Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets Memorial, III s 307, gill. af PresteStåndet, IX 3. s 184, af BorgareStåndet, IX 3. s 188, af BondeStåndet, ix 3. s 193. — med föreslagen ändring af 68 §. i; Constit. Utskottets Memorial, III s 73, 74» gillaf Adeln, IX s 216, af BorgareStåndet, IX s 218, af BondeStåndet, IX s 220, af PresteStåndet, IX s 229. —- — med föreslaget tillägg i 79 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 81, 82, gill. af PresteStåndet, IX s 2^2, af BorgareStåndet, ix s 246. och Piegeiingsformen, om mindre ändringar af, föranledde af det inom Utskotten införda Omröstningssätt; Constit. Utskottets Memorial, III s 245 —247, gill. af BondeStåndet, IX s 1060, af Adeln, IX s 1067, af PresteStåndet, ix s 1071, af BorgareStåndet, ix s 1073. —- ärendernas skyndsammare gång, om Grundlagsändringar till befordrande af; Constit. Utskottets Memorial, III s 327 *49 — 233, gill. af PresteStåndet, IX s 943, af BondeStåndet, IX s 974» återrem. af Adeln, IX s 1010. Ytterligare Utlåtande, III s 254— 256, gill. af PresteStåndet, IX s ii63, afBorgareStåndet, IX s 1167, af BondeStåndet, IX s 1171, af Adeln, IX s 1175. Riksgälden, gamla, II s 375 — 378.
På grund häraf och med hänsigt till hvad här ofvan blifvit yttradt, angående tomtinnehafvarnes i Majorna rätt till ■skattelösen, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall till hvad Kongl. Maj:t föreslagit, måtte StatsUtskottets Utlåtande N:o 73. 9 måtte för deras del medgifva, att till Göteborgs stad för ofvanberörda ändamål må upplåtas gamla Elfsborgs kungsladugård, jemte dertill hörande, icke skatteförsålda lägenheter, med undantag af den mark, tillsammans utgörande 88 tunnland 14 '%o kappland, som Kronan för eget behof sig förbehållit, samt staden berättigas att uppbära och disponera de grundlegor, arrenden och andra afgifter, hvilka af såväl de skatteförsålda som öfriga lägenheterna erläggas, dock utan inskränkning i den rätt, som, på grund af Kongl. Brefvet den 14 November 1854, tillkommer innehafvare af ännu icke skatteförsålda lägenheter i Carl Johans församling att desamma till skatte lösa, samt med rättighet för Kronan att fortfara ndeuppbära de inflytande skatteköpeskillingarne för sådana lägenheter, hvilka, enligt högstberörda nådiga Bref, kunna, i den mån ansökningar derom inkomma, till skatte försäljas, äfvensom med förbindelse för staden att i den ordning Kongl. Maj:t vid ärendets slutliga pröfning kan finna skäligt fastställa, årligen utbetala 12,000 R:dr, motsvarande i jemnadt tal den inkomst, som af lägenheterna på sednare tiden tillfallit dels Landshöfdingen i länet, dels landshöfdinge-löneregleringsfonden, samt slutligen under förbehåll att den till en del af Slottsskogs-lägenheterna hörande dugliga skog bibehålies för att till parkanläggning för staden användas. Stockholm den 24 April 1866. Reservation: Af Riksdagsfullmägtigen Carl Ifvarsson från Hallands län: ”Sorn meningarne med skäl kunna vara delade om huruvida eller i hvad mån Staten rättvisligen bör understödja det obestridligen ändamålsenliga syftemålet, nemligen Carl Johans församlings förening med staden Göteborg, anser jag att
Men mors låga röst är ett behagligt ackompanjemang till behagliga tankar, han lämnar pilgrimen hjärtlöst i röfvarehänder och beger sig själf ut i höstluften, bara några tiotal steg från gården, emedan han ofrivilligt vet med sig att han gör sin mor ledsen. Där står han nu i inbillningen med sina nya jaktstöflar och vågar icke gå längre. Tätt ofvanför sängen hänger hans nya dubbelbössa och sträcker sin blankpolerade kolf med mattare träskulpturer lockande ned emot honom. Hans magra händer famla på täcket, och plötsligt för han dem upp mot bössan och ger kolfven i smyg en blyg smekning, som hans mor icke observerar. Omkring bössan hänger hela hans jaktattiralj: signalhorn, patrongördel och jaktväska. Medan mor följer med pilgrimen utför Jordans floddal, arrangerar Evert jaktparti, och när den fromme mannen i kåpan slutligen knäböjer vid frälsarens graf, har Evert lekt att hundarna kommit haren på spåren. Mor läser högt pilgrimens vackra bön, och Evert spänner hanen på sin bössa i vild mordlust. Slutligen lägger hon med en suck boken ifrån sig, och Evert måste hålla inne sin ifver, så länge hon torkar febersvetten ur hans panna. Sedan går hon ut till sina göromål med en öm blick på sin son och en maning till honom att försöka sofva, men Evert står igen på post bakom rian och inbillar sig höra hundskallet. Det är inte inbillning längre, ... nej, han hör tydligt ... tyst! Han reser sig upp på armbågen, innan mor ännu hunnit stänga dörren. Jo, det är Atis som tjuter ... och nu stämmer Camilla in! Han sitter kapprak i sängen igen och lyssnar, så han kan spränga örhinnorna. Mycket rätt! Där gå bröderna ut på jakt! Han kunde just tro att de icke skulle försumma en jaktdag som den i dag. Han ser dem genom fönstret, stora bror i spetsen, John efter med hundarna kopplade. Och Evert, som inte får gå med! Se så, – nu släppa de hundarna lösa redan strax invid gården!
Cederströms uppmärksamhet derpå, alt den olägenhet, han nyss framställde, är lika stor för närvar., emedan redan nu finnas åtskilliga löner, hvarunder spanmål icke är beräknad, och andra, hvarunder sådan beräkning skall äga rum. Blefve nu spanmålen under sådana löner, som framdeles tillträdas, bestämd till ett oföränderligt pris, så kunde dessa löner ej anses annorlunda än såsom löner, hvarunder spanmål ej är beräknad, och skulle de genast till sitt fulla belopp utföras. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Instämmande helt och hållet i Hr von Troils yttrande och i det tillägg dervid, som Gr. Posse, i anledn. af Frih. Cederströms anmärka, framställt, afstår jag från vidare yttrande. Frih. Cederström: Att spanmålen måste vara inberäknad i qvartals-räkningarna synes deraf, att lönen skall ökas med en r:dr för hvarje tunna och således icke utföras annorlunda än förut. Men jag vill dock icke motsätta mig förslaget, emedan svårighet endast uppkommer i afseende på qvartals-förslagen, och det må gerna vara, efter man vill så hafva det. Hr Den i 3 Augusti. 4< Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då fråga endast är om det första momentet, nemi. om de embetsoell tjenstemän, som hädanefter tillträda sina löner; så kan jag icke annat än godkänna SlatsUtskrs förslag; och då Stats-cont., på sätt upplyst är, ansett den tillstyrkta förändringen såsom en lindring i besväret, samt K. M. i Dess framställning öfverleinnat saken till Ständernes bepröfvande; så synes mig, att R. o. Ad. kunde, utan all farhåga för möjligen inträffande misstag, bifalla detta moment. Vid det andra förekomma olika förhållanden, hvarom jag får tillfälle tala, då det framstallcs till afgörande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts i andra punkten framställda första förslag. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Utskts sednare förslag i samma punkt nu ålerstode att afgöra. Hr von Hartmansdorff:
Ilar gäldbundet bo, efter gäldenärens död, blifvit försatt i konkurstillstånd och liar bouppteckning icke derförinnan skett, eller har gäldenären aflidit, efter tillkännagivande utaf sitt obestånd, men före bouppteckningens verkställighet, gånge denna genast för sig, såsom i föregående artikel stadgas, och skola gäldenärens arfvingar vederbörligen kallas att dervid vara tillstädes. 482. Sysslomännen i hvarje konkursmassa åligge, alt, inom fjorton dagar efter deras tillträde af sysslomans-befatlningen eller deras bibehållande vid densamma, till domstolsreferenlen afgifva en summarisk berättelse eller redogörelse öfver konkursens synbara förhållanden, öfver de hufvudsakligaste orsakerne till och omständigheterne vid densamma, och öfver den karakter, den tyckes hafva. Denna berättelse, med referentens egel utlåtande beledsagad, vare denne pligtig alt utan dröjsmål till den offentliga åklagaren aflemna. Ilar berättelsen icke blifvit af sysslomännen inom stadgad tid till referenten afgifven, tillkännagifve denne sådant jemte orsakerne dertill för offentliga åklagaren. Offentliga åklagaremaktens tjenstemän stånde fritt, att inställa sig uti gäldenärens hemvist och bouppteckningen öfvervara; och håfve de jemväl, under hvarje tidpunkt af konkursen, magt att äska meddelande utaf alla handlingar, papper och böcker, som konkursen angå. 3:dje Sect. Om försäljning af konkursboets varor och öfriga lösegendom samt inkassering af boets fordringar. 484. Efter slutad uppteckning och värdering varde gäldbundna boels samtlige tillhörigheter i reda penningar, varor, fordringar, böcker, handlingar, samt gäldenärens husgeråd och annan hans lösa egendom, till sysslomännen öfverlemnade, hvilka, genom å boupptecknings-handlingen påtecknadt erkännande, derför ikläda sig ansvarighet. 485. Sysslomännen åligge, att, under domstolsreferentens tillsyn, fortfara med indrifvande af konkursboets fordringar. Bih. lill It. St. S Haft. 8 58 Kongl. Majus Nåd.
Halländska utsockne-frälset icke vore skyldigt till ordinarie rotering, hvarföre, för vinnande deraf, uppoffring från statens sida ansetts böra medgifvas, men icke egt sin grund deruti, att utsockne-frälset vore af sämre elier svagare beskaffenhet än kronooch skattejorden, någon ledning för nu ifrågakommande möjlig lindring uti förenämnde frälsejords rotering från ofvanberörde förhållande icke kunde hem tas; att, om lindring rnedgåfves bemälde fuilse, sådan äfven syntes böra ega rum för annan jord i Halland; att, då utsockne frälse-jorden ovilkorligen är skjddig till ordinarie rotering, lika med all annan detta onus underkastad jord i riket, samt följaktligen saknar ali i lag grundad rättighet att framför annan jord deruti blifva lindrad, deraf följer, alt den eftergift i voteringen, som kau blifva jordens egare tillerkänd, belt och hållet beror af godtfinnande, utan att någon bestämd grund för eftergiftens större eller mindre belopp kan uppgifvas; att, då kollegierna förmodade den åsyftade lindringen böra ega ruin uti sättet, hvarpå roleringen bör utgöras, kollegierna funnit sig böra i underdånighet tillstyrka, att, i händelse, i stället för prestation in natura, vakansafgift skall erläggas, densamma för utsockne frälsejorden i Halland, i anseende till dess i allmänhet svagare beskaffenhet, måtte bestämmas lil! delar af hvad i sådant afseende för hel rote i markegångstaxa» årligen upptages; hvaremot, om Kongl. Majit och Rikets Ständer besluta, det rotering skall presteras in natura, de af Halländska ulsocknc-frälsejorden uppkomna nya rotar, mätte sammansättas så, att 10 rotar prestera 9 båtsmän, efter den fördehtingsgrund, delegarne sjelfva emellan kan öfverenskommas, eller af Kongl. Majlis befallningshafvande fastställes, samt att, om åter den beslutade lindringen skall ske, genom förminskning af det nu bestämda rote-mantalet, det blott funnes en utväg tili utrönande, om och i hvad mån utsockne frälsejorden nu blifvit tyngre roterad, än den redan förut inroterade kronooch skattejorden, samt i följd deraf kunde böra komma i åtnjutande af lindring, den nemligen, alt en ny roteringsförrättning i nåder anbefalles, hvarvid behållen afkastning skulle antagas såsom roteringsgrund Kongl. Moj:ts Nåd.
^ — 14 §, angående det från sista Riksdag hvilande förslag till ändring af. I B. 499. II. A. 654. III. E. 7, 37. — 15 §, om förslag till ändring i. angående hemmansegares representationsrätt. VIII. B. 257. 408, 416. A. 417- IX. U. 67, 99. U. 411. A. 448. XI. U. 306, 320- — 24 S, angående det, från sista Riksdag livilande förslag till ändring i. I. B 499. II. 654. A. 667. III. E. 7, 37. — 27 § 1 morn., angående det från sista Riksdag hvilande förslag till ändring i. I. B 499. II. A. 654. — 27 § 1 mom. och 28 §, samt Regerings-Formens 53 §, om förslag till ändring i, angående tiden, dels för öfverlemnande af Kongl. Majrts nådiga proposition, om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utskotts-val. VII. B 377. 447- A. 510. VIII. U. 100, 104. U. 257. A. 409. XI. U. 306. 320. — 27 § 1 mom. och Regerings-Formens 59 §, rörande proposition om Statsverkets tillstånd och behof, om förslag till ett tillägg i. E. 7, 37. — 39 §, angående det från sista Riksdag hvilande förslag till ändring af. I B. 499. H. 667. A. 684. — 41 §, om förslag till ängring i, angående rätt för Stats-Rådets ledamöter att deltaga i Riks-Ståndens gemensamma ötVerläggningar. X. B. 248, 321. A. 327. — 46 § samt 48 och 78 §.§. angående det från sista Riksdag livilande förslag till ändring af. I. B. 499. II. A. 6S5- III.
Friherre kl jer ra at namnet pä den som gjort denna fraga icke more i prorocoller upkaget och begärde at det mätte utsättas; häruti instämde Herr Lokönsträm, ?sbr, och Herr von Zoll u! trsnbeim, OZviä (dm yngre). Friherre I^ontinAsbsvlsn, ^Ibrecbk, tilkännagaf, at som det förmodeligen wore han forn pä detta ställe i krorocostsr äfyftadeS, sä singe, han nn förklara, at hans mening icke warit at falla karan kjerrs j talek; at han ock icke med fin fräga wändt sig til Laron lstjrrrs, utan til dem som agde sina platser bredewid honom sjelf, och hans ord fallit pä följande satt: ?rorestcr»r han emot 47. §:s sppli celion til detta ämne? och hegärde at de matte sa t krvkvcoller uptagaö, Ätfkillige hördes yrka at orden icke alldeles sä fallit. Friherre I^smingxdaufcn deremot yrkade rätlighe, ten at sä justera små ord.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 18 och 22 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: N:o 233, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet, N:o 148, angående väckt motion om upplåtelse åt Kongl. Serafimer-ordens-lasarettet af plats för tvättinrättning från Kongl. Maj:ts och Kronans, af Kongl. Carolinska Medico-chirurgiska institutet disponerade, egendom N:ris 1 och 2 i qvarteret Glasbruket å Kungsholmen, samt i sammanhang dermed beviljande åt nämnde Kongl. Institut af anslag, motsvarande den hyres-afgift, som för nämnde plats nu erlägges; N:o 234, angående upplåtande af rum och lägenheter inom Rikets Ständers hus mellan riksdagarne; N:o 236, angående utdelningen af de till Riksgälds-kontoret aflemnade tryckta Riksdags-handlingar; samt N:o 237, angående kostnaderne för tryckningen af Protokollerne vid innevarande riksdag, jemte dertill hörande Bihang. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens nedannämnde den 19 och 22 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 3, angående väckt fråga om ändring i vissa delar af föreskrifterne, rörande Fyroch Båk-afgifters erläggande; N:o 4, i anledning af väckt fråga om reglering af postiljonernes lönevilkor; samt N:o 5, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående en, vid verkställd rotering af köpingen Trelleborgs jord, i denna köpings ordinarie båtsmanshåll uppkommen öfverskjutande mindre rote-andel.
IVedberg framställd motion, deruti, med andragande, att, om man ginge lill Rikets Ständers förhandlingar och protocoll sisth Riksdag, deraf inhemtades: att Myntbestämnings-Lagen vore utarbetad icke af Banco-Utskottet allena, utan af detta, gemensamt med Statsoch Lag-Utskotten: att utlåtanden om propositionen af 5 till 8, föreskrifven i 44 §• af förra Riksdags-JBeslutet, jemte alla öfrige i samma §. förekommande ärenden om Bancooch Finance-regleringen, voro afgifneaf Statsoch Banco-Utskotten gemensamt; att, för ämnets utredning den tiden, alla inom dessa bägge Utskott tillgänglige upplysningar varit härvid begagnade; att för denna Finance-reglering, hvad 44 §• beträffar, ett helt legat till grund, samt att denna jemte myntregleringen, talade i ett sammanhang om Banco-Werket, så till dess yttre, som inre förhållanden, sålunda om förhållandet till Staten och vissa allmänna Inrättningar, om Bankens egen lånerörelse, samt örn uppoell utlånings-rörelsen i Handels-Disconten,” på hvilka alla förhållanden realisationen komme att ega ett stort inflytande; Molionairen, som ej insett huru man kunde, eller af hvad skäl man borde frångå en utarbetning af ämnet på samma väg inom bemälde Utskott, med samma noggrannhet och samma omfattning af det hela, som förra Riksdagen, har hemställt, att beredningen af realisationens verkställighet, och af allt hvad dermed eger sammanhang, borde, såsom vid förra Riksdagen, ske uti Stalsoch Banco-Utskotten gemensamt, så att alla inom Bnncc-Vtihttets Bet. N:o to. 3 hvartdera UtskotLet tillgängliga upplysningar öfver ämnet i dess lielliet och dess detaljer måtte äl ven finnas att tillgå och tjena lill vägledning för Ståndens, i dessa Utskott, hvar på sitt håll, arbetande Ledamöter. Utskottet får fästa uppmärksamheten derå, att då de partiela Finance-regleringar, som under flere föregående Riksdagar vidtagits, blifvit af Statsoch Banco-Utskotten gemensamt uppgjorde, har sådant härledt sig ifrån den inblandning
Ut på Utskottets Utlåtande med uteslutande af orden efter Jordeboksvärdej så anhåller jag örn proposition derpå, Herr von Hartmansdorffs August: Såsom Ledamot af StatsUtskottet har jag visserligen öfvervarit detta beslut; men då jag ej ägde erforderliga handlingar eller Kameralkunskaper för sjelfva liqvidens uppgörande, kunde jag, likasom Utskottets öfriga Ledamöter, blott tillstyrka att ersättning skulle erhållas; men om sättet och beloppet kunde Utskottet icke yttra sig, emedan sådant heror på uträkningar i KarnmarCollegium, hvilka det bättre än någon annan förstår, Jag tillstyrker derföre att Ridderskapet och Adeln undviker alla speciella föreskrifter, som blott förbrylla frågan, och instämmer med dem, som yrka att ersättningen skall ske efter gällande Författningar, Om orden efter Jordeboksvärde skola uteslutas, lemnar jag derhän, Kanske är det af nyss anförda skäl, bäst att utesluta dem, Jag fästade mig ej dervid inom Utskottet, emedan förslaget till Utlåtande uppgjordes af en Ledamot, sorn ansågs äga de bästa kunskaperna i detta hänseende, och till hvilkens urskillning att Välja de lämpligaste ordalagen jag äfven förlitade mig, Att vederbörande få införsel, är hufvndsaken; att den skall gifvas efter Förfaltningarne, synes böra af sig sjelf förstås, Den 7 Januarii e. m. 167 Friherre BoyeFredrik: Här synes mig endast frågan vara, att, nästan under lfvad vilkor sorn helst, få slut på saken, så att den ej hvarje Riksdag å nyo förekommer, Herr von Hartmansdorff har velat åt KammarCollegium öfverlemna att, enligt sin tanka, bestämma sättet för införseln; men då vi redan känna KammarCollegii tanka, emedan Herr Bråkenhjelm just af någon vän i KammarCollegium fått sin redaclion uppsatt, så behöfva vi ej hänskjuta saken till nämnde Collegium, emedan dess yttrande förmodeligen blir i likhet med hvad Herr Bråkenhjelm anfort, utan anhåller jag om proposition på Herr Bråkenbjelms förslag. Herr Bråkenhjelm:
Stadgan åter föreskrifver, att fjerdingsmännen skola uträtta Statens ärender och verkställa hvad, som för allmänna säkerhetens och ordningens vidmakthållande erfordras. Ehuru således fjerdingsmans-befattningen icke är ett menighets-bestyr i vanlig mening, kan den dock kallas för ett menighets-bestyr i så måtto, som det är ett menigheternes åliggande att uträtta detta bestyr. Sä har det varit och så är det ännu; men det är likväl olyckligt, att uttrycket menighetseller kommnnal-bestyr blifvit begagnadt, emedan denna benämning, då deråt lemnats den vanliga tydningen, föranledt en mängd oredor. Uttrycket härleder sig först från 1828—1830 årens riksdag, då K. M. uti nåd. propos. till R. St. om Statsverkets tillstånd och behof äskade nya anslag till förhöjning af Länsmännens löner, och i sammanhang dermed yttrade, att fjerdingsmans-befattningen vore ett menighets-bestyr, som borde åtfölja icke blott såsom förut kronooch kronoskatte-hemman, utan äfven frälsehemman. Uti R. St:s svar å denna propos. undveks benämningen kommunal-bestyr och, enl. min åsigt, upfattade Ständerna egenskapen af bestyret bättre än K. M., ty de uttryckte sig sålunda, att det voro all billighet och rättvisa deruti, att frälsehemman deltogo i uträttandet af dessa värf, serdeles som kronobetjeningen icke kunde undvara detta biträde. Sedermera upkom åter benämningen kommunal-bestyr vid 1840 års riksdag, då R. St. till K. M. uti underd. skrifvelse anmälde, alt sedan Länsmännens löner blifvit förhöjde, borde fjerdingsmännen, hvilka utöfvade eli menighets-bestyr, befrias från sådana göromål, som rätteligen tillkomme kronobetjeningen att besörja, hvilken skrifvelse sedermera meddelades vederbör, till efterrättelse genom ett nåd. Bref af d. 17 Oct. samma år.
Helt annat vore förhållandet, om ersättningen utginge från statsverket; ty då behåller myntbestämningslagarne sin fulla gällande kraft, emedan ersättningen endast grundar sig på hvad Ständerne kunna finna billigt, med afseende på de fromma stiftelsernas behof af ersättningen för att kunna motsvara deras ursprungliga ändamål. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag anmälde mig, då jag hörde en talare yttra en sats, som jag anser högst betänklig och af yttersta våda, nemi. att man skulle anse realisationen såsom en bankrut, och i anledning deraf luta banken handla på samma sätt, som bankrutörer någon gång göra, då de vilja godtgöra creditorer, som lidit förlust i concurser. Jag bestrider helt oell hållet, att realisationen må anses såsom en bankrut. Realisationen var en af Ständerna beslutad myntförsämring, beslutad långt efter dess inträffande — och kan således icke ställas i cathegori med enskilda bankruter. Om derföre ersättning, såsom här blifvit yrkadt, skulle lemnäs af den anledn., att banken hunnit samla medel på sin vinstgifvande rörelse, så skulle icke blott realisationens grund undergräfvas, utan äfven ett stort, obilligt och orättvist ersältnings-anspråk derpå kunna grundas. Jag får således till R. o. Ad:s synnerliga uppmärksamhet framställa den åsigt, att ingalunda något sådant medgifvande från Ständerna bör lemnäs, som kunde berättiga, vare sig enskilda corporationer, eller allmänna inrättningar, alt i rättsväg söka någon ersättning af R. Sl:s Bank, derföre att medel kunna finnas i banken; men på sätt den siste värde talaren yttrat, finner jag visserligen, att billigheten kan någon gång fordra att till sådana allmänna inrättningar af vigt och värde, hvilka icke kunna fullgöra gifna föreskrifter i följd af den försämring, som myntet undergått, statsmedel anslås, dock under helt annan titel, än såsom en rättighet, grundad på den s. k. riks-bankrulen, — helst jag icke finnér någon orättvisa vara begången emot dem, hvilkas capitaler äro ouppsägbara och erhålla räntan derå efter realisationsgrunden, enär förhållandet blifvit enahanda, örn dessa capitaler varit placerade
Skall lägenhet, som saknar hem mantal eller annan deremot svarande jemförelsegrund, taga del med hemman i skog, utmark eller annan samfällighet, eller skall stad, för hvilken sådan jemförelsegrund saknas, med hemman å landet taga del 1 samfällighet, och kan man ej sämjas, hvad lott den lägenhet eller stad njuta må. sätte Egodelnings-rätten delningsgrund ut, efter ty som skäligt pröfvas och svara kan mot den rätt, lägenheten eller staden uti samfällighefen egt i jemförelse med det hemmantal ä landet, som i skiftet ingår. Saknas hemmantal eller annan deremot svarande jemförelsegrund lör:jalla|de lägenheter, emellan hvilka skifte skall ske; varde delningsgrunden bestämd efter det förhållande de i öfrigt sig emellan ega. Har lägenhet eller stad, som nu sagdt är, efter laga kraft egande dom. rätt till viss del i skog, utmark eller annan samfällighet; eller har skifte, som oklandradt eller (äststäldt är, derå redan skett, vare lag, som för slikt fall i 1 § sägs. § 5. Skall samfäldt fiske eller annan lägenhet, sorn gemensam är, i skifte gå, och finnes ej särskild bcstämmele, sorn lagligen antagas må, o;n deri lott hvarje delegare i fisket eller lägenheten, njuta bör; då gälle om delningsgrund hvad för samfäld mark i 1, 2 och 3 §Jj stadgadt är.” 15 Kap. I afseende å 11 kap.