Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna votering har utfallit med 27 Ja och 90 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Aéj-propositionens innehåll. 5:te voteringen. Den, sorn, i likhet med hvad Stats-Utskottet hemställt samt Ridderskapet och Adeln äfvensom Borgare-Ståndet för deras del beslutat, vill att, till bestridande af kostnaderna för Sveriges deltagande uti en allmän exposition af åkerbruks-, industrioch konstalster, som år 1867 kommer atl i Paris ega rum, till Kongl. Maj:ts disposition för en gång anvisas ett belopp af 120,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för berörda ändamål anvisat ett belopp af 100,000 R:dr. Sorn voteringen har utfallit med -11 Ja och 7 6 Nej, hafva Rikets Ständer i denna fråga beslutat i enlighet med Aty-propositionen. öste voteringen. Den, som godkänner Stats-Utskottets afstyrkande af anslag åt Riksarkivet till inköp af för detsamma behöfliga böcker och tidskrifter, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; i Stats-Utskottets Memorial N:o 116. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat åt Riksarkivet till inköp af för detsamma behöfliga böcker och tidskrifter ett årligt anslag af 600 Riksdaler, att utgå från början af det år, då Riksarkivets rätt till allt, som tryckes inom riket, upphört. Då denna omröstning utfallit med 62 Ja och 55 Nej, hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat i öfverensstämmelse med Va-propositionen. Den, som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att till lön åt en professor inom juridiska fakulteten vid Upsala universitet anvisas ett årligt belopp af 4,500 Riksdaler, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har ifrågavarande anslag icke blifvit af Rikets Ständer beviljadt.
År och dagar föreskrefne. Ex Protocolla /. Antom den a Augusti 1833. Utlåtande, i anledning af verkstäld. granskning af Redogörelsen för de till Veneriska smittans hämmande anslagne medel. Uti det Utlåtande Stats-Ulskoltet, under den ia:te sistl. Martii, afgifvit Öfver Riksens Stän - 4 Samt. 3 D. 23 33a Sta ts~Ut skot tets ders, ar 1822, församlade Revisorers Berättelse, i hvad densamma rörer Stats-Verkets förvaltning, har Stats-Utskottet förbehållit sig, att meddela särskildt yttrande, i fråga om Redogörelsen för de till Veneriska smitlahs hämmande, Lazaretters anläggande, och Curhus-anstalters utvidgande, ansiagne medel. Jemte uppgift om det belopp, hvartill desse medel, bestående hufvudsakligen af den så kallade Treskillings-afgiften, enligt Rakenskaperne, 1818 och 1819, uppgått, hafva Revisorerne förmält, att desamma blifvit förvaltade på sätt Kongl. Mapts Nådiga Jnstrnction , den 17 December 1817, för Directionerne öfver Läns-Lazaretten och Corhus-anstalterne till Veneriska smittans hämmande föreSkrifver, samt att de i5,ooo R:d. , hvarmed Läns-Lazaretten af Allmänna Hospitalsoch Barnhus-Fonden bordt årligen understödjas, till bestämdt ändamål utgått; hvarjemte Revisorerne dels anmärkt, att ofvannämnde Räkenskaper inkommit i ett mindre fullständigt skick, särdeles hvad angår anvisningarne till Verificationerne , hvilka dessutom för flere Län icke funnits inbundne, dels ock föreslagit den underdåniga hemställan hos Kongl. Majit, att vederbörande måtte i Nåder förständigas, att, jemte Räkenskaperne, till Kongl. SeraphimerOrdens-Gillet insända Berättelserne öfver de Revisioner, sorn Länens Deputerade öfver desse Räkenskaper förrätta. Betänkandm.
Äfven tror jag det vara nyttigt, att här inflyter, att Fullmägtige skola i afseende på anbuden följa de af Rikets Ständer föreskrifne grunder. Följagteligen anhåller jag om oförändradt, antagande af 6:te punkten, af Utskottets förslag. Herr Rosenblad: StatsUtkottet har lämpat denna punkt efter mitt förslag; deri var likväl icke nämdt om påföljd efter lag för underlåtenhet att fullgöra anbud; och jag anser det öfverflödigt. Äfven med "ifver jag fördelen af Herr Lefrehis förslag att sättet för kungörandet om lånets upptagande öfverlemnas åt Fullmägtiges bestämmande, utan att roan uppräknar, i hvilka Tidningar kungörelsen hör ske. Fullmägtige kunna då välja de lämpligaste Tidningar. Uttrycket: utom påföljd efter lag, har verkligen influtit endast för att skräma, och har ingen verkan. Deremot är föreskriften om anskaffande af borgen eller valuta för 2J procent, såsom säkerhet för anbudets fullgörande, en tillräcklig garantie. Det är ej en summa att leka bort, ty det utgör ungefärligen 4°>000 R;dr af lånecapitalet. Jag instämmer således i den af Herr Lefren föreslagna redaclion af ifrågavarande punkt. Friherre Rantzou: Anmärkningen i af64 H. 16 Den 4 Mars. seende på den större fördelen, alt upptaga lånet i mindre poster, (så alt hvar och en linge anteckna sig till delaktighet deruti till ett visst minimibelopp), än att contraherä detsamma en bloc, sorn man säger, synes Utskottet hafva alldeles med tystnad förbigått, förmodligen af den anledning, att saken är ganska kinkig att besvara, när man nemligen icke vill medgifva dess riktighet. — Det tyckes vara klart, att genom en dylik fördelning skalle concurrensen blifva friare, och Staten derigenom erhålla åtminstone en del af den vinst, sotn de mindre Rentiererna nu nödgas uppoffra åt den Bankier eller det Interessentskap af Capitalister, hvilka i sista hand bedrifva affairen.
Det är endast sinnenas vällust som försvinner med njutningen: våra moraliska nöjen återkomma hvarje gång de kallas af minnet, och saknaden framsmyger icke med dem; men det är ock endast umgänget med dygdige Människjor som rätt kan visa oss deras värde. Vi kunna lära af Filosofen att känna det sanna, vi kunna förvärfva det rättesnöre som utstakar banan för vår verksamhet; men sjelfva driften till det goda, sjelfva denna böjelse som hänför dig til beundran för det ädla, det sköna, den skapas icke af föreläsningar. Afhör en så kallad vis, han skall säga dig värdet af hvarje enskildt gerning, han skall visa dig gränsen för hvarje särskildt dygd, och då du lämnar honom skall du kan hända vara i stånd att fälla en rigtig dom öfver dine sinnesrörelser. Men gå till en rättskaffans man, se honom dyrka mänsklighetens plikter utan granskning af hvad system han följer, se honom, enkel i sitt upförande, redlig i sitt umgänge, mindre tala om dygderne än utöfva dem; och om du då icke märker ett ifrigt begär att följa hans efterdöme, om brottet och lågheten icke väcka en fasa som förut varit okänd, då – återvänd till den skrytande talaren; som han skall du vara i stånd att fälla slutsattser öfver det rätta; men driffjädren därtill skall bli en hemlighet som undflyr din forskning. Herr Haller är urbilden till det Ideal jag skapat mig af en rätt värdig Människja; hans blotta utseende inger vördnad, hans umgänge väcker en önskan att kunna likna honom: med åldrens erfarenhet förenar han en fullkomlig sinnesstyrka, och det är med mycken rätt han stundom anför den Alpiske Filosofens uttryck: att känslan utslocknar sluteligen, men den känslofulla själen blir altid den samma. Han har varit ämbetsman; men då han märkte att hans grundsatser hindrade hans befordran, öfvergaf han hoppet om den sednare för att ostörd bibehålla de förra. Det var icke eller möjligt att lyckas för den som föragtade alla fördomar utan att kunna dölja sitt föragt, som aldrig bländades af namnet då han sökte den personliga förtjensten, med ett ord: som ansåg Konungars gunst af mindre värde än förtjente Medborgares bifall.
Försäkrings-anstalter. var detta temligen högt; men att ställningen likväl då hade väsentligen förbättrats visar sig deraf, att af 6,347 under år 1860 anställda lagsökningar endast 2,779 eller omkring 44 procent blifvit fullföljda, och att således det öfvervägande antalet kan anses hafva, i följd af mellankommen liqvid, förfallit, ab. Litt. m Af utmätningsredogörelseme från fögderierne inhemtas nedanstående summariska förhållanden tab. Litt. M. C) Låneinrättningar. Utom Rikets Ständers Bankodiskont, som fortfarande anlitas af flere personer från detta län, begagnar man här hufvudsakligen följande låneinrättningar, nemligen: 1) Smålands med flere provinsers Hypotheksförening, som lemnar lån emot pant af fastighet å landet; 2) Smålands Enskilda Bank, sorn har afdelningskontor i Calmar och Westervik; och 3) Filialbanken i Calmar, hvilken bildades år 1858 med en teckningssumma af 870,000 R:dr R:rnt, fördelad i 870 lotter. En närmare redogörelse för dessa låneanstalters verksamhet ligger utom gränserna för denna berättelse. Enligt bifogade tabellariska sammandrag N:o 12 funnos år 1860 i detta län elfva sparbanker, af hvilka 2 i Calmar, 1 i hvardera af länets öfriga 4 städer och 5 på landet. De senare voro dock af mindre betydenhet. Totalbeloppet af dessa elfva sparbankers kapitaltillgång går till mera än en million R:dr Runt. Under alla fern åren tillhopa hafva blifvit i sparbankerne "insatte 967,557 R:dr 80 öre, men deremot uttagits 1,097,772 R:dr 37 öre eller 130,214 R:dr 57 öre mera, än som motsvaras af insättningarne. Ensamt för år 1858 gå de uttagne beloppen till 174,463 R:dr 25 öre utöfver hvad samma år blifvit insatt; hvilket bevisar, att massan af delegarne i sparbankérne då sett sig nödsakade att tillgripa föregående årens besparingar.
Att fälla ett omdöme om skolans inverkan på folkets sedlighet och kunskaper vore ännu för tidigt; dock har jag af upplyste prestman erfarit, att undervisningen i kristendomskunskap för begåendet af H. H. Nattvard l:sta gången försiggår betydligt lättare nu, då ungdomen i allmänhet läser redigt i bok, än förr, då denna färdighet var ringa eller alldeles saknades. Berättelse öfver Blekinge Län för åren 1851—1855. 2 10 Fattigvården besörjes i allmänhet ordentligt, ehuru klagomål icke uteblifva hvarken från de fattigas sida öfver knappt underhåll, eller å socknenämndernas, angående öfverdrifna anspråk på försörjning eller understöd, äfvensom antalet tvistemål emellan de särskilda fättigvårds-samhällena om skyldigheten att försörja sådana fattiga, som ofta ombytt vistelseort, är ganska stort, och till en icke ringa del upptages af de mål, som angå från Kongl. Flottan afskedadt eller utstruket manskap och deras familjer. Emedlertid har jag icke funnit att tillståndet i Blekinge är i detta afseende sämre än på flere andra orter, och bör tyngden af fattigvården under sednare åren ostridigt hafva blifvit lindrad så väl genom ökad arbetsförtjenst för de behöfvande, som genom tilltagande välstånd hos jordägare och hemmansbrukare. Helsovården på landet besörjes af 2me provincialläkare, stationerade i Carlskrona och Sölvesborg, samt en distriksläkare i Ronneby köping; varande den förstnämnde tillika intendent vid Ronneby helsobrunn, som årligen besökes af talrika gäster från aflägsna och närbelägna orter, hvaribland äfven räknas en stor del allmoge. Under hösten 1853 hemsöktes Länet och i synnerhet Carlskrona stad af farsoten kolera, som skördade många offer bland alla samhällsklasser. Antalet af insjuknade utgjorde i Carlskrona stad 1,925, af hvilka 1,055 afledo; på landet insjuknade 334 och dogo 170, så att summan för hela Länet af insjuknade uppgick till 2,259 och af döde till 1,225.
Jag underställer nu, i följd af den upplästa §:n, huruvida det ej fordras först alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut, och sedan Kongl. Majus sanction, för att kunna upphäfva något Stånds privilegier, rättigheter eller förmåner. Och då de 3 Stånden, oagtadt Ridderskapets och Adelns dem kungjorda beslut, fortfara att yrka eftergift af ifrågavarande förmån, öfverlemnar jag till bedömmande, om Ridderskapet och Adeln icke har skäl att visa, 44 Den 16 Junii f. m. det Adeln ej låter någon efter godtycko föreskrifva sig lagar, eller tvinga sig till ett beslut. ÅtskiUige yttrade härtill deras bifall. Friherre Boije, Ludvig'. Om man antager, att en liten förmon kun ett Stånd af de andra fråntagas; så kunna också alla större få samma öde; och dä äro både privilegier och Grundlagar snart rubbads. Herr Cederschjöld: Då jag sist begärde ordet, var det egentligen för att uppläsa 1 1 4 §. af Regeringsformen; och har jag således härutinnan redan blifvit förekommen af Herr Påhlman. När Grundlagen i denna §. betryggar Stånden ej allenast vid deras privilegier och friheter, utan äfven vid deras Jörmoner och rättigheter; och der tydligen stadgas att dessa ej hinna ändras, utan g",norn alla 4 Ståndens sam* manstänmcmde beslut, och Konungens bi jall', synes Ridaerskapets och Adelns rätt, att utgöra en tredjedel af BancoCommissariernas antal, så vida Rlider skåpet och Jldeln eljest anser detta såsom en förmän och rättighetomöjligen kunna, genom de 3 öfrige Ståndens beslut, Ridderskapet och Adeln utan dess eget begifvande, fråntagas. Friherre Cederström; Med samma skäl som jag skulle gilla, att man icke ansåg 3 Stånds beslut gällande, angående bestämmandet af Embetsmännens antal och beskaffenhet i ett
Mörner: Mig synes, som den uplysning, hvilken Gr. af Ugglas meddelat om huru den 10 §:n skulle förstås, innefattat ett misstag, (y i 1 l:le §:n säges: ”Taxeringsmännen ega dock rättighet alt, efter den i 8 §:n upgifne grund påföra bevillning, såväl öfver minimiafgifterne, enl. 9:de §:n, sorn ock, enl. 10:de §:n både öfver den högsta och emellan tvenne af de stadgade klasserna för den person, hvilken de pröfva icke skäligen böra påföras afgift efter någon af samma klasser. Afven ega de att utsätta en ringare minimi-afgift, såväl för alla i 9:de och 10:de §§:ne nämnde personer” etc. I denna ll:te §:n äro de serskilda kalhegoriernc alltså sammanförde, så att, om Hr Grins uttydning är riktig, samma ord antages om Den 14 Maj f. m. 427 samma sak i olika mening. Mig vill det afven synas som om ett antagande det en person, om lian deraf skall lefva, icke bar en inkomst af 10 r:dr om året, — stöter nära nog på det löjliga. Hr von Hartmansdorff: Om denna §:s innehåll är sä otydligt att Utsk:s ledamöter sjelfva tvekat huruvida de här uptagna siffrorna betyda inkomst eller afgift, så lärer R. o. Ad. finna det vara så mycket nödvändigare att återremittera §:n, på det att både Utsk:soch Stånds-medlemmar må blifva ense om meningen. Afven jag tillstår mig tveka, om möjligheten att antaga, att t. ex. den största Guldsmeden i Stockholm icke skulle hafva högre årlig inkomst än 350 r:dr, i fall denna summa är utsatt såsom den högsta, hvarefter bevillning erläggas bör. Skall denna klassifikation förstås, såsom inkomst, så förekommer hon följaktligen vara orimlig; det motsatta förhållandet har Gr. Mörner visat vara lika oantagligt. Mig synes derföre allt tala för återremiss. R. o. Ad. ansåg de emot denna g gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. § 11.
Riksgälds kontoret aflemnas i sådana lånehandlingar, som öfverensstämde med det för dessa medels utlåning fastställda reglemente; att direktionen skulle vara Riksgälds-kontoret ansvarig, ' att den för hvarje år upplupna ränta å ej mindre ofvanberörde intecknade skuldförbindelse, än då samlade räntemedel, äfvensom de utaf bolaget erbjudna tillskott vid årets slut blefve för fondens räkning räntebärande efter en tillsvidare till 5 procent bestämd räntefot, så att fonden under hvarje års lopp tillvexte med en summa, motsvarande 5 procent af fondens ursprungliga belopp, jemte den vid början af samma år befintliga räntebehallningen; samt, att, när någon intecknings förnyelse, bevakning eller utsökning i afseende på de till Riksgälds kontoret aflemnade säkerhets-handlingar erfordrades, direktionen borde derom foga anstalt, utan att Riksgälds-kontoret behöfde härmed taga någon befattning, hvarföre de lånehandlingar. som direktionen för detta åliggandes fullgörande måste begagna, skulle uppå skeende anmälan och emot skyldighet att desamma efter deras begagnande, till Riksgälds-kontoret återställa, direktionen tillhandahållas Under 1850 och 1851 års riksdag föieslogos, uti derom väckt motion, åtskilliga förändringar i de angående ifrågavarande underhållsfond meddelade föreskrifter, men de förslag och framställningar, denna motion innefattade, blefvo icke i något hänseende af Rikets Ständer gillade. Vid påföljande eller sednast förlidne riksdag förnyades jemväl i motionsväg det förut framställda yrkandet om minskning i den till 5 procent bestämda räntefoten för fonden tillhöriga medel samt hemställdes, att räntan vid utlåningen af dessa medel måtte få nedsättas till i eller åtminstone till i| procent; men denna således ånyo föreslagna ränte-nedsättning biel’ ej heller af Rikets Ständer beviljad. Under nuvarande riksdag har fråga om minskning \ utlånings-räntan för de medel, som tillhöra meranämnde fond, ytterligare väckts genom en af Herr Anckarsvärd.
Hvad åter raagazinet beträffar, så, enär Kronan på Skeppshol - 188 Den 21 December c. m. men har magaziner för r8 till 20,000 tunnor Seid, och under södra bergen magaziner för 12,000 tunnor, samt Staten icke mera befattar sig med spannemålshandel, hvilket åtminstone jag alltid skall komma alt afstyrka; ser jag aldrig, huru Kronan skall komma i större behof af magaziner, än till 3o,ooo tunnor. Jag är således af den tanka, att det vilkor Utskottet tillagt, nemligen alt Kronan bör förbehålla sig dispositionen af dessa lägenheter, vid inträffande behof, bör utgå, och Utlåtandet bifallas, med den förändring Herr Bråkenhjelm i öfrigt föreslagit. Herr Riben: Den uppstådda skiljaktigheten rörer ej saken utan formen. Inom Utskottet var meningen, att man borde öfverlemna saken till Regeringen. Det liar nu blifvit upplyst af en Regeringens Ledamot, att magazinerna äro öfverflödiga, och icke behöfvas för Slaten. Vid slikt förhållande förenar jag mig med Friherre af Nordin, och tillstyrker, att det bestämda vilkoret om magazinernas bibehållande mätte utgå. Då tror jag, att Herr Bråkanhjelm äfven för sin del kan gifva sig till freds, synnerligen när det icke är tänkbart, att Regeringen skulle vidtaga några åtgärder, som äro skadliga för Inrättningen. Jag får likväl anhålla, att Herr Riddarbus-Sccreteraren behagade upplysa, huru detta mål blifvit af de öfrige Riks-. Stånden afgjordt. Den si December e. m Undertecknad Riddar hus-Secr et er are : PresteSlåndet bar bifallit Utlåtandet; BorgareStåndet har fattat ett beslut af nästan c1 samma innehåll sorn Herr Bråkenhjelms förslag; BondeStåndet bar, i afseende å byggnaderne, vidtagit alldeles enahanda beslut, som Herr Bråkenhjelm tillstyrkt, men afslagit de ifrågaställde 5ooo R:dr. Herr Rosenqvistj Fredrik Leonhard:
Den verkade kraftigt till nationens afvänjande från den nyss upphörda parti-tidens råa och vilda kannstöperi 164; till införande af en bättre ton i den publicistiska verlden, – en ton af anständighet och afsky för låga personaliteter; till det allmänna vettets förfining; till dess konstsinnes uppodling ur den nästan otroliga smaklöshet, som var gemensam för både författarnes och läsarnes flertal; till värdigare föreställningar om Vitterheten såsom samhälls-element och moralisk culturkraft; samt i synnerhet, och sist liksom först, till språkets och versens förkofran i renhet, egentlighet, lenhet, välklang. I slika afseenden var Kellgrens verksamhet en förhöjd fortsättning af Dalins; och detta skulle gälla oinskränkt, om ej Kellgren hade länge behandlat modersmålet med långt mindre varsamhet för inblandning af fransyska drag, ord och ordställningar. Lätt är att finna, huru mycket mer denna tidskrift hade kunnat gagna: i allmänhet genom ett större och mera upplyftadt sätt att se; i vitter hänsyn, genom att klarare uppfatta betydelsen af Snille, Smak, Vitterhet, Skaldekonst, att tillåta en rymligare fantasiens och dictionens frihet, att rikta skriftspråket dels ur inhemska, dels ur beslägtade källor o. s. v. Men med allt detta, hvem underskrifver icke villigt, att Kellgrens sannt poetiska naturell innerst förenade en allkänsligare och högre smak med den utvändiga correctionsoch conventions-smaken? eller hvilken kunnig tvekar erkänna, att hos honom framskymtar derför oftare och på bestämdare vis, än hos Dalin, ett positivare betraktelsesätt?
4- 7:de d:o 65,000: 8:de dro 795,731:22. 6. grde d:o 223,490:17.11. hvartill, i händelse af bifall till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, INT:o i35, kommer ^ fi*keri“ 3,ooo: 226,490:17.. 1. frih. till R. St. — Allmänna Indragnings staten 3o5,gfå:få.g. hvartill, om Rikets Stander bifalla SlatsULskottets Utlåtande, N;o fåg, om löneersättning till f. d. Ledamöterne af Ri ketsallmänna ärenders beredning, komma 8,000: 31 3,r)^2: 43. o. Summa 1 o,n 20,1 få: 3 1. 5. Tillgångarne äro: Stats-verkets ordinarie inkomster, infieräknadt restantierne, samt med iagttagande af den minskning uti quantiteten at indeldt spatimål, som i följd af utgifts-staternes reglering uppkommit 4>566,3o3: 16. — Stats-verkets extra ordinarie inkomster, hvilka ännu icke äro närmare bestämde, upptagas, enligt den af Stats-Ulskottet förut calculationsvis följda beräkning, till . . 4'b6f),ooo. q,432,3o3: 16. — då bristen således skulle utgöra 1,292,872:: i5. 5. hvartill statsfyllnadssumman elter förutnämnde beräkning skulle komma alt uppgå, men hvilken naturligtvis förändras, så framt de här förut upptagne, ännu icke definitivt pröfvade, utgifter ej fastställas, sådane de blifvit föreslagne, eller extra ordinarie inkomsterne bestämmas till andra belopp, £n Utskottet calculationsvis beräknat.
Detta sammansatta Stats-Råd skall, under namn af Norriges och Sveriges Interims-Regering, bestå af sex Ledamöter från hvartdera Riket, nemligen från Norrige: Norrska Stats-Ministern och de tvänne Stats-Råd, sorn äro i Stockholm, tvänne Stats-Råd, som dertill utses af den i Norrige varande Regering bland dess egna Ledamöter, och i hvilkas ställe tvänne Stats-Råd tillförordnas, samt af en Stats-Secreterare, som af samma Regering utnämnes; och från Sverige: de tvänne Stats-Ministrarne, Hof-Canzleren och tvänne Stats-Råd, som dertill utses af Svenska Stats-Rådet bland dess egna Ledamöter, samt en Stats-Secreterare, som af Svenska Stats-Rådet utnämnes. Den i Norrige varande Regering fortfar att emottaga, granska och bereda alla Norrska saker samt, i öfverensstämmelse med dess Instruction, att afgöra de mindre betydliga mål, och att underställa de vigtigare, likasom förut till Konungen, till det sammansatta StatsRådet (Interims-Regeringen). Likaledes skola alla Svenska saker först granskas och beredas af Svenska Stats-Rådet, som, i likhet med Norrska Regeringen i afseende på Norrska saker, häfver rätt att afgöra alla mindre vigtiga Svenska mål, och till det sammansatta Stats-Rådet (Interims-Regeringen) underställa de vigtigare. I det sammansatta Stats-Rådet (Interims-Regeringen) skola de Norrska Ärenderna af den Norrska Stats-Secreteraren föredragas, i Protocoll fattas _ och på Norrska Språket expedieras, och de Svenska Ärenderna af den Svenska Stats-Secreterarcn föredragas, i Protocoll fattas och expedieras på Svenska språket. Saker, som angå båda Rikena, föredragas af HofCanzleren och expedieras till hvartdera Riket på dess språk och genom dess Stats-Secreterare. Diplomatiska Ärender föredragas af Hof-Canzleren och införas i ett särskildt Protocoll. Ärenderna afgöras genom de flesta rösterna, och när rösterna äro lika, bestämme Ordföranden utslaget. Alla Resolutioner underskrifvas af samtlige Ledamöterne.
S. D. Enär Biksdagsgöromålen icke kunna afslutas inom den i Grundlagen bestämda tid af frenne månader ifrån den dag, då Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof till Rikets Ständer öfverlemnades, hvilken tid tilländalöper med denna månads utgång, beslöt Borgare-Ståndet, för dess del, att Rikets Ständer böra, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t ingå med anhållan, att Riksdagen må, utöfver nyssnämnde tid, ytterligare en månad förlängas. S. D. Uppå gjord framställning, beslöt Borgare-Ståndet, att uti Plenisammanträde den 15 dennes, förmiddagen, företaga val till Ledamöter uti den Nämnd, som, enligt 103 § Regerings-Formen och 64 § Riksdags-Ordningen, eger att döma, huruvida Högsta Domstolens Ledamöter gjort sig förtjenta att i deras vigtiga kall bibehållas. S. D. Uppå gjord framställning, beslöt Borgare-Ståndet, att uti Plenisammanträde den 19 dennes, förmiddagen, företaga val af de tolf Electorer, hvilka gemensamt med dem, som af de öfriga Riksstånden utses, enligt 96, 97 och 98 §§ Regerings-Formen samt 63 § Riksdags-Ordningen, skola välja Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och hans Suppleant. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts nådiga propositioner af den 31 sistlidne Januari: angående ändring i 23 kap. 1 § Rättegångs-baiken, sådan den lyder i Kongl.