Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Cederström, Jacobi Sedan Ridderskapet och Adeln afslaget ConstitutionsUtskottets hemställan, kommer protocolls-utdrag deri om att ConstitutionsUtskottet meddelas, då Utskottet sättes i tillfälle, att åt den ifrågava - 49© Ben 27 Maji. rande redactions-förändringen lemna en laglig behandling. Föredrogs å nyo Consiitutions-Utskottets den 15 dennes aflåtne, samt den 23 i sam* ma månad på bordet lagde, Memorial, i an* ledning af Ridderskapets och Adelns den 11, 27 och 30 sistledne April, samt den 4 dennes till Utskottet remitterade anmärkningar vid Utskottets tid efter annan afgifne Förslag till ändringar eller tillägg i 7, 9 och 107 §, § Re* geringsFormen, samt i 14, 29 och 38 §. §• Riks* dagsOrdningen. Friherre Åkerhjelm, GustafDå Constitiw tionsUtskottet icke funnit sig kunna, på sätt 56 §■ Regeringsformen bjuder, sammanjemka de inom Riddcrskapet och Adeln yttrade särskilta tankar med de öfrige Ståndens, för att af dem erhålla ett helt Utlåtandej tror jag, att den enda utväg, sorn ännu kunde återstå, vore, örn Hans Excelience Herr Grefven och LandtMarskalken behagade utröna Ridderskapets och Adelns mening-, hvad sorn af de flere från detta Stånd till Utskottet remitterade an. märkningar, ibland hvilka flere äro sins emel.' lan alldeles stridige, bör anses utgöra Ridder^ skåpets och Adelns gemensamma tanka , på det att, derest de andra Ständen ej skulle vilja foga sig efter Ridderskapet och Adeln, Utskott tet må komma i tillfälle att uppsätta de pro* positioner, hvaröfver CoDStitution5-Utskottets Den 2 7 Majt. 491 förstärkt till det antal Ledamöter, som erfordras, för att utgöra Riksens Ständers Nämnd,' må kunna rösta. Herr Cederschöld:
1: 50, för förlofningsoch vigselannons kr. 2: — och för dödsannons inom ram kr. 5: —, ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännagifvandet därigenom erhåller. Redaktionen af Idun. * Den blåa strimman. Skiss för Idun af A. D vattenfyllda, man började hoppas på våren — ändtligen efter månader af snö o c h is. Fram g e n o m gatorna i den lilla sjöstaden m o t kajen till gick m e d hastiga steg en ung kvinna, tätt insvept i en stor kappa o c h hufvudet nedböjdt, s o m o m h o n ej ville se på någon. H o n gick en af de folktommaste gatorna och mötte blott en o c h annan vandrare. När h o n nådde kajen, var där alldeles folktomt. Där såg så ödsligt ut i den blåaktiga skymningsluften, ut öfver det hvita, tysta hafvet och den snöklädda ensliga hamnen, hvarest några nakna träd sträckte sina svarta armar u p p m o t himlen. H ä r saktade h o n sina steg, lyfte hufvudet o c h såg m e d en tröstlös blick utöf ver taflan. H o n var ung — blott ett par o c h tjugu år, m e n lif vet hade gått hårdt åt henne, m a n såg det på de tärda dragen, hvarest b e k y m m e r och sorg liksom ätit sig in, man såg det på rynkorna i pannan o c h kring munnen, m e n framför allt syntes det i den tröstlösa blicken, i dessa vackra ö g o n; det var en blick, som talade o m många strider, o m djupa sorger, om förödmjukelse o c h nöd. Hu! H o n ryste till af köld. Vinter, vinter öfverallt. Skulle aldrig, aldrig våren k o m m a? Det tycktes henne nästan så. Tyst o c h graflagd var vågen, hvit var marken, o c h träden bröto sig svarta m o t den. Denna långa förfärliga vinter, ville den aldrig taga slut.
Kommitteéhar tillsatts för att överse en ny Sjötull taxa och att avge förslag till regler för näringsfrihet. Den osäkra handelsställningen har hindrat Sjötulls taxans utfärdande. Revision i statsbankoch riksgäldsverken har hållits. Då åtskilliga främmande fartyg genom kriget blivit kvar i svenska hamnar och utbjudits till lindrigt pris, har Kongl Maj: t begagnat tillfället att fästa villkoret av en lästavgift. De har samlats i en fond, för att ge understöd och underlätta hemfärden för de svenska sjömän, som finns på främmande ort. Bevillningstaxeringarna har på några ställen varit ojämna och för högt uppdrivna vad gällt egendomsvärden. Kongl Maj: t har givit i uppdrag till en prövningskommitte att göra rättelser och jämkningar. Sådana har Kongl Maj: ts åtgärder varit och han överlämnar nu till ständernas mogna och eniga medverkan att ge ny verksamhet och stadga åt den inre samhällsordningen och därigenom ökat anseende åt fädernelandets yttre förhållanden. Ut supra. CARL Riksens Ständers Tacksägelse Adress till Kongl Maj: t och Hans Kongl Höghet Kronprinsen, samt Hans Maj: ts och Hans Kongl Höghets Svar. Stockholms slott den 13 mars 1815. Ständerna har genom ett enhälligt beslut velat överlämna en tacksägelse adress till konungen och kronprinsen för de åtgärder, som sedan sista riksdag blivit vidtagna. Omgiven av de svenska och norska statsråden och stora vakten deltog ständerna mangrant i deputationen den 13 mars. Stånden anfördes av lantmarskalken och talmännen och den förstnämnde uppläste följande: Stormäktigste allernådigaste konung! Ständerna har vid sitt första sammanträde hört från olika rum yttrande om ett enstämmigt tänkesätt. De är vägledda av den allmänna röst som skall bli eftervärldens minne av de händelser som Deras Majestäter fullkomnat och som fäst sig i allas hjärtan. Jämförelsen mellan nu och vid ständernas senaste möte är minnesvärda och välgörande händelser. För 6 år sedan var riket i en hopplös belägenhet. Därifrån räknar landets innevånare fosterjordens självständighet och återställandet av allmän och enskild säkerhet. I den inte alltid synliga, aldrig avbrutna kedjan av länders och folks öden, inträffar sådant som hotar tillintetgöra dess beräkningar.
Det är denna omständighet, som föranleder min anhållan, det ingen må tro min framställning afvika från Bevilln.Utsk:s. Jag förnyar min anhållan att R. o. Ad. måtte antaga Utskts inbjudning. Gr. Mörner: Då Bevilln.Utsk. framställt denna hemställan, har det skett till tidens vinnande men ingalunda i afsigt att frågorna skulle slumpvis afgöras. Det ankommer ju på hvarje Stånd att handlägga betänk, på sätt som Ståndet finner lämpligast. Särskildt får jag hänvisa till voter:spropostn Nto 2g5 angtde stäfver, såsom en af dem, hvilka icke lämpligen böra slumpvis med öfriga mindre vigtiga propos:r afgöras. Hr von Hartmansdorff: Om Ståndets medlemmar behaga efterse på sidan 8 uti detta betänk., så skola de finna att voterts-propostn N:o 2g5 icke finnes ibland dem, rörtde hvilka Utsk. i en klump framställt inbjudning till Ståndet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den af Bevilln.Utsk. gjorda nu föredragna in bjudning. Ropades starka nej, blandade med många ja. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition: Den, som antager Bevilln.Utskts inbjudning till R. o. Ad. att frånträda alla de beslut, deruti detta Stånd ensamt Den 5 April f. m. 2l3 stadgat borttagande af de utaf Utsk. föreslagna ulförselsafgifter, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o.
alls blifvit högfärdig af sig, fastän hon kommit så tälgknifvar i hjertat när jag tänkt på att mamsell här upp i smöret! Usch, det har just skurit mig som 48 kanske inte mera skulle vilja se åt den fattige arbetaren i sina gamla paltor. FRU VON HAGEN (i fonddörren. Hon stannar då hon blir varse de samtalande). Mathilda! och gesällen med henne? kunde Fredriksson tro om mig; o, nej, dessa granna kläder trycka mig, jag ville åter vara så fattig som förr. MATHILDA (utan att märka fru v. Hagen). Och det FREDRIKSSON. Herre Gud, hvad hör jag? med löjtnant von Hagen. MATHILDA. Min far vill emot min vilja gifta mig FREDRIKSSON. Med honom? nom, han är obeveklig, min lycka är ingenting för honom. MATHILDA. Förgäfves har jag hön fallit hos ho litet bara, jag skall läsa lagen för honom, så att hårtestarne ska' resa sig på hufvudet på honom. FREDRIKSSON. Jaså, är han så god, men vänta hans vrede ska' bara krossa oss begge. Nej, nej! MATHILDA. Ni skall icke lyckas, ni mer än jag, jag måste fly härifrån, redan i denna afton, ty man gömma mig någonstans, så djupt att icke min far talar om att fira min förlofning i morgon, jag måste kan finna mig, att jag icke mera kan höra hans röst! Fredriksson, ni har alltid hållit af mig, hjelp mig! öfvergif mig icke! FRU VON HAGEN (för sig). Ah! vill följa er till verldens ända, om det kommer derpå an! MATHILDA. FREDRIKSSON. Öfvergifva er! Herre Gud, jag Men jag eger ingenting som jag kan sälja, inte en gång dessa kläder, ty det är fru von Hagen som skaffat mig dem. sell lilla, för så länge andan sitter i kroppen på mig, så ska' hon inte behöfva lida brist! FREDRIKSSON. Åh, var inte ledsen för det, mam kallar man mig, en rik arftagerska.
Ståndet den i Betänkandet, N;o io5, föreslagna underdåniga anhållan om beredandet af stallrum vid post-contoren för de skjutsandes hästar, äfvensom det tillägg, hvilket i Utlåtandet N;o i8p, pag. 6, finnes föreslaget, föranledt af Öfver-Post-Direeteurs-Embetets CirculairBref den 28 Mars (836; 4:o Godkände Ståndet den föreslagna underdåniga anhållan om upphäfvandet af hvad genom Kongl. Majjts Nådiga Bief den i3 Mars i83o blifvit stadgadt, angående suällpost-föringen; 5;o Gillade Ståndet den föreslagna underdåniga anhållan om ett tillägg till Kongl. Brefvet den ig Februari 1812, att hvad, som är stadgadt om beloppet af den tyngd, som får lastas efter en häst vid gäslgifveri-skjuts, äfven mätte tillämpas vid postföringen; 6:0 Hvad Utskotten i öfrigt hemstält, så i Betänkandet, N:o io5, som Utlåtandet N;o 180, godkändes, S. D. Sedan Ståndet i sistlidne Plenum, den 3o April, beslutat, i anseende til! en Ledamots, Prosten Åstrands, afgång med döden, och Heres frånvaio på permission bland dem, som, den 3o September förlidet år, blifvit utsedde till Ledamöter och Suppleanter af Förstärkt Constitutions-Utskott, anställa val af ytterligare 6 Suppleanter i sagde Förstärkta Utskott, blef nu detta val anställdt och befunuos till Suppleanter utsedde : Contraets-Prosten Hallbeck. Contracts-Prosten P. P. Swedelius. Corttracts-Prosten Öhrnberg. Eih. till. R. 1St. Prosten Lalin, Prosten, Doctor Hwasser. S. D.
Ej minst har doktor Hazelius utöfvat en förädlande inflytelse på vår ungdoms nöjeslif, dels genom de möjligheter han beredt och de anvisningar han gifvit i denna riktning, dels såsom en bland stiftarna af föreningen Svenska folkdansens vänner. Hundratals ungdomar söka i festliga samkväm på Skansen en sund vederkvickelse, och när » folkdansarna » om somrarna ge sig ut på ferieströftåg, intressera de landsbygdens ungdom för de gamla svenska lekarna, danserna och — dräkterna. Månne ej till stor del genom den svenska folkdansens återupplifvande dessa senare räddats från att blifva endast museiföremål? — Det ligger i öppen dag, hvilket godt inflytande smaken för och deltagandet i ett förädladt nöjeslif skall hafva på hemlifvet i dess helhet. Men djupast har doktor Hazelius kanske verkat på den svenska ungdomen genom sin personlighet, genom det ädla föredöme han skänkt. I en tid med många och olikartade kulturströmningar, då det ena intresset efter det andra sticker upp hufvudet för att göra sig gällande, är det j u en stor frestelse i synnerhet för de verksamhetsifriga att splittra sina krafter på en mångfald af uppgifter. Det är ett framträdande drag hos nutidsmänniskan att verka litet för en sak och litet för en annan, att med ett grepp här och ett grepp där deltaga i det stora kulturarbetet för att sedan v i d hopsummeringen af sitt lifs arbete stå där med ett » brutet tal » till resultat. I dylika tider är det af stor betydelse att för de unga kunna visa på en lifsgärning sådan som Hazelii och på en arbetare som han, en man som samlat hela sin kraft på en enda stor uppgift. Då förstå de klarare den sanna innebörden i Viktor Rydbergs allbekanta o r d: &gt; Bort med dem som ständigt glömma, Att livad stort som världen såg Verkats har af späda krafter, Spända af en eldig håg. * Och hvad mera är, de se hvad den eldiga hågen förmår i förening med mannaålderns mognad, lifvets erfarenhet. ' De lära sig tro på möjligheten att bibehålla ungdomens glödande hänförelse in i ålderns höst. Artur Hazelius visar dem bilden af en man, som aldrig svikit sin ungdoms idealer.
Ständers rätt att indraga hälften af creditivet i Banken för Allmänna MagazinsDirectionen i grunderne för en förnyad Tulltaxa; Bevillning för consumtion och öfverflöd; Creditivet i Banken för ManufacturDiscontFonden; MinimiTabeilens införande; dispositionen mm. af Recognitions-skogarne; bidrag af Statsmedlen lill Theatern» underhållande år 18195 förhöjning i PostTaxan; afgiften till den veneriska smittans hämmande. 3) Remisser till Förstärkta StatsUtskottet, af frågorne om Riksens Ständers Revisorers rätt att indraga creditivet å Banken för Allmänna Magazinslnrättningen, äfvensom det för ManufactiuDiscontFonden; om understöd för Theaterns underhållande; föreslagne alternativer till 3:dje Artikeln i den blifvande BevillningsStadgan, rörande consumtion och öfverflöd. 4) Inbjudning till MedStånden att förena sig i BondeStåndens Beslut om tillökning af dag-tractamenterne för BondeStåndets och Stats-* Utskottets CancellieBetjening. 5) Instämmande i Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Välloflige BorgareStåndets inbjudningar, att med nämnde Stånd deltaga i deras beslut, rörande anslag af mede! till löner för Ledamöterne i den Comité, som kommer att utarbeta förslag till öfverflödige Embeten» och Tjensters indragning samt en förbäts Den 20 Jiilii. 387 (råd arbefsmethod; om en friare handel med Svenska Skogsproductcr; att Riksens Ständer genom en underdånig skrifvelse tilt Kongl* Maj;t må betyga deras underdåniga vördnad och tacksamhet för de af Kongl.
Donna Elisa lyfte ögonen från sitt broderi. »Hvarför vill du ordna en basar?» — »Jag ämnar samla in pengar till en järnväg.» — »Det är likt dig, donna Micaela, det skulle ingen annan hafva funnit på.» — »Hvad, donna Elisa? Hvad menar du?» — »Ah, ingenting.» Och donna Elisa broderade vidare. »Du vill då ej vara med om min basar?» — »Nej, jag vill ej.» — »Och du vill ej lämna ett litet bidrag till den?» — »Den, som så nyss förlorat sin man,» svarade donna Elisa, »skulle ej börja med joller.» Donna Micaela förstod, att donna Elisa var ond på henne af ett eller annat skäl och att hon därför ej ville hjälpa henne. Men det funnes väl andra, som skulle förstå, att detta var en härlig plan, som skulle rädda Diamante. Men donna Micaela måste vandra förgäfves från dörr till dörr. Hon måtte tala och bedja aldrig så mycket, så vann hon inga anhängare. Hon sökte förklara, hon använde all sin vältalighet på att öfvertala. Det var ingen, som ville gå in på hennes planer. Hvarthän hon kom, svarade man henne, att man var för fattig, för fattig. Sindacons hustru svarade nej. Hennes döttrar skulle ej få vara med och sälja på basaren. Don Antonio Greco, som ägde marionett-teatern, ville ej komma med sina dockor. Stadsmusikanterna ville ej spela. Ingen köpman ville lämna varor. Då donna Micaela var gången, skrattade man åt henne. En järnväg, en järnväg! Hon visste icke hvad hon tänkte på. Det skulle vara bolag, aktier, stadgar, koncession. Hur skulle en kvinna kunna ställa med sådant? Men somliga nöjde sig ej med att skratta åt donna Micaela, somliga blefvo onda på henne. Hon gick till den källarlika boden nära benediktinernas gamla kloster, där mäster Pamphilio berättade riddarromaner. Hon kom för att fråga honom om han ville komma på hennes basar och underhålla publiken med Karl den store och hans paladiner, men som han var midt inne i ett föredrag, måste hon sätta sig på en bänk och vänta.
Utsk:s anförde motiver äro tillämplige äfven om ordet effekter i Utsk:s tillstyrkande inflickas, och jag skulle derföre vördsamt anhålla, att få föreslå följande redaktion af Utsk:s tillstyrkande: ”alt R. St. måtte hos K. M. i underdånighet anhålla om nödig föreskrift, alt vågafgift i Stockholm för tackjern och effekter, som derstädes ej vågföras, utan förpassas direkte till annan Stad, icke må ega rum.” Genom antagandet af detta mitt förslag, blir IJtskrs tillstyrkande i fullkomlig öfverensstämmelse med motionen. Frih. Raab, Adam Christian: Då motionären yrkat, att R. St. ville i underd:het hos K. M. anhålla, att omförmälde vågafgifter, så vidt de angå tackjern och effekter, som i Stockholms Stad ej vågföras, måtte uphöra, och Utsk. tillstyrkt samma förslag, så är det äfven uppenbart, att genom förbiseende ordet effekter icke uti tillstyrkandet kommit att inflyta, hvarföre jag anhåller, att Ilr af Geijerstams förslag måtte af R. o. Ad. antagas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Villigt erkänner jag billigheten af de 2:ne siste lalarnes yrkanden, men bestviflar rigligheten af den redaktion, de föreslagit. De hafva nemi. velat, alt efter ordet tackjern skulle tilläggas orden: och effekter. Med en sådan ordalydelses antagande skulle tackjern icke kunna hänföras lill hvad, man vanligen menar med effekter. Utan tvifvel måste såväl tackjern som spik dertill räknas. Jag tror derföre, att efter ordet tackjern böra tilsättas orden: och andra effekter, samt att Hr af Geijerstams förslag bör blifva så lydande: ”att R. St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla om nåd. föreskrift, att vågafgifter i Stockholm för tackjern och andra effekter, hvilka derstädes ej vågföras, utan förpassas direkte till annan Stad, icke vidare må ega rum. Frih. von Stedingk, Styrbjörn:
Skogsplanteringskassan, ersättning för hemmansräntor och arrenden 4,406: 91. Lyshållning m. fl. utgifter för Kronans publika hus i Stockholm 7,878: 80. Uppköp af ved för Wisby s. k. krono-kalkugn 547: 95. Reseoch traklamentspenningar 492: 30. Särskilda förslagsanslag för Kleresiet 1,613: 81. Fattigvården i allmänhet 18,487: 58. Reseoch traktamentspeuningar 637: 1. å 9:de hufvudtiteln: Invalidhus-fondens ersättning för hemmansräntor och arrenden 20,053: 47. Summa 584,882: 61. Liqvid med Riksgälds-kontoret å öfverskott, besparingar och brister: Öfverskott å statsverkets inkomster 4,035,617: 67. Efter afdrag af: Brister å statsverkets inkomster 35,921: 75. Dito å förslagsanslagen 584,882: 61. Ersättning för mistad rättighet till forsellön 63,935: 44. Summa 12,729,299: 50, § 4- Under r^visionsåret hafva å anslagen till extra utgifter anvisningar skett till följande belopp, nemligen: å 2:dra hufvudtiteln 3,908: 4. A hufvudtitlarnes allmänna besparingar äro under revisionsåret följande belopp anordnade, nemligen: å 2:dra hufvudtiteln 15,112: 60.
Detta är blott en reservation som jag anser vara nödig, ty det måste väl vara öppet för R. o. Ad., att sedan först hufvudfrågan är bestämd, låta följderna deraf verka på de efterföljande §§:ne. Om nu de efter den andra följande §§:ne handla om sättet hvarpå dessa bevilln:r, som äro af Utsk. föreslagna, skola beräknas, och R. o. Ad. låter dervid bero, och det sedan blir ett beslut att bevilln. af löntagare skall utgöras, så torde deraf blifva en följd att hvad Utsk. 'oreslagit i efterföljande §§:r kommer att få tillämpning. Blir det åter beslutadt, att ingen bevilln. för löntagare skall ega rum, så måste hvad Utsk. föreslagit, med förutsättning att bevilln. skall utgå, naturligtvis förfalla. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härvid, att han, då Frih. Palmstjernas anmärkn. hade afseende på alla de §§:r, som angå bevilln. af Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, torde först fä föredraga dessa §§:r och sedan framställa den propos. Frih. Palmstjerna begärt. Hr Bildt, Knut: Jag anhåller att få instämma med Hr Printzensköld ronde återremiss af 4:de §:n. Jag fäster mig synnerligen vid ett förhållande här, der det står taladt om embetsmäns hushyror och värdet af fria husrum i städerne, inqvarteringspenningar m. m., såsom inkomster af hvilka bevilln. skall utgöras. Detta synes mig icke stå i sammanhang med den 45:te §:n, der man gör afkortning för dem, som hafva inqvarteringspehningar på landet. Jag kan icke se någon skillnad i detta fall, som föranleder dertill, att man skall få afkortning för Den 27 Maj e. m. inqvarterings-penningar pä landet, men icke i städerne.
Utskottet anser att de fång-förteckningar, sorn månatligen vid hvarje Läpseller Krono-häckte upprättas öfver där förvarade delinqventer, jämte Hof-Rätternes Ransaknings Diarier, böra utgöra de mäst ojäfaktiga bevis öfver antalet af de qvinspersoner, hvilka för lagd våldsam hand å deras framfödde foster, eller för större eller mindre vållande till deras död blifvit under tilltal ställde och straffade; och desse vittna ovedersägeligen därom, att berörde rysliga brott i märklig moa aftagits och förminskats, hvartill än vidare bör läggas det af erfarenheten besannade förhållande, att just uti Rikets större Stä. der och förnämligast uti Hufvud-Staden, hvarest en större lättsinnighet och tillfällen till förförelser kunna bereda afsteg från sedligheten , och där största läglighet gifves för häfdade qvinr nor att dölja sin belägenhet , , och att okände samt i hemlighet framföda sine foster, berörde våldsamma behandlingar å desse foster äro mäst sällsynte ; hvilket allt JJtskottet anser tillräckligen styrka, att de orsaker, sorn uti högstberörde .Nådiga Bref finnas upprepade, såsom föranledande dertill, att det å nämnde brott i lagen stadgade straff icke förmått afhålla deras föröfvande, äro verklige, samt att de till undanrödjande af de samma, meddeldte förordnanden varit af nödvändigheten påkallade; Och om än det för upplyst och otvifveiaktigt kunde antagas att känslan för ärbarhet i allmänhet under senast Lag-Utskottets Betänk anden. föiftutne tid småningom förlorat sin helgd, och att de i frågavarande hade emot Guds och verldslig Lag samt jämväl emot sedlighet och Samhälls ordning stridande öfverträdelser nu mera än förr oblygt begas, samt lättsinnigt bedömas, Unner dock
Hvad som, efter innevarande års början, kan varda afbetaldt å de i denna § uppräknade fordringar, kommer att upptagas ibland Bankens vinst för året. 6:o. (Jemf. § 138, oförändrad.) Bankens hos Södertelje kanal-bolag återstående fordran af 100,000 R:dr B:ko, eller 150,000 R:dr R:mt, för år 1815 lem nåd t lånebiträde, kommer ån ytterligare att inom linien balanceras. Jemte anmälan, att Utskottet här nedan kommer att yttra sig, angående uppställningen af föreskriftcrnc i 140—145 §§, afhandlande numera upphörda låuegrenar, öfvergår Utskottet till behandling af väckt förslag om återinförande i Banken af lånerörelsen mot pant. af arbetadt guld och silfver. I 1860 års revisionsberättelse, § 49, och 1862 års enahanda berättelse, § 48, är den åsigt af Rikets Ständers Revisorer uttalad, att tillfälle till belåning i Banken af guld och silfver bör ånyo allmänheten beredas, och den utveckling af skälen för berörde åsigt, som förekommer i dels sistnämnda berättelse och dels qtt densamma bifogadt anförande, uttrycker den önskan att, för omförmälde be - Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 5 låning må, uppställas hufvudsakligen enahanda grunder, sorn intill 1854 voro gällaudo för lånerörelsen i Banken, mot pant af guld och silfver. Utskottet lår till en början åberopa de flera af Banko-Utskottet, i betänkandet N:o 34, af den 18 Maj 1854, anförda skäl till stöd för det då gjorda och af Rikets Ständer gillade tillstyrkandet, att utlåningen från Banken mot pant af guld och silfver måtto upphöra.