Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
113 téen jemväl för allmänheten framlagt rått nyttiga arbeten, hvilka kunna blifva tjenliga för ändamålet, den del af arbetet, som skulle innefatta förslag tili BrottmålsLagar, likväl, efter nära 14 års förlopp, annu återstår , och kommit att försummas genom tillfälligheten af Ledamöters anställande, hvilka icke skola uppfyllt Committéens och allmänhetens fordringar, samt att det är af vigt för hvarje Medborgare, att med möjligaste första erhålla förbättrade Lagar. Lagutskottet, som funnit behofvet af en förbättrad Lagstiftning ytterligare vitsordas af de mångfaldiga, under nu varande Riksmöte, från Resp. RiksStånden, till Utekottets handläggning remitterade motioner, angående dels ändring, dels upphäfvande af nu gällande Författningar, hvaribland åtskilliga motioner funnits af den beskaffenhet, att, fastän deras ändamål synts af forändrade omständigheter påkallas, Utskottet likväl, i anseende till det samband de egt med grundprinciperna uti nu gäl»t lande Lag, och den rubbning deri skulle föranledas, ansett sig hindradt, uti partiel pröfning deraf ingå, förr än nya Lagförslaget i ett sammanhang, kan komma under Riksens Höglofl. Ständers pröfning, har af sådane anledningar, och då förslaget till Brottmåls Lagstiftningen ännu återstår, trott sig höra, med bifall till motionen, vördsam» ligen föreslå: att Riksens Höglofl. Ständer Lagutskottet! Betänkande», g H4 Utskottets Bctänkandett. uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majtt ville anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga nödige mått och steg till påskyndande af LagCommittéens återstående arbete, så att hela förslaget till ny Civiloch Criminal-Lag, så tidigt måtte fullbordas och från Trycket utgifvas, att, efter föregången granskning uti Konungens Högste Domstol, det vid nästa Lagtima Riksdag må uti ett sammanhang komma under Riksens Hoglofl. Ständers pröfning. Stockholm den 14.
För min del tror jag, att nuvarande förlägenhet på Beursen säkrare afhjelpes, genom uppköp af öfverflödiga växlar, på sätt förr skett, utan all risk för Banken, än genom räntefria lån, beviljade inpå nästa års skeppningstid. Om Högloflige Ridderskapet och Adeln gillar denna min framställning, anhåller jag vördsammast om återremiss af Utskottets Betänkande. Herr Tharrij Wolrath: Så länge Rikets Ständers Bank styrdes under hemlighetens slöja var det nödvändigt, att meddela Fullmägtige bestämde föreskrifter; men nu, sedan publicitet i Bankens ställning och handtering vunnits, beror hufvudsaken af att välja goda Fullmägtige. Att föreskrifva dem, huru de i hvarje fall skola handla, förefaller mig, som när Monarker i sina Cabinetter vilja bestämma huru Deras Generaler skola föra Armeen i ett fälttåg. Den får då altid stryk. Jag förenar mig med Grefve von Schwerin och påminner om den instruction 1823 års Ständer lemnade Fullmägti - 196 Den 11 December e. m. ge i afseende på Silfverupphandling och inväxling. Sista meningen i Utskottets Betänkande anser jag för öfverflödig. Om nya sedlar utgifvas till silfveruppköp eller erforderligt belopp dertill tages af Bankens behållning, förefaller mig likgiltigt, blott det ej förblandas med Bankens nya vinst. Då Banken får in Silfver i stället, är ändamålet uppnådt och säkerket vunnen för den tillökning i rörelsecapitalet, sorn de nya sedlarnes utgifvande verkar. Jag anhåller om ålerrcmiss af Betänkandet till BankoUtskottet, dit dessa mina anmärkningar äfven torde få medfölja. Herr CederschjöldPehr Gustaf: Vi hafva under så lång tid sett vårt mynt framskrida i försämring, och hört så mycken klagan deröfver af de så kallade capitalisterne, att jag anser Ständerne böra lågttaga största varsamhet, då fråga är om åtgärders vidtagande till cursens höjande.
Utskotten få alltså vördsamt föreslå Rikets Ständer, alt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, genom utfärdad författning, täcktes, såsom tillägg till Kongl. Förordningen den 51 Januari ISIS, stadga: CL » A É * « Af a Afl linn 10 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon-gtskotlens Betänkande, N:o 24. alt stängsel skall i egoskillnaden sättas, ach att den jordrymd, sorn till stängseln åtgår, af hvardera sidans delegare lill hälften tills läpp es; dock må den, som emellan tvänne delegares områden hägnad af stenmur uppföra vill, ej låta densamma inskjuta på grannens område mer än en och en half aln. Stockholm den 17 Augusti 1854. Reservationerr af Herr Friherre Hierta, F. P : »Emot Utskottens beslut, att de motioner, som åsyfta en ändring uti nu gällande stängsel-lag, »icke må till någon åtgärd föranleda,» får jag härmedelst reservera mig. Det är i högsta grad olyckligt att vära återstående, skogars fredande från förödelse, och vårt betryckta jordbruks fortskridande utveckling till förbättring, skall af Utskottets majoritet befinnas förtjena sä ringa afseende, att det, som i vårt land verkar mest förstörande på det förra, mest hämmande på det sednare, skall önskas bibehållet.
Där låg en stor svart halmhatt med röda blommor, och bredvid låg en biljett, hvarpå stod skrifvet: » D e hvita basthattarne, som fröken såg på, äro utsålda, men jag hoppas att träffa frökens smak med innelagda hatt, som är en modell, och som har varit mycket omtyckt. » Detta var för mycket på en gång; Alice brast ut i ett klingande skratt, tog Allan om halsen och dansade rundt på golfvet med honom. » Ä r det så man skall uppfattas af mänskligheten — det blir ju lifvadt, » sade hon. » Kom, ska ' vi blåsa dem ett stycke, » svarade han och drog henne ut på altanen. De doppade kritpiporna i såplöddern och fortsatte med sin lek. Den ena bubblan efter den andra sväfvade ut i solskenet. Brodern hade länge stått och blåst en stor bubbla, som tömde den sista droppen i pipan. » Ser du, här går vänskapen! » sade han. » Den har hållit på ganska länge för att bilda sig till en sådan där stor, rund och präktig bubbla — ser du, hur den svajar i väg? Det ser nästan ut, som om den vore tung. — Men där kommer en liten kvist i vägen — nu stötte den emot — tack! — den sprack! » » Och här kommer kärleken, » sade hon och satte vänstra armen i sidan, medan hon lyfte den högra högt i vädret och försiktigt släppte en regnbågsfärgad bubbla ut i solskenet. » Den år vacker, » utbrast hon och såg efter den med sina mörka ögon. » Den var i alla fall den vackraste af dem alla! Se, hur den lyfter sig! Och glimmar och lyser! — Nej, du får inte gå sönder! — Inte emot det där trädet! — Nej, nej! » — Hon höll ut händerna som för att hindra stöten. » Den sväfvar rakt upp i ljuset och solskenet, — och nu — åh — den har brustit. » Hon lät händerna sjunka och stod och såg efter den. » Skall allting gå sönder så där? » sade hon med jämrande röst. » Äro vänskap och kärlek och allt, som är lyckligast och bäst här i världen, bara sådana där bubblor, — då är det ju inte lönt att lefva! » Brodern hade gått fram till henne och slagit sin arm om hennes lif.
Enär “nu Hemmanen uppkommit, antingen till följd “af physisk beskaffenhet i afseende på grän“sor, eller efter sammansatte förhållanden “af ägornas vidd, slag och naturliga beskaffenhet; så är förklarligt, huru t. ex. § ManSal kan vara mindre värdi, än | dito inom Samma Socken. Kommer nu dertill, såsom “ofta är fallet, att samma 4 Mantal är rae“ra skattlagdt och besväradt än fjerdedelen, “hvem vill då söka försvar för ett så sam“hällsvidrigt förhållande? “Vi följa nu vidare Hemmans-inrättnin“gen i anseende till Jordnaturerne af Kro“noskatte, Krono, Skatte-Rusthåll, Kronorusthåll, Säteri, Berustadt Säteri, Frälse, ”Rå och Rör, Insockne samt Utsockne FrälSe, och de knappast labellistiskt utförbara 13 ''olikheter och ojemnhelcr i oneras utgörande, som härflyta deraf. Hvarenda af of”vannämde så kallade Naturer har sitt eget ”privilegii-lynne och fordrar sin egen be”handling, ej mindre i fråga om tvister rödande Kronans derunder Beroende rätt, än ”särskildt i redogörelseoch föryaltningsväg. ”Med nästan tallösa små iakttagelser och spe”cialiteter försvagar allt sådant förvaltningens gång och rörlighet. Men tili ännu ”större förvåning föres man vid betraktandet af de den Svenska jorden ålagda särskilda räntor; deras uppräknande torde gil"va ett ungefärligt begrepp om livad arbete ”erfordras till årliga controllen af Statens ”inkomster af jorden. Man märker: ”JordeBoksRcintan, också kallad Onlc”narie Ränta. Den består uti en mängd PerSedlar af ortens egen afkastning: Spannemåi, ”Häst, Ko, Svin, Får, Gås, Ull, Fisk, Tjära, ”Ved, Gråskinn, Hålling, Tran, Fårgödsel, ”Tyskt Öl, och ännu flere underbara persed”lar.
Föredrogs ånyo Const.Utskrs den 9 och 13 dennes på bordel lagda Mern. N:o 47, med utlåt, om K. Propos., ang:de ändring af 39, 40 m. fl. §§:r i RegeringsFormen och 4, 6 ro. fl. §§:r i Riksdags-Ordn-.n, i afseende på sältet för RiksStyrelsens förande i vissa fall. H. Ex. Hr Gr., Sparre, Gust. Adolf, anförde skriftligen: De skäl, på grund hvaraf Utsk. ansett sig böra afstyrka R. St. att bifalla K. M:s förevar:de Nåd.
Man. Ja, gästgifvarn tog 'na. Det var för min skull hon sa' ja. Och så dog hon, första året. Det blef en paus. Nadja slätade med vänliga händer den gamles hår. Kajsa blåste sakta på de slocknande bränderna. Gubben suckade hans hufvud sjönk tyngre mot bröstet. Tyst och sorgsen stod den unge mannen och stirrade mot golfvets mörknade plankor, som om han i dem sökte förklaring öfver lifvets olösliga gåtor. Slutligen sprang Nadja upp skakade sitt hufvud, som ville hon jaga bort alla onödiga funderingar. Hon vände sig till drängen och sade i sin brutala ton: Nå, hur kom du hit, Samuli? Jag var en tid herde hos gästgifvarns, blef så hållkarl, så dräng. Tog mig plats hos patrons bror, prosten, som kusk. I förra veckan så for prosten hit till hufvudstaden och tog mig med. Här fick jag mina goda betyg, patron talte med prosten och gaf mig »på hand» strax. Jag har stor lön nu... Och i dag for prosten hem till sitt igen. Jag ville inte vara i stan ensam, derför kom jag hit genast. Har du goda betyg, du? Ja, jag är en ordentlig menniska. Prosten kunde gerna rekommendera mig, för det förtjenar jag. Såå, skryt! Super du inte alls? Sjung ut med sanningen, du bara? Tror du man super, då han såg långt på den gamle, som låg som om han sof då man har en ordentlig mor, tillade han litet betänksamt. Nadja kastade på hufvudet. Gå och lägg sej, eftersom han är så ordentlig! Jag går ut till gården ännu ett tag. Der fins en kastgunga och jag ämnar ta' mig en släng med de andra. Mor, du gör väl maten i ordning åt det der dygdemönstret... Du, som också är en kyrkengel. Go'natt, finnkolixar! Hon drog ut en bordslåda, tog ett förkläde och knöt det på sig, kastade en blå silkessjalett öfver hufvudet och gaf sig brådskande i väg.
För förlag till manufakturverk, fabriker och handtverkerier har, under förbehåll af anmälan och inteckning af förlagsafhandlingen hos Hallrätt, enahanda förmånsrät blifvit förläggare tillerkänd uti samma inrättningars effekter och tillverkningar, genom allmänna manufakturoch handtverks-privilegierna den 29 Maj 1739, reglementet för handeln i Stockholm med inrikes manufakturer m. in. den 27 Oktober 1749 och Hallordningen den 2 April 1770. Men de åligganden, som i nämnda afseende tillhört Hallrätterna, hafva, jemlikt förordningen den 25 Februari nästlidne år, vid deras indragning, blifvit på städernas Magistrater öfverflyttade. Slutligen är uti stadgan för nordsjöfiskerierna den 21 Juli 1774 förordnadt, att den, som lemnat fiskaren förlag och låtit detsamma hos Magistrat eller Häradsrätt intecknas, skall till dennes fiskfångst, fartyg och fiskredskap ega samma förmånsrätt, som åt förläggare till bergsbruk och manufakturverk förunnad blifvit. Enär dessa i allmän lag och serskilda författningar spridda stadganden befinnas dels ofullständiga och icke nog allmänna, dels, ehuru afseende likartade förhållanden, icke sins emellan öfverensstämmande eller lämpade efter de för inteckningar i fast egendom gällande föreskrifter, har Kongl. Maj:t ansett det vara af vigt; att ändamålsenligare och å dylika förlagsaftal, så vidt ske kan, utan åtskillnad tillämpliga lagbud meddelas och i en enda förordning sammanföras. I anseende till så väl bergsbruks-, manufakturoch fiskeri-näringarnas nytta och inflytelse på allmänna välmågan, som ock angelägenheten att bereda äfven mindre bemedlade enskilda personer tillfälle att till dessa näringars bedrifvande kunna erhålla försträckningar mot säkerhet i den lösa egendom, som de sjelfva innehafva och hvilken ofta är den enda säkerhet, de kunna lemna, 24 Kongl. Majlis Nåd.
Som dén ifrågav:de motionen blif vit till Riddarh.Utsk:t remitterad, så anser jag det vara min pligt att med några ord söka redogöra för de motiver, hvaruppå Utsk:t grundat sitt yrkande på afslag. Ett af de skäl, Hr Brakel anfort för vinnande af sitt förslag, var det, att, såsom valen f. n. äro organiserade, det lätt skulle kunna inträffa, att en minoritet kuude tillsätta bänkman tvertemot en majoritets önskan. Ehuruväl Hr Brakel mathemätiskt kommit till detta resultat, och ingen kan bestrida dess vigtighet, ansåg sig Utsk:t likväl ej dervid böra fästa något afs:de, enär det aldrig inträffat en sådan underlig placering af Ståndets ledamöter, sorn Hr Brakel antager för sitt bevis och omöjligheten häraf af erfa renheten blifvit bestyrkt. Af den orsaken beslöt Utsk:t att ej frångå Den 21 December. 407 det nuv:de förhållandet, som det under många år pröfvat, för att gifva sin in på ett område, på hvilket resultaterna kunde blifva ganska tvifvelaktiga. Ett annat motiv, som motionären angifvit, var det, att valen voro, så att säga, genomskinliga; detta kan visserligen medgifvas, men att de ledde sitt ursprung från frihetstiden, det vågar jag bestrida, enär de 1810 infördes i Riddarh.Ordnrn. Jag anser dessutom, att, om man utvidgade antalet, inora hvilket hvar och en skall välja, detta kan erbjuda vidsträcktare fält för partistridigheter och att förhållandet då kan blifva enahanda med det, som ofta inträffar vid val till förstärkt StatsUtsk., nemi. att s. k. spränglistor sättas i omlopp, för att fånga personer för det ena eller andra partiet, och detta kan, vi känna det af erfarenheten, isynnerhet vid början af en Riksdag utan stora svårigheter åväga-, bringas. Ett annat, enl. mitt förmenande, ej så lyckligt förhållande skulle ovilkorligen kunna blifva en följd af den föreslagna förändringen.
Måhända utgjorde det sednare hufvudsaken; men att detta mål är på vä^ att förfelas, visar nogsamt de för ingångna terminer anmälde tillverkningsbelopp; den nedsättning i bränviastillverkningen, som dervid är synbar, ådagalägger mer än något annat, att ett missförhållande eger rum emellan den skatt, som är åsatt den inhemska produktionen, jemte de föreskrifter, hvaraf den i öfrigt är beroende, och den tulltarif, med hvad dermed har gemenskap, som skall utgöra ett skydd för den inhemska fabrikationen; det är ostridigt, att artikeln bränvin på sednare år fortsatt stått i marknaden under dess tillverkningsvärde, och då man har sig bekant, att under samma tid en stark import af bränvin och andra spritdryeker tyngt på handelsvågen, så måste sådant naturligtvis härleda sig från de öfvervägande fördelar, hvaraf importören framför producenten är i besittning, och hvarigenom den sednare aldrig kan uthålla täflan med den förra; importören skall derigenom slutligen ensam förse oss med en vara, som utgör, snart sagdt, ett oundgängligt behof för en stor del af landets befolkning, ehuru vi här i landet, i tillräcklig mängd, kan den sjelfva tillverka. — Vill man nu närmare göra sig reda för missförhållanderne emellan lagstiftningen för den inhemska tillverkaren och den tull-lagstiftning, som för denna skall utgöra ett skydd, så finner man genast, att, under det den Svenska tillverkaren har, som vilkor för tillverkningsrätt, åliggande att förskottsvis erlägga en hög skatt, åtnjuter importören den fördel att få uplägga varan på nederlag, med rättighet således att endast erlägga derå belöpande tull, i mån af afsättning, hvarigenom han har en större möjligbet, att invänta Den 16 November e. m. 16* tid och pris; men icke nog härmed, importören beräknar derutöfver omkr. 10 proc:s förtjenst å den s. k. taxan, som räknas honom till godo med 20 proc, såsom rabatt i tullumgäld, oansedt den aldrig upgår till mer än omkr. hälften; genom detta förhållande blir det obestridligt, att Svenskt bränvin icke kan i marknaden hålla sig uppe i ett pris, som betäcker dess tillverkningskostnad.
Öfver fru Håkanssons g e n o m många fina smådrag utmärkta framställning af Oliviers gamla varmhjärtade o c h frisinnade moder, som förenar de båda älskande efter att genom ett sinnrikt konstgrepp hafva rentvått Marcelles heder, hvilade tyvärr en kyla o c h reservation, s o m ej veko ens i de mera sensationella m o m e n t e n. Bland det öf riga sällskapet, en skara sedeslösa manliga o c h kvinnliga odågor, som i infernalisk endräkt — ofta under de mest skrattretande situationer — m e d näbbar o c h klor sönderslita Marcelles goda namn o c h rykte, må särskildt framhållas Chatillac, en oförbätterlig vivör o c h resonnör, af herr Svennberg återgifven m e d makalös aplomb o c h abandön. Södra teatern bjuder sedan slutet af förra veckan på en ny, pikant kryddad anrättning af det lättare slaget ur det välförsedda franska k ö k e t: » Dubbelgångaren » af Sylvane o c h Gascogne. Tack vare sin pigga o c h uppsluppna dialog, sina tokroliga förvecklingar o c h sin fyndiga upplösning har pjäsen vunnit en afgjord succés de rire. Oemotståndligt komiska äro herr Lambert som en stackars olycksfågel till skrifvare, herr Erland Wagner s o m en lättsinnig krabat till värnpliktig, den där under sina reglementsvidriga snedsprång råkar ut för det ena äfventyret, befängdare än det andra, o c h herr Richard Wagner s o m en gammal hedersknyffel till regementsläkare. I sina respektive roller af eldfängd dansös o c h frispråkig » husa » förtjäna likaledes fruarna Lambert o c h Hagman en mention honorable. Musikföreningen gaf i tisdags sin 49:de konsert o c h hade härvid glädjen se Musikaliska akademiens stora sal fylld så g o d t s o m till sista plats. Programmet var särdeles omväxlande. Det inleddes m e d B r a h m s ' » Akademische Festouverture », en glädtig o c h humoristisk komposition, byggd på tyska studentsånger.
N:o 227, i anledning af väckta motioner, angående dels rättighet för kronotiondeskyldige inom Uppvidinge och Konga härader af Kronobergs län och Vestra härad af Jönköpings län, att få leverera tionde-spanmålen in natura eller och lösa densamma med penningar efter markegång, dels och enahanda rättighet för räntegifvare i afseende å räntepersedlarne, bifölls; N:o 228, i anledning af väckt motion, angående rätt för tionde-gifvare till ersättning af Stats-verket i följd deraf, att Rikets Ständers beslut om upphörande af tiondegifvares forslings-skyldighet icke ännu blifvit till verkställighet befordrat, bifölls; N:o 229, i anledning af väckt motion om förändrad reglering af kronoparken och allmänningen Mösseberg, bifölls. N:o 230, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 124, angående väckt fråga om förändring i nu gällande stadganden i afseende på det åtskilliga af Kongl. Kammar-rättens tjenstemän tillkommande anmärkningsoch aktorats-arfvode. Utskottets i sednare momentet af Betänkandet N:o 124 gjorda och här vidhållne tillstyrkande afslogs. N:o 231, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 149, angående väckta frågor om förändrade beskattnings-grunder för mjöloch såg-qvarnar, samt om ödesqvarngrs befriande från grundskatt. Lades tilllhandlingarne. N:o 232, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 128, angående väckt motion om förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagna kronotionden i Tjörns härad. Med vidblifvande af sitt, vid pröfning af Betänkandet N:o 128, fattade beslut, lade Ståndet Utlåtandet N:o 232 till handlingarne.
I hemmet var hon modern behjälplig med att såga ved, bära vatten från sjön (vattenledning var en okänd bekvämlighet) o. s. v. Vid fjorton års ålder erhöll hon sin första fasta plats i ett mjölkmagasin, där hon fick förrätta alla en tjäDarinnas göromål och i ersättning därför erhöll födan samt två riksdaler i månaden. AtC i hela sitt lif behöfva äta andras bröd föreföll emellertid den unga flickan bittert, och hon längtade efter en själfständig sysselsättning. Dock huru kunna med två tomma händer och utan bokliga kunskaper finna ett arbetsfält? Därpå grubblade hon natt och dag.J ^ George, Sand. Då erhöll en af hennes väninnor plats på ett bokbinderi, men tröttnade efter ett par veckor, Flor Lindström anhöll att få intaga hennes post, och detta beviljades. Föga inbjudande för den adertonåriga flickan voro visserligen såväl verkstaden som de fyra gesällernas umgängeston. Men så småningom lyckades det henne att ingifva dem aktning för sin person och att införa ett mera städadt skick bland dem. Sin brinnande håg för läsning fick hon nu ock tillfälle att tillfredsställa på de korta fristunderna. Goda böcker lämnades till inbin dning, och då kunderna ofta ej hade så brådtom därmed, fann hon tid att draga nytta af deras innehåll. Böcker af tvetydig anda voro då mera sällsynta, och dessutom kände hon aldrig någon håg för dylik lektyr. På hennes svärmiskt anlagda sinne slog poesien mest an, och af våra svenska skalders mästerverk njöt hon i fulla drag. Mera än en gång försakade hon ett mål för att blifva i tillfälle att lägga sig till m e d ett eller annat häfte af något skaldeverk, som särskildt tilltalade henne. En dag erhöll så Flor jämte tvänne andra unga flickor, Anna Sjöberg och Tekla Dahlberg, anställning hos Norstedtska firmans bokbindare, C. Där var förtjänsten 8 kr. pr vecka samt särskildt för öfverarbete, hvilket vid jultiden kunde belöpa sig till omkring 2 kr. i veckan. En gång om året firades s. k. » ljuskalas » hos mästaren. Detta inträffade o m höstarna, när ljusen i arbetsrummen för första gången tändes.
Inte därför att jag tänker skvallra om saken, det behöfver ni inte frukta, men bara därför, att jag inte kan bjuda er skönhetsmedlet i fråga. Således äfven här en sviken illusion! Kanhända. Eller kanske jag ändå kunde ge en liten fingervisning; men det beror på om ni vill ge er till tåls och inte är rädd för att gå en liten omväg. Men om ni nu inte genast med en ogunstig knyck på nacken vänder mig ryggen, så kunna vi ju ändå språkas vid som goda vänner. Ja, det var snällt, att ni inte tog humör, utan satte er här i soffan med en liten artigt uppmärksam min. En sådan lägger orden i munnen på den, som skall tala. Jag vill därför genast gå rakt på saken. Jag frågar eder alltså, min nådiga: tror ni på tomtar? Själf är jag, det erkänner jag öppet och oförbehållsamt, riktigt troende i den vägen. Detta kan nu bero på mångahanda orsaker. Ett viktigt skäl till min tomte-tro är, det jag varit nog lycklig i det hem, där jag vuxit upp och redan åldrats, alltifrån barndomen se så mycket behöfligt anskaffas med små medel, så många vänliga händer tyst i rätta stunden flytta undan stötestenar från min väg och så många flärdlösa kärleksbevis slösas på mig, att jag, om jag inte skrefve alltsammans på tomtarnes meritlista, skulle vare ur stånd att fatta och förklara både det ena och det andra. Och ni vet nog själf, att inte vill man gärna, i vår allt begripande och resonerande tid, utsätta sig för att stå som en redlös stackare inför ett olöst problem. Mina studier ha också styrkt mig i den sköna tro jag omfattat. Eller har jag inte, t. o. m. i den ingalunda vidskepliga morgontidningen, i december hvarje år läst, att ett helt sällskap jultomtar haft sammankomst på själfva kungens namnsdag och i den » stjärnklara » aftonen uppenbarat sig för många och lemnat riktigt » påtagliga » bevis för sin existens? Men i fall ni inte skulle tro mig ändå, så vill jag berätta om min allra senaste erfarenhet från tomtevärlden. Det var så, att jag häromdagen kom att gå förbi ett litet oansenligt hus i närheten af Adolf Fredriks kyrka.