Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Första frågan visar sig för mig vara den, huruvida myntbestämnings-lagen af d, i Mars i83o, hvilken bestämmer SilfverRiksdalerns värde till 128 sk. i sedlar, bör bestå, ehuru den, under nuvarande coursförhållanden, ej är fullt ordnad efter sedelmyntets gångbara värde? Uti denna punkt har jag länge varit tvehågse. Coursens stegring och våra betydligaste exportartiklars fall å den utländska handelsmarknaden, i förening med våra näringars och våra lefnadsvanors ökade behof af importartiklar framställde sig länge för mig såsom ett hinder för verkställigheten af en financiel lag, stiftad under en mer fördelaktig conjunctur. Men dessa betänkligheter hafva vildt vid ett närmare skärskådande af ämnet, och måste försvinna inför en hvar, som klart tänker sig den sanning, att den offentlige, så väl som den enskilde mannen, främst af allt bör fråga sig, om han handlar rätt och derefter öfvertyga sig och de sina, att det som är rätt, det är ock nyttigt, det är alla deras interesse, som vilja handla efter rättsgrundsatser; och de som icke vilja det, de äro sin lön värda; de må ock falla offer för sina misslyckade beräkningar, att vinna på de rättsinnigas bekostnad. Rätt är och måste vara, att en lag, en förlikning, träffad emellan Banken och Svea Folk, sanctionerad af dess Konung, består oförändrad, sådan den blifvit stiftad. De förlikningsvilkor, Banken erbjudit, kan och bör den uppfylla. Peuningeägaren blir i allt fall den vanlottade, och det finnes äfven en gräns för hans uppoffringar, hans tålamod. Den skuldsatte, om han lider något, lider åtminstone knappt märkbart; ty hans egendom, hans varor m. m. hafva nu lika sedelvärde som för fyra år sedan. Jordbrukarens eller bergverksidkarens producter, arbetslöner, hyror &c., hafva ej heller stigit, snarare fallit, oaktadt silfrets stigande, nominella pris. De flesta, till och med importerade, consumtionsartiklar för den stora massan, såsom salt, socker, caffe'
Men Den 11 Februarii f. m. 185 om det fortgår på detta siitt, och man derjemte Ser Folkets valrätt uppskjuten till 8:de äret, frågar jag, om Riksdagarne icke lätt skola förvandlas endast lill en anstalt för sanctionerandet af Regeringens åtgärder i strid med Folkets opinion. Jag medgifver väl, att framställningen af denna våda är öfverdrifven; nion det är Lagstifta nies skyldighet aLt ej förbise något, och det är derföre, jag anser Ridderskapets och Adelns beslut vara af den största vigt. Jag ber för öfrigt, att man vid detta tillfälle må förskona oss från frågans afsändande till ConstilutionsUtskottet. Jag tror ej att den hör dit, eller någonsin kan komma dit, efter sund Grundlagstolkning. Sedan Herr Grefven ock LandtMarskalken föregått Ståndet med en så öppen ooh oonstitutionel förklaring, behöfver dessutom Ståndet alldeles icke ens ifrågasätta denna saks behandling af närvarande ConstitutionsUtskott. Ty sedan Ridderskapet och Adeln, för dess del, bestämt tiden för nästa Riksdag, måhända, såsom Grefve Frölich föreslagit, till den 5 November 1833, erfordras blott att inbjuda de öfrige Stånden att dermed förena sig; och då Ridderskapet och Adeln icke uppbär något Riksdagsarfvode, saint det således med fullt skäl kan sägas, att detta Stånd uppoffrar mest i och för Riksdagarne, är jag öfvertygad, att denna inbjudning af de öfrige Stånden aldrig kan tolkas annorlunda, än såsom det tydligaste bevis på 186 Den ii Februarii fl m. Ridderskapets och Adelns noggrant)et och omvårdnad om Grundlagens helgd, samt såsom ett välment råd till de öfrige Stånden att frångå ett beslut, sorn härrört från mindre afseende på Folkets rättigheter, än på egen eller vissa classers beqvämlighet.
Utskottet Banéo-Utskottets Betänkande j/Y:o 72. 33 Utskottet anser sig i anledning häraf, och i sakens så beskaffade skick, ej kunna vidare sträcka dess tillstyrkan , än att Juveleraren Berggren > äfvensom hans MedCautionist, Källarmästaren Hagstén y än vidare malte få tillgodonjuta personlig frihet, mot vilkor, alt den utfästa afbetalningeri, af a5 Ridr Banco, qvartaliter på deras för aflidne Grosshandlaren Fricks Discont-skuld ingångna lagsökta borgen varder behörigen fullgjord, samt någon antaglig säkerhet, derföre ställd. 5:o Bokhållaren i Banken, Johan JVi* tias JVierj har uti en, till Banco-Utskoltet inlemnad Böneskrift anhållit, dels om fullkomlig eftergift af Banco-Discont-Verkets hos honom egande fordran, å hvars qvarstående belopp, 1203 R‘dr 12 sk, han, jemlikt Rikets Ständers beslut vid sisla Riksdag, befriades tills vidare från afbetalnings-skyldighet af de anledningar och med de vilkor, som finnas upptagna uti dåvarande Banco-Utskottets Memorial N.‘o 45 (Bihang till Riks-Slåndens Protocoll, Sjette Samlin - Bih. till Riks. St. 1829. 6:t« Sami. 2 B. 3 5:te Häftet» 34 Baneo-Utskottets Brtankanrlr IV.o 72. gen, Första Bandet, Pag 689) och dels att återbekomma den afbetalning, som förut under flera Ars tid, genom innohållningar å Sökandens i Banken innehafda lön, blifvit till Discont-Verket erlagd.
Föredrogs och lades till bandlingarne Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående Djeknepenningarnes upphörande, samt den sä kallade Sterbhus-afgiftens erläggande i städerne Stockholm och Götheborg; gifven den 24 Jan. 1835- S. D. Föredrogos och lackes lill hnndlingarne Constitutions-TJtskottets Memorial, N:o g3, till Preste-Ståndet, angående grundlagsenligheten eller stridigheten afen fråga, hvarå Herr Talmannen vägra t proposition; Stats-Utskottets Memorial, N:o 410> 1 anledning af erhållen ålerremiss å Stats-Ut&kottets Betänkande N:o 397; Statsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden: N:o 53, i anledning af erhållen äterremiss å Betänkandet, N:o 48, angående roteringen i Skåne; N:o 54, i anledning af erli ålJen ålerremiss å Betänkandet, N:o 47 > rörande ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till Inqvarterings-Ordning för städerna, utom Stockholn^ Lagoch Oeconomie-Utskottens Memorial, N:o 4.9, i anledning af ålerremiss ä Belänkandet, !N:o 25, angående rättighet, att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs-mjölqvarnar; N:o 5o, i anledning af äterremiss af Betänkandet, ]N:o i4> angående, upphörande af den, sju Härader i Elfsborgs Län, samt städerne Borås och Ulriceham rnedgifna rättighet till gårdfari-handelns idkande. S. D. Föredrogs å nyo Banco-Utskotteis Memorial, N:o 102, med anmälan om det uppehåll i Utskottets göromål, som kan förorsakas genom längre fördröjd t afgörande af frågan ©m blifvande mynt-enheten för landet. Sedan Kongl. Maj:ts Skrifvelse af den 27 sist!. Februarii blifvit
Ja, hela hans lif hade varit en «sentimental journey»; hela hans lif. Hvad hade han väl sökt? Hemkänslan, hade han stundom kallat det för, det som han sökt; stämning, kunde man lika gerna säga. Det var en och samma sak, som låge bakom de många namnen. Men en sentimental resa hade hela hans lif varit, en resa efter något, som han icke visste hvad det var, men som han ibland fann och som då var lyckan, lifvet, produktiviteten, en resa i främmande land bland främmande menniskor med några få och korta ögonblick, då trollstafven berört honom och han kände sjelfva lifvets dolda källa rinna varmt inne i sitt väsen. En resa på måfå, ett ideligt vidare, vidare; hälften jagt, hälften drifveri; drifven af hvad, drifven mot hvad; stora händelser, hvilka voro som om de aldrig funnits till, och småsaker, i hvilka legat hela hans väsen och hela hans lif; yttre inverkningar, så små att de nästan icke kunde urskiljas, och en inre verkning, som bjöd tiden att stå stilla och drog sig fram genom alla kommande stunder och dagar, ända tills nästa «sentimentala» ögonblick kom, bindande samman midt igenom kalla och öde sträckor hvad som utgjorde värmepunkterna i hans lif «Sentimental journey! Sentimental journey.» En dag en vecka senare, då Truls mötte brefbäraren på gatan, räckte denne honom ett bref. Det var från Ringsjön, från fröken Clara. På eftermiddagen, då han reste, – medan man gick på perrongen, väntande tåget, och de båda ett ögonblick blifvit allena, hade hon stannat, sett på honom med detta underliga leende, som han aldrig blef rigtigt klok på, sorgset och sugande på samma gång i dess sjuka sötma, och sagt: «Men lofva mig nu att vara riktigt snäll och skrifva till mig emellanåt! Här är så ensamt, och man hör ingenting af verlden. Det lofvar ni ju!» Ja det lofvade Truls.
Kammaroch BergsCollegierna af den g Juli 1766, det blifvit fastställdt, att kolen, då de icke in natura utgingo, skulle förvandlas till Spannmål och i femte Fögderiet utgå efter sex och trefjerdedels läster för en tunna Spannmål, samt isjette Fögderiet efter fyra och en half läster för tunnan , så att, om det antages att. uti hvardera Fögderiet funnes I Mantal, å hvars renta tolf årliga och tre Kungshästar vore uppförde, så skulle uti femte Fögderiet desse förvandlas till sex och trefjerdedels läster kol, eller en tunna Spannmål, men uti sjette Seri 16 Juli. 1419 sjette Fogderiet till nio och trefjerdedels läster eller två tunnor en fjerding j-|-;dels kappa Spannmål, deraf alltså en skillnad af mer än Etthundrade procent uppstod; och har, af sådan anledning, vice Talmannen deruti yrkat den' ändring, att ifrågavarande rente - persedlar måtte uti sjette Fogderiet förvandlas till enahanda belopp i Kol och Spannmål, sorn uti femte Fögderiet, och således, i afseende på lika rente-persedlar i bägge Fögderierna, lika beskattning aga rum. Utskottet har haft under öfvervägande hvad salunda blifvit anfördt; och då vice Talmannen Flyckerts omförmäldte Memorial icke rörer yrkad ändring uti någon Allmän Oeconomisk Författning, utan angar endast en öfverklagad olikhet uti förvandlingen af den , under namn af årliga och Kungshästar , i ett enda Fögderi uti Upsala ]L'än utgående rente-persedel, emot ett annat, utan att vice Talmannen uppgifvit, eller på något sätt lemnat upplysning örn grunden eliev anledningen till den öfverklagade olikheten, har Utskottet ansett detta ärende vara af den egenskap, att det icke såsom något allmänt, utan såsom ett enskildt mål, kan betraktas; i följd hvaraf det samma torde, å ort och ställe sorn vederbör, få till den önskade rättelsen anmälas. Dock varder detta till Riksens
Hvarje Svensk undersåte, eller utländsk man eller qvinna, sorn erhållit tillstånd att i riket vistas, eger att, med de i 3 § litt. a stadgade vilkor, såväl i stad, som på landet, idka fabriksrörelse. 5 § 1 morn Enka ege frihet att fortsätta den handtering, som mannen med författningsenlig rätt idkat. 2 mom. Enka, frånskild hustru eller ogift qvinna, som på grund af förestående stadganden är i utöfning af något yrke, ege, derest hon i gifte träder, att, med mannens samtycke och under deras gemensamma ansvarighet, yrket fortsätta. 3 mom. Då, i de fall, sorn nästföregående 2:ne momenter angå, fråga är örn något af de handtverk, hvartill enligt 3 § skicklighetsbevis erfordras, skall qvinna vara af verkgesäll biträdd, så framt hon icke, på sätt i denna författning stadgas, styrker sig ega erforderlig skicklighet i yrket. I fråga om sådan handtering, som i 4 § 2 mom. afses, gälle äfven för qvinna hvad i samma mom. föreskrifvet är. 9 §. Till idkande af fabrikseller handtverksrörelse kunna ock flere förena sig i bolag under gemensam firma. Ar fråga om något af de handtverk, hvartill, enligt 3 §, skicklighetsbevis erfordras, vare hvardera bolagsmannen pligtig att fullgöra de för behörighet till sådant handtverks idkande bestämda vilkor. I annat fall vare endast den bolagsman, som skall handtverket eller fabriken förestå, sådan skyldighet underkastad; gällande för öfrigt, i afseende på bolagsdelegares inbördes rättigheter eller skyldigheter, hvad redan ar eller framdeles varder stadgadt. 12 § t mom. Hvarje till myndighetsålder kommen Svensk man, som begått Herrans heliga nattvard och eger god frejd, vare berättigad, såväl i stad som på landet, att såsom försörjningsmedel med egna händer till afsalu åstadkomma handtverksarbeten eller andra tillverkningar; och skall det vara honom obetaget att dervid begagna biträde af hustru och hemmavarande barn. 14 § / mom.
Utom de i förra Berättelsen nämnde 3:ne åsar, torde böra anmärkas en Bergseller Grus-ås, som i östra delen af Länet ^°rtlöper genom Hernevi, Thorstuna och Altuna socknar och har sammanhang med Sandåsarne vid Enköping i Upsala Län. Uti denna östra del Länet, innefattande Wäsby Fögderi, märkas flere större och mindre msjöar, hvaraf tolf äro belägna i Hvittinge socken nemligen Skattmansö- Tilenaoch Ekholms-sjöarne, Axsjön, Skärsjön, Arnsjön, Oxsjön, •plåviksjön, Tarrolången, Säfjan, Egelsjön och Ramsjön; tvenne inom Österrunda socken Rysssjön och Mörtsjön, en inom Thorstuna socken, hocksjön, en inom Simtuna socken Sjöbosjön samt tvänne inom Altuna s°cken Refvelsta och Dragmansbo-sjöarne kallade. Thorstuna, Hernevi, större delen af Simtuna samt hela Frösthults socken i närande Fögderi lnnefatta vidsträckta slätter och bördiga fält. Hvittinge, Altuna och Sesock nar äfven inom samma Fögderi hafva en mängd större Och mindre mossar och kärr, de flesta belägna inom Thorstuna Härads Allmäning, till det mesta ouppodlade, så väl i anseende till på mångå ställen Saknadt affall för vattnet, som bristande förmåga till företag, hvilka för* d'* större penninge-förskolter och längre tid innan någon afkastning, of}a tued osäkerhet, kan påräknas. Hvittinge socken, der jorden i Allmän* het är svag, besväras, till följe af dess belägenhet, utah den Tuktighet, s°m uppstiger ur mossarne och kärren och icke sällan åstadkommer froQter Ull(^er den lid, den vexande säden är ömtåligast. Missvext eller sva§are äring inträffar derföre oftare inom denna socken. Ibland större 1 °Ssar är Bredmossen, belägen på Snefringe Härads allmänning! Fögderi anmärkningsvärd.
Jag kan således icke finna ringaste betänklighet vid att antaga delta PresteSl:s beslut, eller ali grannlagenhelen fordrar att vi först yttra oss om inbjudningen, hvarefter först förstärkta StatsUtsk. skulle vara olörhindradt att anställa Votering. Gr. Horns framställning saknar* i min tanke, all grund ; ty, långt ifrån alt ett afgörande af inbjudningen, vare sig till bifall eller afslag, skulle utgöra en motsägelse till R; o. Adis i dag genom votering fattade beslut, finner jag just denna åtgärd innebära ett sätt att förlika åsigternn i frågan. Gr. Horn medgifver mig väl ändock, att ett beslut, fattadt på f. nir, går framför ett sorn fattas på c. m. Jag ser ingen betänklighet vid, att här afgöra frågan. Huru den bör afgöras, derom skall jag yttra mig framdeles. Jag har tillräckligen yttrat mig, då jag säger, att det är likgiltigt huru den afgöres, blott den blir afgjord. Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos., och att vi måtte få besvara den i laglig ordning. tlr von Hartmansdorff: Gr. Horns yttrande har erinrat mig om ett förhållande, som kan inträffa. Om R. o. Ad. beslutår alt främst på föredragningslistan sätta inbjudningsfrågan och företaga den till pröfning på förmiddagen, så skulle det kunna hända, då den innehåller ri punkter, att förmiddagen icke räckte lill för frågans afgörande, deraf följden blefve, att R. o. Ad. hade på f. m. börjat pröfva en inbjudningsfråga, öfver hvilken förstärkta StatsUtsk. på e. m. _ a5 H. 57 D e n 29 M a j e. m. lionie rosta, och således äfven öfver de punkter, sorn R. o. Ad. icke på f. m. medhunnit. Månne det derföre icke vore lämpligare att, ulan vidare åtgärd, låta bero vid hvad som redan är gjordt? Gr. Frölich, David:
December 1860 bestämdes, utöfvat en vigtig inflytelse, torde det tillåtas mig att här jemväl lemna en öfversigt öfver några resultater af dessa sistnämnda föreskrifter, så vidt upplysning derom varit tillgänglig. Tab. Litt. S (sid. 56) sammanfattar de uppgifter, som femårsberättelserna innehålla för året 1860 rörande antal minuteringsoch utskänkning sställen samt afgiftsbeloppet för båda slagen, utan att likväl alltid Bränvinstiliverkning och -försäljning. är klart, huruvida detta belopp utgör det debiterade eller det behållna. Då emellertid dessa uppgifter ej gifva nog åskådlighet i fråga om den inkomst, som kommunerne kunnat sig tillgodogöra för rättigheten att försälja Tab. Litt. R. Stockholms stad Stockholms län .. .. Upsala d:o Södermanlands d:o Östergötlands d:o Jönköpings d:o Kronobergs d:o . Calmar d:o Gotlands d:o Blekinge d:o Christianstads d:o Malmöhus d:o Hallands d:o Göteborgs och Bohus d:o... Elfsborgs d:o Skaraborgs d:o Wermlands d:o Örebro d:o Westmanlands d:o Stora Kopparbergs d:o Gefleborgs d.o Wester-Norrlands d:o Jemtlands d:o Westerbottens d:o Norrbottens d:o Summa i hela Riket Större brännerier (300—1,000 kannors tillverkning på dygn). Antal brännerier i gång. Erlagd tillverkningsafgift 1855. 3-3 CD <r-fi-S w cr fp; -s »o 35: a a crq p CD Erlagd tillverkningsafgift 1856. n > 3 " E cr* crq y-i po p: P P Oq e CD Erlagd tillverkningsafgift 1857. 2-fr Cfc e-t<-i p crq Sf jao p: Ö P crq p CD l__ M CO CO cn m co « R:dr R:mt. 1856. R:dr R:mt. 1857. R:dr R:mt. R:dr R:mt. M M CO <x m o cr> p i R:dr R:mt. 1860.
54 lefva bon där nere, fast vännen för hans skull tillsatt lifvet. ANNA (häftigt). Skall han inte straffas? FARBROR GÖRAN. Jag har lofvat min gamle vän försöka att åtminstone att Ja, det var just det jag ville tala vid Karl om. i någon mån rentvå hans sons minne. Tror du, Karl, KARL. bevis, bref m. m. Jag vill gärna göra allt hvad göras kan för att få bedragaren straffad. (Uppbrusande.) Sådana brott och bedrägerier, sådana bankhistorier, färligt! Samhället går under! Ja, onkel får naturligtvis anskaffa alla möjliga som nu höra till ordningen för dagen! Det är ju förMAJORSKAN (suckar). han ville ju bara låna pänningarne, och så var det ju för att rädda lifvet. KARL (bestämdt). att uppoffra andra för sitt välbefinnande och begå ett brott därför, att man är sjuk. Nej, inte ens om det gälde lifvet. Hvart skulle en sådan moral leda hän ? Ingen ursäkt, tant, en människa har inte rättighet Ack ja, det var upprörande i högsta grad. Men 55 ANNA (ser med beundran upp hand). MAJORSKAN. går det inte an att smaka på apelsinerna, bäste svåger! FARBROR GÖRAN (reser sig). tidigt i säng och bli väl uthvilad för morgondagen. kan sju? Nej, tack. Nu är det bäst jag ser till att komma Ja, ja, det har du nog rätt i, Karl. (Artigt.) Men till honom och trycker hans (Till Anna.) Nå, Anna lilla, kan du vara färdig klocANNA. mer ju upp här, innan du far? Klockan sex till och med. (Till Karl.) Du komKARL. kom' att tänka på resan. Jag har ännu en del göromål kvar och måste tyvärr gå. Kanske jag får nöjet FARBROR GÖRAN. Ja, tack skall du ha! MAJORSKAN. en kopp te? Men kan ni inte stanna här i afton och dricka KARL. För min del omöjligt, alldeles omöjligt, kära tant. Ja, min älskade! (Reser sig.) Men det var väl vi följa onkel, så kunna vi tala vidare om den där saken?
Har vår Regering ens tänkt på att reformera dessa, — att ej tala om inrikes vexlar m. m.; och tror man väl, att några solida hypotheksföreningar kunna uppstå, innan allt detta föregått? En annan värd ledamot (Gr. Frölich) har förmenat, att motståndet till detta lån endast härrörde från ”politisk opposilionsanda, partisinne eller financiel halfupplysning.” Jag får för min del fullkomligt reservera mig häremot, åtminstone hvad partisinnet beträffar, ty jag vet ännu aldrig ined mig att, i något slags form, hafva motsatt mig ett Regeringens förslag, det jag ansett nyttigt eller ledande till ett steg framåt: tvärtom har jag med tacksamhet erkänt Regeringens goda vilja i detta afseende, t. ex. då propos:n om de tysta förmånsrätternas afskaffande ankom; och hvad det förevar, statslånet beträffar, hyser jag den öfvertygelsen, att införandet af ett statslånesystem , i landets närvar, ställning och med det hushållningssystem, som Styrelsen nu följer, vore den största olycka, som Representationen kunde draga öfver det redan nog mycket utarmade Sverige. Emedlertid lyckönskar jag Gr. Frölich att nu hafva öfvergifvit all politisk opposition, och att numera anse det ”lofgifvet” alt endast hålla sig till saker och ej till de personer, som skola uträtta dessa saker. Den värde ledamoten har, i sammanhang härmed, talat om populariteten, och huruledes han icke ville uppoffra sin sjelfständighet för denna flygtiga tärna. Deruti har den värde ledamoten tvifvelsutan rätt; men jag tror likväl, att om förlusten af popularitet vore en uppoffring, är denna sannolikt, hvad den värde ledamoten beträffar, redan gjord. Den värde ledamoten har talat om ”financiel halfupplysning” hos lånets motståndare. Det torde likväl hafva varit försigtigast att hålla tyst härmed, sedan man vid närmare undersökning funnit, att Regeringens proposition var så uppställd, att den ej ens visade så pass mycket upplysning, som vinnes af halfdager. Den värde talaren har ansett den ifrågavar. garantien icke medföra några vådor för staten.
I följd häraf och då Utskottet kommer att här nedan afgifva - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 9 gifva yttrande, rörande de särskilda jernvägssträckningar, om hvilkas anläggning på Statens bekostnad fråga vid innevarande riksdag blifvit väckt, lärer 5:o. något vidare yttrande öfver hvad Friherre Raab i ofvan uppgifna hänseende föreslagit nu icke erfordras. Yidare bar Friherre Raab uti ofvanomförmälda motion föreslagit att, sedan de nu under byggnad varande stambanor varda fulländade, alla öfriga banor, såväl den, hvilken, enligt hans förenämnda yrkande, skulle af Staten byggas i rigtning mot Norska gränsen, sorn ock de, hvilkas utförande borde genom lån af statsmedel befordras, hädanefter måtte anläggas med all den möjliga inskränkning i spårvidd och deraf beroende materiel m. m., som vore förenlig med deras ändamål att upptaga all den trafik, som i ett glest bebodt land kunde vara att förvänta. Jemte det Utskottet, i sammanhang med behandlingen af förenämnda motion, tagit under öfvervägande innehållet af det utaf Herr Öfversten Friherre Ericson den 14 sistlidnc November till Kongl. Majit i underdånighet afgifna och genom Utskottets memorial N:o 14, till Rikets Ständer öfverlemnade, memorial, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhålls-kostnaden för Statens jernvägar, har Utskottet ansett sig böra i detta ämne inhemta upplysningar af sakkunnige personer och för sådant ändamål anmodat Herr Öfversten Grefve A. E. von Rosen, Herr Majoren C. Adelsköld, Herr Kapitenen L. M. Nordenfelt och Herr Kapitenen Grefve R. Cronstedt att för Utskottet närmare utveckla de skäl och omständigheter, som å ena och andra sidan borde vid denna vigtiga frågas bedömande tagas under öfvervägande; och har Utskottet uti sitt den 20 sistlidnc Mars under Nio 77 afgifna memorial, lemnat Rikets Ständer fullständig kännedom om den utredning, frågan genom bemälde sakkunnige personers benägna medverkan erhållit.