Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af K. o. Ad:ns protest vid förlid ne riksdag, biet icke något definitift beslut fattadt, men K. M. förklarade alt K. M. fann, att frågan, i det skick, hvari Gi Den 14 Juni. dea kommit, icke kunna lill någon ålgärd föranleda. Någon visshet örn livad åsigt Regeringen hyste i frågan, liar man således icke, men deremot liar raan full visshet derom, att fjerdingsmanssladgan, hvilken utgafs samma dag som den Kongl. Förklaringen afgafs, innehåller att fjerdingsmannahestyret är ett menighetsbebeslyr. Frågan tyckes mig i följd af alla dessa omständigheter befinna sig i ett ganska inveckladl skick och jag hyser den öfvertygelse, alt Ståndet borde begagna detta tillfälle alt komma frän denna trassliga fråga. Dessutom är det kändt, alt på mänga ställen deltaga säteriägare frivilligt i fjerdingsmännens aflöning, der dessa tjenstemän erhålla sin aflöning i kontant. Upoffringen är icke stor och då bestyret på grund af författningen anses som ett menighetsbeslyr, så kan det synas billigt alt säterierna äfven deltaga deruti. Alt, pä sätt Gr. Mörner omnämnt, det måste anses vara en förlust för de hemman, som åtaga sig detta bestyr, det bestrider jag icke, men den förlusten är så obetydlig, att den icke förtjenar att tagas i beräkning med det förbehåll som Utsk. gjort för säteriers deltagande i detta bestyr, det nemi., att fjerdingsmännen ovillkorligen skola vara aflönade. Vore icke detta vilkor belinsadi, så skulle jag vara af Gr. Mörners tanke och aldrig lemna min löst för förslagets genomdiifvande, ty då skulle det kunna blifva ganska betungande. Pä dessa skäl och mänga flera, hvilka, om jag ej fruktade att allt för länge uplaga R. o. Ad:s tid, jag för bifall till betänk, skulle kunna anföra, tillstyrker jag vördsamt att R. o. Ad. måtte bifalla detta Utsk:s betänk. Hr Printzensköld: Skulle man godkänna de grundsatser, Frih.
Men enär ej alla sinnessjuka äro i behof af hospitalsvård, utan kunna, med mer eller mindre lätthet, värdas utom hospitalen, hafva aproximativa beräkningar i de liesta Europeiska riken visat, att minst j af dessa olyckliga böra, antingen såsom vådliga för sig sjelfva eller andra, eller för att kunna återställas till helsan, vårdas å hospitaler eller andra inrättningar för sinnessjukas våld och behandling. Om denna beräkningsgrund tillämpas pä vårt land, hvilket med största sannolikhet torde kunna ske, skulle 1,500 hospitalsplatser vara behöfliga; men då, vid 1861 års slut endast 1,074 dylika funnos ä hospitalen, uppgick bristen till ej mindre än 426, hvarvid dock bör anmärkas, att under loppet af detta år, 120 nya platser lära blifva att tillgå, hvadan den nuvarande bristen blifver omkring 300. Vid betraktande af detta förhållande, synes den klagan, som flerestädes inom riket lörspörjes öfver otillräckligt utrymme för sinnessjukas vård, vara fullt befogad. Denna brist har ock under sednare åren varit orsak till flera brott, begångna af vansinniga, hvilka af bristande utrymme ej kunnat mottagas i hospitalerna. Till föjd af nu anförda förhållanden anser jag för ett trängande behof, att nya hospital inom riket upprättas, så att platserna å hospitalen må komma att uppgå till ett sanunanräkuadt antal af minst 1,500. De nuvarande hospitalernas antal äro 9, nemligen Hernösand, Upsala, Stockholm, Nyköping, Wadstena, Wexjö, Göteborg, Malmö och Wisby. Vid betraktande af dessa hospitalers läge, finnes lätt, hurusom vissa af rikets landskap äro särdeles vanlottade på tillfällen till vård för sina sinnessjuka, genom det linga afständet från hospital. Hit höra i främsta rummet Wermland, Dalarne, Nerike, Westeroch Norrbotten samt Jemtland.
På lön fästes ringa afseende, blott ett Ingen annons införes under 1 kr. godt o. kärleksfullt bemötande erhålles. Den härå reflekterar torde insända svar till Kerstin Jonsson, Hohult pr LEDIGA PLATSER. Målerås. i Skanör såsom lärarinna o. sällskap nomiskt oberoende fruntimmer af god till tvänne minderåriga barn, om man familj och vant vid husliga göromål söker plats hos äldre personer eller hänvänder sig till borgmästarinnan von Miihlenfels. På lön fästes intet afseende, endast på ett trefl. hem. Snart svar till » Verksam », Grenna. finnes att tillträda i september för en bildad flicka af god familj. Barnens ålder 6J, 5 |, 4 och 2 | år, och skall ifrågavarande fruntimmer äfven åtaga sig läsning med de två äldsta barnen. Godt lynne och angenämt sätt äro nödvändiga egenskaper. Goda rekommendationer erfordras. Svar med uppgift om ålder och lönepretentioner samt fotografi sändes till » Barnvårdarinna », Hybo, pöste restante. [3 6 7] E n l ä r a r i n n a med flerårig undervisningsvana, och som i tvä år vistats England, önskar plats i familj. H o n undervisar i vanliga skolämnen och tre språk samt är villig att deltaga i husliga göromål. Utmärkta rekommendationer. Svar till » Viktoria », Iduns byrå- [368] Som värdinna hos ansedd och a k t a d u n g k a r l eller enkema.n söker en bildad, musikalisk och huslig flicka E n u n g flicka med gladt o. jemt lynne kan erhålla ett godt hem hos plats, nu i höst eller till våren. Svar emotses under adr. » Anna 29 år », Lyen bildad familj på landet, nära stad,. (C H 4540) [365] mot att lemna undervisning åt en 8 sekil p. r. års flicka. Snart svar t. » Ingrid », Grenna.
Det var i sista ögonblicket värdfolk och gäster anlände till stationen och med knapp nöd biljetter hnnno köpas och resgods poletteras. När alla voro instufvade i en första klassens vagn, tåget i gång samt filtar, hattaskar, resväskor oeh annat smått uppstapladt på näthyllan, blef det tid att njuta af hvar - andras sällskap, men det var som hade med festdräkterna äiven feststämningen varit borta, och samtalet ville ej komma i gång. Stegrad lifsintensitet och njutning följas ovillkorligen af slapphet; men ingen ville tillstå, att tystnad, egna tankar eller en siesta varit att föredraga framför allt annat. Tvärtom bemödade sig en hvar att, trots tanketomhet och försoffning, göra sig så underhållande oeh älskvärd som möjligt. Eva längtade endast efter att blifva ensam. Annie satt midt emot henne, och hon kände hennes blickar till hälften spörjande, till hälften medlidsamt, öfverfara sitt ansikte, liksom anade hon innebörden af det förtroende, som varit på väg att lämnas henne. Men hon skulle ingenting få veta! Var det något Eva i denna stund kunde glädja sig öfver, så var det att hon gömde sitt lidande inom sig. För att ytterligare maskera sig började Vokalförändringsgåta. Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mollagas med tacksamhet. Med i jag vankar kring på fyra ben, Med u jag för din fot en matta är af sten, Med ä jag är en sådan ock, men mjuk och len. Perpetua. Mosaik. R C härad. R Mitt Och Om Ock f i n n s i rik mans sal, mycket rart plär på det ligga; ock ej fylldt af eget val, någon gång hos dem, som tigga. första Mitt andra med ett a att kunna, Man ofta liknat har vid guld, Och om vårt tredje vi förkunna, Tänk äfven då på egen skuld. Mitt hela, det är tungt att bära, Men bärs af mången dock med glans, Och den det gör, den bör man ära, Må allmän aktning varda hans! Anna B.
Min lilla, snälla flicka! du har varit chärmant i examen! (till Ettig) Herre Gud! hvad det är touchant att kunna ha råd att ge' sina barn en finare bildning! För uppfostran och talanger, det har alltid varit min svaga sida! ETTIG. Också är mamsell Alma redan en fulländad dame! LARSSON (tar upp en stor konfektspåse ur fickan och ger Erika). Se der, min flicka! anfäkta dig, som visste att di sköt Carl den tolfte i skallen! Ha-ha-ha! det visste inte far din! ERIKA. Åh, jag vet myeket jag, pappa, som du inte vet! (springer fram till Isabella, Elise och Lotten och lägger en handfull konfekt för hvar och en) Se här, Der har du för örfiln, Elise ... och der har ni, Lotten och Isabella, för att ni alltid varit snälla emot mig! Men hvarför se ni så ledsna ut? ISABELLA. Jag tänker på att jag inte får komma hem. ELISE. Och ingen menniska bryr sig om mig heller! LOTTEN. Ja. och jag har ingen anhörig, jag. ERIRA. Ack ja, det är sannt ... stackars flickor! Men vänta ska' ni få se! (springer till fadren och drar honom med sig till bordet) Hör du, pappa! kom med! De här flickorna ha hvarken far eller mor eller slägtingar här ... nu ska' du vara deras pappa också i dag ... hör du det? ERIKA. Jo, det skall du, pappa ... för de ha alltid varit snälla emot mig! LARSSON (halft förlägen). Kors, kära barn... LARSSON. Det var en annan sak ... hör nu, små mamsellerna ... jag tänker på en sak! Ni kan gerna följa med Erika ut till mig under midsommarlofvet. ERIKA. Ack ja, så roligt! så roligt! ISABELLA (blygt men gladt). Bara vi få för tante! LARSSON (afsides, med en blick på Isabella). Rasande vacker flicka det der! (högt) Usch ja! det skall gå som hin tar bönder! Ha-ha-ha!
Och skulle, jemte denna inbjudning, ett af Friherre Cederström, Jacob, emot Ridderskapet och Adelns ofvanberörde beslut nu afgifvet diclamen lill protocollel Med-Slånden tillställas. S. D. Föredrogos ånyo och bijöl/os Stals-UIskottets nedannämnde, den 29 och 31 sistlidne Mars på bordet lagda, utlåtanden: N:o 242, i anledning af väckt fråga, angående de så kallade Landlräntornas beräknande, såsom inkomster för det år, hvarunder de inflyta; och N:o 243, i anledning af väckt motion, alt Stats-Yerkets samtliga räkenskaper måtte omfatta samma lid, som uppbördsåret. S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 29 och 31 sistlidne Mars på bordet lagda utlåtande, N:o 246, i anledning af erhållén återremiss å utlåtandet, N:o 206, blef Ulskotlets utlåtande afslaget och biföll Ridderskapet och Adeln att, i öfverensstämmelse med det af Högv. Preste-Ståndet den 5 sistlidne Mars fattade beslut, hvari Med-Slånden blifvit inbjudne att sig förena, ett anslag af 3,000 R:dr må ställas till Kongl. P/oli-Uidrag, den g April i8 f5. 791 Ma j:ls Nådiga disposilion för all, på säll lämpligl pröfvas, användas lill ljeulige nykterhels-skriflers utspridande bland folket. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, till följd af gjorde anmärkningar Lag-Utskottets den 29 och 31 sistlidne Mars på bordet lagda betänkande, N:o 92, i anledning af väckte motioner om förändring af 17 Capitlet 2 § Rätlegångs-Balken, angående den kraft lill bevisning, som bör tillkomma böcker öfver handel och köpenskap. S. D. Yid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 29 och 31 sistlidne
Profryttarne, som blefvo allt talrikare och närgångnare med åren, visade hon dock ingen synnerlig artighet, och det var nog svårt att få henne till att göra affärer. Det behöfdes blott, att en sådan där elegant, smickersam herre k o m in och hälsade henne med » fröken ». Adjö med den herrn. Det var att k o m m a af sig vid ingången. Men de af detta efterhängsna släkte, som förstodo sig på hennes egenheter och gammaldags sätt att se, kunde med jungfrun » göra poster », hvilka en grosshandlare i våra konkurrensdagar skulle anse omöjliga, och likväl skulle några Stockholmsfirmor kunna visa honom » siffrornas mångfald » i sina gamla böcker, så vidt de ej äro förstörda. Redigeras af Sophie Linge. Länk-charad. Visst kan det ens hjärta mitt sjunde (456) Att höra mitt helas (123456) öde, Ty räddas hon icke kunde, Och ligger nu kall bland de döde. Mitt andra (2345) hon var, stackars unge, Gick ensam i skogen att svärma, Men dold af en tätvuxen dunge Mitt första (12) fick tid att sig närma. Han kastar sig öfver den lilla — Hvars femte (3456) bland tallarna klingar — På sådant mitt fjärde (345) han illa Fördärfvar vårt hela. Öm vingar Hon haft, hon nog rädda sig kunnat; Då hade mitt tredje (34) gått miste Om sagan: » jag nu fått förära ». Och om nu i tårar vi briste Mitt sjätte (45) ej mer skall besvära. Tag 10 ord, hvilkas begynnesebokstäfver bilda namnet på en stad, då de läsas uppifrån och ned. Slutbokstäfverna lästa.nedifrån och upp bilda samma ord. Orden äro: 1) tonbeteckning, 2) ett mått, 3) en ryktbar man, 4) » fördjupningar », 5) ett djur, 6) en » börda », 7) finnes i böcker, 8) luftfeno* Planschen för juli åtföljer, i utbyte mot det vanliga romanarket, detta nummer och utgöres af en reproduktion i autotypi efter den framstående finske konstnären Alb. Edelfelts sommar friska bild: » Sista af skedet ».
En fortsättning af dessa undersökningar skall kanske visa, att vårt jordklot småningom tillvuxit från en ringa början till den storlek det för närvarande eger, att betydliga beståndsdelar i våra sedimentära lager, i synnerhet i dem som blifvit afsatta i det öppna hafvet långt från land, äro af kosmiskt ursprung, samt gifva en oväntad upplysning om uppkomsten af vulkanernas eldhärdar och en enkel förklaring till den märkliga likhet, som omisskänligt eger rum mellan plutoniska bergarter och meteorstenar.202 Den 14 augusti ångade vi, då dimman något lättat, vidare, men nödgades snart åter ankra i en från norra sidan af Taimur-sundet i Taimur-ön inskjutande bugt, som jag benämnde Aktinia bay efter den mängd aktinior, som skrapan här upphemtade. Det är för öfrigt ej det enda ställe i Kara-hafvet, som kunde erhålla sitt namn från det der rådande, oväntadt rika evertebratlifvet. Ogynsam väderlek uppehöll oss i Aktinia bay, som bildar en god och väl skyddad hamn, till den 18 augusti, under hvilken tid utflygter gjordes åt olika håll, bland annat äfven längre in i Taimur-sundet, der en vexlande stark ström var rådande. Sundet var för grundt för att kunna passeras af större fartyg. Bergarten kring Taimur-sundet utgöres af gneislager, hvilka bilda låga åsar, som af frosten blifvit så söndersplittrade, att de förvandlats till ofantliga lafklädda stenrös. Mellan dessa utbreda sig vidsträckta dälder och slätter, nu snöfria, om man frånräknar en eller annan i klyftorna qvarliggande drifva. Slättmarkerna voro alla täckta med en ganska grön, sammanhängande växtlighet, hvilken dock vid närmare granskning befans vara, ej en verklig gräsmatta, utan en blandning af gräs, halfgräs och en mängd olika slag af mossor och lafvar. Verkliga blommor finnas här endast i ringa mängd.203 I det hänseendet visar kust-tundran öster om Jenisej en anmärkningsvärd olikhet med kustlandet på Waigatsch-ön och Novaja Semlja.
Lagen med dess stadgande, dels, att ej i renta ma tagas mera an sex för hundradet, dels att renta på renta ej må beräknas, synes hafva haft för afsigt att förekomma, det en Borgenär må beredas för stor vinning, så väl af det behof hvari Gälderiären vid försträckningens erhållande sig befinner, sora af den, genom åtskilliga oförutsedda händelser förorsakade svårighet, sorn. kunde möta för betalningens erläggande på be* Stämd tid , samt berörde ändamål skulle rnotver* kas, i händelse den utväg stöde Borgenären öppen, att gepom en Gäldenäretr affordrad vitesförbindelse bereda den sednare en svårare påföljd af dess möjligen inträffade försummelse med betalningen , än Lagen i allmänhet medgifvit j alltså vill Kongl. Majit till Riksens Ständers Öfverläggning i Nåder föreslå det tillägg i 9 Cap. 6 §. Handels-Balken, att samma Lagrum hä« danefter må blifva så lydande : ”Ingen tage eller late förskrifva sig större 'henta., än sex för hundrade om året, hvar som ”thet gör eller täger renta på renta, håfve för”brutit, hela rentan pcb bote tionde delen af ”hnfvudstolen till the fattige, Är vid försträck» ”ningen af penningar visst vite utfäst, ther ”Gäldenären mpd betalningen öfver förfalloda’’gen skulle fördröja, vare thet ogildt,’’ Kongl, Majit förbi ifver Riksens Ständer med ali Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen, Hatum vt t supra. A R A, Lejonhufvud* Den 2 Juli. 105 Utdrag af Protpcollet ofver Justitia År ender; hållet i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol, Tisdagen den 13 Jani 1815» Närvarande: Hans Excellence, Justitite Stats-Ministern ra. m. Herr Grefve Gyllenborg. Ju sti £e-Radera e : Palmsvärd. Jserhjelm. Poppius. Elom. Marks von Wurtemberg. Noréus.
Och jag fruktar åtminstone icke att misstaga mig i det omdöme, att pluraliteten bland Länets lemmans-brukande allmoge skulle finna sig belåten, om bränvins-bränninhiskranktes till två, högst tre månader örn året. ö 1 ■, fyUeriöts hämmande hafva de i flere församlingar inom Länet bilaade nykterhets-föreningar 1 märklig måtto bidragit. Utan att vilja tillägg dessa föreningar någon positiv förmåga, att utrota allt bruk af'bränvin, så te“g* Va/;an fi!lnfS ocb 1 synnerhet så länge södra orternas stora brännerier Olma att med sin tillverkning öfversvämma äfven denna lands-ort, lärer an dock icke kunna frånkänna dem den förtjenst, att, i allmänhet, hafva ■ adkommit ett måttligare bränvinets nyttjande, att hafva väckt känslan för et passande och anständiga, samt att fylleri-begärets tillfredsställande anses - 4 - för skamligt. Och huru mycket är ej redan derigenom för d^n goda saken vunnet. Från detta i allmänhet gynsamma förhållande gör en och annan socken i Medelpad undantag, så vidt af brottmålens mängd och art slutas får. I städerna har det för sederna menliga oskick sig inrotat, att bränvins-minutering idkas i köpmans-bodar, hvarigenom åtskillige af desse blifvit förvandlade till verkliga krogar; ett oskick, som visat sig svårt att utrota. I de sednare åren har klagan mera sällan försports öfver brist på tjensteoch arbets-folk. Dagsverks-priserna uppgå öfver hufvud från 12 sk. till 16 sk. på fri kost, från 24 sk. tili 32 sk. på egen kost, samt för häst och karl från 32 sk. till 1 R:dr allt banko, efter årstidens beskaffenhet. § 3. Näringar. Jordbruk. Med folkmängdens tillväxt har omtankan måst riktas på ökad sädes-produktion, medelst ett förbättradt jordbruk och utvidgade odlingsföretag.
Der fans ingenting annat än några kalla potäter och Tiina Katris brödskal. Hon försökte nu ändå taga en bit deraf, ty hon kände en sådan underlig plåga under hjertat. Men, hvad som må hafva varit orsaken, hon fick ej brödet ner genom strupen, inte ens fastän hon drack vatten på. Och när hon tvingade sig att svälja, ville det komma tillbaka. I det samma började rummet gunga för hennes ögon och det lade sig som en skymning öfver dem. Det kom säkert af vakandet; hon måste få hvila sig. Hon gick vacklande till de från sängen i en vrå hoplagda sängkläderna, på hvilka hon sträckte ut sig, och bad barnen vara stilla, att hon skulle få sofva litet. När hon lade sig ned och slöt sina ögon, hade hon en känsla, som om hon sjunkit djupt ner i jorden. Den som ändå blott skulle slippa bort från verldens mödor till ro och hvila, tänkte hon. Men mer förmådde hon ej tänka, ty hon föll i ett underbart tillstånd; hon sof ej och hon vakade ej; hon var ej svimnad och ej redig, tänkte ingenting och kände ingenting; men egendomliga syner trädde fram för henne. Och fastän hon försökte fördrifva dem ty hon förstod ändå dunkelt, att de voro endast galenskaper försvunno de ej, utan ökades blott och började pina henne. Jemte allt detta hörde hon liksom på afstånd Hellus röst, och den visste hon vara verklig, hon visste, att Hellu sjöng för Anni. I denna form kommo orden till hennes öron: Kom, käre Jesus, hit, Tag oss från jorden bort. Kom, käre Jesus, hit, Tag alla till din himmel! Sången aflägsnade sig allt mer. Endast helt svagt ljöd rösten ännu; hon urskiljde inte ens orden. Slutligen blef allt tyst. Äfven synerna försvunno, hon försjönk i ro och hvila Hellu vaggade, och tystade allt emellan gossarne, hvilka ville bullra alltför mycket. Inte derför, att det skulle stört modren; hon sof så tungt, att huset helt visst skulle kunnat ramla, innan hon skulle vaknat. Ungefär en half timme hade helt säkert förlidit, då dörren öppnades och tvenne fruar trädde in. Mamma, mamma! ropade Hellu. Men modren vaknade ej.
Hans hår grånar, han ligger sömnlös om natten, han öfverraskas försjunken i djupaste förtviflan, men denna förtviflan, bräddad med harm och blygsel och omättad trängtan efter kämpaära, har intet inåtvändt öga. Hon stirrar hela tiden utåt efter nya möjligheter alldeles sådan som hon satt på klipporna vid Termopyle. Toner kunna därför icke tolka Karl XII och endast undantagsvis kan anlitandet af ett romantiskt medel underlätta vår egen mottaglighet, när det gäller att uppfatta hans karakter. Däremot har man fullständigt missförstått både honom och teatern, när man förmenat, att han icke skulle lämpa sig för ett skådespel. I själfva verket är icke mången svensk konung därtill lika ägnad som just han, ty såväl han själf som hela hans skara är alltigenom dramatisk. Man har onödigt ängslats öfver frånvaron af någon mer eller mindre betydelselös kärleksförbindelse, men den af olyckor öfverfyllda kärlekshistorien i hans lif är hans förhållande till Sverige och svenskarne. Man har vidare fruktat den ständiga omsättningen af bipersoner. Liksom kvinnorna inför Don Juan, så tåga krigarna snabbt förbi Karl XII och försvinna – på ett par nätter i Ukraina ett tusen och tre. Den egentliga svårigheten ligger dock just i hans obenägenhet för att blotta sig i ord. Gifvetvis måste han äfven på scenen långa stunder sitta tyst och låta de andras samtal föra dramat vidare. Detta kan dock lämna tillfälle till nya uppslag i själfva behandlingen och just därigenom att den historiska kritiken ryckt tragiken in i hans egen karakter, så att han icke längre är blott och bart en bältespännare i en yttre strid, vinner den dubbelkänsla, som han ingifver, först sin rätta styrka. Ett tragiskt problem omfattar en tvekamp mellan olika rättskraf, hvilka te sig så starka att det ligger utom mänsklig rättfärdighet att fullständigt kunna tillbakavisa någondera. Icke blott den blodröda tråd, som olyckornas logik spinner genom det tragiska, är omöjlig att slita, utan äfven angående det slutliga sedliga bedömandet kunna vi icke hinna längre än till ett dystert spörjande. Detta väcker medkänsla eller rent af hängifven beundran för den tragiska hjälten men också ett nyfiket begrundande, ett sökande efter en möjlig lösning, ehuru en sådan icke står att finna.
Man vill kringgå denna föreskrift genom en extra-statsreglering och derigenom undvika den stadga och kraft hos Konungamakten, som ntivar. föreskrifter i 1 oijlde §:ti Reg.Ftn medföra. Besynnerligt nog ar det, att StatsUtsk. som så mycket sysselsatt sig med .organisationer, hvilka ej synas tillhöra TJtsk., velat införa assessorer i Kammarcolllm , der de icke finnas, men deremot tagit hort dem i Sundhets-colkm, der de finnas. Det måtte förmodligen vara för att qvitta verken emellan. Något annat skäl för de olika förslagen torde vara svårt att finna. Frih. Cederström, Jacob: Jag får hembära min tacksägelse till den siste talaren, som erinrat mig om en 1110- Den 2 Maj c. m. tion af Hr Stuart, som jag förgätit att omnämna. Utsk. har ansett sig, genom afstyrkandet till Konungens propos., äfven hafva besvarat denna motion. Jag bö'r vitsorda, att det för ärendenas behöriga gång verkligen ar nödvändigt, att en vice-adv.fiscal i Kammar-cojbm finnes. I alla tider har en sådan tjensteman der varit anställd, men vid af* räkn:s-cont:s indragning och öfverflyttande till Stats-cont., enligt K. M:s nåd. bref af år 1828, öfverflyttades jemväl vice-adv.fiscalen tillika med alla vid berörda conior anställde tjenstemäns löner till Stats-cont., hvarigenom Statscont. kom i åtnjutande, och Kammar-colbm i saknad af en betydlig tillgång för sina Iönereglertr. Stats-cont., som icke har domsrätt, erhöll en vice-adv.fiscal; men Kammarcolbm, som har och måste utöfva domsrätt, gick miste om en sådan dess tjensteman. Då Kammar-adv. fiscalen är nödsakad, att i embetsärende» göra resor i landsorterna, måste någon annan finnas, som utför embetets talan.