Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Liljencrantz, hvars förslag är från mitt något afvikande, äfvenledes behagade förena sig med mig, så att flere propos:r ej behöfde framställas. Gr. Liljencrantz: För att ej åstadkomma splittring i me ningarna vill jag förena mig med Gr. Sparre. Hr Bildt: Med anledn. af Gr. Sparres sista yttrande anser jag mig böra meddela den uplysning, att f. n. skicka inuebyggarne Den 20 November e. m. flS3 i trakten kring Lund och Malmö sina söner merändels till skolan i Lund, samt att det endast är i Malmö bosatta personer, som låta sina barn begagna skolan derstädes. Då jag förmodar, att städernas befolkning har lika anspråk på tillfälle till undervisning, som landets, torde Gr. Sparres sista anmärka, ej förtjena afseende. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:den framställt, att i afs:de på Utsk:s ifrågav:de tillstyrkande blifvit yrkadt, dels bifall, och dels af Gr. Sparre, med hvilken numera äfven Gr. Liljencrantz och Hr Mannerskantz förenat sig, att bland lägre Elementar-läroverk må för läroverket i Malmö uptagas en lärare-stat af 1 Hektor och 7 Kolleger, blefvo propos:r å dessa yrkanden framställda och besvarade med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ord falen ånyo hemställde, om E. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s tillstyrkande, samt, sedan svaren härvid blifvit afgifna med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade, det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, som bifaller StatsUtsk:s i Utlåt. N:o 148 gjorda framställning, att för ett högre Elementar-läroverk i Malmö inå uptagas 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter, röstar Ja> den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad., att bland lägre
Utskottet har granskat ofvanberörde förslag, jemte d§ skäl, på hvilka Motionairen det - LagUtskottets Betänkande N:o T4. 17 fesamma grundat, men icke funnit någon anledning att Motionairens yrkande understödja. X de Domstolar, der Rättegångs-satteC är skriftligt, och der föredragnings-skyldigheten är fördelad emellan flere Ledamöter, anser Utskottet skriftiige Berättelser, hvilka egentligen icke äro annat än skriftiige föredragningar, vara, med undantag af de fall lagen bestämt, ej blott nyttige, utan ock nödige och oumbärlige. «_ De äto nyttige och oftast nödige för föredraganden sjelf. Få vädjade eller instämde Rättegångssaker äro af så enkel och så litet invecklad beskaffenhet, att föredraganden ej behöfver, till hjelpreda vid föredragningen , vara försedd med en uppsats, som i korthet, men tydligt och fullständigt, upptager sakens sammanhang, samt en förteckning på de skrifter, handlingar och bevis, parterne företett; och denna uppsats, jemte förteckningen, är allt "hvad sorn fordras för berättelsen. Föredraganden må vara el-; ler tro sig vara huru skicklig och oväldig som helst, så kan det dock icke vara honom likgiltigt, om parterne erkänna eller betvifla att han fullgjort sin pligt. Xlan behöfver ock kunna, genom parternes erkännande, göra sig förvissad, att alla af dem till Rätten ingifne handlingar, dem lian icke sjelf af parterne emottaga, utan först efter skriftvexlingens Bihang till Riks-St, Prot, 1S18 och 1819» 7 Snmlt % 5 Iläft. jg LegUtskottets Betänkande Kfe 14." slut och derpå verkställd lottning, fått sig till. stälde, rigtigt kommit honom till handa, Be» rättelserne äro ock nyitige och nödige för parterne.
Det har blifvit sagdt, att Frankrike och Englund ej lemna sådane ersättningar. Man torde likväl finna att det är en himmelsvid skilnad emellan dem och oss. Hos dem finnas andra krafter, men hos oss är det ej annat än r»presalie-systemet, som. kan lemna skydd. Man har sagt att StatsCassan skulle blifva lidande. Detta är ej s;£tt i fråga genom något af Sländernes beslut, hvarken af 1810 eller 1812, Det är blott fråga om någon ersättning af den fond, som uppkommit genom afskrifning af Riksgälds-ContoiretS skuld, och genom inkomster till Krigs-Cassan af fartyg, som i Carlshamn blifvit seqvestrerade i följd af en not från Baron Taube, att i Preussen Svenska fartyg blifvit belagde med seqvester. Man säger, alt man nu ej äger något af dessa medel. Det är sannt, ty de äro inblandade i Krigs-Fonden, men det betyder ingenting, ty de medel, som deraf blifvit tagne, skulle ju annars hafva ansksffats från annat håll. Alt åter detta ej kan blifva något farligt praejudieat, synes De» 85 N ov o m b' e c f. m. 483 af de underdåniga skrifvelserre af 1810 och i8ia, ty 1810 års skrifvelse omtalar blott ersättning af de medel, «om blifvit seqvesterade, och j8t2 års-skrifvelse omtalar blott de förluster, som då lidits. Jag anhåller således om afslag å Betänkandet , och att grunderlie för ersättningen sedermera måtte afgöras; men att ingen fråga må uppstå, om att ju Ständers en gång gifne löften skola hållas. i "* ■’ Herr von Hartmansdorff, August: Efter den målning, som Herr Hjerta gjort af Handelns nödstälda belägen* liet, i fall den ej af Rikenas Stals-Cassor upprätthölles, skulle man tro, alt ingen handel kunde äga rum i de länder, hvarest Slaten ej således understödde den.
Lenom pluralitet ak röster kattade beslut, att uti den 37-4 8tats-, kaneaock Lng-kitskottens lag, som mätte kafva fät' ändamål att trygga kanken!? keständ ock öka cless förtroende, uti andra paragraplicic införes ett stadgande, icke kuru Kanken kör äte,ställas elter möjeligen furufall oreda, utan kurn den skall försättas i Ooncurs-tillständ, tili Lorgenärer afträda? ock upplösas, nödgas jag, att nu icke anmärka öst olyckskädsnds ack ändamäls vidriga i ett ssdsnt stadgsncle, reservera kai c; af följande skäl: tto limedan sädant rakt oell tydligen strider, icke klätt ernat 2 §. i Leslisations-Iagen, der clet keter: 8venska folket lofvar ock försäkrar oåterkalleligen utan ock emot Legeringsformens annu icke i laglig ordning föränllrade 72 som ställer Lanken nu oci, framgent under kiksens 8tänders egen garantis ock värcl. kin särlan ansvsrigket ock skyddspligt, sorn i O rundlagen Klart ock i Lealisations-Iagcn nästan med Kraften af edelig förpligtelse ntlrvckes, synes mig icke karr vara uppkyld genvm'aflrädande af Länkens tillgångar, än, clet Oud akvande, 8venska folket fallit 1 ett gemensamt Lanyueroutstillständ. 2:0 l annor Kändelse innekäller Lank-lagens 2 §. en öppen förnekelse gf 8venska folkets pligt ock keder. Lanken kacle kärtill varit ock skall kadanefter klifva tryggad fran vkestäncl oell fall utom saclana tillgrepp, som grunclas pä Liksens 8tänders keslut. Om clet lörllntna, som icke mer kan ändras, vill jag icke tala. Nen nar Länkens tillgångar under namn af Lreclitiv anvisade pä den samma, öfverflytta? till 8tateu: nar Länkens vinst, sa noga ock
Derjemte äro åtskilliga speciela föreskrifter meddelade; bland, hvilka torde böra nämnas, att officerare vid indeld trupp, som ej äro uppförda för Ständiga tjenstgöringspenningar, eller innehafva befälet på roten eller annan med tjenstgöringspenningar förenad kommendering, ega rätt att emellan de årliga sommaröfningarne uppehålla sig h varhelst de åstunda inom brigadens stånd, och att de jemväl få vistas utom brigadens stånd, efter föregången anmälan hos brigad-chefen. Pensioneringen: Rättighet till hel pension eger hvar och en, som till lior stående hären, efter fullgjorda 30 tjensteår och uppnådda 50 lefnadsår. Officerares och underofficerares pensionering bestrides, såsom hittills, af armeens pensionskassa, manskapets åter direkte af Statsverket. Årliga beloppet af helpension för officerare, underofficerare och vederlikar bestämmes uti reglementet för arméens pensionskassa. Årliga beloppet af helpension för värfvadt manskap och för dem af indelt, som, i följd af i tjensten erhållna kroppsskador, blifva oförmögne att tjena, utgöres af 40 r:dr för korporaler, samt 30 r:dr för vice korporaler, soldater och vederlikar. Bih. till It. St. Besvär toch Ekon.-Vtsk. Betänkande, N:o i8. Årliga beloppet af helpension för det indelta manskapet utgör, utom 1 nyssnämnda fall, 8 r:dr, eller samma belopp, som nu utgår. Ekonomiska föreskrifter, rörande befälet -vid den stående hären, äro jemväl lemnade, för så vidt det angår officerares och underofficerares mathållning och gemensamma spisning, samt befälets rätt att begagna soldater till uppassare. Slutligen äro jemväl åtskilliga förändringar i afseende å Gottländska National-beväringens tjenstetid och åligganden föreslagna. Herr Stjernsvärd har derjemte anfört, att han framställt förslaget
Detta förhållande har nu af Hegel framhållits såsom medförande ett förflyktigande af hvarje objektiv bestämdhet hos det goda — den allmänna viljan såsom af den särskilda viljan fordrande realisation med bibehållande af den senares rätt till välgång — och ett inskränkande af förpliktelsen till att innebära blott en fordran på den subjektiva viljan att med fullständigt oberoende af allt objektive gifvet gifva sig ett med den allmänna viljan adæqvat konkret innehåll — samvetet. Den vidare inskränkning, som förpliktelsen hos Fichte måste undergå till att gälla blott själfva väljandets akt, ej det konkreta beslutet, hvilken inskränkning har sin grund däri, att Fichte ej ens kunnat uppvisa möjligheten af formell subjektiv frihet, har ej något inflytande på Hegel, emedan han verkligen kunnat uppvisa möjligheten häraf. Hvad nu vidare samvetet hos Hegel angår, motsvarar det den moraliska känslan hos Fichte, såvidt denna innebär den praktiska omdömesförmågans absoluta visshet om riktigheten af en företagen subsumtion af en tänkt enskild handling under idéen (vissheten absolut, emedan om subsumtionen är riktig, urdriftens fordran på det rena och det empiriska jagets öfverensstämmelse ur subjektiv eller ideal synpunkt är tillfredsställd)96. Då nämligen i den moraliska känslan subjektet har absolut visshet, måste det ur sig själf bestämma det med det goda adæqvata konkreta innehållet. Nu har i afseende på Fichte uppvisats, att den moraliska känslan såsom konkret måste innehålla sinliga momenter97. Då nu subjektet i den samma (idealiter) absolut bestämmer det goda för sig, måste det absolut bestämma något sinligt såsom sitt goda, hvilket såsom absolute satt måste vara mot idéen såsom subjektets väsen stridande eller vara det onda. Vidare har visats, att emedan det rena jaget i förhållande till det empiriska jaget är abstrakt själfständighet, kan öfverensstämmelse dem emellan sättas såsom förefintlig i hvarje verksamhet, som har den formella frihetens karakter och ur ideal synpunkt i hvarje ändamålsbegrepp (tänkt handling), som med formell frihet uppkastas, ehuruväl å andra sidan, om det rena jaget betraktas såsom det empiriska jagets väsen, öfverensstämmelse dem emellan kan sättas endast, såvidt det senares verksamhet kan betraktas såsom medel för det förras realisation98.
Härom har inom hedervärda Bonde-ståndet motion blifvit väckt af Anders Andersson från Wermlands län. hvilken anfört, att. enligt i ämnet gällanlande författningar, ojemnhet icke sällan uppkommer derigenom, att nämndemän, livilke ega hållskjuts-skyldiga hemman, njuta befrielse från skjuts-skvldigheten, då deremot de, hvilka ega till reserv anslagna, stundom mindre, hemmansdelar, icke åtnjuta någon lindring. Till förekommande af detta missförhållande, har motionären föreslagit, att nämndemän, antingen de ega eller bebo större eller mindre, till reserveller håll-skjuts anslagna hemman, under tjenstetiden mått* För sin jord åtnjuta befrielse från skjuts-skyldigheten med en häst. 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N:o 89. 4:o. / afseende på Kungsoch Rrono-skjutsen. Utom hvad redan blifvit uti forsta punkten under litt. B. anmärkt, rörande hvad riksdagsmannen Magnus Mänsson i afseende på kr ono sk juts en, anfört, hafva riksdagsmännen Petter Jönsson från Jönköpings län och Jacob Lindiny från Gottlands län samt Nils Andersson från Christianstads län yrkat skjutslegans höjande för kungsoch krono-skjuts till 24 sk. för landet och 28 sk. i städerna, hvarjemte Anders Ersson från Stora Kopparbergs län, med hvilken J. Bergström och Johan Andersson från samma län instämt, uti en i annat ämne afgifven motion, hvilken kommer att särskildt behandlas, yrkat förhöjning i den lega, som för kungsoch krono-skjuts utgår, till 32 sk. banko: och har dessutom riksdagsmannen Jöns Pehrsson från Blekinge län uti skriftligt, till Utskottet remitteradt anförande, fästat uppmärksamhet vid olämpligheten deraf, att krono-skjuts begagnas för lortskaffande af båtsmän, samt derföre föreslagit, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att för båtsmans-transporter hädanefter begagnades sjölägenheter, der sådant vore möjligt. 5:o. Vagns-legans ökande.
Det. är klart att, de må nu stöllas under denna eller under K. M:s Beflnde, så blifva dessa alltid beroende af skickligheten och nitet hos jägmästaren; meu det är nödvändigt, att han står under kontroll af en myndighet, som verkar direkt. Det är föreskrifvet, att hvart 6:te år skall skogs-ransakning hållas. Jag minnes huru vid en sådan 1852 det visade sig, att det fanns en mängd lägenheter, som icke voro skattlagde, andra som hade ut flyttat sina rågångar, o. s. v. Dessutom, att på jägeri-boställena voro inqvarterade afskedade jägare eller deras efterlemnade familjer. Dessa missförhållanden hade naturligtvis upkommit antingen genom försummelse hos Jägmästaren eller med hans begifvande, och detta hade till följd, att allmänningen tillgreps för vedbrand och underhåll af bostäder, som till intet understöd från den förra voro berättigade. Icke kan en SkogsStyrelse bevaka sådant. Icke kan man viii tro, att dess ledamöter skulle ofta besöka allmänningarne. Jag vet, hvad mig sjelf beträffar, att jag icke försummat något, för att få missförhållandena med häradernas allmänningar afhjelpta, men jag vet också hvilka svårigheter dervid möta. Det är dock oeftergifligt nödvändigt, att en jemn bevakning eger rum, men det är lika nödvändigt, att en Styrelse finnes, som ordnar räkenskaperna och leder det hela. Helt annat är det med kronoparkerna: der kan Styrelsen ordna efter behag. Det skulle också blifva svårt för en särskild Styrelse att vid de många lokala förhållandena förmå på intressenterne utöfva det inflytande som fordras, för att bringa dem till sådana beslut, som äro för landet fördelaktiga och nyttiga. Jag tror således, att boställs-skogar och dylikt böra ställas under Skogsstyrelsen, men hvad häradsallmänningarne beträffa, skulle derigenom det åsyftade ändamålet motverkas. Man må icke beskylla mig att vara egennyttig, ty jag skulle rätt gerna vilja vara qvitt denna omsorg; men jag har ej kunnat underlåta att i detta fall uttala min öfvertygelse. Frih. von Kraemer: Då jag sista gången yttrade mig, var det hufvudsakligen i afs:de å ^utsyningarna.
Samma gäller för barnen, som förlorar sin gratialsrätt. § 79 Efter död änka erhåller en månads gratial, s k nådemånad till begravningshjälp, samma efter barn. § 80 Änkor och barn tillträder gratialet nästa månad efter mannens död. Barn tillträder efter död moder eller om moder gifter sig sedan nådemånaden är slut. § 81 Flyttar änkan och barnen utomlands behåller de sina gratial. § 82 Vid alla förändringar inom familjen genom dödsfall, giftermål eller då söner blivit 18 år skall prästbevis inlämnas till Direktionen så att eventuell omfördelning kan ske. När gratialet upphör helt bör brevet med prästbevis lämnas till Direktionen § 83 För de änkor som genom eget arbeta kan försörja sig, finns rätt att använda gratialet till en kapitalfond, vars avkastning kan komma till pass vid ålderdomen med förlorade krafter De anmäler sin önskan till Direktionen som förvaltar pengarna. De kvarstår i kassan med 5 % ränta, vilken årligen läggs till kapitalet. Redovisning sker varje år. Gratialet får stå så i 10 år och aldrig överstiga 1000 riksdaler. § 84 Skulle omständigheter inträffa, som inte tillåter kassan att fortfara med full utbetalning av vad i detta reglemente till änkor och barn, med rätt understöd för varje ämbetsoch tjänstegrad, så bör gratialen undergå den minskning, som nödvändigheten av kassans upprätthållande fordrar, vilket skall införas i gratialsbrevet. Artikel VI Om pensionärer för Gemenskapen av Vår Flotta § 85 Den 23 september 1817 förnyades reglementet för Flottans Gemenskap. Detta reglemente gäller till efterrättelse med följande ändringar och tillägg: alla hädanefter avskedade åldermän, mäster och sekondlotsar samt fyrmästare och underofficerskorpraler vid sjöartilleriet erhåller följande pensioner Tabell i fem klasser. Tillägg för änkor efter lotsålderman och fyrmästare att under fem år få 20 riksdaler. Övriga änkor får nådegåvor på 8 riksdaler. § 86 De sjöartillerister vid stationerna i Stockholm och Göteborg som var i tjänst vid sammanslagningen får underhåll av Vadstena krigsmanshuskassa. De som antagits senare får av Amiralitets krigsmanskassa efter Brev av den 2 november 1824. Blesserat sjöbeväringsmanskap får pension efter Kongl Kungörelsen den 22 oktober 1812.
Dimman begränsade på några få meters afstånd synkretsen, och den höga temperaturen förstörde inom kort den skare, som föregående natt bildats på snöns yta, samt smälte de snölager, som ännu betäckte den nordliga sluttningen af de två ofvannämnda bergen. På södra sluttningen deremot voro kullarne nästan fullständigt bara, och dälderna började vattenfyllas. Fyra eller fem lika varma dagar som denna, och jag tror det knappast skall finnas någon snö qvar omkring Koljutschin-viken. De irrbilder, hvartill den hvita, af solljuset upplysta dimman gaf upphof, voro synnerligen öfverraskande. Hvarje obetydlig jordfläck såg ut som ett vidsträckt snöfritt fält, hvarje grässtrå som en buske, och en räf i vårt omedelbara granskap blef ett ögonblick tagen för en jettebjörn. Dessutom var under en sådan dimma verkan af solljuset på ögonen synnerligen plågsam äfven för den, som bar konservglasögon. Under återfärden kom Rotschitlen i följd af de många olika spåren vilse. Lyckligtvis hade jag hållit reda på huru vi färdats och kunde med kompassens hjelp lotsa våra två små skutor i god hamn. Den 17 juni kl. 2½ e. m. voro vi åter välbehållna om bord på Vega. Vid samqvämet om bord under vinterns lopp voro naturligtvis utsigterna till förändring i den ständiga nordanvinden, den evinnerliga snöyran och den oupphörliga kölden samt hoppet om en snar befrielse från isens bojor ett ständigt återkommande samtalsämne. Mången liflig ordstrid utkämpades härunder mellan väderleksprofeterna i gunrummet, och skämtsamma vad höllos mellan optimister och pessimister. De förre vunno en stor seger, då den 8 februari vid middagen lufttemperaturen steg till +0°,1 C, men på denna framgång när gick det dem alltid illa. Nordanvinden, snöyran och kölden ville aldrig taga slut. En blå vattensky hägrade visserligen ofta vid horisonten i norr och nordost, men »reningen» nådde vårt fartyg först ett par timmar, innan vi för alltid lemnade vinterhamnen, och ända till den 15 juni blef isens tjocklek nästan oförminskad (1½ meter).
Var handlingen af mindre vigt, såsom betyg om frejd, fattigdom, sjukdom eller annat dylikt; och har man deraf sig begagnat för att sig eller annan forthjelpa eller underhåll, sjukvård eller annan slik förmån åt sig eller annan förskaffa; då skal! till straffarbete i högst två år dömas. 4 § Den som falskeligen i annan persons namn skrifver köpebref, testamente, kontrakt, skuldebref, vexel, invisning, krediteller qvittobref, handelsbok eller annan enskild handling, som till bevis om rättighet eller befrielse från förbindelse tjenar, eller riktig sådan handling genom tillägg, utplåning eller annorledes förfalskar; eller å falsk skrift tillsätter eller förskaffar sig underskrift, hvarmed sken af gällande handling deråt beredes; varde, der han den handling, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar, dömd till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. 5 §. Har man, på sätt i 4 § sägs, skrifvit eller förfalskat och begagnat annan enskild handling, än de der nämnda, såsom orlofssedel, betyg om frejd, fattigdom, sjukdom eller annat dylikt; dömes till straffarbete i högst ett år. 6 §. Brukar någon, i afsigt som förut sagd är, allmän eller enskild handling, den han vet falsk vara; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort. 7 § Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, å papper, vara, mått, vigt eller annat, som med Statens eller andra allmänna stämplar eller märken tecknas, falskeligen dylika stämplar eller märken anbringar; eller förfalskar eller missbrukar stämpling eller märkning, som rätteligen gjord är; eller förfalskar det, som i behörig ordning blifvit stämpladt eller märkt; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. 22 Är ej bruk gjordt af det förfalskade; må tiden för straffarbetet nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. Har man, i fall som sist sagdt är, af egen drift förstört det förfalskade eller genom vidtagna åtgärder förebyggt all skadlig verkan deraf; vare från ansvar fri. 8 §.
Räk,enskapeme för Stats - Verkets medel i allmämhpt, efter Författningarna ej böra vara afslutade förrän omkring tvänne år efter Uppbördseller Redogörelse - året, blefve d°ck af berörde, st/idgapde uti lnst tuctio nen den följd, att Revisqrerne endast finge tillfälle att erfält? \ 16; 6 Stats-Utskottets BetanJtanden. tillståndet för den aine ar förut passerade tiden. Hvad granskningen af Räkenskaperne anginge funno Revisorerne likväl ingen förändring härutinnan äga rum så länge en kortare tid frir Räkenskapernes afsiutande ej kunde föjesktifvas; men sora det syntes för ändamålet af Rev.isorernes åtgärd angelägit, att öfrige delar rf Embefs-Verkens förvaltning, på sätt sorn sker, hos Riksens Ständers Bank och Riksgälds* Contoir, framläggas för Revisorerne eller åtminstone blefvo för deras kännedom tillgängelige äfven för den sednare tiden, allt intill den löpande. eutställa Revisorerne 3tt stadgande derom mat'- 'fgas och uti Iristructionen tilläggas, ituiberopade Instruction skall hvarje Revisions E rätlm ng -omfatta Räkenskapen och Förvaltningen under den tid för hvilken Förvaltningen och Räkenskaperne af sednaste Re. visorer eiler Riksens-Ständer ej blifvit granskade; men 3. § uti samma Instruction innehåller dessutom att Revisorerne skola äga tillgång till alla Rongl. Stats Contoirets Räkenskper och Handlingar icke allenast för de år til! hvilka Revisionen sträcker sig, utan ock, likmätigt 42 §. i Riksdagsordningen äga rätt, att af KgU Stats - Contoiret undfå d® upplysningar och.
— Detta belopp bör nu ökas med ofvanberörda af Rikets Ständer beslutade anslagsförhöjningar 83,768: 43. då det visar sig att summan 1,174,768: 43- med 57,162: 05. understiger de för läroverken beräknade utgifter 1,231,930: 48. Härvid bör dock iakttagas, att de verkliga utgifterna för nästa stvlsreglerings - period säkerligen icke komina att uppgå till hela det enligt stat beräknade beloppet. Då nemligen såsom lön för Rektors-befaltningarne vid hvart och ett af de högre elementar-läroverken är i slaten upptaget ett belopp af 4,000 R:dr, men en stor del af dessa befattningar torde under nästkommande frenne år, likasom hittills egt rum, blifva tillsatta endast medelst förordnande, blifver härigenom en icke obetydlig besparing alt tillgå, enär de i allmänhet yngre lärare, som under tiden bestrida de tillförordnade Rektorernas ordinarie befattningar, icke ega rätt lill aflöning efter den högre lönegrad, som desse vanligen innehafva: och dertill kommer dels att någon minskning i utgifterna bör under loppet af 3:ne år alltid uppstå genom inträffande afgång bland de äldre lärarne, hvilka innehafva de högsta lönebeloppen, och dels att de ökade aflöningsanslag, Rikets Ständer beviljat för nya lärare-platsers inrättande, äfven komma alt lemna icke obetydlig besparing, i följd af Rikets Ständers beslut att nya Lektors-befallningar icke skola tillsättas under förra hälften af nästa statsreglerings-period.