Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Revisorerne öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verken sammanträda, skola Fullmägtige till dem afgifva berättelse om Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning under den tid, som Revisorernes granskning kommer att omfatta; och böra, vid samma tillfälle, särskilda berättelser af Kommissariatet ocb Ombudsmannen vid detta verk afgifvas och, genom Fullmägtige, till Revisorerne öfverlemnas. Dessutom skola Fullmägtige, vid nästa riksdags början, till Riksdagen afgifva och till Stats-Utskottet aflemna en fullständig berättelse för hela den tid, som förflutit sedan Fullmägtiges berättelse till Rikets nu församlade Ständer afgafs; börande jemväl särskilda berättelser för samma tid af Kommissariatet och Ombudsmannen då afgifvas och till Stats-Utskottet af Fullmägtige öfverlemnas § 233. Efter hvarje revisions slut skola Fullmägtige, på sätt Rikets Ständers för Revisorerne utfärdade Instruktioner innehålla, föranstalta om tryckning och utdelning med allmänna tidningarne af Revisorernes, angående Statsoch Riksgäldsverken, afgifna och Fullmägtige tillställda berättelser, jemte dertill hörande förklaringar; hvilka handlingar, äfven genom Fullmägtiges försorg, böra till näst derefter sammanträdande Revisorer och Riksdag öfverlemnas. § 234. Före nästkommande riksdags början böra Fullmägtige: a) föranstalta om upphandling af det, för tryckningen af Riksdagens protokoller med dertill hörande bihang, under samma riksdag erforderliga papper och, med behörigt iakttagande af Rikets Ständers i sådant afseende meddelade föreskrifter, låta upprätta kontrakter angående verkställigheten af bihangets tryckning; b) upprätta kontrakter om tillhandahållande, under riksdagens lopp, af de skrifmaterialier och öfriga effekter, som för Riksdagens behof kunna erfordras; c) låta komplettera och iståndsätta inventarie-persedlar ne uti Riksdagens hus. 12 Stats-Utskoltets Memorial N:o 159.
I anledning af hvad den siste Talaren anfört, vill jag blott utbedja mig, att än en gång få fästa uppmärksamheten vid det ombyte af uttryck för samma begrepp, som uti ifrågavarande §. nyttjas, då på ena stället slår förkasta j och på det andra ej antaga. För öfrigt synes uttrycket, att Stånden, när Utskottens Förslag, efter återremiss, å nyo i Ståndens plena förekomma, äga rättighet att alldeles förkasta dem, antyda ett helt annat slags förkastande, än det, som första punkten af §:n omförmäler. Uttrycket "alldeles" gifvet' nemligen tillkänna, att Stånden då kunna definitift förkasta Förslagen, då deremot det första förkastandet var preliminärt och hade afseende blott på det skick, hvari 33etänkandet då var författadt. Dessutom bör man taga i betraktande, att Lagstiftaren med desse stadganden förmodligen haft afseende äfven på den aktning, som hvarje särskilt Stånd bör visa de öfriga, att ej peremtoriskt förkasta, hvad alla 4 Ståndens Deputerade i Utskottet föreslagit, utan att först lemna bemälte Deputerade tillfälle alt förklara sig öfver de gjorda anmäkningarne. För öfrigt skulle ett sådant peremtoriskt förkastande kunna gifva anledning till minskning i den enskilde Riksdagsmannens möjlighet att kunna bevaka de ärendens behandling, för hvilka hän intresserar sig. Om han nemligen är hindrad, alt hvarje ögonblick vara tillstädes in pleno, så bor - Den 9 Januari i. de han tryggt kunna våga aflägsna sig, då sådana Betänkanden forsta gången förekomma, hvilka han sjelf gillade: ty han borde kunna få vara säker, att dessa Betänkanden skulle antingen bifallas eller återremitteras. Men om ett Betänkande skall första gången kunna definitift förkastas; så skulle en LandtMarskalk, oaktadt visserliligen icke den nuvarande, kunna med flit företaga vigtiga mål, då han märkte de personer vara frånvarande, som han förmodade mest interessera sig för desamma.
Ridderskäpet och Adeln lika ädelmodigt som wardigt sig sjelfwe äter sunes bjuda Derr 23 Junis. 9W bjuda ny wänskap til det Hrderwärka BondeStändet, medelst en upoffring utaf wista ägendomars lagligt grundade rättigheter, och endast rädfrägande sin tänsta, som bjuder, at willigt dela grannars lidande, sä wägar jag inför detta högtuplysta Samfund ödmjukast hemställa, om icke denne hjelp bör sä utdelas, at icke nägon Jordägare inom detta och andra Ständ, enligt benämning af hemmantal pä dest jord mä häruti finna sig förfördelad, der arealen af upbrukad jord uti storhet och godhet icke swarar emot andra hela Skattehemmans förmäner inom samma Härad: hwilket äfwen mä föranleda til en jämnare beräkning och fördelning efter storheten, emellan sjelfwa Skattehemmanen, dock endast uti inguarterings-och ffjutsningö-beswäret, utan minsta förändring utr förut älagd grundskatt, eller at härmedelst öka ny refning öfwer hemmanen. Olikhet uti beräkning af penningeland, öresland, ärs pengar i dalertal och matmarkec i Soldat m. m. som nyttjas wid hemman inom olika provinser, är förut af flere wärde Ledamöter sanningsfullt anfördt, wara oftast mycket olika bäde emellan dem och Frälsehemman, för det inom samma orter samt inom samma bylag, uppä de dock lika kallade hela hemman eller mantal; hwarföre bruket af mantals benämning wid skatters äläggande är högst obilligt och wällar uppä de flesta ställen en del tyngders ojämna utdelning efter helt mantal, til de ris, iso. med 946
])å jag här ej ämnar ingå i någon längre utveckling af mina åsigter, vill jag endast, hvad dödsstralfet beträffar, tillkännagifva att jag instämmer med Hr Olivecrona, och önskar att samma lyckliga förhållande bär som i Toscana måtte inträffa, att något dödsstraff ej vidare må här ifrågakomma att tillämpas. På samma gång, som jag likväl ej anser det löna mödan att påyrka dess totala borttagande, då måhända den allmänna opinionen ännu ej derpå är förberedd, är jag Utsk:t särdeles tacksam för den öfvergång, som det beredt genom att aldrig låta dödsstraffet förekomma absolut, utan ständigt alternativt med lifstidsarbete. Hvad sedermera vidkommer de båda frihetsstraffen, straffarbete och fängelse, måste jag bekänna att jag i afseende å deras fördelning hyser vissa betänkligheter. Så t. ex. skulle jag tro att, oaktadt alla de smärre fördelar, som vid behandlingen komma den till fängelse dömde fången till godo, den till straffarbete för 2 år dömde, så snart detta straff icke i sjelfva verket utgör mer än 1 år 6 mån. och 21 dagars straffarbete, anser detta straff såsom mindre än 2 års fängelsestraff. Detta är ju rakt motsatsen till hvad lagstiftaren åsyftat. Likaledes, så snart den föreskriften finnes, att straffarbete i 2 år skall undergås i cell, men ej det straffarbete, som öfverstiger samma tidsbelopp, skall ju följden påtagligen blifva den, att brottslingen alltid begår svårare brott, än hans afsigt egentligen vöre, för att få sitt straff höjdt till mer än 2 års straffarbete. Hvad denna min sista anmärkning beträffar, hvilken jag ansett mig böra framställa, tror jag verkligen att detta fel ej för närvide kan afhjelpas, utan att man på samma gång komme att sönderrifva hela uppställningen af denna lag. Emellertid vill jag nämna, att man ju kunde i stället stadga att allt straffarbete skall börja i cell, på samma gång som man kunde sätta ett tillbörligt förhållande melian fängelse och straffarbete, genom stadgande af reduktion i afseende på liden äfven för det förra straffet, när fången skall undergå detsamma i enrum.
Friherre ve 6esr, Leri. Om det ac giswet at intet mindre än fullt antal kilsÄorsr erfordras til en Wal-förrättning, och twanne nu äro fränwa, rande, sä är det naturligt, at något wal ej bör företa. gas» Mm da flera lediqheter inom Riksens Ständcref Utskott skulle kunna inträffa, och besia i anseende til en eller flera LleÄorers franwaro ej kunde upsyllas, sä skulle möjeligen den olägenhet deraf upkomma, at Riksdags-göromalens gang alldeles asst.idnade. I betrak, rande häraf hemställer jag til Höglvflige Ridderskap per och Adeln om icke den enda ukrväg kil denna olägenhets förekommande är den, ar Andra Classen med bet snaraste sammanträder och wäster nya LleQorer i de borrtrestaö ställe. Häruti instämde Grefwe Mörner, Larl Qsbrid, och dä nu mqnge pa en gang hördes yrka pa xropost, »ion i conkormire härmed, hlef densamma af Herr Grefwe» och Landt-Marskalken gjord och med Ja besvarad. Herr Lngelcrsnkr, ^ b oskarn, tilkännagaf -t, genom Herrar Lageman; och 5ckimirrerlö^vs borrk» resa, wore Tredje ClasienS LIeÄorer t en lika belägenhet som den andras. I anledning häraf och uppå gjord proposition biföll Ridderskapet och Adeln at Tredje Clasen äfwen skulle sammanträda til wal af twänne LIeAarcr. Grefwe Mörner, /Vstolpk (rörån, påmints om lydelsen af det frän Hemliga Utskottet emsnersäe TxtrsAum krorocolli rörande afsägelser och trodde det wara stridande emot Kongl. Majtts höga afsigker at någon ginge frän er förtroende, i besittning hwaraf han redan intradt.
Med ledning af dessa förhållanden har, vid hvarje särskild kungsgård, uppskattning i ökeoch dränge-dagsverken skett af de arbetsbiträden och tjenstbarheter af särskilda slag, sorn, enligt arbets-koulrakt och gällande stadganden, åligga dels hvarje hofverieller arbetslag för sig, dels alla hofverierne gemensamt, hvilken samfällda arbetsskyldighet derefter blifvit på hvarje hemmans nummer, efter dess andel i hofverilaget, fördelad; och har vid denna uppskattning i öfrigt iakttagits, dels att, jemlikt den fördelning af arbetsskyidigbeterna, som under den förflutna tiden varit och ännu är gällande, samt i öfverensstämmelse med arbetshändernas allestädes tillkännagifua önskan, belt arbetslags eller hofveris arbetsskyldighet beräknats till visst antal dagsverken, utan afseende ä det större eller mindre hemmantal, hvaraf hofveriet varit sammansatt eller på hemmanens nuvarande godhet och beskaffenhet, och följaktligen äfven nkan al! hänsigt till de skiljaktigheter i arbetsqvantiteternas belopp och ersättningen derför, som kunde uppkomma vid den ena kungsgården i jemförelse mot den andra; dels ock att 8 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 2. sådane dagsverken, som vanligen utgöras af qvinnor eller yngre, icke fullt arbetsföre manspersoner, ansetts motsvara |:delar af laggildt drängedagsverke; varande derefter arbetsvärdet i penningar uträknadt efter medelinarkegåugspriset å hvardera slaget dagsverken under de tto åren 1834—1843, hvilket medelpris bestigit sig till inom Skaraborgs Län: för ett ökedagsverke och för ett drängedagsverke Inom Christianstads Län: för ett ökedagsverke B:ko R:dr — 46.10. och för ett drängedagsverke „ „ — 17. 5. samt inom Malmöhus Län: för elt ökedagsverke B:ko R:dr 1: 15. 2. och för ett drängedagsverke „ „ — 18. 5. För hvarje af de särskilda kungsgårdarna och boställena har derefter förhållandet uppgifvits sålunda:
— Hvad er hufvudvärk i ötrigt beträffar, vilja vi råda er att försöksvis, då den påkommer, taga en matsked af en lösning af ^1 del antipynn i 10 delar vatten, och, om detta ej har åsyftad verkan, en timma derefter, ytterligare en half matsked. Marie-Louise. Indryp i ögat 3 — 4 gånger dagligen några droppar af en ljum borsyrelösning (4 %) samt gaid en gång dagligen in en salva af 1 del fäld qvicksilfveroxid på 40 delar glycerinsalva pä ögonlockskanterna (Ögonlocken slutna vid ingnidningen!). Har ni ej tillfälle att rådfråga Ögonläkare? Carola. Omöjligt att besvara utan tillfälle till undersökning. Möjligen kan orsaken vara bleksot, Infelix. Edra frågor kunna af lätt insedda skäl ej detaljeradt besvaras i en tidnings spalter. Ni gör klokt i att i sommar undergå en grundlig kur vid en kurvattenanstalt. Fortsätt tills vidare med er mjölkkur (drick dubbelt så mycket mjölk pr dag!) och edra jerndroppar; tag kalla afrifningar på morgnarna. Motion i fria luften bättre än hemgymnastik. Absolutism onödig. 0 a,) kan ej besvaras; 9 b.) nej; 10) nej. D:r — d. Två matskedar vatten och / &amp; florsiktadt socker röres tillsammans. Bredes jemt öfver tårtan och får torka. Slå sedan ett par ägghvitor till hårdt sknm. Rör deri så mycket hvitt strösocker att det blir en tunn gröt. Häll derpå smeten i en strut af hvitt skrifpapper och krama ut den i vackra mönster öfver tårtan. Om mönstret vill flyta ut, beror det på att man rört i för litet socker i ägghvitorna, så det bör man alltid först profva. (f. i f. Tillhandahållas h o s H r r specerihandlare. i Sverige oeh i UtlandetSkriftlig undervisning i Handarbete. l: m a maltdrycker, särskildt m. m. O b s. UtmärJcta varor. Hushållerska. [54] [95] F r a n s CD (7:de undervisningsåret.) Se n:r 4, 2 tr. u p p. Anna Andersson.
Eidderskapets och Adelns förslag, att Riksens Ständer genom en gemensam underdånig skrifvelse ina till Kongl. Majrt frambära gärden af sin uppriktiga och vördnadsfull tacksamhet derföre. Ut supra. Ex Protocollo J. U. älmqvist. Den 14 Juli. II47 O S D. Återremitterades Särskildta Utskottets Setänkande rörande den öfVerklagade förlägenheten i allmänna rörelsen, och Toag-Utskottet.s Memorial angående ansvar för åverkan å trädplanteringar. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. X). thuru Prest - Ståndet förmodar att Bevillnings-Utskottet, i anledning afen inom Prest* 1 Siandet gjord och till Utskottet remitterad anmärkning vid Projectet till Revillnings Stadga , lärer till Riksens Ständer inkomma med förslag till sådana grunder, hvarefter Kongl. Majit, till förekommande af ofverflödiga utländska varors införsel i Riket, må vid sig företeende omständigheter hafva rätt att Tu!l*afgifterna i lämplig mån förhöja , fann Prest - Ståndet likväl, efter uppläsande af Höglofl Ridderskapets och Adelns Protocolls-Utdrag af den 7 dennes för godt att -uti anmodan till Bevillnings-Utskottet örn ett sådant förslags afgifvande med Höglofl. Ridderjkapet och Adeln sig förena. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Salmqvist. 5. 33. Upplästes nio särskildta ifrån Constifu» tions Utskottet inkomna Memorial, innehållande förslag till ändringar och tillägg uti RegeringsFormens 4, 38, 37, 38 och 56 § §. samt Riksdags-Ordningens 14, 39 och 38 §. §■> jemte före slagev - 1148 Den 14 Juli. slagen ny Bedaction af sistnämnde §. ; och som Ständet icke vid ofvanberörde förslag gjorde anmärkningar, alltså skulle desamma, jemlikt Begerings Formens 1,6 , uppskjutas till afgö rande vid nästa Biksdag.
N:o 25, i anledning af väckt motion om förändring i Kongl. Förordningen den 29 Juli 1812, angående åtskilliga omständigheter, som böra iakttagas vid ändrings-sökande i Konsistoriernas utslag; samt N:o 28, Prot.-utdrag den 48 Mars 4848. 257 N:o 28, i anledning af väckt motion om bestämmande af tid för vites-förbuds kungörande i kyrkorna. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotlets den 11 dennes e. m. på bordet lagda betänkande N:o 44-, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtskilliga förändringar i nu gällande föreskrifter för skjutsnings-bestyrets utgörande, biföll Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet i afseende på 2, 3, 4, 5, och 6 punkterna af ifrågavarande motion föreslagit, samt ansågs Utskottets i fråga om 7 punkten af samma motion gjorda anmälan ej erfordra någon åtgärd. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets nedannämnde den 11 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtande och betänkanden: N:o 45, i anledning af väckta frågor om förändringar i resereglementel; N:o 46, i anledning af väckte motioner om skyldighet för resande att, vid reqvisition af skjuts, betala uppbådnings-penningar; samt N:o 47, i anledning af väckt motion om förhöjning af legan för skjuts från Södertelje stad. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 78, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den sedan sistlidne riksdags början förflutna lid. Vid punkterna 2, 34, 35, lät ståndet bero. Lades till handlingarna. Den i 36 punkten tillstyrkta decharge bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 38, i anledning af väckt fråga om bibel-kommissionens upplösande, Afslogs. Bi/t. till R. St.
Och är det på grund häraf jag vördsammast får föreslå det Rikets Högloflig» Ständer täcktes besluta: l:o) att skogshushållningsläran må vid vära landtbruksläroverk; föredragas lika fullständigt, sorn den öfriga iandtbruksläran, samt 2:o) att ej något landtbruksläroverk, vare sig högre eller lägrelandtbruksskola, ina hädanefter anläggas, utan att å lokalen för densamma finnes tillräckligt med skog för den praktiska undervisning i skogsskötsel, som bör lemnäs deni. hvilka besöka densamma, äfvensom 3:o) att vid de redan varande landtbruksläroverken, hvilka^sakna tillgång på skog, kronoparker eller allmänningar, må för undervisningen vid dessa läroverk anvisas, för sa vidt sådana parker eller allmänningar finnas i skolornas grannskap. Stockholm den 26 November 1862. Carlson W 81. Af Herr Hierta.: Otti upphörande af all utanläsning i skolorna aj den Lindbhtnska fö1 klaringen öfver Luthers katekes. Vid remissen af Herr Rektor Sommelii motion med förslag till åtskilliga reformer inom Statens elementarläroverk, framställde jag den önskan, att Ekonomiutskottet vid behandlingen af detta ämne tillika mätte föreslå, att ali utanläsning af den så kallade större katekesen eller den antagna Lindblomska förklaringen af Doktor Martin Luthers katekes måtte hädanefter upphöra. Dä likväl sedermera min uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att det torde vara tvifvelaktigt huruvida Utskottet till särskildt utlåtande upptager ett förslag, som i denna form komitier Utskottet tillhanda, sä får jag härigenom såsom särskild motion vördsamt framlemna samma förslag att all utanläsning i skolorna af förenäinnda förklaring eller större katekes må afskaffa*. För att härvid undvika all vidlyftighet ber jag att till ådagaläggande af det skäliga och enligt min föreställning af behofvet påkallade i detta förslag, endast fä hänvisa till den ganska upplysande öfverläggning derom, sorn igenfinnes i välloflig» Borgare-Ståndets protokoll vid sistlidne riksdag, och anhåller om remiss till Ekonomi-Utskottet. M 82, Åf Herr Hiprtft:
BorgareStåndet hafva återremitterat Stats-Utskottets, den 24 sisth Martii, afgifne Utlåtande öfver Herr P. Lindqvists Memorial, om årligt anslag af Statsmedlen till Hamnbyggnad vid Jönköping, och deremot anmärkt egenteligen: att då denna Hamnbyggnad vore ett större företag, än som kunde af Staden till vägabringas, men af allmännare nytta, särdeles genom den säkerhet och beqvämlighet derigenom skulle beredas handeln och förnämligast Tabergs och Lerbecks Bergslager, vid utbyte af dessas särskilda natural - StatsUtskottets Betänkanden, 117 5 sier, hade Utskottet med mera skäl bordt tillstyrka anslag härtill af Staten, än till Hamnbyggnaden vid Halmstad och upprensning af Upsala å; att Canalen, som emellan Wettern och den så kallade Lillsjön löper genom en del af Jönköping, fordrade upprensning i anseende till ett i senare åren inträffat Stenras från gamla Fästningsmurarne; att Lerbecks Bergslag vöre benäget att i kostnaden deltaga; att, om frågan blefve uppskjuten till dess Statsregleringen vore verkstäld, kunde möjligen tillgång härtill utfinnas , om ej annorlunda, åtminstone å g:de Hufvud-Titteln, om till Kongl. Maj:t öfverlcmnades att tillse, huruvida de öfrige beliofven sådant medgifva; och att, örn företaget ej kunde befordras genom Statsbidrag, det likväl måtte understödjas medelst Lån m. m. Stats-Utskottet får härvid erindra, att, då motionären endast satt ifråga bidrag för verkställande af en Hamnbyggnad vid Jönköping, tillhörde det
Dess förordnande, befordrat till verkställighet Redevägs HäradsRätts två serskilda Utslag, rörande Catarina Andersdotter från Sandbäcken, derigenom vållat, att bon, för ådömda vitesböter, kommit att undergå en månads fängelse, i stället att, om böternas sammanlagda belopp blifvit i stadgad ordning förvandladt, bennes ansvar stadnat vid tre veckors häckte; hvadan AdvocatFiscalsEmbetet å Magistratens Ordförande och Ledamöter, för dessa anmärkta felsteg, yrkat botes - ( 3o ) ansvar; öfver hvilket påstående Magistraten blifvit hörd; och hvarefter Kongl. HofRätten, medelst Utslag den i5 Juli i83i, hvilket först den 22 Januari innevarande år inkommit, sig utlåtit och funnit det vara uppenbart, att Magistraten felat i de, af AdvocatFiscalsEmbetet-, Magistraten till last förda omständigheter; hvadan Kongl. HofRätten, med bifall till AdvocatFiscalsEmbetets påstående, dömde Borgmästaren och Rådmännen, att, enligt 1 Cap. 12 § RättegångsBalken, böta, den förstnämnde Tio, och de sednare hvardera Fem Riksdaler i treskifte. Af Justitice-Ombudsmannen hade blifvit anmärkt, huruledes Gillberg* HäradsRätt, genom utslag den 20 April i83i, dömt Statkarlen Eric Andersson Kröjs och hans hustru Maria Halfvardsdotter samt hustru Carin Nilsdotter att, för första resan stöld till ett värde af 8 R:dr 22 sk. 8 r:st. Banco, stånda tjufsrätt, och att, efter afdrag af åklagare-andelen, sorn Länsmannen
Enär förev:de fråga är af ganska stor vigt, anhåller jag, ehuru det kommer att uptaga R. o. Ad:s lid, att den af mig afgifna reservationen mätte blifva upläst, samt alt jag derefter måtte återfå ordet. Sedan denna upläsning försiggått, anförde Frih. Rehbinder: Jag har föga alt tillägga till min reservation. De uti densamma uptagna skäl synas mig vara tillräckliga, samt ådagalägga behofvet af en officiell tidning. De sammansatta Uisk:ns afdelu. hade till Ulsk:n framställt enahanda förslag och tillstyrkan, som jag nu uti min reservation uptagit; men uti Utsk:ns plenum föll det med en pluralitet af 4 röster, om jag mins rätt. Lagberedningen, som år 1850 yttrade sig på det mest ampla sätt till förmån för ett dylikt förslag, slutar sin till K. W. afgifna underd. skrifvelse med följande ord: ”och Beredningen har funnit Den 27 September f. ni. 343 denna sak , vara af så stor vigt, att den trott sig ej böra belt och ballet afsluta sitt arbete, utan alt derå fästa E. K. M:s Nåd. upmärksamhet. ” — Allmogen har sällan råd eller håg alt bålla sig tidningar, och när de det hafva, bestå de sig endast en mindre tidning, som kommer ut en å två gånger i veckan. Det är bekant, huru dessa tidningar vanligen innehålla förvillande upgifter, samt, i st. f. att sprida ljus och uplysning ibland allmogen, föra den bakom ljuset. Det torde derföre vara nödvändigt, att allmogen kommer i tillfälle att erhålla eu sådan tidning, som den, hvilken nu år i fråga. Jag vågar hoppas, att R. o. Ad. skall uphäfva det beslut, som de sammansatta Utslcn fattat, samt återremittera frågan i den syftning, som min reservation innehåller. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit ulfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Cederström, Rud.: Frih.
Där den aristokratiskt ädla, italienska renässansen dansar med naken fot, klampar den tyska i träskor, högmagad och plussig samt bryter på bondmål. Den är för oss en drinkare, som ideligen tycks trängd att gå ut bakom knuten. Ack, att han ginge! Under tiden kunde vi hinna att regla porten inifrån. För dem var den tyska renässansen konst; begagnad af oss blir den konstvetenskap. Den anda, som dött, förblir död, och vi kunna lika litet handtera denna stilart med förfädrens kärleksfulla omsorg och tilltro som en ny kyrkklocka någonsin i världen kan få samma klang som den, gjuten en natt i medeltiden, öfver hvilken två bröder med hemliga recept, ärfda från far till son och vissa i sin tro, sjöngo böner och smälte ett krucifix i lågorna. En gesims faller, en stock bågnar, ett fönster blåser in, en jämn temperatur kan vara af nöden för att icke föremålen skola taga skada – i alla dessa enskilda fall fordras försiktig och klok hjälp för att det stora hela skall kunna vårdas och vidmakthållas åt våra efterkommande. Men där gapar en vid afgrund mellan detta och förslaget att ombygga de svenskt torftiga men vackra tornhufvarna, att jämna kavaljersflygeln med marken för att uppföra teatervallar och så småningom utkläda hela borgen till ett panoptikon. På Skansen, där hufvudsyftet är att lämna åskådlig vetenskap, är ett förfaringssätt af denna art på sin plats, men icke på det historiska Gripsholm, som aldrig bör nedsjunka till en samling stilplanscher. Helt visst skulle i sinom tid museiluften utvädras ur de nya stilrummen, om borgen fortfarande beboddes af hofvet. Det ligger ej heller fjärran att äfven vår tid kan erfara lust att skrifva sitt namn öfver någon af dörrarna, men i så fall skulle rummen ha smyckats i »fin de siècle». Icke ens detta skulle dock ha båtat, ty aldrig bebodda af människor, aldrig uppvärmda af ett minne, af den armaste stackars lilla anekdot, skulle äfven de endast kvarstå som stilmuseer.