Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förskotts-räntor Öfver-räntor Influtne osäkra Kapital-fordringar Behållnp Hyrpsmedel S:gr Utgift. - Restituerad ränta till Hemmansegaren W. Ilallanders Sterbhusdelegare, enligt Rikets Ständers beslut N 423: 34. 7. Omkostnader och reparationer å Kontorets Hus . — - 581: 23. 6. Behållen Diskont-vinst Skuld vid årets slut. Till Låne-Afdelningen för begagnadt Greditiv . Distrikter. Antal Summa, Antal Summa. Yrken. 366 201,090 369 217,520 Diverse personer . 27 7,750 27 7,500 . 3744 1,498,790 — 2902 1,328,980 57 Sammandrag öfver de till Malmö Lane-Kontor, för utlåning, dels med Omsättning srätt och dels på Publika Papper upplåtne fonder, samt hvardera rörelsens afkastning, för åren 1847 oeh 1848. 1:o .Allmänna Diskonten, eller utlåning 1 8 4 7. 1 848. med Oinsättuingsrätt. Inkomst. Till Depositions-Afdelningen för begagnadt Cré- ditiv ... 699,600 692,400 Utelöpande Assignationer på Banken 400 5,600 Medel, inneståeude å serskild Depositions-räkning (afslagne Omsättningar) 68 43 8 Värdet af Låne-Kontorets Under åren 1847 och 1848 har icke något lån, emot hypothek af Publika papper, blifvit hos Lånekontoret sökt. > Skuld vid årets slut. Till Låne-Afdelningen för begagnadt Greditiv . 10,000 10,000 Tillgäng vid årets slut. Kassa-behållning 2,000: 2,000:'
Efter denna förklaring får Utskottet, i afseende på den gjorda erinran , att Båtsmansfördubblingens upphörande var ett vilkor för Förstärkningsmanskapets utgörande, vidare anföra, att, enligt Utskottets mening kan detta vilkor icke uppdagas hvarken uti OeconomieUtskottets år 181 o afgifna Betänkande, uti samma Urs Riksdags-Beslut, eller uti Kongl. Maj.ts i anledning häraf utfärd^e förordning af den A • * *J 23 April 1811, der eridaät tle orden förekomJ ma; ”Genom detina anstalt försvinner under krig, samt så länge det fortfar, all Vargering och fördubbling, utom på de orter, der den efter nu gällande författningar eller öfverenskommelser som en stående Corps anses;’’ Men om ett sådant vilkor äfven verkeligen ägt rum, så torde detsamma åtmindstone ej vara öfverensstämmande med en strängare rättvisas fordringar; och Utskottet grundar denna tanka på den kännedom, ait förstärkningsmanskapets utgörande var ett åtagande , som tillkom hela Bi - Den 3 7 Julli Riket, hvarest pä många orter Båtsmanshåll och Båtsinans-fördubbling icke fanns. — Att en del af Riket,.eller den, der Båtsmans-FÖrdubbling utgöres, skulle åtnjuta en uteslutande förmån, såsom vilkor för ett sådant för hela Riket gemensamt åtagande, synes, enligt Utskottets omdöme, så mycket mindre kunna med billighet förenas, som Båtsmanshållet aldrig varit me? än den öfriga Roteringen betungadt; och då dessutom den omständighet härvid äger rum, att den förmindskning, som genom Fördubblingens upphäfvande uppkommit i Rikets Krigsmagt, förorsakar, att ett större antal af Beväringen, till en gemensam tunga för alla Rikets Innevånare, måste utgå, än i annat fall skulle skett, så tror Utskottet härigenom vara tillräckeligen ådagalagdt, att Uti skottet, tvärtemot att hafva förnärmat rättvisans och billighetens fordringar, endast velat göra deras anspråk åter gällande. Utskottet har dessutom förmodat, att Riksens Höglofl.
Dermed vunnes mera ordning och större kontrol å så väl tjenstehjon, som husbonde; förfalskning af betygen försvårades; skrifveriet för presterskapet, om det ej serdeles förminskades, så lättas det åtminstone derigenom, då anteckningarna på lösa papper upphörde; och för tjenstehjonet torde det blifva en betydlig lättnad, att uti en med permar försedd, således ej så snart förstörd, bok förvara alla sina betyg och handlingar, hvilka, såsom de nu befinnas, utgöra en mängd lösa papperslappar, de der, med eller utan eget förvållande, f. n. lätt förstöras. Afven vid domstol skulle dessa böcker vara af nytta för domaren, då på ett ställe personens så att säga hela lefnadshistoria derstädes funnes antecknad. Nyttan af dylika fjenstehjonsböcker torde icke af någon kunna bestridas. Nu återstår att tillse huru svårigheterna skola afhjelpas vid dessa böckers anskaffande och deras införande. I Danmark meddelas dessa Skudsmaalsboger i allmänhet vid utgåendet från skolan, eller vid confirmations-lillfället. Så skulle äfven hos oss kunna tillgå. Den första tjenstehjonsboken, eller hvad den må benämnas, torde böra emot en lindrig afgift, samt gratis åt dem, hvilka anses ej kunna betala, utdelas vid confirmationstillfället, före hvilken tid det är sällsynt att någon antages i ordentlig tjenst. På samma sätt som K. Vetenskaps-Akademien erhållit rättighet, att utgifva almanachor och derigenom upbär en icke obetydlig inkomst, skulle jag vördsammaste vilja föreslå, att rättigheten att utgifva dylika tjanstehjonsböcker öfverlemnades åt Patriotiska sällskapet, genom hvars försorg, ett nödigt antal dylika höcker skulle försändas läns-, härads, eller kanske rättast socknevis, kring hela landet.
Riket för att äga tillgäng pä mynt, och naturligare utwäg dertill icke finnes, än att någon liten del af wärdet för Rikets utgående Producter återkommer i Silfwer wid Slö-Tullens erläggande; Sa anse Staisoch Bewillnings-Uk, stötten den Författning, som till bestridande af StaisUkgisierne pä Utrikes Orter i stället blifwit widtagen, att nemnligen Sjö-Tullen för utgående wahror erlägges i wäxlar, lika sä nödwändig till förekommande af redbara myntets utförsel, som atl defle wäxlar komma Staten till godo efter pari Lous, utan allt afseende pä den arbitraira, osia höga, osia» Den iv Augusti. 2)2; ostadiga och merendels stigande Wäxel, Coursin i Banco - Sedlar.
Den särskilda grunden för deras tillkomst och tillvaro hade till följd, all de bestodo i bredd med de äldre underafdelningarna, och ehuru redan Helsingelagen, gällande för de vidsträckta nordliga landskapen, omnämner sokneting (ting inom soknarne), samt äfven i andra af de äldsta lagarne det collectiva uttrycket soknemän förekommer, får deraf dock ej slutas, att de redan då inom häraderna bildade sjelfstiindiga kommuner enligt den verkliga betydelsen af detta begrepp. Häraderna deremot fortforo oafbrutet att bibehålla denna egenskap, om ock med en under tidernas lopp, till sak så viii som form, allt mer inskränkt begränsning af dess sjelfverksamhet. Ett fortgående arbete på utvidgandet af Konungens och dians embetsmäns magt utmärker redan under medeltiden och de derpå närmast följande århundraden de från germanisk stam utgående europeiska staters historia. Nya grundsatser och nya former utbildas, oftast likväl ur gammalt frö, odladt efter olika yttre omständigheter på olika sätt; och äfven i Sverige, särdeles under inverkningarne först af Kalmare-unionen och sedermera under de derpå följande för samhället så betydelsefulla tidehvarf, som fordrade så mycken concentrerad kraft, uteblef detta arbete ej. Den allmänna hushållningen inrättades efter nya, ledande grundsatser. Formerna för utöfningen af den omedelbara s. k. landtregeringen undergingo tlerfaldiga, på centralisation beräknade, förändringar, och den gamla kommunalfriheten, i synnerhet på landsbygden, kunde ej undgå att i följd häraf väsendtligen försvagas. De fordna underafdelningarne inom häraderne förlorade i betydelse och vigt för den allmänna förvaltningensbehof. Soknarne befunnos för sådant ändamål mera lämpliga, och är det sedermera dessa, som utgöra de områden på landsbygden, der den kom - y munala verksamheten företrädesvis, ehuru betydligen inskränkt i rättigheter, åter uppträder. Redan under den katholska tiden hade sgknarne, i egenskap af kyrkoförsamlingar, tagit del i sådana deras kyrkors ekonomiska angelägenheter, som angingo byggnad och underhåll af kyrka, presteboställe m. m.
Detta Mål, som äfven vid nästlidne Riksdag varit öfverlemnadt till Ekonomiutskottets granskning, har Utskottet tagit i öfvervägande; Och får nu förklara, att Utskottet funnit sig ej kunna antaga andra grunder för sin åtgärd ån dem, samma Utskott vid berörde Riksdag i detta afseende yttrat; I följd hvaraf Utskottet å nyo får åberopa Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär, den 2ode November 1789, Samt Kongl. Brefvet den g9 October 1795, hvarigenom ägare till bruk Besv. och Ekon. Utsk. Bctä/ikanåen. 157 och qvarnar uttryckeligen äro från vägrödjning frikallade; och dä en rubbning af dessa stadganden skulle förnärma de frioch rättigheter, som med ägande rätten af så beskaffad egendom från längre tider tillbaka varit förenad, och hvilka derigenom liksom ingått i egendomens värde; anser Utskottet, oaktadt de flere talande skäl, som för det gjorda yrkandet förekomma, sig ej kunna derå tillstyrka bifall; Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 4 Februari 1818. Riksens Högloft. Stänclers Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskotts betänkande angå* ende yrkad t utbyte och jemnkning af Roteringen i Tossbo och Wedbo Härader ■ af Elfsborgs Län. -Riksdagsmannen Eric Svensson, Fullmägtig från nyssnämnde Härader, har uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvet Memorial, Föreslagit, att, till förebyggande af de flera olägenheter och kostnader, som både Rothållare och Soldater uti Tossbo och Wedbo Härader skola få vidkännas, derigenom att Inoch Ut-Rotarne derstädes på flera ställen äro från hvarandra aflägsna ända till Q å 5 mil och ännu längre, en sådan jemnk - i5Ö B«i». ock Ekon, Viik.
» Jag tror, att jag slumrade till några minuter », sade hon. » Roliga minuter », tänkte Kdith, » de räckte då minst en hel timme. » » Åh ja, nog får du sofva », sade faster Sofie hvasst, » värre. är det med mig. Jag sofver då inte en blund på hela natten, ännu mindre på dagen. » » Det var väl märkvärdigt. » Faster Anna snörpte på munnen. Edith skyndade sig att plocka in fotografierna. » Märkvärdigt, ja, det är inte märkvärdigare än sä, att när man är sjuk och klen, så får man ingen ro. Jag har nog varit frisk och ung, jag också, i min dar, men det är så det: tiden går och vi med tiden. » Ea djup suck bekräftade detta sista tänkvärda faktum, innan faster Sofie fortsatte att småprata. » Ja, det är för svårt med det här regnet », sade hon, » jag känner det i mina ben. Edith, tag fram pallen åt mig! Oj, oj, oj! » och faster Sofie sjönk ned i den bekväma länstolen. Faster Anna satte sig i soffan. » Det ringer! » ropade Edith plötsligt och rusade ut. » Edith, Edith, passar det att springa så där », frågade faster Sofie, när hon kom igen. » Karin kunde ju öppna. » Så blef det en liten paus, ämnad att inskärpa lärdomen i Ediths ostyriga hufvud. Sedan frågade hon värdigt: » Hvem var det? » » En tiggare, » sade Edith litet snopen. Hon satte sig tyst i ett hörn och såg » stukad ut ». För att ändå ha någon sysselsättning, började hon plocka och peta på ett litet hål på klädningsärmen. Först kände hon efter om 509 fodret var helt. Så drog hon varligt ur en tråd och så ännu en. Sedan skulle hon känna efter, om det hade blifvit större. » Ja, visst, ni! » nu fick hon in två fingrar. Jo, nu skulle hon få, när lampan tändes och fastrarna firigo syn på det. De talade om släkten och tiden gick dödande långsamt framåt, tyckte Edith. » Om Edith vore road af arbete och huslighet, som flickorna voro i vår ungdom, så sluppe du sitta där och leds, » sade faster Anna.
Lycklige att lefva i en tidepunkt, då hos hvarje tänkande icke bör förutsättas annat syftemål än att till Fäderneslandets understöd förena alla krafter, äro vi det icke mindre att igenom en vis regerings bemödanden och Riksens Ständers medverkan finna Fäderneslandet räddat utur de vådor som för 3 år sedan hotade det med en fullkomlig undergång. Utan tvifvel var Grundlagens snara antagande ett af villkoren för möjligheten af denna räddning; utan tvifvel var det uti liberaliteten af dess stadganden, uti den garantie, som den för framtiden utlofvade, som Nationen skulle finna utsigterne till hopp och ersättning för nödiga upoffringar. Att bevara denna Grundlags helgd, att bereda dess förbättringar, att uplysa om rätta förståndet af dess stadganden, att med opartiskhet och insigt dömma om enskiltas förhållande i afseende på densamma, äro således updrag, i samma mon mera vigtige som de närmare röra grunderne för samhällsförfattningen. Sådant är, M. H., vid denna Riksdag vårt kall. Det är härtill jag får utbedja mig Edert biträde, under det jag derjemte får anhålla att i Eder ynnest och vänskap få vara innesluten.» Sedan Högloft. Utskottet ansett nödigt att, till vinnande af erforderlig skyndsamhet med granskningen af de hos StatsRådet sedan sista Riksdag förde protocoll och till likhet med hvad då brukligt varit, arbeta på 3:ne fördelningar, beslöt Höglofl. Utskottet att enligt 24 § Riksd.Ordn. till sin betjening antaga 3:ne canzlister. Hvarefter Utskottet till dess secreterare förordnade underteknad, tili canzlister copisten vid Pommerska Expeditionen af Kongl. Maj:ts Canzli Aug. von Hartmansdorff och copisten vid Kongl. Maj:ts JustitiseRevision Anton Kock; men den tredje canzlist-beställningen lemnades tills vidare obesatt. Till vagtmästare antogs vagtmästaren vid Riddarehuseanzliet Torssell. Den 27 April 1812 107 På det at Höglofl.
Att alla de .Ämbetsoch Tjenstemän, hvilka uti andre Publike Verk uppbära liiner till mindre belopp än som affölja deras tjenster inom Allmänna Magazins-Directionen, äfven å Exspectance Stat må tillgodonjuta den befintlige löneskilnaden, dock utan förhöjning för Spannmålen. Förteckningen Litt. D. utvisar summan af denna löneskilnad, 4 Mom. Beträffande så väl de i Stockholm, som Eandsorterne under Allmänna Magazins-Directionen nu lydande Uppbördsman och Magazinsförvaltare, kunna Utskotten ej ingå i något specielt omdöme, huruvida desse på Exspectance Stat må bibehållas eller ej vid sine innehafvande löner, då utan tvifvel de fleste, i fall Allmänna Magazins-Inrättningen upplöses, .af Kongl. StatsContoiret blifva till fortsatt tjenstgöring i egenskap af Krono-Magazins-Förvaltare anställde; men om någre af desse Tjenstemän kunna anses öfverflödige och i följd deraf blifva förafskedade så gälla för dem samma vilkor och grunder i afseende på Exspectance-lönernes åtnjutande, som för Ämbetsoch Tjenstemännen i Directionen nu blifvit stadgade, 5 Mom. Särskilde förteckningar å de Exspectance-löner och Pensioner, som efter äldre och senare förordnanden utbetalas af Allmänna Magazins-Inrättnlngens Fond, och hvilkas framge - J Stats-Uts kott«ts Betänkanden. xvj na fortfarande icke lärer kunna sättas i fråga, varda under Litt. É. och F, till nödig kännedom bilagde. 6 Morn.
Efter en stund tog han en sanddosa, som låg framför honom på bordet, slog ut en duktig hög i boken, där han ritat sina tecken, hälde altsammans försigtigt tillbaka i dosan och lade boken ifrån sig. – God dag, kapten, sade han. Han kallade nämligen alla sina skeppare för kapten, dels för att uppehålla vänskapen, dels för att stärka sin egen själfkänsla. Ty det smickrade honom att få kommendera kaptener. »Kapten» var en lång, mager karl, klädd i skinntröja och sjöstöflar. Han hade en lång, senig hals, på hvilken ett litet hufvud satt som knoppen på en flaggstång. En bred mun var dragen som ett tjockt streck tvärs öfver en brun, kraftig haka, och under ett svart, stripigt hår tittade ett par vakna, sjövana ögon skarpt fram. – God dag, patron, sade han, i det han reste sig upp till hela sin längd. Jag har kommit för att tala om Karolina. – Jaså, sade den andre vresigt, är det något som ska’ lagas nu igen? Skepparen gjorde en rörelse på sina smala, raka axlar, som skulle betyda förakt för den andres brist på sjömansförstånd och hostade. – Hon duger inte att lagas, patron, sade han. – Duger hon inte att lagas? – Nej, hon gör inte det. Däcket håller inte att stampa på, och det är anfäkta mig spliss på hvartenda skot. – Nå, så sätt dit nya skot då. – Duger inte. Det är slut med likena också. – Nå, så för hundra gubbar, sätt dit nya lik då. – Det hjälper inte. Hela skutan är upprutten. Jag kan ju slå hål på borden med bara näfvarna. Redaren vred på sig som en fången björn, när man retar honom med käppen. Han flyttade sig flere gånger på stolen för att slippa ifrån den afgörande frågan. Men skepparen stod där, lång och rak och obeveklig. Och slutligen kom det med en ansträngning, som var storartad: – Hvad i helvete vill kapten, att vi ska’ göra då? – Vi ska’ inte göra nå’nting. Om jag bjöd guld, kunde jag inte få folk med på en ny resa.
Y 40 b. f 40 b. y 40 8 ^ Svar på återremiss 6 1 48 9 a. a. y 40 a a {j 40 a. a. V 40 a. a. y 40 dvocat-Corps pä Stat: om organiserande deraf , 4 2 121 11 b. Y 41 b. y 41 b. Y 41 b. Y 41 dvocat-Fiscalerne i Rikets Hof-Rätter och Collegier: om upphörande af deras beroende af de Embets-verk, vid hvilka de äro anställde , , , , 8 65 4,5 b. « 40 b. f 40 b. Y 40 b. y 40 fbön: offentlig, om afskatrande deraf 7 1 39 11,12 b. « 40 b. Y 40 b. Y 40 b. y 401 (täning, för Comministrar och Klockare : om ändring i sättet derför 8 — 138 1-9 b. Y 41 a. | 41 b. I 41 b. | 41 329 , för Riks-StandenSiCanceltie persoual och Vakt-betjening: om tiden för upphö- rande deraf efter Riksdagens slut 9 , , 4 1 45 8 å. Y 40 Svar på äterremiss , , , , , ,,,, 4 1 148 5 Y 40 b. Y 40 a. a. Y 40 f 40 , se Cancellie-betjening. ttiksdags-kostuader. , för Secreteraren vid Bonde-Ståndets Cancelli-Direction ,,,,,,, 4 1 443 6 b. \ 41 b. Y 41 a. 1 41 b. y 41 flönings-Stat för Banken; se löner. frads-Spanmälen, se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie s. 2. /'skrifning, för Carl Johans församling i Götheborgs och Bohus
Skulle Konungens uppgifter icke wara fullständiga, skulle deruti ej tydligen och bewisllgt utredas, huruwida Konungen inskränkt stna särskilda anordningar af Statsmedlen inom de bestämde huftvudtitlarne af den Stak Riksens Ständer fastställt, sä ägde Riksens Ständer, utom styrkan af ben allmänna opinionen, att sätta häremot stn beskattnings - magt, att bemöta Styrelsens wägran af en nbjagrig redogörelse för erhällne medel, med sin wägran, ätt ytterligare bewilja nägre sädane. Jnga partiella revisioner, inga smä anmärkningar, med-ett ord, inga halfmesurcr werka hwad ett wärdjgt, och endast pä stora hänseenden rigtadt bruk af denna magt fbrmär. Oet är med denna magt, .som Engelska Folkets Representanter bewara dest Frihet, utan att nedläta sig till fbremälen för en Bok» hällareS uppmärksamhet och utan att genom en onyttig granskning af Regeringens werkställjghets ? ätgärder, fhrswaga kraften och hindra werksamheten af dessa. Det torde wara fdrlätligt, att icke "wäga hoppas eller wilja fordra för Swensta Folket e» widsträcktare frihet» än det Engelsta njuter, genym en Stats-För« fattning, pä hwars bcprbfwade grunder wär nya är till dest rväsendteligq delar uppförd,"
För den, som särskildt önskar controllera mina uppgifter, är jag färdig att när som helst enskildt bevisa riktigheten af mina calculer. Hvad den tredje sidan beträffar, eller den militära delen af frågan, har talaren inskränkt sig till en anmärkning mot en fastningsanläggning i centern af Riket, hvilken anläggning fordrar en arbetstid af 60 år för att hinna blifva färdig, efter de anslag, som hittills blifvit Jemnade dertill. Talaren har rätt deruti, att det är skadligt att vara så njugg på anslag, att en fästning, som borde vara färdig på 5 å 6 år, för att vara nyttig för landet i händelse äf krig, icke tan medhinnas på ringare än 60 år; men han har tillfälle att rätta detta, så vidt det beror på honom, genom att med sin röst understödja sådana anslag, att den kan blifva färdig på 3o år. Som talaren icke gått längre på denna sida, vill jag icke heller längre uppehålla R. o. Ad:s tid, öfvertygad, att om Hr Dalman framkommer med någon ytterligare anmärkning i afseende på den roilitariska sidan, den icke blir af annan balt, än den jag nu besvarat. Jag tillstyrker bifall till K. M:s nåd. propos. om anslag till kustpiecer, emedan jag tror det icke vara lagom tid att börja gjuta kanoner, sedan kriget redan börjat. Frih. Cederström, Jac.: Såsom representant för ett fritt folk har jag trott det vara hvar och ens skyldighet att i första rummet afse försvarets försättande i det skick, att ^vi hvilket ögonblick som helst kunna vara beredda alt strida emot den, som vill anfalla oss, eller mot en annan för att freda oss för framtiden. Detta har jag ansett såsom första omsorgen hos ett fritt folk, synnerligast då detta fida folk är nära beläget ett despotiskt styrdt land, och har på en annan sida ett annat, ehuru mindre mägtigt, despotiskt rike. Hvarje försök ett undandraga anslag för hvad, som fordras till fäderneslandets försvar, är rent af omedborgerligt, och det finnes ingen politisk åsigt, som kan rättfärdiga ett sådant förfarande.
Prot. 1847 oe/t 1848 j 4 'Sami. 1 /fd. 1 Band. 6 liaft 2 lö Slats-U tskotlets Utlåtande, IS-o ijh veise, med förklarande, det Rikets Ständer för sin del medgifva, att det genom afslutadt kontrakt emellan Kongl. Maj:t och kronan samt regementskrifvare!! Erasmi bestämda årliga arrende för indragna kornetts-bostället Boda må, från och med midfastan nästkommande år 1849, nedsättas fiån 184 tunnor 16 kappar till 150 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; hvaremot Utskottet ansett sig icke kunna understödja motionärens framställning om återbäring af någon del utaf det belopp, Erasmi i arrende för berörda egendom hittills erlagt. Stockholm den 11 Maj 1848. Reservationer.' af herr von Troil, S. G., Friherre von Kraemer, herr von Rosen, G. och herr af Harmens ; af herr Norin: ”På sätt Utskottets inkomslafdelning hade föreslagit, anser jag Stals-utskottet hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer att till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med förklarande, att Rikets Ständer för sin del medgifva, alt det emellan regementsskrifvaren Erasmi samt Kongl.
Man har hittills i denna fråga endast velat setvå sins emellan stridiga intressen; nu börjar man inse, att dessa två intressen äro förenliga. Då man fullt insett detta, skall det endast finnas en romersk fråga. Hans Helighet påfven Leo XIII är utomordentligt väl bevaijdrad i historien. Hans Helighet är alldeles icke okunnig om, att huset Savoyen i alla tider utmärkt sig för stor fromhet men samtidigt hållit mycket på sina rättigheter. I alla tvister mellan furstarne af Savoyen och konungarne af Sardinien samt Heliga stolen hafva de förstnämda ständigt ådagalagt den största vördnad för religionen, men på samma gång det största oberoende i de politiska frågorna. När återigen påfvarne uppstält herskareanspråk på huset Savoyens besittningar, har detta gifvit anledning till en tvist, som nästan alltid afgjorts till påfvedömets nackdel. Efter annexionerna 1860 och 1870 har romerska frågan antagit en något invecklad form; påfven var furste och han är. det ej längre; hans stater hafva uppgått i konungariket Italien, under ansvarighet af konungen af Sardinien, proklamerad konung af Italien, och af hans ministrar. I påf-vens ögon skall konungen af Italien alltid vara en usurpator, så vida påfven ej får klart för sig, att han med förlusten af sin stat återtagit sina verkliga påfliga funktioner. Den verlds-liga makten är till och med enligt de upplyste presternas åsigt ej någon gudomlig inrättning; det är på grund af några främmande furstars tillmötesgående och af några påf-vars inkräktning, som en del af det italienska området tillfallit påfven såsom prebende. Det, som utgjorde en gåfva af någon utländsk furste, kunde med full rätt af en kon-stitutionel italiensk furste åter afhändas påfven; öfver det, som i slutet af 15: de och början af 16: de seklet togs med våld och utan allmänna opinionens hörande, hade folket rätt att efter behag förfoga. Påfliga staten är en alldeles modem skapelse; det var ej på en sådan klippa Jesus ämnade bygga sin kyrka.