Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddcrskapets och Adelns lstsnum de» i September 1809. S. O. Efter behörigt öfwerwägande ansäg Riddcrskapet och Adeln för sin del de Ombud, hwilka komma att utnämnas att/ä Riksens StänderS wägnar öfwerwara uptcckningen af för detta Konungens egendom, böra förses med deri föreskrift: Att ef, ter sig företeende omständigheter yrka och iagtkaga Rikets och Riksens Ständers rätt i hela betz widd, och efter fulländad uptcckning till Riksens Ständer inkomma med berättelse om deras förrättning, samt de omstän, dighetcr, hwilka med densamma äga sammanhang; och skulle de öfrige rcspcctivc Ständen genom Utdrag af Protokollet härom wänligcn underrättas, klt tuprs. Herr bkorcisnsioips, ^n6srs, erinrade att ben gjorda anmärkningen rörande de 4 Millionerna i benna Instruktion borde tilläggas och Ombuden anbefallas att denna fordran bewaka. Herr klingspor, 6srckt, conformerade sig med Herr blorstensiolps. An - Den i September 79 Andre af Ridderskapcts och AdrlnS Ledamöter ansägo all Rikets rätt inbegripen i de försiagnc ordalagen; hwarfbre Protocolls,-Utdraget godkändes och genast expedierades. Föredrogs Constitutions-Utskottets den Augusti uplästa och pä bordet lagda Memorial, rörande den af Herr biorcianknlps, kristers, wäckta frägan, huruwida icke hädanefter Konungens med Hemliga Uttkottet communicerade Propositioner, som hos Riksens Ständer föredragas, mätte ätföljas af Ledamöternas serskildta fast i allmänna termer meddelade yttranden af tilstprkan eller afrädande m. m. Herr kstoräsnstoipe, ^nöarz.
Mina tankar voro för upptagna af allehanda friska intryck, som ombytet förde med sig, och den vackra vinterdagens lätta luft lockade min fantasi till vådlig flykt genom oändliga, frostklara vidder. Den dalade hastigt nog i staden, som vi lämnat nyss. Där fans så mycket, som bekymrade och retade mig. När den första glädjen vid afskedet därifrån var öfver, togo tankarna fatt på staden igen. Nu hade, bland annat, det gamla gymnasiet för icke så länge sedan ändrat namn och lektionsplan. I stället för de gyllne uniformsknapparna med lyror, de blå syrtuterna och de vuxna studentlater, som den närmast föregående gymnasistgenerationen lade an med så stor själfkänsla, och hvilka förskaffat den ett så orubbligt anseende öfveralt, hade vi inga yttre tecken alls på vår värdighet. Vi hette nu och voro rätt och slätt lyceister, alldeles som förste, bäste pojkvasker på lägsta klassen. Och vi hade likväl kommit öfver fjärde klassen och voro både i kunskaper och år jämbördiga med de forna, afundade och uppburna gymnasisterna! Det var en af mina största sorger, och jag vet att den hvilade tung på mången annan sextonåring, som måste röka sin tobak i smyg och passa på att tömma sitt punschglas så, att lärarene ej fingo nys om det. Sådant hade aldrig bekymrat de gamla gymnasisterna. Det djupa medvetandet om min orättfärdiga ringhet gaf mig ingen ro, ty det var just ute på landet under ferierna som man kunde bära sin värdighet stoltast. Jag gaf mig så hän åt min bitterhet, att jag nästan afundades kadetterna deras uniformer och själfkänsla, fast det var långt under min värdighet. Och jag fann på intet medel att höja mig till den framstående ställning, som egentligen tillkom mig. Snölandskapen drogo förbi mig med sin strimma mörk skog i fonden, det ena efter det andra. Hästen gnodde i väg uppför backe och utför backe, fimmelstängerna rasslade, bjällran på seldonen höll takt till farten med nyckfulla, små ljud i backarna, men på slät väg med ett jämt och starkt klingande, som väkte eko, när det bar af in i grofskog eller en bärgsbrant råkade finnas i närheten.
Det andra yttrandet tillhör William K. Sulliwan, kemist vid förutnämnda Irländska Museum, och igenfinnes i ett af honom utgifvet arbete, ronde hvilbetsindustrien i England. Det utgör en vederläggning af de inkast, som industriens motståndare, och deribland i främsta rummet D:r Liebig, gjort om näringens olämplighet, till och med onaturlighet, samt lyder sorn följer: ”Enligt några få, och ibland dem en mycket framstående auktoritet, har hvitbetsindustrien ingen framtid, emedan nemi. sockerröret är rikare i sockerhall än betan, och emedan totalvigten af socker, som inneliålles i sockerrör af en acre, är större än i betor på en lika jordrymd, och ali, efter någon tid, hela denna sockerhalt kommer att kunna utdragas genom någon hittils okänd process, och att, när detta skett, priset på kolonialsocker kommer att falla så lågt, att det blir omöjligt för hvitbetssocker att dermed uthålla täflan. Men om samma sätt alt argumentera användes på all annan industri, fruktar jag att all sådan komme att uphöra. Jordmånen i Polen, provinserna vid Don och utefter lägre Donau är utomordentligt rik, jordarrenden och afgifter äro mycket lägre än i Stor-Britannien, klimatet är bättre egil ad t för odling af hvete och andra sädesslag, och arbetskraft är ymnig och billig. Vi böra derföre.uphöra alt odla säd, emedan en eller annan dag landtmännen i nämnda distrikter kunna kalla vetenskapen till hjelp och komma i besittning af alla de fördelar, som Brittiska åkerbruket genom skicklighet, kraft och ihärdighet har förvärfva!. Delarne utefter Missisippi och dess bifloder besitta några af de största fördelar i verlden i och för framalstring af jordbruksprodukter. När arbetskraft blir ymnig och billig, och skicklighet blir använd, kunna dessa trakter förse hela Europa med lifsförnödenheter. Låt oss derföre uphöra med åkerbruk.
Amortissements-fonden för 1860 års jernvägslån: under December 1860 R:dr 977,333: 33. » April 1861 » 488,666: 67. » Augusti » » 977,333: 33. n April 1862 » 488,666: 67. » Juli » » 300,000: — » Augusti » » 677,333: 33. eller tillsammans 3,909,333: 33, I fråga om tiden för hädanefter förestående utbetalningar af ränteoch amortering sansläget för 1860 års jernvägslån, hvilket anslag hittills delvis utgått, hafva Fullmäktige beslutat, att detsammas hela årliga belopp skall från och med nästkommande år och tillsvidare under Maj månad hvarje år utaf Riksgälds-kontorets medel utbetalas till den för sagde lån beviljade liqvidationsoch amortissements-fond, dock nied iakttagande, att genom denna förändring i de förra utbetalningsterminerna för ifrågavarande anslag detsamma icke under något kalenderår kommer att utgå med högre belopp än den summa, 1,406,000 R:dr. hvartill detta anslag vid sednaste riksdags statsreglering beräknades och bestämdes. För att, på sätt förut afgifna revisionsberättelser innehålla (1860 års revisionsUtredning «/ berättelse, sid. 47 —48, och 1861 års berättelse, sid. 50—51) äfven i denna berättelse medallmänna fedela en sammanfattad utredning af hvad den till Riksgälds-kontoret för hvart och ett af riUmngem id de sednaste åren influtna allmänna bevillning utgjort, hafva Revisorerne ansett sig böra "ja ' opp' låta uppgöra oell här intaga nedanstående fortsättning af de utredningar i sådant afseende, sorn föregående berättelser innefatta, samt dervid tillika uppgifva det belopp, hvarmed Riksgälds-kontorets inkomst af allmänna bevillningen för de sistförfiutna åren öfverstigit den för samma år, enligt då gällande bevillningsförordning, påräknade årliga bevil lningssumma.
Jag yttrade redan då att jag ansåg en förklaring angide giftorätten böra, om den skulle vara rättvis, äfven åtföljas af en dylik förklaring ronde arfsrätten. Familjerättens båda beståndsdelar äga i min tanka ett oskiljaktigt, eller åtminstone ganska nära stående, sammanhang. Af Gr. Sparre, Erik, väcktes också vid samma tillfälle en motion derom, att den nya arfslagen icke mätte retroaktivt beräknas. I anseende till riksdagens då ganska nära förestående slut, blef denna motion, likasom Frih. Tersmedens, utan något slutligt resultat. Då olikhet i arfsrätt äger grundad anledn. i barnens förhållande sins emellan allt efter könens skiljaktighet, lika såväl som en dylik olikhet bör efter min tanka exsistera i afseende å giftorätten i anseende till makarnes inbördes förhållanden, så anser jag så mycket mera att den nu föreslagna förklaringen ronde giftorätten bordt åtföljas af en dylik ronde arfsrätten. Uti denna punkt ägde åtminstone konseqvens rum vid förändringen d. 19 Maj 1845: att man lät familjerättens båda beståndsdelar åtföljas. Det skulle emellertid kunna synas vara opolitiskt gjordt att, då man hyser en sådan öfvertygelse som jag, föredraga framför en sådan lagens tillämpning, som nu flerestädes äger rum, den som genom den föreslagna lagförklaringen kunde åvägabringas, emedan derigenom den nuvar. generationen skulle insöfvas i ovisshet om de verkningar, den nuvar. lagen kunde åstadkomma. Saken utur po - Den U Februari f. m. 371 litisk synpunkt sedd, borde jag dä ingenting högre önska, än att Gr. Mörner i detta hänseende måtte få sin vilja fram, då han yrkat afslag på Utsk:s betänk. Likväl får jag säga, att jag icke alldeles är ense om hans betraktelsesätt, i juridiskt hänseende. Det bör dock härvid af mig befaras, att synas alltför förmäten, då jag ifrågasätter att ställa min åsigt ur juridiska skäl emot en dermed olika af Gr. Mörner yttrad. Men jag har önskat få uttala den jag hyser.
Efter att Iiafva påpekat, Iivilka ansträngningar vederbörande göra för att hindra ocli lindra sidana landsplågor som pest, Iiungers~iöd ocli krig, iitbristcr fórfattarcn: .Men liar då någon farsot iiiider senast förflutna tider varit si olycksbringande ellcr visat sig till sina följder så förderflig som branvinsmissbruket! Har n5gon hungersnöd bortryckt s i många menniskor eller förnedrat samt sa till själ som kropp förderfvat s3 många som bräiivinsinissbruket. : Halva några yttrc fiender så hotat svenska folkcts sjelfbestånd, som deii inre fienden briinvinsmissbruket nu gör. : Nej, intet af allt detta. Hvarfore foretngas d4 r j rrfigra gmomgripande t2gRrdcr for att bckRmpa och bcscgra denna inre fiende? * Inför en sädan allvarlig angclägenlict iii8ste alla liknöjdhetens invändningar forstumnias. Den, soni liar genom sitt votum kan uträtta något godt, men uraktlåter det, ädrager sig likavisst en skuld soni den, Iivilken positivt befrämjar det onda. Hurudan skulle val då den qviniia vara, som har ville svika sin pligt? Hvem skullc ej akta det för cii förin311 att med sitt votuni bidraga till att Iiejda en nationalolyckal Valjen derförc till stadens fortroendcin5ii personer, som ifra för nyktcrhctcu. Oni I ej kunnen taga reda på rdgot annat oni den blifvande kandidaten, så skaNcn eder åtminstone visshet om huru vida han vill göra allt, som i hans makt star, för att bekämpa den demoniska dryckenskapslasten. På stadsfullniaktiges ini 86 tiativ beror ju till ej ringa grad tiderna för forsaljning af spirituosa, och vi veta, att en del herrar agitera for dcssa tiders utsträckning.
Häraf synes det alltså, att för bägge åren ett sammanräknadt Öfverskott af 58,447 R:dr 45 sk. 7 rst. uppkommit, deraf likväl, enligt hvad anmäldt blifvit, endast 25,7o5 R:dr 12 sk.. 7 rst. till StatsVerket ingått. Uti Revisorernes Berättelse förekommer vidare, att ersättningen för penningar, hvilka varit inneslutne uti bortkomne recommenderade Bref blifvit förskottsvis utbetaldte, nemligen År 1829 . „ 1000: \ ( c ) Härvid har ÖfverPostDirecteursEmbetet ansett sig böra tillägga, det Räkenskaperne jemväl visa, att af den förstnämnde Summan blifvit återgäldade 472 R:dr och att liela förskottet för år i83o likaledes är vordet PostCassan ersatt, hvadan endast det återstående beloppet 592 R:dr 44 sk. 10 rst. ännu balanceras, under afvaktan på Nådigt afgörande af de underdåniga Besvär, som i frågan om denna Summas ersättande blifvit hos Eders Kongl. Maj:t anförde. I anledning af hvad derefter utaf Revisorer ne angående liquiden med Styrelsen af Motala mechaniska Verkstad för byggnaden af Ångfartyget Motala blifvit anmäldt, får ÖfverPostDirecteursEmbetet i underdånighet upplysa, att ehuru Verkstads-Styrelsen förklarat sig icke vara nöjd med den, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 11 Februari i83a, erbjudna och sedermera jemväl uppburna betalningen af 108,000 R:dr i ett för allt för sä väl sjelfva Fartyget som den särskildt förfärdigade ångpannan af Koppar, Styrelsen likväl ännu icke i Rättegångsväg sökt göra sina anspråk på en högre betalning gällande.
Reservationer å riksstats-anslagen Odisponible uppbörds-medel den 1 September 1857, nemligen: Restantier: Proprie-balanser, tillhörande det egentliga stats-verket. B. till 1859 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 5. Stats-verkets arund ttehet. Ingående balans: Pondens behållning vid 1857 års början, bestående af: Inventariers värden Behållning af spanmål och proviant af bergs-effekter Utestående krono-uppbörd den 31 December 1856: Resterande den 1 September samma år: Anmärkta poster Proprie-balanser Fordringar: Hos riksgälds-verkets fond: Återstoden af 1842 års statsfyllnads-summa I allmänhet 251.274: Efter afdrag af: Skulder : Till ordinäre stats-réglerings-fouden för: Reservationer å riks-stats-anslagen Odisponibla uppbörds-medel: Resterande den I September 1857: Anmärkta poster, tillhörande det egentliga stats-verket, Proprie-balanser, dito dito, Till extra stats-reglerings-fonden för: Reservationer å extra stats-anslagen 626,086: 25: — Till riksgälds-verkets fond för: 1856 års bidrag till bestridande af de på Riksgälds-konto ret anvisade stats-utgifter 1,481,380: Andel i öfverskotter och besparingar: Utgörande netto 17,288,726: o. 8,: Credit. Utgående balans: Fondens behållning vid 1857 års slut, bestående af: Kontanta behållningar Inventariers värden — Behållning af spanmål och proviant Dito af bergs-effekter Utlånta medel Utestående krono-uppbörd den 31 December 1857: Resterande den 1 September samma år: Förskotter till liqvid och redovisning Anmärkta poster Proprie-balanser Fordringar: Hos riksgälds-verkets fond: r> Återstoden af 1842 års statsfylluads-sumina 450: —- Efter afdrag af:
November månads utgång kunde få anvisning på de lottor, vid hvilka levereringen skulle ske, de förmodade, alt ingen svårighet för socknemännen kunde uppkomma, att, inom den i Kongl. Förordningen den 12 Oktober 1725 bestämda tid, på första åkeföre dem framföra, kommilterade i underdånighet föreslagit, att då så väl Länssom Bergsstyrelsen, härom tillfrågade, uppgifvit, det några hinder icke mötte för den tidigare anordningen i detta afseende, endast förslaget till kolens fördelning inlemnades till Kongl. Majits Befallningshafvande under September i stället för Octöber månad, men ofvannämnde fullmägtige icke haft sig uppdraget, alt öfver denna, först vid protokolls-justeringen vackla, fråga något yttrande afgifva, Kongl. Majlis Befallningshafvande målte erhålla föreskrift att i della ämne höra vederbörande, och, i händelse de skulle finna sig hugade för ändring i tiden för kol-levereringen, då vidtaga nödiga åtgärder, på det att koldisposrtionen må tidigare än nu kunna komma till vedeihörandes kännedom. Hvad sålunda förekommit tillika med hvad så väl Kammaroch Bergskollegieine, som de till uppgörande rff förslag lill skatteväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling utsedde kommitlerade, uti särskildte afgifne underdånige utlåtanden, anfört, har Kongl. Majit tagit i öfvervägande, hvarjemte, i sammanhang med ofvan omförmälte ämnen, Kongl. Kongl.’ Majlis Nåd. PropositionN:o 9.' 39 Mäj:t lill nådig pröfning förehaft de af Rikets sednast församlade Ständer i underdånig skrifvelse den i5
A propos af markisinnan (hvars personliga connaissance jag riktigt afundas er, min bäste herr grefve): det var ju hon och hennes protégé, ministern Duc de Choiseul, som förjagade Jesuiterne ur Frankrike? Jag hyser, som ni vet, herr riksråd, inga preventioner och är ingalunda bigott; men ändock förekommer mig denna ordens upphäfvande såsom ett öfveriladt steg, betraktadt ur politisk synpunkt. Thronen har ej pålitligare skyddsvakt, än just desse katholske andlige. De taga vid alla tillfällen parti af konungarne och den monarkiska principen, och uträtta regenters ärenden med en admirabel savoir faire, finesse och takt. Min ädle stamfar, Wasaättens förste konung, afskaffade katholska läran sannolikt af financiella motiver. Clereciet innehade i hans tid en stor förmögenhet, som han behöfde för rikets behof. Derföre gjorde han sig och Sverige protestantiskt, och skaffade på detta sätt nödiga ressourcer. Nu är förhållandet helt annat, och om vi ej redan vore goda Lutheraner, så skulle jag sannerligen fundera på saken mera än en gång, innan jag afsvure romerska kyrkan. Katholska presterskapet här visar mig lika mycken respect, som sina egna prinsar af deras egen religion: ja, fullt ut så mycken, som någonsin presterskapet i mitt eget land. I Frankrike äro också presterne i allmänhet mera hommes du monde, än hemma i Sverige. Abbéerne äro riktiga petits maîtres. Jag har sällan varit i sällskap med någon interessantare menniska, än cardinal de Bernis, som tillika gjort fureur som poet. Alla med en mun beklaga sig, att katholikerne ej hafva eget kapell i Stockholm; och ni kan väl förstå, att jag lofvat dem ett sådant, när jag en gång blir konung sjelf. Det finnes ett par ex-jesuiter i Versailles, som fått tillstånd att vistas här, för att fortsätta litterära arbeten, af mycken étendue och merite, hvilka de länge hållit på med. M:me Du Barry har tagit dem under sin synnerliga protection, emedan de varit en mauvais odeur hos fru de Pompadour.
Han uträttade sålunda för dem hvad han förmådde under trycket af den tunga, blygrå atmosfer, som under 1870-talet lägrade sig öfver vårt literära och politiska lif. Först verkstälde han öfversättningen af Herman Hettners arbete om franska literaturen under 18: de årh. (utkom 1872), i hvilket Voltaire och Rousseau framstäldes mera sympatiskt än man hos oss annars varit van vid. Under åren 1874 — 76 utkom hans med talrika literaturprof försedda bearbetningsverk » Verldsliteraturens historia ». Sådant det är fyller det ännu i dag en märkbar lucka i vår populära literatur och är derför alltjämt anlitadt, helst som det, om än på sina ställen hoprafsadt, utmärker sig genom en frisk och ledig stil; på att vara sjelfständigt originalverk gjorde det inga anspråk, och att den radikale literaturhistorikern Scherr förnämligast anlitats vid bearbetningen, föll af sig sjelft i ögonen. Icke desto mindre fick det genast efter de första häftenas utkommande ett hetsigt angrepp i det då af S. A. Hedin redigerade Aftonbladet, hvars redaktion Ahnfelt ej mera tillhörde. Med sitt lugna, värdiga svar parerade emellertid Ahnfelt temligen behändigt arbetet, hvars afsättning sålunda föga hämmades. Åt monografier och samlingsarbeten öfver vår egen literaturhistoria egnade han sig derefter med alltid samma oforbränneliga uthållighet. Sålunda utkommo under året 1876 en utförligare teckning af C. J. L. Almqvists lif och verksamhet, en lefnadsteckning af Sehlstedt i förening med ett posthumt band af dennes dikter, humoristiska godbitar jemte en sympatisk lefnadsteckning af H. B. Palmær (» Eldbränder och gnistor ») samt » tankar och löjen » af Thomander; under året 1877 behandlade han det » Bellmanska sällskapet », meddelade » Interiörer ur det literära Stockholmslifvet » samt skildrade Linnés lefnadsminnen (som påminnelse om den förestående hundraårsdagen af dennes död). Under de båda följande åren » uppgräfde » han den gamle hedersmannen L. F. Rääf af Småland samt ransakade Karl af Kullbergs portfölj.
Stais-Utskottets Memorial, N:o 205. Ank. till Exp.-Utsk den 10 Jani, fel. 10 f. m. Memorial, i anledning af från Ridderskapet och Adeln samt Borule-ståndet erhållna återremisser å Utskottets betänkande JY:o 3oj angående r8f5 års revisorers berättelse. Cl. A.) Stats-utskoltet, som denne dag afgifVer utlåtande, dels i anledning af Rikets Ständers år 1847 församlade revisorers beiätlelse, angående samma år verkställd granskning af statsverkets samt andre af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 oc^ >845, dels ock med föranledande af åtskilliga vid behandlingen af 1845 års revisorers afgifna enahanda berättelse, uppskjutna frågor, får härmedelst, enär Ridderskapet och Ådeln samt Bonde-ståndet, vid föredragning hos bemälde Riksstånd af Utskottets betänkande, N:o 3o, angående 1845 års revisorers berättelse, återremitterat betänkandet i sin helhet, utan att ingå i pröfning af detsammas innehåll, hvaremot de öfriga båda Riks-stånden tagit samma betänkande i hufvudsakligt öfvervägande, och dervid dels godkänt, dels återremitterat Utskottets framställningar uti åtskillige punkter, till Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet hemställa, alt, då något hinder nu mera icke möter för en liktidig handläggning af Utskottets utlåtanden öfver så väl 1845 som 1847 arens revisorers berättelser, bemälde tvänne Riksstånd behagade företaga till hufvudsaklig ompröfning Utskottets ofvanberörda betänkande N:o 3o. Stockholm den 8 Juni 1848. Bih. lill R. St. fröt. Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Jini, kl10 f. m.
Lån jemte upplupen Ränta , Ä HufvudTitlarne afförde Förskotter a RiksStats-Anslagen uppkomtv Besparingar Reservationer till framtida behof 1,891: 29. ri. 156,175: c. - 100064: 36. 11 - 15,395: 38. 4. StatsMedel. Sammandrag af Ri k sHufvu dbokens CapitalRiikning för år 182 9. „ Diverse Verk och Personer 433,181: 21. 8. 7 Diverse debiterade Poster.- 5,378,321 ; 1829 års StatsbristSumma ! 1,635,300. Lefvereringar från Diverse Verk 116,960: 35.10. 2,151,433 4,400,000 6 ib b Afskrifning af StatsVerkets Skuld till Banken 12,044,759 3i 3 | 27,189,889|3o 6 Summa 27,189,889 |3o 6 Förestående Sammandrag hafva Revisorerne ansett sig böra bifoga, jemte nedanstående upplysningar deröfver: l:o Bland StatsMedelsUppborden 9,024,249: 16. 3. uppföras, såsom hittills öfligt varit och i enlighet med Rikets Ständers Stat, alla Grundräntor m. m.
; så kunde det svårligen betraktas annorlunda, än såsom ett fattigvårds-bidrag åt en viss ort. Om en ort finge ett sådant, så ser jag icke huru man skulle kunna neka dylika åt hvarje annan, som vore i betryck? Jag anhåller derföre om återremiss af betänkandet, på det att beslutet mätte få den förändring, som reservanterne yrkat. Det hindrar icke K. M. att lör tillfället bispringa den ort i Riket, der fiskrarne vore nödställde eller att likväl åstadkomma det gagn som Utskms pluralitet åsyftat; men det skulle ske på ett satt, Den 3o September. som icke leil elg till anspråk, hvilka man svårligen kunde tillfredsställa. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., förenade sig med Hr von Hartmansdorff. Hr Edenhjelm, Gillis: Ehuru Utsk:n icke beviljat mer än i5oo r:dr af den summa, som jag begärde, anser jag dock något bättre än intet. Ett ögonblickligt understöd för den fiskare, som förlorat en båt eller ett fiskredskap, är af större nytta än ett något betydligare understöd, som kommer en eller flera månader sednare, emedan hans eget så väl som hans familjs lidande under tiden mångdubbelt ökats. Jag anhåller derföre om bifall till betänk., under det förklarande, att jag gerna skulle instämma med reservanterne samt Hr von Hartmansdorff, om ej anslagssumman vore så obetydlig, att densamma skulle snart sagdt blifva ulan gagn, om den korame att delas på flera håll. Stalssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrns betänk. N:o lo återremitterades. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adelil, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1840. Nionde Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, i84i. Onsdagen den i Juli i84o. Plenum kl. g f. m. I Justerades 6 prot.uldr. för den 27 sistl. Juni e. ni. Justerades pleni-prot. för den 20 sistl.