Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 9 Juni i83o. Efter Motionärens förmenande, skulle, sedan Knekte-Contractet å maktens sida sålunda är rubbadt, Roteliållarne icke ega qvar några rättigheter, utan i stället mångdubblade skyldigheter, samt 80 §. RegeringsFormen vara åsidosatt, 16 §. af samma Grundlag ej efterföljd, och Konung Carl XI:s försäkran om Contractets helgd gäckad; på grund hvaraf Motionären föreslagit, att Roteliållarne inom Skaraborgs Län, och inom alla andra Län, som befinna sig i samma förhållande till Staten, måtte förklaras hädanefter frie från Contractets uppfyllande och Rolerings-skyldigheten sålunda upphöra; och hafva häruti instämt Johan Andersson från Skaraborgs Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län, Petter Jonsson från Jönköpings, Anders Larsson från Upsala, Johan Christoffersson och Sven Heurlin från Kronobergs Län, Petter Pehrsson från Jönköpings, Johannes Andersson från Calmar Län, Johan Jacob Rutberg från Norrbottens, Eric Pehrsson och Hans Pehrsson från Gefleborgs Län, vice Talmannen Pehr Ericsson, Jacob Kihlblom från Södermanlands Län, Nils Pehrsson från Örebro Län, Jan Andersson från Upsala Län och Pehr Hansson från Wermlands Län, hvar för den ort, från hvilken de äro Riksdags-Fullmägtige. Enligt lydelsen af 80 §. Regerings-Foi men, skall krigsmakten lill häst och fot så väl som Båtsmanshållet af Rotering och Indelning förblifva vid de med Landet och Städerne upprättade Contracter och Indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intilldess Konung oell Rikets Ständer finna nödigt någon ändring deri samfält att göra; hvaraf följer, att den ändring eller rubbning, som Motionären yrkat, är beroende af Konungens och Rikets Ständers gemensamma Beslut; då deremot, enligt 89 §. af samma Grundlag, jemförd med 34 §. Riksdags-Ordniugen,; Allm.
De värde talare, som redan yttrat sig för bifall af Ekon.Htsk ts förevarande Betänk., hafva efter mitt förmenande så fullständigt uttalat och rodogjort för de skål, som tala för detsamma, att jag just ingenting annat har att tillägga, än att anhålla, att med dem få förena mig. Hvad beträffar särskildt den af en värd talare åberopade omständighet, att nu föreslagne beskattningssätt å hundar skulle inom kommunalstyrelserna npvåcka tvistigheter och obehag, så kan jag ej förstå, hvarför man bör antaga, att ett sådant förhållande komme att göra sig gällande i högre måtto der, än öfverallt annorstädes, der besluten bero på majoritet och minoritet. I afseende på Hr v. Ehrenheims gjorda yrkande, att skatten skulle inskränkas endast till städerna, så tror jag Gr. af Ugglas så tydligen ådagalagt behofvet af beskattning å hundar äfven på landet, att jag ingalunda anser mig ytterligare behöfva anföra något till vederläggning deremot. Jag förenar mig med dem, som önska bifall å Utsk:ts gjorda framställning. Hr Reutersvärd, Patrik: Ehuru jag visserligen ej år nå gon hatare af hundar, ej heller vill missunna dem, sorn äro trakterade af hundsällskap, att deraf få njuta, så anser jag mig dock böra förorda Utsk-ts i detta hänseende gjorda framställning, emedan jag föreställer mig, att beskattningen utgör enda sättet, hvarigenom man kan åstadkomma en minskning i det alltjemt, till och med i större proportion ån folkmängden, stigande antalet af hundar. Utsk:t har hår i sitt Betänk, gjort en approximativ beräkning af årliga kostnaden för underhållet af hundar i landet, och har kommit till den icke obetydliga summan af 1,500,000 rdr. När man då besinnar, huru många menniskor, som derigenom kunde få sin bergning, så .1? R«n 7 April. må man förlåta hvar och en, som önskar inskränkning i hundames antal, för att derigenom komma menniskoslågtet till hjelp.
Af) Enligt lill Stals-Ulskottet ankomne Protocolls-utdrag, har hvad Utskottet , så väl uti utlåtandet N:o 32, i fråga om den af Stats-Rådets förändrade organisation föranledda lönereglering, som uti det, i anledning af derå erhållen återremiss, under N:o 79 afgifne ytterligare utlåtande föreslagit, blifvit dels af samtlige Riks-Slånden dels af 3:ne Stånd bifallet, med undantag af Utskottets uti utlåtandet N:o 32 väckte och uti 2:dra punkten af utlåtandet N:o 79 vidhållne förslag, att de Departements-Che - 12 Stats-Utskottets Memorial> N:o 13/j,. fer, som icke komma i åtnjutande af boställen, må erhålla en årlig byresersättning af 1,000 R:dr Banco hvardera. Hvilket af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet är vordet bifallet, men af Borgareoch BondeStånden afslaget. Jemte det Utskottet, med tillkännagivande häraf, inbjuder sistnämnde Riks-Stånd att förena sig om godkännande af Utskottets förslag, får Utskottet, i fall denna inbjudning icke antages, föreslå följande proposition till votering uti Förstärkt Slals-Utskott: Den, som bifaller, att Justitiae-Stats-Ministern och de Stats-Råd, som äro Departements-Chefer, må, derest de icke erhålla boställen, för den tid, de af sådan förmon ej äro i åtnjutande, intill nästa Riksdag undfå en årlig hyresersättning af 1,000 R:dr hvardera, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej. Vinner nej, kommer frågan om berörde hyresersättning att förfalla. Stockholm den 19 Maj 1840. STOCKHOLM, HOS L. J. HJERTA, 1840. Stats-U tskottcts Utlåtande, N:o t3S. 1 N:o 135. Ant. till Exp, Utsk. den 21 Maj, kl. 9 f. m.
Allt i bränneriet och krogen gick med samma lugna och jemna gång som arbetet hos en förmögen, ej svärjande och ej trätgirig landtjunkare hos oss. Saki är en dryck, som beredes genom jäsning och bränning af ris. Det är mycket vexlande till smak och styrka, stundom snarlikt sämre rhenvin, stundom mer likt svagt sädesbränvin. Jemte saki beredde vår värd äfven ättika, som framstäldes af ris och sakirester, hvilka med tillsats af några andra växtämnen fingo stå och surna i stora krukor, uppstälda i rader på gården. Sedan min ankomst blifvit bekant, fick jag besök af byns förnämligare män. Vi blefvo snart med tillhjelp af vänligt bemötande, cigarrer och rödvin mycket goda vänner. Af dem blef i synnerhet byns läkare mig till stor nytta. Sedan han fått veta anledningen till min utfärd, förklarade han, att dylika försteningar, som jag sökte, verkligen förekommo i trakten, men att de endast voro tillgängliga vid lågt vatten. Jag besökte genast stället med läkaren och mina följeslagare från Nagasaki och fann snart åtskilliga lager, innehållande de härligaste växtförsteningar man kunde önska sig. Under denna och följande dag hopbragte jag en riklig samling, till en del med tillhjelp af en talrik skara barnungar, som ifrigt bistodo mig vid samlandet. Mina medhjelpare utgjordes dels af pojkar dels af flickor, de senare alltid med en liten barnunge på ryggen. De mindre barnen hade oftast alldeles kala hufvuden. Detta oaktadt sofvo de med hjessan utsatt för det hetaste solbadd, på ryggarne af sina stojande, öfver stenar och stockar lätt och säkert hoppande systrar, hvilka aldrig tycktes hafva någon tanke på, att bördan på deras rygg var något ledsamt och mödosamt. Enligt undersökning af dr A. G. Nathorst tillhöra de växtförsteningar jag hemfört från detta ställe den yngre tertiärtiden. Denne vår utmärkte och skarpsinnige växtpaleontolog fäster uppmärksamheten derpå, att man skulle väntat att här möta en fossil flora, stående nära den nutida syd-japanska, hvilken ansetts härstamma omedelbart från en med densamma mycket nära öfverensstämmande tertiärflora.
– Hvad i Guds namn betyder allt detta? – sade Elin, ännu mera ängslig, förvånad och nyfiken; ty nu först kom hon verkligt ihåg, att Lotta flere gånger med mystiska och gåtlika ord lofvat henne «rara lintyg» framdeles; ett prat, som Elin ej gifvit ringaste akt på, utan trott vara af Lottas vanliga munväder och upptåg. – Åh jo – svarade denna i ändå tystare och lägre ton – se saken va’ den, att den dera natta, då vi tog allt deras linna, så va’ det en af byadränga’, som skulle vaka och vakta, men se han lad’ sig ned, tvärs öfver några långa väfvar, och sof som en sten, och se nu va’ det konst att få med sig allt, och till och med den väfven, som han hade under fötterna, men mor lyfte på fötterna och jag drog i väfven, och då ruska’ han på sig, och då drog vi ut en väf till, och då ville vi ända dra till och skratta. – Usch! – sade Elin, men tillade genast: – Ja, men hvad är det du pratar om att de ligga der qvar på blekebacken ännu? Det hänger ju intet ihop. – Åh nej kors! – intet på backen, utan der i skogen – svarade Lotta nästan skrattande. – Hur’ kommo de i skogen? – Kors vi bar’ dem nog dit. – Nå men då ha’ ni väl tagit dem derifrån äfven? – Nej varsch!
Hamilton det yrkat, och de öfriga Stånden , hvart och ett på sitt ruin , ännu ytterligare utsträcka sina pretentioner till det systeme och den riktning, som vi hört i sednare lider så mycket förespeglas, så är det möjligt, att Const.Utsk. anser sig föranlåtet, på den grund det redan framställt, att återkomma till RiksStm med ett förslag, som blir oanlagligt, både vid denna och följande riksdag. Jag är således rädd för att vi här skola gå längre, än vi med fullkomligt allvar böra betänka oss alt kunna med fast löt qvarstå vid, då det är möjligt, att R. o. Ad. med den concession, 0111 jag så må kalla det, som Ståndet redan medgilvit, har hommit i den lyckliga position utt måhända blifva en regulator för de öfriga Ståndens reformförslag. Således anser jag verkligen för en våda, Den 25 Octo ber e. ra. alt numera fördjupa sig i detaljförslag på en reform väg. dag skulle önska, ntt (jonst.Utsk., med den riktning, sorn det från fi. o. Ad. nu fått, oell sorn jag förmodar att Utsk. afven från de öfriga Stånden skall få, måtte på egen hand kunna välbetänkt utarbeta det förslag, som kan blifva hvilande till nästa riksdag. Jag får således numera, sedan Frih. Sprengtporten förslag blifvit antaget, afstyrka alla efterföljande, som kunna komma att framställas. Hr Grubbe, Samuel: En värd talare bar, med långt mera smickrande yttraude ronde det anförande jag i Lördags hade äran afgifva, än jag anser det förtjena, uppmanat mig att ytterligare anföra något ang;de begreppet af ett tvåkammar-systéme. Jag bar icke den förmätenbeten alt, i afseende på denna fråga, tro mig kunna säga något, som är nytt för R. o. Ad. Jag anser frågan vara i det närmaste uttömd, sedan den så ofta, allt sedan Lockes och Monlescjuieux’s tider blifvit afhandlad.
Jag anser detta beslut vara i oeconomiskt och industriell afseende lika skadligt för landet, sorn det i sin princip är oriktigt, och anhåller således, att min reservation derom må intagas i prot. Rol, trä-; koppar, rå. Utsk:s yttranden biföllos. Koppar, g å r a d. Hr Stuart: Bevilln.Utsk. har begagnat anmärkningarna vid nu ifrågavar. tullbestämmelse, för att komma till ett aldeles motsatt resultat emot hvad med desamma åsyftades. Tili sitt förra betänk, hade Utsk. nemi. föreslagit, att gåvad koppar måtte få utföras emot en tull af 3 r:dr 16 sk. pr Skg. Dervid gjordes den anmärkt)., att denna tull var för hög; meri, med underkännande af denna anmärkn., har Disk. nu föreslagit, att utförseltullen å denna vara må hö - Den 16 December e. m. jas lill 5 r:dr. Enligt committerades förslag borde omförmälda tullafgift bestämmas till 2 r:dr 24 sk. Då likväl Utsk:s tillstyrkande i dess förra betänk, utgör en medelväg emellan committerades förslag, och Utsk:s sednare tillstyrkande, så hemställer jag, att hvad i förstnämnda betänk, blifvit föreslaget må bifallas. Hvad åter utförseltullen å kopparplåtar angår, hade Utsk. jemväl i sitt förra betänk, tillstyrkt, att densamma måtte bestämmas till 3 r:dr 16 sk.; men nu har Utsk. föreslagit dess förhöjande till 5 r:dr. Committerade hafva föreslagit, att tullen måtte blifva 1 r:dr 32 sk. å plåtar äfvensom å kopparbottnar, bleck, spanskgrönhattar, blindmynt, gjuten spik, s. k. Negros och granulerad koppar samt uppdjupade och andra ej fullfärdiga arbeten, å hvilka artiklar Utsk. förra gången föreslog 2 r:dr 32 sk. tull, som nu blifvit förhöjd till 4 r:dr.
Byggmnga-Balken, sädan den lyder i Förordning, J Februan .824, än ock uti Kongl. Kungörelsen den 9 Mars sLma “ "i meddelas:'”* ''aSanläggmDgar «if“ »skrifter, efterföljande stadangden §. X. Der Konungen pröfvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning lillhörer, begagnas skall, anlingen tni Rb kets försvar, It 1 allman väg, bro, hamn eller lastningsplats, till torv eller gala 1 Stad, ti uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning,farled eller annan vattenledning, till allmän byggnad, eller till annat LlimTnt behof; vare egare pligtig att afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock SOn; la?f8eDon\ sk“‘la ersättning derför, till fulta v rdet och hälften derutöfver, der ej parterne om andra vilkor åsämjas. Framställe* om Viss ersättning anbud från ena sidan, och antages det å den andra" vare den ofverenskomraelse gällande, ändå att serskild afhandling Sé blifvit uppra tad. Kan e, öfverenskommelse träffas om ersättningen då skall frågan härom profvas af serskild Kämnd, som vid Dnder-Bäft i’den or , der .orden eller lägenheten ligger, tillsättes, på sätt här nedan stadgas, dock gånge beslutet om jordens eller lägenhetens användande, utan finner* S räS!"'. * verkställighet, när Konungen det nödigt §• 2. v.,.05”8 h?S de" i §• 1 “äran(|e Under-Rätt skriftlig ansökning om serskdda Nämndens tillsättande, och visar sökanden, att Konungef godkänt behofvet af jordens eller lägenhetens afstående, samt att tiden derföre genom Konungens förordnande eller parlernes öfverenskommelse blifvit bestämd, utfarde Ratten stämning på egare och andra, som uppgifvas i saken hafva del.
Hon fores hastigt till sin bostad, och nar hennes vanner efter messan skynda att efterhora hennes tillstfind, finnn de hos den lyckliga modern en liten argsint skrikande viirldsborgare med ett nastan vanskapligt stort hufvud. - Barnet doptes forst 2 fir senare och fick namnet Napolione. Han var den andra i ordningen. nf de barn, som nAdde mogen Alder. Under de foljande firen okades familjen hnstigt ndg, och de ekonomjska forhiillandena voro ofta ganska belrymmersamma. Det var egentligen pH signoran de tyngde. Mannen var en svag och sorglos karakter, beniigen att lefva p % stor fot. Han ar jnst ej n&amp;- gon god familjefader heller -, ban tanker luera p&amp; sina nBjen an sina barn, har det sagts om honom. Det ar modern, soin leder barnens uppfostran, liksom hon mHste soka i ekonomiskt hanseende hala sarrmaan det hela. Och ofver den stora barnskaran for hon spiran lned kraft, ja stranghet. Sarskildt ar den oregerlige och egensinnige Napolione, s o n kloser och sparkar sin aldre bror Joseph, utsatt for den moderliga tuktan, som ibland ar sB hhdhand, att den mera omsinte signor Car10 mdste gii emellan. Men barnen alska och benndra dock alla sin vackra, allvarliga moder. Sii utvecklar lifvet hos heme under dessa fir de egenskaper, som gora heme till den makalost praktiga husinoder och nppfostrnrinna, som hon forblef i alla sina dagar. )) Hen var skapad att styra ett rike,)) har Napoleon sngt om henne. Det iir dock mojligen en ofverskattning af hennes formiiga. Ett rike hade det sakert varit brydsapt for signora Letizia att forvalta, ty de stora vyerna saknade hon alldeles. Men hon var skapnd jnst till att styra ett stort hus, hiilla ordning och lugn bland en talrik barns-kara, bilagga tvister, utjamna stridiga intressen, tala fornuft med alla och enhvar.
Maj:t, med afseende å ilen talrika familj Majoren C. M. Montelius hade att underhålla och den behöfvande ställning hvari han sig befann, tillagt honom en oafkortad gralification af 600 R:dr af de till oförutsedile militaire behof å Tredje HufvudTiteln afsatte medel; och har Kongl. Maj:t, jemlikt nådiga Bref af den ip Januari och den 21 December i833, för följande 2:ne år, å samma fond för Major Montelius anvisat ett lika stort understöd; d) Äfvenledes har Kongl. Majit, under den 20 Januari i832, med afseende å de för Capitainen vid Konungens f. d. Eget värfvade Regemente, Majoren J. A. Hjelmstjerna förekommande ömande omständigheter, af anslaget till oförutsedile militaire behof tillagt honom för elt år en Gralification af i5o R:dr; men hans följande året förnyade ansökning, att fortfarande få tillgodonjuta berörde understöd, har blifvit afslagen, pä den grund, att lian under loppet af år i83a vid Norra Skånska InfanteriRegementet blifvit Capitaine med Compagnie.
På grund af hvad Utskottet härofvan anfört, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer för år 1867 bevilja till förmån för de i behörig ordning bildade skarpskytteföreningarne, nedannämnda extra anslag, nemligen: a) för instruktörers aflöning 50,000 R:dr; b) för beredande af tillgång å målskjutnings premier 10,000 „ c) för skarp ammunitions anskaffande 20,000 „ d) för anskaffning af 3,000 stycken infanterigevär, å 45 Riksdaler 75 öre, till ersät tande af ett lika antal målskjutningsgevär, som från Kronans förråd skola till skarpskytteföreningarne utdelas 137,250 R:dr; börande dessa belopp, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, från Riksgälds-kontoret utgå. 44:o. Shjddstält. För anskaffande af 10,000 tältdelar, af hvilka sammansättas 2,500 sol dattält, hvarje för 4 man, har Kongl. Maj:t begärt ett anslag af 80,000 Riksdaler. Af Statsråds-protokollet inhemtas att för arméens samtliga regementen och korpser för närvarande finnes att tillgå ett antal af 20,000 tältdelar, af hvilka 5,000 soldattält, hvarje för 4 man, sammansättas; och då en materiel af ifrågavarande beskaffenhet lätteligen bör kunna, i händelse af behof, inom kort tid kompletteras, torde med anskaffandet af de nu föreslagna tältdelarne utan olägenhet kunna tillsvidare anstå; hemställande alltså Utskottet, att det i förevarande hänseende begärda anslaget icke måtte af Rikets Ständer beviljas. 54 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 45:o. Arrestlokaler vid Indelta Arméen. Sedan, i fråga om det vid sistlidna riksdag, i anledning af Kongl. Maj:ts i ämnet gjorda framställning, för åren 1864, 1865 ock 1866 beviljade reservationsanslag af 10,000
Det förefaller Utskottet gansta! sannolikt, att våf Cours genom dylike operationer skulle komma att helt och hållet herö af rike Speculanter, i synnerhet af utländske Bartquierer, hvilka, eri gång Underrättade oa* de vidtagne rnesurerne, nog skulle förstå att sig det* af begagna, så att densamme, til! ett varnande exempel, lätt kunde från iso sk, uppdrifvas till 2oo sk. och deröfver. I öfrigt bör Utskottet Upplysa, att, efter hvad Banquens Commissarier särskildt tillkännagifvit, med undantag af Ducat et samt Svenska Guld och Silfver-Medailleri någon beläning på myntadt Guld och Silfver i Banquen icke egt rum , utan lån utgått endast på confrollerade Guldpiecer, såsom ringar, örhängen m, m. och på controlleradt Verksilfver, i enlighet med Kongl, Kungörelsen den 2 q September 1818 och de deruti citerade Kongl. Förordningar; äfvensom att en beläning af guld och silfver på sätt och mot de vilkor Herr Hjerta föreslagit ansenligen skulle öka Banco göromålen samt föranleda till iakttagande af särskilde försigtighetsmått till Ut. rönande af ingifne effecters rätta halt, så vida belåningen utsfräckei till guld och silfvévmynt af alla slag jemväl de utländske, hvilka omständigheter likväl förtjenade ett mindre afseende, enär de olägenheter och hinder, som deraf uppkomma, kunna undanrödja», så vida Utskottet anset? den föreslagne anstalten i det hela nyttig. Och finner på desse anförde förenade skäl Utskottet sig således icke kunna, med anledning af den väckta motionen, på sätt redan är nämndt, BancoUtskottets Betänkanden.
Sjelf boendo på landet och en varm vän af tryckfriheten och dess organer för dagen, erkännande den stora andel de hafva i upplysningens spridande, kan och börjag dock ingalunda vara blind för deu förlust, som tillskyndas Staten genom den beviljade portofriheten; men då det ingalunda är min mening att på något sätt hindra spridningen af nyttig kunskap, utan blott att framkalla en indirect inkomst för Staten, skulle jag för min del anse lämpligt, att tidningar och periodiska skrifter betala till postverket blott hälften af den minimi-porto, 2 sk. b:co, som der är antagen, eller 1 sk. b:co per lod. Denna portoafgift för en väl ordnad tidskrift, likasom för prenumeranten, ifall bladet derigenom blefve något dyrare, kan ingalunda blifva tryckande och skall med nöje utgifvas af hvarje sann patriot, dä del kan lända antingen lill en närvar, eller framtida förminskning i den höga skatt, som den mindre bemedlade jordägaren nu har alt erlägga. Dä det med säkerhet kan antagas, att minst 400 skeppund sålunda ulan postporto kringföras till alla landsändar, skulle, genom antagandet af mitt förslag, årliga statsbidraget från Postverket ökas med minst 100,666 r:dr 32 sk. b:co. Viii torde man såsom argument mot detta förslag åberopa den stämpelafgift tidningar och periodiska skrifter nu måste vidkännas, enär mången anser denna afgift utgöra likasom ett surrogat för portofriheten. Denna har dock med portofriheten alldeles intet sammanhang. Stämpelafgiftcn ingår icke till postverket och skulle ej eller vara tillräcklig till bestridande af den transportkostnad, tidningarne medföra, då, som jag tror, nämnde afgift föga öfverstiger 8,000 r:dr k:co om året. Stämpelafgiften är tvertom af bevillniugs natur och inne - Den 24 Augusti c. m. 437 liar lika liten rätt till portofrihet för tidningar, som för spelkort, hvilka äfven äro belagde med stämpelafgift, men derföre ej portofrie.
Rdr för en särdeles duglig och förtjent tjensteman, som haft den olyckan att förlora synförmågan och derigenom blifvit urståndsatt att kunna vidare fortgå på tjenstemanna-banan. Hr C a r Lagerbjelke ut talade grundsats har Utsk. frånträdt, då det tillstyrkt förhöjning i pensionen åt Exped.Sekret. Richert från 2000 Rdr till 3000 Rdr och detta just på grund af den förhöjda lefnadskostnaden. Jag kan då icke inse, hvarföre icke R. o. Ad. skulle genom antagande af den gjorda inbjudningen jemväl bevilja den obetydliga tillökningen i pensionen till Förberg. Hr Carleson, Ed v. Henr.: Enl. de underrättelser jag erhållit har motiverne för PresteSt:s inbjudning varit, att Hr Förberg i det närmaste förlorat synförmågan. Hade detta varit bekant, då R. o. Ad. fattade sitt beslut i hufvudfrågan, hade det troligen utfallit annorlunda. Jag har velat nämna detta till det afs:de R. o. Ad, behagar derå fästa. Hr Frih. o. Ordf:den, som härefter hemstälde om R. o. Ad. behagade, med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, Den 18 December. 327 antaga PresteStrs förevrde inbjudning, förklarade, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo Vällofl. BorgareSUs den 12 och 16 dennes på bordet lagda prot.-utdr. N:o 468, innehållande inbjudning till de öfrige RiksSlrn att förena sig i det af BorgareSt. i afs:de på 63 punkten af StatsUtskrs Utlåt N:o 167, fattade beslut, att, med ogillande af Utsk:s afstyrkande i denna punkt bevilja åt förre GaruizonsLäkaren å Dalarö Skans Doktor Broman en årlig pension af 150 Rdr Bko eller 225 Rdr Rmt, att å allmänna IndragningsStaten upföras. Hr Frih. o.
Maj:ts Befallningshafvande ansäge sig böra ansökningen på det högsta förorda; Och har Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader uti afgifvet underdånigt utlåtande anmält, att, efter hvad planen utvisade, anläggningen kunde ske utan behof af särdeles kostsamma genomskärningar eller fyllningar, och att lutnirigsanlaget, delta oaktadt, ej behöfde blifva starkare än 1 på 80 å tre kortare stycken för den lättare trafiken eller från Köping upp till Uttersberg, hvaremot från Uttersberg till Köping, eller å leden för de tyngre transporterne icke mötte starkare lutning än 1 pä 100, och detta blott undantagsvis på ett enda ställe; att, vidkommande spårvidden, hvilken blifvit beräknad till likhet med stamjernbanornas eller 5 fot, Styrelsen ansåge denna icke böra göras större än af 4 fot, enär ifrågavarande jernväg skulle komma alt blifva endast bibana inifrån landet med slutpunkt vid segelled; att koslnadsförslagets slutsumma icke syntes vara för hög, äfven med 1 fots inskränkning i spårvidden; samt att, ehuru den större eller mindre angelägenheten af banans utförande syntes vara beroende utaf det läge, som för Statens jernvägs-stamled uti denna ort komme att bestämmas, Styrelsen dock funne sig, på de grunder, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och bolaget blifvit anförde, böra tillstyrka propositions aflålande till Rikets Ständer om anvisande af låneunderstöd för ändamålet till det belopp, bolaget i underdånighet begärt.