Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aftonen före det slutliga insjuknandet begaf han sig ut på en lustvandring utom staden, ensam med en ung svensk vän, nuvarande Professorn i Greifswald Florello; då Student, och elfva år derefter hans måg. Det var en den skönaste September-afton. Solen närmade sig nedgången mellan präktigt färgskiftande moln. Dylika aftnar, som påminna om sommarens försvinnande, förebåda tillika, i dubbel mening, en nykommande vår. Thorilds ögon fästades oafvändt vid det aningsrika natur-skådespelet. Ändtligen, när solen vidrörde horisontens bryn, sände han henne ett par slängkyssar, med utrop: ”farväl, vackra sol! farväl”! Det blef, till denna sol, ett farväl för evigt. Nästa dag låg han redan på sotsängen. En genom förkylning ådragen feber med rysningar, urartade hastigt till nerf-feber. Läkarekonsten mäktade ej hindra, att den medförde döden; som efter fjorton dagar, natten till den 1 October 1808, kort efter midnattsstunden, bortryckte honom vid en ålder af blott fyrtionio och ett halft lefnadsår. De sista fyra dagarne hade han tillbragt i ett mestadels besinningslöst tillstånd; men återfick, kort före sitt slocknande, sansen fullkomligt; fattade då sin makas, sin fjortonåriga dotters och tolfårige sons händer, den enas efter den andras, och slutligen äfven den nyssnämnde unge vännens, med den till enhvar särskildt och två gånger uttalade afskedshelsningen: ”Gud välsigne dig! Gud välsigne dig”! De båda barnen följde honom snart nog: Dottren, en älsklig och englagod varelse, ej långt efter sitt giftermål med Prof. Florello; Sonen, icke månget år sednare. Efter denne, som lyktade sin korta bana såsom Conrector vid det såkallade Tyska National-Lyceum i Stockholm, qvarbor ännu i Sveriges hufvudstad en Enka med två söner; men i ett armod, för hvilket – åtminstone der – Thorilds afkomma ej borde vara blottställd.
Till följd af a flåten Nådig Remiss hade Kammar-kollegium och Stals-kontoret häröfver infordrat underdåniga yttranden af ej mindre Föllinge socknemän och vederbörande Kontrakts-prost, än af Konsistorium i Hernösand och Kongl. Maj:ts Refallningshafvande i Länet, varande härvid af Konsistorium yltradt, alt, enär Hotagens kapellförsamling utgör ett fran moderförsamlingen Föllinge utbrutet kyrkosamhälle, men kapellboerne icke visat, det de sökt att i laglig ordning Bih. lill R. St.
Uti ingen händelse synes ett så tvärt afbrott i lärosätt och disciplin vara tjenligt, som det vid inträdet på Gymnasium du rådande, hvarigenom ofta längre tid erfordras innan ynglingen hinner .göra sig hemmastadd i sitt nya läge, och hvarigenom han, ehuru föga äldre eller kunnigare än skolgossen i högsta classen, på en gång tycker sig hafva tagit ett stort steg framåt, hvilket hos honom så lätt vacker ett falskt frihetsbegrepp och tro på förmenta företräden, tillräckliga anledningar att göra honom lill öfversittare mot yngre kamrater och underordnade, trotsig mot lärare och förmän, samt ofta i förening dermed försumlig i att lära och verka. Ordning, flit och sedlighet bibehållas vida lättare, om denna onaturliga skillnad försvinner. Cathedral-skolorna visa redan möjligheten af en sådan förening, äfven med bibehållande af den gamla undervisnings-methoden. Slutligen måste äfven tagas i betraktande att, genom förening af Apologistoch Lärdomsskolan samt Gymnasium , det nuvarande lärare-antalet kunde, utan mehn för undervisningen, förminskas, hvilket torde inses deraf att, enligt Skol-Revisionens uppgift för år i843, då funnos 98 lärare för 619 lärjungar vid Gymnasierne i Gefle, Linköping, Skara, Strengnäs, Westerås, Wexiö, Götheborg, Kalmar, Hernösand, Carlstad och Wisby, samt 79 lärare för i,645 lärjungar vid Skolorna i nämnde städer, eller tillsammans 177 lärare; men att, efter skedd beräkning, i enlighet med dels den utaf Skol - 12 Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 117, Revisionen godkända grund i afseende på lärjungarnes antal i förhållande till lärarnes, och dels de uppgifter, som blifvit Utskottet i berörde hänseende från Nya Elementarskolan meddelade, vid de förenade Skolorna endast skulle erfordras ii5 lärare för ofvannämnde antal lärjungar, och således en minskning af öfver 60 uti det nuvarande lärare-antalet komma att genom Skolverkens förening ega rum. Härigenom lemnades tillfälle till en besparing, väl behöflig till förbättrande af de svagare lönte lärarnes inkomster.
Skrifvelse, N.-o i8j. de icke bör ega rum, samt tillika är vordet upplyst, att för de skattskyldiges beqvämlighet det vore angeläget, inom vissa orter, att uppbördsstämmorna försiggå under Februari och inom andr», att de icke uppskjutas längre än till medlet af April; alltså få Rikets Ständer, som angående förändring i tiden för krono-uppbördsstämmorna på Ön Gottland serskildt afgifva underdånig hemställan, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det kronouppbördsstämmorne hädanefter må utsättas ifrån och med medlet af Februari till den 15 April; men tiden, dels inom hvilken uppbördsmäunen skola begära handräckning i afseende på bortflyttade eller till vistelseorten okände personer, som häfta för krono-utskylder, dels ock för summariska redovisningens afgifvande, förblifva oförändrad. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 15 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj i845. Preste-Ståndet den l4 Borgare-Ståndet den i4 Bonde-Ståndet den i5 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändring i tiden för Krono Uppbärdsstämmorna på Gottland. (Stats-, Bev.- samt Alim, Besv. och Ekon.-Utsk:us Bet., N:o lil). S. A. K. Under anförande, att deri emellan ön Gottland och fasta landet vanligen en längre tid af vintren afbrutna comrounicationen försvårade afsättningen af öns producter och ofta åstadkomme en penningebrist under de.-sna årstid, som gjorde det för de skattskyldige nästan omöjligt att erlägga sina utskylder, hvilka åter längre fram på våren, sedan sjöfarten börjat, med lätthet afbördades; af hvilken anledning E. K. M. ock i IVåder bi - Expeditions-Vtskcttets Förslag lill und. Skrifvelsej
Ad. förut Den 27 Mars f. m. 383 fattadt beslut, sä bade tvifvelsulan ingen propos. blifvit framställd på en sådan föredragning; men då nu en propos. i detta hänseende blifvit framställd, och beslut faltadt, så lärer detsamma icke kunna undgå att sättas i verkställighet. T • o Jag kan ej påminna mig att beslutet att företaga och pröfva betänk, röride exlra-statsregler:n varit bestämdt sådant, att ej R. o. Ad. under liden skulle kunna besluta omflyttning af ett eller annat mål på listan. Saken är dessutom för obetydlig, försatt man'derom bör upptaga liden med någon discussion ; och tror jag, att Frih. Cederslröms förslag, att icke företaga något annat mål förrän extra-stalsreglerm blifvit nfslutad, mycket bättre vinnes genom att låta R. o. Ad:s beslut rör:de Const.Utslus ifrågavar. mern. gå i verkställighet, än att tiden upptages med en discussion, som måtte vara alldeles öfverflödig. Frih. Cederström: Det kan visserligen hända, att det förefaller Frih. Sprengtporten öfverflödigt att tillse del formerna enl. grundlagen iakttagas, — det må så vara; men ett factum är, att Hr Frih. o. Landtm., efter sedan votering var begärd samt voter:s-propos:n blifvit uppsatt och justerad, hemställde, om ej Ståndet, med afbrytände af föredragningen af betänk, rörtde extra-statsreglertn, ville skiljas åt efter slutad votering, dock alt dessförinnan endast några inkomna utsk.betänk:n skulle till sina rubriker uppläsas för att läggas på bordet. Ahl frågar jag: om en ledamot uppstår och begär förändring i eli sådant beslut, och den person, som vid tillfället företräder Landtnäs ställe, som denna gång var fallet, icke erinrar sig beslutet, ulan gör framställning till följd af den begäran, som blifvit gjord, sedan de fleste Husets ledamöter redan gått sina färde, hvem, frågar jag, kan yrka, att ett sådant beslut är lagligt?
Äganderätten till den i mina förra berättelser omnämnda Götheborgs Stad tillhöriga Allmänning uti Säfvedahls Härad, är nu mera af Staden försåld till Landvetters, Härryda och Partille Socknar, derå Eder Kongl. Majlis Nådiga fastställelse följt den 6:le Mars i83o; men mycken anledning är dock alt betvifla, det med ifrågavarande Skog, hvilken nu är under delning, hlifver bättre hushålladt hädanefter, än hittills. Rättigheten att, enligt Eder Kongl. Majrts Nådiga Förordning den 28 Oktober i83o, förvärfva fri Dispositionsrätt öfver Ekeskog samt Mästeoch Storverksträd å Kfono-Skatte Hemman, berustade Säterier och Stadsjord af Krono-Skatte Natur, har icke blifvit begagnad förr, än med början af detta år, emedan de inom Socknarne, lill Ekeskogarnes räkning och Classification valde Committerade, icke tidigare, än vid förlidet års utgång, inkommit med de Instrumenter som bestämde ägares rätt och den blifvande Lösen. -— Lösningen fortgår likväl nu dagligen, och den Löseskilling som hittills uti Landt-Ränteriet blifvit lefverera^, utgör icke mindra, än 3,3oS R:d»’ 32 Skill. 10 rst. 8 Fabrikernes ania! är nyligen ökadt dels med ett Bomulls-Spinneri och eli Färgeri i Mölndal^ nära Götheborg, anlaggde af Grosshandlaren G. F. Hennig, som förut äger hälften i ett annat Bomulls-Spinneri jemte Oljeqvarnar i Mölndahl, samt städse utmärkt sig för en ovanlig drift i sine företag, och dels med ett Färgeri i Sunnerviken, som i arbetslöner förtjent' omkring 600 R:dr, hvaremot någre, ej betydlige Segelduks-Fabriker i Götheborgs Fögderi äro nedlaggde af orsak alt de ej kunnat uthålla täflan med en annan sådan, i större Selmia och efter nyare uppfinning, der i orten.
Fröknarna A. Roos och A. Fabricius hafva a h e n under det förflutna aret med uppoffrande nit och mycken skicklighet sköl t sjukkassans regislrering och ekonomiska expedition. Stockholm den 15 januari 1891. C (lr.1 A7yst, * u) ?i. Ofvanstående redovisning iir af oss granskad och riktig befunnen. Stockholm den 5 mars 1801. Hiltle Cccsselli. E. l j t c b y. Fondernas stallning inses af följande af kassans ordförande utarbetade redogörelse. Enligt af mig verkstiild foridutredning af Fredrika-Bremer-Förbundets sjukkassa voro fonderna vid början af # r 1891 följande: Försiikringsfonden . kronor 2,136: - Donationsfonden :, 60: - till följd hvaraf, d&amp; sjukkassans kapital den l januari 1891 uppgick till ..., 3,768: reservfonden vid samina tid blir .., !172: - Reservfonden liar sålunda under år 1890 ökats nied, 114: - Stockholm den 19 februari 1891. P. G. lioa&amp;z. Kassans styrelse har under Hret haft följande sammansättning: Professor P. G. Rosén, ordförande. Doktor Carl lVystrom, vice ordförande och kassaförvaltare. Pontin. Suppleant ev. Fru F. Lybeck. Fröken G. von Plomgven. Professor O. Snndah l. Fröken H. Casselli. Ofverstelöj t naii t C. E. EIfzoing. Fröken L: Bovy. Fröken A. l !aId~tl * Oln. Det torde mahanda böra namnas att ingen af sjukkassans funktioniirer uppbar arvode eller ersättning af något slag.
Della ändamål vinnes lika viii genom högre tullafgifter, och sedan Slaten på delta sätt bestämdt villkoren, under hvilka det för enskilde är tillåtet att införa desse artiklar, och det sålunda kommer att bero på den enskilda medlemmen i samhället, huruvida han vill underkasta sig dessa villkor eller icke, bl i f ver det först en äfven af moralen erkänd förbrytelse mot samhällslagarne, att undandraga sig dg föreskrifna villkoren och på samma gång undansnilla Staten en af dess inkomster. Finnas deremot icke dessa villkor bestämda, utan förbud existera emot utförande af en, i och för sig sjelf betraktad, oskyldig handling, då alstras missnöje och man nära nog sätter medborgaren i nödvändighet att begagna olofiiga utvägar, för att tillfredsställa sitt behof eller möjligen blott sin åtrå. Jag Den 11 Januari f. m. 187 tror dock äfven alt della är oklokt för det mål man söker, nemi. näringarnes upphjelpande. Vill man befordra en närings framgång, bör man visserligeu genom tull-lagstifningen skydda henne sålunda, alt hon ina erhålla en ersättning, motsvarande de möjliga fördelar, som ett annat land i afseende på samma näring kan hafva framför vårt; men sätter man tu 11— algifterna för höga, eller förbjuder helt och hållet införsel af enahanda producler, som genom näringen åstadkommes, sä uppmanar man endast till ett eluderande af lagen och gör derigenom i verkligheten det skydd om intet, som man hade för afsigt alt bereda. Detta har visat sig vara händelsen i fråga om artikeln kläde, hvars tillverkare länge varit i åtnjutande af införselsförbud. Men har väl ändock vår klädesfabrikation kommit derhän, alt den kan förse oss med allt det kläde vi behöfva, och sker icke smugling deraf i stor scala? Då i allt fall vårt lands belägenhet är sådan, alt äfven om vi ville uppoffra hela vår tullinkomst för bekostande af ökad bevakning, vi ändock svårligen skulle komma derhän att i detta afseende kunna hålla lagen vid makt, så är det väl äfven klokast att sätta tullen så, att man icke uppmanar eller tvingar landets innebyggare lill lagöfverträdelser.
Uggla; så förklarade Majo17 H. 12 178 Den 19 Mars e. m. ren Heykenskjöld, att då de i kistan förvarade Handlingar, hvilka alla angingo offentliga ärenden, blifvit af Deputerade från en Rikets Ständers Commission till förvar å Riddarhuset öfverlemnade, samt följaktligen tillhörde RiddarhusArchivet, ansåg Majoren desamma icke kunna blifva föremål för hans hufvudmans enskilda anspråk. Capitainen Uggla anhöll, att sedan han fått del af den nu öfver Handlingarne upprättade förteckning, efter närmare granskning deraf, få meddela utlåtande, huruvida samma handlingar voro af den allmänna beskaffenhet, och i den ordning till Riddarhuset öfverlemnade, att de kunde anses såsom en Archivets tillhörighet, eller om icke till äfventyrs Herr Uggla, såsom Descendent af frami. IlofRättsRådet Olivecrona, skulle kunna väcka anspråk å ifrågavarande kista med allt hvad derutinnan befunnes, betraktadt under egenskapen al ett depositum utaf nämnde dess skyldeman förbehållande sig Herr Uggla, att något offentliggörande af de upptäckte acternes in-J nehåll ingalunda måtte tillåtas förr, än Herr Uggla med ett sådant utlåtande inkommit, samt å handlingarne uppgifvit sina preten-l tioner, i hvilket afseende han anhöll, atti någon lämplig kort tid, efter af förteckningen undfådd del, måtte utsättas. Och begärde Herr Uggla, att deröfver erhålla Rid darhusUtskottets yttrande.
Här deremot äro de hemma hos sig och det syns både på gång och hållning. Slusken med fransar kring byxorna och hål på armbågen rätar upp sig och går så käckt som enhvar; syhästen i sin slitna kappa – för snäf att kunna räcka åt en tournyr – är här välklädd bland de andra, och barnen – barnen ha en fristad på gatan, der de äldres bannor inte kunna nå dem. Se på den lilla der, som åker kana på rännstenen! Fötterna i ett par listskor, som tillhört en vuxen, hälarne nerkippade och listerna dragna ut i trasor. Mol ensam, med orubbligt allvar fortsätter hon sina öfningar, och det är mer än ett konststycke att hon inte ramlar omkull och slår trubbnosen flat emot isen – den smutsiga isen på en uppsväld rännsten. Men den lilla sportsmenniskan har roligt, så roligt att hon af bara intresse inte har tid att le utan ser helt allvarsam ut. Vintertoiletten fullbordas af en tunn schal att frysa ihjel i, en schal till en urblekt och kutryggig gammal gumma, en schal så lång, att dess spetsiga flikar med sina halfslitna fransar dingla ned på skorna. Hon håller den omkring sig lika skickligt som hon manövrerar pråmarne på sina fötter. Kronan på det hela är en svart bahytt, knuten under hakan, stor så att den hvarje ögonblick vill glida tillbaka på nacken; men den kommer rätt af sig sjelf bara hon skjuter hufvudet ner mellan skuldrorna och gnider nacken några tag. Sättet är både praktiskt och beqvämt. Inne i den fladdrande schalen röra sig de smala, svarta benen på ett putslustigt sätt; men inte ens i den trupp pojkar som klampande kommer förbi, tänker någon på att göra narr åt utstyrseln, så litet ovanlig är den Ett pariserminne. Låt mig se! – Jo, det var den 31 maj 1887. En härlig dag! Boulevardernas träd stodo gröna och en hvitblå, molnfri himmel hvälfde sig öfver Paris, medan vi gladt språkande troppade af till bangården för att bege oss ut till Versailles.
Jto att densamma antingen ordagrant eller i sammandrag upptöge Regeringens vidtagne åtgärder, efter E. K, Mas Nådiga ompröfning vid hvarje slutad föredragning, men för öfrigt blott rubriquer och korrta xesultater af mera enskildta mai, med undantag af underrättelser om befordringar, såsom ensamt tillhörande Postoch In rikes-Tidningen; 2:0 att vederbörande Chefer för afdelningarne af E. X. Mtts Cancellie med Hof-Cancelleren borde öfverenskonmia om'lämpeligaste sättet till meddelande af förteckningar och uppgifter på de afgjorda nial, hvilka, jemte fullständiga detailer, -artiklar och bidrag skulle införas; 3:0'att alla publike Embeten och Verk borde af Tidningen erhålla fria exemplar, och densamma äfven tillerkännas -postfrihet; 4:0 att, under förutsättning det förlagskostnaden skulle, så snart Tidningen hunnit blifva känd, utan Stats-Verkets betungande genom en framdeles prenumeration kunna bestridas, Stats-Verket endast borde komma att Underdåniga Skrifvelser'. 149 ■vidkännas ersättning till Redactionen för de fria exemplar, som, till'ett antal af omkring 300, för Allmänna Embeten och Verk kunde utgå, men att forsta gången borde till dess lifgifvande förskjutas den erforderliga förlagssumman , hvilken för 50 Numror och en upplaga af 3,000 exemplar blifvit upptagen till 1,600 R:dr B:co. Men som E. K. M., genom nådigt Bref till Hof-Cancelleren af den 1 December samma år, behagade förklara, att det med Stats-Tidriingen åsyftade ändamål beqvarnare skulle vinnas genom Postoch Inrikes-Tidningen, hvars Reda» ctibn erbjudit sig, att hvarje vecka hålla tillräckligt utrymme öppet för artiklar af ofvannämnda innehåll, har denna. Stais-Tidning icke kommit att utgifvas.
Han hör de kloka hufvudena göra diagnos, han vet för väl under hvilken rubrik hälsovårdsläran och de kloka hufvudena föra hans lidande, och han förstår så godt att det hela skall resultera i ett ångestfullt telegram till honom från hans hustru, hvilket kallar honom hem genast. Om hon icke i sin tärande oro lyckas förmå ett par af hans gamla vänner att resa och afhämta den sinnessjuke ..! Under det medvetandet förtonar hans hem och verkningskrets i ett overkligt fjärran. Han har ingenting längre gemensamt med dem; han är blifven en annan, ny, mogen man, hvilken de missförstå och missakta, för att han ändtligen kommit så långt, att han hand i hand med döden kunnat från tempeltinnarna se ut öfver lifvet utan att längre åtrå det. Han var hunnen för långt, för högt; han tillhörde icke denna världen längre, han var dödens ...! Bakom udden vid Castagnola glider Lugano fram. Hvita hus och grönska, och grönska och hvita hus! Vackert, snyggt, rent, luftigt, vänligt – alldeles som han alltid önskat sig sin dödsbädd. En dödsbädd bland välvilliga, medlidsamma främmande människor, hvilka icke togo sig för nära af hans död. Därinne skulle den stå i ett af de hvitaste husen med fönster öppna utåt grönskan och bergen, så att hans trötta blick i dödsstunden kunde vandra uppåt genom kastanjeskogarna på San Salvatore, ända till tinnarna af templet, och där skulle han ge döden sin hand, förklara att han ej ville veta af all världens härlighet längre, och så skulle han taga det sista afgörande språnget ut i det vida ...! Den bistra Bisen kommer strykande om udden genom Cassaratedalen och blåser honom så kraftigt rakt in i ansiktet, att han knappast får tid att besinna sig och fatta i sin hatt för att hindra den flyga öfver bord. Dödsögonblickets högtidliga allvar far all världens väg med den okynniga vindstöten, och hans koncentrerade tankar flyga åtskils som agnar. Ångaren arbetar sig långsamt upp i den starka vinden mot kajen under de hvita husen i Lugano. Stormilarna komma. truppvis och stötvis, som tjufpojkar spela de däckspassagerarna spratt på spratt.
Så tror jag likväl icke att det bör förstås, utan de ära ålagde betala, såsom det heter, pro rata parte, eller hvar och en sin andel ; och om det så förstås, så ser jag intet binder för Ii. St., ifall de finna skäl dertill, att i nådeväg, om jag så får uttrycka mig, ty det är det väl då II. St. efterskänka sina fordringar, eftergifva den fordran, som R. St. äga alt af dessa tre personer utbekomma, och hvilken för deras andelar deruti icke uppgår till fulla 1700, r:dr btco. Delta är en obetydlighet för statsverket, men det är ganska maktpåliggande för förvaltningen af spinnhusinrättningen i Norrköping, att denna eftergift kommer att lemnäs; ty det har varit med största svårighet, som den styrelse, under hvars inseende inrättningen hörer, kunnat öfvertala medlemmar af Norrköpings borgerskap att qvarstå i direct:n för denna inrättning. En af de personer, sorn detta mål rörer, nemi. Fabrikören Schubert, är ännu qvar såsom ledamot och ordförande i directionen. Det är ro år sedan denna balance uppstod, och under denna tid hafva inkomsterne af fånga 1 nes arbeten vid ifråga var. inrättning blifvit mer än fördubblade emot hvad de voro förut. Det visar sig af betänk., alt inkomsterne under den tid då Capitainen Roos var ordför. i direcl:n uppgingo endast till 4>°9l r:^r 0111 året, och deremot under de sednare åren utgjort 8,a3i lidi-, eller mer än dubbla summan. Statsverket bar således under dessa år, då Fabrikören Schubert jemte andra borgare i Norrköping varit ledamöter i direct:n, vunnit dubbelt emot hvad inrättningen föiut kunnat inbringa. Jag tror alt dessa skäl kunna vara mera än tillräckliga för R. St. att bevilja en så obetydlig eftergift, som den ifrågavar , helst man med fullkomlig visshet kan antaga, att om det icke sker, så blir det snart sagdt alldeles omöjligt att få någon af borgerskapet i Norrköping, som vill ingå såsom ledamot i directtn derstädes. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss af betänkandet.
Uti ett sådant näste som Upsala observatorium är det omöjligt att anställa en astronomisk observation, deisi brist på erforderliga instrumenter, och dels i följd af byggnadens läge, som gör att den minsta vagns framrullande på gatan tillintetgör observatorns bemödande. Jag får derföre fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet isynnerhet på den vanlottade belägenhet, hvaruti Upsala universitet i afseende på dess observatorium sig befinner; och anser jag, då nybyggnad ovillkorligen måste äga rum, såvida ändamålet skall vinnas, 47,000 r:dr icke varu för mycket. Uti 4 punkten har Utsk afstyrkt bifall å en af Hr A. Forsell väckt motion, hvars föremål är ett af de vigtigaste, som i ekonomiskt och vettenskapligt afseende hos oss kan ifrågakomma. Svenska nationen har gjort sig känd såsom en af de grundligaste och djupsinnigaste i naturvettenskaperna. Intet folk i den civiliserade verlden, så litet till sitt antal, har gjort så stora framsteg i dessa vettenskaper, som det Svenska. Att nu vägra ett så obetydligt anslag som 2000 r:dr för ett så stort ändamål som det motionären afsett, är i sanning kargt, då man besinnar, att landets förkofran i agronomiskt och andra afseenden hos oss mera än uti andra länder, hvilkas särskilda delar aro af mera ho - Den aS November f. m. 4a7 mogen beskaffenhet, beror på en mängd strödda observationer; hvarom man lätt öfvertygar sig, då man kastar en blick på kartan och ser den ena ändan af landet vara belägen under polarcirkel och den andra ej långt från norra Tyskland. Då det är absolut omöjligt att göra dessa observationer, utan att äga de instrumenter, som dertill erfordras, men då dessa äro för dyra för att bekostas och underhållas af enskilda vettenskapsmän, och då fråga endast är om 2000 r:drs anslag : så förefaller det mig som detsamma icke borde vägras.