Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Anckarfvärd, Carl Hindric: StatsUtskottets Betänkande rörande tredje HufvudTiteln, framställer sig nu nästan uti 150 Den 18 September/, m. samma skick som före den, vid första föredragningen, beviljade återrsmissen, och om Statsutskottet icke funnit anledning, att till följe utaf gjorde anmärkningar, ändra åsigter, så har icke eller jig under tiden funnit några skäl att ändra min öfvertygelse. Jag förbigår att åter upprepa ds mindre betydliga anmärkningar, hvarå jag redan förut ta,git mig friheten fästa uppmärksamheten, utan att de vunnit det Höglofl. Utskottets afseende, men hvad den betydliga utgiften i och för Andra Gardets Caserne vidkommer, anser jag det af högsta vigt, att aldrig upphöra att söka fäst3 det sunda omdömet vid olämpligheten att fortfarandi bekosta dyra Militaireétablisementer uti Hufvudstaden , på den grund Utskottet föregifver, nemligen att tidpunkten ännu torde vara långt aflägsnad för ett ändamålsenligare behandlingssätt. Mig förefaller det högst besynnerligt att Stockholms Garnizon under en så lång tid kunnat vara dessa Allmänna Caserneinrättningar förutan, och att deras uppförande nu först sedan Stockholm blifvit en gränseort, vunnit egenskap afgå högst nödvändige. Då Stockholms Stad i alla fall bekostar Inqvarteringen för de härstädes Garnizonerande Trupperne , så synes mig, som do till detta ändamål föreslagne 15,000 jl:dr B.co om året skulle inom tredje Hufvudtiteln , för nödvändigare behof vara erforderlige, eller i annat fall Bevillningen åtminstone med denna summa kunna minskas. Utskotffet företer ibland ordsakerne för dess tillstyrkande af denna an-» Den 18 September f. m. »51 slagssumma, att Utfkottet anfer af vigty att orubbadt bibehålla Rikfens Standert fattade befut och att uppfylla gijne Jerfäkringar.
Prop. N-.o 1, om Statsverket 1865. den andra, för allmän underofficersbildning, eller underofficersskola, afsedd för dem, som genomgått korporalskursen, men icke allagt underofficersexamen; den tredje för volontärer, korporaler och underofficerare, hvilka aflagt underofficersexamen samt böra utbildas till användbarhet vid de flera förrättningar, som i fält tillkomma subaltern-officerare, och derjemte omvexlande biträda vid undervisningen i de tvenne föregående afdelningarne: börande lärokurserna för underofficersskolor fastställas i samma ordning, som för öfriga militär undervisnings-anstalter; att, vid indelta infanteriet, dessa skolor må inrättas distriktvis och förläggas omvexlande vid regementenas mötesplatser, eller der eljest inom distriktet finnes lämpligast; att skolan må ställas under öfverbefäl af General-befälhafvaren i distriktet och under ledning af Chefen för det regemente, hvarvid skolan för året är förlagd; att underbefälsskolorna må samlas årligen eller efter vissa mellantider, allt efter bataljonernas antal inom distriktet, och så ordnas, att i medel - tal för året minst 2 underofficerare, 4 korporaler eller vicekorporaler och 8 soldater från hvarje bataljon blifva till skolan beordrade, dock att vid ingen skola den sammanräknade styrkan af korporaler och soldater understiger 110 till 120 man: att volontär må inbegripas i förenämnda antal i den grad, dit han med redan aflagd examen rätteligen hörer; att tid och ställe för skolans sammanträde må bestämmas för hvarje gång af Kongl. Maj:t på förslag af General-befälhafvaren; att till befäl och lärare vid underbefälsskolorna må af Generalhefälhafvarne beordras 1 kapiten och 2 till 5 subalternoffieerare, af hvilket befäl 1 bör hafva genomgått skjutskola och 1 gymnastiska central—institutet; att af Chefen för det regemente, der skolan är förlagd, må för sjuk vården beordras en bataljonsläkare och en sjukvårdssoldat, samt för exercisen 3 spel; att ekonomien och redovisningen må besörjas af provianterings direktionen; att lärotiden må beräknas till sex veckor, efter hvilken tids förlopp uppvisning af skolan sker och examen, särskildt vid hvarje afdelning, an~ ställes inför en af Generalbefälhafvaren kommenderad Regementsofficer, som utfärdar examensbetyg; hvarjemte den vid skolan anställda kapitenen må hos regementseller korps-chef til! utmärkelsetecken anmäla dera, som enligt stadgade grunder dertill kunna ifrågakomma: egande befälhafvaren för dem, som icke genomgå fullständig examen i någon afdelning, endast Bil.
Sedan kommittéen derefter beräknat ej mindre längden af den föreslagna norra stambanan, hvilken således omfattade linien från Giresta, der den utginge från den vestra öfver Upsala till Gefle, än äfven totalkostnaden, afhandlar kommittéen frågan om vestra stambanan och de tvenne alternativ, som i afseende på denna banas sträckning blifvit föreslagne, nämligen att draga linien från Jädra öfver Enköping, eller ock öfver Giresta; men då den förra linien likväl icke, såsom framgående nära segelled, skulle kunna medföra samma gagn för de inre orterna, som om den blefve aflägsnad derifrån och endast vid ändpunkterna närmade sig till eller berörde skeppningsorter, och då kommittéen efter anställd preliminär undersökning inhämtat, att terrängen vöre gynnande för en linies ledande från Jädra öfver Giresta, Långtora och Sag-ån vid Strömsdal till Westerås, samt vid jemförelse af dessa alternativ-linier funnit, dels att den öfver Giresta väl blefve ib mil längre än den öfver Enköping, men att deremot norra stambanan, genom att från den vestra utgå vid Giresta i stället för Jädra, blefve nära en mil kortare, och att följaktligen anläggning af & naii jernväg på det hela besparades, och dels att den berörde de sädesrikaste och fruktbaraste trakterna i vestra Upland och östra Westmanland, .hade kommittéen ansett alternativet öfver Giresta äga företräde. Såsom banans utgångspunkter från hufvudstaden hade tvenne platser kommit i fråga: den ena vid Klara sjö och den andra vid Nybrohamnen. Vid närmare betraktande hade likväl den förstnämda funnits mindre tjenlig, dels emedan bangården måste anläggas på mark med lös botten, hvarigenom kostnaden för bangårdsbyggnaderna skulle fördyras, dels emedan varutransporten emellan densamma och stadens upplagsplatser vid Mälaren och Saltsjön måste ske på längre väg, antingen med grundgående pråmar eller på axel, enär särskilda jernbanor för detta ändamål svårligen skulle kunna anläggas igenom Norrmalm och sjelfva staden. Utgångspunkten vid Nybrohamnen syntes deremot äga alla fördelar.
Gamleby, Bjurvik, Båtstad och Mönsterås, dock, hvad den sistnämndes jord beträffar, endast för den del deraf, eller a 1 f 16 mantal, som äro oraterade^ 2:0 allenast för hus och tomter och för borgerlig rörelse: Almvik, Valdemarsvik, Figeholms, Päakalaviks, Pataholms, Döderhultsviks, Bergquara, Mörbylånga, Malmköping, Arvika, Hellestad, Motalet, Ljungby, Haaparanda, Trelleborg, Christianopel och Ronneby köpingar, olan att för de tvänne sistnämnde något undantag lärer böra ega rum, ehvad Kongl.. Majit i Nåder gillar lii kels Ständers beslut om upphörande af den befrielse Carlskrona, under hvilken desse köpingar lyda, hittills åtnjutit, eller icke; och 3:o endast för hus och tomter: Ullasjö, Tallingen och Madena hvaremot Vernamo och Tyksmark, såsom icke varande köpingar, icke lära vid fördelningen af Båtsmanshållet kunna komma i fråga; bärande i öfrigt den grund antagas, att köpingar, hvilka lyda under städerne, skola för sin egande, å landet icke roterade jord, för hus och tomter och för borgerlig rörelse deltaga i den stads Båtsmanshåll, hvarunder hvarje köping hörer, meia de af stad oberoende köpingar derföre serskildt roteras, till hvilken sistnämnde dass Christianopel och Ronneby böra hänföras, i händelse Carlskrona stads hittills åtnjutna befrielse skulle komma att fortfara,.
(Ort och tid ) Fullmagterna undertecknas i stad af stadsrätten, å landet af valförrättande domhafvanden och de sex i 22 § omtalade män, och skola de valde ofördröjligen tillställas. § 29. Riksdagsmannaval skola öfver hela riket förrättas hvarje är dea 15 September eller, om Söndag inträffar, nästa söcknedag. Elektorsval må icke ansiällas sednare än åtta dagar före Riksdagsmannavalet. Kallelse till Riksdagsmannaval kungöres minst en månad, och till elektorsval minst fjorton dagar, innan de skola hållas. § 30. All valrätt, såväi till Riksdagsman som till Elektor, utöfvas med enkel röst. § 31. Öfver hvarje valförrättning skall protokoll föras och vid förrättningens slut justeras samt till bevis derom af minst tre röstegande påtecknas. Varar förrättningen längre än en dag, varde protokollet för hvarje dag särskildt afslutadt och under skrifvet. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o ii. 41 skrifvit. Protokoll och öfrige handlingar, som till valförrättningen höra, skola förvara» af vederbörande domhafvande eller stadsrätt, § 32. Den, som till elektor eller riksdagsman vald är, vare alltid pligtig att kallelsen emottaga, der ej för honom laga förfall inträffar. Såsom giltiga skäl för afsägelse frän riksdagsmanna-uppdrag gälle äfven, att den valde fyllt sextio år eller såsom Riksdagsman tre riksdagar bevistat. Afgår någon elektor eller Riksdagsman, träde i hans ställe den suppleant, som efter röstetalet närmast är; och åligge honom, som för fall häfver, att detta ofördröjligen för valförrättaren styrka. § 33. Är någon för flere valdistrikt till Riksdagsman utsedd, skall han ofördröjligen bestämma, för hvilket distrikt han vill kallelsen emottaga: och träde för annat distrikt, der han vald blifvit, suppleant i hans ställe. § 34. Inträffar förfall äfven för suppleant eller för alla, der flere valde äro; dä skall nytt riksdagsmannaval förrättas, tili fyllande af de rum, som lediga blifvit. § 35.
Rike beräkna skjutsoch traktamentspenningar i enlighet med Rese-reglementet, men, med hänsigt till den vida högre lefnadskostnaden i Norrige, under vistandet derstädes njuta skjutsersättning efter den högre lega, som i Norrige är gällande, samt traktamentspenningar i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad för vederlikar bland Norska embetsmän vore genom Norska lagen den 10 September 1842 stadgadt, eller StatsRåd 4 Spd., Kabinetts-Sekreteraren 2 Spd. 60 sk., Expeditions-Sekreteraren 2 Spd. samt 2:dre Sekreteraren och Kanslisten hvardera 1 Spd. 72 sk.; hvarefter, enligt hvad ett annat Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 13 påföljde Maj utvisar, de StatsRåds-Ledamöter, hvilka varit följaktige till Norrige, anmält, att, oaktadt dagtraktamentet för dem blifvit den 16 förutgångne Januari bestämdt till 4 Spd., bemälte Stats-Råds Ledamöter likväl, ”under förutsättning, att inqvarterings-kostnaden, såsom vid dylika tillfällen tillförene, särskilt blefve godtgjord, ansågo sig icke böra göra anspråk på högre traktamente under vistandet i Norrige, än som inom Sverige efter Rese-reglementet bestås, eller 7 R:dr om dagen, hvarigenom enahanda ersättningsvilkor komme att tillämpas, som förut ägt rum för de Stats-Råder, hvilka varit Hans Maj:t Konungen på resor till Norrige följaktige.” Sedermera hade Kongl. Norska Regeringens Finans-Departement hos Kongl. Maj:t anhållit om godtgörelse för 1,328 Spd. 60 sk, som af Norska Statskassan förskjutits till inqvartering åt de Svenske embetsoch tjenstemän, hvilka vid ofvanberörde tillfälle varit Hans Maj:t Konungen följaktige; i anledning hvaraf Kongl. Maj:t, den 25 Juni och 6 November samma år, i nåder anbefallt Stats-Kontoret, att beloppet af 6:te hufvudtitelns anslag för reseoch traktamentspenningar utanordna.
Men något eget var dock säkert med honom; han tycktes till den grad tankspridd och harmsen, att man kunde tro honom vara sysselsatt med att vända på någon konflikt, som han trott sig få upplöst, men hvaruti han sett sig hindrad. “Jaså, att jag icke skulle få träffa doktorn!“ sade han slutligen och bugade sig vördnadsfullt för den gamla damen. “Han kommer icke hem på flera dagar!“ svarade hon. “Är det för er sjelf ni söker honom?“ “Nej!“ Han vred tvehågset på hatten och betraktade i sin tur med ett forskande uttryck den talande. “Ni är icke härifrån trakten och ser icke ut för att vara en bonde!“ Hon såg att han behöfde uppmuntran och talade derför i mycket vänlig ton. “Jag är från grannhäradet och har för icke längesedan ärft gård och grund efter min far, som var en rik och ärlig bonde. Men om jag icke alldeles ser ut sjelf som en bonde, så kommer det väl deraf att jag gjort mina skolstudier i staden. Far hade gerna velat att jag skulle bli prest, men som jag, redligt taladt, har ett styft sinne, ansåg jag bäst att bli landtbrukare. Dessutom kan den, som utan egennytta vill verka inom sin kommun, bli känd längre bort och få anseende tillräckligt.“ “Det är sant ... Ni kan en dag bli ombud för er ort vid riksdagen ... Men säg nu, efter ni begärt tala med mig, i hvad ärende ni sökte doktorn. Och hvad var namnet? Jag hörde det af jungfrun, men har glömt det.“ “Berthold Anundsson från Hjelmstavik ... Får jag tala uppriktigt? Doktorinnan tycks mig vara så hederlig och, efter hvad jag hört, så erfaren att det kanhända är lättare än att tala med någon annan ... Ärendet är ingen hvardagssak.“ “Kanske rör det då den unga qvinnan, som jag hör sitter qvar i åkdonet ute i alléen?“ “Ja,“ svarade han med en plötslig rodnad, “henne är det fråga om“ (han tog den erbjudna stolen och satte sig midt emot värdinnan “Hon är trolofvad med mig se’n lång tid, och öfverdådigt vacker är hon – olyckan är blott den, att flera än jag tycka detsamma.“
R;dr, borde afsättas lill såkallade stående eller förlagslån, för anläggningen af nya förut här i Riket okända uppfinningar och inrättningar i fabriksoch slöjdeväg, på serskilda bestämda vilkor; att, enär en alltid lika och oföränderlig låneandel af fabrikstillverkningen i allmänhet vöre beroende af ett obegränsadt creditiv, hvilket, med bibehållande af de säkra beräkningarne för Bankens credit, icke kunde lemnäs, oeh dessutom i sina följder skulle strida emot de af Rikets Ständer erkända satser, syftande till Fabrikernas framtida sjelfbestånd, Rikets Ständer, såsom grund för bestämmandet af det belopp, fabrikerne till ytterligare understöd påkallade, antagit hvad de i sin då varande ställning behöfde; och i betraktande af huru stor låneandel Fabrikerne egt under åren näst före år 1816, hvilken låneandel då omvexlat emellan 26 och 20 procent för cattunstryckerien och emellan 34 och 24 procent för öfrige fabriker, ansett 3l procent af sistnämnde fabrikers tillverkningsvärde och 12 procent för Caltuns-tryckerien, allt beräknadt efter 1817 års tillverkningsvärde, utgöra den ungefärliga låneandel, som erfordrades för att underhjelpa fabrikerne och återföra dem lill deras förra ställning, samt att, hvad slutligen angick den af Kongl. Majit till Rikets Ständers yttrande öfverlemnade fråga, om icke lånerättigheten kunde till andra gagneliga handteringar och deribland äfven glastillverkningen utsträckas, Rikets Ständer trott lämpligast vara, att afsätta en bestämd summa af 100,000 Ridr till fördelning emellan glasbruksidkarne intill nästpåföljande Riksdag, då Rikets Ständer k 1*1- de blifva i tillfälle att erfara nämnde tillverknings rätta belopp, och i anledning deraf bedöma, huruvida den borde i den allmänna fördelningen af Mauufactur-Disconl-fonden ingå.
Propositionen blifvit anfördt rörande Stats-expeditionerna ej kunnat finna sig öfvertygad om lämpligheten af en definitiv löne-reglering för derstädes anställde embetsoch tjenstemän, samt äfven för cn del af de öfriga Embetsverken en dylik åtgärd syntes mindre lämplig, helst utsigterna för en ändamålsenlig organisation derigenom skulle aflägsnas," har han slutligen föreslagit att, med undantag endast för Domstolarne, öfriga Embetsverks ailöningsstater ej mätte erhålla definitiv fastställelse och att således samma vilkor, som vid sednaste riksdag bestämdes, för då beviljade löneförhöjningar, måtte fortfarande blifva gällande i de fall der lönerna för nästkommande statsreglerings-period komma att fastställas till högre belopp än de utgjort enligt äldre stater. Likaledes har inom samma Riks-Stånd Herr Sundvallson, åberopande dels angelägenheten att vid stats-utgifternas bestämmande iakttaga all möjlig sparsamhet och dels den omständigheten att de högre prisen å lifsförnödenheter, som egentligen föranledt beviljandet af löneförhöjningarne, numera i betydlig mån återgått, påyrkat att nedsättning måtte ega rum företrädesvis af de högre tjenstegradernas löner, hvartill kunde räknas de, som uppgingo till högre belopp än 3,000 R:dr R:mt. 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48.
Sedermera har uti skrifvelse den 30 Januari innevarande år Statsrådet och Chefen för Sjöförsvars-departementet, på nådig befallning, meddelat hurusom direktionen öfver Amiralitets-krigsmanskassan uti särskilda skrifvelser anmält, dels mot slutet af nåstlidet år att, då pensioneringen till embetsoch tjenstemän vid E. K. Maj:ts Flotta de sednare åren ökats, det ville synas, som skulle det för berörda pensionering hittills beviljade kreditiv å 30,000 R:dr böra för den instundande statsregleringen höjas med minst 10,000 R:dr, dels under den 26 i ofvannämnda månad att behofvet af pensioneringstillgångarnes ökande redan under innevarande år verkligen intrådt, enär tre namngifne pensionssökande, för hvilkas pensionerande, enligt gjord beräkning, skulle erfordras ett sammanråknadt belopp af 7,408 R:dr, icke kunnat, i saknad af tillgång derför, till’ afsked anmälas. I betraktande af hvad sålunda förekommit, och då, på sätt under punkten 3:o hår ofvan år vordet bestämdt, aflöningsanslaget för flottans reservstat skall från 12 Fxpeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 68. nuvarande beloppet, 50,000 Ridr, nedsättas till den summa, som enligt meddelade upplysningar erfordras till aflönande af de på denna stat ännu qvarstående officerare, eller 18,151 Ridr, samt i följd häraf ifrågavarande kreditiv torde böra ytterligare förhöjas med ett mot berörda nedsättning svarande belopp, eller i jemnt tal 32,000 R:dr, hafva Rikets Ständer för fortsatt tillämpning under år 1867 af den förut uppgjorda och godkända staten för pensionering af flottans embetsoch tjenstemän samt betjente dels beviljat och på Riksgålds-kontoret anvisat ett för denna pensionering erforderligt kreditiv af 72,000 Rull-, dels bifallit hvad E. K.
Vid bedömmandet åter af hvad som under närvarande förhållanden bör från det allmännas sida härutinnan vidgöras, anse Rikets Ständer, genom Deparlements-chefens anförande, vaia ådagalagdt att några mera omfattande åtgärder för den qvinliga undervisningens befrämjande svårligen kunna vinna åsjftad framgång, innan man försäkrat sig derom, alt ett tillräckligt antal af för detta ansvarsfulla kall fullt skickliga lärarinnor må finnas att tillgå; och hafva Rikets Ständer derföre icke funnit lämpligt alt nu bevilja statsanslag för annat ändamål än det af E. K. Majit uppgifna, eller inrättandet af en bildningsanstalt lör lärarinnor. Af den utredning, Departements-chelen meddelat om beskaffenheten af de särskilda slags anstalter för sådan bildning, sorn i andra länder finnas och här kunna ifrågakomma alt inrättas, hafva Rikets Ständer jemväl tagit noggrann kännedom, hvarvid Rikets Ständer ej kunnat undgå ali inse, det mänga omständigheter, pä hvilka Departemenls-chefen särskildt fästat uppmärksamheten, föranleda dertill att ett Institut i allmänhet bör anses bättre än ett Seminarium motsvara anspråken på en uppfoslrmgsBih. till di. St. Skrifvelse N:o 197. anstalt. Då emellertid det vigtigaste behofvet hos oss för närvarande är bildande af lärarinnor, och då det torde lå antagas, alt de flesta, som till en början komma alt begagna sig af ifrågavarande anstalt, och af hvilkas verksamhet åtminstone det allmänna bör först kunna påräkna ås_y flad t gagn, äro de unga qvinnor, som redan börjat egna sig åt lärarekallet, men vilja begagna detta tillfälle, för att ytterligare förkofra sina kunskaper, då vidare dessa personer i allmänhet säkerligen uppnått den utbildning och sjelfständighet, alt en sådan eftersyn och uppfostran, som vid ett Institut bör meddelas åt de yngre flickor, hvilka der hafva sill hem, torde för de lörra vara mindre behöflig eller lämplig, halva Rikets Ständer för sin del funnit sannolikt, att inrättandet al' ett Seminarium skulle under närvarande förhållanden bäst motsvara del ändamål, sorn hufvudsakligen åsyftas. Att
Stalssamt Allm. Besa.- och Oeconomic-U{sköttens Betänkande IV ".022. 19 Ii alften deraf, att Kronan egde antaga åboer ä samma-hemman, och alltid utöfva t dominium öfver detta och öfrige Kyrkohemman inom Harplinge socken, deremot Kyrkan eller Pastor i Harplinge ej hade annan rättighet öfver hemmanet, än att de skulle fritt åtnjuta den smörränta hvardera af detsamma fått sig tillagd, dels under den 29 Mars 1825, att den andra hälften af Lyngåkra vöre ett Kyrkohemman, som Harplinge
Denna bandel med 8tatens Rmbsten ocb Rjenster som man förgäfves söker bemantla under den mildare benämningen ak ^.ccorder, ses med oro ak bvsrjs Räderneslandets uppriktiga vän, ocb betraktas med likgiltigbet endast af den, som, glömsk ak en forntid; minnen, utan förmäga att uppfatta tankan pä en eftertid, framlelver ett vegeterande lik för dagen, ^ccords8vstemet bestämmer, enligt sin natur, en annan egenskap än skickligbet såsom vilkor för befordran; ocb i samma stund som skickligbeten icke ensam utgör competence till befordran är steget gjordt till bela den Livila RmketsmannaLorpsens demoralisation: en demoraliserad Rmbetsmannaborps är likväl ett plägoris tor Regering ocb för Rolk. dag anser det existerande /tccords8^stemet uppmana R, 8t:r att aksia don afskrifning som ak bands - 0lo 8 latsoell llsnco-Dtskottens Ilökliingen ok Wingärci blifvit begärci; t^ om tjermo afskrifning beviljas sä fruktår jsg stt bugacie 8peculanter pä banlisbökliinge-s^sslor skola uppkomma i allt kör stort antal, enär ett rolian inträikat prsejuliieat skall gikva riem en skälig anlelining att boppas bekrielse kr än ersättning sk lie körluster som genom lieras bristanlie skickligbet brinns uppkomma bäcle kör 8taten neli kär enskiita; sksläs äter afskrifningen sä tollie en sällan utökning sk iXational-representationens besiutanlie rätt blifva eil nvttig erinrirsn om nöcivänliigbeten kär verierböranlie stt utom ^Kecorlis8ummor kunna riisponero en 8umms motsvaranlie beloppet sk öe ersättningsr som sk en rättvis Domaremakt i kramlilien kunno komma stt sclömmas. Dä jsg säiecies ciels pä lie sk llr v.
Den af Utskottet (i likhet med hvad sednast församlade Ständer yrkat) föreslagne fördelning Flottans Stationer emellan, af anslaget till Flottans »2 Stats-Utskottels Utlåtande, N.o 38. nybyggnad oell underhall, måsle jag äfven bestrida, emedan jag anser ett sådant bestämmande hvaiken constitulionell lägligt eller af behofvet påkallad t. 4;o Da Utskottet tillstyrkt afslag å hela det belopp, Kongl. Muj;t äskat, dels till påbörjande af ett större Krigsångfartyg, dels lill ångkraftens användande på de fartyg, Flottan redan eger, nödgas jag likaledes reservera mig mot hvad Utskottet sålunda beslutit. Jag anser, att åtminstone 100,000 R;dr bordt föreslås till beviljande, på det Styrelsen måtte sättas i tillfälle att, om äfven i mindre scala, tillämpa de upptäckter och förbättringar, sorn göras vid ångkraftens begagnande till sjös och hvilka förbättringar säkerligen komma att åt fartygens verkningsförmåga gifva en, nu ej anad, utsträckning. 5;o Mot Utskottets tillstyrkan om afslag å begärde medel lill inrättande äf en ångpanneverkstad i Carlskrona får jag slutligen äfven reservera mig, troende det högeligen af behofvet påkalladt att Flottans hufvudstation eger en sådan verkstad, der icke allenast nya pannor kunna tillverkas, utan äfven så väl Statens egne, som privates ångfartyg kunna få tillfälliga brister uti ifråga vai ande väg afhjelpte.” Vid 6:te punkten om Flottans underhåll och nybyggnad : Friherre Palmstjerna : ”Sorn jag anser, alt Rikets Sländer ingalunda äro i tillfälle alt bedöma, huru stor andel utaf anslaget för Flottans underhåll och nybyggnad de kommande åren lämpligast och nytLignst kan och bör användas vid Flottans serskilla stationer, så reserverar jag mig mot beslutet, att minst 185,000 R:dr årligen skall af förenämnde anslag användas vid Stockholms och Götheborgs stationer.