Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu åkallade Egypten, nu löpa de till Assur. Men efter de så löpa, nu bit och nu dit, skall jag kasta mitt nät öfver dem, och rycka dem neder, lika som foglar under himmelen; jag skall straffa dem, såsom man det predikar uti deras församlingar. Ve dem, att de ifrå mig vika. De måste förderfvade varda; ty de äro ifrå mig affällige vordne; jag ville väl förlossa dem, om de icke afguderi emot mig lärde. Så åkalla de mig ock intet af hjertana, utan tjuta i sin lägre; de församlas för mats och drycks skull, och äro mig ohörsamme. Jag lärer dem, och stärker deras armar; men de tacka mig illa. De omvända sig dock icke rätteliga, utan äro lika som en falsk båge; derföre måste deras Förstar falla genom svärd; deras trug skall uti Egypti land till spott varda. Ropa högt, såsom en basun, och säg: Han kommer allaredo öfver Herrans hus, lika som en örn; derföre, att de hafva öfverträdt mitt förbund, och vordit affällige ifrå min lag; Skola de då ropa till mig: Du äst min Gud; vi känne dig, vi Israel. Men ehuru väl man det menar, så låter dock Israel intet säga sig; derföre måste fienden förfölja dem. De söka Konungar, och akta intet mig; de hålla sig intill Förstar, och jag måtte intet vetat; af sitt silfver och guld göra de afgudar, att de ju snarliga förgås skola. Din kalf, o Samarla, förkastar han. Min vrede hafver förgrymmat sig öfver dem; det kan icke länge stå, de måste straffade varda. Ty kalfven är kommen ifrån Israel, och en mästare hafver gjort honom, och han kan ju ingen Gud vara; derföre skall Samarie kalf till stoft gjord varda. Ty de så väder, och skola uppskära oväder; deras säd skall icke uppkomma, och deras frukt intet mjöl gifva; och om hon det än gifver, så skola dock främmande äta det upp. Israel varder uppäten; Hedningarna hafva sig med honom, lika som med ett oterigt kärile;
Sedan längre tid tillbaka hafva i vårt Land tid efter annan inflyttat individer af ett främmande folk, med främmande lynne, främmande seder, främmande religionsoch moralbegrepp, af hvilka de, i sina transactioner med Landets Christna inbyggare, ej förpligtas att iakttaga, jag säger icke den Christna, men den allmänna moralens föreskrifter. I allmänhet endast varuprånglare, penningevinglare och ockrare, har detta folk, till lefnadsoch handlingssätt, till moral och troslära utgörande en serskild SlaL i Staten, allt sedan dess forsta inflyttning i Riket, öfver hufvud idkat den på en gång skamligaste och det enskilta välståndet mest undergräfvande handtering: procenteri, och i mån af sitt antal, och sin tillväxt i förmögenhet, på det allmänna öfvat ett mer eller minre kännbart, förstörande inflytande. 44 Den 17 December f. m. I denna tafla, mine Herrar, hvem igenkänner ej Judarne? Teckningen, tordeman säga, är mörk. Ja, i sanning, den är det, men icke öfverdrifven; ty hvilket är väl det Stånd, den Embetsmannacorps, den Näringsgren, som ej inom sig räknat tusentals afsigkomne, om ej rent af till tiggarstafven bragte medlemmar, offer för med individer af detta folk iråkade penningvinglerier? Hur mången fordom välmående familj, hur mången aktningsvärd, tillförene lycklig, oberoende husfader har icke på sådant sätt blifvit bragt i beroende och armod? Hur mången väl danad yngling, sina föräldrars hopp och stolthet, har ej, på sådant sätt föräldrahoppet och Fäderneslandet undanryckt, fått köpa den bittra, fruktlösa erfarenheten af en förspild ungdom, jemte den tröstlösa utsigten af en mörk och hotande framtid? Men fulländom ej denna med färger af blod uppdragna teckning: den är å ena sidan vanärans, å den andra obelänksamhetens, förvillelsens, ångrens och förtviflans, — föraktade, förskjutna offer för den kalla, beräknande egennyttan, listen, bedrägeriet och trolösheten.
Jag vill tillägga ett ytterligare skäl, nemi. att vid Den 6 Juli e. m. 101 Svenska Arméens försättande på fältfot npstår brist på officerare nära kanske flere 100. Jag hemställer då, om under sådana förhållanden det kan vara lämpligt att indraga en hel officerscorps. Med min röst vill jag icke bidraga dertill, att en enda plats indrages; mycket mindre en hel corps. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: I allmänhet exerceras beväringen af Officerare vid de Kegiten, som äro förlagde inom de orter beväringen tillhör, hvilket äfven synes vara det rätta. Meningen kan icke vara, att i händelse af krig beväringen skall utgöra en särskild Corps, hvilket med dess korta öfningstid alltid måste blifva ett misslyckadt försök, utan den måste inflikas ibland den gamla stammen. Under sådana förhållanden kan, det måste man medgifva, Lif bcväringsReg: tets nuv:de organisation icke vara annat än felaktig. Jag vill icke påstå, att Officerarne vid de närmast hufvudstadeu förlagde Reg:ten äro tillräckiige för att exercera Stockholms stads och läns beväring; men jag förmodar, att, i händelse LifbeväringsReg:tet indrages, antingen GarnisonsReg:terne i hufvudstaden eller också lleg:terne i de närmast omkringliggande orterne få derigenom ökadt antal Officerare. Det kan väl icke heller nekas att en officerscorps med endast 14 dagars sysselsättning, jag beder om ursäkt att jag uprepar det, icke kan blifva så danad som den officerscorps, hvilken ständigt är i tjenstgöring och har trupp. Derföre tror jag också, att för officerarnes daning den nuvule organisation är mindre lämplig. Utgående från denna synpunkt har jag biträdt LTtsk:s beslut, men derföre gillar jag likväl icke alla dess motiver.
Vid tillämpningen af desse Tractater på de ifrågavarande målen, torde dock bora iagttagas, att export af varor från Sverige icke anses i något fall olofligt förr ån förbud emot sådan utförsel egt rum; likasom ej eller import af vafor till fremmande Länder anses otillåtne, så vida antingen slike varor till destinations orten framkommit innan förbud mot deras införande derstädes utkom eller desamma före ett sådant förbuds utfärdande redan finnas der upplagde. Allt som häremot strider betraktas som oloflig handel och vare i sådant fall både skepp och last förlustige det skydd Svensk Egendom i öfrigt varit berättigade att åtnjuta. Ett lika förhållande har jag ansett böra ega rum då Skeppare vid Uppbringningen antingen icke varit försedd med sådane behörige Skepps och Last Documenter, som enligt författningarne bordt vara örn bord till den ort dit Skepp och Last voro destinerade, eller ock om Skepparen funnits innehafva dubbla eller falska Skepps oeh Last Handlingar, som gjordt hans Destination misstänkt; eller i öfrigt någre sådane omständigheter inträffat som kunnat anses innefatta otillåtna åtgärder eller försummelse och vårdslöshet af den egenskap, att den uppbringade sjelf blott - 15a Stats*Utskottets Beiänkandcii, stålt sig för den förlust honom genom uppbringningen drabbat. Jemnte det jag tror det ovillkorligen bora fordras, att hvarje anmäld uppbringning, så vida ersättning derföre må beviljas, skall vara styrkt om möjligt med protest, men alltid med Condemnations 2Dom, Sjöförklaring eller annat gilltigt Bevis, sorn autentikt styrker att Egendomen år egaren med våld och emot dess vilja fråntagen och fråndömd, anser jag äfven den omständighet böra ådagaläggas, att den uppgifne förlusten drabbat Svenske Medborgare och icke Utländske Man; kunnandes likväl Svensk Medborgare som befragtat Utländskt Fartyg, samt derigenom blottstålt sin egendom och satt densamma 1 lika förhållande tili den uppbringande Magten, som sjelfva det Utländska Fartyget, icke för sin egendom påräkna Svenska Statens beskydd så vida samma egendom finnes inlastad i sådan Nations Fartyg som varit i ovänskap med uppbringarens Regering; emedan Last anses alltid böra åtfölja Skepp.
Efter det Kongl. Maj:t derjemte till sistnämnde kollegium remitterat Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 Oktober 1834 med begäran, att den anbefallde jordeboks-granskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning eller den ringaste rubbning i eganderätts-förhållanden, samt, i anledning af gjord framställning, huruvida jordransakningar borde år 1834 företagas och jordeböcker derefter år 1835 upprättas, Kongl. Maj:t uti nådigt bref af den 26 April 1834 föreskrifva, att, då fråga vore under pröfning, på hvad sätt de i jordeböckerna befunne flere skiljaktigheter borde afhjelpas lill vinnande af det vigtiga ändamålet, att erhålla en i alla delar riktig jordeboks-liggare, skulle med verkställandet af jordransakning och deraf följande upprättandet af ny special-jordebok uppskjutas tills vidare och intill dess Kongl. Maj:t derom i nåder förordnade, så afgaf Kollegium den 19 Oktober 1842 underdånigt utlåtande, för hvars innehåll kommitterade redogjort, (sid. 124—126). Enligt nu gällande stadganden, hufvudsakligen innefattade uti Kammarkollegii cirkulärbref af den 12 April 1802 och den 31 Oktober 1823, böra förnyade special-jordeböcker upprättas hvart tionde år, efter året förut föregången jordransakning. Några sådana hafva dock icke blifvit uppgjorde sedan ir 1825, i afbidan å beslut om de åtgärder och föreskrifter, som kunde tinaas af nöden, i anseende till de uti jordeböckerna befintliga felaktigheter. Såsom Stats-UIskottets Utlåtande, Wto lfa.
Om det nu heter ”en socken” eller ”hvarje socken,” så — i fall någon är mycket liten, hindrar det likväl icke Häradsskrifvaren att på f. m. förrätta skattskrifning i den ena, och på e. m. i den andra o. s. v. I alla fall ega ju socknarne rättighet att förena sig, om de så finna för godt och Landshrn anser det lämpligt. Jag tillstyrker följaktligen bifall till Frih. Pahnstjernas förslag, såsom en antydning att Ståndet vill bereda socknarne någon lättnad; ty det är väl mera skäl att en eller 2 personer resa, än att hela 100-tal nödsakas dertill. Gr. af Ugglas: Jag begärde ordet, då Hr Palmcrantz framställde sitt förslag. Ehuru han för mig upgifvit att åtskilliga socknar uti Dalarne och Wermland blifvit i afseende på skattskrifning delade i distrikter, har jag dock icke hört någon ledamot af BondeSt. inom Utsk. uttrycka den önskan, att en sådan delning borde föreskrifvas, men, om en dylik försiggått, då den gamla författningen stadgar att skattskrifuingen skall hållas inom socken eller pastorat, så synes mig Utsk:s förslag ännu mindre lägga hinder deremot, ifall K:s Beflnde dertill lemnar sitt tillstånd. Hr Printzensköld har yttrat, att, om Utsk:s förslag antoges, det skulle blifva en ovilkorlig följd att skattskrifuingen skulle komma alt förrättas i hvarje socken, men jag får uplysa, alt en Den 26 Maj. 343 af BondeSt:s ledamöter inom Utsk. tillkännagaf, att i hans hembygd skedde skattskrifningen för 2 eller flere socknar till innevånarnes belåtenhet, på ett enda ställe. Vid sådant förhållande är jag öfvertygad om att skattskrifningen icke kommer att hållas i hvarje liten socken, utan att flere skola fortfarande såsom hittills förena sig om ett enda skattskrifningsställe, i synnerhet som Kyrkoherden i församlingen naturligtvis är intresserad, att förrättningarne ske pä så få ställen, som möjligt.
har funnit som mig detta lif ej gaf, det mål, min sträfvan en torfva här har blott, en okänd Vill du våra barn då troget Hvem jag vunnit, graf? lära, var, för hvad jag ärligt stred Vill du mig i härligt Tills du vid min minne sida lägges Karl bära, ned? Åkermark. Några reflexioner af Elna Tenow. (Forts.) |et är närmast i anledning af » Galeotto » jag kommit att anställa några reflexioner öfver sqvaller, hvilka jag här, då ämnet särskildt för q vinn an är af den allra mest ingripande betydelse, vill meddela Iduns läsarinnor. Om jag frågade Eder, huru man rätteligen bör definiera begreppet » sqvaller », så är jag öfvertygad om, att svaren härpå skulle till sitt innehåll blifva lika mångtaliga som de svarande. » Sqvaller är naturligtvis att tala illa om folk », säger eu, » att utsprida osanna rykten », säger en annan blanda sig i andras angelägenheter », en tredje o. s. v Allt detta är naturligtvis relativt sant, men det hvarken uttömmer eller begränsar begreppet. Sqvaller är icke alltid att tala •illa om folk; man kan också sqvallra utan att sprida ut osanna rykten, och man kan blanda sig i andras angelägenheter, utan att denna inblandning förtjenar namn af sqvaller. Rättast tror jag man kan påstå, att sqvallrets innebörd och utsträckning ej kunna sammanfattas i en allmängiltig regel; undantagen skulle bli för många. Sqvallret är ett underligt, mystiskt och luftigt väsen, som icke kan gripas med händerna, icke ställas inför rätta eller dömas efter straffparagrafer, det stänges icke ute med vare sig lås eller säkerhetsventiler. Det smyger sig in med vår bästa vän eller med vårt mjölkbud. Om vi icke lyssna till det, tro oss bortvisa det med förakt, är det derför ej afväpnadt. Det väfver sig omkring oss och gör den oskyldigaste till sitt verktyg.
I underdånig skrifvelse den 23 sisllidne Augusti har Apothekare-societetens rande af en j)irekti0n i underdånighet anfört, hurusom för vinnande af det med inrättandet här Laboratoried byggnad för i Riket af ett Farmaceutiskt institut afsedda ändamål vore nödigt, att för den prakFaInstitutet ka l's^a undervisningen i Farmacien anskaffades ett laboratorium, hvaraf behofvet sedan lång tid gjort sig gällande, men att det till Farmaceutiska institutet anslagna bidrag, 7,500 R:dr, som utgår af Staten och Apothekare-korpsen till hälften hvardera, befunnits otillräckligt för afhjelpande af denna brist, och då Societeten inköpt en vid Rör - Bil. M 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. J\'s 1, om Statsverket 1859. 81 Rörstrandsgatan JV° 20 belägen fastighet, hvilken, saknande lämpliga byggnader för inrymmande af en läro-anstalt, deremot innehåller en större byggnadsplats, hvarå, enligt vid sednaste Apothekaremöte fattadt beslut, såvidt erforderliga medel kunna emot låg ränta och intecknings-säkerhet erhållas, skulle komma att uppföras en byggnad för Farmaceutiska institutet, har Direktionen i underdånighet anhållit, att Eders Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer vid instundande riksdag aflåta nådig proposition derom, att Apothekare-societeten måtte af statsmedel undfå ett lån å 50,000 R:dr emot 3 procent årlig ränta och en procent årlig afbetalning å kapitalet eller på andra vilkor, som Eders Kongl. Majit må täckas i nåder föreslå, och hvilka icke öfverstiga Societetens förmåga, för att å Societetens egendom i hörnet af Rörstrandsoch Stora Gråbergsgatorna uppföra en byggnad i enlighet med bifogad ritning, och tjenande att inrymma Farmaceutiska institutet. Sundhets-kollegium, hvars underdåniga utlåtande öfver denna ansökan Eders Kongl.
Lee beviljade anslag, äfvensom angående beviljande af anslag för denna segelleds utsträckning till Östra Silen; 10:o samme motionär, om låneunderstöd för byggande af en jernväg från Dalkarlsbergs grufvor till sjön Möckeln i Örebro län; Prot.-Utdrag den 14 November 1865. 45 lito Prosten Eurén, om ärlig pension åt Doktor Johan Hedenbotgs enka; 12:o samme motionär, angående utanordnande af s. k. prostetunna från åtskilliga socknar inom Westerås stift; 15:o Kontraktsprosten Tegnér, om lån för åvägabringande af en jernväg från Frövi station på Köping—Hult-jernvägen till Falun, benämnd Svenska Centralbanan; 14:o Doktor Lindgren, angående fortsatt understöd åt Artisten N. Mandelgren; 15:o samme motionär, om anslag till löneförbättring åt adjunkterne i de verIdsliga fakulteterna vid Upsala universitet; 16:o Professor Agardh, om anslag till lön åt en professor i geologi vid Lunds universitet; 17:o Kongl. Hofpredikanten Rosenius, angående förbättring i lönevilkoren åt landskamererare och landträntmästare i Gotlands, Jemtlands samt Westeroch Norrbottens län; 18:o samme motionär, om lön för en tredje lärare vid Skellefteå läroverk; 19:o samme motionär, angående anslag till utdikning af kärr och mossar i Westeroch Norrbottens län; 20:o Professor Ribbing, angående förbättringar af Akademi-adjunkternes löneförmåner ; 21:o samme motionär, om borttagande af nuvarande första lönegraden vid elementarläroverks-lärares löner samt tillägg af en lönegrad åt rektorerna vid femklassiga läroverk; 22:o samme motionär, om årlig pension till aflidne rektorn vid tyska nationallyceum i Stockholm, Professor U. W. Dieterichs enka; 23:o Kyrkoherden Ekelundh, om statslån för fortsättning af HudiksvallForssa jernväg upp till sjön Södra Dellens strand i Norra Helsingland; 24:o samme motionär, om anslag för beredande af Norrlands kustförsvar; och 25:o Kyrkoherden Englund, om anslag till förbättrande af hästoch fårafveln i Jemtlands län. S. D. Remitterades till Bevillnings—Utskottet följande af Kontraktsprosten Janzon denna dag väckta motioner: l:o om förändrad tullagstiftning; och 2:o angående förändrade tullbestämmelser för vissa messingsfabrikater.
Man skulle tro, att den mängd af vanliga eller så kallade kuranta ärender som vid dessa beskickningar förefalla, lika väl kunna uträttas af en Tjensteman med underordnad värdighet, sorn af en med högre. Men detta är icke alltid fallet. När olikheten i afseende på det conventionella förhållande som kallas rang, är allt för stor emellan den diplomatiska Agenten och den Embetsman, med, hvilken lian har att underhandla, uppstår ofta nog för den förra nödvändigheten att inera omgång och skriftligen bedrifva ärender, sorn af en Minister lättare och muntligen kunna afgöra», ej sällan med undvikande af många små missförstånd som den idkeflga skriftväxlingen kan alstra, Utur det goda skäl, att Verbo, volant, scripta martent. Det vore icke svårt, men icke heller tillbörligt, att i detta afseende anföra exempel, — Om hvad jag här äfven an dragit, icke anses sakna ali grund, och om följaktligen beskickningar af andra rangen befunnos tjeiiligast i de Länder, hvartill mina acu. Dea i Martil. märkningar kunna hänföras, vågar jag fråga: hvarest man då kunde utan olägenhet tillämpa principen att endast hålla, en ej mindre aktningsvärd, men till vissa anspråk mindre berättigad class af Minister,iella Agenter ? Just der, om jag icke bedrager mig, hvarest Kongl. Maj:t för det närvarande blott underhåller Tjenstemän af mindre värdighet än Plenipotentiaire Ministrar, utan att af någon yttrad önskan dertill vara föranledd. Jag tror mig nu hafva anfört flera, både utur vårt Regeringssätts anda, allmänna ställningen och sakens särskilda natur hämtade skäl emot det framställda förslaget att indraga åtskilliga beskickningar. Huruvida åter, utan dessas inskränkande eller nedsättning, någon besparing i nuvarande MinisterStatens anslag är möjlig, kan jag, som snart sedan 12 år lemnat all tjenstebefattning, icke känna; men jag är långt ifrån att våga hoppas det.
Denna punkt är visserligen, på sätt Hr Frih. o. Landtm, yttrat, såvida beroende af R. o. Ad:s fattade beslut, angrde litt. a) i 2:dra punkten, sorn här är fråga om formen för markegångssättningen; men då här inträffar att Utsk. föreslagit ”att RiksSl:ns deputerade, hvilka på hittills vanligt sätt utväljas, likväl, utan nu stadgad fördelning af visst antal räntegifvare och räntetagare, sammanträda inom första hälften af Februari månad för att etc,” vill jag anhålla att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att då den enda verkliga controllen, att markegångspriset skall blifva ett uttryck af hvad prisen verkligen äro, består deruti alt den upprättas af både räntegifvare och räntetagare, tillstyrker jag afslag på hvad Utsk. i denna 4:de punkt yttrat. Gr. Horn: Jag uppstår visserligen icke för att begära bifall till denna punkt, emedan det vore fullkomligt inconseqvenl handladt af mig, sedan jag nödgats begära afslag på de öfriga punkterna, hvilka alla äro författade i sammanhang med 2:dra punkten litt. a), hvilken R. o. Ad. afslagit; men jag har begärt ordet i anleda, af Frih. Cederströms yttrande, för att få förklara, det jag alldeles icke kan inse, att det stadgande, som nu är gällande, nemi. alt vid markegångssättningen hälften af de deputerade skola vara räntegifvare och hälften räntetagare, innefattar någon tillförlitlig controll. I allt fall inträffar, att innehafvare af augmentsräntor och ägare af frälseräntor hafva ett bestämdt intresse att bevaka vid markegångssättningen, hvilken dessutom aldrig borde hero af godtycke utan grundas på factiska upplysningar och fullkomligt kända prisförhållanden. Jag anser likväl vid nu inträffade förhållande rättast vara alt jemväl afslå hvad StatsUlsk. härutinnan i betänk. N:o 170 tillstyrkt. Gr. Mörner, Carl: I motsats till hvad Gr.
Derwid förekommer da först, at hela Riket ar förbundet betala dest skuld. Der ar en följd of Asrantien dera. Men hela Riket har ock igenom LreälkSedlarnas falina wärde, för dec närmar mde, Ij^uiasrLi en liten del deraf. Det har under liden skett igenom en omärkbar allmän upoffnng, da penningens fall alltid werkal er mindre werkeligt räkncwärde af alia warsr, ä« det, rrialivr til Lxecis-myntet bordt ägq. 576 Sedelmnkhafwanie, det wils saga, hwar enda person i Riket, har uti mer och mindre män deltagit uti denna förlust, och nu, för ögnablicket, ager ingen enda Samhälls-Medlem uti Loeuit Sedeln, betraktad sasvin Landers Mynt, någon annan ratt r!l warde, än dest jämnförelse med Limco-Myntet medgifwer. En annan rätt är den, at wara försäkrad, der Riksens Ständer uri framtiden, da de det kunna åstadkomma, böra och stola inlösa sina utfärdade OKIrZano. ner, och at hwilken som will bertil förwara sina innehafwande Oeäir - Sedlar, bör wara försäkrad, at, enär Rikets omständigheter det medgiswa, skola de fullt gen fullo blifwa betalia. Härutinnan ligger det moraliskt förbindande uti denna fraga och fran desta bada synpunkter torde saken böra beskadas, för at närmare kunna afgöras. Hwilken Clast af Medborgare skulle da möjeligen kunna blifwa lidande igenom ek för hand. warande afdrag uppå Lrsäic-Sedeln emot Lmco - myntet. Formodeligen ef narwarande Innehafware deraf. Ds haswa ri! större delen emottagit desta Sedlar med wida större ^Zici, an det nu är, och således njuta äfwen de fleste en Verkelig förman, om et medel - A§io skulle fastställas för Ivsalilskiansn.
GeneraLAssislance-Contorets ställe, utaf Riksgälds-Contorets medel anslagne ränUfria låne-understöd af 100,000 R:dr onder 10 års lid, från den 1 Juni i832, må, emot fortfarandet af den derför redan ställda säkerhet och med vilkor af Jåne-inrättningenS oafbrutna bedrifvande, enligt de för densamma stadgade grunder, under ytterligare fern års tid, att räkna från den 1 Juni 1842, *f Entrepreneuren för denna inrättning begagnas, dock med skyldighet för honom att, under berörde tid, för lånfesumman erlägga 3 procents årlig ränta, hyarS upplupna belopp skäll före slutet af nyss - 12 Stats-Utskottets Memorial, N:o 498. nämnde samt hvart och ett af de följande åren, till Riksgälds-Contoret inbetalas. 29 §• De ännu utestående lånen af den till Riksgälds-Contoret öfverlcmnade f. d. Skånska Hingstmedels-Cassao, äfvensom af Lappmarks Ecclesiastik-fonden liqvideras på det sätt och i den ordning, som de derför utgifna skuldförbindelser bestämma. INT:o 498* Ank. till Exp. Utsk. den 24 April, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af ett Riks-Stånds återremiss å Utskottets Utlåtande, N:o 44$* angående ifrågaställdt lån för återuppförandet af en genom (vådeld förstörd bro öfver JSissa-än. (Rgs Afd.)