Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 14 Mars 1840 f. m. j33 Från Hö glo fl. Ridder,skåpet och Adeln. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades nedannämnde den 29 sistiidne Februari, samt den 4 dennes på bordet lagde motioner nemligen: l:o Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, angående skyldighet för Öfver-Slåthållaren att inför Hof-Rätten svara; 2:o Herr Reute rsvär ds , Peter Adam, om ett föiändradt sätt för styrkande af frihet för förmynderskap m. m., då man i cassör söker lån emot inteckning; 3:o Herr von Engeströms, Lars August, angående samma inteckningsskyldighet för Brandförsäkrings-Contoirels i Stockholm försäkringseller premie-lån, som för lån i allmänhet; tillika med ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande; 4:o Grefve Anckarsvärds, Carl Hinric, om upphäfvande af Duellsplacatet af år 1682, m. m.; 5:o Densammes, om förändring i 5 Cap. Missgernings-Balken; tillika med de i ämnet denna dag afgifne yttranden; 6:0 Densammes, om Föiändring i 6 Cap, Missgernings-Balken, i afseende på krigsmanskaps användande till upprors stillande; tillika med de, i anledning deraf denna dag afgifne yttranden; 7:o Densammes, om återkallelse af Kongl. Påbudet den 7 October 1805 om dubbelt kroppsstraff för anfall å militär-person uti uniform med sidogevär m. m.; tillika med de, i ämnet denna dag afgifne, yttranden; 8:0 Grefve Taubes, Gustaf, 0111 en lag för de förhållanden, sorn höra iagttagas vid det föreslagna fängelset efter Pensylvanska methoden; 9:o Herr Cederschiölds, Robert Theophron, om prygels tralle Is afskaffande; jemte de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet:
» Jo, de första åren jag var gift, så var det några af dem, som kom ut ibland och hälsade på mig, men när vi nu mötas på gatan, så är det så många, som ej känna igen mig, fast bra besynnerligt är, att jag så väl känner igen dem. Och de, som jag träffar, säga alltid: » lilla snälla A » eller » lilla fru Holm », och de kunna icke tala med mig om annat än det dåliga väglaget eller priset på mjölk. Och blir jag någon gång bjuden på en måltid, så heter det: » Lilla Anna skall smaka på det eller det, — det brukar landtbor tycka om! » Ser du, det är som om man vore en särskild sorts människa, då man bor på landet! » Hon var sig så lik som fordom, då hon talade lifligt och fick färg på sina kinder. Protokollsekreteraren flyttade sig närmare henne. » Anna, » frågade han, med en oväntad skymt af den gamla förtroligheten i rösten, » hvarför gick du och gifte dig med en landtbrukare? » » Därför att jag blef kär i en sådan, » svarade hon utan tvekan. Han tog af sin pincenez oeh torkade den med en fin, svagt parfymerad näsduk. » Du kunde ha blifvit kär i mig istället, » mumlade han. Fru Holm skrattade » Vet du, » svarade hon, » det har jag verkligen varit ett par gånger, men du brydde dig visst om mig på den tiden, — du bara såg på din vackra kusin. » » Ja, Ellen var vacker, bibehållersig märkvärdigt ännu förresten, men jag tror, att jag egentligen var förtjust i dig. Det märkte jag, då du blef förlofvad. Min inre jämnvikt var störd för ett par veckor. » » Stackars Georg! » sade fru Holm skämtsamt. » Jag hoppas, att den har kommit till rätta igen 1 » » Bara den icke blir rubbad nu! » » h, det har minsann ingen fara! Säg, Georg, minns du, när jag förde in dig i Amaranten? Du hade varit så artig och vänlig mot mig på några baler strax förut, att jag redan hade börjat flamma litet, och när jag så fick se dig inne i recipientrummet, klädd i adelsuniform, lång och ståtlig, då tog du mitt hjärta med storm!
Det har inom Utskotten högt blifvit uttaladt, att man mindre fästat sig vid det nyttiga eller skadliga af bränvinsbränningen, än vid en förhöjd Statsinkomst derutaf; jag kan ingalunda dela denna åsigt, der penningen skattas högre än menniskors belåtenhet och moralitet och Öfverlernnar helt och hållet äran af dylika grundsatser åt dess uttalare.” 7:0 af JSils Mänsson från Malmöhus Län: ”Sedan jag reserverat mig emot de sammansatta Utskottens förra Betänkande, i fråga om grunderna för bränvinsbränningsbevillningen; så är det med ännu mera skäl, som jag går alt anmäla min reservation emot Utskottens sista Utlåtande i ämnet, hvarigenom Utskotten, eller rättare de Ledamöter, som icke ega jord och beskattningen sålunda ej drabbar, uppsatt afgiflen ännu högre, och i denna del ålagt jordbruket en beskattning så dryg, att serdeles den mindre hemmansegaren måste upphöra med idkandet af bran vinsbränningen, åtminstone i loflig väg. Jag åberopar härvid hvad jag, mera ulveckladt, anförde uti min förra reservation, eller att då, äfven efter Utskottens tanka, brönvinsbräirningen är att anse för en jordbrukets fÖrmonliga tillhörighet, det vore alt handla i strid dermed, att belägga densamma med en så dryg beskattning, att handteringen icke lönade sig, att en så beskaffad beskattning skulle, på det mindre jordbrukets bekostnad, gynna fabriksinteresset, — att det är just fabriksbränoingen, som med det att den Lereder öf vei flöd på bränvin, alstrar fylleri och sedeslöshet — att jemväl skulle uppkomma och frambringas lönnbränning, med alla derifrån oskiljaktiga beslag, våldsraål och böter, samt ändlligen, alt allmogens skiljande, på lith. ull Ii. St, Fröt. 1’83/j-, S Sand. 2 Afd. g 5:te Häftet aS B evilla.- samt Allni. Be sv.- och Oecon. Utsh. Utlåtande
Nits lVäd. ssnetion, tor att ät samma beslut gifva <len kraft, som en af Konung oeb X. 8t:r gemensamt, i enligbet med 87 § Leg.Uormen, stadgad Lag bör äga. De öfrige förslagen i detta ämne, bvilka bitskotten nu ga att X. 8l:rs pröfning underställa, batva Utskotten ansett sig böra afbanclla uti ätskiljda Letänksnden, i den sröning, tragorne oeb X. 8t:rs blifvande beslut inverka, det ena pä det andra, mecl iakttsgancle af bvilken 01 ilning Utskotten framställt: i Letänkandet X:o 2: provisoriska atgäröer, som Utskotten funnit nödige för silfverutvexling ens vidtagande; i Lelänkandet lV.'o 3: Länkens förbällanclen till 8tsten, jemte bufvudgrunden för dess lånerörelse. i Letänkandet X.o /j: nödvändigbeten af ej minclre Ltskillige g, undlagsköi ändringar, än oek af en förbättrad lagstiftning, för Lanken; i Letänkandet X:o Z: Uärrlag till blifvande mz^ntrorterne. Xf de till Utskotten remitterade, med ämnet gemenskap egande, frågor återstå sedemera tvänne, angäevde dels de sä kallade till transitorisk-juridiska åtgärder, »om kunna blifva nödige, i följd sk den köreslagne Letäokanden, X:o i. 83 reslisstion, dels ock förslag till bag för Likets skuldväsends.
Barnen af första giftet torde måhända äfven behöfva understöd. Jag hemställer derföre, om det ej vore rättast att besluta, det pensionen bör utgå till Professor Lings i stället för hans enkas oförsörjda barn. Hr von Troil, Emil: Det äger visserligen sin riktighet, alt, såsom nyss är nämndt, frami. Chefen för gymnastiska central-institutet, Professor Ling, varit gift 2:ne gångor, och hade barn äfven af första giftet, men af dessa lärer numera ingen vara oförsörjd, och jag skulle derföre tro, att intet hinder möter för bifall till Utsk:s betänk. Uppå derefter framställd propos. blef StatsUtskrs utlåt. N:o 6 af R. o. Ad. bifallet. Frih. Fleming, Herman Reinhold, uppläste följande: Flere värde talare hafva här uppträdt och framställt nödvändigheten af folkskolors inrättande, fattigvårdens noggrannare iståndsätlande inom Riket; allt detta slöder sig på en ömmande billighet, hvilket äfven under närvar, riksdag redan är öfverlenmadt lill granskning och utarbetning af vederb. Utsk. till ändamålets vusendtliga och lyckliga er - Den »6 Februari e. m nående: men så länge krogar ännu fortfara att existera på landet, tror jag, att ändamålet af ofvannämnda nyttiga och förträffliga inrättningar blifva till sin grundprincip förfelade, hvarföre jag till H. II. o. Ad. vördsamt får äran föreslå, att alla krogar på landet inom Riket måtte helt och hållet afskaffa.?. Jag anser detta vara afsa väsendtlig och allvarsam natur, att man ej ens kan tveka om denna ytterst af behofvet påkallade handläggning, emedan dessa samqväms bibehållande endast skulle lemna tillfälle öppet att till en stor del understödja det onda, som man i sjelfva verket ville förbättra och afhjelpa. Krogar och fylleri utgöra ett gemensamt samband, sorn söndersplittrar det hela, hvilket man önskade förbättra.
Jag får blott erinra, att t. o. m. då Konungens Bef:h:de gifva order till fogden att uttaga en fordran hos någon, så händer icke sällan, att sådana omständigheter uppstå i och vid uttagandet af den summa, hvarom ordern handlar, att fogden finnér sig föranlåten alt icke ställa den i verket förr, än han först hunnit att litet mera höra sig före. Jag tror således, icke att det vore så särdeles farligt, att, med förbigående af Konungens Bef:h:de, låta kronofogdarne uttaga de fordringar, som sockennämnderne uppgifva sig äga på tillskott för de communala åliggandernes fullgörande, helst summan, som belöper sig på hvarje med betalningen deraf resterande , icke lärer vara särdeles stor, och ingen fogde är nog oklok att i sådana mål uraktlåta nödig varsamhet, och att dessutom, om någon gång det inträffade, att en summa uttages för andra gången, åter vin - D en 10 Mari c. m. 3)3 vinning elfi kumle sökas. Jag anhåller om bifall lill §:n och alt man ej måtte vara så njugg på medel, på det att en så nyttig institution som denna måtte kunna komma sig före. Man tyekes vara mycket frikostig på ord, man talar mycket om huru gerna man vill se den ifrågavar. institutionens fortkomst, men man är desto mera sparsam att lemna medel till vinnande af det ändamål som åsyftas. Hr von Hohenhausen: Jag tror det vara särdeles angeläget, vid stiftandet af nya institutioner och då man måste besinna alt sådana personer komma att med dessa institutioner taga befattning, af hvilka man ej kan begära att de skola vara så särdeles kunnige, kanske oftast äro alldeles okunnige om lagar och författningar, att man är njugg på den makt, hvarmed desse personer skola beklädas , emedan denna makt så lätt kan missbrukas, utan att ens detta varit afsigten vid densammas utöfvande; och att skapa sig ett tyranni på nära håll , det är i sanning det odrägligaste af allt.
Direktionen öfver Veterinär-inrättningen i Stockholm föreslår: l:o Att Öfverstyrelsen för veterinärväsendet i sin helhet anförtros åt en chef, som, lydande närmast under vederbörande Departements-chef, kunde egna hela sin verksamhet åt veterinärväsendets behof och utveckling, och i hvilken landets samtlige veterinärer kunde hafva en stödjepunkt såväl för deras vetenskapliga som för deras medborgerliga existens; hvaremot de nuvarande direktionerna, som äro sammansatta af personer, upptagna af andra befattningar, de der hindra dem att åt ifrågavarande uppdrag egna behörig omsorg, skulle försvinna; 2:o att vid läroverken nödigt antal lärare måtte anställas, nemligen 4 professorer med hvar sin adjunkt, med bestämda läroämnen och med tillräckliga löner, motsvarande dem, som för universiteten äro anslagna; att fordringarne på elevernas kunskaper rnåtte utsträckas åtminstone derhän, att eleverna måste ega godkända insigter i de för afgång till 6:te klassen vid elementarläroverk på realliuien bestämda ämnen; och att för utgångsexamen jemväl må erfordras en genomgången särskild praktisk kurs; 3:o att en förbättring i djurläkarnes samhällsställning och löneförmåner måtte utverkas; 4:o att löner å 1,000 R:dr måtte anslås åt 24 distrikts-djurläkare, att utgå i den mån behofvet deraf visade sig och distrikter bildade sig, hvilka anskaffade och för framtiden underhölle, kostnadsfritt, lämplig bostad för distrikts-djurläkare; 5:o att till chefens disposition må ställas medel, att årligen användas till stipendier för veterinärer. — Ett berörda förslag åtföljande förslag till stat för veterinärväsendet i liket och veterinär-läroverket i Stockholm upptager en utgiftsstat å 107,000 R:dr, jemte ett årligt förslags-anslag å 24,000 R:dr. Lårarnes vid Veterinär-inrättningen i Stockholm förslag är i allt hufvudsakligt öfverensstämmande med det nu omförmälda. Direktionen Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Afl 19.
— Nej, jag ville bara säga, att din mor troligen också varit en smula romantisk, under det min var född i Målilla och hette Anna Lovisa Pettersson, och min far, min vördade far, som jag högst obetydligt minnes i hans gamla uniformsrock, var löjtnant vid de ärorika småländska dragonerna, och detta var i alla fall ett oväntadt avancement af min adliga ätt, hvars alla manliga medlemmar tillhört regementet, min farfar var trumpetare och min farbror ... — Din onkel i Stockholm? — Ah bah, jag har ingen onkel, kära du; det brukas aldrig i Småland, men saken är, att chefen för regementet, öfverste Adlerkors, som stått fadder åt mig, tillät mig kalla sig för onkel och skickar mig ibland litet handpenningar, som du vet. Han har lofvat, att jag skulle få bo hos honom nu, när jag tagit kandidaten och kommer upp till Stockholm — du ser mina utsigter. — Nå väl, de äro i alla händelser lika goda som mina, ty du har åtminstone fått välja det yrke, som passar dig, och som du tycker om, du skall en dag blifva en utmärkt läkare. — Och du skall utan tvifvel blifva biskop allra minst, skada blott att vi icke hafva kardinaler, ty dertill skulle du verkligen passa. — Möjligtvis, men icke passar jag till adjunkt hos farbror Jöns i Skurup. — Nej, det är sannt, och jag begriper icke, hvarför du tänker derpå. — Derför att den gamla prosten, som uppfostrat mig och som älskar mig som en far, önskar det af hela sin själ, att han afskyr och föraktar soldatlifvet, som jag ville välja, och slutligen till största delen derför, att det är det enda, som genast gifver mig bröd. — Och möjligen för ett par vackra ögons skull. — Du misstar dig, — sade Astley rodnande, — du känner icke fullkomligt min ställning. Den lifränta, hvaraf min mor lefver, upphör med hennes död, och min lifligaste önskan har alltid varit att kunna undvara den del deraf, som hon lemnar mig. — Så narraktig du är!
Ridderskapcts ock» Adelns ärerremrtz i frägan om tillökning i arfwsdet för Riksens Gränders Deputerade till deltagande i Öfwer, Revision af Lrigs - Räkenskaperne. Emot Stats-Utskottets Betänkande den ;:te i denne manad angående tillökning i arfwodet samt Rcsekostnads-ersättning at Riksens Ständers Deputerade till deltagande i Öfwer - Revision ak KrigS-Räkenskaperne, har hos Högloft. Niddcrjkapet och Adeln af en Ledamot dliswit anmärkt, att det förut bestämde arfwode till dest Deputerade af 500 R dr, i ett för allt, wäl wore otillräckeligt men deremot det nu föreflagne nemligen lika Summa ärligen jemte skjutspenningar till och isian hemorten, för högt och vfwerstigande hwad hela nyttan af Revisionen kunde blifva, i synnerhet som tiden för denne Revisions werkställande hwarken är bestämd eller möjeligen kunde bestämmas, hwarföre nämnde Ledamot förestagit att om Deputerades åtgärd ssnlle anses nödig och Riksens Ständer icke wille öfwerlämna denna del af Revisionen till samma Embetsman sm besärier den öfrige, arfwodet matte nedsättas till Trehundrade Riksdaler om arel och skjuts för Tiva hästar till och ifrån hemorten en gang hwarje ax samt deräst Revision skulle upphöra ecc af Standens Deputerade förrättas, de som dermed huli s haft bade omsorg och besivär, oafkortad! fa atiuuta de förut bewiljade 500 R:dr. ScatS - Den 12 Augusti. S-sts U-?ottet, som af denna anmärkning evh-sttt dcl genom ProtocollsUtdrag af n.östlednc dag, . anilina häraf upplösa, akt Utskottet i dest B//åkande förestagi: fkjutskostnadS-ersättning ät
aii.n a handläggning detta ärende blifvit r< mitteråd: tlfet forsttärruide dels ansett den af en värd Ledamot inom Vallöf!. Borgare-Ståndet omförmäldia Berättelse från Kongl. SundhetsCollegium, jemte förslag öfver sättet till veneriska smittans utrotande, vara för frågans afgörande mindre af Stats - tU t s leo t £ ets Be t a' ti kä n den. 303 nöden, dels ock förmodat sig icke tillkomma, att ingå i granskning af Länens 'Särskilda Redogörelser, funnit å ena sidan vigter, och nödvändigheten deraf 1 att med kraftige och för -ändamålet'tiilräcklige anstalter, så i dess upphof, sorn vidare 'utspridande motverka den veiieriskasmittan, hvilken för menskligheten och fäderneslandet lika förfärliga sjukdom af en olycklig erfarenhet visas vara långt ifrån utrotad, utan tvärtom till, och med utbredd i de orter, som förmodats vara från denna farsot ■ berdadé, och å den andra sidan, att de härtill af • frivillige sammans-kotter eller andre tillfäljige inkomster inflytande medel äro långt -ifrån tillräck, lige till nämnde sjukdoms kraftiga betande. på , • denna grund har samma Utskotts pluralitet t ott den så kallade 3 sk:s afgift en ännu böra fortfara, men med hänseende till rättvisan ej mindre d' raf, att denna utgift närmast faller dem till godo, : sorn densamma utgöra, än ©ck. att den ''oförryckt samt utan iriblandning med andra medel användes v till ett enda och bestämt ändamål, dervid ansett sig tillika böra föreslå, det må denna afgift inom Länen särskildt utgå, användas och redovisas, skiljd från andra fonder och endast till den vene■ riska smittans hämmande, beläst i annat ,fafl utvidgade bidrag till andra, och för den af Kongl.
M:s upmärksamhet derpå att den nu öfverlemnade kalkylen är så upgjord, att vid detalj-förslagens aflemnande fråga icke kan upsla om summans förhöjande, men väl möjligen om dess nedsättande. Den härjemte i underdånighet öfverlemnade Approximativa Maximikalkylen uptager en kostnadssumma för hela företaget, upgående till 4,261,000 R:dr b:ko. De, som tecknat sig för undersökningen, våga i underdånighet hemställa och anhålla, att, för lillvägabringande af denna summa, tvä tredjedelar deraf måtte af E. K. M. och R.
Så snart, vid hvarje års slut, beloppet af hela silfver-tillverkningen är kändt, skall det åligga bergslagets Kamrerare, att till Grufve-rätten inkomma med en deruppå grundad uträkning öfver dott summa, sorn det för året tillhörer bergslaget att, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829, till fonden afsätta, och har Grufve-rätten att, sist inom åi dagar derefter, sig yttra, dels om uträkningen b efim-, nits riklig, dels ock huruvida medlen komma att genast till fotiden levereras eller blifva hos Bergslaget tills vidare inneståendc. I förra fallet skall det då tillhöra Grufve-rätten, att om medlens fruktbargörande genom utlåning draga försorg, sedan vederbörande Kamrerares eller Kassörs qvitto å de lefvererade medlen erhållits, men i sednare fallet godtgöres funden taga ränta ä beloppet ifrån den dag, då Grufverätten sig yttrat, angående medlens inneståendc hos Bergslaget, sorn då blifver fonden ansvarigt, ej allenast för kapitalet, ulan ock för den upplöpande räntan, intilldess, efter förut skedd uppsägning å någondera sidan, levereringen deraf till fonden blifvit fullgjord. §. 13. När fondens, genom de årligen skeende tillskotten, inköpta jordegendomar eller räntegifvande kapitaler sedermera vunnit den tillväxt, att årliga afkastningen deraf närmar sig ett belopp, motsvarande 1,100 tunnor spanmål af hälften råg och korn, skall Grufve-rätten hos Kongl. Maj:ts och Rikets Bergs-kollegium om förhållandet göra anmälan och ungefärligen uppgifva den tid, då fonden kan anses blifva till fulla beloppet afsatt, hvarom bemälde Kollegium då har alt underdånig berättelse till Kongl.
Den, som bifaller, att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt PresleStåndet beslutat, Herr Landtmarskalken skall erhålla en månadtlig ersättning af 5oo R:dr B:co för egna Riksdagskostnader, voterar Ja, Den det ej vill, Nej, Vinner Nej, kommer Herr Landtmarskalken att erhålla endast 4°° R:dr B:co i månaden. Voteringen har utfallit med Ja och 77 Nej. Och som Nej sålunda vunnit, skall Herr Landtmarskalken, för egna Riksdagskostnader, erhålla en månadtlig ersättning af 400 R:dr B:co. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat Rikets Ständer tillkännagifva. Antom till Exp.-Utsk. elen a3 Aug. Memorial, angående verkställd omröstning, tillföljd af ltiks-Ståndens olika beslut i afseende på grunderna för den blifvande Allmänna Beviliningen. Sedan Beviilnings-Utskottet, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i afseende på grunderna för den blifvande Allmänna Beviliningen, uti Memorial af den 29 nästl. Julii, N:o 27, dels uppgifvit de skiljaktigheter, söm i berörde hänseende förekommit, och dels föreslagit de al de skiljaktiga be B ihang lill 11. St. Förstärkta Stats-Utskotteta Memorial N:o 2,4.6. sluten föranledda Voterings-propositioner, liar Förstärkta Stats-Utskottet, då, enligt ankomna Protocolls-utdrag af den 11, i3 och 18 i denna månad, RiksStånden förblifvit vid sina i dessa ämnen förut fattade beslut oell gillat de föreslagne Voterings-propositionerna, denna dag anställt omröstning öfver följande frågor: 1:0 I afseende pä den personliga sky ddsafgiften.
Om Banquen evinnerligen skall tillitas på sätt, som framställes, så skall dess Solidité minskas; jag kan åtminstone ej förstå, att dess säkerhet genom årliga bidrag skall ökas, och dess framtida förkofran derige* nom beredas jag har ännu ej hunnit öfvertygats det Förpantningen af hela Canalen kan anses innebära någon säkerhet, hvilket äfvert tyckes vara i strid med Actie-Ägares tankar, då de vilja nöja sig med 4 proCents säker ränta, sedan de af Canal-afkastningen likväl hafva rättighet till f, innan Banquen får något för sitt Förskott: Om denna Banque är en Rikets Egendom, så fordrar dess handhafvande så myc* ket mera varsamhet, som hvarje förhastat steg i denna väg verkar å hvarje Medlem i Samhället, till intrång i dess ägande rätt. Om Stockholms Slottsbyggnad kunde fortsättas under en för Sveri* ge olycklig Period, så skedde det småningom, och jag igenfinner ej derutinnan någon anledning, att Medel just derföre nu icke skulle saknas till utförande af Götha Canal-Arbete; man påminne sig våra utståndne olyckor 3 mart jämföre Folkets Skatter med förra tiders, man besinne, att vårt försämrade Mynt innebår ert National - skuld, och att vi således ej kunna säga Riket vara utan gäld, och må mao sedan försöka öfvertyga att det ögonblicket var lärnpeligt och lyckligt, dä frie Svenske Medborgare anmanades af Lagstiftningens pluralitet, (icke af Fo-“ sterlandet) att frivilligt ingå i ett enskilt Bolag 6 oa Den 13 Februarii. 321 om Götha Canal * byggnad.
Derutöfver har jag dock ansett, att Ståndsfördelningen icke bordt sträcka sig, emedan jag är af den mening, att denna fördelning, som, i det Svenska national-lyunet rolfästad, redan under sekler fortgått och säkerligen länge skall fortfara, väl må gagnande verka till erhållande af de kunnigaste och dygdigasle ombuden för Statens olika intressen, och till en, så långt sig förnufligtvis göra låter, utsträckt delaktighet af valrätt och valbarhet; men att densamma bör, så vidt som möjligt, bannlysas ur den för samfäldt ändamål, Fäderneslandets välgång och ära, sammanträdande Riksförsamlingen. Ståndsskilnad må derföre, så länge den inom folket fortlefver, blifva grunden för utväljandet af dess ombud. Men likasom under det allmänna, gemensamt verkande, Stalslifvet denna skillnad upphör att visa sig skarpt begränsad, må äfven dess råmärken inom den lasstiftande församlingen bortfalla. O ^ # På grund häraf reserverar jag mig emot de föreslagna valen till Utskott, Nämnder, Fullmägtige och Revisorer, hvilka jag vördsamt anser böra verkställas samfäldt af hvarje fvarnares ledamöter, utan inskränkning tili Stånd, vare sig för den väljande eller för den, som väljes.’* Af Herr Tersmeden, N. : "Ehuru jag deltagit i Constitutions-UtskotteU här framlagda arbete, har jag dock ej kunnat godkänna den idee, som ligger till grund för det inom Riksdags-Ordningeti här framställda förslag till National-Representation, — den nemligen, alt hela Riksförsamlingen, uppkommen genom en, att jag så må säga, mechanisk blandning af vårt samhälles alla elementer, skall utgöras af en nästan likartad, i tvänne jemna delar skiljd, massa. De serskildta vilkor, Utskottet fästat för inträd* Bih. till R. St.