Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som vill alt, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, afgiflen vid utskänkning af bränvin skall, så i stad som på landet, utgöras med 12 sk. banko för hvarje kanna af det bränvin, hvilket Bevinnings—taxerings-kommilté beräknar blifva genom utskänkning försåldt, eller för hvilket afgift vid auktion, eller af bolag utan auktion, varder åtagen, röstar Ja; den, som det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, antages (l:a alternativet) Borgare-Ståndets beslut; (2:a alternativet) Bonde-Ståndets beslut. Och torde jag lill ytterligare stöd för detta förslag böra anmärka, att propositionerne äro af Särskilda Utskottets ordinarie Herr Ordförande för Utskottet framlagda såsom innefattande bans egen mening, och af mig blott i afseende å några ordalag jämkade.» Af Herr Hasselrot: »Ehuru alla fyra Riks-Slånden, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterat dess i memorialet JM 25 framställda förslag till voterings-propositioner i fråga om afgiften för bränvins försäljning, bar likväl Utskottet nu med en majoritet af 10 röster mot 7 vidhållit sin, i förra förslaget antagna, åsigt att den af 5 Riks-Stånd beslutade kannetalsafgift är af bevillningsnalur och alt örn densamma följaktligen bör i förstärkt Stals—Utskott voteras; och får jag emot delta beslut mig reservera; med förklarande att det enligt min uppfattning ålegat Utskottet att ställa sig lill efterrättelse den inom Riks-Stånden tydligt uttalade mening, att ifrågavarande afgift är en kommunalskatt och icke af bevillnings natur. Då emellertid Utskottet vidblifvit sin mening, må det tillåtas mig att gifva skäl för min, eller ali kannetalsafgiften är en kommunalskatt. För att rätt klart inse detta mäste man gå tillbaka för att tillse huru förhållandet varit tillförens och huru kannetalsafgiften tillkommit.
För fästningarne begäres en årlig tillökning af 5000 r:dr för ved och ljus, på den grund, att anslaget öfverskridits årligen med 4,797 r:dr; och som jag har svårt alt förstå huru ett så beskaffadt anslag kan få öfverskridas, då jag föreställer mig att det en gång varit beräknadt å hvad som med nödig hushållning bör kunna få åtgå, så lärer StatsUtsk. säkerligen icke underlåta alt taga förhållandet i noga öfvervägande innan bifall föreslås till det be gärda anslaget. K. M:s propos. begär för bestyckning af Waxholms fästning 24.000 ndr, samt för Carlstens fästning 49,000 ndr, eller tillsammans 73,000 r:dr, att utgå på 3 år; men då utsigterne synas fortfarande vara ganska fredlige, så hemställes, om icke detta anslag äfven kunde betydligt nedsättas. För anskaffning af nya gevär begäras 100,000 ndr; men då man af revisorerncs berättelse sett, att omkring 70,000 ndr af förra anslaget till samma ändamål ännu äro reserverade, så synes detta anslag kunna nedsättas lill 30,000 ndr; och är det icke utan bekymmer, den skattskyldige finner hvilka resultaler de högst betydliga medel som blifvit använde på anläggandet af gevärsfaktoriet vid Carl Gustafs stad lemuat, och huru bedröfligt tillverkningen der måtte bedrifvas, då utaf till approbation förevisade 125 gevär, blott 2 kunnat till krigsbruk approberas. För Carlsborgs fästningsbyggnad begäras 90,000 ndr, eller 30.000 för året, hvilket äfven synes tåla någon minskning, dä fästuingsarbetet torde kunna bedrifvas med mycket mindre, och ändå hinna blifva färdigt, innan det af något försvarsbehof påkallas. För Waxholms, Carlstens och Carlskronas befästningar begäras 315,000 ndr, att af K. M. efter omständigheterne disponeras, å hvilket anslag äfven betydlig nedsättning synes mig kunna äga rum.
Vidkommande åter den andra frågan, innefattad uti ofvanberÖrde förslag till Inq varte rings-ordning för släderne utom Stockholm, så enär densamma vore beroende af och stöde i oskiljaktigt sammanhang med den första, ansågo Stats-Secreteraren och Stats-Rådet, sa vidt den rörde den ständiga inqvarteringen, något annat meddelande i afseende derpå till Rikets Ständer nu icke kunna ega rum, än i hvad angick classificalionen och de hvarje dass tillkommande inqvarterings-förmoner, vare sig in natura eller i contant; och enär den nu afsedde lindringen i inqvarteringsbesväret syntes snarare böra beredas genom en mera lämplig reglering i afseende å fördelningen, än genom nedsättning i inqvarterings-beloppen, hvilka efter tidens fordringar någorlunda borde rättas; så och då inqvarteringen uti Stockholms stad, genom senare Författningar bestämd, jemväl syntes för de öfrige släderne härvid böra tagas till grund, med den nedsättning likväl till omkring i-3:del af beloppet, hvartill de i allmänhet lägre hyrorna i de öfrige städerne föranledde, funno Stats-Secreteraren och Stats-Rådet sig böra i underdånighet tillstyrka, det Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att inqvarteringen för dessa städer, då den i can - KcnglA MafiS Nåd’’ge Skrifvelse N:o 57, 9 i contant utginge, må, utan afseende derpå, om den inqvarterings-berätligade är gift eller ogift, bestämmas i 8 clusser till följande belopp, nemligen: 1 :sta Classen: Öfversta]-, C( m mend anter Rdr. 4°o: Ser vicen inberäknad till ao Rdr ssdra Classen: Öfverste-Lieutenanter — 266: 3a 3 sdje Classen: Majorer 200: 4:de Classen: (Capitaine* med Vederlikar — 80:' te Classen:
En verklig Med ett ord, Danmarks kväll var en genomgå- succes de rire väckte hr Strömbergs Menelaus, en setter till sina balskor; fru Bergström synade ende framgång, och Norge och Sverige kunna nu af denne aktörs allra bästa komiska uppgifter. strumpor med mera noggrannhet än intresse och i sanning glädja sig, om samma hjärtliga och Operetten gick för öfrigt på de flesta händer med kryddade samtidigt sitt tal med förhållningsregomedelbara stämning kommer att känneteckna kläm och fart, och bifallet var från början till ler och förmaningar, såsom mödrar för sed hafva. äfven deras » nationaldagar ». Erik tronade på kommoden och skar en lineal slut det mest energiska. * till Gärda. Den skulle förstås ha varit färdig till jul, men man kan icke begära det omöjliga Andra stora konserten ägde rum i tisdags af en 12 års pojke, som till andra förlustelser unefter ett program, i hvilket de svenska tonsättader julferierna måste lägga skrifningen af 10 renamnen både kvantitativt och kvalitativt doriktigt rackriga » tyska stilar. minerade. Första afdelningen inleddes med Franz » Och sen skolan började, så vet du, Gärdis, att Berwalds storartade och härliga » Symfonie sejag inte har haft tid. » rieuse », som under förste hofkapellmästaren C. Britta och Janne hjälpa till att packa. Nordqvists ledning erhöll det yppersta utförande, samt afslöts briljant med Ludvig Normans kantat » Tror du, Gärdis, att dom har några kiliga vid invigningen af Musikaliska akademiens byggpojkar? » nad, d. v. s. delar ur densamma, nämligen ett » Bänka inte på dörren, Erik! De ha två gosaj solen sken rakt in genom köksföstret. Flutenorsolo, ett arioso och en ensemble med kör. gorna surrade i taket, fläsket fräste i pansar — barnen ska ' vara mycket snälla. » Anförare var här prof. F. Neruda och solister så- nan, och strykugnen sände ut varma ångor i det » Bor di inte på en stor herrgård? » dana förmågor som fruarna C. Östberg, M. Linden, kvafva köket. » Jo! kära du.
Föranleder han på något af nämnde ställen, eller på gator, vägar eller annan offentlig plats, krog eller gästgifvaregård, förargelse eller oordning, kan han i häkte inmanas och qvarhållas, till dess han är nykter, utan att det straff, dertill han genom sitt förhållande gjort sig skyldig, derigenom mildras. §. 21. Do i denna lag för städerne gifna bestämmelser gälla ock för de köpingar, der det hittills varit hvar och on handelsborgare tillåtet att sälja bränvin, och hvilka dessutom äro försedda med särskild kommunalstyrelse. Andra köpingar behandlas på samma sätt som landet, till följe hvaraf de handlande, som derstädes vid denna lags allmängörande hafva rättighet till bränvinshandel, i afseende på densamma äro underkastade samma bestämmelser som de i 5 § nämnde landthandlare, hvaremot de som på dessa ställen äro eller blifva berättigade till utskänkande af bränvin, fritagas från det i bemälde § innehållne förbud mot att ntskänka till närboende personer. § 22. Med bränvin förstås i denna lag äfven dryck, som dermed är blandad eller deraf beredd. § 25. Böter som förverkas genom öfverträdelse af denna lag tillfaller angifvaren — politiets betjente, länsmän eller andra — samt ortens fattigkassa, till hälften hvardera. Afstår angifvaren sin fordran på den honom tillkommande hälft, tillfalla de odeladt fattigkassan. § 24. Den som enligt förut gällande lag är ådömd straff för en förseelse, hvilken i denna lag vid förnyadt fall är belagd med högre straff, och som ånyo gör sfg dertill skyldig, anses såsom förut hafvande varit dömd till det straff, som denna lag skulle hafva medfört. § 25. Uraktlåter någon af politiets betjente, att inom 24 timmar för politimästaren angifva någon till hans kunskap kommen förseelse, som här ofvan är med straff belagd, böte första gången dubbelt mot de den skyldige åsatte böter, andra gången tredubbelt, men tredje gången vare han sin tjenst förlustig, hvilket ock äge rum föregående gånger, om förseelsen befinnes bedräglig.
i 22. alt efter de i samma § förekommande orden: ”finnes laga hinder emot bifall till ansökningen ej förekomma”, skulle tilläggas: ”samt församlingen der handelsboden skulle öppnas, densamma tillstyrkt'’; och dels af Riksdagsfullmäktige!) Jonas Christoffersson från Wermlands län, att då någon hos Konungens Befallningshafvande gör ansökan att få på landet idka handel i öppen salubod, Konungens Befallningshafvande mätte lemna sockennämnd i den församling, inom hvilken den sökande vill idka handelsrörelse, tillfälle att inom viss tid öfver ansökningen sig yttra, och att, i händelse sockennäinnden enhälligt skulle förklara, att församlingen ej hade behof af någon handlande och förthy afstyrkte bifall till ansökningen, densamma då icke måtte bifallas. Uli återremitterade Utlåtandet har Utskottet afstyrkt omförmäldte förslag, på den grund, att genom stadgandet i Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 18 Januari 1850 blifvit föreskrifvet, att, då ansökning uti ifrågavarande afseende hos Konungens Befallningshafvande göres, det åligger Konungens Befallningshafvande att, genom delgifvande af ansökningshandlingarne, lemna sockennämnden i den församling, der handeln skulle komma att idkas, tillfälle att öfver ansökningen sig yttra, genom hvilket stadgande Utskottet ansett församlingarnes rätt uti ifrågavarande hänseende tillräckligen bevarad.
Stånd bifallit, och tillverkningen bör uppmuntras, torde bibehållas i Aska, spis ..ilmi 5 10 5 50 Behöflig till raffinering och af lågt värde, derföre tillstyrhes hvad Vä Hofi. BorgareStåndet stadgat. l f 5° All annan af Vegetabiliå i 5 io 5 50 Dito dito. 50 Band, ylle och linne alla ilag 50 'i 8 5 Såsom föremål för Uandtmäti. na-Industrien anser Utskottet denna tillverkning böra skyddas, och kan således ej föreslå ändring i de bestämde. [5o A Bart, Eke, malen och omalen Dito alla andra Slag Af Utländska trädslag som ej vä-/ xa inom Riket, ej specificerade) Ben, Elfenben mer och mindre) arbetadt ^ Bernsten, arbetad *i Bilder, sorn kunna komma un-j der namn af Konststycken Bildthuggare-arbeten af träd,' samt architectoniska arbeten < och Omamenter Blommor, artificiella, alle slag Bly, oarbetadt i tackor och ) rullar Utskottet sorn, vid bestämmandet af Tullen å utgående Ekbark, följt den lindring Kongl. Brefvet den 27 Junii 1821 meddelar, tror sig bora tillstyrka, det Vällofl. Borgare Ståndet frånträder sitt beslut. Förbigått, bör få införas. Torde få bibehållas enligt Utskottets Betänkande och 3;ne Stånds beslut till Anses böra bibehållas vid lika Tull som för Alabaster. De som bevisligen äro förfärdigade äf Svenske konstnärer böra, å vederbörlig anmälan, tullfritt få införas. Gillas 5 g Gillas, ty de kunna till fullt behof i Landet tillverkas Då värdet mer än dubbelt öf. verstiger den i gamla tulltaxan upptagna 10 R:dr Hamburger B;co, föreslår Utskottet, att de öfrige RiksStånden förena sig med Höglofi. Ridderskapet och Adeln. Utskottet hemställer örn ej Vällofl. BorgareStåndet skulle, i afseende på denna inhemska product, behaga förena sig med de öfrige respective RiksStånden.
Betankanden. 177 synnerliga öfverensstämmelse Förslaget icke lärer kunna verkställas. Bördornes jemna fördelning är en angelägenhet af största vigt} Af den beror, ej i ringa mån, folkets trefnad och landets Bor. Bördornes ojemna fördelning är deremot ett frö, som icke vissnar, till elände, afund och klagan. Fornverldens, och äfven sednare tidens, historia gifver oss i detta ämne en bedröflig varning. Och skulle, såsom jag sökt visa, lagens anda, hvilken allt klarare framställer sig, ju mer nian ser till saken och icke håller sig vid blotta namnet, ursprungligen hafva åsyftat en jemn fördelning af jordbrukets onera, med undantag allenast af de friheter, som särskilde och egentligen personella privilegier innehålla, så torde den lagstiftande magten linna skäl vara för handen, att bereda en återgång till det ursprungligen åsyftade rätta, men tillika billigt, att denna återgång sker småningom och stilla: att man således icke å ena sidan må med ett språng hasta tili målet, men å den andra ej heller tveka, att göra det första steget: att man rätteligen begynner med det lilla och partiella, för att slutligen, under ett långsamt framskridande, komma till det stora hela. Skyr man oupphörligen detta första steg, så bekänner jag, att jag anser allt hopp Bihang till RiksSt, Trot, 1823, 8'.de Sami. IS:r 12. 178 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. böra uppgifvas på en jemnare fördelning af jordbrukets tunga och besvär.” Uti detta yttrande instämde Herr Profiten Hagberg och Herr Huldberg. Éx Protocollo A. FryxelU N:r 4€>• Ankom den 5 April 1823 Utlåtande, rörande vackt fråga, otti bestämmandet af rättigheten till upphemtning å Sjöstränderne af Hafstång. I detta ämne har Utskottet från Hederv. BondeStåndet emottagit särskildt» Memorial af: Fehr Bengtsson från Hallands
Mig vill det dock synas, att ett dylikt sammanförande ej borde lägga hinder i vägen för frågans delning, hvarigenom ej allenast en större klarhet skulle åstadkommas, men äfven en öfverensstämmelse med föregående punkters uppställning. Då emedlertid denna åsigt blifvit bestridd, och i ärendets nu iråkade skick säges möta svårigheter, dem jag ej inser, vill jag, heldre än att ytterligare orda till dess försvar, öfvergå till en annan sida af sakens formella behandling, utan att ingå i ämnets hufvudinnehåll, som redan blifvit grundligen afhandladt; ty då sjelfva saken varit hos R. o. Ad. underkastad en så mångsidig, utförlig och djupgående behandling, då en vetenskapsman, så frejdad som Hr Huss, varit den, som formulerat R. o. Ad:s beslut deruti, och isynnerhet då R. o. Ad. i allmänhet iakttagit det hedrande förfaringssätt, att icke, på grund af en eller annan inbjudning, lösligen frångå sin efter mogen öfverläggning lättade och uttalade åsigt, synes mig nu vara synnerligt skäl, att gå tillväga på enahanda, om pålitlighet och fasthet värdigt vittnande sätt; och vågar jag derför vördsamt anhålla, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förevarande Betänk., mätte vidblifva sitt i frågan förut fattade beslut. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilhelm: Jag ber om ursäkt, att jag nu, när det egentligen blott är det formella af frågan, som är föremål för behandling, vågar yttra mig öfver densamma, ehuru jag ej deltagit i föregående beslut. Tvifvel har uppstått, huruvida Utsk:t rätteligen förfarit, när det för R. St:r framlagt förevarande förslag, emedan frågan om reciprocitetens utsträckande äfven till Danmark skulle hafva genom två Stånds beslut förfallit. Ser man saken ur en mycket inskränkt synpunkt, kan man kanske ifrågasätta, huruvida så är förhållandet; men betraktar man den något allmännare, så synes Utsk:t hafva varit i sin ganska goda rätt. Mig synes nemligen frågan icke egentligen afse huruvida
För öfrigt slår Föreståndaren sjelf i ansvar, om Styrelsens ordres öfverskridas; och hvad fordriugsbeloppet angar, så äro numera blott 12,315 R:dr 20 sk. 8 r:st. af de utestående fordringarna till och med år 1841 obetalda, hvaraf uppenbarligen kan synas, ali Styrelsen sjelf funnit det vara dess ovillkorliga åliggande alt gä i föi fattning om samina fordringars indrifvande, ulan särskilda påminnelser. livad angår Inrättningens fordran uti Kamreraren Söderströms 134 •sterbhus, hvilken också utgjort ett föremål för Revisorernes uppmärksamhet, så beror dess indrifvande på slutliga afgörandet af de anmärkningar, sorn äro gjorda vid Inrättningens räkenskaper för den tid , då Söderström der bestridde Kamreraretjensten. Emedlertid är denna fordran bevakad i hans konkurs. Revisorerne hafva anmärkt en nog betydlig skillnad emellan kostnaden för sjukvården under åren 1840 och 1841, uppgående det förra året lill 1,789: 22. — det sednare till 1,133: 9. 11. Delta förhållande har ej heller undfallit Kongl. Sundhets-Kollegii uppmärksamhet, och har, i anledning deraf, Läkarens å stället förklaring blifvit infordrad, hvarigenom utredt blifvit, att år 1840 en långvarig frossepidemi, derunder chinasalt mäst inköpas för mer än 500 R:dr, herrskat inom Inrättningen. Denna förklaring har ansetts nöjaktig, på sätt inhemtas kunnat af handlingarna. Å fästningarna samt andra ställen, der personer hållas till tvångsarbete, åtnjuta dessa två marker bröd om dagen. Samma förhållande har, ulan tvifvel, ägt rum vid Södra Korreklionsinrältningen; men då, under der förefallande byggnader, den ena brödmarken utgick från byggnadsfonden, blef blott den andra upptagen uti den för Inrättningen i nåder fastställda stat. Sedan byggnadsarbetet upphörde, har den, under benämning af lillskottsproviant, godlgjorts af arbetsinkomsten och sålunda minskat rena behållningen af densamma.
Rättegängs-Balken tillåter att i ringare mål den sorn sokes må rnundtligen stämmas, samt uti 7 §. af berörde Capitel förordnas, det sådan Stämning å Handet bör ske genom Hansman eller någon af Nämnden med en annan trovärdig man, sorn inom Häradet bor, Utskottet finner deraf vara tydligt, att Nämndemän äro till sådana Förrättningar, i följd af deras tjenstebefattning, berättigade, utan särskildt Förordnande eller tillstånd: att Utskottet jemväl finner den i förenämnda Expeditions-Taxa fastställde och genom Kongl. Förordningen den 3 Deceber 1812 till 50 Procent förhöjde Hösen för Stämningar inbegripa all den betalning Stämnings-Sökauden bör för författandet deraf erlägger: och att, då Vade-Skilligarne äro till sitt belopp uti Hagen bestämde, Utskottet anser, att den genom nyssnämnde Kongl. Förordning stadgade Förhöjning uti F/xpeditions-Losen ej kan till dessa vara utsträckt. På sådan grund, och ehuru Utskottet trott sig böra förmoda, att lavad nu omförmält är, i allmänhet af Domare samt de personer, hvilka af dessa till Stämningars utfärdande utses, varder iaktta - Den 8 Juni. 385 iakttaget, har dock Utskottet, enär fråga i berörde ämne blifvit vackt, trott si>g deraf äga anled. ning tillstyrka: att genom utfärdande Författning, eller annan lämplig åtgärd, det må förekoinmas, att vid Lagfart af fast egendom köpare ej må, vid meddelandet af s:dra och sadje uppbuden, tillskyndas annan utgift, än den, som för uppbudsbevisets åtecknande på Köpe - Afhandlingen skall betalas: att muntelige stämningar i sådana mål, der de ära tillatne, rnå af Nämndemän obehindradt få verkställas, Och för skriftliga stamningar högre betalning under någon förevändning ej uppbäras, än deri för desamma stadgade lösen; samt att i vadpenningar ej mera får tagas, än i Lagen är utsatt. D etta varder dock Riksens floglofl. Ständers vidare pröfning vördsamt understäldt.
Rikets Ständer hafva af ofvanberörde förslag funnit de anmälda, nja behofven utgöra: a) Lönförhöjning för Cheferne vid de 3:ne Artillerie-Regemcnte11a, hvilkas lönbelopp i de utfärdade Interims-Stateine blifvit upplaget endast till 3,700 R:dr, men nu ansetts böra utgöra 4>200 R:dr; uppgående den ifrågaställde tillökningen, efter 5oo R:dr för hvarje Regementschef, till R:dr i,5oo b) Förhöjning i 19 yngre Capitainesoch 2:ne Informations-Capitainers vid Svea och Götha Artillerie-Regementen löner från 54o till 600 R:dr å 60 R:dr , . 1,260: samt en ny Informations-Capitaines lön vid Vendes Artillerie-Regemente . 600: c) Tillökning ut i 88 förste Constaplars löner från 5o R:dr lill 66 R:d 3a sk, eller ä 16: 32 för dem hvardera, till — d) Aflöning för 32 Batteri-Handtverkare, hvilka vid förra Slats-regleringen blefvo uteslutne, men nu ansetts böra ånyo uppföras till löner ä 20 R:dr, utom underhåll i numer ■— é) Förhöjning i truppens gage, vid Svea Artiller i e-Regeme n te, för det i Stockholm och på Waxholm tjenstgörande manskap från 6 till 7 sk., och för den på Dalarö förlagde styrka till’8 sk., samt vid Götha och Wendes Artillerie-Regementen från 5 till 6 sk. med 1 sk. ytterligare förhöjning för commen Transport R;dr 5,466: 32. 1,860: — 1,466:32. — 640: — Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse N.-o 184.. 3 Transport
»Spelet är förloradt», tänkte Melin, och instinktlikt lät han sina ögon irra omkring rummet, sökande efter ett föremål, vid hvilket de kunde stanna. Då fick han se en fluga, som kröp på golfvet, och med sina svarta ben strök sig omkring det rörliga hufvudet, så ofta hon stannade. Målaren lade märke till, att hon försigtigt gick öfver de mörka ränder, som bildades af skuggan från persiennerna, men stannade, där solen sipprade fram öfver golfvet, och strök sitt hufvud. Han såg, hur solen glänste genom de ådriga vingarna, och han märkte, att den ena vingen måtte blifvit skadad. Ty flugan gjorde ett par rörelser som för att flyga, men fortfor sedan att krypa, medan hon oupphörligt gned hufvudet med framfötterna. Flugan intresserade honom, och han fortfor att stirra på henne, medan pänningmannen bredvid upptog nya trådar i det enformiga samtalet, uppenbarligen i afsigt att få artisten mera meddelsam. Melin satt och funderade på, om det inte möjligen fans någon likhet mellan honom själf och flugan. Han kom till det intressanta resultatet, att de båda hade litet svårt för att röra sig fritt, förmodligen därför att det var någon skavank på vingarna. Han väcktes ur sina fantasier, vid att han hörde, hur den andre frågade honom, om han inte hade något att visa, och han reste sig från stolen med en häftighet, som retade honom själf. I detsamma såg han, hur flugan lyfte vingarna och surrande flög bort genom rummet. Det gjorde ett intryck på honom, som om han trott på varsel, och han öfverfölls af samma hjärtklappning som nyss, medan han reste sig upp för att i den oordnade massan af studier söka efter något, som kunde lämpa sig för en köpare. Alla hans gamla studier togos fram och beskådades, stäldes i dagern, vändes och lades bort igen. Nya aflöste dem, som redan voro undersökta, en hel svärm af gamla bilder genombläddrades, framlades och bedömdes utan att ett ord yttrades.