Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Elfdalen tillverkas äfven väfskedar. Ett qvarnstensbrott i Malungs samt kalkstensbrotten i Rättviks och Ohre socknar bereda en del af dessa socknars befolkning penningeförtjenst både inom och utom orten. Likaså inbringa slipstensbrotten i Orsa en bruttoinkomst af 20000 R:dr åt dess invånare. Till binäringar för Elfdalens allmoge räknas ock arbetet vid porfyrverket derstädes, som helt och hållet af allmogen utföres. I Elfdals och Lima socknar smidas liar och hästskor till försäljning i Norge, äfvensom ståltrådsdragning och arbeten af ståltråd är en bi förtjenst. Fordom användes härtill af allmogen tillverkadt myrmalmsjern, men numera köpes ämnesjernet från bruken. Uti tvänne byar i Mora socken förfärdigas väggur, sorn kringsändas till flera provinser. Inom Hedemora socken tillverkas plogar, harfvar, liar, pannor med flera småsmiden, eom afsättas både utom och inom provinsen. Beredning af fårskinn och skinnkläder är den förnämsta binäringen i Malungs socken, likasom i Gagnef spånad och färgning af nöthår till täcken och mattor. De nedra socknarnas allmoge har hitintills haft sina största penningeförtjenster genom forsling af köpmannagods och andra effekter på vägarna till Gefle och Falun. Arbeten med plöjning och annat vid jordbruket omkring Falun bestridas till stor del af allmogen från Tuna, Gagnef och Bjursås. Gefleborgs Län, Gestrikland. Provinsen Gestriklands jernproduktion beror dels af de egna malmtillgångar, som förefinnas inom Thorsåkers socken, dels på tillförsel af malm och tackjern från Dalarne, Norbergs bergslag i Westerås län samt Dannemora i Upland. Den årliga jernmalmsbryt - 78 ningen inom provinsen, omkring 120000 centner, användes uteslutande vid inasugnarne i trakten. Malmförsäljning äger sällan rum.
Krono-Fishet vid Elfkarleby: om upphörande deraf Kronofordran, Silfversparrcs och Duvalls: angående liqvidcn deraf ,,,,,, f, Gyllenstjernska slägtens dito dito Kronofogde; se Utmätning; Läns-Kungörelsc. Kronohemman: att sådana må kunna försäljas och gå till galds betalning, ,,,, „ se Afvittring. Kronohemmanet Rinkeby i Stockholms Län: befrielse från arrende deraf , Kronoliemmansäboer; se Ekskog. Kronojord, inblandad med så kallad fyllnadsjord; tc Jemtland. 2- ^ B V) ~ 7r — v > g O 3 tt> rO ^ £: s? Riks-Slåndens Beslut. t/) G 5!l —1 -5 S» 5- tn elfi} crq -k O < no_ 0 S /Q 2. 3 as* EJ 3 P° 0 - ja; ST 3 P öq' 03 ro tn ro r-r Ridd. 0. PresteBorgareBonder N:o JN:o Adeln. Ståndet. ståndet. Ståiidct. I 34 b. Krono-Laxfisket vid Klabböle! cm eftergift uti i83o års arirende derför j, ,,,, , > > > Krono-Laxfisken i Westerbottens och Norrbottens Län: disposition deraf Kronolägenheterse Skatteförsäljning. Ki •ono-Rusthäll: om förändring i nu gällande föreskrifter om inskrifning dertill ,,,,,, Kronoskattehemman; se Ekplantering. Kronoskjuts: om Artilleri-hästars begagnande i stället derför, till forssling af Kronans spanmåls-och mjölförråd för vissa Garnisoners behof ,,, Kronoskjlitsén: om dess afskaffande ,,,,, Kronoskjuts-lcgan; sc Riksgälds-Contorct 38. Kronoskogar ; sc Rccognitions-skogsr. Kronotionde-spanmålen; se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, pag. 2. Kronotionde; se Markegångsprisen.
1001 Men, som tillräcklig uppsigt öfver eEterlefnaden, af hvad författningen föreskrifver, bör kunna vinnas genom Landsoch Stadsfiscalers samt Kronooch Stadsbetjent ters uppmärksamhet derå; anser Utskottet särskildta Brännvinsfiscaler icke vara behöflige samt tillstyrker derföre desto heldre deras afskafFande, som Utskottet har sig bekant, att dessa tjenstemän i mångå län icke blifvit tillsatte, och att, sådant oaktadt, större missbruk derstädes icke egt rum än annorstädes. Sist får Utskottet, till undanrödjande af allt missförstånd, anmärka, att, då Utskottet nu uppgifvit deförändringar, det funnit nödiga uti Kongl. Kungörelsen den 6 September i8i5> har det icke skett, för att derigenom på något sätt lägga hinder i vägen för Höglofl. Bevillnings-Utskottet, att yttra sig öfver brännvins-skattens fördelande, förminskande eller förhöjande. Detta allt, jemte flera Ledamöters särskildta Utlåtanden, varder Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsamt understäldt. Stockholm, den 18 Juli 1825. 1002 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, ZJtclrng af Protocollet, hållet inför Faksén^ Ilöglofl.
Visserligen bör det med tillhjälp af Iduns Modetidning gä som en dans att bestämma både färg oeh snitt på vårkostymen. Men man har ju ändå de intressanta butikronderna med väljande, prutningar och hufvudbry, och man har profningarna hos sömmerskan — förlåt, på atelieren! Och de damer, som spekulera på badorter, kunna redan nu börja sina konferenser med familjens husläkare för att få utrönt den lämpliga sjukdomen. Han måtte väl inte vara en sådan grobian, att han inbillar familjens (manliga) caput, att Ni är fullkomligt frisk! Åh nej, konkurrensen har lärt våra läkare att bli en smula diplomater. Och en badkur hjälper ju för allting, till och med för migrän och för » giftasvuxna döttrar ». Det är i all synnerhet i fråga om den senare åkomman som baden visat sig förträffliga, och ingen mamma med tre ä fyra oförlofvade riskerar väl någonsin att få nej af sin herre och man, när hon börjar göra små hänsyftningar, som peka åt Vestkusten. Annars ser det ut som om sydkusten i år skulle ämna bli riktigt fashionabel. Ronneby har icke allenast att bjuda på prinsparet Bernadotte, utan ställer också i utsikt ett kungamöte mellan Sveriges och Danmarks monarker. Det låter något! I hvad fall som helst har Ronneby en natur, som man väl fåfängt skulle söka maken till inom våra landamären. Men det är kanhända bäst att yttra sig med försiktighet, ty eljes kunde man tro, att jag är med i komplotten för att göra reklam för Ronneby, oeh det kunde rendera mig en tvekamp med » lansknekten Daniel ». Han håller på Marstrand, fastän han blef sårad där, sårad måhända i mer än en mening. Jag lemnar därför åt eder egen förträffliga smak att välja badorter — - åtskilliga sådana annonseras ju redan i Idun — oeh sommarnöjen och rekommenderar mig. Sommarnöjen ja! Se diir ha vi ännu en sak, som man kan fundera på, till dess Bötel kommer. SccBvola. Af » &lt;? a K t « s ». (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) Det är märkvärdigt att se, huru olika afkastning kan vinnas af samma höns under olika behandling och vård.
Fylgjorna i örnhamn visa sig hafva varit de bägge skalderna Gunnlög Ormtungas och Ramn Anundssons fylgjor. Deras kärlek till Helga den fagra, Torstens dotter, bringar dem i kamp med hvarandra, och de falla till sist båda i holmgång. Lik drömmens svan, som satt ensam kvar och hukade sig sorgset ned, sörjer Helga den fallne Gunnlög. Då gifter hennes fader henne med den raske och rike bonden Torkel, hvars fylgja var falken. Enär den uti djurhamn framträdande fylgjan ursprungligen hör tillsammans med den mänskliga kroppen, finnes det å andra sidan exempel på, att denna senare kommer att i drömmarne låna ett och annat från denna hamn, som själen sålunda tagit. En man drömmer t. ex., att han hugger en annan »sönder i midjan», och »det tycktes mig då», säger han, »att ett varghufvud satt på hans hals.» När biskop Fredrik, under sitt arbete för kristendomen på Island, en gång närmade sig Hägranäs ting, rusade hela hopen af hedna män upp emot honom och hans följeslagare under väldiga rop. Vapnen skakades emot sköldarne, och stenar kastades. Då sade biskop Fredrik, innan han vände om: »Nu går den dröm i fullbordan, som min moder i forna dagar drömde. Hon tyckte sig se ett varghår sticka fram på mitt hufvud, och nu jagas vi med fruktansvärdt våld undan som farliga vargar.» Naturmänniskan tänker sig icke blott djurvärlden besjälad; äfven den liflösa naturen, ja, t. o. m. konstprodukten äger för henne en själ. »I drömlanden», heter det hos Tylor, »bygga de döde karenernas själar upp husen med sina yxors själar och med sina knifvars själar tälja de sitt ris. Algonkinjägarnes skuggor jaga bäfrarnes och elefanternas själar, och på sina snöskors själar skrida de öfver snöns själ.» Kvarlefvor af denna uppfattning af det liflösa finna vi ännu hos nordmännen. Ja, t. o. m. i våra dagar döljer sig en räst däraf i namnen på skepp och lokomotiv.
Rikets Ständer utgingo således dervid från den grundsats, att de vid korrektions-inrättningarne anställde tjenstemän, för hvilka pensionsrätt då blifvit medgifven, borde, jemte det de minst 10 är derstädes tjenstgjort, i öfrigt hafva fullgjort de vilkor, som i afseende på civila tjenstemän i allmänhet äro för pensionsrätt stadgade och således kunna åberopa antingen 70 lefnadsår och 30 års oafbruten tjenstetid i Statens värf, eller 65 års ålder och tillhopa vid pass 40 tjensteår samt försvagad helsa. Men äfven om dessa vilkor skulle vara uppfyllda, hvilket icke i afseende på någon af de nu ifrågavarande personerna eger rum, torde uppmärksamhet böra fästas dervid, att tjensterna vid fångvården numera äro jemförelsevis ganska väl aflönade, samt att de personer, som dervid användas, i allmänhet först vid en mognad ålder, utan några särskilda vilkor i afseende på kompetens, antagas utan föregången anställning i Statens tjenst eller ock till befattningen förflyttas från andra tjenster, der de åtnjutit vida lägre aflöning. I förra fallet lära de sällan kunna uppfylla vilkoren för pensions erhållande, så vida de icke qvarstadna äfven efter det de upphört att för befattningen vara fullt lämpliga, och i sednare fället synes pensionen icke böra bestämmas uteslutande med afseende å tjenstgöringen och aflöningen vid fångvården, der tjenstetiden oftast blifver jemförelsevis kort. Det synes således temligen uppenbart, att de vilkor, som i allmänhet gälla för pensionsrätt åt civila tjenstemän icke äro tillämpliga å de vid sjelfva fångvården anställde personer, utan endast egnade att bibehålla dem vid tjensterna äfven efter det de blifvit för befattningarne otjenliga och i öfrigt föranledande antingen ett orättvist betungande af Statsverket eller den uttjente tjenstemannens fullkomliga hjelplöshet.
Män, mätte i Räder tillförordnas att, med odelad uppmärklamhct pä bela LagWerket, i detta afseende utarbeta ett ku ständigt förslag, hw-lket ä nästa Lagtima Riksdag kunde Kongl. Majis och Riksens Ständers granskning och b^ stut öfwerlemnas, i sammanhang hwar» med de jemwäl bifogat ätstilliga Memorial, som, under sistförflutne Riksdag till Riksens Ständer ingifne, icke kum-at af dem företagas, dels i anseende till det inflytande de synts äga pä LagWerket i det hela, eller större delen deraf, dels i anseende till deras egenskap att fordra en widlöftigare befattning än som nnd Riksens Stän. ders öfriga göromäl kunnat förenas; hwilka 614 Den 2i September. Memorial Riksens Ständer önskat att Kongl. Ma; t täcktes till öfwerwägande af bemälte Comits i Näder läka öfwerlemna. Uti Riksens Ständers nnderdäniga strif. welle angäende Stats-Regleringen hafwa de deremot anfort, att som Lagförklaringar enligt 19. §. ai^ Regerings. Formen komme att gif. was af Högsta Domstolen, ansäqe de den förut härtill förordnade Lag-Commistionen böra upp» höra; i följd hwaraf det arfwode af 166: H. som för en Secreterare wid denna Com» mistion pä Stat warit anflagit, borde wid den däwarande Jnnehafwares afgäng indragas. Kongl. Maj:t, som finner vesta Riksens Ständers beslut icke wara stridiga, dä det förra har afseende endast pä en tillfällig och det senare pä en fortfarande anstallt, är likasom Riksens Ständer öfwertygad om angelägenheten deraf, att Rikets Lagwerk, sammansatt af mäng. falldiga under olika förhällanden och med olika affigter skapade Författningar bringas till enhet och sammanhang Kongl.
Jag förklarar således för dig Julie, att om du t. ex. säger mig att den der herren, som just nu gick sin väg, är vacker, så anser jag mig derföre icke hafva några skäl att tro honom verkligen vara så, utan jag vet då bara hvad du tänker om honom. Gustaf, (ifrigt) Men – bästa Morbror – hur kan man taga fram ett sådant exempel? Jul ingen måste möjligtvis kunna finna Herr Säfling vacker. Han är ju så mager och blek – alldeles gul nästan; och ett sådant ansigte sedan – en sådan hållning! Julie: Gösta lilla, hvad du är nogräknad i afton! Jag försäkrar dig; att Herr Säfling alldeles icke är ful; hans ögon äro väl de skönaste och uttrycksfullaste man någonsin kan se. Gustaf (skrattar tvunget): Du tycks verkligen hafva läst dig ganska djupt in uti dem. Julie: Åh hvad det beträffar, läser jag just så ytligt eller så djupt, som jag behagar. Onkel T. Tyst, tyst kära barn. Om Ni icke voren uppfostrade tillsammans såsom syskon, kunde man frestas att kalla detta kärleksgnabb, och min sann tror jag icke att Gustaf är jaloux på Herr Säfling eller hvad han heter. — Gustaf skjuter häftigt på sin stol, liksom han ämnat stiga upp derifrån, men besinnar sig och blir sittande – han rycker till sig en bok, öppnar den och fastän sidorna på det uppslagna stället råka vara utan bokstäfver, läser han ganska uppmärksamt. Julie kommer ihåg, att hon någon gång måste sluta sin remsa och låter synålen gå hurtigt af och an öfver mönstret. Onkel T. (sedan han med hemlig förnöjelse en stund betraktat det unga brydda paret och tagit sig en pris snus): Bevars Julie hvad du är flitig. Dina Föräldrar äro sannerligen H:r Säfström stor tack skyldiga, ty de der vackra talena han hållit för oss i eftermiddag, tyckas ha omvändt dig till flit – och väl var det för den arma remsan åtminstone.
Jag vågar vördsamt hemställa att beslutet om uppskof måtte gälla, hvad 4:de och Sale punkterna beträffar, endast BorgareSt. och hvad 5:te punkten beträffar endast BondeSt. Uppå härefter framstälde särskilde proposn-, beslöt R. o. Ad., att med pröfningen af 4ule oell 8:de punkterne uti ifrågavar. mern. skulle anstå tills underrättelse ankommit, huru dessa punkter af BorgareSt. blifvit afgjorde, samt med pröfningen af 5:te punkten i mern. skulle anstå tills underrättelse ankommit, huru samma punkt blifvit af BondeSt. afgjord. Föredrogs å nyo Const.Utsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda mein. IV:o 2, med uppgift å hvilande förslag till ändring i grundlagarne. De i detta mern. anmäldta förslag företogos punktvis till öfverläggning och afgörande: lista punkten: Ii. M:s nåd. propos. af d. 30 Oktober 1844,. rör:de organisationen af Högsta domstolen. Reger ings-For men. §. 17. Konungens Domsrätt skall uppdragas minst Tolf af Honom utnämnde lagkunnige män, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uti Domare-embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justitie-Råd och utgör,a Konungens Högsta Domstol. Deras antal kan ej ökas utöfver Tolf, med mindre Honungen och Riksens Ständer, de sistnämnde i den ordning, som för anslagsfrågors afgörande finnes stadgad, sådant besluta, i ändamål att Högsta Domstolens ledamöter må kunna tjenstgöra pä a fdel. lingar. 136 Den 19 la n ua r i f. m. §• 22. Uti Högsta Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fern ledamöter, så ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense. Ofver vigtigare saker skola minst Sju döma. Ej må flera än Atta ledamöter på en gång i pro/ningen af något mål deltaga. §. 24.
Silverstolpe. S. D. Den 29 Juli. S. D. V jtJ slutelig föredtagning af Statsoch Banco-Utskottens samfädta den lyrde dennes på bordet lagda och den 23 återremitterade Betänkande af deni5:de, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Götha Canal ar-^ betets fortgång och ytterligare befrämjande, jemte Banco-Urskottets dermed gemenskap ägande M etnorial af den i3:de Juli, återremitreradt den 22tdra, och båda Utskottens san\fä:dta svar af den 2 5:te dennes, hvilket den 2 yrde blifvit första gången upp^st, stannade Hög ofi. Ridderskapet och Adeln, efter föregången profning punktevis, häröfver uti följande beslut; 1:0 'att, en’igt sednare Alternativet af .dea uti ingressen af första Betänkandet framstälda proposition, den föreslagne anmärkningen emot Canal-Directionen eller dess Chef skulle förfalla. 2:0 Den irsta punkten af samma Betänkande, angående Canal-Bolagets förpligtelse i afseende på inrättningen af dessDiscont-rörelse, bifölls. 3:0 Bifölls, enligt irsta Alternativet af propositionen i 2rdra punkten, att bidraget skall utgå årligen, från och med innevarande år till och med år 1820. 4:0 Bifölls 3:dje punkten, om vilkor för bidragets utbetalning. 5:0 Bifölls, enligt 2:dra Alternativet af 4ule punkten, det deruti föreslagne byggnadsbiträdet af 300,000 R:dr årligen. 6:0 > 43* Den 2 g 3lili. 6:o
Maj månad upprättades, har Utskottet funnit sig böra hemställa, alt uti Rikets Ständers, i anledning af Stats-Utskotlets Utlåtanden rörande Statsregleringen, afgående skrifvelser måtte få intagas den underdåniga anmälan , att Rikets Ständer äro betänkte alt, vid Riks-Statens upprättande, uppgöra en förnyad fördelning af de olika Hufvud-titlarne, till beredande deraf, att anvisningar på samma Hufvud-titel icke må bero på olika Departements-Chefers föredragning. Dock som, enligt hvad Utskottet inliemtat, svårighet vid medlens anordnande skulle möta, derest icke vid årets början finnes bestämdt, å hvad Titel hvarje anslag bör förekomma, har Utskottet tillika skolat föreslå, att Rikets Ständer ville besluta, att, så framt Riks-Staten med den nya titelfördelningen icke före delta års slut varder fastställd, anslagen för nästa år må i räkenskaper ne upptagas å samma Hufvud-titlar, hvarå de uti Rikets Ständers angående Stats-regleringen afgående, här förut omförmälde, skrifvelser komma att uppföras. Stockholm den 19 November 1840. N:o 3T1 Smts-Ut slottets Memorial, N:o 5V» i. $ N:o 371. Ank. tffcl Exp. CJtslt. dea 20 Noveni feer, kl. 13 midet. Memorial, med förslag till volcritigsproposition, i anledning af Miks-Ståndens vid af görandet af Utlåtandet N:o 345 fattade skiljaktiga beslut, i fråga om löneanslaget för Carolinska Medico-Chirnr gisle a Institutet. (U. A.)
Då emellertid den tidsutdrägt. som derigenom uppkomma, icke är af någon betydenhet, och proceduren i och för sig är mycket enkel och väl med billighet och rättvisa öfverensstämmande, måste jag tillstyrka bifall till Utskrts förslag. Gr. Anckarsvärd: Jag afstår från mitt yrkande på återremiss. Ofverläggningen förklarades härefter slutad och Utskits förslag blef, uppå framställd propos., af K. o. Ad. bifallet. 7:de, 8:de och 9:de punkterna (sid. 11, 12 och 13). Utskits hemslällanden biföllos. 10:de punkten (sid. 13 och 14). Gr. Anckarsvärd: Jag tager mig friheten hemställa till Hr Ordföranden i det Sammansatta Utskit. hvilken anledningen kan hafva vant dertill, att uttrycket »30 års oqvald besittning» blifvit utbytt mot »urminnes häfd». Sistnämnde uttryck förorsakar ofta, till följd af sin obestämdhet, en mängd rättegångar och processer, då deremot det af Lag-komitéen begagnade uttryck »30 års oqvald besittning» eger ett stort företräde fram för det andra, just genom sin bestämdhet. Jag är mycket belåten med Utskits förslag, men skulle önska, att, i stället för uttrycket »urminnes häfd», infördes »30 års oqvald besittning». Gr. Sparre: »Urminnes häfd» är i vår nuvide lag upptagen bland laga fång, men ingenstädes deri talas om »30 års Den 16 Maj. 407 oqvald besittning», oell då det icke torde vara skäl att allenast i fråga oin skifte införa en olika benämning för samma sak, kan jag icke finna att Utsk:t kunnat handla annorlunda än det gjort. Gr. Mörner: Jag vill visserligen icke h. o. h. bestrida, att i det af Utsk:t framställda förslag kan ligga åtskilligt godt; men jag ber att få fästa det Höglofl. Ståndets uppmärksamhet på de inkonseqvenser, hvartill förslaget kan leda. Utsk:t tillstyrker, »alt R.
Nej, blandade med Ja; hvarpå Hr Frih. o. Ordfiden hemställde om It. o. Ad. behagade bifalla detta mom. med den af Hr Cederschiöld föreslagna förändring, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Härefter förekom I)tsk:s hemställan i fråga om Hr Bibbings och Hr Bodells yrkande om upluifvande af den så kallade Sakramental-lagen, och anfördes härvid af: Hr Adlercreutz, Axel: Under de allmänna öfverläggnin garne med afs:de på denna fråga nödgades jag, till följe af Hr Gr. o. Landtnäs illamående att sammanfatta mitt yttrande inom så trånga gränsor som möjligt. Måhända blef jag till följd deraf icke så tydlig i min framställning som jag skulle önskat; ty mitt yttrande har i tryck blifvit återgifyit på ett högst ofullständigt sätt. Jag begagnar mig derföre af detta tillfälle att redogöra för min upfatt - Den i November e. ra. ning af frågan. Uti min Betänk, vidfogade reservation kar jag förklarat, att jag gillar den inom Kyrkan antagna ordning, att Sakramentet i alla vanliga fall af prest utdelas ock förvaltas, men jag kan icke erkänna någon Statens rätt att med sina strafflagar gripa in på det kyrkliga området. Då de ifrigaste förfäktare af landsförvisning såsom påföljd för affall sökt försvara denna påföljd, på den grund att det icke vore något straff, emedan de inse att verldsliga straff icke böra användas i rent andliga ting, så bör väl så mycket mindre verldsliga straff tillämpas på öfverträdelser af endast en andlig ordning. Då emellertid frågan genom de öfriga Ståndens beslut redan har fallit för denna Riksdag, så vill jag icke genom något yrkande föranleda en discussion, utan åtnöjer mig med att nedlägga min protest mot den enl. min tanke obilliga och orättvisa Sakramental-lagen. Sedan härefter, uppå förfrågan af Hr Carlheim Gyllenskjöld, undert.
Dl:dr 9,698,190. åpärvid anmärkeS, att eburu, i affeende på tnfomfl? beräkningen, den olikhet för innevarande år emot de föl? jande äger rum, att £udmedlen, t aHmänbet upptagne tid 2,950,000 9v:dr årligen, odj Q3rän»inS?brännings?afgiften tid 750,000 9c:dr icfe kunnat för år 1835 beräknas bögre, än de förre tid 2,700,000 fK:dr od> den fednare tid 430,000 £K:dr; bafwa lifwäl, enär en extra ©tatébrifl?©umma af 570,000 9v:dr blifvit af £>fi på 3likSgäldS?€ontoret anvifad, att för innevarande år bådas ©tatS-^erket tid? banda, ^ullmedlen ocb £3rän»inS?bränningö?afgiften jern? »äl för detta år blifvit upptagna till det bögre beloppet, äfvenfom den årliga ©tatS?fpEnadS?©umman från Dliks? gäldS?€ontoret är vorden, tid följd deraf, beräknad tid ofvannämnde belopp af 1,145,190 £K:dr. 5or 3\tk0gåld0?Contoret: ifterfloden af Alllmänna ^evillningen, fedan npfjbe? rörde ©tatSfpllnadS ? ©umma derifrån blifvit afdra? gen, 1,156,500. €entonalen . nåd till 10,000 9l:dr årligen; men forn denna afgift redan ingått vid beräkningen af 9vikSgäldS?€onto? vetö egna oberoende tillgångarmed transport SH:Dr 3,500. 1,195,500. 9,698,190.
Ridr 44 10 Banco, för till Carl stads Läns Landhöfdinge-Embete afsönde, men vederbörande Låntagare ej tillhandakomne Odlingslånemedel, blifvit, enligt Rikets Ständers BancoUtskotts beslut af den 8 Mars i83o, förde inom linien, samt den andel deraf, som Landshöfdingen Johan af Wingård är vorden dömd ersätta, blifvit afskrifven, på sätt 1835 års Revisions-Berältelse (pag. 3i) upplyser;' men Bankens Fiscals-Embete, inför Kongl. Majlis och Rikets Svea Hof-Rätt, emot Lands-Kamereraren i nämnde Län, Kammar-Rätts-Rådet Svante - 39 - Lindberg, utfört serskild talan om ersättning för 2000 R:dr af berörde medel, såsom ankomne till Landshöfdinge-Embelet, under en tidpunkt, då samma Embete förvaltats af bemälde Kammar-Rätts-Råd jemte f. d. Lands-Sekreteraren Kleman, samt Hof-Rätten, i Utslag den 1 g October i833, af anförde skäl, funnit Kammar-Rätts-Rådet Lindberg icke kunna undgå, att, i händelse af brist hos Kleman, ansvara Banken för godtgörelse af desse 2000 R:dr, med derå löpande 6 procents ränta, från den 1 November 182 t, då medlen från Banken utassignerades; så, och efter det Hof-Rättens beslut härutinnan blifvit af Kongl. Maj:t, medelst Utslag af den 14 Februari 1838, faststäldt, har Bankens Fiscals-Embete, dels hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Carlstads Län, anhål lit om verkställighet af delta Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag, dels ock, enär härvid yppats, alt annan tillgång til! det ådömde beloppet icke fanns hos Kammar-RättsRådet Lindberg, än hans innebafvande Landskamerernre-Lön, yrkat införsel lili hälften af samma