Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga kungörelse af den 7 April i84*> att mantalspenningar skola erläggas först efter fyllda 17 år eller 2 år senare än förut. Orsakerne till folkökningen, hvilken fortfar att vara störst inom den obesuttna arbetsklassen, synas vara desamma, som antyddes i förra berättelsen, och i den mån denna tilltager ökas äfven behofvet af kraftfullla åtgärder till beredande af mera vårdad uppfostran åt den uppvexande ungdomen, på det samhället icke må belastas af lättingar och oduglingar. Utom Gymnasium och en högre Lärdomsskola i Skara, en Trivialskola i Mariestad, en Stadsskola i Lidköping, pedagogier i Sköfde, Hjo och Fahlköping, samt skolor efter Lancasterska metoden i Skara, Mariestad och Lidköping, hvilka 2 sistnämde Eders Kongl. Maj:t behagat understödja med enskilda gåfvor, hafva i ofvannämnde afseende, för den egentliga folkundervisningen inom församlingarne å landet, från längre tider tillbaka varit vidtagne serskilte anstalter, hvilka, ehuru nog ofullständige, bibehållit sig och efter olika omständigheter fortskridit i lika anda, riktning och omfattning som förut; men sedan Eders Kongl. Majrts Nådiga förordning af den 18 Juni 1842 utkom, äro inom församlingarne beslut fattade för att sist inom den tid samma Kongl, förordning utsätter, eller år 1847 hafva folkundervisningen så inrättad som anbefaldt blifvit; för hvilket ändamål inom samtlige församlingarne äro träffade anstalter antingen att upprätta skolor, fasta eller ambulatoriska eller båda delarne samfällt, alldeles å nyo, eller ock 1 behörig ordning reorganisera de på ålskillige ställen redan befintlige skolinrättningar, så att de anspråk, som högstberörde Nådiga förordning uppställer, motsvaras; och de församlingar, hvilka till Eders Kongl. Majrt ingått med underdånig anhållan om bidrag af allmänna medel för folkskole-lärares 13 aflöning, afbida Nådigt bifall dertill. Vid det, för bildande af skollärare r Skara inrättade Seminarium är så stort tillopp af elever, att blifvande Sockneskolornes behof i detta afseende förmodas kunna tillfredsställas.
Utdrag af Protocollet, hållet hos HögloflL ge Ridderskapet och Adeln, vid Ur* tima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen dea 2 Februarii i y 18* S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och Oeconomiae-Utskottets den 21 sistledue Januarii afgifne, samt den 27 i samma månad, eftermiddagen , på bordet lagdt; Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Götha Canal Bolag att besörja underhållandet af de Vägstycken i Skaraborgs och ÖsterGötblands Län, hvilka tillhört sådana Hemman, som genom Canal anläggningen bilf. vit indragne m. m , blef samma Betänkande, i anledning af Grefve von Plåtens, Baltzar Bogislaus, dervid gjorde anmärkningar, till Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och Oeconomis-Uiskottets den 16 sistledne Januarii afgifne, samt den 27 i samina månad, eftermiddagen, på bordet lagda Betänkande, angående yrkad rättighet, att å Marknaderne i Riket, få pä den utsatte MarkRidd, och Ad. Den 9 Februarii. rads-dagen köpa och sälja iofgifne Producter, som af Landtmannen sjelf förfärdigas, utan att afbida Marknadens Kungörande vid Trumslag, blef samma Betänkande af Ridderskapet och Adeln gilladt j i följd hvaraf frågan om ändring uti Allmänna Lagens Sfadganden i 2 och 6 §.§. af 7 Cap. Handels-Balker., i likstämmighet med OeconomicE-Utskottets förslag, till Lagutskottet remitterades. Ut supra.
Då sålunda några gemensamma öfverläggningar för förenäinnda ändamål icke åro erforderliga torde ej eller i öfrigt finnas anledning för gemensamma öfverläggningar mellan afdelningarne. Såsom plenimål behandlas nu egentligen endast befordringsärenden och afskrifningsfrågor, ehuru åtskilliga andra mål, som handläggas på afdelningarne, lära expedieras såsom pleniärenden; hvartill torde kunna räknas skrifvelser, som intagas i Författnings-samlingen, Generalmönstringsärenden och möjligen några andra. De ansvarige Cheferne fordra sannolikt att deras mening företrädesvis skall gälla i befordringsärenden och vilja således icke afstå från sin beslutanderätt i detta fall och afskrifningsmålen böra naturligtvis behandlas på den civila afdelningen, för att derefter underställas Kammar-rättens ytterligare granskning ; så att icke eller dessa mål gifva anlcdning till någon gemensamhet mellan Militär-afdelningarne. En sådan synes således knappast behöflig mellan dessa afdelningar, men mellan hvardera af dem och den civila afdelningen visar den sig nödig, på samma gång sorn den bestämmer sig sjelf genom de uppdrag, som tilldelas den civila afdelningen. Detta samband förutsätter dock icke och påkallar ej eller någon gemensamhet i öfverläggningar och beslut, utan endast en samverkan, så ordnad att den civila afdelningen eger oinskränkt tillgång till alla handlingar och upplysningar från de öfriga afdelningarne, likasom dessa ega enahanda anspråk på den afdelning, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. 43 sorn förvaltar den äfven för dem gemensamma kassan och besörjer den gemensamma bokföringen. Skulle dock för några icke föresedda fall sammanträde mellan afdelningarne finnas nödigt, lärer det vara tillräckligt att derom lemna några enkla föreskrifter.
St. måste tillse, att Riksg:scont:s nu uppgifna behof blifva uppfyllda, men känna icke, huruvida icke Statscont. snart torde inkomma med nya efterräkningar. Ehuru Riksg:scontts ställning är vida sämre, än man borde förmoda efter Styrelsens och de officiella tidningars pompösa beskrifningar om statsverkets tillstånd, är den Iå ngt ifrån att på något vis vara så förtviflad, soro mången anser den. Formen af StatsUtsk:s betänk, har verkligen bidragit att Öka allmänhetens farhågor uti detta afseende, i stället att skingra dem. Bestämda och obestämda utgifter äro der så blandade om hvarannan; man saknar den logiska uppställningen, och till den grad, att man nödgas sjelf uppgöra en annan tableau för att kunna få ett redigt begrepp om Riksg:scont:s verk - Den 9 Mars f. m. liga behof. Uti StatsUlskts betänk. ]\:o 204 voro Gontts är-> liga utgifter upptagna till 826,000 r:dr; uti det nu ingifna betänk, tillkommer Statscont:s efterräkning på 36r,3y6 rtdr och lånet till staden Wenersborg i5o,ooo r:dr. Räntan på dessa begge lån utgör ungefär 3o,ooo rtdr. Till ränta och ainortissement häraf liar Utsk. med en obegriplig frikostighet anslagit en årlig summa af 200,000 r:dr. Ytterligare äro upptagna extra anslagens årliga förhöjning med 56,000 och en årlig utbetalning till Westerbottens rotehållare af 3200. — De i det nya betänk, tillkomna bestämda utgifter utgöra endast g3,200. Till de obestämda utgifterna höra creditivet i händelse af cholerans utbrytande. Stora och lilla creditivet samt fyIInadscreditivet för missväxtår af 400>000- Några särskilda räntemedel torde icke behöfva anslås, i händelse lån till dessa ändamål skulle komma att upptagas, ty räntorna böra kunna bestridas med de småningom inflytande fordringarna för spannmålsundsättningarna. Men deremot anser jag af åtskilliga andra orsaker, att Riksgrscont. behöfver större tillgångar.
Kronofogdar, Landsoch Stads-Fiscaler samt Länsmän hafva till egentligt och hufvudsakligt föremål för sine befattningar belt andra ämnen, än tillsynen öfver Tull-författningarnes efterlefnad; och man kan således ej fordra, alt de deråt skola egna annat, än ett högst underordnadt afseende. De äro dessutom icke, såsom Tull-tjenstemännen, ställde under lydno och beroende af Chefer, som äro serskildt ålagde att vaka öfver Tull-lagarnes noggranna handhafvande, och derföre cpecielt ansvarige; och då deras Chefer, till följd deraf, icke torde känna sig uppfordrade alt med serdeles uppmärksamhet följa, huru deras underhafvande utöfva tillsynen öfver transport och försäljning af olofligen infördt gods, så vore ock mindre underligt, om dessa härifrån skulle hemta en ytterligare anledning att betrakta denna tillsyns-rätt såsom ett föremål af obetydligare vigt, och mara såsom ett ämne för enskild, än offentlig omtanka. Läggas slutligen till itu anförda omständigheter de flesta af dessa tjenstemäns lönlösa vilkor, och framför allt den ställning, hvaruti Stads-Fiscalerne befinna sig till de handlande, alldenstund de i många hänseenden äro af slädernes Borgerskap för sin utkomst beroende, så blifva orsakerne alldeles icke svåra att finna, hvarföre den controll mot transport och försäljning af olofligen införde varor, som åsyftats med undersökningsoch beslags-rätlens uppdragande åt nu omförmälde tjenstemän befunnits så kraftlös. Jag kan dock icke lemna detta ämne utan att i allmänhet yttra några ord i anledning af den ifver för visitations-rättens afskaffande, sosa ifrån åtskillige håll röjt sig under innevarande Riksmöte.
Likaledes är genom flere anmärkningar inom alla Stånden ådagalagd lämpligheten, att enahanda sätt mätte stadgas för fördelning af de beviljade L i) ne t ill "ängarne emellan Borås Innevånare, geijom ep .dertill särskildt utsedd Committé, sorn för Norrköping är vordet föreslaget, i stället för att Magistraten och Stadens äldste, enligt Utskottens förra förslag dermed skulle taga befattning; Och då Utskotten nu erfarit att sådant äfven öfverensstämmer med Borås Innevånares önskan, häfva Utskotten, sorn till förslaget ,om en Committees tillförordnande i Norrköping, henitat egentligaste anledningen af de Brandskadades derom yt|fade egna önskan, äfven funnit sig böra i så 'måtto ändra sitt förslag i denna punct, ätt den der omförmälde befattning borde, med de skyldigheter och den ansvarighet seni i mfrigt blifvit omnämnd, tillhöra en af Stadens •Innevånare på sätt dem lämpligast synes, utsedd och under Landshöfdingensii ‘Länet Ordförande ställd Committee. S ta ts-U ts k o 11 c ts Be lä n kan den. 333 Med anledning af de inom BorgareStåndet gjorde anmärkningar, emot den del af Utskottens förra förslag rörande Organisationen af den i Norrköping föreslagné Committeen, det en särskild Ledamot deruti borde förordnas af Rikets
Men, då en Uppbördsman, enligt förra Uppbörds-författningarne kunde, innan han redovist förra Våruppbörden, börja det löpande årets i Maji månad, fick han således tillfälle, att med de medel, som dervid inflöto, betäcka föregående årets balance; hvarföre, till förekommande deraf, uti Kammar-Collegii Circulaire d. 2 April 2794 stadgades, att ingen uppbördsstämma för det innevarande årets Kronoutskylder före hostetiden finge hållas} ett stadgande , som ännu iakttages. Det torde härvid förtjena att undersökas , om icke, då, under loppet af några få månader, de hufvudsakligaste
På ett sådant fartyg kommenderas mera befäl än som skulle behöfvas för fartygets utredning till krigsbruk, ända till 16 Officerare eller något dylikt. Antag sålunda att 32 Officerare årligen befinnas på en expedition, så, hvad förslår väl detta lilla antal till den summa af flera hundra Officerare, som vi äga. Härförutan må äfven anmärkas, att sådan öfning, med många kamrater vid sidan, är en dålig öfning, emedan den icke utvecklar någon presence d’esprit som är så nödig, synnerligen för en Sjöofficer. Nummerären på våra skepp är visserligen mycket mindre, än hvad den fordom varit, men den synes ändock vara för stor till våra behof och våra krafter. Många skepp fordra stora summor till materiel och underhåll. De äro för oss dyra, de måste bevaras under många tidskiften, de slitas aldrig ut; de blifva odugliga genom nya krigsbruk och upfinningar; de blifva af intet värde, såsom nästan alla våra linieskepp, hvilka äro odugliga för propellen. Inga andra fartyg duga nu mera än dem, som drifvas af ånga. Hvar är nu värdet af våra dyra skepp? Bättre hade varit 348 Den 4 December e. m. att haft ett mindre antal, som slitits ut pä öfning och som af nya ändamålsenligare hade lätteligen kunnat ersättas. Man har hos oss länge förbisett den nytta handeln skulle hafva af en Flotta p§ främmande baf. Också äro Svenskarne icke mycket kända för en handlande nation. Likvisst utgör handeln det rätta understödet för det industriella lifvet. Detta kommer aldrig till rätt utveckling förutan en vidsträckt och blomstrande handel. Vår Flotta såsom andra länders borde derför, med det ändamålet att vara ett försvarsmedel för landet, blifva ett skyddsmedel för handeln. Jag har städse tillhört dessa, som ansett att Skärgårdsflottan borde skiljas från Linieflottan. Man bemöter mig med det inkast att inget lands marin är delad på detta sätt. I sådant fall ber jag få anföra, att det är intet land, som har så egendomligt skärgårdsförsvar som Sverige, om icke Ryssland, och att man derför icke kan taga exempel härpå utifrån.
Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut kottens Memorial ]\:o 58, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående Utskottens Betänkande N:o 54 och Utlåtande N:o 56, öfver väckta frågor, rörande iattigförsörjnings-anstalterna: Ståndet lät härvid bero, S. D. Föredrogos ånyo Stats-XJtskotteis Memorial och Utlåtanden: N:o 454, i anledning af erhållen återremiss å Stats Utskottets Utlåtande N:o 43a: Indes till handlingarne; N:o 455, i anledning af erhållen återremiss å Stafs-Utskotiets Utlåtande N:o 435: lades till handlingarne; N;o 456, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Memorial Nro 441.- Ståndet lät härvid bero; N:o 459, i anledning af väckt fråga om förtydligande af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, rörande årligt anslag, för lifgifvande af Svenskt Diplomatarium;, bifölls; Nro 46o>„ t it !':h Prot. Ut dr. d. 5 Maji 1S35, 85 angående tiden för nästa Revision af StatsBancooch Riksgälds-Verkens räkenskaper och förvaltning: biföllc; N:o 461, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, rörande Friherre Franc Sparres motion, om medels anvisande å 8;de Hufvud-Titeln, så väl för underhållet af ArbetsCompagniena på Kungsholmen, som för dessas sysselsättande med fästningsbyggnads-arbetet vid Carlskrona:
Denna bör för honom endast utgöra ett tillfälle att tillgodogöra de öfverflödiga arbetskrafter, som under de långa vintrarne stå honom till buds; och han eger intresse af trävarurörelsens framgång så väl deruti, att dessa hans arbetskrafter kunna af skogsförädlarne rikligen betalas, som ock uti de af en lifligare rörelse inom orten underlättade tillfällena för afsättning af landtbrukets produkter. Trävaruhandlaren eller sågverksegaren, om han göres oberoende af jordbrukarens utsyningsrätt och sjelf får omedelbart inköpa Kronans virke, erhåller derigenom en större frihet i ordnandet af skogsarbetet, och blir väl icke ovilkorligen tvungen att dertill använda allmogen och dess dragare; men torde ändock aldrig kunna frigöra sig från ett visst beroende ef den jordbrukande befolkningen. Äfven om sågverksegaren skulle genom egna legda arbetare och med egna dragare bedrifva större eller mindre del af skogsafverkningen, så måste det alltid ligga i hans intresse att genom jordbrukets framsteg beredes tillgång på födoämnen inorn sjelfva afverkningsorterna. Det måste äfven för honom vara en fördel att inom orten finnes en fast befolkning, hvars arbetskraft, han kan begagna under de tider då den icke är för jordbruket behöflig, under det att han genom det öppnade tillfället att använda egna arbetare kan hålla dagsverksprisen inom gränser, hvilka äro så väl för hans egen rörelse som för jordbruket nyttiga. Den naturliga vexelverkan, som sålunda skulle uppkomma emellan de båda hufvudnäringarne torde, enligt min upp - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 54. 25 uppfattning, för dem begge medföra en vida kraftigare uppmuntran än de konstlade medel man hittills för samma ändamål användt, och jag tvekar derföre icke alt i underdånighet föreslå Eders Kongl. Maj:t en sådan förändring af grunderna för nu ifrågavarande lagstiftning, att den jordbrukande befolkningens företrädesrätt till utsyning å Kronans marker alldeles upphäfves
Detta gör, att hon sällan beder förgäfves om hjälp åt sina skyddslingar, men detta skulle dock ej ensamt förmå uppehålla henne i striden mot fattigdom och nöd fysiskt och ofta i än högre grad moraliskt. Hon följer ständrgt sin gamle vän pastor Knudsens råd att gå fram till vår Herre med bekymren, lära de unga att rätt läsa sitt Fader vår och sedan förbida hjälpens stund. Vi trodde, att ett besök därinne i skolan JOPELIUS. skulle vara så vemodigt. Låt oss försöka. Är detta de lidande och vanlottade, utropa vi. Sådana arbetare och arbeterskor få vi nog leta efter, så glada och muntra se de ut, och så hurtigt arbetet går. Svarfhjulen svänga så lustigt pm och symaskinerna surra, som trampades de endast af friska fötter. Arbetet har här blifvit, hvad det för världen blef, när kristendomen odlade det, en välsignelse, och det har här blifvit det därigenom, att inom dessa salar heter dess tvillingsyster bön. Amanda Leffler. Vi hafva just nu ansett ofvanstående skildring af Alice Bonthron och hennes verksamhet af intresse, då äfven här i Stockholm nyligen en förening bildats i syfte att efter mönster af arbetsskolan i Göteborg — efter hvilken förut inom vårt land upprättats liknande anstalter i Helsingborg och Karlskrona — äfven skaffa hufvudstadens vanföra det bistånd de så väl behöfva. Under förra månaden var ett upprop till förmån för den tilltänkta arbetsskolan infördt i våra större tidningar, undertecknadt af flere inom vårt samhälle framstående personer. Men då offervilligheten här i Stockholm tages i anspråk på så många andra håll och sällan blifver så storartad som i Göteborg, så torde väl arbetsskolan härstädes ej kunna börja sin verksamhet förr än på nyåret 1892. För att visa den stora allmänheten, hvad nytta dessa arbetsskolor för lytta och vanföra kunna åstadkomma, har den nybildade stockholmsföreningen i denna vecka anordnat en utställning, Drottninggatan 38, af arbeten, utförda vid de redan befintliga skolorna.
HandtverksOrdnirigen afgifvit, rörande den stridighet i afseende på den föreskrifne åldren, sorn skulle finnas emellan Stadgandet härom, och hvad GrundLagen rörande åldren för Representanter innehåller; äfvensom Utskotten ifråga om hvad Sorn jim väl här blifvit erinradt emot den påbudne borgen för utgörandet af 6 års utskylder till Staden och Kronan, hänvisa till Sitt å samma ställe förekommande Utlåtande derom. Då, jemte den allmänna anmärkning, att skicklighet i ett yrke af den practiska beskaffenhet, som handeln, icke genom anstäld examen med tillförlitlighet skulle kunna utrönas, den särskilda blifvit gjord, att vetenskapligt förhör med den Sökande syntes vara mindre lämpligt i afseende pä dem, sorn i Uppstäder vi!ja nedsätta sig såsom Handlande» få Utskotten erinra, att om detta har afseende på undersökning om den Sökandes insigt i Fäderneslandets Historia och Statskunskap, anmärkningen desto häldre lärer sakna grund, som kännedom deraf endast kan räknas till allmänna medborgerliga kunskaper, och att, om uttrycket ater syftar på förhöret i de kunskapsgrenar, som för handelsyrket ligga till grund, fefcruijder äfven inbegripas färdighet i räis - LtgUtskottmlBctinkanitn. nande, insigt i bokföring, med meta, som icke kan anses höra till de egentliga vetenskaperna. Hvad åter ansar frågan, att practisk skicklighet icke skulle genom examen kunna ådagaläggas och utröna1!, så äro val Utskotten icke i tillfälle* att inlåta tig i något närmare yttrande härom, enär fordringarne i detta afseende ännu icke blifvit bestämda, men tro emellertid, att om, såsom sig bor, en sådan examen icke inskränkes till blott munteligf förhör, utan får för ändamål att afven pröfva den Sökandes färdighet och vana vid handläggningen af de göromål, som egentligen ingå i i det practiska af yrket, resultatet bär kunna blifva tillfredsställande.
Den 29 Januarii, föreslå tryckningsbestyfets Uppdragande åt hvarje Utskott serskildt, och jag skulle kanske blottställa mig för tillvitelsen att för mycket inblanda mig uti hvad pä Utskottets godtfinnande endast niå bero, om jag föresloge, att Utskottetts möda med uppsigten öfver tryckningen skulle i någon mon kunOa minskas der. igenom aa Utskottet bland stna Ledamöter ut* sage ett ringa antal till utgörande af en PubblicitetsBeredning. Jag anhåller oin Remiss af detta anförande till ExpeditionsUtskottet, till PleniProtocoIlet för deri 1 Februarlf Få Landers, och mä hända icke något lands representationssätt torde, ehuru sällat» Riksdagarne hos oss inträffa, vara så kostsamt sorn vårt, i anseende tid Riksdagsmännens mängd, deras fördelning i 4 Stånd och deraf följande omgåntr. vidlyftighet och långsamhet 1 målens meddelande och afgörande, Kostnaderne för sistlidne Riksmöte, som varade ungefär månad, uppgingo till omkring i§4>ooö N:o t. Herr von Hartmansdorff, Augufii Riks lien I Februarii. 8t Riksdaler, oberäknad! Riksdagsmannens underhåll denna långa tid och oagtadt Talmänstafflarnes indragning under de s:ne sista månaderna. Denna åtgärd till besparing Var visserligen den lörsta, söm borde vidtagas, men ännu en annan synes mig återstå, och den skall blifva föremålet för denna vördsamma framställning. Då alla protocollsUtdrag Och Betänkandet! sn. m. skola femfaldigt utskrifvas, så fordras dertill en talrik Canzlibetjening; men den synes vara talrikare an som behöfves och frikostigare aflönt an som vederborde. Det förra bevises deraf, att personer, utom deras ordi-t narie tj:Ust kunnat på en gång innehafva be-' fattningar i ett eller flere Utskott, eller der och i StåndsCanzberne
Denna afsägelse önska de äfwen wid närwarande tillfälle, att offentcligcn fä framställa och de grunda den samma uppä följande skäl, nemligen: att ofwannämnde Härader äro den swagaste ort i Riket; Äkerbruket derstädes är sä högst obctodligt, att när Sillfängstcn (Ortens enda egcntcliga näringsfäng) mitzlyckas, befinna stg Inwänarnc utan tillfälle till bergning och utkomst. Ärligen mäste de köpa större delen af ben Spannemäl, hwaraf de skola hämta deras föda', och mänga bland den fattigare Allmogen gifwas, som af brist pä medel att kunna sig den förskaffa, äta barkbröd och annan otjenlig spis. Det är altsä en oemotsäglig sanning, att berörde Ort omöjeligcn kan producera det Spannemäls-förräd, som äfgär till Jnwänarnes tarfliga uppehälle. När detta är gifwit, tyckes det icke wara lämpligt att tilläta Bränrvlns-bränningen, bär en dylik Spannemälsbrist alltid 424 Den 14 September. är att befara. Mm utom detze omständigheter, som icke nägon tid stä akt förändra, hafwa olyckliga händelser de sednare ören inträffat, som härwid förtjena största upmärksamhet. Det är Landkunnigt, att Sillfisket ärligen blifwit mycket fbrminskadt och sistlcdik är alldeles uteblifwit. Lika säkert är det mihöde, som -fwergätt Orten genom misswäxt och deraf härrörande elände. Oä nu krigets olyckor tilläggas, hwilka för Lenna Gränseort i synnerhet warit och ännu äro tryckande, hwaraf äfwcn händt, att Hemman räkat i Ldesmäl, st ll det ej finnas underligt om denna ivanlottade Orts Inbyggare undandraga sig deltagande i en Inrättning, som pä intet sätt kan wara dem Nyttig.