Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla damerna sutto kring bordet. Lifligt snatter. Jag satt beqvämt i en mjuk stol och med min sjuka fot på en taburett. Njöt stilla under det jag stickade på min strumpa; tanken att komma ut till något nytt lade en känsla af välbefinnande på bottnen af mitt sinne. Jag var språksam och ogenerad. Marie Louise talade om att Alfhilda Ljungberg snarkar så förskräckligt, så fort hon somnar börjar hon. Och stackars Sofi sofver lätt som en fågel. – ”Hon borde lära sig att hvissla,” sade jag. – ”Hvissla? – Stor förvåning. – ”Jaa, det hjelper när man hvisslar för dem, då tystna de strax.” – ”Har du försökt det?” – ”Jaa, många gånger.” – ”Hvisslar du midt i natten?” – ”Jaa, jag hvisslar rentaf i halfsömne, en sådan vana har det blifvit. Sist jag var i Malmö glömde jag mig och började hvissla för det en af mina värdinnor snarkade. Jag blef så förskräckligt flat.” – Damerna sågo med en viss förfäran på hvarandra. – ”Hu, det var hemskt,” sade Elise Schröder och slöt sig i sitt skal. D.v.s. knäppte händerna samman öfver sin trinda mage och vädjade till de andra. – ”Nej det är visst inte hemskt. Jag kan knappt hålla mig för skratt. Och skrattar man så kan man inte hvissla.” – Ulla Palm var min närmsta granne. – ”Har du inte hört hvad man säger!” frågade hon godmodigt och i moderlig ton. – ”Nej, hvad då?” – ”Att om man hvisslar om natten, så hvisslar man fram fan. – Jag brast i skratt: ”Ja, det är rätt, jag mins nu att jag hört det der, när jag var barn.” – ”Ja a,” ljöd det i ett hviskadt korus med en viss lättnad öfver att gumman Palm utsagt det förfärliga, som alla de andra suttit och tänkt. – ”Jag har hört att han dansar,” tillade Karoline med sin inställsamma röst. – Det var svårt att icke gapskratta.
Vtlåtande till Hedervärda Bonde-Ståndet i frd.« ga om /. d• Bdncö-Fullmägtigen Anders Dd4 nielssons behörighet, att deltaga Uti de först blifvande Revisioner öfver Banquen och BancoDisconten. ^Enligt till Banco • Utskottet inkomne Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocollfför den as nästlidne Eanco-Utskottets F.etänk anden. 17 mästlidne Augusti, har Riksdagsmannen för Elfsborgs Län, f. d. Banco-Fullmägtigen Anders D.; nielsson, vid ansiäldt val inom Ståndet erila ilie fleste rösterne, att såsom Revisor deltaga, ej mindre uti Revisionen öfver Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken år 1825, än uti den Revision af Banco-Discont * Verkets förvaltning och räkenskaper, som i Martti månad nästa år 1824 kommer att företagas; hvarvid det förbehåll blifvit bifogadt, att, derest Danielsson skulle finnas vara redovisande för åtgärder, hörande till Banco - Verkets Styrelse, vidtagne under den tid, för hvilken vederbörlig Revision ännu icke blifvit verkställd, el-1 ler hafva deltagit uti den Discont - Styrelse, sorn är underkastad första Revisionens granskning, och i följd deraf, vid eneller någondera af desse Revisioner, ej kunna vinna in» träde, komme han i slikt fall, att uti nästderpå följande Revisions-förrättning å hvardera stället deltaga. Hedervärda Ståndet har sedermera, under den 87 Aug., på förekomne anledningar och efter någre inhemtade upplysningar, beslutat, att öfver den fråga: huruvida Anders Danielsson lagligen är berättigad att deltaga uti de först infällande särskilde Revisioner öfver Bane*- och Discont-Verkens Styrelse och Förvaltning; jemte hvad i ämnet är vordet anfördt, inhemta Banco-Utskottets Utlåtande. Såsom svar å denna Remis* får BancoUtskottet först erinra, att stadgandet uti 70 Bihang till Rikt. St.
Majit uti omförmälda särskilda Proposition af den 21 Oktober sisilidet år i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer jemväl beviljat Expeditions-Utskottets Förslag lill underil. Skrifvelse, N:o 123- 17 beviljat den äskade förhöjningen i nyssberörda förslagsanslag, endast med den förändring, att detsamma, under den af E. K. Maj:! föreslagna rubrik, kommer att, i jernnt tal, upptagas till 16,000 R:dr. 19:o. Beträffande öfriga anslag under denna Hufvudtitel, i hvilka förändring icke blifvit ifrågasatt, hafva Rikets Ständer, på sätt hosföljande tabell utvisar, bestämt desamma till enahanda belopp som vid sisllidne riksdag; hvarvid dock, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, anslaget till skrifmaterialier och expenser blifvit ökadi med 2 R:dr 50 öre. Kommande, i följd af hvad sålunda blifvit besluladt, denna Hufvudtitels ordinarie anslag att uppgå lill 2,185,300 R:dr 20:o. I fråga om tillfälliga behof under denna Hufvudtitel har E. K. Maj:t äskat att Rikets Ständer, lil! uppförande af ett stråff-arbetsfängelse i Carlskrona, beräknadt för 300 fångar, mätte anvisa ett särskildt anslag af 300,000 R:dr, att utgå med 150,000 R:dr år 1864, 100,000 R:dr år 1865 och 50,000 R:dr år 1866
Landsköfdingens immission till åtnjutande af dagsverkena utaf de under samma hammar belägna hemman, hvarå Kongl. Regeringen den 5 Oktober 1669 meddelat konfirmation, samt Kollegium derföre förklarat sig finna, att Axbergshammar ”haft justum titulum possessionis på merbemälde dagsverken, så att de med ingen efterräkning derpå för den förflutna tiden kunde graveras,” hvarjemte Kollegium för framtiden förklarat, att, ”der antingen svafvelbruket eller Axbergshammar skulle åstunda dessa dagsverken att få nyttja och behålla, så hade de deröfver att söka Kongl. Maj:ts nådiga speciela tillåtelse,” ansåge Kollegierna, vid detta förhållande, och enär ifrågavarande frälsehemman icke utgjort någon vedprestation, utan i stället enahanda antal dagsverken, som skattehemman, eller 32 på mantalet, ersättning för denna verkliga förlust böra bruksegaren tillkomma och således till det antal dagsverken, Kommitterade beräknat, ytterligare läggas 16 dagsverken af hvarje af nyssnämnde 15A mantal eller för jemn summa 244, då hela antalet dagsverken utgjorde 3,190. Vidkommande värdet af dessa grufvedagsverken, så kunde väl å ena sidan anmärkas, att dessa, verkställda af frisocknarnes allmoge, som i allmänhet kunde antagas ega ringa kännedom uti grufvebrytningen, icke egde det värde, som af i yrket inlärde arbetare kunde påräknas; men å andra sidan borde erinras, att inlärda grufvearbetare, med afseende å den större möda och våda, som med grufveoch bruksdriften äro förenade, måste aflönas högre än vanliga dagsverkare. Då nu bruksegaren i sin förklaringsskrift upptagit ett dylikt dagsverke till ett värde af 32 sk. B:ko och detta öfverensstämdc med 1856 års markegångspris för länet, samt i betraktande af en tilltagande industri och flera allmänna företag af vidsträckt omfattning, priset å dagsverken efter all sannolikhet snarare komme att stiga än falla, tillstyrkte Kollegierna i underdånighet att värdet å grufvedagsverke måtte beräknas till 32 sk.
De, pag. 46 och 47, af Betänkandet N:o 50, föreslagna liqvidations-grunderna för redan utevarande, så väl Fastighetssom Odlings-lån, hvilka äro ställda att återbetalas i Sedlar, och tillstyrkan, pag. 50, Litt. A., att, vid så kallad omsättning af lån, som eger rum, då, efter skedd försäljning, panten ombytt egare, inbetalningsskyldigheten må fortfarande beräknas efter ursprungliga Capitalet, biföllos; äfvensom förslaget (Litt. B.) om afskaffändet af den så kallade Transport-rättigheten på annan pant, på sätt Betänkandet, N:o 50, och Utlåtandet, N;o gg, innehålla, gillades. 2:0 Grunderna för nya lans utgifvande. a) Fastighetslån emot Inteckningssäkerhet; Punkten Litt. A., hvaruti föreslås, att utgifvande af Fastighetslån, emot betalningsskyldighet i Silfver, måtte fortsättas till 1829 årsslut, men derefter upphöra; Prot. Utdrag den i5 Nov. 1829. 123 Redactionen af denna punkt, enligt Utlåtandet, N:o 8a, gillades. Utskottets förslag: B.) Pag. 53 af Betankandet, N.‘o 50, att inflytande
Regerings-formen föranleder; men emedlertid skulle det redan upprättade Roleringsverket tills vidare i orubbadt skick förblifva. Omförmälde angelägenhet har jemväl å denna Riksdag blifvit anhängig gjord genom en hos JEIöglofl. Ridderskapet och Adeln väckt, samt derefter lili Stats-Ulskotlct remitterad motion, hvaruti Herr Hallenborg , Carl Johan, anfört, att de af Rikets Ständer å förra Riksdagen föreslagne jemknings-alternativ voro af den beskaffenhet, att de gåfvo Rotehållarne ökad anledning till missbelåtenhet, enär derigenom dels icke afbjelptes det öfverklagade obilliga förhållandet, att, vid det år 1813 hällne sammanträde med de rolerings-skyldige, de frånvarande förklarades samtycka lil! den gjorda proposition 0111 ständig roterings införande, dels icke uppfylldes det gifna löftet, att hvar och en, som anlog nämnde proposition, skulle få en femtedels nedsättning. Af sådan anledning, och då någon verkställighet ännu icke följt å berörde skrifvelse, yrkade Motionairen, att det af Ridderskapet och Adeln, skiljaktigt från de öfrige Riks-Stånden, den 22 Februarii 183o i frågan fattade beslut nu måtte af Rikets Ständer antagas; lydande detta beslut sålunda: ”att en ny, af rättvisa och billighet påkallad och af föregående Ständer begärd, allmän jemkning i den år 1811 verkställda extra ro”tering äfven måtte öfvergå provincen Skåne, utan afseende på den derstädes för närvarande provisoriskt bestående ordinarie rotering, hvilken ”sålunda upphäfves; men att, efter skedd och i laga ordning stadfästad jemkning med hela extra rotehålls-skyldighelen för 2,872 Numer inom de ”tvänne Länen, de extra roterings-skyldige måtte sockneeller härads-vis ”börås, hvar och en lör sig, öfver den proposition, att, emot erhållande af 4 Stut:- samt Allm.
Om jag vore sä lycklig som den värde talaren, hvilken sist vltrat sig, att tro på det stora arcanum af R. Sits Revisorers nytta, och den fördel i allmänna opinion, som de skulle kunna bereda, så måhända skulle jag våga att med min röst biträda Utsktns förslag, ehuru jag bekänner, det jag tror, att detsamma, i den form del un blifvit framIagdt, är grundlagsvidrigt. R. o. Ad. torde påminna sig, att, då under loppet af förliden riksdag från slag, hvilka voro motionerade inom samma Utsk., så mölle de inom detta Ständ mycken motsägelse, just derför alt de utgingo från Stalslltsk. StatsUtsk. hade likväl, efter min öfvertygelse, dertill skäl, alldenstund enligt 27 § Riksd.Ordn. K. Mts nåd. propus. hiel' omedelbart till Utsk. öfverlemnad. Då likväl förhållandena vid denna riksdag i detta afseende icke äro desamma, sorn vid den förra, så anser jag för min del StatsUtsk. icke hafva varit hefogadt att sjelf väcka en sådan motion lill förändring af Revisorcrnes åligganden, utan får vördsamt tillstyrka afslag å Utsktns förslag. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Det orätta deruti, att StatsUtsk. här framställt en särskild motion, har redan af flere ledamöter blifvit anmärkt och päpekadl. Delta mål har visserligen blifvit framsläldl i form af ett önskningsmål, men dä Utsk. icke varit berättigad! ali framkomma med andra niotio - Den 23 Januari. ner, iiu deni, hvilka blifvit från R. St. remitterade, så anser jag, att Ulsk. icke härutinnan rätt förlärit. Hvad åter sjelfva saken angar, så kan jag icke inse nyttan deraf, att en vetenskaplig inrättnings räkenskaper revideras af R. St:s Revisorer. Det vore väl mindre lämpligt för R. St., alt taga en mängd dervid förekommande omständigheter i öfvervägande.
LOUISE. Jag är hungrig. Har du något godt till mig? BOTILDA. Jag har inte gjort annat, se'n hon kom hem, än laga ihop mat, som hon skulle tycka om och hon har knappt rört den. LOUISE. I dag ska' du få se på annat. BOTILDA. När gick kamrern? LOUISE. Nu nyss. Hör Botilda jag reser min väg om ett par dar. BOTILDA. Jesses hvad är det nu för konster, hon har för sig? Hvart ska' hon resa? LOUISE. Till Paris. BOTILDA. Ja, jag säger då det, hon är alldeles från vettet! Våga sig ut på sjön nu när det regnat i 14 dar tänk ett sådant djyp. LOUISE. Tag nu in maten, så är du snäll. Botilda försvinner i köket. Paris, följande år, en afton i April. Samma atelier, men nu mycket elegant dekorerad, med nya möbler, mattor, gobeliner, studier i ram, m. m. I ena hörnet på en kolonn omgifven af palmer och andra bladväxter står en marmorbyst af Alland; der nedanför en chäslong. Längre fram ett pianino. Taklampor och japanesiska lyktor äro tända i ateliern och i trädgården utanför, dit glasdörrarne stå öppna. Erna, Bergström, Johansson, Lind m. fl. konstnärer sorla och glamma kring en bål derute. Alltemellanåt stämmer en manskvartett upp en sång. Viggo och Lilly sitta i förtrolig tête à tête på chäslongen inne i ateliern. LILLY. Ack jo, Viggo! Jag vill mycket hellre bo med dig hemma i en svensk småstad, än stanna här i Paris. VIGGO. Hur är det möjligt? Det stolta, fria lifvet härute LILLY. Ju mer jag ser af »det stolta, fria lifvet härute», dess mer skrämmer det mig. VIGGO. Är du en sådan liten harunge? LILLY. Ja. Jag kan ligga vaken ibland om nätterna och tänka, och ju mer jag tänker, dess värre blir det. Jag blir riktigt mörkrädd till sist. Och då vet jag ingen annan råd än att krypa alldeles ner under täcket det hjelper. ^Trycker sig in till honom.
Läraren är Comminister i Stadens Ditd Dito* i O Forte c k ning ofver de Prebencle-Hemman och Pastorater, hvilka åro Lärare vid Skolorne i Riket såsom Lo ne fyllnad anslagne: K O 3 Wadstena Trivial-Skolas Rector Mariestads Stads-Skolas Rector Ulricehamn Pedagogies Lärare Strengnäs Trivial-Skolas Rector Örebr® Dito Dito Dito Dito Conrector Jönköpings Trivial-Skolas Rector Wisby Trivial-Skolas Rector Conrector Linköpings Stift. Skara Stift. Strengnäs Stift Wexiö Stift. Wisby Stift. i i Skolmästaren vid Enköpings Pedagogie åtnjuter Räntan a£ i Mantal Hagby. Summa: u STOCKHOLM, 1818. Tryckt i Ceder b or g sk a Loktryckeriet Prebende-| Pastorater. | Prebende-| (Hörer till StatsUtsk. Betänk. Sam!, af Bihang till RiksSt. Prot, i8i7_i8i8.) STOCKHOLM, tryckt hos A; Gadelius* 1818^ \ 0 Ytterligare ManufacturDiscontens säkra fordringar vid 1817 ars slut, utgjorde i Ca. pital B:co 884»76o Afgår Thanet af SaltpetterFonden i Capital • 12,000: I års Ränta, a 3 Procent 7 - 360: 12,3^0 Förskott till UllDiscontFonden - Odisponerad tillgång i Banken vid samma års slut, circa Summa 1,026,657* — hvars skuld till Banken, utgör 4 491.286: II. 5. DiscontRänfa år 1818 calculerad till omkring - 1 fall detta project vinner höggunstigt bifall, så att Discont - rättigheten derefter får beräknas, utgör behofvet för detta år i ytterligare Lån • biträde af Banken utöfver redan beviljade 49 *,286 R:dr II sk. tj r. Calcul.
Hällare-Embetet, och i öfriga Städer samt Or. terne, ( 59 ) terne, medelst skyndsam handräckning, som ej fär wägras, af den bcksxisirst hwarunder Bok. tryckeriet, enligt i:sta §. lyder, sädan gwarsiad erhäkla; Börande öfwer förlopp t af qwarstads-förrättningen och orsakerne bertil/ samt, i afseende pä den äklagade Skriften, om och huru mänga ex!-mpIZr dä älu u finnas uti Boktryckarens wärjo, antekning trefalt författas, hwaraf den ena tilställes Hof. Cantzler» eller hans Ombud, den andra kckgZistrst-n och den tredje Boktryckaren, öckszistrsksn ware pliktig, at wid answar säsom för Embetsförsummelse, med nästafgäende post en afskrift af denna antekning til gustitiL-Cantzlern insända. I 8loLki, o!m warde samma antekning genast eller sist inom nästföljande dags utgäng til gustin-eCantzlern aflemnad. )v8rikiX-Cantzler» mä se« dermera, i tckocksiolm inonr älta dagar, ost) i LandSortcrne aldrasist inom irenne weckor, ef. ter det qwarstaden lagd blifwit, hafwa bänwist mälet til wederbörlig Domstol och /V<llor förordnat, dä Domstolen sist inom ätta dagar mä pröfwa om qwarstaden stal äga bestånd. Sker det ej och är icke qwarstad inom en mä. nåd häfiven, äge Boktryckare rätt, i enås an. da ordning, som handräckning af ^-l^!8w3r< a til qwarstadens beläggande meddelad blifwit, at fordra des brytande, bwilket icke wägras ma. wid answar as Embelets förlust. Hof.
Vidkommande den under Litt. d. upptagna, från Carlstads och till en del äfven från Hernösands Consistorium gjorda und. framställning, så få Rikets Ständer, i afseende på den del deraf, som afser grunden för lönernes bestämmande, endast 1 und. åberopa deras här ofvan, i anledning af punklerne a och b, afgifna yttranden; och hvad angår liden, då lönerne skola bringas i öfverensstämmelse med den fastställda Staten, samt besparingarne alltså skola taga sin början, och hvilken bemälde Consistoriel' i und. hemställt icke malte vidtaga vid nuvarande innehafvares afgång; så kunna R. St. icke underslödia denna hemställan, såsom hinderlig för verkställigheten af den beslutade organis»!ionen, utan hafva R. St. ansett, att de löner, hvilka, i förening med enskilda anslag, Praebende-pastorat och Praebende-hemman, m. m., eller dessa oberäknade, redan öfverstiga det löne-belopp, sorn för befattningen bestämmes, böra, vid först inträffande vacance, till sådant belopp nedsättas. Slutligen, och då vid en så allmän reglering, som den nu ifrågavarande, händelser tvifvelsutan skola inträffa, då antagne allmänna grunder icke till alla delar kunna tillämpas, utan der förekommande serskilda förhållanden göra ett undantag eller en modification nödvändig, få Rikets Ständer härmed till E. K. M. i underd. öfverlemna att, efter det vederbörande Stifts-Styrelser blifvit hörde, låta uppgöra och definitivt fastställa Staten för Elementar-Läroverkens personal. IJ2 Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse K.-o 3-if. Hvilket allt Rikets Ständer, i anledning of E. K, M.‘s högslberörde Nådiga Skrifvelse, skolat härmed i underdånighet anmäla, Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o April i835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 3o April i835.
Det kunde finnas andre uppviglare, som gåfvo dess raseri en motsatt riktning. Må himlen bevara Deras Maj:ters dyrbara dagar; och om det beror af Ers Maj:t, att med några lugnande ord stilla upploppet och förekomma stora olyckor: värdes hasta att uttala dessa ord!« Hoffröken Düben kastade sig ånyo för drottningens fötter. – »Stig upp, fröken Düben, jag befaller det, och blanda er ej i saker, dem ni ej begriper, jag förbjuder er det,« yttrade Lovisa Ulrika med denna stränga, obevekliga stolthet, som ej medgaf något dröjsmål, någon invändning. Fröken Düben lydde således genast befallningen. Hon vågade ej mera nämna ett ord, sväljde sina tårar och sökte hämma de suckar, hvilka ängslan frampressade ur hennes beklämda bröst. Drottningen låtsade ej vidare bemärka hennes närvaro. I detsamma återkom konungen. Fröken Düben hade ej irrat sig. Ända till de kungliga rummen trängde sorlet af personer, som sprungo om hvarandra i slottet; som talade med häftighet; som hastigt öppnade eller slogo igen dörrar, o. s. v. Kastade man ögat genom fönstren öfver Lejonbacken till Norrmalmstorg (numera kalladt Gustaf Adolfs), så visade sig allting der i ett tumultuariskt hvimmel: folkskockningar, truppafdelningar, tågande fram och åter, åkande, ridande och gående, som anhöllos, plakater, som häftades på gatuhörnen, m. m. Konungaparet syntes vara i stor sinnesoro och med brinnande längtan afbida underrättelser om förloppet och utgången. Badin rusade in, flämtande efter andan. – »Jag skall berätta Majestäterna något nytt. Just nu håller man på att fånga en vacker fogel här i slottet, en papgoja med brokiga fjädrar på hufvudet, grann som pocker kring lifvet och en ebenholz’ stång med silfverknopp mellan klorna ... – »Galna pojke, i dag vill jag ej veta af dina dumma upptåg,« afbröt honom drottningen. – «Mitt Majestät gör, hon, huru hon behagar; – fortfor Badin i samma ton – fogeln kommer i alla fall snart i bur.«
Det synes således gifvet, att föreskrifterne uti Kongl. Kammar-Collegii Circulaire till Kongl. Maj:ts samtlige Befallningshafvande af den 18 Mars 1G86, den i5 Oct. 1688, den 19 Oct. 1710 och 16 April i8o5, angående Landshöfdingarnes skyldighet att vaka deröfver, att de medel, som Blifva Kronans UppBördsmän anförtrodde, ej måga af dem oBehörigen förskingras, icke Blifvit efterkomne, genom den af Herr Landshöfdingen Grefve von Rosen vidtagne åtgärd, som utmärker ett af honom fattadt enskildt förtroende för Lands-Kamereraren, så mycket mindre påkalladt af den uppgifne omständighet, att Grönvall varit antagen till Krono-Fogde förrän Herr Grefven tillträdde Landshöfdinge-Ämbetet i Götheborgsoch Bohus-Län, och således icke skall kunnat erhålla kännedom af Borgensskriftens beskaffenhet, sorn, enligt åberopade Circulairer vid Lands-Contoiret bör förvaras afskrifter af alla derunder hörande Cautions-skrifter, och Herr Grefven deraf egt förvissa sig om förhållandet, samt såmedelst kunnat förekomma den förlust, som uppkommit genom dell af Herr Grefven Stats-UIskottets Betänkanden. godkända, men ovigtig befunna uppgiften. Domaren har fördenskull ålagt Herr Grefven alt hålla Kongl. Maj:t och Kronan skadeslös för den emot Cautionsbeloppet svarande Summa, och Konungens Högste Domstol har afstyrkt bifall till den underdåniga ansökningen att af Nåd vinna eftergift. Stats-Utskottet anser vid detta förhållande desto mindre anledning att tillstyrka den sökta eftergiften, som sådant skulle utgöra ett praejudicat, verkande till minskning i Stats-Verkets inskränkta tillgångar; hvilket dock vördsamt hemställes till Riksens Högloft Ständers närmare bepröfvande. Stockhom den 22 Februarii 1823. Antom (ten 25 Fehr. 1823.
Om, emot ali förmodan, afsigten varit sådan, kommer otvifvelaktigt pilen alt återstudsa emot dem, som afskjulit den, för det fall likväl, alt Den 5 December. 173 liistorien ens finner det löna mödan att uppteckna deras namn. I Sveriges häfder, så rika på stora Konungsliga minnen, har Cahl xiv Johan intagit ett ärofullt ruin vid sidan af den förste Wasa och dennes store Sonson. Lik Gustaf Eriksson gaf Flan det folk, som gifvit Honom en krona, i gengåfva en långvarig fred, ökadt välstånd, och förmågan att, under skydd af en ny Konungaätt, bevara sjelfständighet, frihet och ära, men Han gaf det äfven den ökade styrkan af föreningen med eli ädelt brödrafolk. Måtte endast hvarje redlig Svensk och Norrman djupt känna sanningen af den grundsats, att en samdrägtig förening kring Sveriges och Norriges gemensamma Konungalhron utgör villkoret för beståndet af nyssnämnda dyrbara föremål, hegge folkens sjelfständighet, frihet och ära, och då skall det nyss brustna Konungahjertats varmaste önskan blifva uppfyldt, det inål vinnas, för hvilket Han egnat åt så stora bemödanden — Brödrafolkens lycka under Konung Oscar och Hans efterträdare. Mycket vore alt tillägga, men tiden är långt liden och här torde det vara öfverflödigt. Jag inskränker mig således lill att förena mig med Hr Gr. Björnstjerna i anhållan om propos., att R. o. Ad., roed ogillande af den i sednare delen af nu föredragna betänk, innehållna framställning, måtte lägga densamma till handlingarna. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
Län, angående decimal-systemets införande m. m.; och 2:o af vice Talmannen J. A. Zetterberg från Stockholms Län, om åläggande för Rikets Ständers Bank att utgifva 20,002 rdr jemte ränta derå till testamentstagarne efter aflidne kapten Skotte. 102 Prot.-Utdrag den 4 Januari 4851. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet nedanintagne, af följande Ståndets Ledamöter väckte och å nedannämnde dagar bordlagde motioner: l:o af Jonas Johansson från Gefleborgs Län, om anslag af allmänna medel för upprensning af en del utaf Ljusne Elf, jemte anförande af Olof Larsson från samma Län; 2:o af Nils Jeppson från Malmöhus Län, den 4 nästlidne December bordlagde, angående förhöjning af postskjutslegan; 3:o af Gustaf Pettersson från Östergöthlands Län, den 30 nästlidne December bordlagde, angående postföringens ställande på entreprenad eller förhöjning i postskjutslegan; 4:o af Ola Månsson från Christianstads Län, sistnämnde dag bordlagda motion, rörande förvaltningen af de utaf Rikets Ständer till National-Museibyggnaden anslagne medel; 5:o af samtlige Riksdagsmännen från Christianstads och Malmöhus Län, sistnämnde dag bordlagde, om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 16 Oktober 1723, angående presterskapets uppbörd; 6:o af Petter Pettersson från Jönköpings