Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SD?aj:t i 0tåber förflarat, att 23e(gi|Fa får* tpg nteb beruti intagne labbnittgar icfe i ©menffa farmatten och hämnar (lola mara uttberfaffabe anbra eller högre afgifter af hmab befFajfettfjet font fj#, än ©menlFa helfriä fartpg och labbnittgar. ©eban be förfjållanbett, forn förbröjt merfjlälligfjeten af ben meb Otto* ntanijfa porten år 1828 af|Tutabe ©onoention, upphört, Ijäfma ©menjFa od; 9?orr|?a fartpg, rebatt unber loppet af år 183o, fommtt i åtnjutanbe af 4 rättigheten att, utan erläggande af någon afgift, inocfj utpaficra titt och ifrån ©varta jg>afroet. ©enom ömfeftdig SRinifleriel £)eclaration (jafva, emot medgifveit reciprocitet, ©venfFa och RorrfFa fartyg famt deras laddningar erhållit farn* ma rättigheter i öflerriBijfa hamnar, forn in hernia fartyg och varor i dem intagna, få väl i affeende på Suden forn öfriga umgälder. Äongl. SRajit fjär jemtoäl föBt att i fOtinijlericl väg Bereda fådana reciprocitet&förfjådanden med ©panten, hvarigenom några derfiädeS påBud
Ehuru ej någon reservation af mig (innes förevarande betänk, bifogad, instämmer jag likväl helt och hållet i hvad Hr Lagergren yttrat; och då lian så väl utvecklat de skäl, hvarpå han slöder sin mening, att allt vidare ordande derom är alldeles öfverflödigt, så mycket mer som ingen deremot gjort det ringaste motstånd, eller någon invändning mot angelägenheten af en anstalt för bildande af lärarinnor, skall jag, enär icke något förslag till ordalydelse af det beslut, som R. o. Ad. kommer att i frågan fatta, blifvit uppgifvet, inskränka mig att föreslå följande redaclion: ali R. o. Ad. beviljar ett anslag af 3000 r:dr årligen till inrättande af en normalskola för lärarinnor lill fruntimmers undervisning. 494 Den 2G Mars e. m. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag instämmer med de talare, som yrkat bifall till Hr Lagergrens motion, och vill blott tillägga, att den man, som här i Stockholm först yrkade bildandet af en allmän undervisningsanstalt för flickor, var ingen annan än framlidne Ärkebiskop Wallin, som genom sin långvariga, presterliga tjenstgöring inom hufvudsladen, nogsamt erfarit hvad som fattades i den q vinliga uppfostran. 1 afseende på Frih. Palmstjernas förslag,.att den summa, som är i fråga, skulle användas lill en normalskola för lärarinnor, så torde hans mening dermed hafva varit, att skolan borde egentligen åsyfta alt bilda lärarinnor, att vara, så till sågandes ett seminarium för qvinlig undervisning. För att vara sådan, måste skolan tillika gifva undervisning ät harn, ty man lärer sig icke att blifva en skicklig undervisare, med mindre man har tillfälle alt i en skola erfara svårigheterna dervid och sättet alt dem öfvervinna. Jag anser Hr Lagergrens förslag, sådant det är i betänk, uppgifvet, vara det rätta, såsom dels gifvande ät flickorna en tjenlig undervisning, dels bildande lärarinnor, samt bestämmande deras prof och betyg, sä till kunskaper, som undervisningsförmåga, hvilket allt sammanhänger med hvartannat och hörer till en fullständig inrättning i detta hänseende.
Har nu Nationen, jag menar Majoriteten eller den , som ägt och äger Penningar, ansett dessa Sedlar såsom ett gående Mynt, gällande i handel och vandel, man och man emellan ? Ingen lärer neka att så tillgått, och att knappast någon Medborgare finnes, som haft Penningar i sina händer, hvilken icke någon gång emottagit och utgifvit dessa Sedlar, för lika goda, precist lika goda, som Bunquens TransportSedlar — och om någon skulle finnas , som aldrig ägt dessa Sedlar i sin hand, tvifvelsutan rår han lika så litet derföre, som den, som nu äger dem, och för öfrigt äro några undantag ingen allmän regel. 46 Den 17 Martil, f. m. Regeringerfoch Ständer hafva ju känt det* ta förhållande och icke biott tillåtit, utan genom offentliga åtgärder stadgat dessa Sedlars Credit, såsom till exempel Götha CanalSedlar, hvilka tillåtits i Uppbörd emottagas Hvad gör nu den , som mottager och utgifver sådana Sedlar, hvilka tillåtits i Uppbörd emottagas? Hvad gör nu den , som mottager och utgifver sådana Sedlar för lika goda, som Bans quens, annat än på visst sätt garanterar dem ? ty det är klart, att annars hade han ej, sorn klok och förståndig, emottagit eller såsom hederlig Man utgifvit dem, derest han ej af öfvertygelse ansett dem för lika goda. Och ar ej öfvertygelse , vilja och beslut detsamma, som garanti? Men är nu en människas öfvertygelse* beslut och garanti, då den uttryckes i handling, annat än i Skrift? är icke en handling mera än, en skrift? Härutaf tyckes vara klart, att både Regeringen, Riksens Ständer och Nationen, genom en så kallad tacitus consensus, traranterat Disconternes Sedlar.
Hvad det måste ha varit för ena torra och prosaiska tider, de der tiderna, när mamma var ung, då ni inte förstodo er på att ha ledsamt, och det är ändå det första menade den skälmska Clara. Torra och prosaiska, nej, det var de tiderna inte. Då gafs krig och äfventyr; hvarenda dag hade kunnat ge anledningen till en hel roman. Jag håller med mamma sade Helena att mammas ungdomstid mera hade förtjenat att lefva uti och vara ung, än denna. Men är det då underligt, snälla mamma, om vi någongång ha ledsamt! En ung flicka och ha ledsamt! Ungt folk får inte ha ledsamt. Arbeta friskt, mitt barn, och dröm inte, så har du aldrig ledsamt. Men goda mamma inföll Clara med en småslug min om vi nu ändå ponera, att vi ha ledsamt, skulle inte mamma vilja muntra upp oss litet och berätta något gammalt nytt? Ja och om jag gjorde er till viljes och berättade någonting sådant, så skulle ni, sen jag slutat, efter vanligheten säga mig, att ni hört samma historie tusen gånger förut och skratta åt er mor. Det blefve lönen, det Men tyst, ett kan jag ändå berätta er jag hörde det af gamla Antti, han var ditåt i dag och det är, att vi fått tvenne sockneboer till, herrskap förstås, och ett ganska förnämt till ännu, lagman von Randel och hans unga dotter. Samma Randel, som för aderton år sedan gifte sig med den vackra mamsell Adelberg, och genom henne kom att bli ägare till Toiwola. Toiwola det namnet förefaller mig bekant sade Clara, troligen har mamma berättat oss någonting om det, men blott få gånger, efter vi inte minnas mer än namnet. Se så, der ha vi en historie, som jag ännu inte berättat tillräckligt ofta. Men se då på Helena, hon tycks inte alls följa med; du skall höra på, min flicka, när din mor talar och inte låta mig ha besvär bara för Claras skull. Nog hör jag, goda mamma, uppmärksamt på, fast det inte ser så ut. Jag liknar Napoleon tillade Helena med en komisk pathos jag kan ha tankar för flera än en sak på engång. Napoleon ja, den tyrannen; han är allt ett dåligt exempel, han. Sådana bör man ej söka likna.
Ilade nu icke detta så beskaffade T: 1:d varit införlifvadt med folkets vanor och begrepp, så hade säkerligen matemalikern Stjernhjelm bestämt dess vidd till 100,000 qv.-fot, hvilket varit mera öfverensstämmande med decimal-systemet, som han ansåg böra införas. I st. f. detta urgamla T:l:d vill man nu införa refland, och nyttan deraf skulle endast bestå deruti, alt det i landtmäterihandlingar skulle införas i bredd med T:l:d och k:l:d. Något gagn af ett sådant sätt att gå till väga kan jag för min del icke finna. Ty det är klart, att om refland införes, måste det äfven i alla handlingar af nämnde art införas i bredd med de gamla ytbestämningarne, och finnes icke någon annan grund för dess antagande lill enhet, så anser jag, alt man derå icke kan fästa afseende. Det exempel Frih. Wrede anfört, äng:de den nya graderingen af jord, anser jag icke rikligt; ty denna gradering är helt enkel och mycket lättare, sedan det blifvit stadgadt, att den bästa jorden skall betecknas med ett. Men graderingen af k:!:d och T:l:d är en helt annan sak, hvilken icke så lätt ingår i upfattningen. För öfrigt finner jag ganska naturligt, att ledamöter af BondeSt. icke kunnat öfvertyga Frih. Wrede, ulan att han tvertom öfverbevisat dem om riktigheten af sin sats; ty gåfvorna äro i detta hänseende så högst olika. Men då bonden kommer hem och börjar närmare tänka på saken, är jag öfvertygad, att nödvändigheten och verkligheten skola kullkasta Frih. Wredes argumenter. Men skulle man finna, alt T:l:det icke är den rätta eller bästa mätaren af jordytor, utan man i stället ville hafva någon annan storhet för detta ändamål, så kunde ju denna bestämmas i ett visst antal qv.-fot, utan alt man derföre beliöfde införa ref »ör längdmåttet.
Utom Sätra brunn, som mycket besökes, finnas 17 mer och mindre begagnade hälsokällor, Apotheker äro: i Westerås 2, i hvardera af de öfriga Släderne 1, och dessutom bar under de sisla fem åren ett Apothek Blifvit privilegieradt i Norbergsby, tillsammans ö st. Fattigvården är i allmänhet uti samma skick som efter förra FemårsBerätlelsen, Ett försök att reglera den efter nya grunder är gjordt i Westerås, som vid artikeln om denna Stad upptages och torde förtjena efterföljd. Att hindra fattig-classens förökning derigenom, att uppfostran gifyes åt värnlösa, fattiga barn och att tillhålla sådan® personer, i behof af allmänt understöd, som icke sakna all arbetsförmåga, ätt sjelfve arbeta, synes vara anie hufvudmomenter vid en reglerad Fattigförsörjning; och åtskillige ibland socknarne bidraga med mycken kostnad och uppoffring till fattigvården. I detta ämne torde det tillåtas mig att åberopa de vidare upplysningar som blifvit insände till Eder Kongl. Majlis EcelesiastikExpedition i Memorialer den i3 April, 7 Maj och den 24 Augusti i832. För en ny reglering af Gästgifverierne och skfuts-rnrättningarne efter förändrade tids-förhållanden, hafva inom alla 4 doinsagorne i detta Län undersökningar efter mine derom aflåtne skrivelser ägt rum detta år. Och inom den ena Domsagan är den nya regleringen definitift afslutad samt af mig fastställd, hvarigenom dels lindring i hälls!jutls-skyldigheten vunnits och dels en jemnare fördelning af skjutlSnings-skyldigheten emellan hålloch reserv-skjuttslagen blifvit tillvägabragt, jemte en efter omständigheterna och behofvet lempad jemkning af skjuttsanslagen till hvardera gästgifveriet. Samma åsyftade ändamål, skall äfven ernås genom den regleringen i de öfriga Sine domsagorne, då den hinner fullbordas: men skjutts-entreprenader, som jag äfven sökt befordra, möta nästan öfver allt hinder af lokala omständigheter och de skjuts-skyldiges obenägenhet att åtaga sig kontanta utgifter.
Ett rofdjur i högan loft. Hvarpå det ju helst är kalasande. Af silke ett tyg som är frasande. En son utaf jordens stoft. Krossande, slukande individ. Frossande snyltgäst i sommartid. Blossande världar i rymden vid. A R S A P P O R. De minsta bidrag mottagas tacksamt. Ingen, som något kan offra, skall draga sig undan — det är vår vissa öfvertygelse. Men vårdagarne förflyga fort, och inom kort är sommaren här. Insänden därför, ärade läsarinnor, oförtöfvadt edra bidrag till Redaktionen af Idun, Stockholm, i j. ostanvisning eller postsparmärken (ej frimärken). Vid försändelsen bör tydligt angifvas, att densamma är afsedd för » Iduns skollofskoloni ». Alla inflytande bidrag redovisas i Idun. Redaktionen. Innehållsförteckning. Hildegard Werner. — Kvinnornas världsutställning; brefkort till Idun från Signe AnkarfM. — Iduns » Chicagotääing ». (Slut fr. fdreg. n:r.) — » Det är hälsosamt »: Vanorna. — E n banad v ä g; poem af Snarrt. • — Kvinnliga: trädgårdsmästare. Idun Tidningen kostar B yrå. : Klar&amp;bergsgatan 54, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Redaktör o c h endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen} ösnummerförsäljning! FRITHIOF Träffas å byrån kl. 9 — 10 och 4 — 5. A l l m. Telef. TJtgrif ningpstid: utgifvare: HELLBERG. l:sta årg. hvarje helgfri fredag. Sista numret i hvarje månad innehåller en fullständig modeo. mönstertidning. Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt å tidningskontoren. A-titjttst JilancJie. Träldomsok.
Ett enda förekom nied rättvist anspråk på Utskottets odelade uppmärksamhet, ett, som i alla dess delar borde noggrant undersökas, för att, i anseende till den lika allmänt erkända rättvisan af dess princip, som medgifna osäkerhet i beräkning, icke förr antagas, än med full visshet vere utrönt, att dess förut befundne brister blifvit afhulpne, icke förkastas förr, än den grund, hvarpå det hvilade » blifvit noga undersökt, och befunnen till den grad opålitelig, att en byggnad, som derå uppfördes, svigtailde och hvarje ögonblick hotan» de fall , icke kunde trygga någon inneboende. Denna undersökning har blifvit verkstäld, och då Utskottet medger, att det såsom blott åhörare af hvad till förmon för 1810 års Bevillnings-system blifvit i tal och skrift yttr-adt, utan förbindelse, att ansvara antingen för summans säkra ingående eller jemna fördelning, skulle lätt hänförts, att gifva det sitt bifall, måste i sin nu brydsamma belägenhet, då det ej allenast bör yttra sig som Domare i detta ämne» utan ock ansvara för säkerheten i beräkning, samt en jemn rättvisa i fördelning af den bevillning som föreslås, det anser sig ovilkorligen pligtig*. 33* JDatt a Juli. pligfigt, att ogilla ett förslag, som i intetdera af dessa hänseenden varit tillfredsställande. Om detta Beskattningssätt med allt, hvad det år 1810 lofvade, redan i denna tidpunkt, vid ett hastigt ökadt Rörelse-Capital och en ännu foga markbar undervigt i Handeln, medan, en allmän välmåga lättade betalningen af Rande s Utskylder, likväl orsakade brister, sorn tungt återfollo på kommande tider, synes väl dessa vara mera fruktansvärda nu, då en allmän nod intagit välmågans, förlägenhet och penningebrist den ymniga tillgångens rum
Denna anmärkning rörer den 122 D en 9 November. föreslagna lydelsen af Döpelse-formuläret. Jag anser nemi. denna punkt vara så högst karakteristisk, att jag icke kan underlåta att framhålla densamma som ett bevis på den anda, som i förslaget är rådande. 1 det nu gällande Döpelse-formuläret förekommer följande allokution till barnet: »Barn, vill du i denna tro varda döpt och till dess heliga pligter förbindas? I det nya förslaget harman deremot, oaktadt den icke kan anses särdeles lång, afknappat densamma, och der heter det blott: »Barn, vill du i denna heliga tro varda döpt?» — Detta uteslutande anser jag ganska origtigt, emedan deraf följer, att barnet ej tillförbindes till några pligter, utan döpes blott till en sådan tro, som våra motståndare anklaga oss för. Man har nemi. mot dopet anfört, att detsamma skulle gifva menniskan en otillbörlig förtröstan på den yttre handlingen, sfi att man derigenom skulle anse sig vara hvad man icke desto mindre icke är. Jag fruktar, att det nya formuläret kan gifva stöd åt ett sådant missförstånd i afs. å vårt barnadop, och har velat fästa Utsk:ts upmärksamhet derpå, att den gamla handboken i detta afs. är fullständigare och mera tydlig än det nu framställda förslaget. Grefve Hamilton, Henning: Då K. M. i denna före dragna Nåd. Skrifvelse icke framställt något förslag i afs. å handbok eller predikotexter, utan endast till R. St:rs granskning öfverlemnat de förslag, som blifvit af vederb:de på nåd. befallning up gjorda, är det ingalunda min mening att ingå i något besvarande af den siste talarens anmärkning. Jag har begärt ordet, emedan jag förmodar, att den Nåd. Skrifvelsen kommer att remitteras till Ekon.Utsk:t; en åtgärd, mot hvilken jag icke har något att invända, då jag nemi. i allmänhet anser lämpligt, att remiss af ett ämne sker blott till ett enda Utsk., äfven när detta ämne är af natur att böra af flera Utsk. behandlas
Såsom hufvudsakliga binäringar för befolkningen uppgifvas: i Redvägs härad endast körslor, väfnader och gårdfarihandel i de södra socknarne; i Kinds härad: bomulls-, linneoch vadmalsväfnader i de flesta socknar samt gårdfarihandel i Svenljunga och omgifvande trakt; i Marks härad: bomulls-, ylleoch linneväfnader i samtlige socknar; i Bollebygds härad: bomulls-och mattväfnader, skogsafverkning, förfärdigande af laggkärl och korgarbeten samt varuforsling; i Wedens härad: husbehofsbränning, varuforsling och i en del socknar förfärdigande af jernoch träarbeten samt skogsafverkning; Åhs härad: varuforsling, gårdfarihandel, bomullsväfnad samt i Toarp något smidesoch träarbete; Gäseneds härad: endast spannmålsoch annan varuforsling i en del socknar; Wädtle, Ale, Flundre och Bjärke härader: timmerarbeten och körslor; Wäne härad: endast kalkbränning omkring Hunneberg; i Nordals härad samt Gunnarsnäs, Dalskogs och Skålleruds socknar, skifferhuggning och andra stenarbeten vid Hällan och Kjellviken, äfvensom kolning och körslor åt bruken, det senare äfven i en del andra socknar; i Wedbo och Tossbo härader : tillverkning af vadmal, ylleoch linneväfnader äfvensom laggkärl, skogsarbeten samt forsling af jern och trävaror i de flesta socknar. Den betydligaste folknäringen i länet är väfnadsindustrien i Marks och Kinds härader, hvilken, enligt uppgifter från tullkamrarne i Borås och Ulricehamn på afstämplade och till andra orter förpassade husväfnader, åstadkommit åren 1855, 1856 och 1857. Skaraborgs Län. Detta län saknar egna malmtillgångar för jern tillverkningen, hvarföre dess nuvarande fil tackjernsproduktion inskränker sig till vid pass 3000 centner årligen vid Granviks invid Wetterns strand belägna masugn, dit malm numera föres från Wermlands, Lerbäcks eller Nora bergslager öfver Kristinehamn, Askersund eller Arboga.
Uci Stockholm och Götheborg föga eller ingen säd, och desse Städer äro ej i samma belägenhet som andre, der säden cultivsras, ehuru det yrket för Stadsboerne ej warit första afsiglen med Stadsjordars uplätande. Det hade kanske ej warit ur sin ordning, at innan Scädernes Bränwins-Rättighet allmänt erkan - Den 14 Mars. 625 erkändes, först blifwit vä der nvgaste undersökt, huruwida en sädan Städernes rättighet är för det allmänna nyttig. — Skader, säsom i egenskap af Städer betraktade, aga hwarken skog eller aker» bruk. Den jord dem tilhörer borde tjena til un» derstöd för nödige Fabriks» inrättningar, men ej til medel för enblom jordbruket utwidgad Brän» winsbränning: deras behof af wed skatt genom denna nya närings »gren ej allenast mycket förstöras, uran äfwen owanligt förhöja priset pä timmer, hägnads och annat slags wirke, som aro af nöden för mangfaldiga Srads och Landtmanna - yrken, och hwarigenom dessa inskränkas etter hindras til allmän förlust. Men dä nu Städerne i allmänhet har Bränwins» rättigheten sig rilerkänd, sä torde wid werkställigheten deraf kunna iakttagas: i:o. At med samma rättighet at bränna endast förstäs blott de i Städerne warande Tomtoch Husägare, och således en Tomt ätföljande ratt, men ej de i Städerne boende mantalens. 2:0. At Tomtägare i hwarje Stad ärligen be» tala til Kongl. Maj:t och Kronan för benne rättighet den Bewillning, som swarar emot Kronans förut hafde inkomst. z:o. At samma Tomtägare kunde förena sig om ett eller twa Bränneri »inrättningar, swarande emot Stadens folkmängd och deras tilwerkningsrärc. Sjette Bandet.
Att kostnaderna för beväringsmanskapets mönstringar skola utgöra en icke obetydlig del af utgifterna för detta manskaps vapenöfning, är en gifven följd af den allmogens fördel åsyftande föreskriften i Kongl, brefvet den 24 Februari 1818, att de beväringsskyldige icke må besväras med långa framoch återmarscher i och för mönstrings undergående, och att det derföre må ankomma på Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ensamt att, under iakttagande häraf, bestämma tider och orter för de årliga mönstringarne. Om åter Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med förbiseende af en sådan föreskrift, till följd hvaraf de beväringsskyldige i mindre antal inom sin hemort eller i närheten deraf sammandragas och mönstras, men ock dessa förrättningar för de dervid befattning ägande embetsoch tjenstemän medföra betydliga resor och tidspillan, sammankallade en större beväringsstyrka till gemensamt mönstringsställe, skulle visserligen minskning i reseoch traktamentskostnaderna för nämnde embetsoch tjenstemän kunna beredas; men ovisst är, om icke en sådan minskning skulle till fullo uppvägas af den underhållskostnad, som skulle drabba anslaget för den längre marsch, beväringsynglingarne finge underkasta sig, — en kostnad, som för närvarande icke äger rum, hvarförutan i alla fall qvarsta de olägenheter och förluster, som genom mistade dagsverken under det vanliga vårarbetet vid landtbruket skulle allmogen tillskyndas och hvilkas förekommande med högstberörde nådiga bref torde hafva varit afsedt. Kollegium anser fördenskull, att på det hela någon nedsättning i kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar icke skulle vinnas, om, genom ändring af nu gällande föreskrifter för beväringsmanskapets mönstringar, någon besparing i de egentliga mönstringskostnaderna skulle kunna beredas.
Län en träskomakare, som under åren 1838, 1839, 1840 och 1841 varit för sitt yrke begagnad inom de flesta härader i provinsen, hvarest bruket af träskor således spridt sig; och hafva under tiden lärlingar blifvit ilians arbetsmethod inöfvade. Handel. I landet drifves handel med jern, träd varor, spannemål, bränvin och ladugårds-produkter. För provinsens exportabla produkter, stångoch ämnesjern, manufaktursmide och försågade träd varor är Götheborg afsältningsorten, men äfven något jern och spik afyttras till Norrige från de närmast gränsen belägne bruken, hvarjemte timmer från Nordmarks härad aflåtes till Norrige, samt från andra delar af Länet till sågverken vid Götha eif. Af ett stort antal gårdfarihandlande från Westergöthland besökes Länet årligen; orh Norrmän från Nummedalen infinna sig jemväl här i orten för att på landsbygden utprångla ylle-, bomullsoch sidenvaror, ehuru ofta beslag å deras medförande så beskaffade gods sker. Genom den handel desse Svenske och Norrske gårdfarihandlande både lofligen och olofligen drifva, tillskyndas Länet icke någon fördel utan fastmera skada, enär lyx-artiklar derigenom bland allmogen spridas och hemslöjderne tillintetgöras. Seffle kanal och slussbyggnad, som öppnades 1837 samt Carlstads kanal och dermed gemenskap ägande nya hamnbyggnad, som fullbordades 1838, hafva för hvarje år blifvit mer och mer begagnade. Afgiflerne vid Carlstads kanal utgjorde under förlidet år, sedan taxan å jern och trädvaror blifvit betydligen nedsatt, 3,584 R:dr 11 sk. 10 r:st. Banko. Till förbättrande af lands-kommnnikationerne bar inom Nordmarks härad under 3:ne af de ifrågavarande fem åren 12 mils väg blifvit dels omlagd, dels såsom ny upparbetad, till hvilket kostsamma och nyttiga företag häradets invånare endast åtnjutit ett statsbidrag af 3,000 R:dr.
Mts nåd. propos. om förhöjning i löneanslagen för gästgifvare i Herjeådalen; Nto 38/;, i anledn. af Anders Anderssons från Skaraborgs län motion, alt kostnaden i och för underhållandet af vägen emellan Forsviksrno och Rödesund må af Staten bestridas; Lagsamt Allm. Besvärsoch Eko n.-U t s k t n : N:o 9, ang:de väckt motion om bestämmande af visst antal förrättningar, hvartill landtmätare må kunna på en gång förordnande erhålla; Nto 10, i anledn. af väckt motion om verkställighet af synerätts beslut i fråga om anläggning af vattenverk; Nto 11, i anledn. af väckta motioner om förändring i flyttningstiden för tjenstehjon; Nto 12, i anledn. af väckt fråga om reclamation af förrymda gäldenärer; N:o 13, i anledn. af väckt motion om förändring af K. förordn. den 27 Oct. 1812, om utski ifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet; N:o i4, i anledn. af vackt fråga om laga fardag å städernes embefsoch tjenstemäns innehafvande embetsjordar; Nto i5, i anledn. af väckt motion om domsrätt i mål, rörtde sjö-officerare; Nto 16, dels i anledn. af gjorda anmärkntr vid Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms betänk.