Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Hvad menar ni, » hviskade domaren till åklagaren, » den unge mannen ser ju så hygglig ut, — är ni inte också böjd för en liten oformenlighet i detta fallet? » De båda herrarne samspråkade en stund i hviskande ton, därpå vände sig ordföranden åter till gossen: » Vill du gifva mig ditt ord att bli en hederlig man och aldrig mer förgripa dig på främmande egendom, hvartill nu detta dumma högmod, denna farliga tro, att du kan allt, har förledt dig? Vill du lofva mig att bli en god och präktig son, som en gång rikligen lönar dina föräldrar för alla deras mödor, all deras kärlek? » » Ja, det vill jag, » svarade den anklagade med hög, beslutsam stämma. » Så kom fram och gif mig ditt handslag på den saken. » Gossen sträckte sin lilla darrande hand öfver bordet, men den hade ett fast grepp, ett så fast, att en fuktig glans steg upp i ögat på den grånade rättsskiparen. » Håll ditt ord, » sade han och omslöt hårdt barnahanden, » att hvad som skett må lända dig till välsignelse och du må uppstå från ditt fel som en bättre människa. Tag emot det som en skänk från julens heliga ängel, att du ostraffad lämnar detta hus! » Fadern brast ut i en våldsam snyftning, men gossen såg med stora ögon upp på den människovänlige domaren och bugade sig därpå djupt, djupt, oförmögen till ord. Ett par minuter senare stodo de därute, far och son, utan att rätt veta huru. Och framför dem, snöhöljd och orörlig, stod modern, frågande med ögon, ur hvilka en dödlig ångest lyste. » Nej, nej mor, » stammade mannen, » oroa dig ej, mor! Han är fri, han är inte en straffad människa! » D å störtade hon, i högljudd gråt, i mannens armar. På det förskräckliga var hon beredd, på denna glädje icke. Och de gingo hand i hand genom den hvirflande snön under julklockornas högtidliga ljud, förbi otaliga boningar, fulla af höglidsglada människor, utan att säga ett ord, endast tätt tryckta till hvarandra.
8 April » om prescriptionstid för inlösen af viss* utelöpande 6 1 18 — b. 4 Mars b. 4 Mars 7 Mars b. 4 Mars Banko-Diskont-Verkel, om förrättad revision för 1856 af 6 1 63 — b. 28 Nov. b. 28 Nov. g. 2 Dec. b. 28 Nov. » om gratilikation åt Vaktmästarne vid 6 1 64 — b. 16 Dec. b. 15 Dec. b. 12 Dec. b. 12 Dec. » angående Instruktion för Rikets Ständers Revisorer af . 6 1 77 — b. 10 Febr. b. 4 Febr. b. 6 Febr. g. 4 Febr. » angående val af Revisorer och Suppleanter för granskning af 6 1 11 — 17 Jan. 17 Jan. 17 Jan. 17 Jan. 53 33 Banko-Fullmäktige, se Fullmäktige. I anledning af olika beslut 6 1 61 — a. a. 25 Nov. a. a. 25Nov. a. a. 2 Dec. a. a. 28 Nov. » angående ändrade föreskrifter i 7:de artikeln af 6 1 55 — b. 14 Nov. b. 11 Nov. b. 11 Nov. b. 11 Nov. » angående dito i 8:de dito 6 1 68 — b. 30 Dec. b. 29 Dec. b. 29 Dec b. 30 Dec. » angående tillägg, beträffande Metalliska kassan, uti 6 1 82 — b. 26 Febr. b. 25 Febr. b. 26 Febr. b. 26 Febr. SE. « C? ° 2 B CR? to r* §! *"*> 5 <: o to B 5 > 35 CB ET Utlåtand Betänkar eller Memorii Riks-Ståndens Beslut. 1 to Cj B Oj Ptj’ * §. gi g) ré 03 Oj P Cg W B. a> ►ö 5T ° co £2. T1 5’ 03 a cp El • Sa ® t» CD 5. • 0*3 03 cT Ridd. o. PresteBorgareStåndet.
75 barn njuta unber viåning^ 19:0. meb anhållan om flabganbe af uppgifna vilfor för competence till lebiga fpflor inom £ongl. fJdoffverFet; 20:0. angåenbe ett foranbrabt fatt för falpeternå tranåpor? teranbe; 21:0. angåenbe inrattanbe af ett Cutfjuå i ©oberljamnå jFab; 22:0. ben 9 3ulii, angåenbe tillåtelfer i vifa fall till bropenningar^ uppbdranbe; 23:0. ben 13 3ulit, angåenbe foranbring i fkbganbet, att Dvofefållarne vib SBåtåmanåljållet fTela perfonligen fig vib 0enerabmon)!ringarne inhålla; 24:0. om £cngl. SOtantå Q3efallningåfafvanbeå forpligtanbe/ att till 3ujFitid*£an$leren od) 3ufFitid? Ombubåmannen infdnba ejeemplar af be ifrån åfongl.
Herr Personnes Malvolio har ej förlorat något af glänsande o c h karaktärsfull k o m i k o c h hrr Backström o c h Hedlund i Tobias Raaps o c h Andreas Blek af Nosens roller voro lika burleskt uppsluppna som tillförene. Det klassiska stycket m e d sin sunda o c h välgörande h u m o r b o r d e kunna locka många fulla hus till Dramatiska teatern. » Nå, se på mig. Jag tyc^ ker o m färgen på edra ö g o n. H v a d heter n i? » » Jean I » » Bara Jean? » » Jean Gaussin I » » Söderifrån, kan jag höra. Så mycket bättre —. » Dessa afbrutna meningar, s o m nästan öfverrö- stades af kostymbalens sorl, skrattsalvor o c h dansmelodier, utbyttes en juninatt mellan en pifferaro o c h en fellahkvinna under palmerna o c h jätteormbunkarna i den vinterträdgård, s o m bildade bakgrunden till Déchelettes atelier. Så b e g y n n e r det m e d utsökt litterär konst skrifna inledningskapitlet i A l p h o n s e Daudets gripande sedeskildring » Sappho », som nu i dramatiserad form går öfver Svenska teaterns tiljor. Hvilken läsare af boken erinrar sig ej också samma kapitels mäktiga slutscen, då Gaussin i den gråa morgondagern bär sin sköna eröfring uppför de fyra trapporna till sin bostad, först m e d hänRojjuvelcrarc. X 1 UTSTÄLLNINQSTVÅLAR: I \ Viol, Hyacinthe, Héliotrope, Syren m. fl. FL. l prisbelönta | vid i8gj års utställning \ med GULDMEDALJ \ \ Försäljes i våra butiker E T. A. T. 3497. samt hes alla finare j&gt;arfymhandlare i riket.
Sedan jag upptagit dessa punkter, och då det skulle vara alldeles för vidlyftigt att ingå i någon närmare utveckling af hufvudpunklerna i sjelfva förslaget, hvilket i alla fall blifvit gjordt af sä många talare med mera sakkännedom i detta ämne och mera förmåga än jag, får jag endast sluta med att, då alla äro ense derom, att icke nu befintliga lagar äro nog verksamma, återgång lill de straff, som i 1734 års lag bestämdes, icke är möjlig, såsom stridande emot lidebvarfvets auda, lynne och 1GG Den 2G April e. m. upplysning, och då hufvudartcrna af straff, som innehållas i det nya förslaget, lifsstraff, frihetsstraff och böter, nu mera måste vara de egentligen användbara, vördsamt hos R. o. Ad. anhålla, att R. o. Ad. måtte bifalla det förslag, som af K. M. blifvit framstäldt, så vida som det nu af LagUtsk. har blifvit underkastadt R. o. Ad:s pröfning. Frih. Hamilton, Hugo: Sedan flere talare i dag redan upplrädt i den fråga, som utgör ämnet för vår öfverläggning, hvilka behandlat densamma grundligt och i stöd af ett mångårigt studium, så kan mången med skäl tycka, att en ledamot, mindre invigd i denna fråga, icke borde upptaga tiden med något yttrande i ämnet; men, mine Hrr, utom frågans juridiska och politiska sida, har den äfven en rent mensklig. Denna fråga är en af dem, som starkast och djupast ingripa uti mensklighetens vigtigaste åligganden. Den innebär slräfvandet att söka förbättra den brottslige och förekomma brottet hos den, som ännu icke blifvit inledd på dess tunga och svåra bana; och det är ur denna synpunkt frågan kan anses röra hvar och en, hvars skyldighet det är att söka göra sig reda för de frågor, som röra det allmänna. Det är på dessa skäl jag vågar anhålla om Ståndets benägna öfverseende, i fall jag yttrar mig med mindre sakkännedom, än det visserligen varit min pligt att hafva inhemtat, innan jag uppträdde i en fråga af så stor vigt som denna.
Bidrag för bestridande af de på Riksgäldskontoret anvisade utgifter, hvilket vid början af år 1858 borde från Stats-kontoret ingå och enligt Riks-staten utgjorde 2,222,070 R:dr Runt, upptoges i rundt tal till 2,200,000 Summa R:dr R:int 18,800,000 Från denna summa, såvida den skulle uttrycka hvad som vore disponibelt för framtida behof, borde dock afdragas hvad som redan blifvit anvisadt att utgå såsom anslagsoch lånesummor (hvaribland den betydligaste utgjordes af de i lånet för jernvägen mellan Fahlun och Gefle belöpande andelar, tillsammans 960,000 R:dr): uppgående dessa summor, hvaraf emellertid någon utbetalning ej inträffade förr än efter 1857 års slut, till omkring 1,170,000 Och skulle alltså för tillfälliga anslagsbehof under nästkommande Statsreglerings-period vara att utaf uu omförmälda tillgångar disponera en summa af minst Riksdaler Riksmynt 17,630,000 1 denna beräkning hade likväl ej blifvit intagne dels de mindre beviiiningar m. fl. afgifter, hvilka till Riksgälds-kontoret ingå, dels inflytande räntor och afbetalningar å förut beviljade lån och anslag, enligt Riksgälds-kontorets uppgifter, för närvarande uppgående lill sammaulagdt omkring 400,000 R:dr årligen, men som framdeles komma att ökas, likasom å andra sidan ej helier blifvit afräknadt hvad som enligt äldre fortfarande förbindelser tillhörde Riksgälds-kontoret all utbetala, utgörande omkring 650,000 R:dr hvarje år. Särskildt ville Departements-Chefen hafva i underdånighet fästat Kongl. Majlis nådiga uppmärksamhet derpå, att uti nu uppgjorda beräkning icke blifvit upptaget något tillskott från Rikets Ständers Bank, ehuru det läte sig förmoda, alt Rikets Ständer äfven vid denna riksdag kunde finna lämpligt förordna om öfverlemnande till större eller mindre del af den derstädes för åren 1854, 1855 och 1856 samlade vinst, hvilken för förstnämnda Bil.
Nya Idun hade i förliden lördag sitt första samkväm för denna höst, hvarvid en inbjuden gäst, fröken Marie Mejlander från Kristiania, som egnar sig åt skådespelarekonsten, med stor talang och under allmännt bifall föredrog en scen ur Adrienne Lecouvreur af Scribe och Legouvé på franska samt Björnsons Bergliot på sitt modersmål. Fru Eva Vigström (Ave) berättade en skämtsam bondhistoria från Skåne. Musik och sång utfördes af fruarna H. Friman och L. Lundqvist samt fröken Cecilia Lindroth. Taflor voro för aftonen utställde af fru M. Bredberg samt af fröknarna Andersson-Falck, Billing, Cramér, Jolin, v o n Schulzenheim och Toll samt ett barnporträtt, måladt af Egron Lundgren, af fru Th. Gyldén. Teater o c h musik. Kungl. operan. Första symfonikonserten eger rum i morgon lördag och kommer att dirigeras af hr Frans Neruda. Programmet upptager » Ouvertyr till Michel Angelo » af N. W. Gade, symfoni i C-dur Nya musikalier. På Abr. Lundquists förlag: Arvid Ödmanns triumfer, favoritmelodier satta för piano. Upptager den framstående sångarens bravurstycken ur » Faust », » Konung för en dag », » Rigoletto ». » Mefislofeles », » Aida », » Den vilseförda », » Oberon », ^. » Leonora », » Mignon » m. fl. Framsidan af det vackra musikhäftet prydes af ett synnerligen lyckadt porträtt af den omtyckte sångaren.
16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2,000 olika färger, mönster m. m.). Siden-Damast fr 9 0 öre-16,45 i Bal-Siden fr. 6 5 öre — 16,45 Siden Basttyger pr robe » kr. Siden-Grenadin ... » 9 0 öre — 8,65 Siden-Foulard, tryckt, » 8 5 öre — 3,85 j Siden-Bengalin » kr. 1,75 — 8,35 pr mtr. Siden Profver och katalog omgående. Dubbelt porto till Schweiz. &amp; K. Hofleverantör.) fteniRbcrd-Sidai DESSA TÄLT KUNNA PÅ EN MINUT UPPSÄTTAS OCH NEDTAGAS. BCHÖFVA EJ FASTGÖRAS I MARKEN. OBEROENDE AF BLÅST, VARAKTIGA OCH SOLIDA. DÅ TÄLTEN KUNNA UPPSÄTTAS SÅ VÄL VID SJÖSTRÄNDER SOM OCK Å HVILKEN ANNAN PLATS SOM HELST I DET FRIA, ÄRO DE LIKA LÄMPLIGA TILL SÅVÄL leki Klädningstyger t stugor för barn SOM oadoch turisttält. Eleganta Starkaste Mjukaste Modernaste af siden, halfsiden, ylle, linne och bomull. TÄLTETS VIKT ILVA KG. HÖJDEN 190 CM. TÄLTDUKEN AF PRIMA VATTENTÄT, RÖDRANDIG MARKISVÄF. TÄLTET TILLERKÄNDES DIPLOM FÖR HEDERSOMNÄMNANDE VID ALLMÄNNA KONSTOCH INDUSTRIUTSTÄLLNINGEN I STOCKHOLM 1897. PRIS 18 KR. ST. ALLT MOT FÖRSKOTTSLIKVID ELLER EFTERKRAF. INGÅENDE REKVISITIONER EXPEDIERAS SAMMA DAG, DE ANLÄNDA. OBS.
Huru man än ser saken, är delta förslag det rätta och än damålsenliga och jag kommer således att rösta för detsamma. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Att utfärda en lag för utländningars naturalisation kan visserligen efter vår nu gällande grundlag ega rum. Att derom införa ett serskildt stadgande i grundlagen anser jag öfverflödigt. Att uti föreslagne grundlags-stadgandet införa ett annat, som strider mot ett föreg:de morn. i samma §, tror jag vara mindre lämpligt. Att vidare föreslå ett sådant stadgande vid en tid, då flere länder finnas, hvilka aldrig befria sina undersåtare från de med dem ingångna förpligtelse!-, torde vara mindre tjenligt. Att äfven förklara, att sådana personer aldrig få bösätta sig i Sverige med åtnjutande af medborgare-rätt, emedan deras förbindelse till deras fädernesland fortfar, är väl icke rätt lämpligt. Vi känna alla alt från England lemnäs aldrig något förklarande, att en Engelsk undersåte är befriad från sina förbindelser till detta land. Skall man dä medgifva Engelska undersåter rättigheten att nedsätta sig i Sverige, under det alt deras undersåtliga förbindelser till England fortfara? Detta torde vara skäl för afslag å ifrågavar:de punkt, hvarom jag anhåller. Hr F åbraeus, Olof Immanuel: Afven jag finner det af vigt, att lagstiftningen, rör:de naturalisation af utländningar, blir definitivt ordnad, men det oaktadt hyser jag betänkligheter mot antagande af detta förslag. Emot förslaget hafva flere skäl blifvit anförde och jag befarar, att för dess antagande hinder i formelt hänseende möta. Då uti 28 § Reg.F. stadgas såsom vilkor för befordran till Stats-Rådsoch de fleste civile embeten, att vara infödd Svensk man, måste väl detta vilkor vara ett conditio siue qua non, och stadgandet alltså innebära någon bestämd mening, så att ordet infödd stundom icke anses liktydigt med icke infödd.
Medelst protokolls-utdrag af den 4 i denna månad, har Högfl. Ridd. o. Adeln behagat till Riddarhus-Utskottets utlåtande hänvisa en af H. Ex. Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel, väckt motion, dels derom att det fönster i Riddarhus-salen, som nu är befintligt bakom Landtmarskalks-stolen, måtte blifva igenmuradt, dels att en bröstbild af Konung Gustaf II Adolph måtte uppställas under Wasavapnet, i stället för deu dervarande bröstbilden af en privat man; i hvilket sednare hänseende motionären upplyst, att af den store Konungen en bröstbild, gjuten i Tyskland före hans död, funnes vid Drottningholms Kongl. Lustslott, hvilken kunde tjena till modell. Utskottet har tagit dessa förslag i öfvervägande; och hvad först angår frågan om igen murning af fönstret bakom Landtmarskalks-stolen, har Utskottet funnit mindre lämpligt, att då vid innevaranderiksdag beslut blifvit fattadt om förändrad inredning af Riddarhussalen och anordnandet af trappgångar från de Secreta Utskotts rummen upp till salen, hvarom Riddarbus-Direktionen blifvit anmodad föranstalta, något särskildt beslut nu fattades om igenmurning af ett fönster, hvarföre Utskottet anser sig böra tillstyrka, att Högloft, ltidderskapet och Adeln må till Riddarhus-Direktionen öfverlemna att, i sammanhang med den förestående förändrade inredningen af Riddarhus salen, tillse, huruvida, med bibehållande af nödig dager för Landtmarskalken och Iliddarhus-Sekreterareu, det bakom Landtmarskalks-stolen befintliga fönster må kunna undvaras, ellerom i dess ställe en nisch må kunna anbringas med en passande beklädnad.
Trollsång kan hon sjunga, sejd kan hon koka, örtkunnig är hon, trollskott kan hon lossa öfver en vattenspegel, och stormknutar kan hon knyta. Kunde jag blott tyda månghundraårig hjärnas underliga tankar! Kommen ur skogarnas dunkel och från de mäktiga fjällen, hvad tänker hon om folket i dalarna? För henne, som tror på Tor, jättedödaren, och på mäktiga finska gudar, äro de kristne som tama gårdshundar för en grå ulf. Otamd som snöstormen, stark som forsen, kan hon aldrig älska slättbygdens söner. Dock kommer hon alltjämt åter ned från bergen för att se deras dvärgaskick. Af fasa rysa människorna, då de se henne; men ödemarkens starka dotter går trygg ibland dem, skyddad af skräcken. Ej äro hennes stams bragder glömda, ej heller hennes egna. Som katten tror på sina klor, så tror hon på sin hjärnas visdom och på kraften af gudaingifven trollsång. Vissare är ingen kung på sitt välde än hon på det skräckens rike, som hon beherskar. Så har Dovres häxa genomvandrat många byar. Nu är hon kommen till Borg och skyr ej att vandra upp till grefvegården. Köksvägen tar hon sällan. Rätt uppför terrassernas trappor kommer hon. Hon sätter ned sina breda näfverskor på blomkantade grusgångar, lika trygg som om hon trampat säterstigar. Händer så, att grefvinnan Märta just då har stigit ut på trappan för att skåda junidagens prakt. Nedanför på sandgången hafva två pigor stannat på sin väg till matboden. De äro komna från badstugan, där fläsket rökes, och bära nyrökta skinkor på en stång mellan sig. »Vill vår nådiga grefvinna känna och lukta,» säga pigorna. »Är fläsket nog rökt?» Grefvinnan Märta, husmoder på Borg vid den tiden, lutar sig fram öfver räckverket och ser på fläsket, men i samma stund lägger finngumman sin hand på en af skinkorna. Se dock denna bruna, skinande svål, detta tjocka lager af fett! Känn denna friska doft af enris från de nyrökta skinkorna! O, mat för gångna gudar! Häxan vill äga allt detta. Hon lägger sin hand på fläsket.
” Men vid Riksdagens slut och sedan Fullmäktige den ii Februari Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27. 23 j84 * contraherat om 400>000 Specier att emot 800,000 Rdr Banco förskott, levereras inom 7 månader, förklarade Utskottet den 24 Maj 1841» i Betänkandet N:o 182, sid. 11, ”att ehuru lefverance af ädla metaller mot förskott, vore fördelaktig för Banken, trodde Utskottet likväl, att, i händelse sådane föreskrifter nyss omförmäldes, uti Banco-Reglementet intoges, desamma möjligen skulle kunna hindra att silfver och guld i naturlig väg eller genom direct vexling i Banken inginge; och hade Utskottet, af sådan aidedning, ansett §. 120 (den nuvarande 112) böra bibehållas oförändrad, utan tillägg af andra stadganden, i fråga om sättet för silfvers och gulds införskaffande från utländsk ort”, hvilken åsigt Rikets Ständer gillade. När Revisorerne om hösten samma år afgåfvo deras berättelse, yttrade de (sid i3): ”Hvad nu först angår de af Banco-Fullmäktige meddelade räntefria förskott, anse Revisorerne sådane vara onödiga och endast beredande lefverantören en större fördel, utan att gagna Banken eller det allmänna, samt att detta sätt för förstärkande af Bankens metalliska cassa, eller medelst köp af metaller är onaturligt, sedan Banken blifvit öppnad till fri inoch utvexling af klingande mynt mot sedlar, emedan, då Banken köper den metall, hvarmed han är förpligtad att alltid vid påfordran sina sedlar inlösa, sker ett sådant köp, i sjelfva ver ket med just samma metall, eller silfver med silfver, hvarförutan det motverkar ett ändamål, som eljest borde kunna uppnås, nemligen att silfver i naturlig väg eller genom direct vexling lill Banken inginge.” Rikets sednast församlade
Jag behöfver icke bär ingå i någon förklaring , ty det ligger öppet för en hvars bedömmande, huruvida jag, liksom liela Statsrådei, enl. vara grundlagar eller deras anda, hort i följd af ifrågavar. befordran genast afträda; men det kan ej undgå fasta särskild uppmärksamhet, att ehuru jag, året efter det denna befordran skett, på egen begäran afgått, Utsk. dock lagt äfven mig detta till last och åberopat det såsom eli bevis på bristande oväld, nit, sk eldighet och drift i min e m b e t s f ö r v a I t n i n g. Ytterligare anmäldes i 71 :a punkten, ali frågan om en ny administrativ och kameral indelning i dc delar af Riket, der en sådan kunde befinnas behöflig, hvilken finga R. St. nied anleda, af en annan hos K. M. framställt och sorn K. M 1 medlet af år 183f förklarat sig vilja till pröfning företaga, 1 sammanhang med ett 'aldre förslag till ändringar i indelningen af län, härader, domsagor och socknar, stift, proslerier och pastoratcr i Riiket, icke sedermera fält någon handläggning. Denna anmärkn., hvilken egentligen synes vara riktad mot mig, saknar behörig grund. Det omnämnda, af Cancellirådet Nikander afgifna förslag lill åtskilliga ändringar i Rikets civila och ecclesiastika indelning föranledde en befallning till samtliga landshöfdingar och consistoriel' om deras jemte liei e tjenstemäns i orterna hörande.
Staten i större eller mindre mon bidrager, må företrädesvis och der sig göra låter användas försvarsoch sysslolöse personer, hvarjemte, i frågor om utdikningar och vattenaftappuingar eller vägars anläggning eller förbättrande, vederbörande menigheter böra före arbetets början blifva hörde, för att angående företagens lämplighet sig utlåta; 6:o att, då arbetels utförande öfverlemnas till menigheter, bolag eller enskilde, desse alltid böra, enligt contract, förbinda sig att efter fastställd plan fullborda arbetet, utan att kunna af Staten påräkna något ytterligare bidrag; samt att ett sådant vederbörligen afslutadt contract, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, bör hos Fullmägtige i Riksgälds - Contoiret företes, innan medel få af Fullmägtige anordnas; 7:o att menigheter, bolag eller enskilde, till hvilka Stats-medel anvisas, böra ställa af E. K. M. pröfvad och godkänd säkerhet, så väl för återbetalning af låne-understöd, med derå stadgad ränta, som för fullgörandet af de contract, hvilka i afseende på arbetets verkställighet upprättas; 8:o att den af E. K. M. fastställde arbetsplan bör, så framt ej E. K. M, uppå derom gjord anmälan, skulle förändring medgifva, oförändradt fölBih. till R. St. Skrifvelse, N.-o 4o5. jas, vid det äfventyr, att i annat fall E. K.
Sällskapet styrde som enligt tyst öfverenskommelse kosan nedåt mot Gustaf Adolfs torg till, men Truls, hos hvilken motviljan vid denna utsigt till nattligt rummel blef stark nog att få bugt med hans initiativlösa letargi, tvärstannade. «Jag går hem,» sade han. De andra protesterade, öfvertalade, gäckade. «Jaja, kärlekens makt är svår,» tolkade någon situationen. Men Ek armbågade sig fram till Truls, skjutande de andra åt sidan, grep Truls’ hand, kramade den, så att Truls höll på att skrika, såg honom in i ögonen med sina hängifna hundögon, hållande ansigtet tätt intill vännens, full och gemytsvarm. «Godnatt med dig, Truls! Kom nu, barn!» Gardet drog med stoj och larm nedåt mot Södra Promenaden till. Truls gick åt motsatta hållet. Hunnen till framför sin gata, stod han en stund tvekande, om han skulle gå hem; nej, sofva hade han heller ingen lust till; han hade bara haft behof af att bli kvitt de andra, af att bli ensam med sig sjelf. I samma ögonblick, som han skilts ifrån laget, hade han känt som en tyngd falla från sitt sinne. Missräkningen, de svikna förväntningarna från aftonsamkvämet, kommo igen; visserligen; men icke mer som vämjelse och nervositet, utan som långa sugande drag af ljuft smärtsam längtan. Ja, ja, det var stämningen som kom, just det han rest efter, det han sökt och sutit och väntat på hela aftonen, men som icke kommit, det produktiva i honom, det som allena gaf lif och diktning, det som var det ena och det andra i ett. Han hade gått ned till hamnen och ut på yttre hamnarmen och stod lutad mot bröstvärnet, blickande ut i den ljusa natten öfver sundet, ensam. «Sentimental journey,» sade han högt. Just så, ja; han hade gjort en sentimental resa, men en misslyckad sådan; han hade rest efter den stämning, som för honom var det enda nödvändiga i lifvet, men han hade icke funnit den. «Sentimental journey.» Han upprepade de engelska orden, gång på gång, mekaniskt.