Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dock en följd af allmogens ställning, lynne och vanor, alt dylike förändringar ibland densamma gå långsamt, och längre lid kommer således troligen att förflyta, innan dess jordbruk kan allmänt bringas i fullkomligt skick. Emedlertid äger detta Län inom sig de rikaste tillfällen till elt högt uppdrifvet åkerbruk och utsiglerne i detta afseende äro således för framtiden synnerligen lofvande. Redan för närvarande idkas uti Länet en betydlig spanmålshandel och stora sädesqvantiteter afyttras, i följd deraf, icke blott till andra delar af riket, utan äfven för afsändning till utlandet. Förbättrade kommunikationer, och derigenom lättade tillfällen till afsättning, skola otvifvelaktigt ännu mera öka detta gynsamma förhållande och således påskynda den vidare utveckling af provinsens åkerbruk, som, på sätt nyss är nämndt, af omständigheterne i öfrigt medgifves. 16 Uti detta Län, likasom annorstädes, hafva skiftes-förrättningarne, ehuru för delägarne särdeles kostsamma och betungande under det de fortgå, likväl varit en väsendtligt bidragande orsak till jordbrukets förkofran. Nyttan deraf är ock allmänt insedd, hvarföre de äfven varit i ständig tillväxt. Af synnerlig vigt är emedlertid, att landtmätarne tillhållas att med skyndsamhet och noggranhet fullgöra dem, enär de anmärkte olägenheterne af dessa förrättningar betydligen ökas af tidsutdrägten, emedan jorden, under deras fortgång, i allmänhet vanvårdas och utmagras, då de som förvänta att frånträda jord, som de innehafva, icke äro hugade att åt dess skötsel egna någon större omsorg. Många exempel gifvas dock, beklagligsvis, derpå, att skiften utdragits ända till tiotal af år och att de, af särskilda orsaker, liera gånger måst omgöras. Det bör likväl förväntas, att sådant, genom noggrann kontroll derå, alt landtmätarne fullgöra sina åligganden på sätt och i den ordning, som med gällande författningar öfverensstämma, skall kunna föreb3fggas och endast komma att tillhöra sällsyntare undantag. Förhållandet med skiftes-förrättningarne under de år, denna berättelse afser, har varit följande: Förrätlningarnes antal.
Föredrogos Slats-Utskoltets nedannämnda, den 11 och 17 dennes bordlåda' Memorial och Utlåtanden, nemligen: 536 Prot.-Utdrag den 18 Juli 1860. N:o 125, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en med stats regleringen gemenskap egande fråga. Lades lill handlingarna. N.o 128, i anledning af en väckt motion angående militäre boställens indragande till Statsverket emot beviljande af förhöjd penningelön till militär-tjenstemännen. Bifölls. N:o 129, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om er sättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skattelörenklingens tillämpning på de till sillververket anslagna räntor af det s. k. Salbergs län. Afslogs. N:o 130, i anledning af väckt motion angående återleumande till Staden Halmstad af tvenne till Kronan upplåtne mindre jordrymder. Bifölls; S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels den H och 17 dennes bordlagda Bctänkanden: N:o 121, i anledning af väckt motion om Skärgårds-flottans åtskiljande från Örlogs-ilottan samt förseende med egen officers-corps; och N:o 122, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af föreskrifter angående censur å theaterpjeser. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet Herr Dalmans, Wilh. Fredr., denna dag väckta motion, att den pension, s‘or 150 R:dr Banko, som framlidne Öfver krigs-kommissarien Fredrik Lindstedts döttrar på Riksgälds-kontorets stat uppburit, måtte efter den ena dottren, Ebba Maria Lindstedts nyligen timade död, få oafkortad utgå till de qvarlefvande systrarna, Thilda och Siri Lindstedt. Frän Högv. Preste-Stdndet.
De bittrast pröfvade äro dock icke de, som tillåtas uppnå en kraftutveckling, hvars fullkänsla är nog ymnig, att motväga alla den förgängliga tillvarelsens lidanden. Beklagansvärdare äro de, hos hvilka den inneboende elden gör sitt allt, för att uppflamma till den högsta och skäraste låga, under det yttre omständigheter göra sitt allt, för att qväfva den eller åtminstone nedtrycka den mot jorden. Deras natur dömmer dem till en sjelfspillingslott: och deras ära, inför den fåtaliga efterverld som om dem tager kännedom, består mindre i verkligheten af hvad de blifvit, än i möjligheten af hvad de kunnat blifva. Somligas olycka är, att vara födda i en tid, der de framkommit antingen ett godt stycke för sent, eller ett godt stycke för bittida. Andra äga en samtid, och uppskattas af dess bifall; men med en så overksam välvilja, att de hämmas af brist på den timliga lyckans håfvor, genomkämpa sitt lif i armod och dö i elände. Några drabbas på samma gång af bägge dessa öden: så till vida, att med hätskheten, som smädar, och likgiltigheten, som glömmer, infinner sig tillika fattigdomen, som nedslår genom en oundviklighet af småaktiga omsorger. Icke till de sistnämnda, hvilka således ej ens laudantur et algent, utan till antalet af dem, som ”berömmas och förfrysa”, hör Jacob Henrik Mörk: en man, till hvilken, såsom den Svenska Roman-litteraturens Patriark, det nyaste romanskrifvar-slägtet borde – ur flerahanda skäl – uppblicka med vördnad. Född i Stockholm den 12 Jan. 1714, var han, bland sju syskon, yngste sonen af föga bemedlade föräldrar: fadern Spannmålshandlaren Henrik Mörk; modren Brita Bark. I hans sjette år, och just på dagen då han skulle gå första gången i skola, dog hastigt och oförmodadt hans fader; ett förebud, att lärdoms-vägen ej skulle för honom bli en väg på blommor. Inom elfte året var han äfven moderlös; och under tiden hade jemväl en ömsinnad stjuffader aflidit.
I fråga åter om vigseln, är väl, pä sätt jag vid afgörandet af förutnämnda mål inför Eders Kongl. Maj:t i underdånighet yttrade, vigsel för närvarande en i allmän lag föreskrifven form för ingående af ett giltigt äktenskap; men det har synts mig som vore för nu ifrägakomne äktenskap ett undantag Irän nämnda regel nödigt och att för dessa fall det i flera andra, jemväl protestantiska, länder antagna s. k. civila äktenskapet borde äfven hos oss i lag fastställas. Behofvet af en sådan förändring visade sig icke vid antagandet al 1860 års omlörmälda författning; ty i afseende ä de äktenskap, hvarom der handlas, förutsattes att begge kontrahenterna äro kristna, och det i vår kyrkohandbok föreskrilna vigselformulär är affattadt i sådana ordalag, att näppeligen någon kristen trosbekännare torde jäfva dess innehåll. Samma formulärs lämplighet vid stadfästandet af nyssnämnda äktenskap blef derföre ej heller ifrågasatt. Men annorlnnda synes förhållandet vara, då den ene kontrahenten är jude; ty för hans lära äro flera af vigselorden icke allenast främmande, utan jemväl i sjelfva sin grund oriktiga. En förändring af vigselformuläret vore måhända icke en tillfredsställande lösning af frågan, enär derigenom i allt fall väl icke kunde förändras den betydelse af en kristligt religiös akt, som vår kyrka tillägger vigseln, och det blott är med bibehållande af denna vigselns betydelse, som det. synes lämpligt och billigt att uppdraga förrättandet deraf åt Svenska kyrkans presterskap. Med afseende härå och då för den händelse att ingendera kontrahenten är medlem af Svenska kyrkan, utan begge tillhöra främmande religionssamfund, den ena ett kristet och den andra mosaiskt, det ligger utom lagstiftarens befogenhet att ålägga samma religionssamfunds föreståndare eller presterskap att helga äktenskapet genom vigsel, har jag för giltigheten af samtliga ifrågavarande äktenskap icke kunnat finna annan iämplig form än den civila. De föreskrifter, som jag i sådant hänseende ansett böra meddelas och som äro att till allmän civil eller kyrkolag hänföras, återfinnas i förslagets 3 §. Enligt denna skall sådant äktenskap ingås inför Magistrat i stad eller inför Kronofogde ä landet.
Sedan lyfte han hornet, och satte det i mitt hufvud så kraftigt, att jag aldrig blifver af med den skavank, jag då fick.» Och ett tredje troll sade: »Mig gick det nästan på samma sätt. Jag förbytte mig i en höfvisk kvinnas vackra gestalt och kom sent om kvällen, höfviskt klädd, till konung Olofs härbärge. Han satt där barfotad med linnebyxorna knutna kring benen; och vid hans sida satt biskopen. Så snart jag inkommit, begynte jag väcka klåda i kungens fot nere vid sålan, och — plötsligt fick han se en fager och väl klädd kvinna stå där i rummet! Han kallade genast på mig och bad mig klå foten. Så gjorde jag, och jag höll på därmed, tills konungen blef sömnig. När han sedan kommit i säng, började genom min kraft klådan i hans fot att kännas ännu starkare än nyss. Jag satte mig ned på pallen invid sängen och klådde foten ännu mera, till dess både biskopen och konungen insomnade. Då rätade jag mig upp öfver denne och ärnade förgöra honom med all min ondskas makt, men med ens vaknade han och gaf mig i hufvudet ett så häftigt slag med evangelieboken, att min skalle lamslogs och jag flydde därifrån, så svårt behandlad, att jag allt sedan dess burit mitt hufvud på sned och haft värk däri.» När konungens män sett och hört allt detta, vände de om till skeppen så tyst, att ingen vaknade vid deras ankomst. Om morgonen berättade de för konungen och alla hans män den nattliga synen. »Hvad I här sägen, är sant», sade konung Olof; »jag skall lämna bevis därpå. Efter det min fot blifvit klådd, väckte jag strax upp biskopen och bad honom efterse, om den var oskadd efter den djäfvuls besök, som i så synlig måtto kommit in i vårt härbärge. När biskopen betraktade foten, fanns därå en blå fläck, liksom uppsvullen af etter; och genast lät han bortskära den. Omsider blef såret läkt, och ärret kan man se på min fot, så länge jag lefver. Nu förbjuder jag enhvar af mina män att nattetid gå från skeppen upp i land blott för att tillfredsställa en onyttig nyfikenhet.
Att konsumtionen af bränvin sednare åren betydligen aftagit, lider ej något tvifvel, men deremot är iakttaget, att konsumtion af kaffe så mycket mera tilltagit och hvilket sednare årens införskrifning af denna vara äfven synes bestyrka. Stadens årliga inkomster uppgå till omkring fyra tusende R:dr Banko. Prohibitiva författningar till förmån för staden finnes icke. Dagsverks-priserne hafva icke undergått någon förändring. Af de 37 Af de i sista femårs-berättelsen omförmäldtc välgörande stiftelser, har den af Handels-Societeten stiftade pensions-inrättning vunnit betydlig förkofran. Efter tretton års tillvaro uppgår nu dess kapital-belopp till 8,483 R:dr Banko, deraf årliga räntan såsom pensioner utdelas till understöd för behöfvande af societetens medlemmar, ifrån tio till fyratio Riksdaler nämnde mynt. De föreskrifne tabellerne varda härjemte i underdånighet bifogade. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts Gefle Lands-Cancellie och Kontor den 16 December 1843. Underdånigste tropligtigste Tjenare och Uudersåter. På Landshöfdinge-Embetets vägnar. O O J. G. Strandberg. Olof af Geijerstam. FemanUevättelse fr. Gefleborgs Län. 6 BEFALLOTNGSHAFV ANDES UTI Weåternorrlaiids Län TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1839, 1840, 1841, 1842 och 1843. STOCKHOLM, 1844. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. §• i - Länets allmänna beskaffenhet. Vestern orrlands
Jag ville, att Staten alltid mål te iakttaga denna grundsats, då han lemnar så beskaffade understöd, som det ifrågavande, på det att de, som äro intresserade i arbetet, måtte få vidkännas sin andel i misstagens följder, och således afhållas från Statens inledande i obetänkta företag. Men deremot, när det är fråga om att låta Staten, d. v. s. de skattdragande, allena vidkännas dessa följder, då är man icke så nogräknad. StatsUtsk. och många ledamöter af R. St:r tycka förmodligen, att sedan statslån medgifvits, har man en outtömlig tillgång, hvarmed alla behof kunna fyllas. Följden är att man tror sig icke behöfva vara så sparsam, som klokheten bjuder. Det är just olyckan med statslånen, att de förleda till en dylik oeftertänksamhet. Det är förnämligast af denna orsak som jag bestridt dem, och som jag skall, så länge jag förmår, söka hindra det deraf härflytande slöseriet med allmänna medel. Inträffar denna vanvård, så befarar jag det kommer att gå på samma vis nu, sorn då Götha kanal byggdes och medtog alla våra allmänna medel, ^llt annat än jernvägarna får stå tillbaka för dem och Statens öfriga angelägenheter ställas på svältdiet. Frih. Tersmeden har sagt, att löftesmännen icke vilja undandraga sig att betala. Hvarföre göra de det då icke? Om de gjorde det, så behöfde det nya bolaget icke begära mera penningar. af Ständerna för det påbörjade arbetets fortsättning. I sådant fall ginge saken ledigt för sig och man behöfde icke spilla någon tid på dessa öfverläggningar. Man säger, att borgensmännen icke kunnat bedöma saken annorlunda än efter de kostnadsförslag, som blifvit upgjorda. Det samma säger StatsUtsk. Om R. St:r säga likaså, får Statskassan slutligen betala, såsom hade hon på sin sida ingen rätt att fordra ingångna förbindelsers fullgörande. Felet är just, att man sätter för mycken tro till kostnadsförslagen och får med sin egen skada umgälla det. Jag fortfar att yrka Betänkcs återförvisning. Hr Bildt, Didrik Gillis:
Rikets Ständer få härmed till E. K. M. i underdånighet frambära ders.' anhållan, alt, vid alla de tillfällen, då, på allmän bekostnad, tryckas Handlingar af den beskaffenhet,. att de kunna ifrågakomma till intagande uti Bihanget lill Riks-Ståndens Protocoll vid denna eller nästinstundande Riksdag, sådant måtte, genom vederbörande, sorn få sig uppdraget denna trycknings, ombesörjande, varda Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoret tillkännagifvet, på det tillfälle må beredas, att, på samma gång sorn tryckningen af berörde slags Handlingar verkställes, deraf låta afdraga och för ofvanberördeBihang aptera det af Rikets Ständer för så— dant ändamål bestämda antal af 1,200 exemplar, och hvilken tryckningskostnad kommer att af Riksgälds-Contoret serskildt belalasRikets Ständer framhärda &c. Stockholm, den 22- Maji 1835. Expeditions-Utskottets Förslag till tind Skrifve Iser N.o 3”i. N:o 35 r. Uppläst ocli godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Maji 1835. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående Kongl. Rlaj.ts Nådiga bemedling för upptagande af ett utrikes Creditiv, till förstärkande af Bankens Silfver fond. (Banco-Utsk. Bet. N;ris i3i, 142, 147 & i5o.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, på sätt deras underd. skrifvelse af den 3o sistl. Mars uti 3:dje punkten innehåller, förordnat, att deras Banco-Fullmäglige ega, att, i den mon behof göres till förstärkande af den metalliska Cassan, å utrikes ort upptaga Credit eller Creditiv till ett belopp, motsvarande högst Två Millioner R:dr Silfver; så få R.
Ständers pröfning underställas; och om BevillningsUtskottet slutligen äfven nämnt dessa Artiklar, har det likväl icke deröfver begärt något utlåtande , eller af Rikets Höglofl. Ständers Beslut i det egenteligen understälda ämnet kunnat vänta någon tillämpning för de derifrån afskiljde. __ Då Utskottet i allmänhet föreslagit bibehållande af IR15 års Bevillningsgrunder för ira och j:a Art. tror det sig icke, utom för ägendorns-värdet, hafva behöft att ingå i någon vidlyftigare detaille för alla i sistnämnde Art. uppräknade Bevillnings afgifter, och genom dess lika allmänna framställning, att bevillning af personer, synbar egendom, förmögenhet och arbetsförtjenst skulle beräknas, har Utskottet visserligen afsett alla de föremål, som 3 ? BevillriingsXJtsk. Betånkanden. Herr Grefve Gyllenborg i dess Memorial uppräk* nät. Likasom, då hvad af Utskottet ej blifvit anfördt, ej heller varit, efter dess mening, ibland Bevillningsgrunderne innefattadt, så har så myc» ket mindre fråga kunnat uppstå om osynlig förmögenhet eller Capitalisters beskattning, som dessa beskattningssätt rakt strida emot dem Ut* skottet ansett sig böra föreslå; och, enär Utskottet hemställt om införandet af en Artikel för öfverflöd, har det hvarken funnit sig behöfva tillägga, att det vore på synligt öfverflöd som. slik afgift borde äga rum, eller ansett sig tillständigt att utnämna hvarje slags öfverflöd, såsom hörande, icke till grunden, utan till fördelningen, hvilken efter nu gällande grundlagar lika så litet som de reglementariske föreskrifterne , hvartill Herr Grefve Gyllenborg äfven sträckt dess omtanka , kunna till afgörande förekomma, En annan inom Högloft. Ridderskapet och Adeln skedd framställning om nödvändigheten af anställande jordransakningar och om uppdrag för Rikets Höglofl.
Majsts HandSrcreterare blndblom, LisMedicus IlaUman^ LifMedicus bo58i, HofKammereraren kant, HofKammereraren 8ter^, HofCasieuren klister, en Kammarstrifware lön w^d HofConwiret, HofQvarLermästaren 8. bem^, LijChirurgus V/enner, Kammereracen Löbel., HofBagaren breston, KammarF U1 krledlein, Staderst.wna Lrenrelcb och Lälken 2 Löparen 0itt1ing8 hustru, H fTrvmpelaren MZer8, Munst lnken LorAileclt, KällarDränaen östrom. Löparen OsttlinL:, HstLaquaijerne Lebn^ l>l^ströni Den i8 November.' 73? Lerx, ÖkrUnZ ochVVistZren, Faltmakaren kälolm och ConditorieGesaln k>l^marlL. Aflöningar wid Nongl. ZofStallet. För en Förste HofStallmastare, en HofStall. mästare, en OeconomieStallmästare, 4 StallPager, 2 Beridare, 1 Cammererare tvid StallContoiret, 1 Secreterare hos Förste HofStallmastaren, i Stall' skrifware, 2 HastLakare, FoderMaskar, WaqnMa, stare, Sadelknekt, Hingsteridare, LisKuskar, LifFörridare, PortWagkare, HofSmeder, Höbindare, Hakelseskarare, Kuskar, Förridare, RidDrängar, Wagnmakare, Remsnidare.
Under våra Fabrikstillverkningars tilltagande och fullkomnande, skall äfven sluteligen den nedsättning i priserne vinnas, hvilken somlige så otålmodigt yrka, förgätande att patriotismens pligter kräfva tålamod, och äfven enskildte närvsrande uppoffringar till vinnande af ett framtida, hela landets oberoende välstånd. Våra KlädesFabrikers allt mer förbättrade tillverkningar torde kunna redan bevittna att, för vår klädsel vi icke äro i behof af finare kläden, än dem vi sjelfve äga, och om jordbrukaren rättar ett hittills existerande misstag, att i större Schäfferier icke äfven underhålla grofullige, för vårt klimat mera passande Får, kan äfven den, nu för Arméens behof stun - Ben 28 Juni i f, m. 265 dom öfverklagade brist på gröfre kläden^ inom Riket af egne rudimaterier fyllas. Åtskilliga öfrige Fabriksinrättningar af mångialldige slag så väl inom sjelfva htifvudstaden, som andra Rikets städer, torde äfven lörtjena en närmare granskning, då af de fläste man torde erfara närvarande tillfredsställelse och framtida förhoppningar. Af Konungens Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Läns afgifne Fem års Berättelse befinnes huru, under det nu, i några år oförändrade för Fabrikerne förmonliga förhållande, tvenne i och invid Götheborgs Stad, sedan 1817 anlagde och utvidgade Fabriker, gijvit en öfvervigt ä berörde Stads handelsvåg af minjl en half million Riksdaler Banco årligen, hvarjemte Portertillverkningen och öfrige Fabrikers kraftyttring gifvit en nära lika summa , hvarmed förenas den hugneliga underrättelsen , att Fabriksvarorna redan utmärka sig för lika pris och godhet med de utländske, samt den välgrundade anmärkning, att om des fa Fabriker af brijlande biflånd [kalle för flör as, följden /kulle blifva, att tufendetals p/rfoner bringades till tiggarflafven och att fördubblade anledningar lemnäs hirendrägaren till bedrägerier och roflystnad. Af Kongl.
Jag har derföre röstat för de beviljade lönernas uppförande på ordinarie Stat; och reserverar mig emot beslutet.” Riksdagsfullmägtigen Johan Johansson från Örebro Län har jemväl reserverat sig och ansett något anslag för ifrågavarande föremål icke böra beviljas. Vid I5:de punkten, angående förslagsanslaget för fångars vård och underhåll, m. m.: Herr Friherre Palmstjerna: ”Jag reserverar mig mot Utskottets beslut uti I5:de punkten, såsom i min tanka framställande saken uti en origtig dager. Enligt § 30 Riksdags-Ordningen, åligger det Utskottet att utröna, pröfva och föreslå det, som till Stats-Yerkets behof erfordras. När utröndt är, alt till Fångars vård och underhåll åtgår en långt större summa än 450,000 R:dr och Utskottet icke pröfvat någon nedsättning af sjelfva behofvet kunna ega rum; så är det ock Utskottets åliggande att föreslå, att hvad, som verkligen erfordras, jemväl må tagas uti beräkning. Af FångSlyrelsens m. 11. upgifter visar sig, att fångars vård och underhåll redan år 1835 medtog Tillökningen de sednare åren har deremot varit så mycket större. Den härrörde år 1842 i betydlig mon från då vidtagna förändring, i afseende på villkoren för fångars förskaffande; året 1843 i betydlig mon från Krono-Arbets-Compagniernes organiserande, beklädnad och casernering; men hufvudsakligast har den dock härrört från fångantalets ständiga ökande, och ingen anledning är, alt detta afstannar eller förminskas innan nästa Riksdag. Om än de kostnader, som år 1843 ,6 Ståls-Utskottets Utlåtande > N.-o 35. förekommo, i anledning af Krono-Arbets-Compagniernes organisation tn. m., kunna de följande åren i flera delar betydligt förminskas, så skola desse Compagnier likväl allt framgent fortfarande beklädas och skillnaden utgör ingalunda 50,000 R:dr.
235 Moll bebagade Longi. iVIaj:t, enligt 8tats-bädet8 underdäniga bemställan, iförevarancle 8krifve!s6, sädan densamma finnes Orotoeollet bilagd, i ljäder ogilla, med befallning, att denna skrifvelse skulle, ätföljd sk deri äberopads tlrsndlingar, ^Lill iLikets Ztänders Ztats-Dtskott expedieras. Lx Drotoeöllo, .!L. 6. Lc/r/öe^Z'. L^vk. till Lxp. Dtsk. äea^a ^ebr. rd/fr, kl.Ä e. rs. .Mdc/iFa ^rr/ne/^s t/// K/^ett Äcc>rc/ee§ ^crtt-t//^/rork, cr/rgdenc/s ett «r^/«g /ö> Long/, ^/reater-n, mottvcreande c/e /o/' c/eiMLl rneä/tnbrg r äc-a/n^o^o/onc/e ^rcm/no/'^ ^n//^cr L/^ett ^/änc/ee/ö>^/cma/ /,öea mec/ ,§//o de^ ^/nt rc^^öecr/ 6c/ven H/oe^:- ^o/mF L/ott c/e/r F Leö/nan/ /§^/. Lfter erballen kännedom ak del. beslut, Ilikets nu församlade 8tänder, :-zenom omröstning i korstärkt 8tats-Dtskott, fattat, om indrsgiiing oell upp!börande »f de ärliga anslag, bvilka sedan längre tid tillbaka varit til! un-derstöd för
Beträffande de inom Ridderskapet och Adeln vid beräkningarne gjorda anmärkningar, så får, i afseende på första punkten , Utskottet upplysa, att i Förslaget N:o ig3 blifvit, lill liqviderande af Riksgälds-Contorets calculerade skuld vid x834 ars s^ut 2 millioner Riksdaler för upptagne lån af Allmänheten, beräknade till ränta och amortissement 200,000 R:dr årligen, eller enahanda anslag, som uti det återremitterade Betänkandet N:o 204 finnes upptaget för liqviderandet af ofvanberörde skuld af 2 millioner Riksdaler, och att Förslaget JNT:o i<)3 nu mera är af 3:ne Riks-Slånd godkändt. Rörande andra punkten, så får Utskottet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att nu ifrågavarande Betänkande eller Förslag N:o 204 afgafs vid samma tid, elier i första dagarne af Augusti månad nästlidet år, som Stms-U‘ tkottets Utlåtande N‘,'i 4*7» 9 som Banco-Utskottets Berättelse N:o 21, deri den emellan i83a års Revisorer och Banco-Styrelsen uppkomna tvistiga frågan om rätta grunden för beräknandet af den andel i Bankens ränte-vinst, för åren 1829 och 1800, som borde Riksgälds-Contoret tillkomma, blifvit Rikets Sländers pröfning och afgörande underställd; och vid hvilket förhållande det varit origtigt att ibland Riksgälds-Contorets tillgångar upptaga och beräkna en inkomst, sorni ännu var tvist underkastad, och på Rikets Ständers pröfning och afgörand* beroende.