, hvilka egnat sig åt jordbruks-näringen, bäst i tillfälle att erfara. Den eger följaktligen sitt hufvudsakliga försvar i en på traditionen grundad och af lagarna befästad mening hos jordbrukets idkare; och vädjar man nu till denna mening, så måste antagas, att Utskottet träffat den mest tillfredsställande lösningen af frågan, då den tillstyrkt inskränkning af bördemännens antal till bröstarfvingar, föräldrar och syskon.
Huru de fleste ämnen kunna under olika synpunkter betraktas; Huru uti manga fall grunderna för omdömet äfven i theorien äro oafgjorda; Huru den tanken, att vid afgifvandet af ett enkelt råd, ett afgörande steg skulle följa många gånger skulle hindra eller aflägsna invändningar som annars kunna göras, ehuru de möjligtvis ieke åstadkomma någon förändring i beslutet, likväl tjent att utreda och närmare bestämma begreppen; Huru genom täta ombyten af Embetsman, menliga följder för ärendernas gång ofelbart skulle uppstå; Så torde man lätt inse: Att den Lära, hvars olägenheter Herr Grefven blott i korrthet vidrört, endast i dessa sällsynta och vigtiga falt kan vara lämpelig, då Statens välfärd eller Lagens helgd kan vara i fråga, samt att den nuans, som 9:de §. i Regeringsformen innehåller, också utmärker att sådan varit Lagstiftarens afsigt. Herr Grefven anser sluteligen en annan tydning icke heller hafva några förmåner för andra än dem som med otålighet tro sig vara bortskymda af personer hvars platser, de må hända med skäl, förmoda sig bättre kjunna uppfylla. Den 5 Maji c. m. Jag anmäler mig såsom den der tror, att i det hela en annan tydning bör gifvas åt Re* geringsformens stadganden för Styrelsetheorien, än den sorn den värde Talaren anser varaden rätta, utan likväl att jag derföre skulle vilja vara ansedd såsom den der efterlängtade att hädanefter blifva mindre bortskymd än hitintills. Om en sådan tro någon gång varit fattad om min ringa person under 1815 års Riksdag så torde orsaken dertill vara den, att jag kom att säga att nya idéer icke kunna lefva utan genom nya organer. Jag erkänner villigt att jag sedan den tiden ägt tillfälle öfvertyga mig att denna sats är alltför absolut. Idéerna som jag har funnit, verka icke mindre mäktig på organerna än organerna på idéerna. Det tadel som RiketsStänder fått uppbära för det att de någon gång genom framställda och mindre väl beräknade önskningar rubbat den lugna åsigteti af hvad som till Riket sannskylldiga nytta länder, har medfört den verkan, att man vid denna Riksdag ser
Betänkanden - nande af puncten sadan den af Utskotten blifvit föreslagen, och således i detta afseende (vänne Ständ uti besluten stanna emot tvänne Ständ, föreslå den Voterings-proposition, efter ]t vilken frågan kommer att af förstärkte Statsoch Eanco-Utskotten afgöias; eller ock, om Hedervärda Bonde-Ståndets beslut kominer att innehålla någon olikhet fiån de i ämnet förut fattade ytterligare jemknings-förslag i denna del till Rikets Ständer afgifva. Sjette Puncten är af samtlige Stånden gillad. Sjunde Puncten ärafHöglofl. Ridderskape^ och Adeln förkastad , men af de öfrige trenne Stånden godkänd; och kommer således att oförändrad gälla såsom Rikets Ständers beslut rörande ifrågavarande ämne. Uti Åttonde Puncten, som Hedervärda Ronde Ståndet oförändrad gillat, samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln fötkastat, med förklarande , att Riksgälds Contoirets functioner och förhållande, i anseende till Banquen, borde fortfara, på det sätt Rikets Ständer vid sista Riksdag derom förordnat, endast med den förändring, att någon ränta af Riksgälds-Contoiref icke vidare till Banquen erlades; hafva Högvördige Prestesamt Vä'lofl. Borgare-Stånden, med godkännande af Utskottens förslag uti sednare delen af puncten , i öfrigt beslutat deri ändring, att all Riksgälds-Contoirets skuld till Banquen bibehålies 'lianco-TJ iskottets Betiinkanden. 35 bihehfilles, såsom hittills, i Banquens räkenskaper RiksgäldsContöiret till last; men all räntebéralening a samma skuld upphör intill nästa Riksdag.
Då nemligen, såsom ofvanbemälde motionär, Grefve Mörner, anmärkt, såväl kemisten som jordbruksföreståndaren onekligen måste, för att kunna motsvara hvad af dem fordras, vara utrustade med både vetenskaplig bildning och vidsträckt erfarenhet i den praktiska tillämpningen af de ämnen, som tillhöra deras befattningar, torde det vara behöfligt, att deras aflöning bestämmes till något högre belopp, än Kongl. Maj:t föreslagit, så att kemistens lön må, utom hyres-ersättningen, uppgå till 4,000 R:dr och jordbruksföreståndarens till 3,000 R:dr; — och torde, på sätt af Landtbruksakademien jemväl är ifrågastäldt, i sammanhang härmed kunna för allmänheten beredas den fördel, att taxan för analyser och undersökningar blifver något nedsatt, så att den enskilde, mindre bemedlade, jordbrukaren må, utan alltför stor kostnad, vid förekommande fall kunna anlita agrikultur-kemistens biträde. Hvad åter angår kemistens assistent, synes för denna mindre magtpåliggande befattning det årliga arfvode af 1,000 R:dr som akademien föreslagit, vara tillräckligt; — och får Utskottet, i öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter, hemställa, b) att för fullbordande och underhållande af den under organisation varande agrikultur-kemiska försöksanstalten vid Landtbruks-akademiens experimentalfält, Rikets Ständer måtte bevilja: dels såsom anslag för en gång, till uppförande för berörde ändamål af åtskilliga nya byggnader och förändring af de äldre, inköp af boskapskreatur och inventarier samt uppsättning af ett mindre laboratorium, i ett för allt 25,000 R:dr, oberäknadt de vid sistlidna riksdag till en byggnad för gårdsfolket beviljade, men enligt uppgift, ännu icke använde 6,000
Jemte afslag å hvad Stals-Utskottet i detta moment af Betänkandet Nio 71 tillstyrkt, godkändes Utskottets sednare hemställan rörande detta moment. Bih. lill R. St. Brot. 1853—54. 9 Samt. 41 322 Prot,-Utdrag den Z8 Juli 1854. 3:dje Momentet, sorn afser Utskottets förra yttrande i anledning af enskilda motioner. Lades lill handlingarne. Framställningen i afseende å 13:dje punkten, angående aflöning åt Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjen&tebiträden; 15:de punkten, om äskadt anslag för befrämjande af laga skiften å Gottland; samt 23:dje punkten, om förhöjdt anslag till Slöjdföreningens skola; äfvensom af • 24:de punkten, momenterna iit:s A och C. Lades till handlingarne. Yttrandet i afseende å 32:dra punkten, rörande utbyte mot kontanta anslag af de efter förslags-markegång, till ersättning för jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar, på 6:te Hufvudtiteln uppförda indelda räntor. lista momentet, i fråga om enahanda ersättning till ”Fatttigvårds-inrättningen” i Södertelje; bifölls. 2:o momentet, som afser öfriga delar af denna punkt. Lades till handlingarne. Yttrandet som afser 33:dje punkten, om anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m., och den vid Utlåtandet fogade tabell; samt 35:te punkten, om anslag hvari förändring ej varit i fråga. Dervid lät Borgare-Ståndet bero. Utskottets sista yttrande, i afseende å öfriga punkter af Utlåtandet N:o 71. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Slals-Utskottets Utlåtande N:o 184, i anledning 'af erhålina återremisser å Betänkandet N:o 72, angående regleringen af utgifterna under lliks-statens sjunde Itufvudlitel.
Den som åtagit sig att ansvara för annans skuld såsom för egen gäld, han bör väl äfven fullgöra delta åtagande. Eller skall man stilla en lag, sorn innehåller upphäfvande just af den förbindelse, sorn löftesmannen bort åtaga sig? Jag anser lagstiftaren ej böra göra en sådan jemkning, ulan anhåller om bifall till Utskrs betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskrs förslag lill 2:dra §:n. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i enlighet med hvad några ledamöter yrkat, behagade antaga ardin §;n nied den förändring, att ordet "lagsökning” skulle utbytas emot ordet utslaget. Ropades äfven ja och nej. Uppå derefter framställd propos. blef Utskrs förslag lill 2:dra §:n af R. o. Ad. bifallet. 3: d j e 5: n. Bifölls. 4:de §:n. Frih. Boye: Den lindring, som betänk, afser i bysättningen, försätter den bysatle mannen i predicamentet af den, sorn cederot bonis; ty lindringen vidtager ej förr än han begärt cession. En värd ledamot här, som började debatten, har yrkat ändring häruti, derföre alt han ej vill medgifva edgång. Han synes mig likväl, om jag ej oriktigt fattat hvad jag hört uppläsas, hafva sjelf begått en irring. Han har yttrat, att här vore fråga om edgång, skiijd ifrån concursen. Så har jag ej fattat meningen. Jag har ansett alt villkoret för befrielse ifrån bysältning är concurs. Nå väl! ifrån den stund, då han gör concurs, står han, ifall han svär falskt, i bedragarens calhegori, hvars påföljd är i concurslagen bestämd.
Jag har nemi. trott, att vid en tidpunkt, då dagens förnämsta fråga är dem om landets öfverdragande med ett storartadt jernvägsnät, samt då frågan om att efter ett bestämdt system genomskära landet med kanaler allt mer och mer vinner sympatier; borde man jemväl vara betänkt uppå att mera planmässigt än hittills tillvägagå med de af Staten understödda arbetsföretagen, såsom förbättrandet af våra primitiva kommunikations-anstalter, landsvägarne, aftappandet af sjöar m. m. d. Vid sin undersök - Den 11 Mars. 139 liing, huru dessa arbeten hittills blifvit utförda, hafva Revisorerna funnit, att detta utförande i de flesta fall blifvit fördröjdt utöfver de i kontrakterna bestämda tider, samt att dröjsmål icke ensamt förorsakats af oförutsedda händelser och hinder, utan äfven måste tillskrifvas andra förhållanden, dem Revisorerna jemväl antydt. I betraktande häraf och då dertill kommer, att många af dessa arbeten varit så obetydliga, att det med skäl kan ifrågasättas, huruvida Statens bistånd dertill bör lemnäs, hafva Revisorerne funnit behofvet påkalla dels en på förhand upgjord, omfattande plan för dessa arbeten, till ledning vid Statsbidragens beviljande, dels ock arbetenas kontrollerande på ett verksammare och fullständigare sätt än hittills. Jag har delat denna åsigt och funnit densamma hemta ytterligare stöd deraf, att vi snart, derest R. St:r, såsom jag hoppas, bifalla K. M:ts Propos. om inrättandet af ett Statistiskt embetsverk, kunna grunda våra beslut på officiella upgifter och säkra fakta, i stället för sympatier och förespråkningar. StatsUtsk. har emedlertid ej varit af samma tanke, utan endast tillstyrkt en underd. Skrifvelse till K. M. af det innehåll Betänk, utvisar. Då Presteoch BondeSt;n redan bifallit Utlåt, och således den af mig hysta åsigt, om än den skulle gillas af R. o. Ad., icke torde kunna föranleda till någon åtgärd; har jag endast på detta satt velat till Ståndets prot. i korthet uttrycka min tanke i denna fråga. Uppå härefter framställd propos. blef 14 punkten af R. o. Ad. bifallen.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och som de af motionären meddelade uppgifter ådagalägga, att staden Wadstena med dess utmärkta hamn är en för orten och angränsande trakter särdeles vigtig handelsplats så väl för export af den betydliga och ständigt tillvexande spanmåls-produktionen inom Östergöthland och andra varuarliklar, som ock för import af förnödenhelsvaror från utrikes ort, samt de förbindelser stadens borgerskap för ifrågavarande förmåns erhållande sig iklädt tillkännagifva en allmän önskan att af samma förmån komma i åtnjutande, får Utskottet, hyllande den under förutgående riksmöten utaf dåvarande Allmänna Besvärsoch Ekonnmi-Utskolt uti sådana frågor som förevarande uttalade åsigt, alt alla hinder, som anses kunna inverka hämmande på handel och öfriga näringar böra, såvidt möjligt är, undanrödjas, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att stapelstadsrätt måtte beviljas Wadstena, mot vilkor, att staden ej blott på egen bekostnad uppför och häller Kongl. Majit och Kronan tillhanda tullhus, vågbod och andra för en tullkammare erforderliga byggnader, utan ock åtager sig att vidkännas de bidrag till nödige tjenstemäus aflönande, som i allmänhet åligga stapelsläderne, eller i likartade fall blifvit vissa städer ålagde. Stockholm den 27 Mars 1S57. Ålim. Bese.- och Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 73. 3 N:o 73. Ank. lill Exp. Etisk. elen 27 Mais 1857, kl. 1 e. iu. Betänkande, i anledning af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Falkenberg. Uii en inom Vällofl. Borgare-slånrlet väckt, tili Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoilel remitterad motion, har Herr A. M.
Vid föredragning af Stats-Utskottets den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagda Memorial N:o 175, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till Riksstatens Sjette och Sjunde Hufvud—titlnr börande frågor, godkände Ridderskapet och Adeln detta Memorial med de deri föreslagna voterings-propositioner. S. I). Vid förnyad föredragning af Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 5 och 12 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 9, i anledning af väckte motioner om dels post-hemmanens och de gästgifveri-skjutsskyldiges befrielse från post-forsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär, afslogs Utskottets sidd. 10 och 11 förekommande tillstyrkande af en underdånig anhållan om ett förständigande för General-post-styrelsen; bifölls Utskottets sid. 12, i fråga om ersättningen per mil för postföring, gjorda hemställan med den förändring, att de deri efter ordet Herjeådalen följande orden erhöllo denna lydelse: ”för postföringen utöfver 512 mil på året äfvensom för forsling af ny, sedan år 1830 tillkommen post, samt då post fortskafiäs genom gästgifveri-skjuts, med 10 öre och för snälloch paket-post med 20 öre utöfver den vid gästgifvare-gården gällande skjuts-lega”; lades Utskottets i sammanhang med sistnämnde hemställan framställda beräkning af den uppkommande förökningen i postförings-kostnaden till handlingarne; bifölls Utskottets sid. 14, med anledning af Riksdagsfullmäktigen Anders Pehrssons från Malmöhus län väckte motion, gjorda tillstyrkande med den förändring att de deri förekommande orden: ”eller ökade kostnader för Postverket” uteslötos; samt biel' förevarande Betänkande i alla öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. B.
och oss sina f6ddrar iill hugnad och gltidjc, sig sjdf till timlig och evig rtilfYrd. dc1 höre Gud fllr Krini skull !., tilltigger Apeln. Hon hertittnr vidare, alt hennes man \ ar qvar hos hcnuc till den i o juni, d9 han drog till sill regenicnte, mcn,hon ' stannade i \ \ ' ismar! ty det rtinindes dngligen order att A f hr. hem. D i hennes man kom t Ungny. till Saltzwedel, insjuknade han s8 illa, alt ingen vïntade lif i honom, men: \ alsignad vare min Cnd! som halp honom den gllngen till sin hälsa igen, mig httig barn till tr6sln! Den I juli, medan min man var borta, fick jag bref ifrån Sverige, att den högste Gud af sin faderliga vilje har täckts, att genom en häftig sjukdom och i en salig stund hadan af denna onda och mödosamma verlden kalle min salig k. mormor den z3 juni. som mig har födt upp. Gud fröjde hennes fromma själ i all evighet och förläne kroppen en rolig hvila i jorden och en fröjdefull uppstindelse p8 den stora Herrens dag1 Jag var af allt mitt hjerta bedröfvad cifver min s. mormors död, och öfver att min k. man var borta ifrån mig. s9 att jag begynte till att sörja och blef s8 mager och blek. att min man hade s i när ej känt igen mig, när han kom till mig igen. När min man fick de tidender, att min mormor var död, kon&gt; han till mig i \ \ ' ismar den lo och hade nog till att göra med mig, förran han kom mig till rätta igen. Men efter jag fick honom hem. ftirgat jag all min sorg jag hade öfver mormor, och gladde mig St honom, och han var hos niig allt intill i augusti.
Utskottet har genom upplysningar, lemnade af representanter från skilda delar af riket, inhemtat, att den allmänna meningen redan gjort sig tillräckligt förtrogen med behofvet af den ifrågavarande förändringen i Häradsrätternas arbetssätt, för att denna saks ordnande efter de lokala behofven skulle med intresse omfattas af de särskilda orternas innevånare. Men derföre får icke förbises, att i de mindre bebyggda delarne af landet de stora afstånden ännu utgöra det största hindret för domstolarnes tillgänglighet, och att, såvida icke rättvisan derstädes skall ligga nere, domaren måste såsom hittills någon gång, om också med långa mellantider, erbjuda folket i dess hemvist lagens och rättvisans skydd mot våldet och orättvisan. Det ambulatoriska arbetssättet torde derföre ännu ganska länge komma att förblifva den enda möjliga formen för domstolarnes verksamhet i dessa trakter, och detta förhållande Lag-Utskottets Uttänkande N:o 15. 23 eger rum inom en stor del af de Norrländska landskapen. Men äfven derstädes rör sig nu för tiden ett allt mera omfattande affärslif, och detta kan icke i längden nöja sig med en domstolsorganisalion, som egentligen är afsedd för kolonister och nomader. Det vore fara värdt, att, om dessa aflägsnare orter skulle blifva i saknad af alla de fördelar, som genom permanenta domstolar kunna beredas det öfriga landet, de skulle röna ett menligt inflytande deraf i sina affärsförbindelser med de i detta afseende lyckligare lottade orterna. Särdeles är det af vigt, att sådana rättsärenden, som närmast röra affärsverlden och hvartill i främsta rummet måste räknas lagfartsoch inteckmngsärenden, kunna så ofta som möjligt anhängiggöras och med motsvarande skyndsamhet expedieras.