Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan vid 1828 års riksdag föreslog K. M., om jag rätt minnes, 4oo r:dr i lön för länsnotarie; och ehuru detta belopp ingalunda kan anses för högt, skulle det måhända synas lämpligast, att denne tjensteman föreslås till lika lön med länsbokhållare, hvars inkomster på stat icke fullt uppgå till sistnämnda belopp. Den förökade, mindre betydliga statsutgift, som härigenom uppkom, torde, af anförda skäl, hvarken anses olämplig eller kännbar för de skattdragande, enär desse i mer eller mindre mån draga fördel af det sätt, hvarpå deras angelägenheter vid länsstyrelsen handhafvas, hvarför - 264 Den 7 Maj f. m. utan det kan blifva möjligt för landshöfdingen alt till ifrågavar. tjenstebefattning engagera en person med den duglighet, att han på eget ansvar kan förvalta landssecrelerareembetet vid förefallande ledighet eller behof. Jag anhåller derföre, att, i händelse StatsUtsk. icke vill ingå i närmare pröfning af det af K.M. antagna förslag t i i 1 lönereglering för landtstaten i sin helhet, Utsk. ville benäget tillstyrka länsnotariers uppförande på stat och föreslå löner till dem , i likhet med hvad länsbokhållare innehafva. För att vinna den rättelse jag med dessa mina anmärkntr åsyftat, ber jag om återremiss af StatsUlsk:s förevar. utlåtande. Frih. von Kraemer, Robert: Jag har begärt ordet, för att vitsorda vigten och behofvet af länsnotarien på stat. Desse personer äro för närvar, blott landssecreterarenS skrifvare, men förrätta icke destomindre ganska ofta landssecreterarens, ja till och med landshöfdingen embete. Ett sådant förhållande kan omöjligen vara lämpligt, då desse personer af Staten icke erhålla ett runstycke i lön. Länsbokhållaren är för landscontoret detsamma , som länsnotarien för landscancelliet. Länsbokhållaren är lönad af Staten , men icke länsnotarien. Manne sådant är conseqvent och rättvist? Uti K. M:s nåd. skrifvelse, som åtföljde K.
Längden på slussarna är, som förut blifvit nämndt, antagen till 70 fot, såsom tillräcklig för båtfarten och flottning af sådana storverksträd, som allmännast förekomma. Den hade väl för flottning af mastspiror bort vara 80 ä 85 fot, men då en sådan flottning blott sällan kan komma i fråga, och en större längd på slussarne skulle medföra en väsendtlig tillökning i anläggningskostnaden, har denna måhända enda nyttan af en större slusslängd blifvit förbisedd. Dessa äro de skäl, som legat till grund för bestämmandet af förenämnda dimensioner i och för denna segelled, och såvida den erfarenhet, som en i nära 3o år oafbruten handläggning af dylika ämnen kunnat förskaffa, anses tillräcklig att rätt kunna bedomina denna föga invecklade fråga, vågar jag yttra den öfvertygelsen, att ingen väsendtlig inskränkning af de föreslagna dimensionerna för denna canal kan under de förhållanden, som här förekomma, till vägabringas, utan på bekostnad af hela anläggningens blifvande ändamålsenlighet och påräknade nytta. Stockholm den 9 Nov. 1840. J. Edström. Med originalet lika lydande, betyga: J. O. Croelius. J. Sjöberg.” Härigenom skulle jag tro, alt den betänklighet, som StatsUtsk. framkastat i afseende på dimensionerna af canaJen, borde vara håfven. I afseende på 20 punkten af betänk. lörtde canalen emellan Hjelmaren och Wenern, får jag förena mig i det yttrande, som Hr Lagerhjelm nyss afgaf. Utsk. har i en annan punkt föreslagit, att 8000 r:dr b:co skulle beviljas till upprensning af farleden till Upsala vid Almare Stäket och Eriksund, hvartill K. M. begärt ett anslag af 11,680 r:dr b:co. — Skälet hvarför Utsk. nedsatt den begärda summan är, att bristen bör fyllas af i orten boende personer, som egentligen draga nytta af den omnämnda upprensningen.
Om detta är ett fel, så får jag till en del skrifva det på min räkning, emedan jag, såsom ledamot af Konst.-Utsk:t vid förra riksdagen, bestämdt påyrkade, att det måtte göras till ett oeftergifligt vilkor för förslagets tillstyrkande, att riksdagen skulle vara inskränkt inom viss tid, på det att icke riksdagarne skulle blifva permanenta. Vidare har man påstått, att icke statsregleringen skulle kunna medhinnas på denna tid af 4 månader. Detta har dock blifvit klart och tydligt vederlagdt af en af föreg:de riksdagars Stats-Utsk:s mest utmärkte ledamöter, och då det dessutom ej blir fråga om att hvarje år uppgöra en ny statsreglering från första till sista punkt, utan endast ändringar uti den förut gällande, torde den mycket väl kunna medhinnas. Hvad de öfriga Utsk:n beträffar, är jag öfvertygad, att om riksdagen sammanträdde i medlet af Januari, och man då arbetade med friska krafter, de vigtigaste ärenden inom den bestämda tiden skulle nå sitt slut. Då jag således fortfarande är af den ölvertvgelsen, att detta nya förslag i alla afseenden skulle vara för fäderneslandet gagneligt, emedan det skulle gifva mera lif och kraft åt statsmachineriets gång, samt bereda mera samverkan mellan regering och representation, kan jag icke finna annat, än att detsamma bör antagas. Jag röstar för bifall dertill. Flere ledamöter tillkännagåfvo sitt bifall härtill. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: För min del måste jag afstyrka detta förslag, på grund deraf att det icke livilar på konstitutionella principer, ty å ena sidan betages Konungen ett vigtigt prerogativ att kunna åtskilja Ständerna, och å den andra blifver riksdagsarbetet, genom antagande af det - 392 Den 6 December e. m. samma, antingen ett hastverk eller också ofullständigt, hvilket jag anser icke öfverensstämma med Svenska folkets rättmätiga fordringar af sina representanter. Jag har dessutom ett annat skäl att yrka afslag 3 denna fråga. På R. St:rs bord hvilar f. n. ett förslag om prorogation af riksdagen.
Det torde nu fordras, efter denna inledning, som jag önskar måtte ha framkallat upmärksamhet på sjelfva förslagets bedömande ur mer än en synpunkt, att korteligen redogöra för dess tendens och egentliga materia. Och torde jag först få upläsa från Betänk:t, sidan 165, en kort notis om motionen år 1844 och orsaken hvarföre R. St:r efter StatsUtsk:s tillstyrkande, afslog densamma. Nu torde jag få påpeka orsaken hvarföre jag tror att föredragande DeparUsChefen bordt fästa K. M:s och sina medbröders upmärksamhet på den opinion 1844 års Ständer uttalat, att förslaget om organisation af ett embetsverk likt det Belgiska och hvilket jag redan anlvdt att Komitén sjelf {sidan 201) förklarat »hafva tillvunnet sig eli allmänt erkännande för dess ändamålsenliga inrällning» (sic) stod i sådant samband med den om Styrelseverkens reorganisation att det borde pröfvas först i sammanhang dermed. Icke dessmindre framträder nu den Nåd. Propos:n om statistiskt embetsverk, någonting vida mer än en central-byrå; men hvar är förslaget om reorganisation af Embetsverken ? Det torde likväl vara nödvändigt att icke försumma något tillfälle att praktiskt erinra Regeringen om skyldigheten att ändtligen upfylla en önskan, som Ständerna så länge önskat. Låta €92 Den 17 December. de deremot den ena gängen efter den andra öfvertala sig1 stt ej allena öka på löner åt gamla embetsverk med föråldrad, nära gagnlös organism, utan jemväl att inrätta nya efter samma modell, sä' är det påtagligt att de för alltid komma att bönfalla förgäfves. Hvad nu specielt det nu föreslagna Nya Verket angår, så kan jag icke fatta att det alls behöfver en sådan Chef med hög lön, som egentligen bärledande sig från medeltidens begrepp, och det deri ingredierande om militärisk subordination icke alls afser sednare tiders klargjorda grundsats att i ali organism införa arbetets fördelning så vidt den kan sträckas.
Det har emottagit all den outsägliga kärlek och försakelse, som kunde räckt till på flera lotter; för detta enda hafva alla dessa innerliga och trogna böner uppstigit, alla dessa varma tårar flutit! En son, som är ”den endaste för sine moder,” har en helig, en stor pligt att uppfylla; och då jag i dag ransakat mitt hjerta, tycker jag att, ehuru jag alltid bjudit till att handla i överensstämmelse med dessa tankar, likväl mycket återstår, som jag försummat. Viljan har dock alltid funnits; men hvad jag felat af ungdomslättsinne eller oförstånd, det beder jag i dag att den bästa och ömmaste af mödrar måtte tillgifva sin ångerfulle son.” Fru Kathrina stannade här. De ljufvaste tårar, en lycklig mors tårar, runno öfver hennes kinder; och det dröjde en liten stund, innan hon kunde fortsätta: ”Men icke allenast hos min dyra mor, hos min bortgångne, vördade fader dröja mina tankar. Och jag har än, jemte dem, en kär och lika aktad vän, min gamle, redlige farbror Pehr, hvars oförtrutna omtanke om min barndom och mina första ynglingaår jag har att tacka för det jag vet och välsigna för hvad jag blifvit. Utom honom skulle det, på vårt afsides fiskläge, gått smått med mina kunskaper. När mor pluggade katechesen uti mig, var det han, som sedan tog mig på sin kammare och lät mig läsa sådana saker, hvilkas nytta jag först efteråt riktigt kunnat skatta ...” ”Hederlige pojke!” utbrast löjtnanten med ett matt leende. ”Det var min egen glädje att lära dig; det är dock din mor du har att tacka för det bästa: att du fruktar Gud och är tacksam mot de gamla.” Gumman Arnman och löjtnanten utbytte här en blick, som återgaf begges djupa, upplyftade känslor, hvilka sammansmälte i en suck för den älskade sonen. Fortsättningen af brefvet var skrifvet på aftonen. ”Jag har nu tillbragt en af mina lyckligaste dagar. Just som jag på morgonen lagt brefvet till mor ifrån mig, för att raka och putsa mig, kom Lars in med en stor korg i handen.
Rikets Ständer, som ansett något hinder icke möta för ärendets återupptagande, hafva detsamma till pröfning å nyo förehaft; hvarvid Rikets Ständer, i anseende till flere dervid uppstådde vigtiga betänkligheter, icke funnit skäl bifalla omförmälde framställningar i deras vidsträckta syftning, eller att städernes Magistrater och Tjenstemän utan undantag skulle i Inrättningen vinna inträde; hvaremot och då ett annat förhållande företer sig med städernes Borgmästare, hvilka kunna jemföras med Statens Tjenstemän i det, att de af E. K. M. till deras sysslor utnämnas, alt de dervid qvarblifva, så vida cle icke genom eget förvållande eller begifvande afgå; att de vanligen i yngre åren varit anställde i något af Rikets Collegier eller Embets-Verk samt sålunda kunna begagna den i Pensions-Reglementet raedgifna rättighet att, emot stadgade afgifter, få beräkna sig Extra-Ordinarie tjenstgöringen till godo, och att någon annan olikhet inom denne Tjenstemanna-Corps icke förekommer, än som angår deras fördelande i serskilde Pensions-Classer; samt i betraktande derjemte af vigten deraf för Sam^ ballet, alt Borgmästare-sysslorne bestridas af skicklige och kraftfulle män, Rikets Ständer ansett billigheten fordra, att Staten i sin mon bereder utväg för dessas bergning på gamla dagar, samt vid deras bortgång lemnar något understöd åt deras efterlemnade enkor och barn. Såsom vilkor, hvarpå bemälde Tjenstemän kunna erhålla delaktighet i Civil-Slatens Pcnsions-Inrättning, hafva Rikets Ständer trott böra antagas: att alla nuvarande
Tisdagen den 2 Junii 1812, kl. 1/210 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskott på Fördelningar, då Protocollen, hällne öfver Justitise Ärender i Stats Rådet, uplästes på Första Fördelningen: för den 21 Maji 1811, 22, 30 s. m., 6 Junii, 13, 17, 20, 22, 27 s m 4 Julii. på 2:dra Fördelningen: för den 13 Februarii 1812, 20. 27 s. m., 5 Mars. Utskottet åtskildes kl. 1/21. Jlisterat d. 10 Junii 1812. A. G. Mörner. Thorsdagen den 4 Juni kl. 1/210 förmiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskott in Pleno, då, utom Herrar Kammarherren Silfverstolpe, Öfversten Schönström, Borgmästaren Nordström oell Riksdagsmannen Anders Åberg 1 från Westerbotten, Utskottets samtelige Ledamöter voro närvarande. Sedan den Fördelning af Utskottet, som haft sig uppdragit att granska Stats Rådets Protocoll öfver Ecelesiastique Ärender, anmält, att läsningen af desse Protocoll nu vore slutad, framstälde Herr Grefven och Ordföranden den frågan, om vid nämde Protocoll anledning till någon anmärkning förefallit; och då härtill svarades Nej — beslöts, att Ecelesiastique Expeditions
Det är nu ådagalagdt, att begge skatteförenklingarna, efter hvilketdera Utskotts-förslaget, som helst, för hemmanet i fråga, under de 11 åren ifrån åtgärdens supponerade vidtagande, skulle, emot hvad räntorna, lösta efter årlig markegång, under hittills varande förhållanden, utgjort i penningevärde, hafva medfört en ärlig verklig skatteförminskning per medium af 5 Rdr 15 sk. 7 rst., efter förenklingsgrundernn i betänkandet N:o 92, samt af ej mindre än 4 Rdr 9 sk. efter grunderna i det nu afgifna förändrade utlåtandet N:o 191. Det sednare har tydligen den största skalteminskningen med sig, ehuru äfven den, som det förra föranledt, ej heller är så ringa. För min del tror jag alltså, att räntegifvarne bort vara skäligen belåtna med Utskottets först uppgjorda förslag i ämnet, då redan det visar ett så gynnsamt resultat, utan alt man, med tiilitande af den förseglade sedelns hjelp, halt behof, att söka förmå de 2 Stånd, som redan bi fallit Retänkandet N:o 92, till eftergift i åsigier, hvilka, med redan gjordt afseende på de skattdragandes billiga önskningar, dock hittills icke kunnat så lättvilligt sätta å sido den sammanlaggda, betydliga minskning i Statens framtida inkomster, hvilken ögonskenligen måste uppstå, om proportionen af persedelförvandling till ständig penningeränta utsträckes ända derhän, som Utskottets närvarande förslag, emot Konungs och förra Ständers beslut åsyftar.» STOCKHOLM, TRYCKT HOS .10 11. BROKMAN, 1854. Tab. N:o 2. För va, nälin g sluträkning Öfver gamla Ordinarie Räntan, ifrån Tab.
Flera af de skäl jag ville framställa för rättvisan och billigheten härför, äro således långt före della uttalade, synnerligast under diskussionen inom samtlige RiksSt:n, i anledn. af den utaf Hr C. F. Waern J:r inom Vällofl. BorgareSt. vid sistl. riksdag uti ämnet, fastän ej med denna utsträckning, väckta motion hvilken härjemte bifogas (Bilagan N:o 1) och uti hvilken motion sig förenat Hrr Lagergren, E. G. Lindström, Eriksson, Bergman och Berg m. fl.; samt finnas åberopade uti ingressen till Allmänna Besv.- o. Ekon.Utsk.-s öfver motionen afgifna Betänk. N:o 107 äfvensom uti den emot betänk, utaf Utsk:s dåvar. Ordf. Hr Gr. Gyldenstolpe, Anton afgifna reservation deruti Hrr Törneblad, C. O. och Palmeer instämde. Jag tager mig fördenskull friheten endast återkalla i H. St:s minne dessa förhandlingar, till hvilka jag härvid har äran att hänvisa. Redan förenämde riksdag egde Judarne inom flere andra länder, dels fullkomligt, dels i det närmaste enahanda politiska och medborgerliga rättigheter med dessa länders öfrige innebyggare: men serdeles de sednaste förflutna åren har emancipationen rastlöst fortgått. (Bilagan N:o 2). Efter Jude-emancipations-frågans så beskaffade utveckling och framsteg i andra länder, synes det mig som vore omsider rätta tidpunkten inne, alt äfven inom Sverige denna fråga nalkades sin lösning; samt att åt de sedan längre tid tillbaka härstädes bosatte Mosaiske Trosbekännare, af hvilka större delen äro infödde Svenske medborgare, äfven måtte medgifvas åtminstone de frioch rättigheter, som äro andre fremmande Trosbekännare uti våra Grundlagar, alltsedan 1809, tillerkände; och hvilken billiga och rättvisa fordran jag vill, i det efterföljande, söka framställa och utreda från så väl religiös och moralisk, som social synpunkt.
O ch bästa sättet att Wina detta mål vore att ~ipprätta ett centruin, där alla tråclariie ' i förbuiiclsiiiaskiiieriet slcnlle s a ~ n i ~ ~ m l ö p med a, aridra ord att förslcaffa den iiya föreningeii en egen fast lokal., hvarest dess arbete Biiiide samlas och verkställas. Tankeii om iippi.attandet af en förbuiidsbyr&amp; ingick således från första början i stiftarim plan, ehiiru deiisamma iiaturLigts ?is ej ined elis till h ela sitt oiiifhg kiiii de 1: ealisei: as. Det var julen 1884 som Förb~iiiclet tog första steget till fbrverkligaiide af cleiiiia del af sitt prog~am. I ett par anspråkslösa, för tillfället förhyrda rum meddelades råd vid bok-. inlröp. Detta var iipps1age.t till den sedermei; a så omfattaiide l~okgransl&lt;niiigeiiiigei samt det foi: stn offentliga fi * a~izti~ticlaiiclet af J; i .. ec7~ ' ika-B~~~~ze1~-FÖ~bz~9zc7es hys&amp;. Uiider första skedet af si11 verksainhet förde byrån en taiiiligen a.inhiilatorisk til lvam. Ett hord och i i å p stolar,.
2a3 anhålla, att officerare och manskap af K. M:s Flotta hädanefter, å de tider af året då sådant kan låta sig göra, måtte användas till seglande kustbevakning å för ändamålet lämpliga, snällseglande fartyg, voterar -ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad., att R. St. hos K. M. måtte anhålla, att K. M. täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i nåder anbefalla ökade controller ej mindre till sjös, än till lands. Hr Dalman: Nejpropostn är, efter min åsigt, så vidsträckt, att den icke kan bifallas; ty den öfverlemna!’ åt K. M. att använda, snart sagdt, hela tullinkomsten för controllens skull. Jag tror, att, om man antager mitt tillagg att öfverlemna åt K. M. alt utaf öfverskottet på tullmedlen använda 4° a 5o,ooo r:dr för en seglande kustbevakning, ändamålet är vunnet. Jag hemställer således, om icke de ledamöter, som begärt min framställning på bordet, skulle vilja afstå från sin begäran mot det vilkor, att i ja-propos:n intages, hvad jag föreslagit. Om man uppfattar min mening riktigt, skall man linna, att jag ingalunda velat föröka anslagen, emedan min afsigt varit att förekomma en så stor latitud, som finnes i nej-propos:n, på samma gång som jag åsyftar det ändamål, att flottans interesse mätte befordras jemte tullverkets. Ilr af Billbergh: Den brist, Hr Dalman anmärkt vid min contrapropos., har just gjort, att jag bestrider ja-propos:n, emedan den förutsätter, att sjööfningen kunde blifva oinskränkt. Då man talar om ökade conti oller, förutsätter man en begränsning derför; men då man talar om flottans exercis, har erfarenheten visat, att man kan gå längre, an man beräknat. Äfven tror jag lika med Hr Hjärne, att det icke går an, utan är stridande mot R.
Hvarjemte Bruks - Inspectoren anhöll, att Härads-Rättens Prötocolls Utdrag den 10 Nov. 17g5 och Herr Bruks-Patron von Wahrendorff* skrifteliga anmälan hos Kongl. Majus Befallningshafvande, med derå teknad communication, inåtte i Syne-Rättens Protocoll ordagrannt intagas, och hvilka handlingar funnos af följande lydelse: ”Utdrag af Uppbudsoch Lagfarts - Protocollet, hållet ä Uaga Höste-Tinget med Akers Härad den lo November 1795 §. 3. S. D. Uppvistes ett af Herr General-Uieutenanten, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden, samt Commendeuren af Kongl. Majrts WasaOrden med Stora Korset, Högvälborne Baron Jöhan Diedrich Duvall samt dess Husfru Högvälborna Fru Friherrinnan Ulrica Kierrmanskjöld den 2 sisth Maj undertecknadt Köpe-bref, hvarigenom Herr General - Xueuténanten , jemte annan uti Oknebo och Selebo Härader belägen Egendom, å Herr Bruks - Patronen Anders Wahrendorff öfveriåtit besittningsrätten af Kronohemmanet Lindö ett halft mantal i Fogdö Socken, hvaröfver detta till Den 7 Juli. tiil bevis på begäran meddelas. År och dag soni förr skrifvit står. På Härads-Bättens vägnar Carl Forelius. Fikheten med Originalet intyga S. P. Nordstedt, Faur. Westerberg. Enskiftes Landtmätare. P. Sup. Mål. Ingifvet den 22 Dec. ijSo2. Välborne Herr Fandshöfdinse O och Riddare af Kongl. Svärds-Orden!
M:s nåd. propos. i denna del fortfarande uttrycka sin bevågenhet för den allmänna folkundervisningen. R. o. Ad. afslog Utsk:s framställning i denna punkt samt biföll ett extra anslag af i,5oo r:dr b:co för allm. undervisningen. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jemte det jag får förklara min tillfredsställelse deröfver, att R. o. Ad. hunnit så snart afgöra alla nu afgjorda punkterna i StatsUtskts utlåt., Den 6 November e m. ang:de extra statsregleringen, täger jag mig friheten alt deremot anföra min reservation. Jug har icke ansett det löna mödan att uppehålla R. o. Adis tid med votering, då jag gatt igenom alla chancerna af voteringar, men tappat deni alla. Jag anser det likväl vara min skyldighet, på det jag icke må hafva någon delaktighet uti det testamente till efter verlden, som R. o. Ad, gjort genom sina voteringar, att förklara, det jag vägrat anslaget. Va 11 e n c o m m unicat ion e r, m. m. Gr. von Platen: Då nyttan af vattencomunicationer med hvarje dag alltmera inses till den grad, att få lära finnas, som numera bestrida dem; då det torde vara få ändamål, hvarpå enskilda personer användt så stora summor i hopp om biträde af det allmänna; då en del af de arbeten, som äro åsyftade med dessa anslag, såsom t. ex. Helsingborgs hamn, ett arbete, som med så stor kostnad redan blifvit utfördt, tyckes lofva allt, hvad man deraf kan vänta sig, och då dessa arbeten icke äro inskränkta inom enviss del af Sverige, utan fördelade öfver hela Riket, samt de medel, som Ständerna skulle vilja anslå till detta ändamål, liafva den fördelen med sig att hastigt sprida sig i de orter, der arbetet ntföres, kan jag icke draga i betänkande att anhålla om Hr Gr. o. Landtmls propos. på afslag å XJtskis utlåt., med anhållan om bifall till hvad K. M. uti sin nåd. propos. begärt.
N:o J Odlings-företag, uldikningar och altappningar till beredande af 4 1 165 49,25 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni 177 Odlingslån, lör innehafvare af mindre egendomar oell lägenheter A 1 255 — b. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli Ofvansjö och Hofverö, väganläggning deremellan A 1 165 16 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni Oförutsedda utgifter, benämningen förändrad till Extra utgifter A i 83 22 b. 25 April b. 23 April b. 26 April b. 50 April 169 Se vidare — A 1 86 16 b. 25 April b. 25 April b. 26 April b. 50 April 170 Olde, L. W., om användandet föi så väl Bankens, sorn Privatbankers och Hvpotheksföreningars räkning, af ett utaf honom uppfunnet sedelpapper 0 t 1A — b. 12 Mars b. 8 Mars b. 12 Mars b. 8 Mars Ombergs Kronopark, Lysinge hä- radsboers utsyninesrätt derå — A 1 146 — b. 26 Maj b. 24 Maj b. 24 Maj b. 4 Juni Oplions-rätt till arrende å Militieboställen A 1 198 — b. 9 Juli b. 9 Juli b. 12 Juli b. 9 Juli » för arrendator af annexoch mensa l-hem roan 8 — 123 . — a. 6 Äng. a. 6 Aug. b. 6 Aug. b. 5 Aug. Or och Warpen, upprensning af Ljusne eif deremellan A t 177 — b. 2 Juli b. 2 Juli b. 5 Juli b. 2 Juli 97 Ordinarie ränta, deruti ingående persedlars omsättning och förenkling, se Skatte-löri enkling. » se vidare stats-verkets inkomster, pae. 5.
Enligt deröfver upprältadt och härvid jemväl bilagdt sammandrag litt. B., grundadt på de i Utskottets Memorial JVs 211 föreslagna och af Rikets Ständer jemväl godkända (§§ af Riksgälds-kontorets nya reglemente, utgöra de vid sednast förflutna och föregående riksdagar beviljade, men vid dessa ,§§:s uppgörande ännu icke utbekomna anslagsoch lånesummor, följande belopp, nemligen: återstående anslag utan återbetalnings-skvldig het R:dr R:mt 2,530,847: 48. ocl‘ lä" ■ 10,860: — <2,541,707: 48. Under åberopande al' sistnämnda förteckning ökas denna ulgifts-summa med hvad som från Riksgälds-kontoret hittills icke utbetalts utaf de under sednast förflutna riksdag anslagna medel för folkundervisningen; utgörande återstoden häraf, enligt Utskottets Memoria IM 217 och dervid bilagdt förslag till den af - Transport 12,667,202: 59. Stats-Utskollets Memorial JM 219. 7 Transport 12,667,202: 39. delning af Riksgälds-kontorels reglemente, hvilken innehåller folkundervisnings—anslagen R:dr R:mt 306,183: 82. hvartill kommer återstoden af den afsatta fonden för folkskolelärares pensionerande 101,940: 608,123: 82. Till följd af den Riksgälds-kontoret åliggande skyldighet att ersätta uppkomna brister uti ej mindre de till Stats-kontoret ingående ordinarie och extra-ordinarie inkomsters i Riks-staten beräknade belopp, än de å samma stat uppförda förslags-anslag, bör Riksgälds-kontoret, jemlikt en på 1838 års Rikshufvudbok grundad liqvid mellan Statsoch Kiksgälds-kontoren, ersätta dylika brister med ett efter afdrag af det sednare