Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
16 af handelstraktaten med Frankrike, denna traktat skall i sin helhet underställas nationalrepresentationernas i Sverige och Norge godkännande, har uti sist berörda nådiga Proposition Kongl. Maj:t i sådant afseende till Rikets Ständer öfverlemriat såväl nämnda traktat, som det samtidigt afslutade sjöfartsfördraget, hvars bestånd, enligt dess 15 artikel, är beroende af handelstraktatens, hvarjemte Kongl. Maj:t, med erinran att någon förändring i handelstraktatens särskilda stadganden, hvilka tillsammans utgöra ett oskiljaktigt helt, sålunda icke kan ifrågakomma, behagat yttra, att Kongl. Maj:t, som genom dessa fördrags afslutande gått en inom representationen länge och ofta uttalad önskan till mötes, och tillika derigenom närmare befästat de vänskapliga förhållandena med en magt, med hvilken Sverige sedan århundranden stått i nära förbindelser, hyste den tillförsigt, att Rikets Ständer skulle bekräfta den med Frankrike ingångna handelstraktaten. I sammanhang med denna uådiga Proposition har Utskottet tagit under öfvervägande en inom Hedervärda Bonde-Ståndet utaf A. J. Sandstedt från Jönköpings län väckt motion N:o 215, deruti han, med hvilken flere af Ståndets ledamöter instämt, i afseende på de ifrågavarande traktaterna hufvudsakligen anfört, att de medgifvanden, som för de förenade rikenas sjöfart i Franska hamnar blifvit gjorda, väl beräknats skola leda till en förlust för Franska statskassan af 1,159,022 Francs, som, efter 72 öres kurs, motsvara 834,495 R:dr 84 öre, men att, enär Norska skeppsfarten på Frankrike vore nära fem gånger större än den Svenska, fördelen af sagda traktat för Sverige således skulle inskränka sig till endast 166,898 R:dr, hvarföre och då hela den uppoffring, som traktatsbestämmelserna föranledde för Frankrike, icke utgjorde mera än 303,247 R:dr, men den, genom beräknad minskning i tullinkomst, uppkommande förlusten för Sverige deremot uppginge till 2,608,000
Att Rikets Ständers beslut, att alla filialbanker få utställa vexlar på egande kreditivbehållning i Rikets Ständers Bank nu kommer till verkställighet, tager jag för alldeles gifvet. Jag får derföre föreslå: att Rikets Ständers Bank, såväl som dess lånekontor i Göteborg, Malmö och Wisby, må, utan att beräkna någon inkasseringsprovision, diskontera vexlar, accepterade att. betalas ä sådan ort. der lånekontor eller filialbank finnes. Om remiss till Höglofliga Banko-Utskottet anhålles Stockholm den 29 November 1862. A. O Wallenberg Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JS/T 216. 413 .M 216 Af Herr WftlldlbCrg •' Om upphäfvande af de > Kongl. Förordningen den 15 Juli 1818 och Kongl. Kungörelsen den 20 Maj 1835 meddelade förhud och stadganden i afseende å Digifvande af assignat'loner eller invisningar. Sedan man temligen allmänt kommit till den åsigt, att landets välstånd ingalunda befordras genom allehanda lor affärsrörelsen hindrande bestämmelser och försök att hälla den under förmynderskap, sä hafva visserligen mänga onödiga, att icke säga skadliga, restriktioner blifvit afskalTade, men ännu återstå, likasom ruiner från näfrättstiden, en och annan sådan inskränkning, hvilka ju förr dess heldre böra undan rödj as. Sålunda förefinnes uti Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, jemte stränga straffbestämmelser, förbjudet dels att utgifva tryckta elier graverade assignationer eller invisningar pä enskilde personer, och dels att utgifva handskrifna, på sedelhafvaren eller pä viss man och ordres ställda invisningar eller assignationer på mindre summa än ett hundra (100) Riksdaler Banko; samt uti Kongl.
Utsk. har således förutsatt, att de ändamål, som åsyftats med Lagcommitte'ens tillförordnande, icke ännu vunnits; att nödiga åtgärder för befordrande af dessa ändamål icke ägt rum, samt att arbetet icke äger den utveckling eller befinnes i sådant skick, att det för närvar, kan anses beredt för slutlig handläggning och pröfning. Med den kännedom, jag sökt inhemta om Lagcommitr teens arbeten och 0111 hvad för utförandet deraf blifvit tillgjordt, är jag långt ifrån att godkänna riktigheten af berörde åsigter; och hvad särskildt angar de åtgärder, Utsk, föreslagit, linner jag dem icke blott gäcka nationens billiga väntan och motarbeta dess sanna fördelar, utan jag betrak7 tar dem såsom öfverflödiga, onyttiga och i den mån skadliga, att de, i stället att medföra någon ökad ledning för kommande Ständer, tvärtom skola än mera inveckla och försvåra det granskuingsarbete, som väl någon gång måste företagas. I sammanhang med de förändringar, statsinstitutionerna i allmänhet undergingo åren idor) och 1810, fästade R. St. jemväl synnerlig uppmärksamhet på nödvändigheten af lagverkets förenkling och förbättring, och anhöllo i följd der - Den 11 Juli e. m. 315 af, att K. M, mätte i nåder tillförordna en committé' för att öfverse lagarna och gifva förslag till nya. De committerade, som fingo sig uppdraget att utstaka planen och grunderna för Lagcommitte'ens verksamhet och hvilkas förslag äfven af K. M. antogs och meddelades committeen till iakttagande, yttrade i deras underd. skrifvelse Liand annat: ”Den allmänna civila och criminella lag, som, ”grundad pä de fordna landsoch stadslagarna, ändtligen ”fastställdes år 1734, befinnes sedan den tiden hafva under”gått mångfaldiga förändringar, förklaringar och tillägg, ”hvilka dels tidernas förändrade skick, dels tillfälliga händelser bered t, men hvilka, både i anseende till deras mängd ”och äfven ofta i anseende till deras mindre sammanhang ”med hvarandra och med eljest rådande allmänna grundsat”ser, försvåra lagskipningen och göra den vacklande.
Helt qväst, teg gumman och gick in i inre rummet att företaga sig något, som kunde hindra henne att för mycket oroa sig. Gamla goda vänner rådde henne att skilja sig från den otacksamma fosterdottern, men huru mycket hon än funderade på detta, fick dock tanken aldrig på allvar gehör, ty fastän hon i sjelfva verket väl kunnat lefva utan Fia, inbillade hon sig dock att det var alldeles omöjligt; och nu, då hon närmade sig 90-talet, var det icke värdt att tänka på något bråkande. Efter hand började en besynnerlig förändring föregå med Fia, som nu allt mer och mer utvidgat sin kammarhandel. Hon, som förr varit så karg och föga språksam, visade sig nu, särdeles vid vissa tider, ytterst godsint och glad och talade mycket om huru hjertligt hon var fästad vid mor, huru många mössor hon skulle sy åt henne och hur väl hon på allt sätt skulle pyssla om henne. Till en början var den gamla goda fiskalskan förtjust öfver all denna Fias blidhet, men småningom tycktes den henne blifva riktigt onaturlig, och med afsky upptäckte hon att Fias smeksamma vänlighet härflöt från en olycklig källa. Länge ville hon icke tro sina egna ögons intyg. Kunde väl Fia använda sina penningar till starka drycker – kunde hon i hemlighet, både tidigt och sent ... åh, det vore förskräckligt! Den dag, då mamma Sandgren kom till visshet härom, behöfde blommorna på pappas graf icke vattnas – de vattnades tillräckligt af hennes tårar. Aldrig hade hennes tacksamhet till Gud för det att pappa gått förut varit större, och aldrig hade hennes undergifna bön varit varmare att hon snart skulle få komma efter, ty nu var det icke blott ödsligt och kallt hemma i kammaren, det var till och med på solklara sommardagen ödsligt och kallt i den lilla hagen, och det såg precis ut som om nejlikorna tyckt detsamma, ty äfven de började förtvina. En gång efter långt lidande samlade hon allt sitt mod för att ömt och allvarligt tala med fosterdottern om hennes ”olycka”, som gumman så grannlaga kallade det. Fia blef ursinnig, och sedan dess gick ingenting hemligt. Hon glömde sig så, att hennes gamla fostermor ibland måste i hennes ställe mäta upp banden till kunderna.
Hennes atmosfer är så ren, så genomskinlig och eterisk, att den lyfter sig högt öfver den värld, hvilken Paul Heyse betecknar med orden: " Ein Zwischenwelt, wo uns Dämonen quälen. Dimmor och mörker fly för en så ljus ande som hennes. Hennes konst är den stora kosmopolitiska, humana konsten, som passar till tröst för hela mänskligheten. Och dock är det en folkstam, för hvilken hon har en särskildt Öm sträng — den slaviska, till hvilken hon själf hör. — Till hvilken ideel ståndpunkten konstnär än når, så finns det dock nästan alltid ett race-märke innerst i hans själ, som aldrig fullkomligt försvinner. Ingen kan spela den spanska och italienska musiken med ali dess languis-santa glöd och passion så som en sydländning, som är född på vulkanisk jord, och hvarje lands stora konstnärer förstå särskildt sin egen nation. — När Wilma Neruda-Hallé spelar de slaviska mazurkorna eller Nerudas vaggvisa för oss, då känner man nästan som en hemlängtan i hennes deklamation. I dessa melodier finnes en underlig blandning af djupt vemodig, nästan beklämd melankoli, parad med en humoristisk, nästan burlesk munterhet, som är ett uttryck för nationens innersta temperament. Dessa människor äro välbekanta för den höga konstnärrinnan. Hon kan gråta oeh le med dem. Hon kan berätta oss om dem så, att vi måste hålla af dem såsom hon gör. I konsten som i lifvet stå människor aldrig stilla, de gå tillbaka eller de gå framåt. Lady Hallé ter sig för oss i hela sin fullmogna kraft, som beständigt för henne .längre framåt och högre upp, och det är verkligen träffande, hvad en stor musiker svarade mig på min fråga, om Lady Hallé alltid spelar lika bra, då han efter ett ögonblicks betänkande yttrade: » Nej! — ibland spelar hon bättre », — hvarmed han så riktigt betecknade, att hos henne finns det intet sämre, blott ett bättre mot en ännu högre fulländning. Man förbättrar icke människor genom att säga: » Ni får ej vara lättsinniga; ytliga, tanklösa och dumma », men man förbättrar dem genom att visaLADY WILMA NERUD A-H ALLÉ.
Med anledning af väckt motion , angående rättighet för Länsmän och Underofficerare att i BancoDisconten erhålla Lån. Med tillstyrkan, att, för denna gång, en summa af 45° R:drB:co, i ett för allt, måtte få anordnas till delnings emellan den Vaktbetjening inom Banken, som ej i och för den serskilda uppassningen hos BankoUtskottet begagnas. Från LagUtskoltet: Af den 23 sistlidne December: N:o 154- I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o89, om indragning af Lagmansoch KämnersRätter samt serskilda Domstolar, m. m. Lades på bordet. Justerades 3 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Ple - Den 13 J a n u a r i i e. m. 131 nura den 11 dennes eftermiddagen fattade beslut. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till io om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen d. i5 Januarii i83o. Plenum klockan half till i o Förmiddagen. Fortsattes pröfningen af StatsBancoocli LagUtskottens den 28 sistlidne November under N:o 28 afgifne, och den 21 derpaföljde December förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar, vid Utskottens under N:o 16 förut meddeldte Betänkande, angående Förslag till Lag för Rikets Ständers Bank. $. 5.
Bank-afdelningar eller Fexlings-contoir, de dir icke ega rätt att utgifva andra egne förbindelser, än invisningar å HufvudContoir et till ■viss man, kunna icke eller på annan ort, än i stad, förläggas. 4 §• Delegarne i Bolaget böra inom sig utse en ansvarig och, efter Bolagets godtfinnande, afsättlig Direction, för att, enligt utfärdad Instruetion och under sådan contro/l af offentlig myndighet, som i denna Lag stadgas, Banken förvalta, samt i alla mål för Bolaget lagligen tala ecf svara. 5 §. Bolags-reglorne, genom hvilka delegarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadganden if oljande ämnen: af) om beloppet af tecknings-summan eller grund-f onden, deraf minst 25 procent skola utgöras af reda penningar; b) om antalet af Directionens Ledamöter, sorn icke få vara färre lin Fern ; c) om tiden och sättet för den årliga revisionen och revisions-berättelsens kungörande i tidningarne; cl) om tiden för den årliga ordinarie Bolags-sfämman, vilkor en för sammankallande af extra Bolagsstämma och om rösträttigheten; ej om sättet för Bolags-reglornas möjliga förändring; oell f) om sättet för utlåningen. 16 Bancooch Lag-Ut skottens Utlåtande, N:o 5. 6 §. Såsom grundfond må begagnas ej allenast reda penningar samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådane fustighets-inteckningar, adierj eller allmänna Verks och .In/ åttningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål af Bolaget godkännas efter pröfning, uti hvilken Konungens Befallningshafvande i Länet eger deltaga; börande de nedsatte medlen, jemte de sålunda godkände säkerhets-handlingar ne, i LandtRänteriet, eller annat allmänt förvaringsrum, nedläggas uti cassa-kista, med serskikle lås, dertill Directionen, samt ett af Konungens Befallningshafvande utsedt allmänt Ombud, hafva hvar sin nyckel.
Län, och Anders Sven sens ifrån Hallands Län, 5 serskilda motioner, angående Skog;- och Jägeribetjeningens afskaffande, 3,:o 6 inko.mne memorial, med yrkande af likstods-afgiftens upphöran de, nemligen af Gustaf Gustafsson ifrån Södermanlands Län,. Anders Larsson ifrån Upsala Län Erik Hansson och Lars O/'son ifrån Örebro Län, Johan Peter Jansson ifrån Stockholms Län, samt Erik Persson ifrån. Gefleborgs Län, 4:o Olof Olssons ifrån Östergöthlands Län, och Änders Pdlssons, ifrån Jönköpings Län, serskilda motioner, angående BiskopsEmbeLenas indragning. 5:o Nils Insulins ifrån Stockholms Län, Erik Erssons ifrån Stora Kopparbergs Län, Samuel Jönssons ifrån Öland och Hans Janssons: ifrån Elfsborgs Län, hvar för sig ingifne anföranden i afseende på sättet för Presterskapets aflöning samt dess, bestämmande genom conventioner, med dithörande ämnen, 6:0 4 serskilde motioner af Johannes Christoffersson ifrån Krono bergs Län, Johan Peter Jansson ifrån Stokholms Län, Carl Gabrielsson ifrån Östergöthlands Län, samt Mäns Mänsson ifrån CalmarLän, rörande frågan om spridda roteandelars sammandragning vid indelte Regemente - na och båfsmnnsbållet, 7:0 Mans Månssons ifrån Calmar Län motion, angående sättet för Båtsmanscommenderingars förskaffande, 8:0 Hans Janssons ifrån Elfsborgs Län; motion, angående den dubb - Troi. tltdr, d. x5 & la åi sbei äkningens upphörande, vid IVA ga om befordring till Eclesiastike svsslor, ,:o Hans Janssons molion, angående förändring och rättelse uti ålskiliige delar af allmänna undervisningen och läroverken, 10:0 Erik Svanbergs ifrån YesterNorrlauds Län motion, angående skyldighet för Prestebords innehafvare att sjelfve bekosta derå inträffande liusesyner och andre oeconorniska förrättningar, ji:o Peter Perssons ifrån Jönköpings
Kunna vi rättvisligen räkna CanalDirectionen till brott, att dess credit, i naturlig följd af en högre magts handling, gått för-) lorad? Eller kunna vi fordra att Directionen skolat skrinlägga de penningar, sorn upplåntes , för att nu hafva dem till hands till inlösen af sina papper; då likväl Instructionen böd att de skulle utlånas, och således icke kunde, på samma gång, hållas inneliggande. När Regeringen måste vidtaga steg, som verka menligt på den enskildte mannens rätt, så hnr man alltid erkänt en moralisk rätt hos honom till ersättning för sitt lidande; men här vill man, att det lidande, som Bolaget måst vidkännas af den Kungörelse, som tillintetgjorde dess credit, skall förvandlas till brott å Bolagets sida; och skall tjena till pretext, att derföre fråntaga Bolaget sin lagliga egendom. Nej, deri kan jag aldrig instämma. Man må, om man kan, göra emot DiscontDirection hvilka angifvelser man vill; och man må bevisa hvad man kan; men om också Directionen hade felat, så kunde blott Directionen derföre straffas; men aldrig skulle Actieägaren derföre kunna mista sin egendom, och aldraminst borde fråga derom kunna uppstå förr, än det blef bevisadt, att Bolaget, gfnom felaktige föreskrifter, vållat eller deltagit i Directionens brott. Jag skall med resignation emottaga hvarje omdömme om den mening jag nu haft äran yttra; men aldrig skall jag hafva hårdheten att straffa någon menniska för handlingars påföljder, dem han ej rår för; aldrig skall Den 30 Maji. jag med min röst bidraga, att fråntaga någon menniska s«n egendom i och aldrig skall jag ångra, att jag talat mot ett förslag, som i min öfvertygelse och min känsla, är båda juridiskt och moraliskt orättvist. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Jag protesterar emot denna lagstiftnings-teori och hemställer till Rikets Ständer, att Bevillnings-Utskottet måtte få sig ålagdt att uppgöra förslag till sådana förändringar i Bevillnings-stadgan, att hvarje samhällsmedlem skall, utan åtskilnad för olika klasser, i bevillning, enligt 2:dra artikeln, erlägga en procent af sin årliga inkomst.” Uti denna reservation hafva Herrar S. Trägård och C. E. Embring instämt. Herr G. P. Bönblad har velat tillkännagifva, alt han, hindrad af deltagande i annat Utskotts förhandlingar, icke öfvervarit behandlingen af Usta, 2alra och 3:dje artiklarne i förslaget till Bevillnings-stadga. Af Nils Larsson från Jemtlands län: ”§ 2. l)å jag icke mer än till en del kunnat godkänna hvad Utskottet föreslagit i fråga om den bevillning, som enligt 2:dra g utgår efter en viss tarif, så får jag härmed vördsamt gifva min skiljaktiga mening tillkänna. Vid fastställandet af nu gällande Bevillnings-förordning hafva löne-inkomster, som ej öfverstigit 200 R:dr B:ko, blifvit fritagna från bevillning, på den grund, att så ringa inkomster icke ansetts kunna fylla de oundgängligaste lefnadsbehofven. Och det må på samma grund anses billigt, att detta maximum af bevillningsfri in komst nu höjes i lämpligt förhållande till den stegring i lefnadskostnaderna, som på sednare tider inträdt. För att komma till rätta med en operation i detta af seende, hade ingenting varit enklare och på samma gång mera riktigt, än att från ofvannänmde tarif helt och hållet utesluta den nuvarande lägsta graden såväl af lönesom afgift s-belopp. Genom en sådan åtgärd blefve det nu stadgade maximum af bevillningsfri inkomst höjdt med 50 procent, och saken vore således hjelpt utan att tarifens öfriga bestämmelser behöfde rubbas.
Majits nu gjorda nådiga framställding i ämnet, återfinnas 2:ne särskilda förslag för musei-byggn ad ens inredning och försättande i fullständigt skick, samlingarnes ordnande m. m., af hvilka förslag såväl komiterade, som Kongl. Majit ansett det andra, eiler det sorn afser uteslutande från museum af Kongl. Bibliotheket, vara det förslag, som företrädesvis bör godkännas. För en sådan åsigt är, enligt Utskottets tanke, så tillfyllestgörande skäl i den nådiga Propositionen anförda, att föga dervid torde vara att af Utskottet, sorn äfven är af denna mening, tillägga. Redan den första anordningen af rummen i musei-byggnaden synes antyda att, vid uppgörande af plan för museum, meningen icke varit att ett bibliothek der skulle inrymmas enär den lokal, som enligt förslaget borde upptaga boksatniingen, onekligen fildén praktfullaste våningen i denna byggnad, uti hvilken det väl icke synes vara Stats-Ulskotlels Utlåtande N:o 198. 15 skäl att förlägga detta bibliothek. Men äfven om afsigten från början varit sådan, synes denna plan numera böra öfvergifvas. Bibliothekets samlingar hafva nemligen, efter hvad kändt är, under sednare åren vunnit en högst betydlig tillvext och antalet böcker lärer för närvarande utgöra något mer än 120,000 band oberäknadt ett högst betydligt förråd af smärre skrifter, tidskrifter, manuskripter m. m., jemte en större gravyrsamling. Antagligen komma dessa samlingar att hastigt ökas och då den nu ifrågaställa lokalen icke lärer lemna utrymme för mer än omkring 190,000 band, samt således inom en icke aflägsen framtid måste blifva otillräcklig, synes det Utskottet mindre lämpligt att nu för Bibliothekets mottagande för endast en kortare tid låta verkställa en inredning, som medför högst betydliga kostnader och hvilken i allt fall aldrig kan blifva fullt ändamålsenlig eller i öfverensstämmelse med vetenskapens och nutidens fordringar af ett väl ordnadt offentligt Bibliothek, der, utom tjenliga arbetsrum, numera jemväl en större särskildt för ändamålet apterad läsesal anses behöflig.
(Dd? må ingen å benna Idngb upptagas, forn icBe, minjt tre år före ben bagr bå KiBfens ©tanber, enligt 2\fBsbagsBallelfen, (Tola jammantrdba, warit 23ruBeegare i 2\iBet, eller ber ibBat annan fdöan näring, forn bdrer till fordbUngcn af iT?incrab2\iBets probuctcrJPe wdljanbe, font, genom forendmnbe Bungorelfe, till walfdrrdttutu? gen Bållås, afgifwe fina röjter, efter JliBsbalerralec af beras ttUwerB* ningsfumtnor, antingen pcrfonligcn, eller tnebelfl befullmdgtigabc (Dm* bub, men alltib ttteb flutna feblar, fa befBaffabe, font i 71. §. jlabgas: (Dd) to|te bwarje wdljanbe blott på äft» i bijtrictet? walddngb uppf or b Perjon, bwaban ocB benna idngb bor, före walet, till be wdljanbcs cfrerrdttelfe uppldjas. 17. §. 2:bra mein. ftjla puttflen: * t * £)e§a fmebel fiola, för Qå‘orgare# 0tånDet; af ‘■Olagifiraterne ocb, bwab ferfBilbt betrdffar 23ergsbrufeus .gull* tudgtige, af be djenjtemdn, font 23ergsurffylberne upptaga/ famt för 55onbe#©lånbet # # # # 19.
Vtdr, den 3 Febr. l835. 9 den 3 dennes uppgifne hinder för Riksdagens afslutande, lades till handlingarne; N:o 86, till srar å Ridderskapets och Adelns återremiss af Utskottets, under N;o 74, nfgifne Betänkande, lades till handlingarne; N:o 87, med förslag lill sammanjemkning af Riks-,Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets, under N-'0 73, afgifne Utlåtande: voterings-propositionen gillades; och N:o .i)0, tili svar å de inom Högv. Preste-Ståndet framställde anmärkningar vid Utskottets, under |\:o 4°, afgifne Betänkande, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi^-Utskottens på bordet bvilande Utlåtande, N:o 49> i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet, N:o 34, i fråga om Folkskolors inrättande^ Riket: Ståndet biföll Utlåtandet N:o 49, och remitterade till dess enskilda Besvärs-Utskott, att upprätta förslag lill underdånig framställning Lill Kongl, Maj:t örn Nådigt afseende på skeende ansökningar af församlingarne, att, vid yppande ledigheter af Pastors-, Coministersoch Klockare-beställningar, erhålla ett extra Nådår till befrämjande af Folkundervisningen. S. D. Föredrogs å nyo B anco-XJt skottets på bordet bvilande Memorial, N:o 81, angående revisionerne öfver Banco-Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-Discontens utredning» Hvad RancoUtskottet härutinnan tillstyrkt, bifölls; och hade Ståndet, genom förut meddeldt Protocolls-Utdrag, underrättat Utskottet om hvilka Ledamöter
Carl Gustafs stads factori icke skulle komma att alldeles upphöra, för de enskilda factorien ej kan påräknas större tillverkning än de, enligt nu gällande stadganden, hafva att af staten påräkna, får Utskottet, i anledning af berörde anmärkning, endast åberopa sitt förra yttrande. I anledning af Utskottets tillstyrkan, i afseende på nedläggandet afNortelje Gevärs-factori, har dels blifvit erinradt, att Utskottet, emot Grundla - 24 Stats-Ulskotlels Utlälandej N.o 435. gens föreskrifter, icke varit berättigadt att lill afgörande i Riks-Ståndens plena väcka en sådan ny, hvarken af Kongl. Maj:ts Proposition eller enskild motion föranledd fråga, dels anmärkning gjord, att föga förhoppning vore för handen, att nämnde factoris egare, såsom Utskottet förutsatt, på hilliga vilkor skulle vilja beqväma sig till någon öfverenskommelse och factoriets nedläggning, dels ock blifvit yrkadt, att för den händelse, berörde factori skulle komma alt nedläggas, Rikets Ständer måtte besluta, alt leveransen af de derifrån årligen contraherade 500 stycken gevär måtte öfverflyttas på Husqvarna factori. Då det, eldigt Grundlagen, åligger Stats-Utskott< t att pröfva behofvet af de anslag, som för Siats-Verket ifrågasättas, har Utskottet, hvad serskildt rörer gevärs-fabricationen, äfven ansett sig både böra och kunna ingå i undersökning, huruvida det sätt, hvarpå denna tillverkning nu bedrilves, är för staten det förmonligaste, eller om förändring deruti kan vara af behofvet påkallad, i hvilket afseende Utskottet äfven inför Rikets Ständer uttryckt sin åsigt, rörande den mindre lämpligheten af Norrtelje Gevärs-factoris bibehållande.