Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
nÄär«flf dande till ©eneralö#penfioner har h^ö å^ongl. 3ftaj:t marit under öf# b”lnften’ mermägande; och hai> ålongl. S9iaj:t funnit för godt midtaga en np indelning af Dvifetö militär#di|lrift, hvarigenom defas? antal blifmit förminjfadt från fejt till fem. (En ®enetal#befälhafmare#(ön ;< 6,000 Dd.dr är i följd häraf indragen; och åvongl. SNajit mill till Dcifetö ©tänder framvälla förflag i fråga om famina lönö anmändande till pensioner på det för armeen meft gagneliga fätt. 3nom armeen har ^ongl. ^ajst funnit nödig en förändring iemsarbet tia organifationen af Siagärdet till hafi och 9vafet#forpfen. SNed Sif# fet f&rpfen. i6 garDet till l)d|l hav Den fötänDring ffett, att regementet blifvit förfatr på 4 i frällct för 5 fqoaDroner, meD bibebållanDe Docf t Det närmare af regementets förut äganDe flprfar famt att alla fqoaDronerna nu mera innebafmaS af 9vr>ttmä|tare ocb icfe, fåforn förut, äfmen af 0efitnDcf>efen od) SSftajorerne, broilfet feDnare förf)ållanDe uti flera banfeenDen befunnits olämpligt. <£n m; apningS^flat för regementet bär b draf blifmit en följD, broarom fätfHlD framkallning boö DufetS 0tänDec fontmer att göras. NafetCorpfen bär blifmit reDuceraD till enbak en banDtmerfS# ocb arbetSCorpS, unDer benämning bäDanefter af fprmerfareCorpfen. ©enna forpS bör, utom
Majsts Nådiga Proposition till Rikets nu församlade Ständer, angående beviljande a f ett Låne-biträde af Tvåhundrade Tusende R:d Banko Transport-Sedlar, till understöd för Götheborgs Stad: Gifven Stockholms Slott den 21 Maj 1818. Sedan Konungens Befallningshafvande uti Götheborgsoch Bohus-Län till Kongl. Majit i underdånighet inberättat den svåra och bekymmersamma belägenhet, hvaruti Staden Götheborg och Orten deromkring skall sig befinna, och o« möjligheten för Staden, alt utan något allmänt biträde undanrödja följderna af denna hotande ställning, och Kongl. Majit, med afseende å de sålunda gjorde anmälanden, beslutit den 21 sistledne April, att till Götheborg nedsända Ledamoten uti Rikets Allmänna Arenders beredning, Kammarherren och Commendeuren af Kongl. Maj ts Nordstjerne-Orden vonJBrinckman och Förste Expeditions Secreteraren uti Kongl. Majit» Cantzlie Skogman, för att på stället göra sig om förhållandet underrättade, derigenom att de af tiert Konungens Nåd. Propositioner. 335 dervarande Auctoriteter infordrade officielle upplysningar oin tillståndet, ej mindre i Staden, än orten deromkring och på Bolnisländska kusten, samt hvilka medel vederbörande ansågo mäst lämpelige, att mildra och underhjelpa den uppgifna allmänna nöden, och förekomma dess verkningar för framtiden; så hafva desse Cornmitterade den 13 uti innevarande månad till Kongl. Majit i underdånighet afgifvit deras berättelse om tillståndet uti Götheborg och orten deromkring, deruti de, med vitsordande af den utaf Konungens Befallningshafvande uppgifne bekymmersamma ställning, hvad sjelfva Stallen anginge, efter att hafva inhemtat alla vederbörandes underdånige utlåtanden, tillstyrkt åtskillige åt. gärder, Liand hvilka de förnämligast fästat. Kongl.
Men väl har jag erfarit, huru så väl i äldre som sednare tider många Medbor - 1364 Den 29 Juli f. 771. gare blifvit oskyldigt försatte i lidande, derigenom att Banken ofta, och stundom utan behof, blifvit igenom magtspråk ålagd skyldigheter, snörrätt stridande emot dess grundförfattningar och ändamålet för dess inrättning. Lån i Canal Disconten på varor hafva hitintills kunnat upptagas till obestämd Summa. _ JVu mera äro lånebiträden, för att göras allmänna, så inskränkta, att ingen, mot Revers, som Cautionist, på vaior, hypothequer m. m. in Summa kan få låna mer än 18,000 R;d. Denna indragning är således kanske större, men visserligen icke mindre, än den bort göras. Friherre Boje: Den siste värde Ta laren har, såsom Ledamot i BancoUtskottet, i förevarande ämnen lemnat en uplysning, åt hvilken jag ger all rätt. Det är nck Det är visserligen sant, att genom upphäfvande af rättigheten för Capitalisterna, Den £9 Juli /. m: att insätta deras penningar på 3 ProCent, blir Disconternas Fond mindre, och fö’j kteligen deras utlåningar mera inskränkta än nu; men då man eftersinna!', alt också, i samma mån som Capitalisternas penningar fråntagas Disconterna, de miste af r? G 7 o Capitalisterna till Allmänna rörelsen åter utlemnasj så blifver också klart, att Disconterna skola mindre af lån behöfvande anlitas; och för låntagaren blir det alltid, fördelaktigare att af Capitalisterna sjelfva erhålla stående lån, än att få dem periodiskt af Disconterna. Lika klart anser jag också vara, att e hvad rörelse Capitalet löper igenom Disconterna eller ej; det vill säga, ehvad Disconterna bibehållas vid deras intermediaira befattning, imellan Banken eller Capitalisten, å ena, och låntagarne, å andra sidan» eller en sådan befattning inskränkes, så kan sådant icke verka till en enda skillings förmindskning i rörelse Capitalet, hvilket icke blir hvarken större eller mindre, ehvad insättnings rättigheten bibehålies eller afskaffas.
Uti en den 2 December 1856 till Rikets nu församlade Ständer aflåten Proposition har E. K. M:t täckts i Nåder anföra, hurusom det länge varit insedt, att när - Expedilions-Ulshollels Förslag tili underd. Skrifvelse N:o 189. 603 varande tids fordringar icke motsvarades af vår nu gällande brottmåls-lag, hvars förbättrande alltså städse utgjort föremål för E. K. En fullständig ny strafflag, i öfverensstämmelse med Lag-beredningens derom uppgjorda förslag, hade ock serskilda gånger af E. K. M:t blifvit till Rikets Ständers antagande framställd, men, till följd af yppad tvekan å Rikets Ständers sida att i sin helhet antaga berörda förslag, hade dessa framställningar icke ledt till dermed åsyftadt ändamål, och erfarenheten hade visat, att de former, som för dylika frågors behandling finnas stadgade, icke utan svårighet göra det för Rikets Ständer möjligt att i alla dess delar granska och besluta om lagförslag af så vidsträckt omfång. Emellertid hade Rikets Ständer, lika med E. K. M:t, erkänt brottmåls-lagstiftningens behof af en genomgripande förändring, och ett vigtigt steg i denna riktning hade redan blifvit taget genom de af Rikets Ständer vid sista Riksdagen beslutade och derefter af E. K. M:t stadfästade lagar, rörande dels ansvar för stöld, snatteri och rån, och dels upphörande af spö- och ris-straffen jemte den offentliga kyrkoplikten. Då den sålunda beträdda banan af delvis skeende förbättringar, hvilka sedermera från serskilda författningar lätteligen kunde sammanföras till en gemensam och fullständig strafflag, icke allenast syntes med mindre svårighet, om än något långsammare, leda till det sökta målet, utan äfven lemnade utrymme för en under tiden samlad större erfarenhet om det förändrade straff-systemets verkningar och beredde tillfälle att, före den ifrågavarande lag-reformens fullständiga genomförande, iakttaga de i vissa dess delar möjligen erforderliga rättelser eller jemkningar, hade E. K. M:t, fortgående på denna bana, låtit utarbeta ett serskildt lagförslag om förfalskningsbrott och bedrägeri.
Decimal-systemets tillämpning på rikets mynt, blef Usta punkten af Ståndet godkänd, men andra jemte följande punkter af Utlåtandet återremitterades. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnde förslag till underdåniga skrivelser, nemligen: N:o 67, i anledning af år 1851 verkställd revision af Stats-verkets m. fl. fonders förvaltning; N:o 68, angående ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar; N:o 69, angående restitution af lönebevillning vid Westmanlands och Jönköpings regementen samt Wermlands Fältjägare-regemente; N:o 70, angående pensionsrätt å Allmänna Indragnings-staten för Guvernören å ön S:t Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum; N:o 71, i fråga om Kalmar läns fördelning i 2:ne län; N:o 72, angående förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allmänna Indragnings-staten; samt N:o 73, angående anslag till uppbyggande af ett kapell inom Öfver-Tomeå socken m. m, S. D.
Genom denna beräkning blifver det således uppdagat, att på de förenämnde åren skjuts'nings-förtjensien , då den jemnföres med Spannmåls-priset, aldrig varit så stor, sorn den för närvarande är, de 10 år undantagne, somj följde näst efter skjutslegans fördubbling år 1789, och under hvilka Landet i allmänhet var välsignadt med ömnig skörd, som bibehöll Spannmålen vid lågt pris; och synes således, af Spannmåls-prisets förhållande till skjutslegan, intet skäl kunna hämtas till den sednares ytterligare hö - 1398 Den i 6 Juli. höjande, ulan tvertom , vid jemförande af deras belägenhet, hvilka nödgas färdas med skjuts, och bland hvilka finnas en mängd med penningar lönte Tjenstemän , hvilkas löner icke blifvit på långt när i lika mån med skjutslegan ökade, all anledning förevara, att åtinindstone viddess närvarande belopp låta bero. Vid jeinnförelses anställande imellan skjuts* legan och priset på ett öke. dagsverke, som borde vara den naturligaste, hvilken till delta ämnes utredande sig erbjuder, har åter förhållandet befunnits vara följande; ifrån år 1766 till 3775, har i Stockholms Fän medelpriset på ett öke dagsverke, efter Markegårigen , utgjort en Daler 20 öre S:mf, sorn svarar emot skjutslegan för 4 mil elter 12 ove milen. De följande 3 åren 1776, 1777 och 1778, då skjutslegan ännu var bibehållen vid 3 sk. för milen, var Markegångs-priset för hvardera året på ett öke dagsverke .30 sk., svarande mot 6-| mils skjutslega, lör tiqtalcjt af åren derefter 1779 — 1788 , då skjutsen betaltes elter 4 sk. milen» är medelpriset pä ett öke dagsverke Iq sk., sorn svarar emot 4 j mils skjutslega.
Detta förslag skulle, enligt min tanke, alldeles icke medföra någon förbättring af den gällande lagen, utan snarare försämra densamma. Om, på sätt hr Tham uppgifvit, någon domstol, med bifall till den stämmande partens begäran, att en bestämd inställelsedag ej måtte utsättas, utfärdat stämningen med käranden öppen iemnad rätt att sjelf bestämma tiden för målets handläggning; så har denna domstol utan tvifvel förfarit olagligt. Följaktligen anser jag den domstol, som kunnat på trenne veckors tid afgöra eli mål om äktenskapsskillnad emellan makar, af hvilka den ena vistats på utrikes ort, hafva handlat så lagstridigt, att ansvar derå följa bordt, ty lagen stadgar uttryckligen uti 11 kap. Rättegångs-B:n, att en stämningstid af minst sex månader skall föreläggas den, som vistas utom riket, och det står ingalunda domstolen fritt att emot lagens föreskrift förkorta denna stämningstid och sålunda påskynda en rättegång, som snarare borde fördröjas. Jag medgifver villigt att, i fråga om skiljsmässa emellan äkta makar, någon besinningstid är både nyttig och nödvändig, när de oeniga makarne vistas på en och samma ort, så att de kunna kallas att infinna sig hos presterskapet, som derigenom får tillfälle att med de medel, som stå detsamma till buds, söka tillvägabringa en återförening emellan makarne. Men då den ena makan vistas i ett främmande land, hvarigenom det är rent af omöjligt för presterskapet, huru nitiskt det än må vara, att kunna uträtta något till de emot hvarandra förbittrade makarnes försoning, så hemställer jag, huruvida den här föreslagna korta tiden af ett halft år, som skulle föregå processens anhängiggörande om äktenskapsskillnad, kan anses vara af en sådan vigt, att deraf ringaste förhoppning kan upstå, det en maka, hvilken vidtagit ett sådant steg som det, att öfvergifva hustru och barn för att resa till ett främmande land, skulle under nämnde tidrymd bringas till så pass besinning af sina pligter, att han skulle återvända till sitt hem och fortsätta äktenskapet. Jag för min del hetviflar högeligen, att den föreslagna tidsbestämmelsen skall medföra en så önskvärd verkan.
Testators föreskrift skall jemte densamma tills vidare förvaltas, dels att Berghmanska fonden, utom dess ofvanupptagna behållning, eger en mot ett årligt arrende af 171 tunnor Råg utarrenderad egendom i Wermlands län jemte frälse-räntan af ett helt hemman i Calmara län, dels ock att uti Jungfru-Stifts kassans beräknade behållning ingår en numera till större delen värdelös fordran af 3,066 R:dr 32 sk. för derifrån år 1850 bortstulne medel; hvarjemte Directionen, i anseende till den betydliga förminskning, behållningen å Wennerstjernska fonden utvisar, får upplysa, att densamma härleder sig från den afskrifning af 1,000 ll:dr för aktier af f. d. Götheborgs Discont hvartill Höglofl. Ridd. och Adeln vid sistlidne Riksdag lemnade sitt bifall. Genom testamente af den 10 Maj 1848 hafva framlidne En af Rikets Herrar Friherre Salomon Lövenskjöld och hans numera jemväl aflidna Fru Julie Löfvenskjöld, född Coijet, under Riddarhus-Direktionens förvaltning ställt en summa af 33,333 R:dr 16 sk.
N:s 2 och 14, gifne bestämmelser, angående hvad som egentligen skall inbegripas under den Sedelstock lill hvilken Silfver-Fonden bör bringas i en proportion af 5 lill 8, har Pluraliteten af Fullmägtige, vid jemnförelse tillika af de beräkningar och framställningar, hvarpå Rikets Ständers Beslut och den i Banco-Reglementet intagne föreskrift sig grundat, trott sig böra med all säkerhet förutsätta, att, i händelse Depositions-Räkningarne, under påstående Riksdag och för de nästföregångne,åren, företett det förhållande, som nu under flera år visat sig oafbrulit fortvara, Rikets Ständer tvifvelsutan ej skulle hafva såsom stående Summa antagit 2,400,000 R:dr, utan ett vida högre belopp; och att en sådan förändring med Yexel-Banco-Räkningarne, som sedermera inträffat, icke varit af Rikets Ständer förutsedd eller påräknad, hvadan Fullmägtige skulle anse sig illa motsvara Rikets Ständers till dem lijsta tillförsigt, om de icke sökte, att, i hvad på dem beror, undanrödja ett mot verkställigheten af Rikets Ständers beslut uppkommit oföresedt hinder, medelst begagnande deremot af den oföresedda fördel , att, till minskning i verkeligen utelöpande Sedlar, Depositions-Räkningarne i Vexel-Banken så betydligen stigit. Och har Pluraliteten ibland Fullmägtige af dessa skäl ansett: att, å hvad Depositionerne i Vexel-Banken öfverskjuta den utaf Rikets Ständer antagne Summan af 2,400,000 R:dr, äfven något afdrag i calculen må kunna äga rum.
Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 15 Oct. 182 3f Preste-Ståndet d. 17 Borgare-Ståndet d. 17 —-' — Bonde-Ståndet d. 17 —■ — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäfvandet af Stadgandet uti 3 mom. 46 §. af Kongl. Förordningen om Skogar ne i Riket den 1 Augusti i8o5. S. AK; Vm öfverläggning, i anledning af väckt fråga om ett förtydligande af 3 mom. uti 46 §. af E. K. M:ts Nådiga Förordning om Skogarne i Riket den 1 Augusti 1805, hvarigenom stadgas böter och ansvar för den, som idkar handel med täljda eller klufna bräder eller sådana till Staden införer, hafva Riksens Ständer, ehuru de väl insett, att detta stadgande haft för afsigt, att, till Skogarnes ya^d, fotekoigiaa £et ett stoije Under ddnlgU Skrifvelser. antal stockat1 skulle sagas, än det, som vid skattlagda Sågverk varit påräknadt, likväl funnit detsamma icke vara förenligt med de af Riksens Ständer antagne grundsatser för en loflig Industries friare utveckling och rättigheten för hvar och en, att, utan tvångsband och på sätt han för sig lämpligast finner, använda sin välfångna egendom; Och få Riksens Ständer fördenskull hos E. K. M. destoheldre underdånigst anhålla^ det E. K. M. täcktes, med upphäfvande af det åberopade momentet i högstberörde Förordning, i Nåder stadga och kungöra, att äfven täljda eller klufna bräder skola hädanefter få till afsalu i Städerne införas, som Riksens Ständer anse införsel af eller handel med en, i öfrigt tillåten, vara icke kunna, genom varans olika tillverknings-sätt, blifva en straffvärd handling eller böra föranleda till ett förbud, som i allt fall ganska ofullständigt uppfyller den dermed åsyftade controll. fUksens
Jag vill derföre blott upptaga den beskyllning, att Utsk:n icke vid motionen fästat det afseende som vederbort, och förklara, alt ehuruväl Utskms ledamöter sannolikt icke, de fleste åtminstone, skådat rofdjuren på så nära håll, som motionären, eller med dem varit, lika med honom, i öppen fejd under 27 år, hafva de likväl afsett den förmånen, det jägare skulle bildas för att fälla odjuren, hvilket icke blifvit fallet, om man ville betunga den jagande menigheten; ty få äro de i landet, som sysselsätta sig oupphörligen med jagt, ganska få, som vårtiden gå på sjö— fogel o. s. v.; och jag vet ej, huru man skulle kunna controllera dessa jägare. Måhända, om en sådan beskattning ålades, skulle folket afstå från jagt, och derigenom tillskyndades landet skada, i del att rofdjuren finge då vara fredade. Frih. Cederström, Jacob: Ganska välbetänkt hafva Utsk:n, enl. min öfvertygelse, afstyrkt allt afseende å motionen. Det finnes tillräckligt med författningar rör:de jagt och djurfångst, endast de iakttagas och handbafvas; och det tjenar till intet annat, än till skada, att belägga med skatt rättigheten att jaga å egen mark. Uppå derefter framställd propos., blef Bevilln.- samt 5 H. ^3 4 i8 Den 29 April c. m. Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. N:o i af R. o. Ad. bifallet. Till föredragning anmältes Ridd.Utskrs den i3 och dennes på bordet lagda mern., i anledn. af Ridd.direetionens riksd.berättelse. Frih. Cederström, Jacob: Då Ridd.Utskts ifråga var. mern. kommit på föredraga.listan i fullkomlig strid med 47 §:n Riksd.Ordn., och detta är ett Ståndets enskildta ärende; så begär jag hos Hr Frih. o. Landtm., i fullkomlig öfverensstämmelse med samma 47 §> alt detta mål mätte föredragas i den ordning denna § upptager.
Då i följe häraf Ja-propositionen vunnit, förklarade Herr Biskop Rosenstein, det han skrifteligen ville ingifva sitt votum emot detta anmälningssätt, för att låta detsamma till Riksens Ständer åtfölja expeditionen. Dermed förenade sig Herrar Biskoppar Faxe och Tingstadius samt Herr Doctor Agrell. Herr Rothoff samt Herr Baron och Ordföranden reserverade sig till Protocollet, förklarande, att deras mening i hufvudfrågan varit, att anmärkningen hade bordt göras blott generel. Utskottet beslöt härefter, att Beredningen skulle omarbeta sitt förslag efter det nu beslutna sätt och med det snaraste dermed till Utskottet återinkomma. Bilaga P till Mein. N:o 27. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 10 Julii 1815. Upptogs den för några Plenidagar sedan på bordet lagde fråga, huruvida, sedan Utskottet beslutit att ej till Riksens Ständer anmäla en föreslagen anmärkning, det borde tillåtas en Ledamot att bilägga sin enskilda tanka till den expedition rörande décharge, som Utskottet till Riksens Ständer afgifver. Utskottets pluralitet förklarade sig emot ett sådant förfarande, men Herr Biskop Tingstadius yttrade: Min tanka är, att hvar Ledamot i Riksens Ständers Utskott, enligt Grundlagen, har rätt att sin särskilda mening, genom särskildt Memorial eller Dictamen till Protocollet, låta Utskottets Utlåtande medfölja; men att i så beskaffade mål som detta, der det Högloft Oonstitutions-Utskottet 956 Riksdagen 1815. icke är tillåtet att för Riksens Ständer framställa andras anmärkningar, utan sina egna, allenast inga sådana, som det Högloft. Utskottet icke gillat och antagit, kunna dess Betänkande åtfölja. Herr Professor Munch af Rosenschöld förklarade sig instämma i Herr Biskoppen Doctor Tingstadii yttrande, att enligt Grundlagen en enskild Ledamots yttrande ej kan förnekas att expeditionen åtfölja, hvarföre han reserverade sig till Protocollet emot Utskottets fattade heslut.
Utom besagde lån, sökte och erhöllo Banco-Fullmägtige af nyssnämde behållning, hösletiden år i842, ett serskildt ännu fortfarande lån å 600,000 R:dr emot 4 procents ränta och återbetalningsskyfdighet efter 3:ne månaders, å någondera sidan, skedd uppsägning, Som Rikets Ständers sist församlade Revisorer, jemnlikt deras yttrande, sid. 42, i Revisions-Berättelsen , förklarat Fullmägtiges beslut angående detta låns beviljande ”både ändamålsenligt och för det allmänna fördelaktigt, ” så anse sig Fullmägtige nu icke behöfva anföra de serskilda, af Herrar Revisorer godkända och i vissa afseenden ännu gällande, skäl, som föranledde Fullmägtige alt, i fråga om samma lån, medgifva den af BancoFullmägtige äskade jemnkning uti de, för dylika låns ullemnande åt allmänheten, meddelade bestämmelser och stadgade vilkor. Till upplysning om såväl de förändringar, som Riksgälds-Contorets på dess räkuing i Bunken innestående conlanta behållning, sedan sisla Riksdag, undergått och de summor, hvarmed allmänna rörelsecapitalet, under samma tid, varit ökadt genom förräntandet af de lill Riksgälds-Contoret influtna medel, som ock om den räntevinst, hvaraf delta Verk härigenom redan kommit i åtnjutande, få Fullmägtige meddela följande uppgifter å Riksgälds-Contorets contanta behållning samt för uppköpta eller belånade obligationer utgifna medel, äfvensom derför hittills influtna räntor. Innestående behållning på Riksgälds-Contorets Räkning i Rikets Ständers Bank för Contorels egentliga Inkomster och utgifter nedannämnde dagar: * ' * • 1841 den 1 Juli .
Man säger att om ifrågavar. bankosedlar ullemnades i allmänna rörelsen, så skulle man hafva skillingssedlar qvar äfven vid nästa riksdag, då det vore fara värdt att deras utrotande icke lyckades. För min del tror jag att äfven om de obegagnade skillingssedlarne förstördes, så komma dock de redan utsläppta af alla valörer, att vid nästa riksdag ännu vara qvar i åtskilliga personers händer eller gömmor. Man skulle då i alla fall lika litet hafva vunnit, deras fullständiga utrotande, som om Ständerna nu beginge den förmenta inkonseqvensen, att tillåta de färdiga sedlarnes utgående i allmänna rörelsen. Jag kan icke finna alt det ligger någon motsägelse deruti, att man nu beslutade att gå så saktmodigt som möjligt lill väga, och undvika att taga tvära mått och steg, hvilka i allmänhet äro åfventyrliga, och företrädesvis i frågor som röra penningeväsendet. Det är icke mera jag för min del åsyftar. Att jag talar för denna sak, torde R. o. Ad. lätteligen finna icke utgå från något hufvudstadsintresse, icke heller från intresse för dem, som bo t. ex. i Upsala eller å andra, med lättade kommunikationer, gynnade ställen, ty för dem är det lätt att, när som helst, få hvad slags mynt de behaga. Jag talar här endast för aflägsnare landsorters behof och bästa. Om jag deruti misstager mig, och om de Hrr, som tillhöra landsorterna, icke finna skäl att göra afseende på mina framställningar i detta ämne, så låter jag dem falla. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Jag har hört så många talare yrka bifall, och jag delar fullkomligen deras åsigter, men jag har icke hort någon af dem fästa upmärksamheten på en omständighet, som ger ökad anledn. dertill att raan må förblifva vid hvad som nu är, eller förbud mot dessa sedlar. De utgåfvos år 1803, då gällde de lika med kopparmyntet, som till stor del utgjordes af poletler, hvilka då voro lika med r:gs. Stöde nu ordet banko på dessa sedlar, då voro de mera tydliga för allmänheten.