Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får alltså, instämmande i det kostnadsförslag och öfriga detaljbeskrifning, som åtföljer en motion i samma ämne, hvilken blifvit väckt inom Hedervärda Bonde-Ståndet, anhålla: det Motioner hos Ridderskapet ock Adeln 1865. N:o 124. 249 det Rikets Ständer, för omläggning af landsvägen emellan gästgifvaregårdarne Serarp och Hvetlanda i Östra härad af Jönköpings län, behagade bevilja ett oafkortadt anslag af 61,000 Riksdaler Riksmynt. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 15 November 1865. Fr. af Pontin. Af Grefve Mörner, Carl, om -pension åt Provincial-läkaren, Doktor David Billengrens enka, Fredrika Wilhelmina Billengren, född Dahlberg. Då framlidne Provincial-läkaren i Sunnerbo härad af Kronobergs län, Doktor David Billengren, som i nära 30 års tid med sällsynt nit och skicklighet förvaltat provinical-läkaretjensten derstädes, samt derunder uppoffrat mycken tid och möda i kommunala bestyr, efterlemnat enka och irenne oförsörjda barn, en dotter och tvänne söner, i knappa vilkor, tvekar jag ej att hos Rikets nu församlade Ständer på det högsta förorda den i lifstiden verksamme mannens efterlefvande enka, Fru Fredrika Wilhelmina Billengren, född Dahlberg, till en årlig pension på stat, hvars belopp jag torde få föreslå till 300 R:dr. Med biläggande af nödiga handlingar, anhåller jag att denna min motion må varda till Stats-Utskottet remitterad. Stockholm den 15 November 4865. Carl Mörner. Bih. till R. St. Af Herr Nisbeth, Adolf Fredrik Hugo, rörande musikoch sånglärares vid elementarläroverken lönevilkor och pensionering.
Hör, f ader J an, har j ag inte tjent er nu i sju runda år ärligt och redligt, så att ni vari t nöj d med mej? Jo, det behöfver du fol l inte fråge. Du h ar tj ent mej s å trog et och besk edligt, att jag inte vet, hur j ag ska kunne löne dej nock för allt. Åh, det är inte så svårt för er heller. Om ni mins, så sa' ni i förårs, då Ri k-Ola i Gyllby kom hi t och ville städje mej te dräng, att om j ag inte flytta' if rå er, u tan hjelpte er på gammeldag era med torpe, så skull' jag få Anna te h ustru, och ni skull' tal e ve Patron på herrgåln, att j ag feck öfverta torpe, när ni inte o rka' med te sköte det länger. Ja, det s a' jag och det ska jag hålle ord med ock, om Gud vill. Jan. Anders. Jan. Anders. Nu har jag tj ent i sju år för Anna, som det står i bibl a om den gudsmannen J akob, att h an tj ente i sju år för Rachel , och då tycker jag just, att jag kan få henne ock . ( m e d n e d s l a g e n t o n ) Men det värste är, hon säjer, att hon bl ankt inte vill ha mej . Käre Anna, jag har allt räknat på, att du och Anders skulle bli ett h jonelag. Jag är gammel och skröplig och kan inte begäre, att Anders ska sköte alle to rpers ysslera för bare dränglöna. Derför vor' det så bra, om ni gifte er och satte er ner h är, så kunde jag och Annika få stanne qvar när er och slippe g å if rå to rpe. Jag k an inte begripe, hvad du skull' ha imot Anders; han är ju en så bra och duktig karl , som nånsin kan finnes. Eller hvad? Jo, gubev ars, jag vet inte mång a, som ä' så bra som han. Men inte k an jag hj elpa ändå, att j ag inte orkar ha tycke för honom. Men du får lof tänke på att bli försörjd, Anna.
Jag kan ej absolut försvara henne mot denna beskyllning, då mina undersökningar af bemälda intressanta fjäderfä hittills uteslutande omfattat hennes kroppsliga egenskaper, hvilka jag alltid funnit förträffliga, så framt ej ålderdomskrämpor och för klen diet öfvat sin manliga inverkan. Men jag vill erinra om att, ifall gåsen ej själf är ett snille, så bar hon dock bidragit till alstrandet af oräkneliga snilleverk. Frukterna af vetenskapsmännens trägna forskningar och alstren af skaldernas glödande inspiration hafva under århundraden måst flyta genom samma kanal, innan de kunnat blifva allmänhetens egendom, och denna kanal har varit vingpennan af en gås. Det har flutit många dumheter genom den kanalen också — bevars, det har det visst. Kanske det är därför man påstår, att gåsen är dum? I så fall vill jag fråga, om det skrifves mindre med dumheter nu, sedan man börjat begagna stålpennor. Tror knappast det. * * * På tal om gäss kan jag ej underlåta att berätta en sorglustig historia, som kanske skall kunna framlocka ett leende hos någon bekymrad husmoder, dä hon går och grämer sig öfver, att gåsen ej vill stekas nog fort. Den låter så här På en större landtegendom i Skåne, där man hade en stor gåsbesättning, fanns det också bränneri, och det var ej ovanligt att gässen smorde kräset med diverse affall från bränneriet. En dag hade några kannor s. k. spillbränvin blifvit sä förorenadt, att man slog ut det i rännstenen utanför bränneriet. Gässen hade nyss gjort sig ett godt mål och behöfde någonting att dricka. Sina mindre propra vanor trogna gingo de till rännstenen och sågo med belåtenhet, att den stod bräddfull. » Kak, kak, kak, märkvärdigt vatten det här » sade den äldste gåskarlen. » Det rafflar så skönt i halsen. » » Kak, kak, kak, tycker så med » sa ' äldsta gåsmamman. Och ögonblickligen stod hela gåsflocken i militärisk ordning uppradad efter rännstenen, hufvudena doppades i vätskan, halsarna höjdes och näbbarna klapprade i bestämd takt.
Då jag emedlertid, särdeles i hvad som angår frågan om penningeverket, funnit mycken skiljaktighet mellan Utskottets tankar och Pierr Ordförandens, och denna del är för tillfä-let den vigtigaste, yrkar jag för min del så mycket mindre någon återremiss af Utskottets Betänkande, som mitt egentliga föremål varit, att i Höglofh Ridderskapets och Adelns protocoll finna ett rum för mina enskilta tankar i dessa ämnen , utan att våga hoppas någon sådan allmännare uppmärksamhet derå, som till ett derutöfver sträckt afseende skulle föranleda. Grefve Mörner, Carl Stellan, uppläste ett så lydande Dictamen: Särskildta Utskottet har, uti sitt till Riksens Högh Ständer afgifna Betänkande, föreslagit Be - Den 28 Juni. villnings läggande på Caffeconsumtion; men då BevillningsUtskottet redan författat Bevillningsprojectet, för att, inom få dagar, till Riksens HögloflStänders beprötvande öfverlemnas, får jag äran tillkännagifva, det Utskottet troligen nu mera ej kan göra någon rubbning uti sin, med lika så mycken omtanka sorn besvär uppgjorda plan. Skulle deremot Riksens Högloft Ständer ej gilla projectet, utan fastställa andra grunder, då först lärer Särskildta Utskottets gjorda framställning komma i öfvervägande. Under öfverläggningarna inom BevillningsUtskottet har likväl samma fråga förevarit; men som Ledamöternas pluralitet hyst den öfvertygelse , att Bevillning på Caffeconsumtion ej verkar till mindskning i import af denna öfverflödsvara, utan blott leder till en ojemn beskattning medborgare imellan, har L iskottet ej tilltrott sig böra föreslå detta beskattningssätt.
l:o 3 affeenbe på eparteriitg af rättegångéffrifter oep aitbra panblingar, ptoilfa ttrib publifa rnerf, embetéfläden eder anbra ntpnbigpeter ittgiftvaö eder ttpptoifaö, 5 fantt bomar, utftag, refolutioner od) anbra fjanblingar, forn berifrått utfärbaö, l)äitföraö befja werf od) mtmbigfjeter titt fötjanbe tre afbelningar, nämligen: $örfta Slfbelningen. £)fwerflåtf)ållare Stebje ^tfbelniitgen. ©tatébepartementö*, 3uflitiereoijtonö 2öib befa nu uppräfnabe werf, embetdfläHen od) mpitbigfyeter ffola alla f)anb* lingar, unbet Ijwab benämning font Ijetfl, od) Ijwilfa ej finnad l)är neban eller färffilbt i benna författning omförmälba, d)arteraö, för Ifwarje arf, forn följer: 6 ftaitblittgot, font tnlcmtiaö: ©ebnftioitcr ocp Äontrabcbuftioncr. Stia. ^rta. |>nnblingor, font ittgifroaé: 0täntningar, Äonftitutorialer od) Sörorbttattbett .. — 25 öre. — 50 öre. 2 rbr 25 öre. ©omar, Utflag od) 9lefolutioitcr . — 25 öre. — 50 öre. 2 rbr 25 öre. Sida attbra, äfroettfont afffrifter — 25 öre. — so öre. — 50 öre. 2:o Söljanbe ffrifter od) l)aublingar d)arterad utan förättbrtttg, tid neban|Mettbe belopp, nämligen: bilbref 33otgarebref (burffapéafgifteit till JBabftetta Ärigöntanöfjitöfafia in
Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i3 sistlidne Augusti under N:o 62 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af yrkad försäljning af en hemmanet Tofta förut tillhörig Skog m.m. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel, anförde skriftligen: Herr af Akrells första och af Utskottet afslagna motion hade för ändamål alt med Tofta hemman återförena Adelsö Kronopark, hvilken förmentes icke hade bordt skiljas ifrån nämnde hemman. Denna fråga, afgjord i administratif väg, hade redan för flere är tillhakars blifvit af Konungen afslagen, sedan KammarCollegium blifvit bordt, samt Adelsö Kronopark, likasom tillförene, ansedd såsom Drottningholms Kungsgårds tillhörighet. Uti sin förnyade motion har Herr af Akrell föreslagit, och Utskotten tillstyrkt, att Adelsö Kronopark skulle på auction för - i68 Den 7 Sep tein ber f. m. säljas, till Statens större nytta. Denna vändning i saken är endast ett försök att på denna väg åtkomma hvad på laglig väg redan blifvit afslaget; ty del är gifvit, attén auction, der endast Tofta och Stenby hemman kunna concurrera, och optionsrätten är lempad åt Tofta, vore alt åt sistnämnde hemmansägares godtfinnande öfverlåta köpesummans fastställande, och således endast en fictiv auction. Deremot synes på intet ställe Utskott ten hafva ihogkommät, att Adelsö Kronopark är en Drottningholms Lustslotts tillhörighet, hvarifrån dess behof af vedbrand, stängsel m. m. bör upphämtas; och det förundrar mig i sanning att Utskotten kunnat företaga sig, att så fritt disponera öfvep Kungsgårdens lägenheter, utan att åtminstone anvisa densamma en motsvarande ersättning. Jag kan ej heller föreställa mig, att det är Ständers sak, att gå in i pröfning om Kungsgårdarnes inre administrativa angelägenheter, eller att mål af dylik beskaffenhet kunna ens komma under Ständers pröfning.
Då grundlagen i hvarje fall efter ordalydelsen skall tolkas, och den siste värde talaren syntes vilja härleda den slutsats, hvartill han kommit, från grundlagens mening, så anhåller jag alt få citera början utaf 71 §:ri Reg.Ftn, hvilken säger: ”Yppar sig skiljaktighet ibland flera af RiksSt:n, om dessa grunder, sätten af deras tillämpning och bevillningens fördelning, till utgörande” &c. Intetdera af de här uppräknade fallen förekommer uti närvar. fråga, och då lärer den omständigheten, att någon ränteförlust kan uppkomma för dem, som skola erlägga be v i 11 — ningen, om den förskottsvis erlägges, icke innefatta grundadt skäl för sakens hänvisande till afgörande i förstärkta Utsk. Jag är således af deras mening, som anse voter;s-propos:n vara stridande mot grundlagen, och anhåller derföre om afslag å densamma. Frih. Cederström: Då fråga icke är om någon afgift, som något enskildt Stånd vill sig undandraga, utan endast om tiden, då en bestämd afgift skall erläggasj, och bestämmandet af denna tid är en administrativ fråga, samt 3:ne Stånd afgjort den saken, hvarom vi således äga ett R. St:s beslut, så lärer någon votering i förstärkt StatsUtsk. i det hänseendet icke böla ifrågaställas. Till stöd för denna åsigt, anhåller jag att få uppläsa utaf 695:11 Reg.- F:n hvad som till detta fall äger tillämpning. Der står nemi.: ”Uppstår antingen hos R. Sl:s plena gemensamt, eller något uti RiksSttn, betänkligheter att antaga hvad SlatsUtsk. tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eller bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksg.conl:s utgifter och inkomster hö rer, eller grunderna för Riksg.conhs styrelse och förvaltning, då böra de skäl anföras, på hvilka sådana betänkligheter sig stödja, samt meddelas StatsUtsk., som derefter tage ärendet under ytterligare öfvervägande.
Detta är det enda jag mot denna punkt liar att erinra; meri då jag tror att enklare utvägar gifvas än den al Utsk:t föreslagna, tager jag mig friheten anhålla om en så formulerad återremiss: alt R. St:r i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, att 2:dra kap. 1:sta §:n skriltesstadgan, sådan den lyder elter K. Kungörelsen den 9 Juni 1832, må erhålla följande förändrade lydelse: Ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte, eller annan landtmäterilörrättuing skall inlemnas till K. M:s Beflude. Angår förrättningen blott sökandens rätt, ntfärde K. Beflude genast förordnande för den af sökanden föreslagna landtmätaren, der denne, enligt hvad särskildt är fiireskrifvet, eger landtmäterigöromål på eget ansvar lörräIta, och annat hinder emot ansökningen ej möter. — Omfattar ansökningen deremot förrättning, hvarvid fleres rätt kommer i fråga, lörordne Konungens Beflude ibland så beskaffade förrättningsmän den, han skäligt finnér; såframt icke samtlige delegare uti ansökningen omfattande förrättning uttalat deras önskan i afseende å viss förrättningsmän; då denne vid sådant förhållande bör af Konungens Beflude lörordnas, så vidt inga hinder deremot möta. Gr. Taube: Det förslag, Gr. Anckarsvärd nu framställt, kan jag icke biträda, och jag anser att landlmäteri-korpsen, genom ett bifall till förslaget, långt ifrån att erhålla någon lyftning, tvertom skulle ytterligare nedsättas. Jag har alltid utgått från den åsigt, att landtmätaren bör vara en sjelfständig tjensteman. Detta åter är något, som icke låter sig förena med den makt, som skulle tilldelas Konungens Beflude, att efter sin åsigt om personens lämplighet utfärda förordnande för honom. Klart är, att, då en lönlös tjensteman icke har annat att lefva utaf än sitt arbete, han mäste vara mån att erhålla förrättningar.
Rådstufvu-ltätt, i anledning af framställda förslag angående bestämmande af viss tid för doms afkunnande i sådan Rätt: B. V. 331, 353, A. 353, E. 581. — R — 223 Råfelt, Anton, dess yttrande: I. 239. Rålamb, Friherre Sigfrid, dess yttrande: lil. 557. Räkningar å tryckning och häftning af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, angående acceptering, efter Riksdagens slut. af sådane: B. VII. 391, 392, A. 392. Ränta, i anledning af väckta motioner angående förändring af lasens stadgande derom: B. VI. Ränte-Kammaren, i anledning af väckt motion om sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbets-ordningar, att de större utgifterna derstädes komma att bestridas genom anvisningar å Kongl. —: B. lil. 59, 86, 163, A. 167; E. IV. 85. Ränte-persedeln »hö», i anledning af väckt motion om annat sätt för utgörande af nämnde ränte-persedel inom WesterNorrlands län: B. V. 81, 229, 254, A. 254. Räntor, indelade, och tionde, i fråga om deras uppbärande och redovisande af Kronans uppbördsman, m. m.: B. II. 521; lil. 47, 61, A. 83, 85, B. 629, 634, A. 634. Räpperda Annegården JYi 9 j mantal, Räpperda Källsgården M 3 T's mantal samt Ufvanäs Westergården ^ mantal, anslagna till bosta le åt Länsmannen i tredje distriktet af Westra Härad i Jönköpings Län, angående utbyte af dessa hemmansdelar mot krono-skatte kavalleri-augmenls-hemmanet ^ mantal Jl? 3 Hultsjö Bergagården: I. 47, R. 49; B. II. 520; lil. 47, A. 47, E. 230.
Canal öppnade seglation bereda en lifltgare handel och varuomsättning på Mälarens och Hjelmarens stränder har Kongl. Majit förklarat farten genom nämnde Canal fri och obehindrad , så att alla inhemska fartyg, som genom Canalert ingått’, kunna i hvilken Stad som hälst vid be* Konungens Nåd. Berättelse. 63 torde insjöar lossa sina laddningar och intaga last af alla slags varor för att dermed under efterlefnad af de för en sådan inrikes fart i allmänhet gällande föreskrifter , genom Canalen återgå till sina bestämmelseorter. Vägarbetet i Jemtland har blifvit med den drift och framgång fullfoljdt, att vägen genom nämnde Province till Norrige, innefattande en sträcka af 16,415! famnar fast mark och 3,60g famnar kafvelbroar å den norra, samt 12,5:9 famnar fast väg och 3,565 famnar kafvelbroar å den södra linien blifvit fullbordad; hvarjemte en ny väg blifvit anlagd ifrån Toftedahls Kyrka på Dalsland till Högsundet vid Norrska Riksgränsen: så att cornmunicationerne med Norrige blifvit i betydlig mån lättade. KonglMaj:t som icke utan föregången öfverläggning med Rikets Ständer, velat slutligen afgöra frågan om en vidsträcktare näringsfrihet, har emedlertid förbudit den så kallade jagningen efter personer, som ansågos obehörigen sysselsätta sig med något handtverk, och förordnat att påståenden derom skola vid Domstolarne anmälas och pröfvas, hvarjemte enligt Kongl. Majils Nådiga befallning de förslag till förnyade Författningar örn handel och handtverkerier, som en af Kongl. Maj:t i Nåder förordnad Commité utarbetat blifvit genom trycket allmänna gjorda till ytterligare upplysning i ett ämne, der många stridiga äsigter och interessen förekom ma. Då Kongl. Maj:t för det närvarande funnit betänkligt, att helt och hållet upphäfva inrikes bevakningen vid vissa städer och orter, så be - 64 Konungens Nåd.
Den omständigheten, att de skulle utses från det egentliga »äringsidkande borgerskapets klasser, utmärker, att redan då vården om kommunens angelägenheter ansågs uteslutande tillhöra borgerskapets en åsigt, sorn likväl numera icke vore förenlig med grunderna för detta förslag. Emellertid torde först de skäl böra anföras, på kvilka Committerade ansett denna institution, ehuru med förändrad ställning, böra i bredd med stadsfullmägtige bibehållas. Det ville synas, som skulle den blifva öfverflödig, då beslutanderätten komme att öfvergå till stadsfullmägtige eller till allmän rådstuga, hvilkas sammankallande på gifua anledningar när som helst kunde ega rum. Men emellan den verksamhet, som pröfvar, och den, som samlar och väcker ärenden och frågor till pröfning och afgörande, är redan skilnaden icke obetydlig. Väl skulle denna sednare verksamhet äfven tillhöra Magistraten; men kommunen kan ej annat än vinna uppå, att samma verksamhet äfven får af andra dess ombud utöfvas. Hvad sorn på deri ena sidan kunde förbises kan på den andra ihågkommas och leda till goda beslut. Och vidare, likasom hittills, mäste det ock hädanefter anses vara nyttigt, att i fråga om de förvaltningsoch verkställighetsåtgärder, som Magistraten åligga, bereda den tillfälle att få samråda med en delegation af den beslutande myndigheten inom kommunen, helst sådant vid dessa åtgärders utförande mäste medföra större säkerhet och fasthet. Åtskilliga ärenden kunna ock vara af beskaffenhet, att de åt Stadsnämnden till handläggning väl må kunna anförtros, utan att den större representation, som består af stadsfullmägtige, derför skäligen behöfde sammankallas; och då det ligger i naturen af den förvaltning, som i stadskommunerna förekommer, att ett särskildt anslag för oförutsedda behof måste vara att tillgå, öfverensstämmer det ock med kommunalförfattningens anda, alt anordningarne derpå pröfvas af representationens ombud; gällande dessa omständigheter i ännu större mån om städer, der stadsfullmägtige icke blifvit införda.
Vidare förekommer uti Committerades förslag. 10:0 Att Pensions-råttigheten skulle vidtaga, når 60 lefnadsår åro fylde, och derunder tillbragte 30 år i Statens tjenst, hvil - Stats-Utskottets Betänkatiden» ^85 hvilka senare, från och med inträdet i tjenst, finge beräknas utan afseende derpå, når Ion erhålles, men afgiften åter komme att ovillkorligen vidtaga med lons uppbärande. Efter 55 lefnadsår, med nämnde tjenstetid af 30 år, skulle dock afsked kunna tagas med bibehållande af Pensions - rättigheten , sorn , då afgiften vidare under de följande fern åren erlades, skulle, efter uppnådd fullårighet, medföra pension. Den, som sä sent inträdde i Statens tjenst, att, vid den antagne lefnadsåldern, ej vore tillbragt den utsatte tjenstetiden., finge för de bristande åren erlägga afgift; men, i hvad fall som heldst, skola femton effective tjenstår utgöra minimum för rättigheten till Pension och minst 3:ne år vara tillbragte i activ tjenstgöring inom den Glass, deruti Pension erhölles, samt Pensionairen eljest hänföras till den lägre Class, han förut tillhörde. För dem åter, som qvarblifva i allmän tjenst till fylda 70 år, komme Pensionen att okas med femtio procent. fade Sami. <7 86 Stat s-Ut skottets Betänkandeh. liro Att för öfrigt jemväl skulle* genom denna inrättning, beredas underhåll äfven för sådane Tjenstemän, hvilka fåre den hår antagne lefnads-och tjenstetiden, som till full Pension berättigade, befinnas oformogne, att med det allmännas tjenst fortfara och ej kunna såsom enskildte sig sjelfve försörja; hvartill Committerade ock föreslagit visse grunder och föreskrifter, som i det reglementariska vid denna inrättning komme att iagttagas; och i£:o
Så der adjö med dig! Då Hanna var utom dörren blef hon ropad tillbaka. Vänta, Hannibal, jag tror ändå att min druftörst hör till de „själsaffectioner“, som stå under viljans inflytande. Ergo kan jag beherska den; ergo vill jag beherska den. Lägg femtislanten tillbaka. Den kan göra mera nytta i fattigsparbössan, än i min snåla mage. Hanna lydde skrattande och satte sig åter på sin förra plats. I detsamma kom Bengt in med röda öron och bärande sin paletå på armen. Nå, gunstig junker, hvad har du haft för dig i dag? frågade Bella och vinkade honom till sig. Hejdat skenande hästar, svarade Bengt lakoniskt. Flickorna satte upp så förvånande miner, att han måste skratta. Det är dagens sanning, bedyrade han. Jag kom gående längs Salutorget ungefär vid palatset, då jag såg en häst med kursläde komma i ursinnig fart rakt emot mig. Kusken skrek och höll emot och inne i kuren jemrade sig någon. Det såg ut att bära rakt ned i Skatudds-kanalen. Jag hade ej annat val än att rusa fram och sträcka min uppspända paraply emot hästen, som deraf blef så häpen att han tvärstannade. Men af farten slängde släden i detsamma omkull och kusken kom under. Några personer kommo till hjelp, och vi fingo hästen urspänd och kusken upphjelpt. Hvarken han eller fruntimret inne i kuren hade skadat sig. Men då jag skulle lyfta upp släden, ref jag denna duktiga lucka på min paletåärm. Vill Hanna kamrat hjelpa mig att stoppa den? Hjelpa! skrattade Hanna. Du menar, att vi turvis skulle taga ett stygn. Nej, gif hit, nog reder jag mig utan din hjelp. Bengt lemnade henne rocken, och hon beredde sig att reparera skadan. Men, Bentu, hviskade Bella skälmaktigt från sängen, hvem var det, som härom dagen bedyrade, att han aldrig skulle låta en qvinna hjelpa sig med något, som han kunde göra sjelf? Bengt funderade. Nog lär det väl ha varit jag. Och strumpor har jag stoppat i mina dar, men aldrig rockar. Men det måste väl duga, tänker jag.
Comiterade ansågo då, efter ifrån orten infordrade nödiga upplysningar och rättelser, att tabeller öfver den gamla provinsen Upland , bestående af hela Upsala län och en del af Stockholms län, borde i ett sammanhang uppgöras, emedan grunderna för räntorna inom hela denna provins voro desamma; och sedan comiterade hade utarbetat dessa tabeller, hvilka, såsom jag vill minnas, voro 16 å 18 st., utvisande alla förhållanden, så väl i afseende på de ordinarieoch extra-ordinarie-räntorna, som i afseende på indelningsverket, afgåfvo i slutet af år i833, något före riksdagen, comiterade deras und. utlåtande, hemställande till K. M., huruvida icke, på sätt comiterade ansågo, sådana tabeller öfver alla Rikets provinser borde uppgöras, och att förslag om skattejemkning derförinnan vore för tidigt, emedan man borde känna verkliga förhållandet, innan man bedömde, hurudant det borde blifva; hvarjemte comiterade yttrade, att de för sin del trodde den uppställning, som de antagit för arbetet, vara ändamålsenlig och tillräckligt fullständig för att lemna alla de upplysningar, som Ko - Den 5 Februari. nnng och Ständer kunde anse nödiga ; samt slutligen , att comi terade ansågo sig icke böra fortsätta med detta arbete, innan de inhemtat, om Konungen gillade den uppställning, sorn framlemnades. I sammanhang dermed beslöto comiterade alt låta trycka iooo exemplar af sitt utlåtande och bilägga de 2:ne betydligaste tabellerna, hvaremot tryckningen af de öfriga ansågs alltför kostsam. Detta betänkande ingick, som sagdt är, år 1833 till Finance-expedition, och ännu i denna stund, då redan fulla 6 år efter betänkandets afgifvande förflutit, saknar jag, i egenskap af comi teens ordför. ett svar derpå. Detta har varit orsaken, hvarföre ingenting vidare af comite'en blifvit i saken tillgjordt. Enskildt har jag visserligen hos Föredraganden af financeurendena påmint ora angelägenheten af ett svar, men något sådant har icke kommit. Detta är all den upplysning, jag för närvar, ur minnet kan i saken lemna.