Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ls eller vederbörande embetsmyndigheters beslut i afseende på enskilda ansökningar, förordnanden om tjensters bestridande och hvad annat, som efter denna författning fordrar de derom utfärdade dokumentens förseende med stämpel, expedieras genom bref, protokolls-utdrag eller påskrift ä handlingarna, skall alltid dertill nyttjas stämpel af det värde, som, efter hvad stadgadt är, härför belöper; och må ej någon, vid ansvar, genom expeditions-sättet minska Kronans inkomst af stämpelpapper. 9:o Ej må någon tillgodonjuta de genom Kongl. Maj:ts och Dess embetsmäus bref, fullmagter, transporter och konstitutorialer eller genom General-ordres honom tillagdo löneförmåner och rättigheter, innan han uppvisat fullmagten eller förordnandet behörigen med stämpel försedt. 10:o
Vexelköp kan slutas med eller utan mäklares biträde. §. Vexelgifvare vare skyldig att, samma dag vexelslut skett, hålla den betingade vexeln vexeltagaren tillhanda, så framt denne till afhemtande deraf sig anmäler och den öfverenskomna betalningen derför erläo-ffer. o BÖ §. Är vexel aflemnad utan att vexeltagaren derför erlagt betalning på sätt aftaladt varit, eller underlåter vexeltagaren att vexeln afhemta; då bör vexelgifvaren sednast å andra dagen efter den, då vexelslutet skedde, emot vexeltagaren protestera och inom åtta dagar, räknade från samma tid, å honom taga stämning till den domstol, som i 82 § sägs. Vexelgifvare, hvilken iakttagit hvad nu är sagdt, ege att utbekomma sin fordran med samma rätt, som vexelfordran i allmänhet tillagd är; men försummar lian det, bafve då ej båttre rätt, an i annat skuldfordrings-mnl. §. Då två eller flera exemplar af samma vexel utfärdas, vare det andra i ordningen, äfvensom hvart och ett af de följande, i vexeltagarens hand gällande såsom qvitto å erlagd betalning till vexelgifvaren. Å betalning för vexel, som i ett exemplar utfärdas, erfordras icke annat qvitto, än sjelfva vexeln. §.
BondeSt:s d. 24 dennes på bordet lagda Prot.-utdrag N:o 421, innehållande inbjudning till de öfriga RiksSt:n, att förena sig i BondeStis, med bifall till en af Riksdagsfullimn J. Lekberg från Nerikes län väckt motion, ang:de Riksdagens afslutande i medlet af nästkommande Dec. månad, fattade beslut om en underd. skrifvelses aflåtande till K. M. i det syfte motionen afser. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att lägga förev:de pröt.-utdrag till handlingarna. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 24 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 31, i anledn. dels af K. M:s Nåd. Skrifvelse med det af särskilde komitera'de afgifna underd. utlåt. och förslag, ang:de åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, dels ock af väckta motioner i samma ämne och dermed gemenskap egande frågor. Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 24 dennes på bordet lagda Mern. N:o 32, i anledn. af återremisser å Utlåt. N:o 15 ang:de en fyr-anläggning på Gottska Sandön samt åtgärders vidtagande för förbättringar i Fyr-, Båkoch Lotsviisendet. Slutligen anmäldes och lades på bordet ett från BankoUtsk. inkommet Mern. N:o 53, i fråga om öfverlåtande till Tumba pappersbruk af det till komministers-boställe i Botkyrka och Salems Den 31 Oktober f. m. 255 rörsamlingar nu anslagna hemman Nedra Tumba eller Tumba N:o 2. llöglofl. R. o. Ad åtskiljdes kl. 8 om aftonen. In fidem protocolli Albert Munck. Lördagen den 31 Oktober 1857. Plenum kl. 10 f. m.
Kursiveringen i citatet är af mig. Som Sohlman är död, kan man nu icke erhålla hans förklaring, som måhända skulle gifvit ytterligare upplysningar i denna, som det visar sig, ytterst invecklade sak. Ganska besynnerligt förefaller det mig, att Rosenmiiller först nu, genom Elberlings inlägg, uppmärksammat att telegrammet i Faedrelandet icke egde den lydelse, hvarom han öfverenskom med Sohlman. Tillika är det en anmärkningsvärd underlåtenhet af Rosenmiiller, att han ingenting nämner om det telegram, som — enligt Elberlings utsago — han själf aflät samtidigt med det Sohlmanska. I hvaije fall kommer det sätt, hvarpå man genast begagnade sig af kung Karls till Rosenmiiller afgifna &gt;bindande skriftliga löfte » att stå för Fadrelandets egen räkning. Och detta sätt var ej ädelt. Hufvudomdömet i denna sak kan väl anses stadgadt. ' Vidar, Fremtiden, Politiske Betragtninger, Kbhvn 1866, sid. 42.verk. Gripenstedt — berättas det vidare — förutsåg att Frankrike, England och Ryssland komme att lemna Danmark i sticket. Han ansåg, att Sverige icke hade andra intressea gent emot Danmark, än öfriga undertecknare af London protokollet, som garanterade danska monarkiens integn tet. Han framhöll, att man borde noga öfverväga om Sverige-Norge egde förmåga att utrusta och underhålla cn armé på krigsfot, ty man kunde ju icke begära att den skulle underhållas af Danmark.1 Gripenstedts framställningar afgingo med seger. Efter Ulriksdalssammankomster. fortsattes allinsunderhandlingarna med Danmark endast for syns skull, tills de alldeles afbrötos i dec. Men så kan det omöjligt förhålla sig. För det första fortsätter grefve Manderström i sina skrifvelser samma språk, som han förut fört under flera års tid. Den 28 sept.
Ställ ifrån dig skrinen. MÅRTEN (fram till alkoven). GÖRAN (ställer tvenne skrin på golfvet; öppnar det ena och framtager vigvattensfunt, rökelsekar, ljus och palmer etc.). Är det afgörande? Doktor Urban tror att det är slut! Så! MÅRTEN. GÖRAN. MÅRTEN. GÖRAN. Du kan börja med ett Aufer immensam! Käre broder, jag är så bes; kan jag icke få läsa i stället! Vi ha uppgjort om sång, men efter som bon sofver och testamentet är öfverlemnadt, kan det vara likgiltigt! Medan du rustar, tar jag mig litet mat. (Dukar upp ur ett knyte på bordsändan.) MÅRTEN. Det är kallt i natt! Har du stängt dörrarne? Skall det behöfvas? GÖRAN (ordnar med skrinet). MÅRTEN. GÖRAN. GÖRAN (stänger). Du har ju S:ta Claras reliquise med? Damma af de bästa och lägg upp dem i locket! GÖRAN (öppnar det andra skrinet och framtager några ben). Jag arbetar alltid för stängda dörrar! MÅRTEN. Vackert arbete! Men dyrt! De äro gjorda hos en jude i Toledo Läs, jag tyckte hon rörde på sig! GÖRAN (läser med en sjungande ton under det han blåser eld i rökelsekaret). MÅRTEN. Aufer immensam Deus aufer iram | Et cruentatum cohibe flagellum | Nec scelus nostrum proferes ad æquam | Pendere lancem. Hon har somnat igen! MÅRTEN. GÖRAN. Tyst! Det knäppte i dörrlåset; det kommer någon som har varsel. Tror du på sådant, du? Nej, för all del! MÅRTEN. GÖRAN. MÅRTEN. GÖRAN. Du är mörkrädd, Göran! Det är alla otrogne! Säg mig, Mårten, det är allt underliga tider vi lefva i. Alla tider ha varit underliga på ett eller annat sätt! GÖRAN. MÅRTEN (som slutat äta; sömnigt). Till exempel de lutherske!
Bränvinstillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse, hvad ofvannämnda ordningsstadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. § 30. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank från imkylaren, än genom det i § 29 omnämnda, till sprithållaren gående, afloppsrör, får ej finnas; och skall detta rör, hvarå dels ett eller två afledningsrör för luften och dels en så kallad lykta må vara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas. För öfrigt må hvarken de från pannan till imkylaren ledande rörgångar, eller lankrum och bäcken, der sådana finnas, vara försedda med någon öppning, hvarigenom sprit, bränvin eller lank kan uttappas, såvida öppningen ej sättes i omedelbar förbindelse med förstberörda afloppsrör eller med panna. De närmare föreskrifter, som äro nödiga med hänseende till i denna § omförmälda delar af redskapen, fastställer ordningsstadgan. § 3*. Allt bränvin skall på tillverkningsstället mätas eller vägas och derjemte profvas, på sätt ordningsstadgan bestämmer. Den dervid behöfliga handräckning lemnäs af bränvinstillverkaren, som ock är skyldig tillhandahålla nödiga, vederbörligen justerade och krönta målkärl eller våg och vigter jemte annan för uppmätningen eller vägningen erforderlig redskap. Hvad i denna förordning är stadgadt om mätning af bränvin, gälle äfven om vägning deraf. § 32. Då bränvin uppmiites och profvas af den i bränneriet anställde kontrollör, skall, såsom vittne, närvara en i orten boende trovärdig och skrifkunnig person, som bränvinstillverkning icke utöfvar. Sådant vittne utses särskildt för hvarje termin, i stad af stadsfullmägtige, eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufva och på landet af kommunalnämnd, som dervid tillika bestämmer det dagtraktamente inom här nedan angilna gränser, hvilket vittne eger uppbära. I fall antingen vittne icke väljes eller valdt vittne uteblifver, ege kontrollören att annan lämplig person till vittne kolla.
Det torde då tillåtas äfven mig att öka hvad som blifvit sagdt, innan återremiss sker, hvilken jag ej vill motsätta mig. Jag kan icke lika roed Frih. Cederström anse, att Hr Landtm, bort afklippa denna fråga, på sätt den värde Frih:n föreslagit; men jag är deremot alldeles ense med honom i fråga derom, att denna öfverläggning kunnat vara nära nog öfverflödig. Jag kan icke heller hembära någon tacksägelse till de ledamöter inom StatsUtsk., hvilka, i egenskap af reservanter, här såsom ett stridsäple kastat fram en fråga, hvilken synbarligen icke för sådant ändamål blifvit väckt i Utsk. Såsom förut ledamot af Utsk. vid andra riksdagar, har jag kommit i erfarenhet af den nödvändighet, som ofta företer sig att inom Utsk. framkasta principfrågor till öfverläggning, egentligen icke för någon annan orsak än för att förkorta discussionerna, derigenom att dessa principfrågors ‘afgörande tjenar till grunder för dess riktning; men deraf följer icke, att hvad vid sådana principfrågors pröfning af majoriteten blifvit prasliminariter beslutadt, utan blott de definitiva besluten i sak höra gå tili JtiksSlm. Jag kan således alldeles icke för min del tillräkna StatsUtsk. såsom något fel eller något klandervärdt, att utröna inom sig pluralitetens tanke. Då sådana principfrågor inom Utsk. uppstått, och propos. blifvit begärd, måste ordform alltid anse sig tvungen att göra framställning, helst det icke finnes för ordform i ett Utsk. någon grundlag, med åberopande hvaraf bankan förklara, att han ej gör, utan vägrar en begärd propos. Han har visserligen den utvägen att säga: om man fordrar af mig denna propos., lemnar jag klubban ifrån mig till den som vill taga den; men i egenskap af ordför. måste han, för att icke strandsätta Utsk. och förorsaka betydlig tidsutdrägt, icke • 30 Don 8 April f. m. utan i nödfall vidtaga denna utväg.
Raab: Emot Hr Gr. o. Landtrms upfattning af 64 § Riksd:sOrdn:n får jag härmed nedlägga min protest. Hr Bildt, Didrik Gillis: Enl. Hr Gr. o. Landtrms för klarande kan propos. på bifall till ifrågav:de prqposjr icke framställas sedan förra Betänk, blifvit afslaget. Denna åsigt hystes äfven inom Utsk., som ansåg sig endast böra upställa voter:s-propos:ne. Då nu R. o Ad. för icke längesedan ansett hufvudfrågan I) c n 3 Mars. grundlagsvidrig, måste R. o. Ad. för konseqvensen skull äfven afstå detta Betänk. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o Landtm, framställt, hurusom Frih. Raab, som ensam yrkat bifall till de föreslagna voter:s-propos:ne, sedermera afstått från detta yrkande, samt Hr Printzensköld yrkat afslag å ifrågav:de votenspropos:r, och Hr Bildt föreslagit att R. o. Ad. med ogillande af samma propos:r måtte lägga Utsk:s Mern. till handlingarne, blef propos. till afslag å de af StatsUtsk. föreslagne votens proposme framstäld och besvarad med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Föredrogs oell lades till handlingarne Sammansatta Statsoch LagUtsk:ns d. 2 dennes på bordet lagda Mern. N:o 62, i ani. af återremiss af Utsk:s Betänk. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statsoch LagUtskms d. 2 dennes bordlagda Betänk. N:o 63, i ani. af väckt motion om förbrutet gods och böters ingående till Staten, m. m. Föredrogs, men bordiades ånyo, på begäran af flera ledamöter, Sammansatta Bankooch LagUtskms d. 2 dennes på bordet lagda Mern.
Preste-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäfvande af Kongl. För budet m t dueller och slagsmål af den z2 Augusti 1682, och dermed sammanhang egande Författningar. (Lag-Utsk. Bet. N:o 172.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att Kongl. 544 Expeditions-Utskottels Fotslag till lind. Skrifvelse, N.o 238. Förbudet emot dueller och slagsmål af den 22 Augusti 1682, äfvensom dermed sammanhang egande Författningar, måtte upphäfvas; vid öfvervägande hvaraf Rikets Ständer funnit, hurusom bruket att genom envig söka återställa den ära och det anseende, som någon, genom förolämpning af annan, i allmänna omdömet tror sig hafva förlorat, utan tvifvel grundar sig på den föreställning, att lagen icke förmår lemna tillräcklig upprättelse i dylika fall, hvadan bevekelsegrunden i och för sig sjelf kan vara mindre tadelvärd, ehuru gerningen, som deraf föranledes, dock alltid blifver straffbar inför lagen, såsom stridande emot samhällsordningen. Om, innan agtningen och förtroendet för borgerlig lag ännu vunnit tillbörlig styrka i ett samhälle, förbrytelser af nämnde beskaffenhet äro talrika och vidtagandet af stränga åtgärder till deras hämmande derföre fordras, måste likväl antalet af de förra och beliofvet af de senare minskas, i den nion ofvertygelsen hunnit stadgas derom, alt godlgorelse för lidna oförrätter bör sökas allenast genom lagens anlitande. På den tid, för mera än ett och ett halft århundrade tillbaka, då ifrågavarande, vid stiftandet af 1734 års lag bibehållna, serskilda Förordning emot dueller utfärdades, voro deremot dessa oordningar mycket vanliga; och synes den i de fleste af Förordningens stadganden uppenbarade ytterliga stränghet bevisa, att kraftiga åtgärder till envigens hämmande då voro nödige.
Jag vill icke trötta R. o. Ad. längre. Jag slutar med att instämma med den siste värde talaren i begäran om återremiss. Jag förmodar och hoppas att R. o. Ad. icke ville så med ens afstå och utan afseende lemna en fråga, som likväl mångfaldiga gånger vid riksdagarne ända sedan 1828 har varit väckt, utan att R. o. Ad. vill låta Utsk. åtminstone försöka att med anledn. af de invändningar, som blifvit gjorda, på ett tillfredsställande sätt lösa frågan, 208 Den 5 Mars e. m då flere ledamöter af Utsk. här förklarat sig villiga och benägna att i möjligaste måtto söka gå R. o. Ad:s ledamöter till mötes. Jag anhåller om återremiss af betänk. Frih. af Ugglas, Kurt Gust., anförde skriftligen: R. o. Ad:s serskilda forum uti vissa saker härleder sig, som bekant, från den hos fria folk vanliga grundsats, att endast likar skulle ega att dömma öfver likar. Denna grundsats finnes redan i vår historia antydd i Gustaf den l:stes stadganden angående Adeln. Den utbildades småningom derhän, att uti Adelns privilegier den 8 Juli 1569 bestämdt föreskrefs, att der någon Adelsman angafs att hafva försedi sig emot Konung eller han eljest vore skyldig till någon sak, som kunde gälla på heder, ära eller lif och lefverne, ”tå skall han icke blifva dömd af ringare än utaf Adelsmän.” Sedan Konung Sigismund uti Sin försäkring för R. o. Ad. af d. 11 Febr. 1594 bekräftat såväl denne som öfriga delar af Adels privilegier samt derjemte genom ett serskildt uti samma försäkring intaget stadgande gifvit Adeln privilegierne på alla högre embeten i staten, så väl i civilsom militär tjenst, stadfästades denna rättighet af Konung Gustaf II Adolf, och vid Hof-rättens inrättande år 1614, gjordes af den i privilegierne
D å som naturligt är i en tidning af Iduns omfång de arbeten, som där införas, måste till utrymmet starkt begränsas, är det så godt som omöjligt att där intaga längre noveller och, ännn mindre, längre uppsatser för det praktiska lifvet. V i hafva emellertid vid den nu förestående täflingen velat lemna plats äfven åt dessa båda slag. A n - gående prisen ocb prisämnena hafva vi b e - stämt följande: 1) För den bästa novell eller roman om minst femton oktavark vanligt romanformat betala vi ett tusen (l,OOQ) kronor. 2) För den bästa novell om ungefär Idunspalter erhålles ett pris af fyrtio fen? hundra (500) kronor. 3) För den bästa utredning af frågan: » Huru slcall kvinnan bäst kunna bidraga till höjande af familjens ekonomi? » — omfång: 20 ä 25 Idunspalter — betalas tre hundra (300) kronor. 4) För den bästa uppsats om 3 å 5 spalters utrymme i något ämne rörande kvinnan eller hemmet erhålles ett pris af ett hundra (lOO) 5) kronor, och slutligen bestämmes för den bästa skiss eller berättelse 3 å 5 spalter likaledes ett pris af ett hundra (100) kronor. om Täflingstiden utgår för de trerme första afdelnirjgarna den 1 nästkommande augusti och för de båda sista den 1 instundande juni. Att hvad som inlemnas till täflingen skall vara original och förut publiceradt faller af sig själft. Manuskriptet bör, åtminstone till de två sista afdelningarna, vara skrifvet på endast en sida af papperet. Till prisdomare komma liksom förra gången att utom redaktionen utses kända och erfarna män och kvinnor med härför erforderliga kvalifikationer. Deras namn komma längre fram att meddelas. Stockholm den 1 mars 1891. sveDskt Teresa Carrenno. ej Red. a f Idun. I forna dagar. Strödda blad ur minnets album, samlade af M a t h i l d a Langlet. ' Kloekarfar, han skall nu allting bestyra. (Slut från föreg. rr.r.)
Lemnande alltså frågan att ur pedagogisk synpunkt af de sakkunnigare betraktas, är det fast hellre utur en moralisk och politisk, jag anhåller att få till R. o. Ad:s bepröfvande hemställa några fä^ anmärkmr. En af de olyckor, som svårast hemsöka vår tid, synes mig vara den feberaktiga oro, som drifver så många menniskor att, med förbiseende af den tillfredsställelse, uppfyllda pligter böra skänka, oupphörligen eftersträfva yttre utmärkelser och fördelar. Ju tidigare denna äresjuka inställer sig, desto olyckligare för patienten. Pligtkäuslan kan ej för tidigt väckas; ärelystnaden deremot kommer nog, utan alt framlockas. Emedlertid, månne ej det Den 1 Februari e. m. 57 det nya lärosättet just är grundadt på ett tidigt och oaflåtligt uppväckande af den äretörstande oro, sorn man tyckes förmena böra hos barndomen och ungdomen verka endast välgörande? Men månne den, som värderar det bestående i vårt samhällslif, den, som älskar tänkesättens lugn och ej väntar något godt af en uppkommande allmän sinnesjäsning, kan och bör biträda införandet af de läromethoder, som synas vara byggde på den grundval, jag nämnt? Helt säkert hoppas dessa methoders förespråkare, altverkningarne skola blifva annorlunda och lyckligare; men, ehuru jag lifligt vördar mer än en af desse män, och ogerna skiljer mig från deras mening, kan jag i detta fall ej dela den, enär, enligt min öfvertygelse, den gamla läromethoden äger ett vigtigt företräde framför den nya, i det den äldre, utan att alldeles lemna obegagnad hedersbevisningens verkningskraft, likväl hufvudsakligen synes åsyfta, icke att uppmuntra äregirigheten, såsom förnämsta driffjädern till flit och framsteg, utan fastmera alt upplifva aktningen för skyldigheter samt kärleken för vetenskaperne, såsom bildningens starkaste grundvalar. I en omständighet instämmer jag dock med Hr von Hartroansdorffs anförande, det är i frågan om den, äfven af Utsk. klandrade gymnasistfriheten, hvars skadlighet jag icke vill bestrida.
154, 161, A. 161; E. VII. 393. — N:o 23, i anledning af verkställd omröstning angående tullbestämmelserna för artikeln bränvin och sprit: B. VI. 215, 216, A. 216; E. VII. 166. Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 5, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Biks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 2, angående vilkoren för bränvins tillverkning: B. V. 560, 577, 600, A. 601, 603, 604, 605, 607, 608, 609; E. VII. 247. — N:o 11, i anledning af dels gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 4, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker: B. VI. 58, 136, 145, A. 145, 146; E. VII. 265, 268, A. 268. — N:o 12, angående några ännu oafgjorda delar af frågan om vilkoren för tillverkning af bränvin: B. VI. 155, 161, A. 161; E. VII. 247. — N:o 13, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut i en till vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker hörande fråga: B. VII. 14, 17, A. 17, E. 265, 268, A. 268. — N:o 14, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Utskottet: B. VII. 14, 17, A. 17.
Rikets material-förråder på de stållen, der de nya Tygskrifvaretjensterne blifvit inrättade, förvaltades förut af Officerare, sorn dertill tourvis beordrades och af FortificationsStaternes MaterialBokhållare, eller andre civile personer, sorn för dessa befattningar uppburo tillfälliga arfvoden. Ingen lärer kunna neka, att man icke af dem, hvilka endast tidtals hafva ett sådant uppdrag, bör vänta det nit och den vård som af personer, hvilka beständigt äga denna befattning. Svårligen torde också någon tidpunkt på långe funnits, då vården om Artilleriets materiel varit så nödvändig sorn under de sednare åren, hvarunder den till större delen blifvit ny och förändrad samt betydligen ökad. Herr Hjerta, Guftaf: Det var mig ovåntadt, att Friherre Cederström skulle klandra StatsUtskottets åtgärd att fördela anslaget inom Tredje Hufvudtiteln i tvenne, hvilket Friherren ansett såsom en inskränkning uti Konungens dispositions-rått af titelns hela belopp. Jag tror icke förhållandet vara sådant, och det så mycket mindre, som jag icke hört någon dylik anmärkning - vid detta tillfälle framställas af Konungens Föredragande i Commando-mål, hvilken nyss'yttrat sig i ämnet. StatsUtskottet hade säkerligen ej inkommit med detta förslag , otn det varit stridande mot någon Konungens rättighet. Min öfvertygelse år tvertom , att den föreslagne fördelningen af Tredje Hufvudtiteln skall bidraga till det mål af hushållning och ordning, om hvars ernående vi alla böra bo - Ven 7 Julii J, m. *45 indela oss. Hvar och en inser lått, att det skall lånda till god hushållning, då hvarje Chef för serskilda vapen har ett bestämdt anslag att för detsamma använda, och då han vet, att de besparingar, han i ett eller annat afseende gör, kommer samma vapen till godo, och icke användes till andra ändamål. Jag tror således, att resultaten i detta afseende åro gifne, och att ifrågavarande fördelning ofelbart länder till mycken hushållning.
IX. B. 312. A. 356. E. 468. — N:o 71. angående Guvernörens å ön S:t Barthelemy, Öfversten J. H. Haasums berättigande, att vid afskedstagandet varda upförd lill pension å Rikets Allmänna Indragningsstat. V. 517. VI. R. 8. VIII. B. 156. A. 410. IX. E. 126. — N:o 72, i anledning af väckt fråga om antagande af visst medelporto för alla bref, som genom Postverket inom Riket befordras. V. 517. VI. R. 8, 14. R. 20. VII. 204. VIII. 35, 84. Ä. 103. —- N:o 73. med förslag till ändring i Förordningen den 20 November 1845, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. VI. 644. VII. R. 4. X. B. 15, 244. XI. A. 5. E. 122. — N:o 74. angående uplåtelse af mark från Eskilstuna Kungsladugård lill Skolbyggnad inom Klosters församling af Nykö - ( 148 ) pings lån. VI. 644. VII. R. 4. Proposiiioner och Skrifvelse!-, Konungens Nådiga. — N:o 75. angående anvisande af fyllnad i ersättningen till Wadstena Krigsmanshus-kassa ocb Arairalitets-krigsmans-kassa för de till Stats-Verket nu indragna rusthållssamt en per mille afgifterna vid fastighetsköp. VI. 644. VII. R. 4. XII. B. 34. A. 119. XIII. D. 334. A. 372. XIV. E. 243. — N:o 76. med förslag till Fridlysningsstadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-anläggningar. VI. 644.