Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hastigt kastade lian dem ifr&amp;n sig och sprsgg upp, under det lians ansigte lyste nästan af skönhet. " Ahn, ropade han, " är det han - men jag har ju redan benådat honom. " J a g skall aldrig glömma hans uttryck; hans svartmuskiga, grofva, nästan tarfliga drag strålade af. förtjusning, han var hänryckt öfver att få lyckliggöra. Ingen målare har någonsin kunnat At dessa sorgsna drag gifva en aning om den skönhet, som kunde upplysa och nästan omskapa dem, da hans stora sjal sken ut igenom dem. Hans ansigte lyste bokstafligen som en engels aiisigte, då lians adla lijiirta rördes till en .god handling. Ändtligen efter fyra åm gränslösa ansträngningar tydites kriget vara G r a sitt slut. Sedan generalerna Grant och Scherman kommit till styret kröntes a r m h s rörelser för det mesta med framgling. Den tredje april 1865 föll Richmond och den nionde underkastade sig general Lee. Budskapet om den afgörande segern spred sig blixtsnabbt öfver nordstaterria. " Fred, fredn, jublade man. Det fanns inga obekanta mer. Alla vor0 bröder och systrar. Alan andades efter ett fyrabriat tryck. Hela nationen var clriicken af g k d j e. Då, midt under den öfversvallande hanryckniiigen, kom sorgebudet. Abraham Lincoln lönmördades den fjortonde april. Denna underrättelse väckte ett s m ä r t a ~ s skri ej blott i Amerika, utan öfver hela den civiliserade viblden. Vi skola till slut blott gifva några få siffro; af hvad detta krig kostade. Inskrifna till tjiinstgoring under kriget man. Dödade på slagfaltet blefvo 56,OUO. Döda voro ' 1,850,000 af sår och sjukdom p5 faltsjukhusen 219,000. Döda efter utskrifningen utaf sjukdomar ådragna under kriget 80,000 utgörande en totalsumma af 300,000 man. Omkring 200,000 blefvo krymplingar. 134,000 sofva i okiinda grafvar.
Vid samtliga fabriksinrättningarne å Länets landsbygd, hvilkas särskilda slag och antal äro i bifogade tabell upptagna, utgjorde tillverkningarnes värden och dervid sysselsatte arbetare: år 1851 värde R:dr banko 479,862; arbetare 753. » 1852 » » » 520,185; » 807. » 1853 » » » 555,537; » 810. » 1854 » » » 506,577; » 1,050. » 1855 » , » 607,700; » 834. De mest betydande al fabriksinrättningarne äro: 'porslinsfabriken vid Gustafsberg å Vermdön, hvars tillverkningars värde hvarje af ifrågavarande år varit i stigande samt för år 1855 uppgifvits till icke mindre än 201,622 R:dr och hvilken fabrik ensam sistnämnde år sysselsatt 506 arbetare; Åhlö eller Åhleströms klädesfabrik, der tillverkningsvärdet sagde år uppgått till 106,960 R:dr och 39 arbetare begagnats; Nyqvarns pappersbruk, som dock under innevarande år afbrunnil; Finnboda beckbruk samt skeppsvarfvet å Lilla Essingen, vid hvilket sistnämnde likväl mindre verksamhet de sistförllutna åren ut - 13 vecklat sig, än i början af denna anläggnings tillvaro, hvadan ock tillverkningsvärdet, sorn år 1850 uppgafs till 37,100 R:dr, nedgått år 1855 till 10,000 R:dr och arbetarnes antal från 51, som de utgjorde förstnämnde år, minskats till 22 det sednaste året. Tegelsta gerier na, hvilkas tillverkningsvärden och sysselsatte arbetares antal icke äro inberäknade i de för fabrikerna ofvan uppgifna summor, hafva lindar ifrågavarande år ökats lill antal genom flera nyanlagda och bedrifvits med mycken verksamhet samt lära varit ganska vinstgifvande i anseende till den stora åtgången af tegel för nybyggnader i hufvudstaden, och deraf orsakad betydligare stegring i priset å denna vara.
Be lii n k a n de å. visning på en 'egande fordran, så godtgöra ett . gällande ford rings-anspråk, så ofta fordr ings-egaren sjelf finner sig med detta liqvidäliöbSsätt belåten; oell såsom olämpligen förhindrade den Credit-rörelse enskilde emellan, hvilken, jemte det alt den utgör ett väsendtligt vilkor för allt fortskridande af näringsdriften i ett samhälle, Och derigenom älven för ernåendet af ett allmänt välstånd, dessutom endast käti 'ersätta det.lutti lis begagnade, vida otjéuligare ansluifFändet 'af nödige Bytes-medel och Creclit-tecken genom allmän omsorg; Hafva Utskotten, å ena sidan ej kunnat underlåta att föreslå oridänfödjandet af detta hinder med gjörligaste första, och utan att afbida fullbordandet af de öfrige förändringar i Lagverket, som kunna linnas nödige, men hvarmed delta särskilda ■ämne icke eger ett sådant sammanhang, sdin i någon män förhindrar ett särskildt •hélracktando och vidtagande af dé nu i ■frågasatté förändringar, och, å andra sidan -äter, icke eller trodt det böra längre fördröjas, att till stadgande af ett mera utmärkt förtroende och en större användbarhet för detta Liqvidations-sält, äfvensom för ernåendet af en desto ofelbarare säkerhet för uppfyllandet af de anspråk och de beräkningar hvartill användandet deraf ger anledning, uti en särskild, en - Stats-Utsktotets Betänkan den. 4*9 dast för detta ändamål lämpad Stadga, sammandraga de föreskrifter, som i detta afseende kunna finnas behöflig©; Genom hvilken åtgärd, i och för sig sjelf afsedd, ingen större allmän -garanti© för de förbindelser, hvarföre vilkoren blifva i ett sammanhang fastställde, eller någon mera olämplig rigtning af allmänna uppmärksamheten uppå detta, föremål för Lagstiftningens stadganden, kan anses blifva åstadkommen, än sorn t. ex. genom den vid sistljdne Riksdag beslutade särskilda förordningen, om hvad vid Inteckning i fast egendom borde iakttagas, blifvit denna art af eiiskilde^skuidförbindelser meddelad. i Inom Tlöglofl.
Hädanefter skulle det icke blifva fråga om alt bestämt välja en Adelsman, Prest, Borgare eller Bonde, utan man gaf sin röst åt de personer, hvilka man ansågo vara de skickligaste och lämpligaste till Direktörs-platserna. Icke botman väl, såsom en talare gjort, fästa sig vid den omständighet att, genom Ulsk:s förslag, Fullmtge få ett ökadt ansvar eller besvär, ty då man erhållit förtroendet att vara Banko-Fullm., samt detsamma emottagif, bör man väl icke undandraga sig äfv.en ett ökadt ansvar. Är det dessutom icke bättre att ansvaret drabbar personer, sorn äro kände, än att, såsom nu ar förhållandet, man icke kan hålla sig till någon, ty då valen nu ske med slutna sedlar, kan man icke säga på hvem ansvaret af eli mindre godt val skall falla: hvaremot, om valet öfverlemnas åt Fullmrge, det slår i deras proh, hvem som deruti deltagit, och på hvilka således ansvaret hvilar. Frih. Tersmeden: Hr Bildt, sorn sökt visa, att allt hittills gått val vid låne-kont:n, har förundrat sig deröfver, att man vill åstadkomma någon förändring, samt anser att förslaget kommit såsom ifrån skyarne, men det är jilarl, alt ju mera industrien utvecklar sig i ett land, desto mera visar sig behofvet af skyndsamhet i behandlingen af sådana frågor, som under låne-koni:n sortera. I fordna tider var det icke så noga med läne-ansökningarne, ty då fingo de en längre eller kortare lid ligga och vänta på sammanträdena, men då man nu i landsorterna häröfver fört klagomål, hafva förslag blifvit framställde derom, alt sammanträdena skulle ske oftare än som hittills varit förhållandet. En stor svårighet upslår derigenom för de af Stånden valde ledamöter, som äro spridde i distriktet, att komma tillsammans. Och ju oftare Direktma komma tillsammans, desto svårare blifver det för ledamöterne att följa roed ärenderna, samt äfven nödvändigt, att det finnes ledamöter, som åt ärenderna kunna egna sin upmärksamhet, hvilket nu deremot icke kan vara förhållandet, när ledamöterne bo långt aflägset, samt behandla det hela blott såsom en bisak. I de flesta fall torde så vara förhållandet.
Jag fruktar således, alt Grefven har vid detta tillfälle verkligen misstagit sig, och förgäfves bjuder han lill ali lägga så mycken vigt pä Coust.Utsk:s bifall och tillstyrkande, att detsamma skulle så godt som uppväga de 2 öfriga Stånden, dä vi veta, alt det viii denna riksdag vanligen är lottning genom förseglade sedeln, som gör slag i saken. Jag kan derföre icke annat än förblifva i den tanka jas hyst, alt, när tvä Stånd stanna emot två, frågan mäste förfalla, till följd af det allmänna stadgandet i 75 § Riksd.Ordn., ty der står intet unda ntag för de frågor, sorn förekomma i 56 eller 81 §§ Reg.F., utan alla allmänna frågor, som kunna förfalla, måste äfven förfalla, dä två Stånd stannat emot två. Jag kan derföre icke annat än skilja mig ifrån den mening, som blifvit framställd af Hr Lagerhjelm, nemi. att frågan skall hänskjutas till förstärkt Coust.Utsk., genom hvars votering förslaget skulle kunna blifva hvilande, emot två Stånds beslut, och således ulan alt hafva haft för sig något allmänt tänkesätt vid den riksdagen. Jag återkommer till Gr. Cronhjelm. Han har varit angela - Den 5 April f. m. 93 gen om alt bibehålla 81 § Rcg.F. oförändrad, emedan lian trott sig linna ett K. prerogativ derutinnan, att, såvida Const.Ulsk. tillstyrker K. M:s nåd. propos. om en grundlagsförändring, densamma icke skulle kunna ogillas af K. St. vid första riksdagen, om också alla 4 Stånden vore deremot. Jag tror mig icke behöfva iner lill vederläggande deraf än blott påminna, att K. M. har sjelf stadfästat 2:dra mom. af 56 § Reg.F., hvaruti detta prerogativ är lillinletgjordt, emedan K. M:s nåd. propos:r kunna i anmärkningsväg inom RiksStin kullkastas, eller ock genom votering i förstärkt Cousl.Utsk.
Banco-Utskoltet har tagit ämnet i öfr vervägande; och, vidkommande^ den delen af Motionairens förslag, som angår invex-; ling till Banken efter visst pris af sådana utländska Silfver mynts-sorter, som genom handeln ingå, och hittills, efter hvad upplyst är, ofta blifvit , i följd afbristande aili stalter för deras beqvämliga omvexling inrikes, ifrån södra orterna af Riket utförda till Köpenhamn , för att i Svenska BancoSedlar omsättas; så finner Banco-Utskottet skälig anledning att hellre, och så vidt sig göra låter, måtte åt Svenska Banken förvaras, hvad, såsom betalning för Landets Produeter, ingår uti klingande mynt. Dock anser Utskottet någon beräkning efter tillfälliga curs-förändringar härvid ej böra så - N:o 2. TARIFF för utvexling af utländskt Silfvermynt lill stycketal, att följas enär af någon sort erbjadcs mindre, än feni marker Victualie-vigt. Piecens rätta bruttovigt i Ass. Fullvigtiga styckets inköps-pris i; Banco-Sediar. Högsta tillåtna undervigt Proc. Minsta antagliga vigt i Ass. N:o i. TARIFF för invexling af utländskt Silf ver mynt, b judes minst feni marker V^ictualie vi dä af någon sort ergt och derutöfver. - ""I ' I Banco-Sedlar, efter Victualie-vigt. För 1 Mark. För 1 Lod. R:dr. sk. r:st. Banco-Ulskottets Betänkande JV.-o 85, 9 son* grund antagas, utan invexlingen ske efter viss Tariff, grundad på det förhållande i halt och vigt, som de mera allmänt kända och gångbara utländska Spepie-myntsorterna ega till Svenska Silfyer-Riksdalern efter 1664 års Myntordning.
I den mohn som Capilalisterne begagnat sig af DepositBanken för att betrygga värdet af sina Capitaler; i den mohn som den penningelånande näringsidkaren säkrare uppgjort sina affairer, upphör också tvisten om RörelseCapitalets belopp; den förra behöfver icke oroa sig öfver en temporair Sedels jmision ur den gamla Banken, den senare behöfver icke oroa sig, i händelse man i en framtid skulle låta den garni» Banken annihi - Den 19 julii e. m. 517 lera en del af sin vinst, i stället för att använt da den till silfverköp. Genom denna DepositBank allena kan det bli möjligt att bilda PrivatBanker, hvilkas bestämmelse är att genom sedlar öka allmänna RörelseCapitalet i den mohn sorn Näringarne det behöfva; att möjligheten för creation af sådane papper icke bereddes, då man år 1777 införde bruket af Silfverin ynt, var ofelbart hufvudorsak till flere Näringars och isynnerhet Åkerbrukets aftynande under denna period; att vid 1803 årä Realisation utväg till circulation endast öppnades åt papper hvilande på namncredit, är ofelbart hufvudorsaken till den myntförvillelse och den förlägenhet i hvilken raan nu råkat. Den nya Bankens räkningar böra föras skiljde ifrån den gamlas, och betryggande ga* rantier beredas genom Lagar och genom publicitet. Herr von Qvanten, Carli Då Sammansatta Stats och BancoUtskottens Betäakande blifvit af 3 Stånd i vissa delar aterremitteradt, torde de grunder vi här antogo den 15 Julii genom votering, ej vunnit så fullkomlig laga kraft, att icke en ändring deruti skulle kunna äga runi, och det Dsn 2 2 Jain y." m, är I anledning deraf, sora jag ödmjukast anhåller, att desse mine tankar må tå afgå tili Sammansatta Utskotten. Kan och bBr ett myntvärde bestämmas, är den hufvudfråga, hvarom egenteliga striden är.
Summa 538,417: 18. 7. Ofvanstående behållningar och fordringar utgjorde vid slutet af år 1852. år 1853. Behållning af inventarier. Dito af spanmål, m. m. Revisorerne hafva härvid icke funnit något att erinra. 339,303: 41 3. Spatitnnts-hredUiv-fonden. Räkenskaperna, som blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten för båda revisionsåren utan anmärkning, utvisa: Debet. Balans från föregående år: år 1852. år 1853. Inkomster: Ersättningar och anmärknings-medel, m. m. — Leverering: Från Riksgälds-kontoret 1,000,000: Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Skulder till diverse Balans till påföljande år: Af fonden äro under loppet af revisions-åren följande undsättningar, på grund af Kongl. Maj:ts derom aflåtna bref, utlemnade till: år 1852. Utan återbetalnings - år 1853. Riintefria — Kopparbergs dito 5,400: 33,450 Gefleborgs dito 600: 10,000 . Wester-Norrlands dito 1,000: 4,000 — . .— . Jemtlands dito 9,000 _ —. _ — Westerbottens dito 650: 13,333 16. Norrbottens dito 666:32. Summa 15,183: 16. — 198,483: 16. — 9,845: 7. 4. 92,968: 36. — 213,666: 32. — 102,813: 43. 4. Vid sednaste stats-revision anmärktes, dels att undsättnings-medel till belopp af 103,158 11:dr 42 sk. 10 rst. blifvit i 1850 års undsättnings-redogörelse för Westerbottens län under titel: afkortning, afförda, ehuru frågan om afskrifning deraf vore på Kongl.
Efter pröfning af dessa underdåniga framställningar har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att för ifrågavarande fornlemningars upphjelpande bevilja ett anslag af 1,500 R:dr. Enär Wisby stads fornlemningar obestridligen äro i konsthistoriskt hänseende att räkna bland de märkligaste inom de nordiska länderna och af sådan anledning Staten icke bör undandraga sig att tillse, det dessa ruiner, i den mån sådant utan allt för stora uppoffringar kan ske, åt efterverlden bevaras, tillstyrker Utskottet, a) att Rikets Ständer må för år 1867 anvisa ett extra anslag af 1,500 R:dr att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, användas för vårdande af fornlemningarne i Wisby. Men då Utskottet, vid granskning af den uppgjorda planen öfver de åtgärder, som ansetts nödiga och tjenliga att förekomma ruinernas vidare förfall, funnit sig ega anledning befara att, i anseende till dessa ruiners mängd och storartade beskaffenhet, genomförandet af samtliga de föreslagna åtgärderna skulle medtaga högst betydliga summor, har Utskottet i följd deraf ansett sig böra hemställa, b) att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, om ökadt anslag för berörda ändamål skulle ifrågakomma, Kongl. Maj:t då ville låta behörigen utreda, hvilka utaf de ifrågavarande fornlemningarne företrädesvis äro af det värde i konsthistoriskt hänseende, att de böra åt efterverlden bevaras, äfvensom beloppet af de kostnader, som derför kunna vara oundgängligen nödiga. 135:o.
Riksbankens uteslutande beroende af sina egna principalers, Rikets Ständers, lagstiftningsrätt”. ”Utan motsvarande exempel i något annat land, äfven der folkets sjelfstyrelse i följd af statsformer eller häfd är långt mera utbildad än hos oss, står denna Rikets Ständers uteslutande lagstiftningsrätt öfver landets första och vigtigaste penningeanstalt såsom en följd, icke af grundsats, utan af tillfälliga förhållanden vid Riksbankens uppkomst. Och historien lemnar visserligen icke tvifvela ktiga vittnesbörd huruvida detta prerogativ ländt till Riksbankens och till landets sanna båtnad”. ”Att den tid skall komma, då man icke längre vill fritaga den för lagstiftningen och förvaltningen i öfrigt ansvariga regeringen från ansvaret äfven i afseende å Riksbanken, är en tanke, som Kommitterade anse sig kunna med tillförsigt uttala och destomindre böra alldeles undertrycka, då frågan alltför oskiljaktigt sammanhänger med det. ämne, som är under behandling. Men ännu torde läng tid erfordras innan den allmänna öfvertygelsen hinner mogna för en så genomgripande reform”. ”Inskränkes emellertid Riksbankens verksamhet till sådana förrättningar, som uteslutande hafva till syfte upprätthållandet af myntets eller dess, i sedlar cirkulerande, representanters fasta värde, sä kan icke blott lagstiftningen derom, utan äfven förvaltningsåtgärderna, bringas till största enkelhet, och regeringens deltagande häruti med jemförelsevis mindre olägenhet fortfarande undvaras.” ”Sedan nemligen det enda och uteslutande syftemålet med denna bank en gång blifvit i lagen för densamma tydligen uttryckt, och de förrättningar, som tillhöra affärsverksamheten, till annan anstalt öfverflyttade, kan lagstiftningen, angående Riksbanken icke skäligen befaras blifva underkastad förändringar, sorn upphäfva eller blottställa, ändamålet med Bankens tillvaro.
Jag förnekar icke att en sammanbindning medelst en kanal emellan Hjelmaren och Wettern kan vara af militäriskt värde för vissa krigseventualiteter, ehuru jag tror, att dessa eventualiteter böra och kunna aflägsnas genom andra åtgärder. Jag har blott velat fästa upmärksamheten på, att man äfven Den 12 Janl f. m. 193 äfven bör taga i betraktande de utvägar, som nu förefinnas, att kunna framföra Skärgårdsflottan genom Östersjön till Bråviken till en början och sedan genom en teraligen skyddad skärgård. I bedömande af frågan om möjligheten att på jernväg transportera krigsfartyg, som kunna besegla Hjelmaren, ingår jag icke. I händelse Utsk. ånyo får taga frågan i öfvervägande, lärer Utsk. nog förskaffa sig närmare uplysningar i detta hänseende. Mekaniken har i våra tider gjort ofantliga framsteg. "Vi se krigsfartyg byggas, som i st. f. jollar hafva stora ångfartyg på sina sidor. För S00 år sedan, då våra förfäder företogo sina röfverier, drogo de sina fartyg upp i floderna, hvilka fartyg icke varit särdeles små, enär desamma kunde besegla Nordsjön. Den af mig omnämnda transporten af krigsfartyg på jernväg torde således icke vara omöjlig. I öfrigt får jag nämna, att jag har intet att erinra emot en återremiss, såvida R. o. Ad. anser en sådan böra äga rum. Frih. Åkerhjelm: I anledn. af en talares yttrande får jag tillkännagifva, att de af mig lemnade uplysningar har jag erhållit af ÖfversteLöjtn. Modig, som äfven meddelat mig att Hr Edström öfvergaf sitt förslag till Svea kanal just derföre, att erforderligt slussvatten saknades. Samme talare har äfven lösligen upgifvit, att en kanal skulle kunna anläggas emellan Iljelmaren och Wettern. Det vore besynnerligt, örn förut upgjorda, men sedan öfvergifna, outförbara förslag skola gälla som skäl för afslag. Det förvånar mig, att man ieke anförde samma skäl då fråga var om jernvägens dragande till Örebro.
på grund af hvilket allt, jemte andra anförda omständigheter, Utskotten ansåge att utgifterna, enligt ifrågavarande förslag, skulle i betydlig mån komma att öfverstiga den deruti upptagna summa, likasom att de beräknade inkomsterna icke på långt när kunde antagas uppgå till det i beräkningen upptagna belopp, hvadan den besparing af 731,947 r-dr, som, genom förslagets sättande i verket, antti/i. lill R. St. Prof. 1850 & 1851. 4 Sami. 2 Afd. 6 Haft. * 26 Statssamt Allm■ Besvärsoch Ekon.-Utsk.
Ståndets beslut, först företagas i nästa plenum, får jag derpå svara, att Utlåt, varit endast en gång bordlagdt och kan således för andra gängen ånyo bordläggas. Gr. Lagerbjelke: Jag hemställer till den siste värde talaren, om icke det af honom åsyftade målet skulle kunna vinnas äfven derigenom, att det Serskilda Utsk:s Mern., som Frilun afser, sättes näst efter StatsUlsk:s Utlåt. N:o 191, om hvars plats R. o. Ad. redan fattat beslut. Det är temmeligen sannolikt att sistnämnde Utlåt, hinner att under ett plenum afgöras. Frih. Raab: Jag skulle med mycket nöje ingå på Gr. Lagerbjelkes förslag, om icke det StatsUtsk:s Utlåt., som nu är i fråga, vore endast en gång bordlagdt. Nu kan det hända, att detsamma blifver ånyo bordlagt, att detsammas diskuterande icke medhinnes under ett plenum o. s. v., hvarigenom det kommer att dröja ytterligare 8 dagar, innan Serskildta Utsk:s Betänk, slutligen förekommer. Jag anhåller således att Gr. Lagerbjelke ville villfara min önskan. Frih. Cederström: Jag önskar att R. o. Ad. icke mätte fatta något sådant exceptionellt beslut, som Frih. Raab föreslagit. Den värde Frih:n har visserligen visat, att genom en förnyad bordläggning skulle förändring i Ståndets förut fattade beslut undvikas; men för min del tror jag det fofmeuligaste vara, att förfara på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit; och som jag iéke gerna kan föreställa mig, att vi under loppet af hela morgondagens plenum, icke skulle hinna afgöra det Utlåt., som nu står främst på föredragningslistan, hemställer äfven jag till Frih. Raab, om icke hans syftemål lämpligast vinnes derigenom, att R. o. Ad. beslutar att Serskildta Utsk:s Mern. sättes, icke främst å föredrms-listan, utan näst efter StatsUtsk:s Utlåt. N:o 191. ( 2 Frih. Raab:
I anledning af en Inom Constitutlons Utskottet väckt motion, och då Utskottet ansett vigtigt att samma stadgande som nu blifvit faststäldt för det tillfälle, när efter Konunga-Husets utgång nytt Konunga-Val skulle förrättas * i afseende på Styrelsen, innan den nya Konungen Regeringen tillträde-, skall lämpas på det fall att vid Konungens död Thronföljaren vore omyndig, och om Förmyndare-Styrelsen af Riksens Ständer skulle förordnas, har Utskottet beslutat , att till Riksens Ständer anmäla följande förslag till en sådan förändring i 41 § Rege ingsFormen, att efter orden: Riksens Ständer sammanlomma, skulle tilläggas: och den Förmyndare-Styrelse Riksens Ständer förordna Regeringen tillträdt; Hvilket förslag till behandling enligt 56 § föreskrift härmedelst till Riksens Ständer vördsamt öfverlemnSs. Slockholm den 1 g Juli 1815. på Den 2 o Jidit På. Höglofl. Rlddersk. och Ad. Ledamöters Vägnar Rudolf Cederström* På Vällofl. EorgareSiåndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar A. J:Son Hyckert, G. A. Silverstolpe. Uppläst hos Samtliga Rifcs-Ständen dea 20 Juli* Vördsamt Memorial! I anledning af en af enskild Riksdagsman Bos Constitutions-Utskottet gjord motion, får Ut* skottet härmed hos Riksens Ständer vördsamt anmäla följande Förslag till ny Redaction af j,g §. Regerings-Formen. Till Arkebiskopp och Biskoppar, med hvil* kas val förhålles efter förra vanligheten, dock' så, att Upsala Stifts röst vid Ärke-Biskopps val beräknas lika med tre Consistoriers, utnämne Konungen en af de tre som föreslagne blifvit. Hvilket förslag till behandling enligt 56 §. Regerings-Formen vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 19 Juli 1815. På Högh Riddersk. och Ad.
Län; Bifölls; 7:0 jy:o 66, i anledning af väckt motion, att anmärkningar öfver origtig debitering ej må drabba den skattskyldige, sedan hans debetsedel blifvit qvitterad, utan den person, som debiteringen verkställt; Bifölls; 8:0 N:0 67, angående tullmed lieie bevillningsmedels leverering till BiksgäldsContoret, Bifölls; 9:0 N:o 68, i fråga om disposition af de vid Kongl, PoliceKammaren i Stockholm ådömde vitesoch ensaks-böter; Bifölls; 10:0 N:o 71, anledning af Herr Törnellacls, Carly i egenskap af Rikets St,änders Justitire-Ombudsman, väckta motion om löneersättning; Bifölls; 11:0 1^:072, angående tryckningskostnaden för Bik&Ståndens Protocoll vid innevarande Urtima Riksdag, prasnumerationen å samma Protocoll samt redovisningen för de tryckta exemplaren; Bifölls, 12:0 N:o 73, öfver väckt motion om dels låneunderstöd och dels serskilde anslag äf allmänna medel lill en hamnbyggnad vid Staden Wadstena; Bifölls; i3:o n:o 74, i anledning af Kongl, Majrts Nådiga Proposition till StatsUtskottet, angående ian af allmänna medel till understöd vid fullbordandet af en brobyggnad vid. Carlskrona; Bifölls; i4:o N:o 75, i anledning af väckt fråga, angående låneunderstöd till Staden Uddevalla ; Bifölls; Trot. Uidr, d. io Maji i834. r5:o N:o 76, öfver väckt motion om låneanslag till en brobyggnad öfver Nissa än vid Halmslad; Bifölls, och 16:0