Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, för underhållande af polisväsendet i Stockholm, erkänt Statens förpligtelse att deltaga i de för sådant ändamål erforderliga kostnader; och då berörde anslag, äfven med den tillökning, som blifvit äskad, är jemförelsevis ringa emot de betydliga bidrag, som Stockholms stad numera måste för polisens underhåll vidkännas, hvarföre Utskottet ock ansett sig icke böra ingå i någon pröfning af de ifrågasatte nya aflönings-beloppen för poliskammarens personal, får Utskottet jemväl tillstyrka, att den för polisen i hufvudstaden begärda anslags-tillökning 5,600 R:dr riksmynt, måtte af Rikets Ständer anvisas. Stats-Utskottets Utlåtande M 122. 19 Ofvannämnda båda fyllnads-anslag utgöra tillsammans 17,928 R:dr 5 öre r:mt, och Utskottet hemställer alltså, att det i nu gällande riks-stat uppförda stats-anslag må med denna summa förhöjas. 8:o I afseende å Lands-stalen har Kongl. Majit tillkännagifvit, att, vid pröfning af frågan om antagligheten af det vilkor, Rikets Ständer vid sednaste riksdag fästade vid anvisandet af då till förbättrande af lönevilkoren för Lands-statens tjenstemän och betjente beviljade årliga reservations-anslag af 77,000 R:dr b:ko, nemligen att de indelta lönerne skulle utbytas emot kontanta aflöningar i den mån sådant författningsenligt kunde ske, Kongl. Majit, ehuru önskvärdt varit, att Rikets Ständer icke ifrågasatt afskaffande för Landsstats-tjenslemännen af det indelta aflönmgssättet, likväl af lörekomne anledningar funnit Sig böra antaga nämnda vilkor samt dervid dels i nåder förklarat, att de nya aflönings-stater, som af Kongl.
Men vid frågan, att desse Statens Emhetsmän skulle komma i åtnjutande af samma pensionsrätt, som är Civilstaten lemnad, gör Utskottet den obilliga skillnad, alt, då för Civilstaten denna pensionsrätt icke är inskränkt inom vissa rum, för Herrar Generaler endast 2ine sådane pensioner på en gång skola få utgå. 3:o Höglofl. Utskottet har (sid. 181) tillkännagifvit, att vid Armeens så väl räntor som boställen, hvilka blifvit uti spannemål beräknade, är tunnan upptagen till ett högt värde af 7 å 8 R:dr. Och när för en säker beräkning, Högloft. StatsUtskottet, vid StatsVerkets inkomster, icke ansett sig kunna upptaga priset å tunnan spannemål till högre än 5 Ridt, borde häraf följt, om samma benägenhet att akta sig för att endast å papperet få en högre summa, änden verkliga, blifvit iakttagen, att priset å spannemålen uti Armeens löneberäkning icke Den 21 Maji f. ra. blifvit högre upptagit, än hvad som för StatsYerket blifvit calculeradt, Från StatsCassan skulle derföre icke komma all utgå mera, än det föreskrifna lönebeloppet; men löningstagaren blef derigenom rättvisligen skyddad för att icke komma i saknad af hvad honom tillhörde, För att fylla dessa behof och fordringar, har Höglofl. StatsUtskottet endast föreslagit a4,i65 R:dr 42 sk. 6 rst.; emedan, i enlighet med den framställning, som af Utskottet blifvit gjord för anslagen till de nya Generalslönerne, fördelen för indeldta Armeens lönereglering blifver ganska aflägsen, och således icke att beräkna förafhjelpandet af det närvarande trängande behofvet. Dessutom är det endast de 6 FördelningsGeneralernes för närvarande egande indeldta löner, som med tiden skulle komma Armeens lönereglering till godo. De 3:ne öfrige Gerteralslönerne bestå för närvarande uti contant, och blifva således icke något nytt anslag inom HufvudTiteln, utan endast en öfverflyttning från en Stat till en annan.
Under åberopande af och instämmande uti hvad Friherre Cederström yttrat, får jag blott hemställa, om det ej blir nödvändigt att genom ett tillägg utvidga Beslutet, så, att af de fonder som till odlingar och MetallLån anslås, något måtte af Konungen till andra näringar kunna få lemnäs, då omständigheterna det kräfva. Vi hafva flere betydliga Näringsgrenar, utom de nämde, hvilka förtjena uppmärksamhet och böra understödjas, hvaribland i synnerhet Sillfisket. De äldsta Fiskare i Bohus Läns skärgård tro sig hafva säkra märken för Sillfiskets återkomst till våra stränder. Skulle en sådan lycka unnas oss, sä behöfvas stora förlager, för att deraf kunna draga nytta, till och med hos sjelfva Fiskaren , för att kunna förse sig med Nät, Båtar och Redskap. Dessa Fiskare äro merendels Bönder. Ett Notlag, bestående af i fi personer, hvaraf 8 Hufvudmän, och 8 Drängar, behöfver till Båtar, Väder och Redskap, efter nu varande priser, omkring 8ooo Rds förlag. Jag hemställer om, i detta folks utblottade tillstånd, man kan vänta, att, i händelse fisket skulle återskänkas oss, deraf draga tillbörlig nytta, Omöjligt blir det, att utsträcka Statens bidrag till alla dessa behöfvande, men vanligen hafva Fiskarne haft till förläggare dem, sorn uppköpt Sillen föratt salta den, och jag har sjelf haft tiillälle se, att det Notlag, som om morgonen ej hade en Den 3 Junu' f, m, bit eget bröd till sin frukost, innan middagen ägde sooo Riksdaler, En hvar inser lätt, hu ru nödvändigt der är, att en sadan näring kraftigt understödjes, på det ej hela vinsten, som deraf hämtas, må för landet, gå förlorad. Jag föreslår alltså, att vid en så lycklig hän. delse, en vi9s andel af de förut nämnde fonder må lemnäs till Kongl. Msjtts disposition, till upphjelpande af ifrågarande Näring; och får vördsamt anhålla om proposition på detta tillägg. Friherre Boije, Ludvig:
Därför halkade den också af honom under vägen, och smörjelsehornet datt i kyrkgolfvet. Så gick den natten och månad efter månad, och i malmgården grönskade åter kastanjer och plommonträden bakom berberisoch vinbärsbuskar, majstången restes och hofvet åkte förbi till Karlberg. Bredvid konungen satt hertigen af Holsten, som kommit för att äkta hans syster prinsessan Hedvig Sofia och göra ett slut på den odrägliga tråkigheten. Då han åkte förbi lusthuset, råkade han af en händelse att kasta en blick genom det vidöppna fönstret. Om kvällen kom en man med kappkragen uppslagen och bultade smygande på härberget, men mor Malin betraktade honom misstroget. – Drag han för satan i våld med sin kappkrage! – sade hon. Han gapskrattade och talade bruten svenska. – Jag ligger här på en af de tyska galejorna och vill bara ha en mugg bärsaft i din malmgård. Schnell! Han stack henne ett par mynt i handen och knuffade henne åt sidan, och hon var nära att gifva honom ett slag, men så räknade hon silfverpengarna och betänkte sig. Hon ställde fram saftmuggen på jordbänken i malmgården, men själf satte hon sig bakom ett par af de halft igenskjutna fönsterluckorna för att ha den nya kunden under ögonen. Han smuttade litet på saften och ritade med klacken i sanden och såg sig omkring. När han hade suttit en stund och trodde sig obemärkt, reste han sig och slog ned kragen. Han var en ung, vacker herre med djärf och munter uppsyn och han gick långsamt gången framåt. – En sådan ärans kanalje! – puttrade mor Malin. — Jag tror han ställer sig att bulta på själfva lusthusdörren! När dörren förblef stängd, vek han några steg åt sidan till det öppna fönstret och stack ridderligt hatten i armhålet. Därefter satte han sig på fönsterkarmen och talade sakta och ifrigt. Då brast tålamodet hos mor Malin och hon gick ut. Hon kom på sandgången och virade en garnända mellan fingrarna och höll hufvudet lömskt framåtböjdt. Under tiden grundade hon på de otidigheter som hon skulle säga.
Efter erhållen del af Riks-Ståndens beslut i anledning af Utskottets Utlåtande JM 20, och då uti den deri behandlade frågan om vilkoren för bränvins-försäljning ett af Riks-Stånden, nemligen Hedervärda Bonde-Ståndet, genom vidblifvande af förut fattadt beslut att bibehålla sladgandena i Kongl. Förordningen den 10 Okt. 1831 beträffande bränvins-försäljning, stadnat uti ett från de öfrigas så hufvudsakligen afvikande beslut, att, i fall detsamma skulle blifva Rikets Ständers i fråga om beskattningen å bränvins försäljning, flera bland de till införande i förordning angående vilkoren för sådan försäljning föreslagna stadganden, hvilka icke omedelbart afse beskattning, utan äro af den natur, att tre Stånd kunna om dem med Rikets Ständers rätt besluta, skulle blifva olillämpliga, har Utskottet ansett nödvändigt alt heskattningsfrågan af Rikets Ständer först afgöres, innan frågan om sammanjemkning af olika bolut rörande nyssnämnda stadganden hos Rikets Ständer förekommer. Det stadgande i Utskottets sednasle förslag till förordning angående vilkoren för bränvins försäljning, hvarigenom skatten å sådan försäljning bestämmes, innefattas uti 17 § och innehåller, att så i stad sorn å landet afgiften skall utgöras vid minuthandel med 8 sk. och vid utskänkning med 12 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som beräknadt blifvit eller hvarför afgift åtagen är. Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva antagit detta stadgande; hvaremot Borgare-Ståndet i stället besluti t ett stadgande af det innehåll, att så i stad som å landet afgiften skall utgöras vid minuthandel med 4 sk. och vid utskänkning med 8 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som beräknadt blifvit eller hvarför afgift åtagen är.
Åf Fullmägtiges protocoller bar Utskottet inhemtat, att de mindre administrativa bestyr, hvilka omförmälas i 63 § 1 mom. af Banco-Reglementet blifvit till en del af Fullmägtige besörjde, ehuru af ordalagen i nämnde, under 2;ne Riksdagar alldeles oförändrade moment, tydligen kan slutas, det Rikets Ständers afsigt varit, att åt Under-styrelsens pröfning öfverlemna nämnde bestyr, med det enda undantag, som uti sista punkten af samma moment är angifvet. I anledning häraf och till förekommande af denna misstydning för framtiden, har Utskottet uti punkten 15 här nedan föreslagit någon ändring i ordalagen af meromförmäldla moment. Sednare delen af mom. 3 i nästberörde § af Banco-Reglementet är utesluten af den orsak, att Utskottet anser densamma möjligen kunna hindra skicklige personer, hvilka innehafva befattningar, som tillsättas utan förslag eller utom tur, att söka engagement lios Rikets Ständer eller deras Utskott. Enär vid granskning af 1843 års räkenskaper, det visat sig, alt under året, ett större belopp utgått såsom arfvoden för vicariat vid sjukdomsoch andra förfall för vaklbetjeningen i Banken; så har Utskottet, för att om möjligt åstadkomma någon förminskning i denna utgift, ansett 4 Banco-UtskotteU Memorial, N:o 62. sig böra föreslå, det stadgandet i morn. 5 af 63 § må erhålla den lydelse, punkten 15:0 i 5 morn. utvisar. Då det måste vara af vigt för Banken, att dess alla tjenstemän äro redbare och ordentlige samt att de, hvilka icke innehafva dessa egenskaper, från Verkets tjenst skiljas; bar Utskottet anselt bestämmelserna i 67 och 69 §§ af nu gällande Banco-Reglemente böra modifieras på sätt af punkterne 16 och 17 inhemtas.
R:dr årligen, alt, i mån af behof, under åren 1855, 1856 och Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 460. 7 1857 utgå, till bestridande af kostnaderna för de resor, Grefve Rudenschöld i omförmälda ändamål kan komma att företaga. 4:o. Med tillkännagifvande, att National-Musei-byggnaden nu mera så fortskridit, att det ännu odisponerade beloppet, 200,000 R:dr, af den för byggnadens uppförande anslagna summa under närmast påföljande år komme att för arbetets fortsättande erfordras, har Kongl. Maj:t äskat, att berörde belopp måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition. Af det för ifrågavarande byggnad vid 1844 och 1845 årens riksdag beviljade anslag, stort 500,000 R:dr, hafva Rikets Ständer, i anseende dertill att detta byggnadsarbete erfordrade en till flere år utsträckt arbetstid och att anslaget icke vore beräknadt att utgå annorlunda, än i den mån nybyggnaden fortskrede, anvisat, vid nämnda riksdag, 150,000 R:dr samt, vid 1847 och 1848 årens riksdag, enahanda summa, så att det ännu innestående beloppet utgör 200,000 R:dr; och får Utskottet tillstyrka, att samma belopp, 200,000 R:dr, må varda å Riksgälds-kontoret anvisadt, att utgå på det sätt och i den ordning, som förut blifvit bestämda. 5:o. Till uppförande af ett nytt Barnbördshus i hufvudstaden är al Kongl. Maj:t begärd, för en gång, en summa af 50,000 R:dr.
Vägrar långifvare detta afdrag eller blifver beträdd med sådane underslef eller tillställningar, som åsyfta gäldenärens betungande i detta afseende, varde han då, enligt IX Kap. 6 § Handels-Balken, ansedd lika med den, sorn tager högre ränta, än lag bjuder. § 34. Ofvanberörde stadgande gäller ock för alla Kassor, hvilka njuta mer än Fem för hundrade af deras utlånte medel, så att enahanda afdrag af räntan, i anseende till dem, ofelbart skall ega rum; dock undantagas härifrån Sparbanker, Folkskoleoch Fattig-kassor samt Statens och Riksbankens Discont-inrättningar. § 35. i:o. Bevillning utgöres vidare af enskilde Banker med Fem procent af den årliga behållning, som icke öfverst iger Sex för hundrade!, men med Femton procent Bih, till R. St. Prot. 1850 1851. 5 Sami., 1 Afd. 4 Haft. 5 34 Bevillnings-Utskottels Betänkande, J\t 4. af det belopp, hvartill behållningen för året derutöfver uppgår, allt beraknadt efter hvad af teckningssumman eller grundfonden blifvit kontant tillskjutet. 2:o. Af alla öfriga Aktiebolag, Associationer, Societeter, Verk, Hypotheksoch andra allmänna Inrättningar med Fem procent af utdelningen. 3:o. Af insatte kapital i Trollhätte gamla Slussverksbyggnad, för hvilka Tolf procent af Kongl. Maj.t och Kronan årligen betalas, en fjerdedel af samma ranta. 4:o. Af Jernkontoret, Tre Tusende Riksdaler. 5:o. Skolande all sådan bevillning påföras och uppbäras i den ort, der af kastningen och vinsten utdelas, samt derefter i vanlig ordning redovisas; men hvad beträffar Stockholm, insattes denna direkte i Riksgälds-kontoret, hvarest beräkningens riktighet granskas.
Jag var j Utskotten äfven af den tankar, att dessa ämnen bordt på en gång afgöras, och tror ännu att detta behandlingssätt varit det rätta. Få fråsan om Disconterne, som länge utgjort föremål för allmän väntan och uppmärksamhet, nu blifvit serskilt beredd, och det serskilta Beslut blifvit föreslagit, att Disconternes utredning icke skulle medföra någon permanent tillökning i Sedelstocken; så anser jag Riksens;! Ständer kunna och böra, utan hinder för pröfningen af den generela MyntReglcringen, serskilt och äfven förut besluta om Disconterne. Vid hufYUdsakliga pröfningen af sättet för Discontw - 202 Den 17 Martti t c. vt. nes behandling torde man finna att valet egen teligen ät emellan tvänne utvägar dertill. Den ena att låta dem, såsom man kallar det, utreda sig sjelfva, utan annan befattning ä Statens sida, än att de allmänna, nemligen lian; quens och Statens hos dem ägande Fordringar skulle utsökas, hvaraf följden otvifvelaktigt skulle blifva, att dessa Disconter måste i laglig ordning öivt-rlemna sina tillgångar till Fördringsägarne edler göra Concours. Jag utber mig i detta afseende Fa i Ridderskapets och Adelns minne återföra de beslut och åtgärder, r hvilka under Riksdagen redan blifvit om déssa Disconter vidtagne, nemligen; uti den fråga, som tvänne gånger varit under öfverläggning, om upphäfvande af de Föreskrifter, hvilka BancoFuilmägtige före Riksdagen gifvit Disw contDirectionerne, om sättet att i L qvider för Disconternes F'ordringar emottaga deras Papper.
Utaf anslaget för utdikning af Vikens och Funäs m. fl. myrer inom samma socken, 8,178 R:dr, hvaraf 4,400 R:dr förut anordnats, ytterligare (Dito dito) 1,000 Utaf anslaget för myrutdikuingar inom Bergs och Rätans socknar i samma provins, 1,258 R:dr, (Dito dito) „ 600: Utaf anslaget för 7 st. myrutdiknings-arbeten inom Lockne, Näs och Brunflo socknar i Dito, 1,799 R:dr, hvaraf hälften förut anordnats, ytterligare (Dito dito) 500: Utaf anslaget för en myr a Rappning vid Greninge by inom Liths socken i d:o, 1,230 R:dr, (D:o d:o) 820: Utaf anslaget för utdikning af en myr vid Handogs by i samma socken, 1,580 R:dr, (Dito dito) „ 790: Utaf anslaget för utvidgandet af myraftappningsarbetena inom Brunflo socken i samma Provins, 755 R:dr, (Dito dito) „ 600: Transport: 567,903 Transport: Utaf anslaget för sänkning af Bredbysjön i Offerdals socken af samma Provins, 600 R:dr, (42 §. 6 mom.) Utaf anslaget för aftappning af sjöarna Tjern och Ökeviken i Löfångers socken af Westerbottens Liiiij 125 R:dr, hvaraf hälften förut lyftats, å terstoden (Dito dito)
Ridderskapet och Adeln) endast Advocater, som sådant göra, denna afgift vidkännas? 2 Art. 6 §. 3:0 Skall rättigheten att af Långifvaren njuta ersättning till så stort belopp af Rentan, sorn Den 2 7 Juli. 309 som svarar mot Bevillningen af det låntagne Capitalet, sträckas till alla Publique Cassör, till hvilka Rentan med Sex Procent erlägges, Disconterna och Riksgälds - Contoiret allena undantagne, eller bör (enligt Protocolls-Utdrag från Högvördiga Prest-Ståndet) detta undantag äfven gälla för de Cassör, sorn äro ad pios usus anslagne? 4:0 Skall rättigheten att af Långifvare!* njuta ersättning till så stort belopp af Rentan, sorn svarar mot Bevillningen af det låntagna Capitalet, sträckas till alla Publique Cassör, till hvilka Rentan med Sex Procent erlägges, Disconterna och Riksgälds - Contoiret allena undantagne, eller skall (enligt ProtocollsUtdrag från Vällofl. Borgare-Ståndet) äfven Riksgälds-Coritoiret vara berättigadt, att vid Rente-Liqviden med fordringsägare njuta afdrag till det belopp, sorn svarar emot Eevillningen för hvarje Lån Contoiret upptagit? 4 Art. 5 §. 5:0 Skall till bestridande af kostnaderna vid Taxeringarna i Stockholms Stad, (enligt Protocolls-Utdrag från Vällofl. Borgare-Ståndet) afsättas En Procent, eller skall (enligt Protocolls-Utdrag från fiöglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Prestsamt Hedervärda Bonde-Ståndet) högst Trefjerdedels Procent till detta ändamål bestämmas. På hvad sätt dessa, efter utseendet, mindre vigtiga frågor afgöras, får Utskottet vördsamt anhålla, det måtte Resultatet blifva detsamma tidigt meddeldt, heldst Förordningens ReFemte Band.
Då jag återigen försökte övertala folket att skingras blev både jag och befälet mött med åtlöje och stenar under ständiga hurrarop och skrål. Folkmassan försökte nu tränga sig mot slottet. Med tungt hjärta såg jag mig nu tvungen att enligt order göra slut på upproret och en sista gång bad jag folket upphöra med sina oanständiga rop mot Konungen, som nu befann sig på slottet. Befälet bad mig använda några druvhagelsskott, med jag ömmade vid tanken på den skada detta kunde åstadkomma och sände en liten skvadron av Livgardet till häst att göra chock. Stora Kyrkobrinken blev rensad men snart började stenarna hagla och brinken fylldes med folk. Jag beordrade en pluton av Svea Livgarde att ställa sig vid gatumynningen och att möta våld med våld. Folket fortsatte sin stenkastning och jag kunde inte hindra den misshandlade och uppretade soldaten att ge eld. Med några skott var lugnet återställt. På norr fortsatte upploppet och jag beordrade det förstärkta kavalleriet att göra chock på alla folksamlingar, vilka ej genast efter tillsägelse skingrades. På detta sätt återställdes lugnet ganska snart, men beklagligen har det inte avlupit utan blodsutgjutelse. Jag hoppas att inte många blev dödade även om ett stort antal blev skadade och att Konungen ger mig och militären en rättvis bedömning av vårt handlande. Nu återstår för mig att upplysa varför militären inte nog verksamt sökt avböja det grymma mordet på Riksmarskalken. Ingen kunde föreställa sig att något sådant skulle kunna hända en av rikets högsta ämbetsman, som deltog vid det högtidliga införande av kronprinsens lik till staden. Den allmänna sorgen som varje redlig man kände vid detta sorgliga tillfälle, lämnade ingen förmodan att denna procession skulle få ett sådant mottagande. Silversparre som förde befälet och försökte rädda Riksmarskalken kunde inte för trängseln av vagnar och folk få från några trupper till hjälp. De trupper som fanns efter processionen fanns på Riddarhustorget och visste inte vad som hände vid Nygatan. Dessutom har Författningarna till minde del bestämda föreskrifter som gör att militären inte får fatta egna beslut. Jag hoppas att Konungen inte räknar militären till last det som hänt. Den visade sig äga förmåga och vilja att möta våld med våld så snart order givits. Jag hoppas att den som skall bedöma det som hänt sätter sig in i befälhavarens ställning, så skall man inse dess svåra belägenhet.
Besvaras Propositionen med ja, blandadt med några nej, eller tvärtom och begäres ej formlig votering af dem, som öfverröstade äro; vare ock dä saken afgjord, och må de öfverröstade, om dem sä godt synes, få sina särskilda meningar i protokollet intagna, när de dem skriftligen aflemna. § 129. Begäres af en eller flere formlig votering; då skall voterings-proposition, med tydlig kontraproposition, genast författas, justeras och anslås, samt voteringen straxt derefter försiggå; och må proposition ej göras, om votering ske skall, ej heller någon votering derom tillåtas. Votering verkställes öppet, med ja eller nej, efter upprop, på sätt ordningsstadgan närmare bestämmer. Blifva rösterna för ja eller nej lika många; då, men ej eljest, lagge Talmannen sitt röst för endera sidan till, att deni emellan skilja. § 130. Ej må någon deltaga i votering, då målet personligen rörer honom sjelf eller den, som med honom är i sådan skyldskap eller svågerskap, som efter allmän lag utgör domarejäf. Finnes så beskaffadt deltagande hafva egt rum; vare votering ogild, i fall vid nästa sammanträde styrkes, att den kunnat af den jäfviges röst bero. Hvad nu sagdt är, gälle, ehvad det beslut, som i målet fattas skulle, rörer preliminärfråga eller hufvudsak. § 131. Vid justering kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådane tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer. Ur protokoll må vid justering, med Tingets bifall och den talandes begifvande, uteslutas dennes uttryck, och äfven öfverläggning, som deraf följt; dock kunna icke sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grundar. § 132. Sedan Folktinget från Utskott lått emottaga utlåtande öfver proposition eller motion, samt sitt beslut fattat, varde det till Landstinget öfverlemnadt. Innefattar 28 Konstilutions-Ulskollets Memorial N:o ii.
Ett ”högst vigtigt skäl för Härjeådalens fortfarande förening med Jemtland är äf”veu lör det närvarande det, att Afvittrings - Verket oförtöfvat kommer att ”der sättas i gång, i sammanhang med det ”i Jemtland, i hvilket afseende det lör en ”ähdamålseoligare och skyndsammare framgång af denna nyttiga förrättning, likasom ”för besparing i kostnaden, är angeläget, ”att densamma fortgår; under enahanda å”sigter, samt en och samma Styrelse, som är i ”tillfälle att på nära håll följa detsamma, ”och besörja de anstalter, som i förening ”dermed böra för landets odling och befolkning vidtagas, en befattning och en ”omsorg, som hvarken skäligen af den aflägsna Läne-Styrelsen i Gefle kan förvän”tas, eller lämpeligen vid det anförde föf”hållandet bör densamma tillhöra.” I öfrigt skall jag be, att såsom ett ytterligare skäl mot Utskottens tillstyrkan i denna del, få tillägga , att Innevånarne i YtterHogdahls Socken, hvilken är belägen i Gefleborgs Län utmed hela gränsen mot Härjeådalen, Den 37 November e. m. 647 nyligen till Utskotten inkommit med en ansökning att blifva skiljde från Gefleborgs Län, samt lagde till Härjeådalen och Jemtlands Lä«. Då desse, hvilka redan tillböra Gefleborgs Län, och ligga närmare Gefle än Härjeådalen, såsom för sig nyttigt och beqvämligt önska att förläggas till Jemtlands Län, måtte det icke litet bevisa mot lämpligheten att afsöndra Härjeådalen till Gefleborgs Län. Jag tillstyrker således , alt Utskottens Betänkande rörande Jemtland, bifa lies, men att samma Betänkande, i afseende på den föreslagne undersökningen om Härjeådalens återläggande till Gefleborgs Län må afslås, hälst jag anser, att en sådan undersökning ej kan leda till något resultat, emedan Regeringen och Riksens Ständer säkrast böra kunna inse, under hvilken Läne-Styrelse en provins bör ligga, eller ej. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard: Här äro tvänne frågor. ■—.