Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lxu-sct-, vrotocolli; se Protocolls-Utdrag. 8 Finance wäsendet: i Del. 255—258. 498—A02. 518. Fittja Bro, Bropenningar derstädes, i sammanhang med Baneo-werkets styrelse. Flyinge Kungsgärd: se Stuteri. Flyttning af Riksdagen kil wrebro; se Riksdag. Foder och spannemäls lefverants; se Spannemäl. torselles, Lsrl Otto sk, yttranden: 1 Del. 258 267. IgotL, ^xe! ä-, Yttranden: Jfr. privilegir jemkningar. ^rö^elius, dills, Stats-Commisiarie, om desi arfwode: 2 Del. 566. 595. 598. 406. 1'rolidi, Grefwe vawiä !-lsr,I-l, yttranden: 1 Del. ZOV —z,l. 746—76Z. Fullmägtige i Banken; se Banco-Fullmägtige. — i Riksgälds-Lontoiret; se Riksgälds-Lontoirets Fullmägtige. Förbättring af folket och landet, om medel dertillse Statistik Swensk. Färftärknings-manffapet; se Conscription. G - i2 Register. Frägan behandlad i sammanhang med frägan om fängffjutstn m. m. Gewar; insamling deraf och öfwcrlemnande till RiketS tjenst: 1 Del. 543—548. 6Z7> 7o6. 6ripcn)vs>6t, 6örsn, yttranden: 2 Del. 468—470- 647. Grundlagsfrågor; deras uptagandc och afgörande: l Del. 502. 527 — 537. 550. Om derahanlande till nästa Riksdag, som ännu ej hunnit handläggas wig denna, 2 Del409. 416—42Z. 426. 43 l. Konungens sanction dertill, 2 Del. 683.
Dessa tvänne skäl äro: dels farhåga lör oberäknelig minskning uti statsinkomst, dels farhåga för underslef, som veterligen, hvad angår drawbach för sprit., uti temligen stor skala bedrifves uti Danmark. Den första af dessa farhågor torde befinnas obefogad. Då det qvantum bränvin, som nu uti medeltal årligen tillverkas, åtgår för inhemsk konsumtion, måste, för att sådan vara för export skall finnas tillgänglig, ökad produktion inträda, då skatten för denna kommer att betäcka utgiften för beviljad drawbach. Skulle ock för något år spekulationen till förädling för export begagna någon del af den för inhemsk konsumtion efterfrågade varan, blefve prisstegring derutaf en följd, en prisstegring, som genast föranleder ökad tillverkning. Någon stor och hastig nedsättning uti inkomsterna kan sålunda ej upstå, och om äfven småningom en sådan inträffade, torde vinsten af en minskad inhemsk förbrukning mer än motsvara förlusten uti statsinkomst. Hvad åter beträffar underslefven, kunna dessa med all säkerhet förebyggas, derest drawbach ej utbetalades förr, än öfver varans framkomst förevisats attest af Svensk Konsul uti den utländska hamn, dit varan blifvit försänd. Hr Nordenfelt, Enar: Jag har begärt ordet, blott för att göra några anmärkningar emot hvad föregående talare yttrat i ämnet. Men jag tillåter mig, innan jag vidare fortsätter, att fästa upmärksamheten på ett allmänt kändt förhållande i afs:de å bränvins-lagstiftniugen. Alltsedan man nemi. började beträda en ny väg för denna lagstiftning, har man likasom förföljt innehafvarne af småpauuorua; man har lågt alla möjliga svårigheter i vägen för dem, och mau har till och med öppet talat så, som om meningen vore att äta ut dem. För min del kan jag icke gilla ett sådant sätt att behandla en stor del af Sveriges innebyggare, som bedrifva en hand - Den 23 November f. m. 307 tering, hvilken iir tillåten och i viss mån nyttig, och jag skulle hafva tyckt mera om, derest man från början förbjudit alla smapannor.
Men jag har önskal och yttrat, att R. o. Ad. måtte gifva tillkänna, alt, i händelse Utsk:s förra betänk, btifver gällande, det ifrågavar. tillägget må antagas, och dermed fortgår jag. Ordalagen konna för öfrigt rättas efter fö reg:de talares förslager m. m.; ty om R. o. Ad. helt enkelt af slår det ifrågavar. tillägget, kan Bevilln.Utsk. blifva villrådigt vid de möjligen förestående voteringsproposmes uppgörande. Hr von Hartmansdorff: Mig synes som Hr Aminoff och öfrige ledamöter af delta Stånd, som nitälska för antagandet af det ifrågavar. tillägget, borde vara tillfredsställde med Frih. Palmstjernas och Hr von Hohenhausens afgifna yttranden. Såsom jag redan haft äran nämna, är det tydligt, alt när R. o. Ad. befriat alla karaktersfullmakter från bevil 1 n., så har i och med detsamma Ståndet frän dylik bevilln. befriat de oflicerare, hvilka under krig erhålla karaktersfullmakter. Hvad kan man väl mera begära? Jag önskar derföre ali R. o. Ad. icke måtte göra någon förändring uti sitt redan fattade beslut, som enligt min tanka är tydligt nog. Hr Printzensköld: Alt, på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, uttrycka eli godkännande af det utaf Utsk. såsom tillägg tillstyrkta mora., anser jag icke vara lämpligt, då R. o. Ad. förut ogillat hela den § i bevillu.förordn:n, som innefattar bevilln.å karaktersfullmakter. På sätt Hr Gr. o. Landtm, erinrat, skulle en propus, om godkännande af ifrågavar. morn., sedan man afslagit hela §:n, ingalunda stå tillsammans med konseqvensen, och derföre lager jag mig friheten föreslå, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut, i hvilket läll det af Utsk. nu föreslagna mom. icke erfordrar annan åtgärd, än ali läggas lill handlingarne.
Halldin blifvit medgifvet i afseende på dem för Kronofogden Hofling lill betalning ådömde medel; varande, till stöd för denna underdåniga ansökning, hufvudsakligen anfördtr i6 Stais-Utskottets Utlåtande/[r:0 1og. att omförmälde balance egentligen tillkommit genom numera aflidne Kronofogden Ho/tings förvållande, hvadan ock denne sistnämnde fått sig ålagdt, att, sedan hans egen balance blifvit gulden, till Lundqvist utgifva 2,480 R:dr 4 9 rsl-> men att> då Hoflings tillgångar sådant icke medgifvit, beloppet blifvit såsom Lundqvists proprie balance faslstäldt; och att, enär Kongl. Maj:t, vid beviljandet af hans efter fängelsestraffets undergående gjorde underdånig anhållan att få i Rikets tjenst ånyo användas, fästat det vilkor, att, innan balancen till fullo inbetalts, Lundqvist icke finge anställas i sådan befattning, hvarmed uppbörd vore förenad, samt Kongl. Maj:t derefter, under den Maj i838, afslagit hans ansökning om coinpetence till erhållande af länsbokhållareoch häradsskrifvare-tjenster, sökanden, vid detta förhållande, sågesig uturståndsatt att genom befordran i tjenstemannaväg komma i den lyckligare ställning, som medgåfve afbetalning å eller liqvid af hans ifrågavarande gäld, till hvars infriande sökanilen, hvilken i egenskap af Lands-Contorist icke åtnjöte högre lön på Stat än 174 Rdr 02 sk. B:eo, för närvarande saknade all utväg. Uti häröfver afgifvet underdånigt Utlåtande, har Advocat-Fiscals-Embetet i Kongl.
Maxe fått sig förklara och anföra hvad han emot vittnen och deras utsagor, såsom jäf eller annorledes kunnat hafva alt påminna, i målet slutligen dömt; samt 3:o alt vid bestämmande af ansvaret för den Maxe till last lagda förbrytelsen, att under hot och vanvördnad emot sin förman, Bruks-Inspecloren Sehager, hafva med en afbruten käpp slagit honom öfver ansigtet så, att ett betydligt sår, men icke lyte, deraf uppkommit, Bergs-Tings-Rätten origtigt tillämpat 34 Cap. i §• Missgernings-Balken, hvaraf inträffat, att Maxe, som är vorden fälld att böta de i nämnde §. för huggsår i ansigtet stadgade bö - R. St. Just.-Omb. Emb.-Ber. d. tS Januaiii iS34- 15 tér 3o Daler Silfvermynt, fyradubbelt, eller att, vid bristande tillgång dertill, undergå 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, såsom till böternas gäldande oförmögen, kommit alt utslå nämnde kropps-straff, i stället för så beskaffadt fängelse i 8 dagar, hvarmed han bort straffas, derest han icke mägtat gälda de böter, som, efter mitt begrepp om rigtig tillämpning af 35 Cap. 2 §. samt i5 Cap. 6 och 7 §§.
Jag har i de flesta fall gjort mig till en regel att icke tala för beviljandet af nya anslag under nuvarande förhållanden, och jag skulle vid Den 28 Maj f. m. 33; vid detta tillfälle icke frånträdt denria regel, om jag icke varit innerligen öfvertygad, alt möjligheten af fäderneslandets försvar till en hufvudsaklig del beror på ett öfvadt sjöförsvar och att, snart sagdt, den största af alla misshushållningar, som Ständerna kunnat begå, är att fortfarande gifva stora anslag till anskaffande och underhållande af flottans materiel och till aflönande af flottans personal, så framt man icke på samma gång ger anslag till flottans tillbörliga öfning. Jag vågar säga, att intet vapen är dessutom i det behof af öfning, som en seglande flotta. Jag slutar med att förklara, att jag måhända genom någon närmare bekantskap med förhållandet i denna fråga lifligare, än de flesta närvarande, känner flottans behof af öfning och tillräckliga anslag derför. Jag anhåller 0111 återremiss af Utsk:s betänk. Frih. Boye, Ludv.: Jag vill hvarken bejaka eller förneka den siste talarens uppgift, att den omförmälda striden ej ännu skall vara slutad; men, utgående från grunden af le gros sens commun, slutar jag, att densamma åtminstone måtte vara förminskad; ty det säkra är, att 70 officerare äro indragna, och jag vet icke, hvad åtminstone dessa skulle hafva för ändamål att fortsätta striden. Frih. Lagerbjelke: B., o. Ad. lärer icke kunna pretendera, att jag nu skall ingå i så fullständigt svar å Gr. Cronlijelms vidlyftiga anförande, som ämnets vigt måhända kräfver. Det är dock några omständigheter, utaf dem jag uppfattat, hvilka fordra rättelse. Gr. Cronhjelm har sagt, att vår flotta år 181 Zf var i bättre tillstånd än nu, och att den då bestod af 12 linieskepp. Det är sannt, att dessa verkligen voro 12; men 11 utaf dem voro öfver 3o år gamla, så att 1826 var största delen redan helt och hållet förbi.
Men skulle likväl befinnas, att Stuteriet utan ersättning kan undvara den skillnad, som uti Arrendet uppkommit genom den senare Auctionen, utan att Stats-Verket beliöfver annorlunda än hittills till Stuteri-inrättningen bidraga, lärer det lill Kongl. Majrts Nådiga godtfinnande i underdånighet öfverlemnas huruvida denna Arrende-skillnad må för den kommande tiden af Nåd eftergifvas, heldst Kungsgården med tillhörigheter är lemnad till Kongl. Majrts Nådiga disposition i och för Stuteri-Inrättningens underhållande, utan att någon inkomst för Stats-Verket derutaf är påräknad. Metänkanden. Med vördsamt öfverlemnande häraf till Rik sens Högloft. Ständers bepröfvande hemställes att det beslut, som häröfver fattas, må hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas. Stockholm den 16 Julii iSaö. Antom de» aa Jul i i i8t3- N:o 322. Utlåtande, i anledning af väckte Motioner, om upphörande eller nedsättning af den nya giften inom lönköpings och Elfsborgs Län. J 1 Xviksdags-Fullmägtige af Hedervärda BondeStåndet från Jönköpings och Elfsborgs Län, Anders Sandsten och Eric Ahlgren hafva uti särskildte Memorialer, som blifvit till StåtsUtskottet remitterade, anfört att den Rotefrihets-afgift, sorn i stället för Extra Roteringen af vissa Hemman erlägges, är för dryg och ganska tryckande, hvarföre RiksdagsFullmägtige yrkat, att den måtte nedsättas ifrån 12 R:dr för hvarje Hemman, hvarmed den nu utgår, till 4 R:dr om året, eller cck alldeles upphöra.
Den föreslagne Summan,' ehuru dryg den kan synas, är ändock föga tillräcklig för en få betydlig närings understöd, enär man betragtar , att en Bruksägare af denna Summa knappt kan i förlig erhålla 2 R:dc Banco för hvarje Skeppund Stångjern, som öfver hufvud kan antagas kosta i tillverkning 10 R:dr Banco, och på många ställen vida deröfver. Den på Jern i Banken tillåtne belåningsrätt gagnar föga Bruksegaren, som har behof att sälja sin färdiga vara; att den beläna, är för tillvärkaren en nödfallsutväg, sorn han. ej vidtager, utan i da fall, då jernet icke äger sitt rätta värde. Denna belämngsrått är således mera nyttig for exportmren än för tillverkaren, sorn deraf icke egenteligen har någon annan nytta än att exporteur n derigenom kan äga en penningetillgäng till inköp Den 3 Junti f. nu af den tillverkade varan, hvarigenom åter tillverkaren får nya tillgångar till nya produetioner, hvartill det föreslagne länet, ehuru nyttigt, dock är otilhäckligt, i anseende till nu varande höga tillverkningspriser. Redan i förra tider hafva Bruksegare haft den förmon, alt af Banken njuta penningeunderstöd, och jag ser icke skäl, hvarföre en sådan förmon skulle denna näring betagas, just i en tid, då den bör underlättas. Uppmärksamhet bör i detta ämne lemnäs deråt, att utelöpande Sedelstocken härigenom blott temporairt ökas, då detta lån innom året utgår och inbetalas, men den dubbla förmon derigenom vinnes, att en nyttig näring understödjes, och Banken utan minsta risque gör en betydlig vinst, genom den inflytande rän« tan.
Föredrogs och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 13 dennes på bordet lagda utlåtande N:o uy, i anledning af återremiss å Utskottens utlåtande N:o 6g_, angående väckt fråga 0111 anslag till Stockholms Lyceum och Realgymnasium. S. D. Vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 13 dennes på bordet lagda memorial N:o 118, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut i fråga om lärareseminariers inrättande och anslag dertill m. m., blef detta memorial återremitteradt med föreläggande för Utskotten att inkomma med förslag till voteringsproposition i den fråga om lärareseminariers inrättande och anslag dertill, hvaruti 2 Stånd stannat emot 2. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 13 dennes på bordet lagda utlåtande JV:o 3ii, i anledning af återremisser å Utskottets betänkande N:o 211, angående beredandet af en ny local för Riksgälds - 918 Fröt.-Utdra", den 14 Maj 184$ ■ Contorel, fann Ridderskapei och Adeln för godt att, med frånträdande af sitt i anledning af berörde betänkande fattade beslut, bifalla förevarande utlåtande N\o 3n. S. D. Vid föredragning af Banco-Utskottets den 13 dennes på bordet lagda memorial N:o 62, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3 Art. af nu gällande Bancoreglemente, blef detta memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet, med följande förändringar; l;o uti 2:dra punkten skulle, med rättelse af tryckfelet ”1 Cancellitjenst” i stället för ”1 Cancellisttjenst' för cancelli-commissariernes biträde, uteslutas arfvodet för den uti Fjerde tjenstegraden upptagne cancellisttjenst inom Öfverstyrelsens expedition; 2:o uti 5:te punkten skulle såsom competente sökande till tjensterne i 3:dje graden upptagas: ”De tjenstemän som tillhöra samma eller nästföljande 4 de grad; 3:o uti 7:de punkten skulle sista meningen erhålla följande lvdelse: ’’till commissariebeställningarne, så väl 4:de gradens tjenstemän och extraordinarie!' inom verket, som derstädes förut icke anställde personer”; 4:o uti l2.:te punkten skulle i stället för ordet: "vaktbetjenter” införas ordet ”vaktbetjent”; och 5:o uti 13 punkten skulle i stället för orden: ”vederbörande delgifvet” införas ordet ”anslaget”.
Norrska nationen skulle gerna dela samma afgifter, som den Svenska, eller aflöna consulerne till hälften, enär deras sjöfartsvinst är större än den Svenska, så snart de slippa de tryckande direcla consulsafgifterna och de dermed förenade olägenheter för en befälhafvare i främmande hamnar. Jag anhåller, att detta mitt anförande må få åtfölja remissen till Utskottet. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag för ordar Hr von Stahls förslag. Consulad-tjenster äro af vigt för vår handel. Visserligen förhåller sig dermed, som med mycket annat, att de handlande och navigerande, då de icke äro i betryck, icke beakta värdet af consulat-biträde, men ropa dess högre derpå, när nöden tränger. Den af Hr von Stahl föreslagna organisation är ganska ändamålsenlig. Correspondancen med 70 å 80 i Europa spridda consulater, betungar onödigtvis det styrande verket; och i mån af centralisation, blir ali öfverstyrelse mera systematisk. Consulernes aflönande af handelsoch sjöfartsfonden, är bättre än det nuvar. Uppbärandet af consulad-afgiften leder stundom till ett otjenligt förhållande mellan skepparen och consuln. — Jag af viker från Hr von Stahl deruti, att desse generalconsuler skulle förmenas att drifva handel; delta bör, som jag tror, bero af den auetoritet, under hvilken de komma alt stå. Vi äga för närvar, i Europas hamnar Svenske consuler af stor förmögenhet och af den högsta respectabilitet, men hvilka icke skulle behålla consulsbefaltningen, om de skulle frångå sina handels-affärer. Hvad åter angår vice-consulerne, så har Hr von Stahl alldeles rätt deruti, att de böra exelusive väljas bland 96 Den ii Mars c. m. landets infödingar, som eftersträfva sådana befattningar. Det är en heder för dem att representera Svenska flaggan på sin ort, och bestrida derföre gerna sysslan, utan annan retribution, an cancelligebulir för vissa underskrifter.
Den värde Ledamoten har klagat öfver de, i N:o 67 af Allmänna Journalen, under rubrik af Lubeck, införda obehöriga yttranden om Svenska Adelns ovilja öfver de friheter, som blifvit Norrska Folket tillerkände} 336 Den 3r Mart: men vid en närmare undersökning af det öfverklagade stället, linnés, att den ifrågavarande artikeln ännu är åtföljd först af uppgiften om ett föregifvet uppror i norra delen af Norrige, ock slutligen, under rubrik Köpenhamn, af underrättelsen om en i Sverige inträffad missväxt, ännu ytterligare förhöjd af nyheten om ett Svafvelregn. Efter allt detta inför Redacteuren, som hittills endast varit öfversättare, emedan de ofvanomförmälte artiklarne äro hämtade ur utländska Dagblad, en vederläggning, af honom sjelf författad, och som, inom clauderingstecken, slutar sjelfva sidan. Den lyder sålunda: (Hvad våra grannar och grannars grannar äro väl underrättade om tillståndet på vår halfö! Att Engelska Tidningsskrifvare af händelsen på Träsktorget förliden månad tagit sig anledning att fabricera långa artiklar om upptäckta complotter &c. &c. — väcker mindre förundran, då man känner deras vidsträckta friheter i dylika fall; mera förunderlig vore de Tyskas frikostighet på landsplågor emot oss, om de ej citerade sina correspondenter. Dessa skulle man dock, för trovärdighet skull, råda att åtminstone icke gifva oss allt på en gäng, utan upproret i ett bref, missväxten och hungersnöden i ett annat, och först i yttersta nödfall gripa till svafvelregnet. Med all möjlig benägenhet att tro på deras underrättelser, kunde dock deras välvilja löpa fara att misstänkas, när allt kommer i ett bref.) Ge - Den 31 Mars. 33? Genom denna Artikel ådagalägger Tid ningsutgifvaren tydligen sin afsigt med allmängörandet af alla de föregående utländska nyheterna, och denna afsigt bör ej kunna misskännas. Den ägde ej till föremål att kringsprida förolämpande eller förvillande uppgifter, men endast att öfverlemna dem till det förakt, de så sjelfmant påkalla.
Om t. ex. en landtegendom har en driftig ägare, som förstår att förbättra den på ett sätt, att den lemnar en fördubblad afkastning, men sedermera råkar uti en ägares hand, som derå nedlägger kostnader och företager odlingsförsök på ett sätt, att han förlorar, i stället för att vinna derpå, huru skall Taxerts-comiteVn kunna utröna på hvad sätt han calculerat. då han ämnade förbättra egendomen, eller huru skall inkoms'eu kunna beräknas annorlunda än medelst mätning af egendomens afkastning, jemförd med hvad som erfordrats till dess skötande, och hvad som till förmenta förbättringar blifvit påko.todt? Jag förmodar derföre, att en hvar inser hvilka olyckliga följder kunde uppkomma utaf det nu ifrågastnllda beskattningssättet, och att det således är bäst att fästa sig vid något bestämdt. När jag känner en egendoms taxeringsvärde, så bör jag förmoda att det är någorlunda rikligt. Men skulle man nu uppskatta idogheten, så skulle man derigenom ned-tämina densamma; emedan den idoge såg, att hvad lian genom omtänksamhet kunde föiskaffa sig mera än andra mindre omtänksamma, annammades af Staten Jag tror således, att det är nödvänigt att fästa sig vid någonting visst och bestämdt; emedan det är den joid, sorn någon äger, hvilken skall beskattas, och icke ägarens större eller mindre förmåga att sköta densamirfa på eli mer eller mindre förmånligt •4 D c 11 3 Oc t o 1) c r f. ra. sii it. Dessutom Lör man besinna, att den ene köper en egendom genom skuldsättning och liar derför ingen behållning, då deremot en annan, som köpt för contanta capitaler, liar behållning deraf; liten huru oell i hvad man skall sådant kunna utrönas? Det föranleder till ett fiscaliserande, som åstadkommer fiendskap, misstroende och andra ledsambeter. Jag tillstyrker derföre antagande utaf den princip, sorn finnes nedlagd i Ulskts betänkande. Frih. Boye; Jag anhåller alt få hembära Frih.
R. i3o. IV. B. 107, A. 261. V. E. 6. — N:o i3. till Rikets Ständer, rörande beskattning af Tullqvarnar samt Valkoch StampVerk för andras betjenande å Städers områden, samt frihet till Tullqvarnars anläggning derstädes, utan hinder af åberopad minskning i redan varande qvarnars inkomst. I. 114. R. 13 r. II. B. 164. III. A. 208. R. 208. VIII. B. 45. A. 17a. — N:o 14. till Rikets Ständer, angående frågan om Båtsmanshällets jemnare fördelning Städerne emellan. I. ii5. R. i3o. XV. B. 248. A. 397. XVI. E. 44. — N:o i5. till Rikets Ständer, angående lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf Rikets Ständer till återuppbyggande af Staden Borås anslagne låneunderstöd. I. n5. VIII. U. 298. A. 34ov IX. B. 433. XI. Å. io2. E. 281. XIV. TJ. 184. XV. A. 236. ■— N:o 16. till StatsUtskottet, angående försäljning till skatte af de till Ekeplantering anslagne Bispmotala Kungsgård och tvenne under Wisingsborgs Kungsgård lydande hemman, samt inköp för Ekeplantering af jord å Wisingsö. V. B. 38. A. 147. IX. U. 348. A. 357. XI. E. 253. — N:o 17. till StatsUtskottet, angående uppförandet å Allmänna IndragningsStaten af förre Commendanten i Warberg, ÖfversteLieuténanten Friherre J. K. Bennets Commendants-arfvode. VII. B. 78, 106. VIII.
Aler än twänne allernativer, böra i sädant fall icke kunna äga rum, nemligen at Lagligen ställas til answar, sedan en sädan Ledamot först blifwit genom Ståndets Beslut, för den Riksdagen, förklarad sin Riksdagsmanna-Rätt förlustig; mindre förbrytelser böra försonas med en afgift, antingen 1344 Den 29 August! til Ständcts Casta eller til de fattiga. Alla föreställningar och warningar af Landtmarffalkeit äro för cn Riddersman förolämpande. Frän 16L0 äro Riddare!,us.Ordning, önskas intet fä något infördt i nya Grnn.dlagen. Detta gäller wal egentligen om Ridderstapet och Adeln, och tyckes kunna anses säfom ett Oewnomicum, torde derföre nogare bestämmas genom en §. i Riddarcbus - Ordningen. bwartil kuilde här anno isas. Om de andre Respective Sländön, ffulle sinna tjcnligt, läta warna sig af sine Taleman, är det en sak som star i deras behag, och tilhör mig icke at blanda mig uti. 51 §. Grefwe äe I<1 6 LI-clio, Första Momentet torde pä sädant wis förändras, I en Skrift bora sa wikt mösirgt är . j st.-re Mäl sammandragas af fä olsta beskaffenhet, At de ej ti! ett ost) samma Utskott kunna fsrwifas, karr det e) undrvikas. ägc Erpedrtiouscklrstottet efter behörig skedd remisi dit, at urskilja hwad ämne til ywarie Utstött hänwifas bär. 52. §- Grefwe äe l^Oarclie. Wid denne §. tyckes mig den nyttige tilläggning bera göras. Wilt Ledamoten Motion etter nyfrägawäs» ka, äge han rättighet i föregående plenum gifwa tilkärma sin tanka at sig häröfwer yttra. Herr kori,lied.