Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Memorial N:o 60, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 51, i fråga om stiftande af lag angående ordningen och vilkoren för utländsk mans upptagande till Svensk medborgare, biföll Preste-Ståndet. för sin del, Utskottets i detta Memorial gjorda hemställan. S. I). Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets Utlåtande N:o 192, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 148, angående regleringen af utgifterna under riks-statens åttonde hufvud-tilel. Frän Vällofl. Borgare-Sldndet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-UIskottets Utlåtande N:o 192, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 148, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvud-titel. 74a Prot.-Utdrag den 23 December 1857. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls i sin helhet Stats-V(skottets Memoria] N:o 186. angående kostnaderna för tryckningen af Riks-Ståndens protokoller vid nuvarande Riksdag, jemte dertill hörande bihang. Den 23 December. Frän Högloft. Bidderskapei och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 06, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om åtgärders vidtagande för att underlätta penninge-ställningen och rörelsen inom landet, bifölls förevarande Utlåtande, med den förändring, att, i stället för de i 5:dje punkten af Utskottets hemställan förekommande orden k ”genom indragning af silfver”, infördes orden: ”genom indragning af länet eller kredilivet.” Frän Högt. Preste-Ständet. S. I).
Preste-Ståndet den 26 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående förklaring af Kongl. Förordningen den 40 Juni 4 844, i fråga om straffet för olofligt innehafvande af dyrk. (Lag-Utskottes Ret:de N:o 38.) S. A. K. Med ändring af hvad genom Förordningen den 9 December 1756 stadgades derom, att det tjenstehjon eller den lösa person, som funnes hafva bos sig dyrkar, dubbla nycklar Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 1 i 0. 233 nycklar eller hufvudnycklar, utan husbondes minne, eller falska nycklar af hvad slag det vara kunde, skulle, fastän någon skada derigenom ej skedde, stralFas, mannen med nio par spö och qvinnan med sju par ris, eller deremot svarande fängelse vid vatten och bröd, har genom E. K. M:ts Nådiga Förordning den 10 Juni 1841 blifvit föreskrifvet, att, då sådant brott derefter första gången föröfvades, skulle endast sistnämnda bestraffning eller tolf dagars fängelse vid vatten och bröd tillämpas; och är likaledes under den 10 Juni 1841 i Nåder utfärdad en annan Författning, hvarmedelst de i 5 Kap. Straflf-Balken utstakade samt uti berörda nya föreskrift följda förvandlings-grunder så ändrades, att nio par spö eller sju par ris, som svara mot böter till tjugosju daler, borde förvandlas till nio dagars fängelse vid vatten oell bröd. Då dessa olika, ehuru samtidiga, stadganden i tillämpningen vållat tvekan, huruvida det allmänna och lindrigare stadgandet borde gälla framför den om ett särskildt brott gillia speciela föreskriften, hafva Rikets Ständer ock ansett en förklaring å lagstiftningens sida i denna del erforderlig.
Af de tjenstemän, som innehade slik syssla, qvarlefde Vexel-kontrollören i Götheborg A. Smedberg, 72 år gammal, sjuklig, larn och oförmögen att bidraga till egen och en åldrig hustrus bergning; och som Smedberg innehaft tjensten i 37 år samt vore i behöfvande omständigheter, hemställde motionären, att Smedberg mätte å allmänna indragnings-stalen uppföras till fortsatt åtnjutande af lönen, 800 R:dr B:ko, eller erhålla en deremot svarande årlig pension. 48 Stats-Utskottets Utlåtande J\i 107. Vid behandling af denna fråga har Utskottet inhemtat, att Kongl. Maji uti nådig proposition vid nästlidne riksdag begärt, att, sedan Vexel-kontrollörs-befattningarne i Stockholm och Götheborg, blifvit indragne, Rikets Ständer matte å allmänna indragnings-staten bevilja Kammarherren Rosenblad 400 R:dr och Kamereraren Smedberg 800 R:dr, under vilkor att desse, emot kon tro !lörs-a rfvodena svarande, anslag minskades eller indroges i den mån annan inkomst från Statens sida kunde dem tillfalla, men att Rikets Ständer, i skrifvelse M 163, den 25 Oktober 1854, till svar härå meddelat, att som vexel-kontrollörerne innehaft sina befattningar endast på förordnanden tillsvidare, med arfvoden, den nådiga framställningen icke kunnat bifallas. Med afseende likväl å Kamereraren Smedbergs höga ålder, långa tjenstetid och öfrige för honom förekommande särdeles ömmande omständigheter, anser StatsUtskottet sig nu böra tillstyrka, att en pension af '1,200 R.dr R.mt måtte Smedberg, å allmänna indragnings-staten, för återstående lifstid beviljas. 68:0. Då Läns-bokhallaren i Örebro län L G.
Commerce-Collegii Tillgångar i fordringar hos säkra Låntaga^. 74,320: 12. 7. Dito i behållning i Rikets Ständers Bank 243: 8. Dito i Ull på Ull-Gontoret i Norrköping 14,436:46. 4. 89,000 11 7 Summa B:co R:dr | 169,7711311 1 Stockholm af Manufactur-Discont E. F. Ström. Discontfonden för Ar 1835. Credit. Balance från år 1834: Kongl. Commerce-Collegii Tillgångar i fordringar hos säkra Lånta„are ..••• /OjOlu. Carl G. Kusel. Capital-Slut öfver Nja XJ11- Debet. | " Balance frän år 1835: Kongl. Commerce-Collcgii Skuld till Rikets Ständers Riksgäids-Conlor för af Creditivet begagnadt capital Intel esse till Rikets Ständers Riksgälds—1Conior för år i836 begagnade medel 3,147 40 — Balance till är 1837: Kongl. Commerce-Collcgii Tillgångar i fordringar bos säkra Låntagare . 1 r. i osäkra fordringar . 60' 18 3 i Ull på Ull-Contoret i Norrköping 3,367: 32. 5. 77,961 .30 S / '/ Summa R:co R:dr ) 169,195 401 5 Stockholm af Kongl. Commeree-Collegfi E. F. Ström. — 39 — Discontfonden för år 1836. Credit. Balance frän år 1835: Kongl. Commerce-Collcgii Tillgångar i lordringar hos säkra Läntagare 74,320: 12. 7. i Ull på Ull-Contoret i Norrköping . 14,436:46. Comtnerce-Collegii Skuld till Rikets Ständers Riksgälds-Contor för af Creditivet begagnadt capital
Bonde, Friherre Knut, Motion N:o 149, om löneförhöjning åt distriktläkaren vid Tumba bruk. Stats-Utsk. Utlåt. Borgen, proprie, om upphäfvande af lagens stadgande angående. Motion N:o 49. Lag-Utsk. Betänk. Borås jernvägsbolag, om medgifvande af tre års räntefrihet för låneunderstödet, beviljadt åt. Motion N:o 108. Stats-Utsk. Utlåt. Boskapspesten, om beviljande af ett anslag å 50,000 R:dr för att användas till ersättning åt ägare af husdjur, som, till förekommande af densammas spridande inom landet, blifvit nedslagtade. Motion N:o 36. StatsUtsk. Utlåt. N:o 57. R. St. underdån. Skrifv. Boskapsskötsel, om ett anslag å 2000 R:dr till understöd åt personer, som hos ägare af välskötta ladugårdar undervisa deri. Motion N:o 114. StatsUtsk. Utlåt. Boställs-hyresersättning, angående sådan för sqvadronsoch kompanichefer. Motion N:o 28. Stats-Utsk. Utlåt. Boställsvåningar, för samtlige statsråden, om anslag till uppförande af en byggnad innehållande. Motion N:o 39. Stats-Utsk. Utlåt. Boy, Adolf Fredrik, Motion N:o 76, om införande af en på vetenskapliga grunder byggd regelbunden skogshushållning ej mindre å Norrländska kronomarkerna än å rikets boställsoch allmänna hemmans skogar. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Braun, om pension åt Christina Braun, född Hård af Thorestorp, enka efter Majoren Carl Wilhelm. Motion N:o 80. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. Brunflo kyrka och Pilgrimsstads skjutsstation i Jemtland, angående anslag till vägomläggning mellan. Motion N:o 17. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 55. R. St. underdån. Skrifv.
Föreningens organ, the Woman ' s Journal i Boston, Amerikas bäst ansedde kvinnoblad, .koin till stånd på hennes initiativ, och sedan dess första redaktris, mrs Livermore, fråntradt denna befattning, stod L U G ~ Stone i spetsen för redaktionen de sista åren med tillhjälp af sin dotter, Alice Stone Blackwell. Lucy, säger hennes trogna niedarbeterska mrs Livermore, i de vackra ord hon agnar sin döda väninnas ininne, hade besliitat sig för att aldrig gifta sig, och troligcn skulle lion förblifvit denna sin föresats trogen, om hon ej funnit just den man som af alla man på jorden bäst passade henne. 1855 ingick hon aktenskap med en ung köpman vid namn Henry Blackwell, hvilken älskade henne så högt, att han, på samma gång han äktade henne själf, äktade hennes idder ocli åsikter och med glädje gjorde till sin den sak, å t livilken hon agnat sitt lif. Vid sitt giftermus ingående offentliggjorde makarne en af dem båda undertecknad protest, riktad mot lagens orättvisa att tillerkänna ' '. mannen ensam rätt öfrer liustrun, barnen och den geinensanima agendomen. Denna protest spreds i vida kretsar, framkallade lifliga debatter och var en af de bidragande orsakerna till de förbiittrade bestäinmelse~ som i detta afseende genomförts i deii amerikanska lagstiftningen. Med sin mans samtycke bibehöll L i q äfreii som gift sitt eget namn, det namn under hvilket lion nu gatt till efterviirlden. Hennes föresats rar, säger saminil ofvan citerade viiiiiiina, att afven efter giftermålet fortgå på den r a g hon betrldt. Xen sedan hennes dotter blifvit född var det en tid, då, om än liela världen pikallat liennes II j alp, Iion. skulle förblif vit döf för dess böner, modersplikterila satte lion öfvei alla andra.
Ständer bifallna Betänkande N.'o 6 grundade mening, så har likväl Utskottet, till iakttagande af den förändring, hvilken Yällofl. Borgareoch Hedervärda Bonde-Stånden ansett höra till meningens förtydligande ega rum, härmed skolat ifrågavarande förslag till justering å nyo vördsammeligen öfverlemna. Stockholm den 2 Julii 182g. (Se N:o 84.) Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 9 Julii 1829* Preste-Ståndet d. ' 9 Uppl. o. ålerrem. af Borgare-Ståndet d. 9 dito dito Bonde-Ståndet d. 13 Rikets Ständers imderdåniga Skrif velse_, angående godkände förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. S. A. K. Efter förehafd pröfning af de vid sistförflutne Riksdag lagligen beredda och derefter hvilande förslag till förändringar i Rikets Grundlagar, hafva Rikets Ständer nu enhälligt gillat Bihang t. R. S:s Fröt. 10:de Sami, 30 ■ y > 234 Exp. Utsk. Förslag till und. Skrif v2V:o 104,105* och antagit de förslag i berörde afseende, som finnas upptagne å närlagde, på 2:ne serskilda schemata upprättade, uppgift: den ena efter ämnenas ordning, och den andra efter Grundlagarnes ordning, samt hvarje paragrafs Nummerföljd; med tiilkännagifvande hvaraf, Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att ifrågavarande förslag må af E. K. M. i Nåder bifallas, och, sedan de såmedelst vunnit full kraft af Lag, i vanlig ordning varda kungjorde. Rikets Ständer framhärda etc.
Stånd hafva fattat beslut i saken, sä ligger felet hos Utsk., som bort taga saken i bättre öfvervägande och derom upplyst RiksSl:n. 372 l>en 15 Mars. Hr Printzenskjöld: Jag vill visserligen icke uppehålla discussionen, men anser mig dock pligtig att, i anledn. af Hr von Hohenhausens sednaste yttrande, vördsamt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på olämpligheten af att genast fatta beslut i frågan. Hr von Hohenhausen har erkänt riktigheten af min dislinction. Det torde således vara nödigt att Bevilln.Ulsk. kommer i tillfälle att närmare utreda /rågan, och sälta så väl R. o. Ad. som de öfriga RiksStm i tillfälle att med tillräcklig sakkännedom besluta. Jag får derföre vördsamt anhålla, alt den motion, som Gr. Cronhjelm nu upptagit såsom sin egen, måtte till Bevilln.Utsk. remitteras och att R. o. Ad. läcktes låta författningen emedlertid förblifva oförändrad; så mycket hellre, som Svensk-Norrska consuler icke finnas i författningen nämnda. Gr. Cronhjelm: Om en Fransk undersåte kunde utnäm nas till uteslutande Svensk consul, så skulle jag medgifva, att H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna hårde ganska rätt i sitt påstående, att en sådan embetsman borde ensamt till Svenska statsverket betala sina afgiflcr. Då likväl Fransyska undersåter så väl som andra, hvilka utnämnas lill consuler, äro Svenska och Norrska consuler, så lärer det väl icke tillkomma Svenska statscassan ensamt att uppbära lösen för deras diplomer, lika litet som en sådan rättighet kan tillerkännas det Norrska statsverket. För min del kan jag icke understödja någonting i min tanka så oriktigt, som att Sveriges R. St. införa uti sin bevillningsförfattning sladganden om afgifter för Norrska undersåter; ty det synes mig gifvet, att Sveriges bevilln.förordn. icke kan gälla annat än för Svenska folket, och således icke för Norrska undersåter. Gr.
Vill man åter fästa sig vid det personliga förhållandet, så hemställer jag, om Ridderskapet och Adeln saknar ali anledning, att lemna en gärd af aktning åt sin fordna LandtMarskalk. Fäster man sig åter vid Embetet, som torde vara det enda rätta, så kan Presidenten i Kongl. KammarRätten icke undgå att i främsta rummet dela Verkets tunga omsorger, hvilka, olika med förhållandet inom alla andra Verk, icke afbry - 6. Den 28 September, f, m. tas med nägra förnöjande sysselsättningar. Jag tillstyrker bifall å Utskottets förslag. Friherre Anckarsvärd: Till svar å Herr af Billbergh» anförande, nödgas jag i största korthet först uttrycka min mening, alt KammarRätten kunde vara utan President; och hvad LandtMarskalks-pensioner beträffar, bar jag ännu ej hört sådana komma i fråga; och tror ej eller, att de nu äro det. För öfrigt vill jag ej förlänga discussionen med skäl, som kunde tala för min mening, utan, i händelse den ej kan bifallas, begära votering. Herr Tham, Wolrath: Till hvad Herr af Billbergh anfort, önskar jag blott få tillägga Utskottets enkla anförande, attdet marit beskaffenheten af embetet och tjensten, hvarpå Utskottets förslag till lönevilkors bestämmande i hvarje fall alltid haft afseende, icke på personliga ställningen i samhället af den, som för närvarande deraf marit innehafvare. Jag tror ej, att Rikets Ständer bevilja för vissa personer, utan för embetet, i hvars mans hand det må komma. På denna enkla grund tillstyrker jag bifall å Utskottets förslag. Herr mon Hartmansdorff, August: Det förhåller sig med KammarRätten i det mindre, som med Rikets Ständers Revisorer i det större. Ju strängare de uppfylla sina skyldigheter, ju mera tadlas de. Det är Den 28 September f. m. 7 ej 110g, att den klandras af alla penningeförvaltande Verk, utan äfven af alla slags skattskyldige, hvilkas uppgifter till taxeringarne varit för ringa.
Med anledning af den förestående födelsedagen tillskref Iduns redaktion den ryktbare författaren en hemställan, huruvida han ej med några rader själf ville beledsaga sitt porträtt i kvinnornas blad. Vi fingo ett afböjanda svar — så äkta strindbergskt, att vi ej kunna neka oss anföra åtminstone en rad ur detsamma. » Edert vänliga tillbud » — så skrifver han — » måste j a g afböja, då jag redan hos mina vänner sökt afstyra hvarje firande af den fö- delsedag, som man ännu icke vet o m den förtjänar minnas. » Om den förtjänar minnas. Jo, förvisso, så vidt det är sant, att hvarken vårt lif eller vår dikt är rikare på stark personlighet, än att den måste hälsas med aktning, hvar än den möter oss. KATASTROFEN VID AIROLO, IDUN rens och konstens skönhet, som mötte dem under vägen, och hamnade till slut i Nizza. Målet var hunnet och deras lycka omätlig. De gingo omkring som i en dröm, berusade af milda orangemättade fläktar, och tänkte m e d en rysning på den köld, de lyckligt undsluppit. Men efter någon tid k o m reaktionen. Hos Georg yttrade den sig i ett misstänkt intresse för de svenska tidningarna, hos Ellen i små otåliga beklaganden öfver den äckliga orangelukten, som aldrig dämpades af en ärlig vindfläkt och som förskaffade henne ständig hufvudvärk eller rättare sagdt nedsatt lynne. Inför hvarandra spelade de med framgång en liten komedi, visade den största hänryckning öfver den mörkblåa himmelen med sin värmande sol och försökte att se högst belåtna ut med tillvaron, då de läste om de 15 grader under noll, som det arma fosterlandet måste fördraga. tjusklädda människorna, stirrade, tills ögonen föllo ihop. Då såg hennes inre blick en stjärnströdd himmel, gnistrande snö på dignande grenar, hafvets vågskvalp blef till ljudet af klingande bjällror, hon kände en rysning af välbehag och gjorde en rörelse, som om hon velat svepa en kappa om sig. Hon vaknade ur sin dröm, och Georg, som fann henne med bleka kinder och tårade ögon, förklarade bestämdt, att hon inte var frisk, och att hon måste sköta sig på allvar.
I afseende å 2:dra och följande §§:ne, angående bevillning af embets och tjenste mäns löner och pensioner m. m., hafva serskilda motioner blifvit väckta; af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm, C. -4., som, under återupprepande af de skäl, hvilka tillförene blifvit emot denna beskattning anförda, såsom alt embetsoch tjenstemäns aflöning vore att anse såsom grundad på ett kontrakt emellan staten och tjensteman nen, hvadan åläggandet af bevillning derför vore ett brott emot detta kontrakt; att pensionerne åter vore till större delen resultatet af de insättningar eller afdrag, embetsmannen fått vidkännas under tjenstetiden, o. s. v., förnyat sitt vid 2:ne föregående riksdagar framställda förslag om upphörande af all bevillning å embetsoch tjenstemäns 'öner och pensioner; samt af Frih. Alströmer, Jonas, som jemväl yrkat, att alla, äfven ecklesiastika, embetsoch tjenstemäns löner måtte från bevillning befrias; hvarvid dock 2 mom. af 4 § 6 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.o 4. ansetts böra bibehållas, äfvensom bevillningen för så kallade extra-ordinarie inkomster förmenats möjligen böra i vissa fall qvarstå; hvarjemte Hr Komminister Beckman uti sin ofvannämnde motion hemställt, att embetsoch tjenstemäns löner måtte ända till och med 1500 Rdr åsättas afgift efter bestämd tariff och detta i en jemnare proportion än efter den nu gällande, samt först då de öfverstego nämnde belopp, beläggas med afgift af 3 procent, sedan likväl från lönebeloppet afdragits iO procent deraf, såsom lindring för den skatt, staten tager tillbaka af detsamma.
StJ Pro t. 1840- 5 Sami. 2 Jjd. 1 Haft. 2 Bevillningsoch Ekonomie-Utskottens Betänkande, N:o i. villning för jagt, hvilken förteckning borde från predikstolen uppläsas och vid kyrkan vara att tillgå; att den, som funnes utöfva jagt eller djurfångst, eller utom rätter farväg eller farled medförde laddadt eller oladdadt skjutgevär, utan att till erläggande af ifrågavarande bevillning hafva sig behörigen anmält, borde hafva förverkat jaglredskap och gevär samt vara förfallen till io R:drs böter, till lika fördelning emellan angifvaren och praämie-fonden, oberäknad! ansvar, enligt gällande Jagt-Lagar; att enahanda påföljd borde drabba den, sorn utom den Socknens eller Stads område, der han hade sitt rätta hemvist, fusroes i utöfning af v i 1- lebråds-Jagt oell ej genast vid anfordran kunde förete vederbörande upphördsmans bevis, a.lt lian bevillning för året erlagt, eller till erläggande deraf sig anteckna låtit; att böterne för öfvermaga eller sådana personer, som i mantal ej uppfördes, borde af föräldrar eller målsmän erläggas; att åtal i dessa mål borde af en hvar få anställas, och att den, som ej erlade bevillning för jagt, borde anses oberättigad till prasmium för rof-djurs dödande. Utskottet, sota vid behandlingen af detta ärende inhemtat ej; mindre, att e» af Johan Eric Jansson vid 1828 års Riksdag vackt motion, af enahanda syltning, blifvit af Bevillningssamt Besvärsoch'
Ingenstacles iii clen genom de politiska förhallandena fra~nlrallade splittringen mellan samli$illslagren s5 stor som i Tyskland, ingenstiidas hsr lrlasshntet ' och den politiska fanatismen antagit si % viildiga diinensioner som dar. En samverlznn mellan den borgerligalwinnan och1rroppsai: betersl~an stöter dkför ännu 138 oöfverstigliga hinder. För de sedliga förhilllaudena hos sitt Irön har den tyska Irvinnan alltför liinge tillsliitit ögonen. Hufvndförtjiinsten att ha viiclrt sinn landsinaninnor tir cleras söinn i cletta afsee11.de tillkoii~mer fru liIa ?znn BieBer-Bölm genom sin propagaiida mot en hycldancle clnbbel~noi: nl och f8r en etidit och hygieriislct förbiittrad iip~3fostrni1. af iingdoinen. - Afveii i fr&amp;a om lrvinnans I-iittsliga sttill: ning Ilar Allg. clentsche E ' rauenvereiii verlint banbrytande. Epo: ligö- rande var en af föreningens stiftarinna fru Louise Otto författad skrift i cletta amno. Positiva politislin resultat har den tyslra lzvinnorörelsen föga att iippvisa. Erlrannandet af lrvinnnn sbom sjiilfstiiiidig individ i staten och sninhiillet later ii~: lnii viinta p&amp; sig. F; &amp; n livarje delalrtigliet i det offentliga lifvet, så val som från livarje offentligt einbete äro Iwinnorna uteslutna. De hafva hvarken sate eller st81nina i skolr8cl och i clen offentliga fattigoch barnaviklen, e j heller inom den lrommunala styrelsen.
St:rs beslut härutinnan, icke funnit Sig böra, med anledn. af förevande ansökning, vidtaga någon åtgärd. Det är under dessa förhållanden, då K. M. väl ansett förslaget förtjent af upmärksamhet, men funnit Sig af formella skäl hindrad att med anledn. af förevande ansökning vidtaga någon åtgärd, som jag tror mig å ena sidan icke visa någon brist på grannlagenhet, dä jag i enskild motionsväg tager mig friheten alt göra frågan lill föremål för R. Sius pröfning, och å den andra anser mig i högsta grad upkallad dertill, då intressenterne i ett för tvänne hela provinser så vigtigt företag utsett mig till deras målsman och ordfule i den Bestyrelse, som fått updrag att åt förslaget bereda framgång. Jag vågar således vördsammeligen föreslå: Att R. St. mätte för ifrågavarule företag, derest K. M., sedan de utförliga förslagen och ritningarne blifvit pröfvade, finnér för godt att i nåder bifalla dess verkställande, ställa till K. M:s disposition antingen det begärda anslaget, tvåtre djedelar af det upgifna kostnadsbeloppet, på de vilkor sorn i ofvan uplästa underd. ansökning äro upgifna, eller ock, om R. St:r finna för Rikets väl gagneligare att arbe tet i sin helhet utföres med Statens medel, hela koslnadsbe/oppet, med stadgande i båda fallen, att medlen få utgå ]6S Den 28 December f. m. på sådana tider alt arbetet må kunna börjas under loppet af år 1855 eller sednast år 1856. Hvad jag nu tagit mig friheten föreslå, står, såsom jag vågar hoppas, icke i strid mot det förslag, som i K. M:s nåd. propos. ang:de jernvägarna blifvit framstälda, då jernvägen emellan Vestmanland och Dalarna, i fall den anses såsom en liibana, visserligen i öfverensstämmelse med den nåd. propos:ns anda, kan öfverlemnas åt enskilda att med Statens bidrag fullbordas, och i fall den deremot anses såsom en stamlinia, kan bringas till verkställighet genom det senare alternativets bifallande.
Detta stadgande bör jemnföras med Canz. liOrdningens 22 §. der det heter: "Svenska Post* väsendet, så inom som utom Riket förvaltas , under CanzliStyrelsens öfverinseende, af ÖfverPoitDirecteuren och i afseende på hans skyldigheter, påbjudes dersammastädes, att han bör, när han "finnér några nödiga förändringar af den beskaffenhet, att dertill fordras ökade utgifter, hos CanzliStyrelsen det anmäla, Den l5 Marti i. 761 sorn deröfver sig yttrar, och sådsne liksasom andre Postvnsendet rörande mai , tiil Kongl. Maj.ts afgörande öfverlemnsr” Härigenom blir det klart, att Kongl. CanzIiStyrelsens, enligt Theöria, stadgade öfverinseende öfver Postverket, i practiken måste inskränka sig till ett beständigt bifallande eller gillande af hvad ()fver-PostDirecteuren föreslagit. Också lärer åtminstone enligt hvad mig blifvit försäkradt. QfverpostDirecteuren, på de sednare åren till förekommande af onödig omgång och till besparande af Kongl. CanzIiStyrelsens dyrbara tid ej sällan vändt sig omedelbart och direct till Konungen, hvarvid Svenska Postverket ingenting skall hafva förlorat. Den hufvudsaklige befattning med Postverket, som CanzliStyrelsen ännu återstår, är således, att, enligt Kongl. Brefvet af den 16 Martii 18 16, bifalla de utgifter hvilka erfordras när någon ny Postväska eller dylikt skall varda förfärdigad. 4;0. ”Vården och inseendet af alla högre och lägre läroverk samt uppfostringsanstalter i Riket, jemte Rcclessiastikverket i Lappmarken. Kommandes i anseende härtill, det hittillsvarande Canzlersgillet att upphöra, ägande CanzliStyrelsen, då mål, som röra läroverken och uppfostringsanstalterne hos styrelsen förekomma och hvilka i enlighet med den för CanzlersGillet, den 22 Oct.