Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- 1856 ökades denna be - linder hållning: återstoden af år Transport 218,703: 34. - 15 iU#riI li Ifihllll B/il t! *; lils/ i / ti; iifloi i \a\V '..\ A *|\u> ,V\<&s\nvA *A Transport 218,703: 34. — a) genom köp af vexlar, lill belopp af 142,720: 16. — b) genom ränta å och amortering af i utländskt mynt ställda HypolheksFörenings-obligationer 8,110: c) genom ränta a behållningarne bos ofvanberörde handelshus 21,762: 32. — 172,599: till Silfv. R:dr 391,302: 34. - men minskades deremot: a) genom försäljning af vexlar å . 259,589: 39. — b) genom provision, stämpel och porto å utrikes ort 4,142: 40. — 263,732: 31. - till Silfv. R:dr 127,570: 3. - hvilken behållning på följande sätt redovisades: innestående den 31 December 1856: hos Handelshuset Salomon Heine Silfv. R:dr 14,258: 32. - « dito P. Siemsen & C:o 19,365: 16. — « dito J. 11. & G. F. Baur 7,107: 30. — S:gr Silfv. - Silfv. - Till och med den 3:e nästlidne September, hafva följande förändringar inträffat: Genom köp af vexlar å . 106,690: 42. — och genom ränta å och amortering af obligationer 8,056: 32. — 114,747: 26. - är behållningen ökad till Silfv.
Under de 2 sednare åren har landets rikedom i betydlig mån tilltagit just till följd af vår neutralitet, och om således de här omtalade milhna bidragit tiil uprätthållande af neutraliteten, så kan man säga att vi fatt dem mångdubblade igen. Hvad angår de särskilda poster, mot hvilka Hr Gr:n gjort anrnärkmr, så kan StatsUtsk. icke öfver dem afgifva någon närmare förklaring, emedan räkenskaperna ännu icke äro afslutade. På sätt föreg:de talare anmärkt, så var det af vigt att arméen sattes i det skick att den kunde, i händelse af behof, användas, och att fästningarne ställdes i ordning. Till följd häraf blefvo en mängd utgifter nödiga, och om man granskar hvarje utgift för sig, så kan en och annan synas mindre angelägen, men man får icke i en sådan fråga som deuna se på annat än saken i sin helhet, lemnande åt Revisorerna att granska siffrorna och deröfver afgifva sitt yttrande. Hvad först beträffar det första kreditivet på 500,000 Rdr Bko, så anslogs det vid 1850—1851 års Riksdag till bestridande af utomordentliga utgifter för Rikets försvar. Ändamålet med k redi ti vet var således bestämdt, men det Europeiska kriget var oförutsedt, och det var detta som gaf anledn. till användande af detta kreditiv. Hr Grin har såväl vid detta som vid det sednare krediti - 38* Den 17 Juni e. m. vet anmärkt, att det blifvit användt utan att utgifterna blifvit underställda K. St:rs pröfning. Naturen af ett kreditiv innebär likväl just att de särskilda behofven ieke kunna vara af R. St:r kända. För öfrigt anser jag den enda lämpliga åtgärd, med afsrde på mern., vara att lägga det till handlingarne. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Jag vill väl ej nu framställa något direkt klander öfver Regeringens sätt att använda de af R.
Refallningshafvandes utlåtanden borde för hvarje stad till Kongl. Majits pröfning insändas ; hvarjemte, med afseende å ovissheten om frivillig öfverenskommelse allestädes kunde åvägabringas, i nåder förordnades, att den för utarbetande af sammandrag af gällande administrativa, kommunala och ekonomiska författningar tillsatta kommission borde utreda och till Kongl. Majij inkomma med utlåtande angående de allmänna författningar och påbud, hvilkas upphäfvande eller ändring kunde finnas erforderligt, för vinnande af det utaf Rikets Ständer antydda mål. 95:o af den 29 Juni 1863, angående utbetalning af återstoden utaf de för 1863 anvisade medel till fortsättande af arbetena å Södra Stambanan. (96.) 1863 den 3 Juli i underdånighet anmäld, och Statskontoret bemyndigadt, alt i mån af behof i Riksgälds-kontoret lyfta de af Rikets Ständer ytterligare anvisade medlen, för att Styrelsen Öfver Statens jernvägsbyggnader tillhandahållas, 96 af den 25 Juli samma år, angående beviljadt statsanslag till uppförande af en ny byggnad för Svenska Slöjdföreningens skola i hufvudstaden. (lil.) Denna skrifvelse anmäldes i underdånighet den 7 Augusti 1863, då Kongl. Maj:t, med fastställande af de för ifrågavarande nybyggnadsföretag uppgjorda ritningar, att vid byggnadens verkställande lända till hufvdsaklig efterrättelse, uppdrog åt Ofverintendents-Embetet dels att inom den bestämda kostnadssumman utföra nybyggnaden i öfverensstämmelse med arbetsplanen, så att nybyggnaden må kunna af vederbörande tillträdas senast under September månad 1866, dels ock att, efter det Teknologiska Institutet afflyttadt från den af Institutet dittills begagnade fasta egendom, skyndsamt gå i författning om verkställande af föreslagna reparationer och förändringar af samma egendom, som derefter borde öfverlemnas till Landtbruks-akademien, hvilken skulle ega att emot frånträdande af sin förra tomt med åbyggnader, berörda egendom med full,dispositionsrätt för framtiden besitta, dock utan rättighet att densamma sig alhända, men med skyldighet att egendomen framgent af egna medel underhålla.
Borgare-Ståndet bär blifvit äskadt, ej mindre att det borde j Författningen bestämdt utsättas, att Vederhäflighets-bevis på Reversal, som till Banco-Disconten och till Pro vince-Låne-contoiren ingifvas, böra vara från stämpladt papper fria, helst Embetsman, i anledning deraf, blifvit besvärade med påminnelser och rättegångar, än att enahanda befrielse må ega rum för Vederhäftighets-bevis till Handtverkare vid Entreprenade-Auctioner i det fall, att den med beviset försedda personens anbud icke antages; äfvensom att i allmänhet bestämmas måtte, hvilka Vederhäftighets-bevis skola vara från förseende med stämpladt papper fria, Till följd af den allmänna princip, att Skuldsedlar icke charteras förr än de intecknas eller utsökas, har i allmänhet varit antaget, att Vederhäftighets-betyg å Discontoch andra Lånhandlingar icke med Charta beläggas; och ehuru något Stadgande om deras förseende med stämpladt papper icke är i Författningen intaget, an - 12 Uevillniags-Utskottets Utlåtande N.-o 2g. ser Utskottet och föreslår härmed, att bland undantagen i 6 §. pag. 35 må införas: "Uederhäftighets-betyg, sam skrifvas på Luiihandlingarmen för öfrigt tror Utskottet Författningens Stadganden i dessa fall vara tydliga ooh tillräckliga. Borgare-Bref. Då Utskottets Förslag om Chartering å Borgare-bref för Grosshandlare i Stockholm grundar sig på ett rättvist afseende å olika förhållanden emellan handels-förmoner i Hufvudstaden och andra Rikets Städer, finner Utskottet den häremot, inom Vällofl. Borgare-Ståndet, gjorda anmärkningen icke förtjena afseende. Certificat.
Friherrinnan von Trasenberg satt jemte en gammal Hus-Mamsell (Helena Snut) vid den öpna salsdörren och knäpte rutor på et sidentäcke, och på gården sprungo husets yngre barn musicerande ur hvar sin ton på barkflöjter, hvilket gemensamt med den hemkommande boskapens bölande, utgjorde et altför champetert tutti. Hof-Junkaren sjelf hade gått ned til qvarnen, der han stod i sin gamla grå surtout och grönspräckliga halmhatt, til halfs lutad genom qvarndörren emot sin stadiga runnkapp, för at språka med en gumma, som satt på en rågsäck innanföre och stickade på en grof ullstrumpa. – Vissa icke obehagliga minnen af ungdomstiden hade uplifvats hos Hof-Junkaren vid gummans åsyn; han påminte sig, at hon, för några och tjugu år tilbaka, varit en hygglig kammarpiga i hans föräldrars hus, och roade sig derföre at fråga henne, om hon mindes honom den tiden. Ja gu gör jag så, svarade gumman, nog mins jag nådig Herrn mången gång och Herr Lars med; han var endå en rar herre han ock, fast han, höll litet efter flickor. – Må han lefver eller är död? Guvet om han lefver! svarade HofJunkaren, han reste utrikes för många Herrans år sen, och ingen har sedermera hört det minsta af honom. Pappa! Nu kommer Uno! ropade barnen och sprungo förbi qvarnen. – Hof-Junkaren vände sig om och hörde något åkdon rulla öfver hällarna i skogen; han trodde derföre äfven, at det var hans son, som återkom ifrån Stockholm. Nu framskymtade en öfvertäckt vagn emellan träden. Barnen, som sprungit til mötes i hopp at träffa bror Uno, kastade vid denna oväntade syn sina barkflöjter i diket, och återvände i fullt språng, likasom jagade af fienden Alléen utföre in på gården.
Denna förändring i föreningens organisation, hvilken godkändes på extra allmänna inölet den 26 april 1890, sedan fragan blifvit bordlagd p$ allmänna mötet den 16 i samma månad, har för föreningen medfört flere beaktansvärda fiirdelar. Genom sammanslutningen med förbondet har nämligen föreningen fått en fast lokal, der upplysningar rörande densamma kunna erhållas, der de skrifter, som beröra föreningens verksamhet, dess stadgar m. m. finnas att tillgå; i förbiindets tidskrift Dagriy lemnas tillfille att få våra isigter spridda och kända, var redogörelse htergifven, utförligare notiser om ~ 5 verksamhet r meddelade, vara annonser kostnadsfritt införda, och, mist men ej minst », vi hafva såsom tillhörande Fredrika-Bremer-Förbundet fått stödet af dess i vida kretsar kända och högt värderade namn. Vi hafva ock, sedan vi hanräncit oss till förbundets ombud i landsorten med förfrågan, hiiru+ vida dessa skulle vilja %taga sig ombudsskap iihen för föreningen och från flere af dem erhållit jakande svar, viinnit den ' stora fördelen att ock i landsorten ega pålitliga och kända personer, hvilka p i samma gång de arbeta för förbundets intressen sprida kännedom om våra syften. Af de åtgarder styrelsen vidare vidtagit för att utbreda kannedom om föreningens modeller må namnas, att styrelsen med tidningen aldun V kringsandt en plansch, upptagande afbildningar af alla vira modeller, åtföljd af en pil planschens baksida tryckt upplysande text, som ock en i tidningens egna spalter influten längre uppsats. Planschen har tryckts i ej mindre an 22,000 exemplar och t. f. af redaktionens för ~ I d u n n tillinötesgående för det billiga priset af circa 350 kronor. J i m da denna summa, ehuru liten i förhållande till det stora antalet planscher, var för dryg för föreningens tillgängar, erhöll föreningen 56 kr. af en frikostig gifvarinna, som önskar förblifva okand, för hvilken gäfva styrelsen härmed ber att få uttala sin stora erkänsla, I50 kr. tiilskötos af styrelsens egna medlemmar och blott återstoden, eller omkring 150 kr., togs af föreningens medel.
Banko, hvaraf räntan årligen tilldelas 2:ne fattiga fruntimmer; b) framlidne Hans Excellens Grefve Tage Thott med lil R:dr 5 sk. 4 rst, deraf årliga räntan fördelas mellan 40 fattiga, samt c) Rvske Krigsguvernören, Generalmajoren H. Kockom med 333 R:dr 16 sk., deraf årliga räntan tillfaller ett fattigt fruntimmer, som till pensionstagare utses af donators i Malmö boende skyldeman. Fonden, hvars öfrige räntor årligen utdelas till 20 å 30 fattige, uppgick vid sistlidet års slut till 3,511 R:dr 7 sk. 9 rst. Banko. Kassan förvaltas af en magistratsperson under Magistratens gemensamma tillsyn och kontroll. E) Portmedels-kassan, tillkommen under den tid då Malmö var befästad och afgift erlades för färdandet genom fästdingsportarne. Räntan af denna fond är anvisad till lön åt läraren vid skolan i von Conowska fattighuset, men då nämnde löneinkomst är otillräcklig alt betacka lönebeloppet, och kapitalbehållningen vid 1828 års slut, 1,096 R:dr 30 sk. 1 rst., oförminskad skall bibehållas, ersättes bristen i nyssnämnde lärares aflöning utaf allmänna fattigvårdens medel. Fonden förvaltas, under Magistratens gemensamma tillsyn, af en bland dess ledamöter. F) Tullströmska donationskassan. grundad af Handlanden Nils Tullström genom testamenten den 22 Augusti 1770 och den 3 Mars 1779. Af räntan beräknas 10 R:dr såsom förvaltningsarfvode, 30 R:dr utdelas till 10 fattiga fruntimmer, en lika summa till 2:ne afsigkomne borgare, 20 R:dr till 5:ne obemedlade fruntimmer och 20 R:dr till en vid Lunds akademi studerande obemedlad, i Malmö född yngling. Kassan utgjorde vid 1855 års slut 1,833 R:dr 16 sk. Banko samt förvaltas af en bland Magistratens ledamöter under tillsyn och kontroll af Magistraten, som utnämner gåfvotagare.
Företrädesvis calottiska äro de visor, som igenkännas på följande ordstäfven: hos ett stort antal pirum, cum colleri perse pirum, pirum nostrum parium, cum colleri duridarium; hos andra: vive la Compagnia, – vive la, vive la, vive la, va, – vive la, vive la, vive la, va, – vive la Compagnia; hos somliga: la faridondaine, la faridondon, biribi, à la façon de Barbarie, mon amie; hos icke få, äfven deremot svarande svenska: såsom ”allt väl, J förstår mig väl”, – med flera af samma art. Föröfrigt är svårt att säga, hvem han muntrade mest: hofvets herrar, eller hofvets damer. Af de sistnämnda besjunger han dock oftast de unga; och bland dessa tyckes en Fröken Anna Margareta Wrangel hafva lifligast sysselsatt både hans penna och hans hjerta. I allmänhet synes, att de yngre hofdamerna betraktade honom som ett slags gemensam farbror, med hvilken man kunde umgås på ganska fri fot, och som alltså äfven var privilegierad till en viss fritalighet. Deraf följde, att man öfver en och annan liten grofkornighet ej höll noga räkning. Den var det icke då; eller befanns så obetydande, att den kunde passera förbi, under ett gamman i all tukt och ära. Visserligen funnos bland dessa herrar och damer jemväl sådana, som i Dalin sågo blott en på stat hållen lustighets-makare. Det var honom ej okändt. Men huru man ansåg en role, hvilken han ej föraktade att spela, tyckes varit honom alldeles likgiltigt. På ett sällsamt vis afsticker mot allt detta hans icke dessmindre ständigt bibehållna fåordighet, tankspriddhet och på visst sätt eremit-väsende, med själens innersta fästadt alltjemnt vid fäderneslandets öden och häfder. Tvifvelsutan står Dalins enskilda personlighet nu redan för våra läsare temligen klar.
Lagerbjelke har visserligen sagt, att då Utsk. föreslagit en underd. skrifvelse till K. M., med anhållan det K. AI. täcktes låta utarbeta nya grunder för bevillningen, så var allt gjordt, som kunde göras. Men jag får fästa upmärksamheten på, att Utsk. ingalunda ingått till K. M. med begäran, att Regeringen måtte & sin sida utarbeta ett förslag till ny BevillmsFörordning; ty Utsk. har endast, pag. 22, begärt, »att R. St:r måtte hos K. M. i underddiet anhålla, det K. M. täcktes, antingen genom en för sådant ändamål nedsatt komité, eller på sätt eljest kan synas lämpligt, låta, efter gemensamma grunder, verkställa en fullständig undersökning och utredning om så väl den fasta egendomens verkliga värde, som om städernas och landets ömsesidiga skattebidrag, förmåner och onera, samt sedan i ljäder låta förelägga R. St:r resultater af denna undersökning, med ledning hvaraf R. St:r blifva i tillfälle att bestämma den bevillning, som skäligen kan anses böra för framtiden utgå. Utsk. har således icke föreslagit något annat, än att K. M. måtte utröna värdet på all jord och de skattebidrag, som böra af städerna utgöras. Bör mindel anser jag att det är ett ganska svart updrag, som Utsk. så - Den 26 Mars. lunda velat hvälfva på Styrelsen, och det skulle säkert fordras en ofantlig lång tid för att kunna inhemta sådana uplysningar. Utsk. har icke anhållit att Regeringen måtte framlägga några grunder för en ny BevillmsFörordning, och hela detta förslag tyckes icke hafva annat ändamål, än att för det närvar-.de undanskjuta frågan. Gr. Ugglas har sagt, att så stora svårigheter skulle möta mitt förslag, att upskatta de s. k. normal-egendomarne till ett jemförligt värde, att derigenom hela ändamålet skulle förfelas.
Emot denna som rätteligeu bör, lika med de tvenne efterföljande, undergå ny numerering och betecknas med numret näst framföre, emedan i följd af felaktig numerering någon paragraf med numret 5 i denna Artikel icke förefinnes, har blifvit anmärkt, att det syntea innefatta ett obe - 170 LngUtskottets Betdnkandtn. hörigt tvång, att ålägga en Handtverkare emot sin vilja åtaga sig Arbete för Kronans räkning och dervid ej ens medgifva honom att sjelf bestämma priset å sine tillverkningar eller sitt arbets biträde; men som ett dylikt åliggande för Handtverkare altid existerat, och äfven finnes stadgadt i den gemla SkråOrdnirigen; så anse Utskotten denng anmärkning icke förtjena afseende. 7 §» I anledning af åtskilliga vid denna §. gjorde erinringar, få Utskotten förklara; att Utskotten anse det ingalunda öfverensstämmande hvarken med tidslynnet eller den större säkerhet, sorn i ett constitutios nelt Land hör finnas, att upplifva den genom Regeringens visa föranstaltande redan afskaffade bönhasjagten och hlisvisjtationer till upptäckande af obehöfiges intrång i handtverkerierne; att, hvad uttrycket: tigande Vederbörande Fisca/er, hvilkas både rättighet och pligt det är etc, 3 beträffar, Utskotten ej kunna förena sig i föreställningen om ölverflödighetea af ordet ratu tighetemedan derigenom synes tiilkäcnagifvas en frihet för Fiscaler att vägra sitt biträde, då det till beslag af förmente oJofi lige handfverkeyivaror äskås, —- en frihet. Sorn då tvekan om d^ras rätta egenskap hos dem uppstår, icke synes bora vara dem betagen, så vida, vid beslagets möjliga ogillande, BasJagaren, enligt hvad här jämväl blifvit stadgam, är underkastad ansvar; att LtigUtskottets Bet dukanden. 171 Utskotten deremot finna, det, i fall den anhållne varan eller arbetsämpet dertill är annor
Det är detta: han skall bli en af flocken! Och jag afskyr dem, dessa frasradikaler, denna njutningslystna hop, som skränar om att ”folket” knotar, och som icke känner folket så mycket som mina gamla skor. Öfver dem borde det komma först, öfver dem och deras fräcka lögner. De skria om jemlikhet och dra sig för ”simpla” bekantskaper. Hela deras egen lifsuppfattning protesterar mot deras proklamerade teorier. ”Den tjenande brodern” – ha, ha, ha, – ja han får nog fortfarande tjena.205 Hvar fins denna hänsynslöshet i handling, som är enda tecknet på att hänsynslösheten i ord är värd aktning? Nej, jag hör icke till deras läger. Jag hör icke till något läger alls. Ty jag är rödare än de rödaste, jag är en plebej, en af de simpla, som de förakta. Fast de låtsa sig föra deras talan. Jag är tio gånger mer demokrat än de, ty jag hatar dem, emedan de äro aristokrater. Men jag vill icke skräna som de. Jag hatar förfiningen hos dem som stå högre än jag, och jag vämjes vid råheten hos dem som äro under mig. Derför är jag ensam. Men i råheten fins det åtminstone sanning. Förfiningen är lögn, – lögn alltigenom. Åh om jag hade kraft nog att bryta in i denna frisinnade liga, som proklamerar en lära med munnen och en annan med sina gerningar! Hå – der hade vi knuten! Det är harm. Men det är icke den rättfärdiges harm – tro aldrig det! – det är blott den fattiges. Och så fins det verkligen inte mer. Ingenting annat än min skygga önskan att en del af detta icke vore sant. Kjøbenhavn, d. 8 Sept. 85. Kære Hr Lundegård! Jeg har idag modtaget paa engang Deres Brev og Deres Manuskript igennem Fru Horten. Jeg synes – ligesom de selv – at Artiklen ikke passer for et Dagblad, skønt jeg finder den velskreven og underholdende. I hvert Fald maatte jeg have rettet og slettet lidt.
Ank. till Exp.-Utäk. d. 25 Aug. 1854, kl. 7 e. m. Memorial., i anledning af ■verkställda omröstningar , angående åt ski/liga Bevillnings-frågor. Sedan de uti Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 22, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande några vid regleringen af Tulltaxan ännu icke afgjorda frågor, samt N:o 23, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående stämplade pappers-afgiften, afgifne förslag till voterings-propositioner, blifvit af samtlige Riks-Stånden godkände, har För - Stats-Utskottets Memorial, A7:o 555. 13 stärkta Stats-Utskottel, jemlikt 3'1 § Riksdags-ordningen, vid sammanträde denna dag anställt omröstning öfver förenämnde, så lydande, Propositioner: 4:a voteringen. (N:o 1 i Memorialet N:o 22). Den, som vill, att införsels-tullen å ”metaller, sammansatta: alla andra slag, oarbetade,” bestämmes till 16 R:dr 32 sk. skeppund stapelstadsvigt, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, bibehålles härå gällande införsels-tull, 33 R:dr 16 sk. per skeppund stapelstads-vigt. Voteringen har utfallit med 91 Ja och 28 Nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. 2:a voteringen. (N:o 2 i Memorialet N:o 22). Den, sorn bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända, förslag att oförändradt bibehålla gällande Tulltaxas bestämmelser i afseende på utförsels-tullen å sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner
Varnande R. o. Ad. för att hellre vilja öka allmänna bevillningen än att bibehålla salttullen, nödgas jag instämma med Gr. Hamilton. Frih. Klinckowström: Med anledning af den utaf Frih. Den 25 April f. m. 487 af Ugglas meddelade »varning» emot höjande af den allmänna bevillningen, anser jag mig böra »varna» Hr Frihm för att tro, att icke i allt fall den allmänna bevillningen måste höjas, om vi, utan att låna, skola kunna bestrida Statsverkets utgifter, — oafsedt utgifterna för jernvägsbyggnader. Gr. Mörner: För min del anser jag dessa »varningar» och förespeglingar ganska olyckliga, och hoppas att man på dem icke fäster mera afseende än de förtjena. Den, som icke vill till ledstjerna för sitt handlingssätt taga hvad han anser rätt och billigt, utan söker skrämma genom förespeglingar om framtida vådor, tror jag går på origtig väg. Frih. Gripenstedt har i sitt anförande ordat om att göra rättvisa, och om vid något tillfälle det är skäl att göra rättvisa, så är det just nu, ty genom salttullens borttagande göres rättvisa åt hela Svenska folket. Jag har icke deltagit i diskussionen om öfriga delar af tullbetänkandet, emedan mina åsigter i flera hänseenden skiljt sig från dem, som här blifvit förfäktade, men i denna punkt har jag ansett mig uppmanad att, så vidt på mig kunnat bero. söka understödja Utsk:ts framställning. Jag tror, att densamma innefattar en början till verklig rättvisa, då jag deremot icke kunnat inse hvad rättvisa ligger deri, att man förskaffar oss vin och tryffel och sidentyger till billigt pris. Då vi komma längre fram i detta Betänk., kan det blifva illfälle att, om man befarar brist i tullinkomsterna, — i hvilket afseende General-tuildirektören dock sökt lugna oss, — förhöja tullen på en artikel, som dertill är ganska lämplig, nemligen tobak. Kunde man fördyra denna artikel, så att man sluppe att se nästan hvarje trasvarg med cigarr i munnen, kunde sådant vara ganska önskligt.
Hvarken bemälte Gr. eller jag hafva satt i fråga någon öfverflyIlning af rättigheten att i förevar, fall bestämma från K:s Bef:h:de, vare sig till Häradsrätt eller någon annan auktoritet, ulan hafva vi begge önskat att K:s Bef:h:de måtte bibehålla samma funktion i afseende af skjutsningsbestyret, som denna myndighet hittills utöfvat. Beträffande åter Hr Hjärnes yttrande om svårigheten att närmare reglera i afseende å detta förhållande, vågar jag att Rista npmärksamheten derpå, att något ytterligare reglementerande icke behöfves än hvad som redan finnes föreskrifvet i författningen, endast densamma göres tydligare. Författn. föreskrifva1 nemi. att någon större tunga hvad del hästantal som skall tillhandahållas angår, icke får föreskrifvas entreprenörerne än hvad tillförene varit förhållandet: men detta stadgande är icke nog tydligt i författningen uttryckt och denna obetydlighet har gifvit anledn. till missbruk, dem jag förut påpekat. Man behöfver således ej annat än förtydliga författnm och då är, utan något ytterligare reglementerande, vunnet hvad sorn i detta fall behöfves, hvarföre jag förnyar min vördsamma begäran om återremiss. Hr Hjärne: Jag har redan i mitt första yttrande instämt med Gr. Sparre i grunden för hvad han anfört, men har ej sedermera hört honom hafva uptagit de skäl jag framställde mot möjligheten att tillämpa denna åsigt. Om meningen vore att man skulle i en underd. skrifvelse begära, det Konungen täcktes förständiga Dess Bef:h:de alt icke förfara strängt med entreprenörerne vid blifvande entreprenad-auktioner, så får jag erinra att något sådant redan förut finnes föreskrifvet. Författningens anda går ut derpå, att entreprenader må kunna åstadkommas; och då Konungen updragit åt Sine Befdnde att härtill medverka, sä anser jag det vara olämpligt att iterera en sådan föreskrift. Det är visserligen sannt att berörde föreskrift är mycket generel, men det kan icke bjelpas.