Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna betalning, äfvensom den summa, som erfordras för betäckning af nyssomförmälta förskott, tillvägabringas genom reparation öfver alla Amter, med undantag för Bornholms, efter den regeln, att samtlige Köpstäder, Köpenhamn undantagen, betala ^ af hela beloppet, och samtlige landtdistrikterne öfrige -f. Förenämnde % fördelas derefter på Köpstäderne efter folkmängden och betalas af Kämnärs-(Stads)kassorne; hvaremot de öfrige f fördelas på dels allt oprivilegieradt Åkeroch Ängs-Hartkorn, dels, i sedvanligt förhållande dertill, på all oprivilegierad Skogoch Qvarnskatt, samt utskrifvas i sammanhang med Fourageoch Marchepenningskatten. 10 §. Amtsresorna godtgöras åter af det Amts antingen Köpstäder eller landtdistrikter, hvarifrån resan företages. Men fångtransporter till strafforter skola bekostas af det Amts Köpstäder eller landtdistrikter, i hvilket brottet blifvit ransakadt och dömdt. 33 §. På en med 2 hästar förspänd bondvagn må lasset, kuskens vigt derunder ej inräknad, icke öfverstiga 600 Pund ***), vid hvilken beräkning hvarje ') Numera, eller sedan 1830 har skillnaden mellan privilegieradt oell oprivilegieradt llartkorn upphört. ") Se nyssförutstående not. '*') 100 Danska Pund Befordriugen sker pä Chausséer, elter I timme per mil, på andra vägar efter i \ timme. Beträffande äter de Danska Hertigdömena; så ftro enahanda Författningar rörande Postoch Skjutsväsendet gällande för Sleswig och Holstein, men till natron del olika bestämmelser för Lauenburg. Hufvudsakligen, och med de andrin ö o o gar, som här nedan varda angifna, gäller i dessa hänseenden för Hertigdömena Förordningen af den 28 Maj 1762, hvilken innehåller följande väsendtliga föreskrifter : 1 §.
Ridö Äng i Selebo Härad och Öfwer En» hörnaSocken, giswer i ärligt arrende n parmar hö. Innehaswaren utaf <§n as Rikets Herrar, GeneralGouveneuren m. m. Herr Grefwe kumle till sölje as Kongl. Brefwet den 20 Junit 1804. Ängsholms Äng i Wester Rckarnes Härad och Thorshälla Socken gifwer i arrende 20^ parmac hö ärligen, hwarom cvnlractct uphör med 1816 ärs stut. Hamnffärs Äng i Selebo Härad och Öfwer Enhörna Socken giswer i arrende 8 parmar hö. Csntraclel derom uphör med 1816 ars stut. -Hernö Äng i Selebo Härad och Omer En« hörna Socken gifwer i ärligt arrende parmar hö, och uphörer arrendet med 1826 ärs stut. Djurstaholms Äng i Selebo Härad och Öfwer Enhöma Socken giswer i ärligt arrende 9 parmar hö. Contracret härom uphör med 1810 ärö stuk. wijk 1454 Den 2i December. AVijks Aug i Sekebo Härad och Aspö Sokn gifmer i arrende ärligen parmar hö. Hwarom cormactet uphör med rg^tz mö sink. Gärsmgeholms och Glubbäng^ 2l gav tillsammans under en hägn c t Ekers Härad och SlräquäL Socken, gifwa i arrende ärligen o vannar hö, och uphör cvnlrecut härom med ^24 ärs bergning. Alla dejja ängar äro behörigen affattade och Charlome ifrän Kongl. Hof-Stall Conloirel kill StakS» Uiffottet aslämnade. D hutom finnas följande under Kongl Kammar Collegi, inseende warande Krono» Ängs lagenheter. Södermanlands Län Hekch kärret eller Bjärkemäsen som gifwit 2 Nd , ärligt arrende men hrvarä contraclel uphör är 1810. Skaraborgs-Län.
Flottans berörde hufvudstation, i nåder tillägga honom, såsom derjemte Öfverkommendant och Militärbefälhafvare i Blekinge, enahanda arfvode af 800 R;dr om året, som under den 27 Juli i836 i nåder tilldelats dåvarande Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, Kongl. Majit, på sätt uti 1843 års Statsrevisorers berättelse omförmäles, enligt nådigt bref till Förvaltningen af Sjöärendena den 11 Oktober 1841 » funnit godt bifalla, att Befälhafvande Amiralen Friherre Nordenskjöld finge såsom ersättning för ökad representationskostnad tills vidare månadtligen uppbära 66 Ridr 3a sk. Biko, att räkna från och med den månad, då han i Befälhafvande Amiralsembetet inträdde, samt ulga af besparingarne å Riks-Statens 4^de Hufvud-titel, — har Riksens Ständers Stats-Utskott, jemte anmälan till Riksens Ständer, hvarå samtlige Riks-Stånden meddelat remiss till Konstitutions-Utskoltet, genom protokolls-utdrag af den 3 nästlidne September, i stöd af 3o §. 3 mom. Riksdags-Ordningen, ansett sig böra, med anmärkning emot Föredragande Siats-Rådet och Chefen för Sjöförsvarsdepartementet, såsom kontrasignant af omförmälde Kongl. Bref, detta ärende till Konstitutions-Utskottets vidare behandling öfverlemna; •—-i hvilket afseende Stats-Utskottet anfört, att Riksens Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 12 Maj 1841 (N;o 332), väl medgifvit, att de å Riks-Statens Hufvud-titlar uppkommande besparingar finge fortfarande af Kongl.
BaraljsnsLhcfec af HifGrenadier-Regementet: i:a Bataljon kommenderas af ÖswersteLvjtn. ivid RusthällsDivisionen 2:a Bataljon kommenderas af i:a Majoren wid dito. z:e Bataljon kommenderas af Lia Majoren wid dito. 4?e Batalion kommenderas af i:a Majoren wid RothällsDivisionen. 5:e Bataljon kommenderas af 2:a Majoren wid duo 6:e Bataljon kommenderas af äldsta Kapiten Wid dito. Ridd. och Ad. Prsr. 5 B. Astra 60 6Z4 Den IO Jannartt. Osrra Divisionen kommenderas af en DivisionsGenerak, med Ökwerste, indelning wld Södermanlands Regemente. DrvisionsSkaben formeras af en Rommenderande DivisionsAdjUF tanr, med SecondEhefs lön wld LstRegementrts Cuiratzlerer eller Otwerste-lön wid rkt af Tysta Regementena. Twenne Öfwer7ldfneanrsr med" RegementsO.wartermastare-löner wid Westmanlands och wid Uplands Regementen. En Tygmästare, kommenderas strän Swea ArlilleriRegemente med Kapitens lön. En Intendent, med Jntendents-Iönrn wid Lst-Regemrntils Patzevvlans-katza. En DtvrsionsLäkare, med bästa RegementsLäkare-lönen »nom Divisionen. TwenmMönstcrstrifware, med löner inom Brigaderna. kavalleriet Utgöres af LifRegcmcnrs Lmrastlerer. Forsta Brigaden kommenderas af en BrrgadGeneral med Öfwerste-indelningen wld Uplands Regemente. BrigadScaben formeras af en BngadAdjmam med RegementsQwartermästare-lönen wid Södermanlands Regemente. En Den io Ianuarit. 655 En BrigadLäkare, med RegemLäkare-lön En Mönsterfkrisware, med lön inom Brigaden.
— Härigenom skulle, enär, på sätt StatsUtsk. anmält, ännu öfver de tillstyrkta 6,159,853: ^nnas atl *‘Hgå 136,512: 35. 8., en skatlenedsättning kunna ske af • ■ 2,5oo,ooo r:dr och ändå omkring 100,000 „ vara odisponerade. Jag anser att denna skatlenedsättning nu bör ske, förbehåller mig att, sedan R. o. Ad. fattat föreslå sättet för dess ti11vägabiångande. Jag har 1111 blott åsyftat alt ådagalägga möjligheten deraf; men för att kunna lemna en öfverblick af de anslag, jag anser icke böra beviljas, torde jag, utan att trötta Ro. och sina beslut, få 68 Den 18 Mart. Ad. med framställningen af mina motiver för hvarje fall, hvilket bör tillhöra discnssionen öfver specialbetänkandena, här endast nämna, att de aro: Completteringen af förråden, som jag anser tills vidare kun - na inställas 3o,ooo: af det ifrågasatta anslaget till gevärsfabrikationen, intilldess Regeringen beslutar sig angående percussionsgevär . 100,000. af Waxholms fästningsbyggnads anslag emedan jag anser all annan befästning, än den, som afser hindrandet af en flottas insegling, och således alla kostnader för uthållandet af öfver 8 dagars belägring, vara öfverflödiga kostnader 200,000. — All annan styrelse för allmänna arbeten, än en skicklig direcleur, som på eget ansvar antager biträden, såsom öfverflödig, der medlens förvaltning kan ske genom något embetsverk , 42>7^: — Upprensning af Kodjupet 44>°°°- Almare Stäk och Erikssund 8,000.
Sedan, i enlighet med Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition, Rikets Ständer, för att bereda Fabriksidkaren i Eskilstuna, Direktören Theofron Munktell tillfälle till utvidgning af den industriela verksamhet, hvarmed han redan väsendtligen gagnat det allmänna, bifallit, att ett stycke mark af 3 tunnland 27 kapplands vidd från det s. k. Norrkagsgärdet under Eskilstuna Kungsladugård inom Klosters socken och Öster Rekarne härad af Södermanlands län, finge till bemälde Munktell och hans rättsinnehafvare, emot årlig afgäld, för alltid upplåtas på sätt Rikets Ständers under den 20 Maj 1857 härom afgifna underdåniga skrifvelse innehåller; har nyssbemälde Fabriksidkare till Kongl. Majit inkommit med underdånig ansökning att, enär berörda, åt honom öfverlåtna mark numera vore använd ej blott till utvidgande af hans mekaniska verkstad och anläggning af hamnbrygga, utan ock, så långt utrymmet medgifvit, till plats för arbetare-bostäder, men dessa bostäder, tillsammans med de förut varande, endast kunde rymma ett jemförelsevis ringa antal af den stora personal, som vid nyssnämnda verkstad vore sysselsatt och årligen ökades, samt den inom Manufaktur-staden länge öfverklagade brist på dylika bostäder gjorde nödvändigt att för arbetarne vid verkstaden uppföra flere boningshus tillika med erforderliga uthusbyggnader, till hvilket ändamål tjenliga tomter saknades å den till Eskilstuna Fristad år 1829 upplåtna jord, en ytterligare jordrymd af 1 tunnland 19 kappland, hufvudsakligen bestående af bergig och stenig betesmark, till hvars afträdande Kungsladugårdens nuvarande arrendator, Rådmannen Per Gustaf Schotte, för sin del skriftligen samtyckt, måtte från ofvannämnda Norrkagsgärde å Kungsladugårdens egor få afsöndras 4 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 85. och åt Munktell, till byggnadstomt för arbetare-bostäder vid hans mekaniska verkstad, emot afgäld och för alltid upplåtas.
M. äskade anslag till 7 reserv batterier, dels derifrån alt Utsk., för sin del, icke anser någon våda för Rikets försvar under närvar, förhållanden kunna uppstå derigenom, att anskaffandet af reservbatterier uppskjutes, dels derifrån att Utsk. anser State-,s knappa tillgångar icke medgifva detta anslag, och slutligen derifrån, att ännu en återstod af det vid förra riksdagen beviljade anslag skulle vara att tillgå. Hvad första skälet angår, tillåter jag mig icke att detsamma bedöma. Skulle vi fortfarande få åtnjuta en fred på samma sätt, som vi i ao år densamma åtnjutit, är det afgjordt, att någon våda för Rikets sjelfständighet icke skulle uppkomma. Men lika litet kan jag som Utsk. eller R. St. förutse, om detta lyckliga förhållande ännu länge skall komma att fortfara. Det andra skälet om de knappa tillgångarna vill jag förbigå. Det beror på hvars och ens individuella åsigt att påstå, hvad hvars och ens tillgångar kunna vara. Min opinion är den, att när behofvet är gifvet, inåsle det fyllas, men afslås, om det är mindre angeläget och tillgångar saknas. Hvad sista skälet beträffar, att ännu en del af anslaget vid förra riksdagen är att tillgå, förhåller det sig dermed på det sätt, att tillverkningen, hvartill anslaget beviljades, slutar först j836. R. o. Ad. lärer draga sig till minnes, att R. St. vid sista riksdagen, i enlighet med JK. M:s nåd. propos., beviljade ett anslag till anskaffande af 16 batterier för fältattiraillen. K. M. förmodade då, att den gamla materiellen skulle kunna blifva någorlunda hjelplig såsom reserv. 5 år äro emedlertid förflutna, hvarunder den blifvit sliten, och befinnes den nu obrukbar, och derigenom har behofvet af reservbatterier uppkommit; ty såsom bekant är, är artilleriets organisation grundadt på 16 batterier, och när dessa utgå, återstå intet reservbatteri. Jag tager således för alldeles afgjordt, att förr eller senare ett sådant anslag måste beviljas; och då återstår blott den frågan, huruvida det är förenligt med verklig hushållning att nu bevilja anslaget eller att uppskju^ ta dermed till kommande tider. 1836 slutar närvär. tillverkning.
Då togo de dessa skänker, och penningar dubbelt med sig, och BenJamin; gjorde sig redo, och foro in i Egypten, och gingo in för Joseph. Då såg Joseph dem med BenJamin, och sade till honom, som var öfver hans hus: Haf dessa männerna in i huset, och slagta, och red till; förty de skola äta med mig i middag. Och mannen gjorde såsom Joseph honom sagt hade, och hade männerna in i Josephs hus. Men de fruktade sig, att de vordo hafde i Josephs hus, och sade: Vi äre här införde för penningarnas skull, som vi tillförene funnom i våra säckar, att han vill komma oss det uppå, och låta en dom gå öfver oss, der han oss med tager till sina trälar, med våra åsnar. Derföre gingo de till mannen, som var öfver Josephs hus, och talade med honom utanför dörrena af husena: Och sade: Min herre, vi vorom tillförene här nedre till att köpa spisning: Och då vi kommo i herberget, och löste upp våra säckar, si, då voro hvars och ens penningar ofvan i hans säck, med fulla vigt; derföre hafve vi åter fört dem med oss. Hafvom också fört andra penningar med oss, till att köpa spisning med. Men vi vete icke, ho som hafver stungit oss våra penningar i våra säckar. Men han sade: Varer till frids, frukter eder icke, edar Gud, och edar faders Gud, hafver gifvit eder en skatt i edra säckar; edra penningar hafver jag fått. Och han hade Simeon ut till dem. Och hade dem i Josephs hus: Gaf dem vatten, att de skulle två sina fötter, och gaf deras åsnar foder. Men de redde till skänkerna, tilldess Joseph kom till middagen; ty de hade hört, att de skulle der äta bröd. Då nu Joseph gick in i huset, båro de honom skänkerna i huset på sina händer, och föllo för honom neder på jordena. Men han tackade dem kärliga, och sade: Går det väl med edrom fader den gamla, der I mig af saden? Lefver han ännu?
Verbet inflytande inkomster upplästes; och då Bonde-Ståndet redan bifallit Utskottets förra Betänkande af den 1 dennes, fann Ståndet någon annan åtgärd vid nu förevarande Utlåtande ej erfordras, än att detsamma skulle läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ytterligare Statsoch Bevillnings-Utskottens den 15 dennes gemensamt afgifna Utlåtande till svar å de inom BondeStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottens den 2 sisth April meddeldta Betänkande rörande Kongl. Majds Nådiga Proposition om en stadgad afgift af hvarje Mantals skrifven person till Veneriska smittans hämmande, hvaruti Utskottet, med tillkännagifvande att de 3:ne öfrige Bespektive Piks-Stånden bifallit Utskottens, i ämnet förut aflåtne Betänkande , uppå anförde skäl vidhåller sitt derutinnan; gjorda Förslag; Och pröfvade Bonde-Ståndet, som, i anseende dertill, att den Veneriska smittan är på de fleste landsorter, om ej alldeles okänd, åtminstone mera sällsynt, samt dels att för ändamåiet 1111- räcklige anstalter redan äro inom flere Län anlagde och försedde med erforderligt understöd , så väl genom frivillige gåfvor vid hvarjehanda tillfällen, sorn genom ett, för vissa år utgående tillskott, och dels att en framtida årlig beskattning skulle kunna blifva en följd af åtagandet af den ifrågavarande afgiften, ej kunde för sin del ingå i detta åtagande, skäligt att Statsoch Besvärs-Utskottens Betänkande, i grund deraf, afstå, under förbehåll, att vid de i hvarje ort, om bidrag till Curhus-anstalterne, ingångne fri villiee - \ Prat, ZJtdr'. d. 23 Maji 1818» 465 villige öfverenskommelser, varda bibehållet; Och skulle, med anledning af 71 §. Regerings-Formen, Respektive Med-Stånden härom vördsamt och vänligen underrättas, i afseende på den åtgärd, som med samma §. instämmer. S. D. Upplästes sammansatta Bankooch Bag-Utskottens
Jag tror alf, hvad raan i främsta rummet bör söka, är att bilda lärarinnor, men ett slags seminarium för bildandet af lärarinnor tror jag icke låter förena sig med en normalskola för flickor; ty i ett Cemina.ium måste undervisningen naturligtvis vara mera omfattande, än i en flickskola. Jag tror derföre, att man snart sagdt skulle göra illa, om man förblandade dessa båda olikartade institutioner med hvarandra. Ett Seminarium skulle dessutom, efter mitt förmenande, icke komma att begagnas annat än för mera mognade qvinnor. Jag fruktar för öfrigt, att man genom inrättande af normalskolor för flickor kommer att draga undervisningen alltför mycket ifrån hemmet; och ju mera man löser familjebanden, desto olyckligare är det för samhället. Inträder man en gång på den vägen, torde det sedermera befinnas omöjligt att återgå, äfven om mö IX H. 40 €26 Den 23 No t ernber f. ra. drarne skulle ega förmåga att till alla delar upfylla en lärarinnas kall. Jag tror derföre, att man, i enlighet med det af Hr Bildt framställda förslaget, bör inskränka sig till att uttrycka den önskan att ett Seminarium för bildande af lärarinnor matie i främsta rummet bildas. Man har yrkat, att alla enskilda pensions-anstalter borde ställas under offentlig kontroll. Jag delar denna åsigt; men innan Staten ännu gjort något i afs:de på bildandet af lärarinnor, tror jag att man icke bör annat än i förbigående omnämna denna sak! ty, ehuru jag tror att de nuv:de pensions-anstalterne i allmänhet äro felaktiga, tror jag ieke att man bestämt kan yttra sig derom förr än sådana lärarinnor, som bildats på Statens bekostnad, fått tillfälle att pröfva sig. Jag ber dessutom att få erinra derom att det finnes en mängd enskilda pensions-inrättningar för gossar, som icke står under någon kontroll. Jag instämmer i Hr Bildts förslag. Frih. Creutz: Jag har begärt ordet med anledn. af hvad som yttrats rörande nödvändigheten af qvinnans upfostran i hemmet. Äfven jag är af den öfvertygelse!), att hennes egentliga upfostren bör ske der; men blott så vida den afser den spädare aldren.
Dessutom återstode ju alltid tillfället för Landshöfdingen, att få åtal för verkliga tjenstefel hos vederbörlig Hof-rätt anhängiggjorde. Jag vill med det anförda icke hafva yttrat den åsigt, att någon revision af 1754 års instruktion alldeles icke erfordrats. En revision har varit af behofvet påkallad; men jag tror, att lagstiftaren genom 1855 års instruktion icke på något nöjaktigt sätt löst frågan om förhållandet emellan Landshöfdingen och föredraganderne hos Konungens Befallningshafvande. Enligt 1734 års instruktion hade Landshöfdingen fått vid sidan om sig särskilde föredragande eller biträden, som hade både skyldighet och rättighet att yttra sin mening, om den i någon fråga varit med Landshöfdingen skiljaktig, och dessutom juridisk ansvarighet för denna sin yttrade mening, utan någon rätt för Landshöfdingen att suspendera, i annat fall än vid uppbördsbrist. Häri låg deras styrka. De kände sig lika oberoende, som ledamöterne i Fångeller Tull-styrelsen. Man kunde derföre antaga, att de icke eller skulle afhålla sig från att yttra och till protokollet föra deras särskilda mening, om de i någon sak skulle ega annan åsigt, än den, som hyses af Landshöfding. — Det synes ock, som skulle 1734 årslagstiftare lagt mycken vigt derpå, att denna mening icke skulle undertryckas. — Att denna sjelfständighet icke hädanefter skall mera än undantagsvis göra sig gällande, anser jag högst sannolikt.
Emot moraliskt förderf äro moraliska medel de enda naturliga, de enda verksamma; och följaktligen ega Utskotten den öfvertygelse, att upplysningens allmännare utspridande äfven bland de lägre och fattigare folk-classerne, hvarinom det nu öfverklagade sedeförderfvet egentligen kringgripit, skall medföra det rätta botemedr let — förakt och afsky för allt förnedrings» BtvillnLagoch OeCön-UtskBet N<o 6. 33 tillstånd, vare sig genom dryckenskap eller annan vanart» 10."o Bör Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Domsrätt, i mål som anga oloflig bränvinstillverkning och försäljning, upphöra,och dessä mål hädantjter vid allmänna Domstolarne åtalas och af' dömas? Utskotten tveka ej att vördsamt tillstyrka bifall till ätskillige Motionairers inom gine Riksstånd härom framställda yrkanden, och skälen härtill äro korrteligen: att den egentliga Domaremagten är och bör vara främmande för Kongl, Maj:ts Befallningshafvandes administrativa Embetsbefattning, och således derifrån noga afskiljas; att den, genom dessa måls öfverlemnande till Kongl, Majrts Befallningshafvandes Domsrätt, afsedda större skyndsamhet i afgörandet sällan vinnes, enär i allmänhet, då bevisning genom vittnen erfordras, dessas afhörande vid Domstolen i orten, tillätes; att parters och vittnens inkallande från aflägse orter till Eands-Cancellie-förhör, tillskyndar dem ett betydligt, ofta för parten och alltid för de åberopade vittnen oförtjent lidande, förmedelst de resekostnader, 34 Bevilin.*Lagoch Oecon.-Utsk. Bet. Ntä 6. som med sådan inställelse äro förenade, och hvarföre ersättning ofta icke kan erhållas; att Kongl. Majjts
N:o 88, i anledning af väckta motioner, dels om inrättande afLåne-Contoir i hvarje Provins, dels om tillökning i Discont-fonden och nedsättning af räntan för Discont-lån, m. m. N:o 89, angående en af Bankens Commissariat verkstäld afskrifning af 2:ne från Banken utgifna fastighets-lån, hvilkas belopp icke kommit låntaearne tillhanda. O N:o 90, i anledning af Inspectoren P. E. Normans ansökning om eftergift af upplupen öfverränta å ett lån i Banco-Disconlen. N:o 91, med hemställan, att den Jern-Contoiret beviljade Creditiv-rätt i Banken måtte få fortfara till nästa Riksdag. N:o 92, öfver en väckt fråga om fortfarande af det Sparbankerna i Riket beviljade Creditiv. N:o 94, i anledning af Herr Rosenblads, Jl.3 motion om Creditiv från Rikets Ständers Bank åt Privat-Banker. S. D. Då nu ånyo föredrogos Banco-Ut skottets, sedan den 26 September sisth å bordet hvilande Utlåtanden och Betänkanden: N:o 8.3, ofver väckt motion, angående låns utgifvande från Rikets Ständers Bank, emot första inteckning uti fast egendom på landet, lill belopp af fastighetens halfva taxeringsvärde, N:o 84, i anledning af väckte förslag till förändrade föreskrifter i afseende på Bankens fastighetssamt skiftesoch odlings-lånerörelse. N:o 87, i anledning af väckte motioner, angående dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för Discont-lån samt dels bestämmandet af någon viss andel af Discont-fonden till lån åt jordbrukare och Bergsmän. N:o 95, öfver väckta frågor om afsättande utaf en fond i Rikets Ständers Bank, alt användas till lån mot pant af ritorr spanmål; blefvo samma Utlåtanden och Betänkanden, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterade. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Upplästes meddeladt utdrag af Högvördige Preste-Ståndets ProBih. till R. St.
Till denna del ville jag till och med räkna äfven Wermland, då hela dess södra kust är tillgänglig för segelfart, och då provincen har flera djupa inskärningar genom vattendrag , såsom Claraelfven , Norselfven, Fryken m. m. , hvarigenom transporterna lättas. I de nordliga provincerne är det ett annat förhållande. Gerna erkänner jag att jag ej derom äger tillräcklig kän-» nedom , för att afgifva ett bestämdt yttrande, och då jsg öfverväger de personers anföranden, som derom hafva kännedom, ingår jag lätt på den tanka , att särskilte anstalter för dem erfordras. Men i alla fall bor man ihågkomma , att principen skall vara en, ehuru den kan i utförningen modifieras. Vi hafva i en lång tid utgått från den princip, att öfverlemna undsättningsanstalterne åt allmänna åtgärder. Nu är det tid, att öfverlemna dem åt de enskilte, men en hastig öfvergång är farlig, och jag anser således Utskottens förslag vara ändamålsenligt. Hvad DistrictMagaziner angar, så äro de ganska lämplige. Derigenom lär hvar ort att känna sitt behof, och om det äfven skulle hända, att sorglöshet och nöd här och där uppstår, kan sådant icke verka på det hela. Tillfälle är nu beredt för hvarje ort, att få hjelp, och den, sorn ej begagnar det, må tillskrifva sig sjelf skulden. Men då ett visst spannmålsqvantum är bestämdt för de norra, och ett visst för de södra provincerne, kan jag ej finna, hvarföre detta qvantum ej må lemnäs till Styrelsens disposition. Om det bestämda qvantum spannemål ej kan användas första året, hvarföre skall det ej öfverlemnas ät Styrelsen, T)en 24 Octobcr /. m. 23.0 reisen, af t disponera återstoden net påföljande äret, eMer åren derefter. Det tyckes mig vara för hardt, att säga , att man inom äret skall hafva inhämtat och erkänt nyttan af inrättningen, och att om man ej afgör saken inom denna tid, har man förlorat sin rätt.