Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oeh vill du en fjäril fånga, strax rullar du vingens stoft; och har du en ros dig brutit, snart flyktar dess bästa doft ... Men när du i sorger gråter, då vill jag sjunga för dig; och när dig all verld förlåter, kom, göm då ditt hufvud hos mig. Och jag för din sorg vill sjunga den skönaste vaggsång då, och då kan du gråta, du unga, — din panna kysser jag då ... Birger Mörner. Skymningsstämning af Julia Klingsiröm. Belönad med 3:dje pris vid Iduns 4:de pristäfling. den beqväma och hemtrefliga salongen e S * brann just en munter brasa, som kom rummets båda invånare att tycka, det hösten ändå eger sitt stora behag. Eldskenet återkastades af den blänkande kaffeservisen, som stod der på ett litet bord i närheten af den unga frun och gjorde sitt till för att framkalla en lugn och förtrolig stämning. D e hade nyss intagit sitt kaffe på tu man hand, derefter hållit litet glädtigt skymningsprat och låtit skämtet flyga hit och dit. Hvilka angenäma pratstunder hade de ej nu haft en tid! Båda voro de unga, glada och qvicka, båda njöto af detta slags tornering, i hvilken ingendera kunde öfvervinna den andra. Om än den ene för ett ögonblick kände sig slagen, fick han dock raskt, gudarne vet hvarifrån, fast i ett träffande svar, som försatte dem i muntraste sinnestämning. Alltid var det dock ej endast skämtsamma infallen de utbytte, ibland, kunde samtalet flyta lugnt och allvarligt om vigtiga frågor, som djupt intresserade dem begge. De kände sig då än närmare beslägtade, kände sig vara barn af den nya tiden, som de älskade med alla dess stora spörsmål. Men nu — alltsom brasan sjönk ned, afstannade samtalet. Endast ett ord föll då och då. Kanske kände de instinktmessigt att, en fara sväfvade öfver deras hufvuden, kanske tänkte de .på, att denna sköna tid skulle snart vara förbi; 10 måhända vore denna stund den sista de egde gemensam!
Fjorton hushållsräkningar äro såsom bihang bifogade d:r Elmquists vidlyftiga arbete, o c h beträffande dessa har författaren själf icke dragit några s o m helst slutsatser, utan fastmera påpekat, att de äro » tämligen ofullständiga, såsom omfattande allenast en del af året »; m e n författaren har likväl förmenat, att de k u n d e lämna » ett o m än ringa bidrag till b e d ö m a n d e af de i n o m tobaksindustrien sysselsatta arbetarnes villkor o c h förhållanden ». Det är dessa » ringa bidrag&gt;, s o m undertecknad trott särskildt kunna påräkna Iduns läsarinnors intresse. Har ni n u bevisat, att dessa hushållsräkningar äro oriktiga? N e j, ni har endast påvisat den oegentligheten, att några betalta småskulder ej kunnat närmare specificeras, en oegentlighet, hvilken har så m y c k e t mindre att betyda, som den ringaste eftertanke visar, att de lånade pengarne i dessa fall icke gärna kunnat tagas i anspråk för annat än bestridande af de nödvändigaste utgifterna. Det välmenande o c h kanske äfven i någon mån berättigade i edert råd till h e n n e att » taga tjänst », vill jag gärna erkänna. M e n jag vill fästa eder uppmärksamhet på, att detta edert råd måste vi då, enligt hvad de ovederläggliga lönestatistiska uppgiftertia påvisa, utsträcka till flere hundra af hennes medsystrar i n o m tobaksindustrien o c h för visso äfven till tusen sinom tusen bland våra svenska industriarbeterskor. Men härmed må nu vara huru s o m helst. Faktum är emellertid, att i det allra närmaste en fjärdedel af alla tobaksarbeterskor, trots det de arbeta 9 å 10 timmar dagligen, icke kunna bringa u p p sin arbetsförtjänst till ett så ringa bel o p p som en krona o m dagen. Och jag frågar upprörande? » ännu en g å n g: » Ä r icke detta J. W. Blomberg foto DEN presterats ute i de stora kulturländerna, o c h hvartill en ringa början n u också tagits h o s o s s?
Det gällde således för Lotten att söka intressera andra personer för sina fattiga och sjuka, men i första rummet att vinna fattigvårdsföreståndarne på sin sida, ty hon ville nämligen, att kommunen i främsta rummet skulle taga hand om de behöfvande och lidande och den enskilde först i andra rummet, då kommunens medel ej räckte till. Denna del af hennes verksamhet fordrade mycken takt och omtänksamhet, men just därför var Lotten Wennberg rätta personen att utföra densamma. Det gällde härvidlag att icke komma olägligt, icke trötta med långa berättelser om lidande och nöd, icke vara för enträgen och ändock icke visa sig likgiltig. Hon förstod i grund konsten att göra människor intresserade för de fattiga, och därför kunde hon också få all den hjälp, hon behöfde. Vi afsluta denna skildring af Lotten Wennbergs lif oeh verksamhet med anförande af följande bestämmelser ur stadgarne för fondens räntemedels användande: l:o) till inköp af en frisäng med Lotten Wennbergs namn å » Stockholms sjukhem », bestämdt för emottagande af obotligt sjuka; 2:o) till inköp af en frisäng, likaledes med Lotten Wennbergs namn, å » Vårdanstalten för 3juka barn »; 3:o) till inlösen och underhåll af ett värnlöst barn vid någon af i hufvudstaden varande skolinrättningar eller barnhem; 4:o) till understöd åt sådana fattiga och välfräjdade personer, som genom sjukdom eller annan oförvållad olycka äro i behof af en tillfällig och ögonblicklig hjälp. » Toto ». Så kom koleraåret 1853, och nu fick Lotten Wennberg mycket att bestyra såsom sekreterare i centralkomitén och Jakobs församlingskomité af den stora förening för lindrande af nöden för de fattiga och omhändertagande af vården om de många föräldralösa barnen i hufvudstaden, som ett antal af stadens damer bildat. Här arbetade hon tillsamman med föreningens ordförande, Fredrika Bremer och några andra för fattigvård intresserade personer på ett i sanning välsignelsebringande sätt. Hon var den, som ingöt lit och lust hos föreningen, och Fredrika Bremer säger själf om henne, att hennes lif och lynne voro champagnen vid de sällskapsaftnar, som denna författarinna i egenskap af föreningens ordförande hade anordnat i sitt hem för att under dem planlägga föreningens arbeten.
BERTHA. frisinnadt att vilja undertrycka den individuela friheten att mottaga utmärkelser? AXEL. Tillhör du något politiskt parti som är nog ratkrets som lofvat hvarandra att icke bära meriten på rocken. Nej, det gör jag inte, men jag tillhör en kam BERTHA. Men som ha mottagit salongsmedaljer! KAMRATERNA AXEL. Hvilka icke bäras på rocken! BERTHA. Hvad säger du om det Gaga! WILLMER. en otjenst med att gå brännmärkt, och exemplet jag kan inte ta bort dem från de andra. AXEL. Så länge det fins utmärkelser, så gör man sig lär ingen följa. Tag bort dem, gerna för mig, men tjenta än jag gå utan, så nedsätter jag dem med att bära tecknet. Ja, men när kamraterna som äro mera för BERTHA. ingen det, och du har icke brännmärkt någon. WILLMER. Men när det inte syns under paletån, så vet under rocken, så bär du den icke på rocken. AXEL. Det har Bertha rätt i. Du bär din orden tar ni snart hela armen. Jesuiter! När man gifvit Er ett finger, så SJETTE SCENEN. DE FÖRRE, ABEL (in; klädd i pels och skinnmössa). BERTHA. Se der ha vi Abel! Kom nu och slit denna tvist. FÖRSTA AKTEN ABEL. Gaga? Hvad gäller frågan? God dag Bertha, god dag Axel. Hur mår du BERTHA. ej törs för sina kamrater. Axel vill icke bära sin orden, derför att han ABEL. är ju en naturlag bland de många. (Sätter sig vid ett bord, tar upp sitt tobakspaket och rullar cigaretter). BERTHA (fäster bandet i Axels knapphål och lägger stjernan i etuiet). Naturligtvis gå kamraterna före hustrun, det men jag fruktar han hellre vill skada mig! AXEL. Han kan gagna mig, utan att skada någon, galen. Inte anser jag det vara något brott att Bertha, Bertha! Men ni gör ju mig alldeles
A n - dra gå igenom de tjocka räkenskapsböckerna och skrifva räkningar, och i det elegant inredda mellanrummet, hvarifrån hon har en öfverblick öfver sitt rike, sitter chefen — herrskarinnan själf vid sitt skrifbord, tidt och ofta afbruten i sitt arbete af tidningsredaktörer och affärsmän; hvilka med henne vilja rådgöra om nya planer rörande annonseringen. Men äfven denna lokal, som dock omfattar en våning på 5 rum, har nu befunnits för trång, och fröken G. har därför sett sig om efter en ännu mer passande, hvilken hon funnit i ett af hufvudstadens nyaste och praktfullaste palats, nämligen i Adelsvärdska huset n:r 2 Drottninggatan 1 tr. upp. L o - kalen har ju ett präktigt läge, nära posten och samtliga tidningsredaktioner, med hvilka byrån ständigt måste vara i gemenskap. Den gamla lokalen kommer dock tillsvidare att bibehållas som filial. Trots den stora utveckling annonsaffären rönt, har Sofia Gumselius år 1 8 8 4 äfven öppnat en annan affär, Gumselius &amp; Comp., affär för boktryckeridelar, tryckpressar, bokbinderimaskiner och papper, och afsikten är att äfven denna affär skall förflyttas till den nya lokalen. Och i måndags den 8 decemher var det som Nya annonsbyrån tog sin eleganta lokal i besittning. Det var en bemärkelse — man kan säga en jubileumsdag, ty Sofia GumsepHALMERS. Naturligtvis kunde en sådan dag ej förflyta, utan att föremålet firades med en mängd lyckönskningar och blommor. Redan tidigt på förmiddagen infann sig den talrika personalen i fröken Gumselii hem, hvarvid densamma till sin omtyckta chef som ett minne af dagen öfverlemnade en vacker briljantring samt en praktfull blomsterdekoration. På aftonen gaf fröken G. i sitt hem en fest, hvarvid hon vid supén meddelade, att hon, som ett varaktigt minne af dagens betydelse, åt hvar och en af de båda affärernas personal, inalles 2 6 personer, tilldelade en » blandad lifoch kapitalförsäkring » af 1 0 0 0 kr., å hvilken hon själf betalar premierna, så länge hvar och en medverkar inom affärerna. Att meddelandet framkallade varm erkänsla hos samtliga hennes medarbetarinnor och medarbetare, är helt naturligt. Den gifna gåfvan visar både hjärta och förstånd.
Memorial, om utseende af Revisorer för granskning af Låne-Kontorens räkenskaper m. m. Jemlikt föreskriften i 94 § af Banko-Reglementet under den 23 Maj 1845, skola revisionerna af Banko-Diskontens och Låne-Kontorens räkenskaper taga sin början dan 1 Mars hvarje år. Med anledning häraf, och enär revisorer, i och för granskning af lånekontorens i Götheborg och Malmö räkenskaper för nästlidet och följande åren intill nästa Riksdag icke äro valde; har Utskottet ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf att för hvartdera Låne-Kontoret en Revisor och en Suppleant inom hvarje Riksstånd varder, i och för berörde revissionsförrättningar, utsedd. Som Utskottet kommer att granska Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för nästlidet år; torde allenast för 1848 och påföljande åren till nästa Riksdag grunderna böra bestämmas för val af revisorer och suppleanter, i och för granskningen af sistbemälde Verks förvaltning, samt dessa grunder för Kongl. Maj: t i underdånighet uppgifvas, på det att 2:ne revisorer för hvartdera Riksståndet må blifva till berörde förrättningar utsedde och kallade. Stockholm den 3 Januari 184&. 4 Banko-itskottets Memorial, N:o 5. Ii':o 5 Ank. lill Exp.-Utsk. d. 7 Jan., kl. 5 e. m. Memorial, i fråga om öfverlemnande frän Banken till RiksgäldsKontor et af ett belopp, motsvarande Stockholms Handelsoch Närings - Diskonts, Banko-Diskontens samt Malmö LåneKontors reservfonder vid 1844 års slut.
N:o 78. 31 Ignell, Nils, Komminister, om årlig pension åt hans enka, Sigrid Lindmark. Motion N:o 268. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. Indigenatsrätten, om dess upphäfvande. Motion N:o 149, Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Införseltull, om sådan å vissa uppgifna jordbruksalster. Motion N:o 19 och 257. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8, Mern. N:o 12, Utlåt. N:o 14, Mern. N:o 15 och 19. R. St. underdån. Skrifv. Inlands Södre och Nordre härader, om anställande af en extra provincialläkare för dem. Motion N:o 100. Stats-Utsk. Utlåt. Instruktion för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket, om vissa ändringar i den nu gällande. Motion N:o 236. Stats-Utsk. Utlåt. Inteckning, angående ändring af 22 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående sådan. Motion N:o 50. Intecknings förordningen, om ändring af stadgandena angående uppbud och * lagfart af fast egendom jemte dithörande delar af denna. Motion N:o 320. Inteckningshafvare, att uti alla reglementena för brandförsäkring af hus på landet måtte införas stadgande till beredande af större säkerhet för dem. Motion N:o 240. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 32 och Mern. N:o 45. J. Jagtstadgan, om ändring af 12 § uti densamma, i afseende på jagt efter ejder. Motion N:o 203. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 82. om ändring af 20 § deri. Motion N:o 153 och 237.
— N:o 5. med ålerlemnande af en utaf Riksdagsfnllmägtigen Nils Jeppson väckt motion. III. II. 118, 128. A. 136. — N:o 6. med ålerlemnande af Petter Pettersons motion. III. B. A. 118. — N:o 7. i anledning af väckt fråga om förekommande af felaktigt silfvermynts utlemnande till allmänheten. B. 272. A. 325. Banko-Ulskotiels Memorialer, Betänkande» och Utlåtanden. — N:o 8. i anledning af vackt motion om ingifvande i allmänna rörelsen af del i Banken qvarvarande förråd af sedlar ä 14 och 10 sk:r kopparmynt, lil. B. 272, 325. A. 338. — N:o 9. i anledning af vackt motion om återutgifvande från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk:r III. B. 272. A. 338. — N:o 10. angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning. lil. B. 339, 361. A. 377. — N:o 11. i anledning af Bunden Carl Magnus Jönssons i Bistockskulla ansökning om eftergift af öfverränta för diskontlån. IV. B. 216. A. 395. — N:o 12. med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1848 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsolidering. V. U. 284. A. 291. — N:o 13. angående i Banken qvarstående äldre deposita. — N:o 14. i anledning af väckt motion, angående begagnande af ett utaf L. W. Olde upfunnit sedelpapper. IV. B. 216. A. 396. — N:o 15. öfver väckt motion om utsättande af belöning finprof på förbätträdt. sedelmynt, m. m. IV. B. 217. A. 396. — N:o 16. i anledning af f. d.
Sedan motionären anfört ytterligare exempel, huruledes på enahanda sätt hemman frångått Kronan och blifvit kyrkorna underlagde, erinrar han att i sednare åren har, vid afgörandet af frågor oin rätta naturen af så kallade kyrkohemman, synnerlig vigt fästats vid 4369 års Lunds Landebok; men, vid undersökningen, huruvida berörde bok förtjenar en sådan vigt, borde i betraktande tagas att Landeboken upprättades i följd af Konung Fredrik II:s Bref den 41 Augusti 4569 på det sätt, att Presterskapet och Prostarne skulle lemna uppgifter till Superintendenten i Lund, hvilken derefter hade att låta göra en riktig och säker jordebok på aila kyrkors och presters hemman, jordar och egendomar öfver hela stiftet, hvartill Halland då hörde. Alla såkallade kyrkohemman i Norra Halland vore nu utan undantag i Landeboken upp - Sammansatta Statssamt Allm. Besa.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 34. t tagne pä det sätt, att för hvarje hemman specificeras huru mänga tunnor säd, som kunde utsäs och huru mänga lass hö, som kunde höstas, samt hvad Landgillet till kyrkan utgjorde. Deremot förekommo i Landeboken de så kallade kyrkohemmanen, som äro belägna i Södra Halland på följande sätt: »An gifves årligen till kyrkan landtgille smör, så och så mycket af en gård N. N.», med anteckning för öfrigt dels att dominium är till stiftet, dels att dominium häfver Kongl. Majit, och så vidare. Man borde besinna, att Landeboken var upprättad efter presternes egna uppgifter, och att för dessa uppgifter presterne i norra delen af Halland antagit en princip och presterne i södra Halland en annan, samt att för öfrigt presterne voro jäfvige att handlägga sin egen sak; men icke desto mindre hade Landebokens ord härom blifvit af Kongl. Kammar-kollegium, uti meddelade utslag, såsom domskäl åberopade.
Stockholm den 2 December 1850. På Ridderskapet och Adelns vägnar. Carl Axel Mannerskantz. På Prestc-Ståndets vägnar. Carl Fr. Björkman. På Borgare-Ståndets vägnar. S. J. Schönmeyr. På Bonde-Ståndets vägnar. Per Pålson. Bih. till R. Ank. till Exp. Utsk. d. 23 Dec. 1850, kl. 1. e. m. Memorial, med öfverlemnande af Banko-Fullm äg t iges till Utskottet afgifna berättelse. Likmätigt 2 § i den för Utskottet gällande instruktion, åligger det Utskottet, att skyndsamligen meddela Rikets Ständer den af Banko-fullmägtige afgifna berättelse om Bankens tillstånd och rörelse i sin helhet, samt om förvaltningen af Tumba pappersbruk, jemte öfriga upplysningar, till befordrande af en fullständig kännedom angående Bankens ställning vid riksdagens början. Till åtlydnad häraf, öfverlemnar Utskottet härjemte omförmälde berättelse, med tillkännagifvande, det Utskottet framdeles skall till Rikets Ständer inkomma med yttrande öfver de i samma berättelse upptagna framställningar; hvarförutan Utskottet, i det afseende, åberopade instruktion bjuder, skolat framlägga åtskilliga uppgifter, angående Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt förhållandet emellan metallisk kassa samt utelöpande sedlar och depositions-skuld med hvad dertill hörer. För tillgång och skuld på det hela kan Utskottet icke för innevarande år meddela någon redogörelse förr än bokslutet blifvit upprättadt, samt får, angående förhållandet i detta fall vid årets ingång, hänvisa till den tryckta öfversigten af Bankens hela ställning efter 1849 års bokslut. Uti låneoch kreditiv-rörelsen utestodo den 30 nästlidne November följande belopp, nemligen: På Fastighet å landet 5,322,857: — 4. » » i Städerna 848,217:42.
Jag har sett en kostsam gatläggning göras vid Skeppsbron på sådant sätt, att der är en rännsten1 långt ifrån husen, så beskaffad, att hvarje vagn, som skall köras deröfver, äfventyra!' att förlora sina hjul. Jag har sett pumpar uppsättas vid Ladugårdslandsbron, men månne utåt sjösidan? Nej, i det s. k. Katthafvet, hvarest de stodo några år, till dess de för grummel hlefvo obrukbara. När Skeppsholmsbron hade brunnit, och en flottbro skulle läggas i stället, på hvad sätt transporterades det grofva timret från andra sidan af Skeppsholmen? Jo så, att 14 å 16 man buro hvarje stock på axlarna; och då af dem somliga karlar voro små och andra långa, så måste de förra sträcka sig på tåspetsarna, medan de sednare nödgades kröka knäna. Derjemte gingo hälften så många bredvid för att hjelpa bärarne, då deremot 4 man bade med lätthet kunnat transportera samma börda, om man lagt den på en axel eroellan 2 höga hjul, p. s. v. Jag ser med grämelse hvarje dag jag går öfver skeppsbron, huru man saknar mekaniska inrättningar för att transportera stora tyngder; huru 8 å 12 H. 39. 3o6 Den 22 Augusti e. m. io personer måste arbeta 10 a i5 minuter för att pålassa en sockel kista, sorn ej sällan går sönder, i stället för att det kunde vara gjordt på ett ögonblick, om man hade någon mekanisk lyftrnacliin oell transport-inrättning in och ur packhuset. Med ett ord, det är i mitt tycke brist på omtanka vid användandet af Stockholms allmänna medel. Jag ber om ursägt att jag går in i småsaker, men det liar legat för länge på mitt hjerta. Rännstenarne äro på många ställen anlagda utan eftertanka. I den lilla båthamnen vid Röda bodarne äro t. ex. 3 stora rännstenar sammanförda, hvilka fylla hamnen med mudder, som nästan årligen måste med mycken kostnad bortskaffas; hvilket arbete kunnat alldeles sparas, om man blott hade fört dem till hörnel af Bondeska huset.
Slutligen och då här nu för andra gången anspegling blifvit gjord, ehuru denna sista gången blott med förtäckta ord och med ironi, på Regeringens sympalhier för utrikes makter, såsom varande i strid med nationens, så ålägger mig både representantens pligt och kärleken för min Konung, att yttra den fasta öfvertygelse, att en sådan hängifvenhet å Regeringens sida för någon främmande makt, i strid mot nationens sympalhier, är omöjlig, och alt de symptoraer, som deraf kunnat tyckas sig framställa, måste ägt sin grund lili för tiden tjenliga politiska beräkningar. Jag nedlägger således vid detta tillfälle min reservation till prot. emot dessa ömtåliga ämnens, grundlagsvidriga sinnesoro och jäsning väckande, för tid och rum icke lämpliga behandling inom Representationen och af tidningspressens canalutgjulelser. Historien visar, alt sådana mäktigt ingripande nationella sinnesstämningar kunnat under århundruden, likt Etnas gnistor, ligga djupt förborgade i na - 3,4 Den i!\ Mars e, m. tionens bröst, utan alt deraf förlora uti intensitet, men med volcaniska ämnen må man ej ovarsamt umgås. Dessa känslor, en helig relik från våra fäders bragder och våra fäders lik, äga sin rätta, fridlysta plats uti det innersta sanclum sanctorum af Svenska hjertans tempel. Hr Rosenblad: Då jag begärde ordet, var det egentligen i anledn. af en af mina vänners förmodan, att jag af någon annan anledn., an den enda som här gifver mig rätt att tala, skulle framställt min mening. Jag tänkte besvara detta yttrande, men har sedermera funnit det vara öfverflödigt, och vill endast inför R. o. Ad. vördsamt anföra, att om jag någon gång skulle finnas lemna obesvarade anmärkntr eller anfall emot mina motiver eller mina satser, sedan jag försökt att efter måttet af min förmåga framställa saken, sådan den visar sig efter mitt förstånd, så sker det endast derföre, att jag anser vara öfverflödigt och onödigt att alltid söka att få sista ordet och tror att ett af de första bruk, sorn vi äga alt inhemta från andra parlementariska församlingar, är att så sällan som möjligt yttra sig flera gånger öfver samma ämne.
Men hvilket af dessa Alternativer vidtages, blifver det allt frugtlöst och Riket snart i lika beklaglig ställning, om icke de kraftigaste mått och steg träffas, genom verkställbara, ej overkställbara, Författningar till hämmande af Luxe och öfverflöd; befrämjande af sparsamhet och Näringarnes underlättande. Hvad kan väl mera snörrätt strida mot Landets förkofran, än FroductPlacatet ? Hvad minskas icke Industri och afsättning genom att låta Finnarne införa äfven mot half Tull å egne Skepp, Producter, dem vi sjelfve kunnat skaffa, och tvinga oss sjelfve , att icke äfven få begagna utländska Skepp till Export, blott för att Tullen utrikes skulle blifva så mycket högre; och hvad egne 124 Den 17 Martil, f m, Medborgare kunnat vinna, skall stadna hos Utlandningen — Om man, jemte ett dera af de nu föreslagne Alternativer, gjorde afseende på allt detta; och så vida icke Stockholm kau umbära den skadliga Finska Handeln , då i stället, som blir så mycket nödvändigare, tillät öfrige delen af Riket få fritt på egna eller utländska Skepp utan Tvångs-lagar, mot samma Tuli som Finnarne, exportera sina Producter, utan undantag eller minsta inskränkning; så tror jag att ännu skulle Sverige kunna bebos af ett lyckligt Folk På de grunder, som svårligen kunna bestridas, men alltid förhatas af Capitalister och Varu-iniporteurer, att aldrig hög Cours skadar, men väl befordrar Näringar, anser jag icke skadeligt om Banquen utgifver flere Sedlar; skulle jag aldrig , om än jag vore så lycklig att äga min lilla förmögenhet förvandlad i Container, låta egen fördel förmå mig tala mot alimänt väl. Nu är förhållandet sådant , att Banquens interesse och Nationens äro helt olika, och att för den förras trefnad vill man uppoffra den sednare. Denna Epoque förekommer mig lika den på 6o'talet af förra See'u!um, då Ständernes nedslående af Coursen fick namn af Stryp-systéme, och man antingen icke trodde eller icke ville tro den, som talte om allmänna nöden: