Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arbetareföreningen följde med florbehängd fana, och äfven folkskolebarnen stötte till processionen. Fru Emilia var förtjusande i sin sorgdräkt. Hon såg så ung, men så blek ut genom den nedfällda krusflorsslöjan. Hennes små händer glänste som elfenben genom de svarta silkesvantarne och de höllo en krans af hvita mossrosor och cycasblad — något som efter åratal omtalades såsom ett under af begrafningskrans. Och där var sång och griftetal och sorgebetygelser utan all ända. Och så slöt dagen, gästerna hade dragit bort. Fru Emilia hade hufvudvärk och gick tidigt in i sin sängkammare. Barnen, upprörda och skakade af dagens högtidlighet, snyftade sig till sömns i sina sängar. Majoren hade en enskild konferens med den äldste bokhållaren. Blott Gunnar ning. Gunnar satte sig och väntade. Då majoren sluoch Julia voro ännu uppe. De båda syskonen sutto en stund tysta. Båda längtade att meddela tat sin räkning, sade h a n: » Jag h a r hört, morbror, att Emilia gått förlorad. sig med hvarandra, men båda kände liksom nå- got främmande, som kommit emellan dem. Är det så? » » Detta har varit en förfärlig dag för stackars » Dess värre, min gosse, » svarade majoren. mamma, » sade slutligen Gunnar. » Det var väl en mycket stor förlust? » » Tror du? » sade Julia. » Jag tror tvärtom, att » Tyvärr, en rätt betydlig, » sade majoren och steg upp, liksom önskade han afbryta samtalet. denna dag varit full af ett slags sorglig ekstas, » Morbror, » sade Gunnar ifrigt; » huset kan väl som gjort henne lycklig på samma gång det smärtat henne.
Öfver boskapssjuka, förorsakande större eller vidsträcktare förluste-i, har någon klagan icke försports. Då Bränvinsbvänning endast obetydligt och alllid i mindre skala inom Länet utöfvas, kan eli förhud emot dess ulöfvande icke anses inverka pa 36 boskapsskötseln, äfven om man skulle vilja medgifva, alt denna rörelse under något förhållande medför nytta för ladugården. c) Om Skogome i Länet och hushållningen dermed vore mycket att säga, om icke undvikande af vidlyftighet vid berättelsens afgifvande vore anbefalld. Jag skall, så vidt möjligt är, inskränka milt andragande i ämnet. Enligt den serskilda uppgift, som, lill följd af Eders Kongl. Maj:ts Kådiga befallning, innevarande år afgifvits, skulle den skogbärande marken inom Länet upptaga en areal af 2,241,481 tunneland, eller nära hälften af Länets hela vidd, och af nämnda tunnelandtal 754,655 tunneland, eller något öfver vara af den beskaffenhet, att tjenligt byggnadsvirke derifrån kan påräknas. Denna uppgift, grundad på infordrade upplysningar från Landtmätare och Kronobetjening, är sannolikt så riktig, som den kan vara, då icke ali mark inom Länet ännu är uppmätt samt beräkningen således till en del måste stödja sig på gissningar, och då man under rubriken skogbärande mark icke intagit sådane ödsliga trakter, der den magra jorden blott lemnar näring åt ett och annat enstaka träd,"samt uteslutit hvad som i Landtmätarebeskrifningar benämnes impedimenter. Vill man åter taga dessa trakter och impedimenter med i beräkningen af skogsarealen, så upptager den säkert | af Länets vidd. Skogarne utgöras dels af sådane, sorn tillhöra enskilde jordegare och antingen äro genom Laga Skifte dem emelian fördelade eller begagnas af större eller mindre samliälligheter gemensamt, dels af till Bergverken upplåliVe rekognitionsskogar och dels samt hnfvudsakligast af kronoalimänningar eller, sorn de i Afvitlrings-Stadgan benämnas, kronomarken
Tvärine stora brister ligga här i dagen, hvilka i andra länders konkurslagstiftning längesedan äro insedde och afhulpne, nemligen att iugen af den offentliga makten förordnad person tager handlingarne om band, skiljer det kriminela från borgenärernes inbördes rättsanspråk och öfverlemnar detta till sitt laga forumj samt att i öfrigt konr kursdomstolen icke följer boets utredning med sin ständiga uppmärksamhet. I sammanhang härmed torde äfven böra anmärkas den godtyckligt långa utrednings-processen och dröjsmålet med domen. Ju förr kreditorerne få sin dividend, ju förr gäldenären kan komma i förnyad verksamhet, desto bättre uppfyller lagen sitt ändamål. Äfven häruti förljenar andra länders lagstiftning att efterföljas. Vi afslula denna korta granskning af konkurslagen med att tillse, hvad lagen gjort till redlighetens och olyckans försvar. »Om det är nödvändigt», säger den ofta åberopade Fransyska Kommissionen, »att lagen väpnar sig med ett skyndsamt, allvar emot bedrägeriet, är den ock skyldig olyckan all sin mildhet.» *) Denna mildhet, detta s. k. beneficium cessionis, är helt knapphändigt afspisadt uti Lagens 39 och 40 samt, i viss mån, uti 54 och 89 §§. Yi fästa oss icke här vid de åberopade anledningarne af sjö- och brandskador. Dessa äro längesedan antiqverade, och assurans-kompaniernas uppkomst var för dem en dödsdom. Men det finnes andra motgångar i den verld, på det baf, der handeln och industrien röra sig, som väl äro värde alt behjertas. »Ganska ofta», säger Segur, **) »är konkursen ett skeppsbrott, för hvilket man ensamt kan anklaga ett oblidt öde. Handeln har sina stormar lika yäl som oceanen. Verldshändelse!-, politiska omstörtningar, kriget, freden, nöden, ja sjelfva öfverflödet, framkalla oförutsedda förändringar, underkasta näringarne plötsliga skakningar och svika de mest kloka beräkningar. Ofta finner sig ändlligen en handlande, bedragen i sitt förtroende till andra och på en gång tryckt af en mängd konkurser, sjelf nödgad att mankera ingångna förbindelser, hvilka han ansåg sig säker att kunna uppfylla.
Hr Gr:n fått denna underrättelse känner jag icke, men så vidt jag kunnat inhemta under samtal med många utom representationen stående samhälls-medlemmar, har jag trott mig finna, alt långt ifrån att tankarne varit delade om representerade tjenstemäns rättighet att inträda i representationen, tvärtom icke mer än en mening derom varit gällande, hvilken mening också synes vara ganska natur lig, enär, såsom Hr Akerman rätteligen anmätkt, och deri jag till alla delar med honom instämmer, tjenstemannakorpsen inom sig innesluter kunskaper, skicklighet och praktisk erfarenhet, med ett ord alla sådana egenskaper, som göra tjenslemänneu lämplige att vara medlemmar af representationen. Det är då icke, enl. mitt förmenande, välbetänkt, att, blott derföre ali man föreställer sig, det tankarne om dessa tjenstemäns rättighet till inträde i representationen skulle vara delade, utesluta dem från denna fördel, i samma ögonblick, som man gifver den åt sådana tjenstemän, hvilka, jemte det de hafva Kongl, fullmakt på en värdighet och sålunda anses för Adelns vederlikar, tillfälligtvis i det ögonblick då valet skall ske, ega en liten jordbit, som kan vara värd några hundrade eller kanske tusende r:dr. Dessa tjenstemän, hvilka man sålunda inrymt i representationen, torde vara långt mindre qvalificerade dertill än de, som hafva en ringa jordbesitt - Den 27 Maj e. m. 229 ning, den de förra lill äfventyrs också anse vara af ringa värde i förhållande lill den samhällsställning de för öfrigt ega. Hr Gr:n har vidare sagt, att man bör begagna lugnet för att tillvägabringa en representationsförändring sora kunde motsvara majoritetens önskningar. Jag delar med Hr Grin denna åsigt, raen då raau vill åstadkomma en representationsförändring på redan beslående grunder, så synes mig som man icke skulle vilja på samma gång just taga bort en af de väsendtligaste grunder hvarpå ett af Ståndens lillvaro ti v ila r. Deruti ligger, enl. min tanka, en inkonseqvens som frän ingen synpunkt kan försvaras.
S. D. Föredrogos ånyo allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtanden : N:o 116, om upphörande af dubbla årsberäkningen vid befordran till Ecclesiastika embeten och tjenster. Bifölls. N:o 117, angående föreslagen indragning af Vice Presidents-embetena i Hof-Rätterne, och förändrad benämning af IIof-Rätts-ledamöter, samt örn ordningen för upprättande af förslag till ledamöter i ldof-Rätter och Collegier. Ståndet vidblef sitt beslut vid Utlåtandet N:o 45 och lade Betänkandet Nto 117 till handlingarna. N:o 121, i anledning af väckt fråga, att Utskottets förslag i dess Betänkande N:o 51, rörande afgifter, som Sjöfarande erlägga vid Ny-Elfsborgs fästning, måtte utsträckas äfven i afseende å Waxholm. Bifölls. S. D. Vice Talmannen Ber Ericssons denna dag väckta motion, att Commendanterne å Ny-Elfsborgs, Dalaröns och Waxholms fästningar må af Fröt. TJtdr. d. i5 Dce. 1840. 9 *7 Slåtsmed len Åtnjuta ersättning för numera upphörde passagerare-afgifter rn. m., hlef till Stats Utskottet remitterad. S. D. Lars Boethius från Stora Kopparbergs Län företedde en handling, innefattande utdrag af krono-räkenskaperne uti Leke och Carlskoga Fögderi under de fern sislförflulne åren; hvilket, för att tjena till upplysning vid handläggningen af ärendet, angående stångjerns-smidet och den gröfre jcrnförädlingen samt kolhandeln i Riket, hvarom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 9 dennes återremitterade Betänkande N:o 109 handlar, skulle till nämnde Utskott öfvcrlemnas. S. D. Föredrogos ånyo Siats-Utskottets Betänkanden: N:o 377, angående några, i sammanhang med frågan om hemmantalsräntans upphörande, väckte motioner.
De huf - 55o Riksens Ständers vudsakliga skal, på hvilka anstånd med detta låns inbetalning blifvit medgifvet, hafva varit: den nytta Normal-Fabriken medfört, såsom bidragande till den finare klädesväfnadens befrämjande i Riket: att indragning på en gång af en så betydlig summa, som den ifrågavarande, skulle, i synnerhet i en tidpunkt, då föga biträde af den enskilda krediten kunde påräknas, vara förenad med stora svårigheter och möjligtvis föranleda Normal-Fabrikens fullkomliga nedläggande, till kännbar förlust för klädes-väfnads-slöjden i landet: att den till så kallade förlagslån, för anläggningar af nya, här i Riket förut okända uppfinningar och inrättningar i Fabriksoch Slöjde-väg, af Manufactur-Discont-Fonden afsalte summa af 200,000 R;dr, hvaraf desse 20,000 R:dr utgjorde en del, syntes, utan att sistnämnde summa påen gång indrogs, lemna full tillgång för de förlagslån, som kunde, i enlighet med den sålunda fastställde grund för deras erhållande, blifva i nåder beviljade; samt att berörde 20,000 R:dr, om de genast infordrades, således sannolikt skulle komma att stå obegagnade.
Hvad åter angår det tillägg Herr Hjerta föreslagit, i afseende på anhållan hos Konungen om en instruetion för ÖfverlnlendentsEmbetet, har jag svårt att afgifva något yttrande derom, emedan jag ej känner den instruetion, som detta Embete har, och den värde Ledamoten har ej eller anfört, i hvilka afseenden den är felaktig. Likväl om det befi unés, att den är felaktig, har jag ej emot en sådan anhållan, men den måste vara grundad på en uppgift, hvilka delar äro felaktiga. Friherre af Nordin, Carl Johan: En värd Ledamot har trott, att en bristande Den 12 October e. m. 85 omvårdnad i afseende å de allmänna husen i Stockholm eger rum. Jag medgifver att genom bristande anslag de ej kunnat hållas i det skick, hvaruti de borde vara, men ingalunda har det härrört af någon bristande omvårdnad. Samma Ledamot har äfven yttrat, att ingen Styrelse finnes, hvilken har sig uppdragit att vaka öfver husens underhåll. Såsom Friherre Cederström upplyst, * tillhör detta hvarje EmbetsVerk , hvilket uppger til] ÖfverlntendenlsEmbetet, om någre felaktigheter finnas. I anledning af desse rapporter, uppgör ÖfverlntendentsEmbetet ett förslag till de aldraoundvikligasle reparationerne, hvilket årligen underställes Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande. Beklageligen har Kongl. Maj:t funnit sig föranlåten att, oaktadt ÖfverlntendentsEmbetets anmälan om nödvändigheten af dylike reparationer, desamma uppskjuta till följande år, emedan alla behof ej kunnat fyllas. Jag tror således icke, att det tillägg Herr Hjerta föreslagit, är behöfligt, utan anser att hvad StatsUtskottet yttrat, är allt, hvad som af Ridderskapet och Adeln erfordrar bifall. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogis-, laus:
Skrifvelse 2V.o 88. sältes till 1842 års slut, än ock med det tillägg, att, på det mindre kunnige personer ej må blifva deras rätt förlustige, i anseende till saknad kunskap om ifrågavarande lagbud, den Författning, som i ämnet utfärdas, bör under nyssnämnde tid kungöras i kyrkorne tre gånger om året, och vid början af Idärads-Tingen uppläsas; och hafva Rikets Ständer], till följd häraf, för sin del, beslutat följande lagstadganden: l:o på sätt dels i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, angående städsel och lego af jord på landet, och dels uti den, rörande grunderne för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, utfärdade Författning redan är stadgadt, i afseende å arrende-afhandlingar, ingångne på viss tid, samt sådane afhandlingar om upplåtelse af viss lägenhet, som med sistnämnde Kongl. Författning öfverensstämma, skall ock ali annan efter lag tillåten upplåtelse af nyttjande-rätt till fastighet, härunder jemväl inbegripen lifstidsstädja, hvarom stadgandet i sista punkten af 15 §:n 16 Cap. Jorda-Balken således upphäfves, hos vederbörande domstol intecknas och inteckningen behörigen förnyas, för att kunna emot annans egandeeller intecknings-rätt hafva bestånd; 2:o har den, som å annan öfverlåtit sin egande-rätt lill fast egendom, dervid förbehållit sig nyttjande-rätt till större eller mindre del af samma egendom, eller afkomst deraf på vissa år eller i sin lifstid; och äro de betingade förmonerne, enligt 1 Cap. 2 §:n Jorda-Balken, införde i den afhandling, hvarigenom öfverlåtelsen skett, ege han säkerhet derför i den Öfverlåtna egendomen, med den förmonsrätt, allmänna lagen i 11 Cap., 2 §:n berörde Balk obetald köpeskilling tillägger.
Det är i öfrigt Sveriges eget exempel, som jag hellre framdrager, än Preussens. Sverige har nemi. haft perioder, dä dessa härar bestått af conscribcrade utan tillåten lega, och då det likväl vetat att visa sina fiender, huru litet det tvång betyder, som förmenas ligga uti pligten att försvara sitt fädernesland. Man har här framkastat såsom skäl emot legningens upphörande, att detta egentligen vore svårt för den fattigare delen if folket och för näringsclasserne; men jag frågar då: hvar finnes väl den, som någon liten grand tänkt sig in i hvad som till ett Den 17 0 c l o I) e r f. nt. 103 krig fordras, som ej äfven inser, alt näringsidkarne just der kunna linna utöfning af sitt handtverk? Man har yttrat, att derigenom att legning icke vore tilläten, skulle ungdomen nödgas afbryta sina studier, för alt ingå i armeen. Men månne icke dess undervisning äfven i della afseende är vida nödvändigare för den allmänna bildningen, än om en examen tages några månader förr vid en academi? Jag är af den mening, att om en yngling några månader sysselsattes inom armeen, i st. f. att tillbringa deni vid academien, så vinner han derpå i afseende på sina kunskapers omfattning. Jag kan ej neka, alt jag funnit mig förundrad öfver idla de småskol, som här blifvit framdragna för bibehållandet af en så skadlig inrättning som denna, samt förnyar nain anhållan om återremiss af betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Ehuru den siste värde talaren funnit sig förundrad öfver de små skäl, på hvilka Etsk. kommit till det resultatet, att anse sig böra afstå motionen, kan jag likväl icke neka, alt dessa små skäl, tillika med hvad jag föröfrigt tänker anföra i ämnet, föranleda mig alt yrka bifall till betänk. Jag värderar visserligen det ädla syftemål, sorn motionären afsett medelst väckandet af denna motion; jag vill icke heller bestrida, att saken till sin idde är ganska vacker och god, men jag kan icke derföre underlåta att betrakta densamma ur synpunkten af dess praktiska verkställighet.
Tariff, hvarefter ständig inqvartering in natura skall utgöras. Rum med möbler. Drängkammare. Kök. Källare. Vedbod Säng med sängkläder. Generals-personer samt Öfverstar 4 I 1 I l Den inqvarterade. I hans drängar. Subaltern-officerare med vederlikar 1 I I 1 1 r Under-officerare af alla grader, med deras vederlikar l/a I I Underrättelser, 1:0 Med möbler förslås endast erforderlige stolar och bord i aila rummen, samt en soffa, der mer än ett rum bestås, jemte en så kallad dragkista. Bill. lill R. St. Fröt. 184^ 4 Sami. 2 Afd. i.-sta Haft. 5 34 Statssamt Allm. Eesv.- och Ekon.-Utskottens Ut låtandej JV.o 1. 2:0 I Drängkammaren bör finnas, jemte ett bord, en stol för hvar dräng, som der bor. 3:o Om arne Subaltern-Officerare äro inqvarterade på ett och samma ställe, bestås för deras drängar blott ett rum tillsammans. Äro de tre, så får den äldste ett serskildt dräng-rum. Litt. Pr ovia nte ringsStater. 1 mans portion. N:o 1. 1 1 /4 qvarter ärter med 5/8 mark salt kött eller 3/4 mark färskt kött och 1/8 mark sill eller xJZ mark salt fläsk. 1 mark rågmjöl med r mark sill och 1/8 mark smör eller i/4 mark torrt fläsk och 1/8 mark sill, samt j/8 mark smör. Underrättelse. Med hvarje portion åtfölja 2 marker mjukt eller 1 1 /3 marker torrt bröd. Staissami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Utlåtande> N.-o 1. Litt. D. Fouragerings-Stater. För hvarje häst bestås om dygnet: N:o t. Då tillgång är både på säd, hö och halm, 3 1/2 kannor bafra. 5 marker hö. 12 kannor hackelse. Då mindre tillgång är på säd, och mera hö och halm finnas, 21/2 kannor hafra.
De öfrige låntagarne uppgå deremot till ett antal af 4,396 stycken med en belånings-summa af 4,725,239 B:dr. Om man nu äfven ville undantaga 1 million B:dr för dessa smärre läntagare, så kan dock, enligt mitt förmenande, med de återstående 4,650,000 B:dr, använda på sätt jag föreslagit, något väsendtligare både till jordbrukarens och landets förkofran uträttas, än hvad som 1111 är fallet. Jag medger likväl å andra sidan gerna', att frågan både är för ny och för omfattande för att å den något allvarligare afseende första gången skulle kunna fästas. Utskottets, endast med en rösts öfvervigt, afslag på de motioner, hvilka blott åsyfta inskränktare kreditiv-rätt för Hypotheks-föreningarne, har jag ej kunnat biträda. Det synes mig både orättvist och oklokt att vägra föreningar, hvilka hafva jordbrukarens, idkarens af landets hufvudnäring, understödjande lill sitt hufvudsakliga syftemål, kreditiv i Banken. Orättvist, då man mot 3 procent beviljar ett kreditiv af 600,000 B:dr åt Jern-kontoret, ett dylikt af 1,800,000 B:dr till manufakturernas och fabrikernas understöd ; oklokt, då ett kreditiv på Banken endast kän sätta dessa föreningar i tillfälle att sätta ett större antal af sina obligationer i omlopp inom landet, än som nu är fallet. 1 hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Kanslioch Finans-afdelningen föreslagit, anser jag nuvarande och blifvande hypolheks-föreningar böra mot 4 procent ränta erhålla ett kreditiv af 1.000,000 B:dr, att dem emellan fördelas i mån af den lånerörelse de genom utlemnade amorterings-lån mot inteckning i landtfastigheter bedrifva. Såsom tillgång för detta kreditiv, anser jag beloppet på de till nästa riksdag inflytande vinstmedel böra anvisas.
Dermed, att I sägen: Den der illa gör, han behagar Herranom, och han hafver lust till honom; eller, hvar är nu Gud, som straffar? Så Jag vill utsända min Ängel, den der vägen rör mig bereda skall; och med hast skall komma till sitt tempel Herren, den I söken, och förbundsens Ängel, den I begären. Si, han kommer, säger Herren Zebaoth. Men ho kan lida hans tillkommelses dag? Och ho skall bestå, då han låter sig se? Ty han är lika som en guldsmeds eld, och såsom en vaskerskos såpa. Han skall sitta, och smälta och fäja silfret; han skall fäja och rensa Levi söner, lika som silfver och guld; Så skola de då offra spisoffer uti rättfärdighet Herranom. Och Juda och Jerusalems spisoffer skall väl behaga Herranom, lika som fordomdags, och i de förra år. Och jag skall komma till eder, och straffa eder, och skall vara ett snart vittne emot de trollkarlar, horkarlar och menedare, och emot dem som vild och orätt göra dagakarlenom, enkone och dem faderlösa, och förtrycka främlingen, och intet frukta mig, säger Herren Zebaoth. Ty jag är Herren, den icke ljuger; och I, Jacobs barn, skolen icke allesamman förgås. I hafven ifrå edra fäders tid allstädes afvikit ifrå min bud, och intet hållit dem. Så omvänder eder nu till mig, så vill lag ock vända mig till eder, säger Herren Zebaoth. Så sägen I då: Hvarutinnan skole vi omvända oss? Är det rätt, att en menniska besviker Gud, såsom I besviken mig? Så sägen I då: Hvarmed besvike vi dig? Med tiond och häfoffer. Derföre ären I ock förbannade, så att all ting försvinner eder undan händerna; ty I besviken mig allesamman. Men förer mig tiondena allesammans uti mina tiondelado, att i mino huse må spis vara; och bepröfver mig härutinnan, säger Herren Zebaoth, om jag ock icke upplåter eder himmelens fenster, och gjuter välsignelse neder tillfyllest.
Enligt Utskottet meddelad upplysning, hafva, med undantag allenast af en fullmagt och en resolution, samtlige ofvanberörde uti f. d. Krigs-Expeditionen qvarliggande fullmagter och resolutioner numera blifvit utlöste, eller ock det för desamma belöpande stämplade papper, i anseende till vederbörandes dödsfall eller behörigen styrkte fattigdom, afskrifvits. Då för öfrigt 11 §. 2 mom. af 1841 års nu gällande Kongl. Förordning, angående stämplade pappers-afgiften, uttryckligen stadgar, att icke någon må i tjenst insättas eller tillgodonjuta honom tillagde löneförmoner och rättigheter, innan han fullmagten eller förordnandet på behörigt stämpladt papper uppvisat, hvilket stadgande , efter Utskottets tanka, innefattar all erforderlig controll derå, att sådane fullmagter och förordnanden, hvilka afse verklig beställning å Stat eller eljest berättiga till uppbärande af lön och arfvode, varda i vederbörlig ordning utlöste, hvartill kommer, att den redogörarne för charta-sigillata-uppbörden inom Kongl. Maj:ts Canzli tillkommande rättighet att sig tillgodoberäkna provision för utlemnadt stämpladt papper tillika utgör en ytterligare anledning för desse tjenstemän att i möjligaste måtto påskynda indrifningen af lösen för utfärdade expeditioner, anser Utskottet något serskildt förslag, i afseende på Revisorernes ofvannämnde framställning, från Utskottets sida icke erfordras. 22 Stat s-U t slott et» Utlåtande, N:o 54. Kongl. Mynt-Verket. § 29. Ber. pag. 34. Rev. Ber. pag. 90. Revisorerne kafva fästat uppmärksamhet dervid, att Ofver-Direktören för Myntoch Controll-Verken N. IV.
I afseende på artikeln lin hafva invändningar mot en lindrig införseltull blifvit gjorda i landtmannens förmenta intresse; menora man å andra sidan besinnar, dels att linets spånad och väfnad hufvudsakligen bedrifves på landsbyggden, som följaktligen äfven drager den egentliga vinsten af rå-ämnets billighet i priset: dels också, att odlingen af spannemål och ladugårdsskötsel ännu i många år lemnar ett tillräckligt fält för förbättringar utan konstlad upmuntran af den jorden starkt utsugande linodlingen, sä synes deruti ligga ett tillräckligt talande skäl, alt föreslå, om icke en tullfri införsel af lin, såsom rå-ämnet för en af hufvudslöjderna på landsbyggden, åtminstone en tullafgift, som icke öfverstiger 16 sk. b:co lispundet. Eland artikeln oljor, äro rofolja och linolja så vigtiga förnödenhets-arliklar, att jag vågar föreslå nedsättning i tullen derå till 1 sk. b:co skölp., hvilket bör vara ett tillräckligt skydd förde inhemska olje-slagerierna, då linfrö och raps få tullfritt införas. Bland oljor eller fett finnes äfven en art, som under de sednare åren blifvit föremål för en tilltagande skeppning från Afrikanska kusten, och flera andra tropikländer till England, nemi. palmolja, och som der förädlas till åtskilliga artiklar, dels till förbrukning inom landet, dels till ålerutförsel, såsom en art sämre ljus, tvål m. m. Då denna artikel hittills nästan allsicke kunnat intagas till Sverige, dels i anseende till den dryga tullen, lika med de dyrare oljorna, dels också emedan den ej kan begagnas till omedelbar förbrukning, men importen deraf möjligen i en framtid, om en dylik förädling kunde ske här i landet såsom i England, skulle lemna en ej ringa sysselsättning åt Svenska skeppsfarten, så föreslår jag vördsamt, att artikeln palmolja måtte få tullfritt införas. Då af denna artikel hittills nästan ingenting inkommit, så gör Staten ingen förlust på en sådan tullfrihet.