Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att vilja utsträcka skyldigheten för stapelstäderna att hålla upplag af salt utöfver den före år 1841 dem tillkommande skyldighet, torde strida mot billighet och rättvisa ; oph tror jag i öfrigt att allt tvång på handeln verkar skadligt Det äfventyr, som hittills åtföljt underlåtenheten att hålla saltupplag för stapelstäderna har icke eller haft åsyftad verkan, enär liera stapelstäder, heldre än att hålla saltupplag, utgifvit plikten för underlåtenheten derutinnan. Vid anförda förhållanden och dä nu tillfälliga höga pris å salt icke tillkommit derigenom, att en del stapelstäder äro fria från skyldigheten att ä ständiga upplag hålla salt samt dessutom denna befrielse egt rum lill följe af Ständernas derom hos Kongl. Maj:t för icke länge sedan gjorda begäran, tror jag för min del skäl nu icke vara för handen att hos Kongl. Maj:t uti ifrågavarande afseende, på sätt motionärerne begärt, göra underdånig anhållan, hvadän jag ock afstyrker betänkandet.» af Herr Sienberg: »Ehuru jag icke vill i någon mån förneka den stora, obe stridliga fördel, som genom föreslagne föreskriflerne skulle beredas landets innevånare i allmänhet, och på hvilken grund jag ock är motionärerne erkänsam för deras med påyrkade åliggandena för stapelstädernas skeppsredare och handlande välmenande afsigt; finner jag dock de åsyftade stadgandena, om de bi föllos, komma att pålägga stapelstädernas nämnde borgerskap ett obilligt tvång, från hvilket deri enskilde näringsidkande samhälls-medlemmen, efter min tanka, bör vara fredad. Jag kan derföre så mycket mindre biträda motionen, som en ännu gällande författning, nemligen Kongl. Kungörelsen den 7 April 1841, till en del afhjelper den öfverklagade olägenheten.» af Herr Rooth, som instämt med Herr Slett bert/. Bih. till B. St. S Sami. 3 Haft. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Allm. Bean.- och Eko».-Utikottets Betänkande, N:o 32. 1 N:o 37.
Utlåtande, i anledning af dterremiss å Memorialet N:o 4g°i med voterings-propositionerj angående besluten cm eactra Statsregleringen. (U. A.) Sedan, vid pröfning af Utskottets Memorial, N:o 49°» ™ed förslag till sammanjemkning eller votering, i anledning af Riks-Ståndens sk il jagtiga beslut, i fråga om extra Stats-regleringen, åtskilliga punkter blifvit återremitterade; så får Utskottet liärmed afgifva det ytterligare Utlåtande, som deraf föranledes. i:o Yid 8:de punkten, som Ridderskapet och Adeln samt PresteSlåndet godkänt, har af en ledamot inom Borgare-Ståndet blifvit erinrad t, att, då i afseende å det i denna punkt omförmälde behof eller aflöning till en Styrelse för allmänna arbeten, Ridderskapet och Adeln anvisat 9,766 R:dr 32 sk. samt Presteoch Borgare-Stånden, likväl med skiljaglighet, rörande vilkoren, beviljat 8,000 R:dr allt årligen, under viss tid, hvaremot Bonde-Ståndet icke medgifvit något anslag, vore 3:ne Stånd ense derom, att 8000 R:dr årligen blifvit beviljade, hvadan den af Ridderskapet ock Adeln derutöfver anslagna summan förmentes icke kunna blifva föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskott; varande denna pun k t, jemte åtskilige andra, om hvilka här efteråt förmäles, af BondeStåndet återremitterad, un ler yrkande, det nya voterings-propositioner må framställas, så inrättade, att Bonde-Ståndets beslut uti ifrågavarande ämnen, det vare sig till afslag eller till större eller mindre anslag, jemförde med de öfriga Riks-Ståndens, må i contra-propositionerne göras gällande och sålunda komma under omröstning. Hvad först beträffar Bonde-Ståndets berörde yrkande, hvilket afser den princip, som af Utskottet blifvit följd vid volerings-pr oposilionernes Bih. till. R. St.
Egarne af de Skånska utsockne frälehemmanen likasom af insockne-frälset i Skäne biefvo, på K. M:s nåd. befallning, tillfrågade, huruvida de emot g förminskning af antalet kallar, skulle heldre vilja åtaga sig ordinarie än extra rotering. Större delen af de Skånska frälsehemmansegarne ingingo i ett sådant åtagande, hvarigenom Norra och Södra Skånska Infanteri-Regttene upkommo; men alla de hemmansegare i Skäne, hvilka nekade att åtaga sig en sådan fortfarande ordinarie rotering, biefvo icke heller en sådan pålagde, hvilket man känner vara förhållandet med de Macleanska godsen och flera andra gods och hemman i Skåne. Likasom egarne (ill dessa sistnämnde hafva ock ägarne till de Halländska utsockne frälsehemmanen alltid nekat att åtaga sig den ordinarie roteringen. Skåningarnes rätt liar blifvit respekterad, men Halländningarne hafva, oaktadt sin fortsatta protest, dock slutligen blifvit denna rotering ålagde genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Dessa omständigheter sammanlagda tala, enl. min öfvertygelse, för den åsigten att någon lindring bör ur billighetens synpunkt tillerkännas de Halländska hemmanen och för den orsaken, och med afseende på det besynnerliga Den 22 Februari. 67 sätt, hvarpå ärendet blifvit i StatsUtsk. behandladt, instämmer jag med Hr Bildt i anhållan om återremiss af hetänk. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: I anledn. af Hr von Troils yttrande, anhåller jag alt få meddela några uplysnin gar i en fråga, som under (lere riksdagar utgjort föremål för stridiga äsigter. Hr von Troi! liar sagt, att genom 1064 års riksdagsbeslut alla utsockne frälsehemman i Halland blifvit underkastade rotering.
Vore den i nu föredragna g förekommande mellanmening öfverflödig, kan jag icke föreställa mig, att den blifvit i g:ti intagen, men då nu derstädes står, »der förordnande för särskild domare tarfvas», måste det väl vara meningen dermed att domaren skall pröfva om särskild domare behöfver tillsättas eller icke. Gr. Sparre; Jag ber att endast få anmärka att domaren har redan nu en så beskaffad domsrätt. 5 9:de g:n i nuvarande författning lyder nemligen: »Har afträdesansökning så sent å ting inkommit, att borgenärer dä ej höras kunna, eller är den emellan ting till domhafvande!! ingifven, och infaller ej laga ting inom tre veckor derefter; sätte domhafvanden ut urtima ting, och utförde dertill kallelser, som i 58:de §:nsägs; är domhafvanden jäfvig, eller af laga förfall hindrad; förfare ändå, som nu sagdt är, och gifve det Hofrätten tillkänna, att annan domare förordnas må.» Gr. Mörner: Det skulle verkligen kunna förefalla besyn nerligt att den siste värde talaren anser det af honom upgifna lagrummet vara analogt med det hvarom nu är fråga. Det är här icke fråga om det preliminära kallandet till förhör, utan om den definitiva pröfningen, om utfärdandet af den offentliga stämningen, och personens försättande i konkurstillstånd. Efter härmed slutad öfverläggning och uptagande af de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af ifrågav:de §, framställdes först propos. å bifall till densamma, dervid svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på §:ns åtterremitterande, då svaren utföllo med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 12. Hr Dalman: Denna g stadgar att konkurs skall anses bör jad den dag. ansökning derom ingifven är, der konkurs på denna ansökning följer. Men då något stadgande, huru vid tvångskonkurs förfaras bör, icke finnes, så bör i min tanke §:n återremitteras, för att erhålla en fullständigare redaktion. Gr.
Cederslröms yrkande om ålerremiss af denna punkt, hvilket i alla fall lärer blifva nödvändigt, i händelse R. o. Ad. skulle besluta, alt, i st. f. bifall (ill StatsUtsk:s Betänk., bevilja anslag till byggande af någon jernväg. Jag har äfven ett ytterligare skäl att yrka denna återremiss, nemi. det, all punkten enl. min tanke borde omredigeras. Der står nemi.: ”alt R; St. såsom svar å K. Propos., så vidt den afser anskaffandet och anvisandet af erforderliga tillgångar för utförandet af de jernvägs-företag, som anses böra genom Statens försorg och på dess bekostnad verkställas, hänvisa till de beslut, hvilka, i f niga om nämnde utlåning, varda af R. St. fattade och hos K. M. i underddiel anmälde.” Någon uplaning är likväl icke i punkten omtalad, och jag hemställer derföre, att densamma äfven för deu felaktiga redaktionens skull måtte återremitteras, serdeles då, genom ett sådant undanskjutande af hela saken, intet hinder möter, att, då fråga upslår om 7:de punkten och dermed sammanhängande frågor, i sin helhet kunna framställa sina åsigter i afseende på frågans behandling. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: För min del tror jag det icke vara alldeles likgiltigt om man här kommer öfverens om alt dessa båda punkter skola på en gång föredragas och diskuteras, eller om man blott föredrager den ena punkten och det, på grund af den allmänna diskussions-friheten, lillåtes yttra sig öfver hela saken j Den 23 September, f. m. 207 ly om det förra sältet iakttages, så kan ingen ny diskussion npstå vid afgörandet af den sednare punkten, då deremot, i fall det sednare sältet begagnas, hvilken ny talare som helst, som kan hafva u pk om mi t, eller som fått någon ny idé, ånyo kan uptaga diskussionen och framkomma med hvad han finner för godt, utan afseende på hvad sorn redan förut blifvit yttradt.
Efter tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, beslöt Kongl. Maj:t, att proposition, sådan den finnes detta 30 Kongl. protokoll bilagd, skall Rikets Ständer till antagande i vanlig ordning föreläggas. Ex protocollo C. P. A. Hallbäck. Utdrag af Protokollet öfver Justitieärenden, hållet uti Kongl. Maj:t& Högsta Domstol, Thorsdagen den 23 September 18-17. Närvarande: Jnstitieråden Bredberg, Nyblaus, Grefve Snoilsky, Grefve C. Sparre, af Bolén, Schmidt. Alexanderson. Expeditions-chefen Iggeström anmälde i underdånighet: att, jemlikt protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Kongl. Maj:t i Statsrådet den 10 i denna månad, Herr Justitie-Statsministern i underdånighet anmält, att då nu gällande lagsladganden i afseende å förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt äro dels spridda i särskilda författningar, dels hvarken fullständiga eller nog tydliga och dels icke ställda i likstämmighet med förordningen om inteckningar i allmänhet; och då efter Hallrätternas indragning och de förändringar; som genom sist utkomna Fabriks-och Handtverkssamt Handelsordningarna blifvet införda, bestämdare och med allmänna inteckningslagen mera instämmande föreskrifter om sättet för förlagsinteckningars sökande och beviljande äro af nöden, Herr Justitie-Statsministern låtit upprätta ett förslag till förordning om inteckning för förlagslån; och hade Kongl. Maj:t, som, uppå Statsrådets tillstyrkande, funnit, att proposition om författning i ämnet borde, i den ordning 87 § Regerinsformen föreskrifver, till Riksens Ständer framställas, förordnat, att Högsta Domstolens utlåtande öfver berörde förslag skulle genom remiss infordras; varande berörde förslag, som upplästes, så lydande: Kongl. Maj:ts Nild.
Nåd ska väl i dag me fråga hvad dä för en dag i dag”, hade i otaliga år varit, den 28 Juli, Gertruds morgonhelsning och Hennes Nåds svar alltid sig likt: ”Ja så, då kan jag tänka det är min födelsedag. Tack skall du ha som alltid så noga kommer ihåg den.” Annorlunda firades ej den dagen på Stånga – men så länge Wahl lefde, funnos alltid någon eller några, som på den gladt sig åt en hjelp, som synts dem fallen från Himlen – ty från hvilket annat håll den komma månde, fingo de aldrig veta. På Hennes Nåds femtiondeförsta födelsedag framfördes den vanliga morgonhelsningen mycket tvärt. Den dagen tänkte Gertrud följa med Hennes Nåd – när hon deremot ämnade stadna på Stånga, var hon nästan öm mot henne, hvaraf kunde slutas, att Hennes Nåd fått svåra dagar, om Gertrud af tillgifvenhet följt henne på utländsk botten, men på det sättet tänkte Hennes Nåd aldrig framåt. Att Gösta, som på Fru Wahls födelsedag gjorde henne den glädjen att se ganska kry ut, visste hvad för en dag det var, såg Frun genast, men ingendera talade derom och Gösta syntes ej mycket till på förmiddagen. Middagen gick för sig utan potates men icke alldeles utan appetit. Efter den frågade Gösta om Frun ej hade lust att gå ut. Vädret vore så vackert. Gösta sjelf gick alltid ut om eftermiddagarna. Ack att Fru Wahl den gången varit så – så ogin som den beskedliga Gertrud – tänkte hon sedan ofta, men hon kunde det ju aldrig vara. På ena sidan af den ås, vid hvars andra, mot Stånga å långsluttande, sjelfva Stånga ligger, är en djup och trång dal inklämd emellan denna och en ännu högre ås. Hvarföre ej Stånga låg i den dalen kunde Fru Wahl aldrig rätt begripa.
Andra artikeln om bevillningsavgiften § 2 Pannrymds avgiften, så väl på landet som i städerna, beräknas i allmänhet enligt följande tariff (tre sidor). § 3 Fabriker med pannor över 90 kannors rymd, som har Vårt särskilda tillstånd att begagnas till brännvinsbränning, betalar 4 skilling kannan. I ättiksfabriker betalas endast om man bränner brännvin, men inte av de ämnen som blir restprodukt vid destillering och sedan används i ättiksmassan. § 4 Redogörs beräkningssättet för dem som vill betjäna sig av större pannrymd än vad hemmansvärdet är. § 5 Den som inte utnyttjar hela den pannrymd han egentligen har rätt till, betalar endast för den rymd han utnyttjar. § 7 Skulle Vi på grund av särskilda anledningar behöva påbjuda inställande av bränning, minskas avgiften med 1 / 8 per månad förbudet varar. § 8 Destillationspannor av högst 6 kannors rymd är tillåtna utan särskild avgift, om man har rätt att bränna. Apotekare har rätt att destillera 30 kannor utan avgift. Vid stora apotek tillåts 3 apparater en på 30, en på 18 och en på 9 kannor. § 10 I Dalarna där en utsträckt hemmansklyvning är tillåten, må i stället för den minsta hemmansskatten, bevillningen utgöras efter rotarnas delningsvärde. § 11 Gästgiverier och krogar får betala särskild avgift utom vanlig bevillning, högre ju förmånligare läge utminuteringen har. Taxeringsmännen bestämmer avgiften. De gästgiverier, som är att betrakta endast som skjutsombytesställen slipper denna avgift och är även befriade från annan bevillning. § 12 1 % av summan, som inflyter genom brännvinsbevillningen skall innehållas och gå till Vårt Statskontor, för att täcka kostnaderna för debitering och redovisning. Tredje artikeln om Bränningsredskap § 1 För att undanröja alla anledningar till tvister om brännvinspannors beskaffenhet och inte motverka en lovlig industri, som genom förbättringar av redskapen spar bränsle, tid och arbete, har Vi tillåtit att pannorna får tillverkas av vilken metall eller annat tjänligt ämne och ha vilken form som helst. § 2 Pannans rymd får inte överstiga 90 kannor. Görs den större bötar tillverkaren första gången 20 riksdaler, sedan 40 riksdaler varje gång och blir den olovliga pannan förlustig.
Får någon i envig kroppsskada; straffes gerningsmannen såsom hade den skada genom misshandel af hastigt mod tillkommit. 38 §. Förfar någon vid envig svikligen, och får den andre deraf död eller annan skada; vare lag som om mord eller misshandel med berådt mod. 39 §. Den som, genom uppsåtlig misshandel, eller genom vållande, tillfogat annan sådan kroppsskada, att denne deraf döden ljutit; varde såsom baneman straffad, ändå att döden ej var omedelbar följd af sjelfva handlingen, utan af annan, genom den handling i verksamhet satt orsak, eller handlingens dödliga verkan kunnat genom tidigt användt botemedel förekommas, eller handlingen, för särskildt kroppsbeskaffenhet hos den döde, eller för tillfälliga omständigheter, hvarunder skadan honom tillfogades, orsakat döden. Blef skadan dödsorsak endast i förening med omständigheter, de der, utan gerningsmannens skuld, efteråt tillkommit, såsom särskild sjukdom, dröjsmål med begagnande af botemedel, sedan sådant användas kunnat, vårdslöshet eller oskicklighet vid botemedels användande, eller annat dylikt ofall; då må, för dråpet, ej till högre straff dömas, än efter ty i 23 § skils. 40 De grunder, som i 39 § sägas, skola ock tillämpas i mål, som angå kroppsskada, hvaraf död ej följt. 41 §. Det straff lagen i vissa fall utsätter å gerning, då den medfört svår kroppsskada, skall jemväl tillämpas, om död å gerningen följt, der ej svårare straff för det fall stadgadt finnes. 42 §. Misshandel, som i 28 eller 29 § sägs, så ock förbrytelse efter 35 §, må ej åtalas af allmän åklagare, der ej målsägande brottet till sådant åtal an gifver, eller det blifvit föröfvadt å tid eller ort, som i 9 Kap. 6 § eller 13 Kap. 14 § nämnd är, eller emot skyldeman i rätt uppstigande led, svärfader eller svär moder. Vållande, som i 34 § sägs, må ej åtalas af annan, än målsägande. 43 §. Den, som till straff efter 1, 2, 16 eller 31 § dömes, vare ock förfallen till den påföljd, sorn i 2 Kap. 25 § utsatt är. Lag samme vare, om
— Om hemstudier; några ord till Iduns läsarinnor af L — a. — Iduns panoptikon; af Scccvola. — Några ord om Lönsskötsel; af Gallus. iForts. och slut.) — Teater och musik. — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs histoiia; af Johan Nordling. IV: Södenif, (Forts.). Förslag till matordning för veckan 21 — 27 april. — Matlagning. — Efterrätter. — Soppor, — Bostaden. — Fönsterträdgården. — Våra barn. — Hvarjehanda. — Läkareråd. — Frågor. — Svar. — Breflåda. 0 C Belltelef. telef. Jolin. 1 iiimipM [1727 ' inrim Källviks Brunnsoch Vattenkuranstalt, sundt och särdeles vackert belägen vid Östersjökusten, nyrestaurerad, belägen 2 mil norr om Vestervik, öppnas 1 juni, fortgår sedan till 1 september. Lä- karevården bestrides af legitimerad läkare. Beställningar af rum och förfrågningar besvaras af kamreraren herr C. v. Cedervald, Stockholm, Floragatan 14 endast under april, eller af Brunnsintendenten, adress Loftahammar. Utförligare annons i slutet af månaden. (g. 15105) [1817] Tillförlitligaste och af T u s e n t a l s personer beprÖfvadfc medel mot liktornar, vårtor, rrudhårdnad och nageltrång-. ObS. alltid denna inregistrerade etikett som garanti for varans äkthet. Xtufva, Drottningg. 41, Zouise Blomberg, Vesterlångg. 39, JZlin Edlund, Drottningg. 63, Jlylin &amp; Cil Parfytmnagatsiner, TidningsUontoren m. 11.; i landsorten i välförsedda Parfymeri-, JZHiperlngsoch Cigarraffärer ä 1 kr. fl. Biliiritiiii. Sändes franko mot kr. 1,10 i frim. [1767] Axel rutström. Naturskönt läge vid Dansjön och intill Kronobergshed. Se utförligare illustrerade annonsen i n:r 12 af denna tidning.
Förskjutna skjutsoch traktaments-kostnader 248: 16. 1. Dito ersättningar för bortkomna rekommenderade bref 22,975: Fordran hos Kongl. Norska Regeringens Ilandeis och Finans-Departement 16,485: 34. 2. Fordringar bos diverse personer ' . 20,589: 18. 5. 5. jemte anslaget till Stats-Verket . 150,000: — —• 1 8 793,905: 21. 11. visar sig, att nämnde uppbörd icke varit tillräcklig för utgifterna, till hvilkas bestridande föregående årens behållningar derutöfver måst anlitas till ett belopp af 190,493: 41. 4. deruti inberäknadt hvad, redan under åren 1840 och 1841, blifvit utbetaldt till post-ångfartyget Nordstjernans nybyggnad och sedermera balanceradt, intill dess bela kostnaden uti 1842 års Hufvudbok kunnat afföras. För år 1843 åter utgjorde postuppbörden 607,847: 20. 9. och då derifrån afräknas afkortningarne, efter afdrag af 54 R:dr 4 sk., hvilka afskrifvits å Stats-Verket tillhörande postmedels restantier för 1830 och föregående åren, eller 2,310: 24. 6. omkostnaderna 455,488: 14. 4. samt Stats-Verkets anslag 150,000: —• — ■ ~ ■ 607,798: 38. 10. visar sig ett öfverskott i uppbörd af 48: 29. 11. §• !•
Äfven hos Englarne är en ”okunnighetens oskuld” i den mening, att deras erfarenhet af det Onda, såsom af något dem sjelfva vidlådande, har upphört. Hos goda ålderstigna menniskor träffar man någonting liknande: de minnas i allmänhet, att åtskilligt Ondt finnes; men deras egen närmare bekantskap dermed är liksom utplånad. Den nakna fullkomlighet, som Skönheten äger i tredje himmelen, kan hon icke i någon annan af lifvets kretsar äga; och allraminst inom jordlifvets. Dock är deraf i allt, hvad vi kalla rent Natur-behag, ett omisskänneligt spår. Man märke det nu sagda: ty redan detta bör kunna visa, att vi allsicke fordra eller prisa någon skönhet, som ej förmår i sjelfva Naturen bekräfta sin varelse såsom en verklig. I det föregående har blifvit oss tydligt, att intet Äktenskap kan anses för verkligt, utan så vida det å sin ena sida är helgadt genom presterlig välsignelse på Herrens och Församlingens vägnar, och å sin andra sida är fullbordadt inom den naturliga sphär, som är fästet och omhöljet för äktenskapskärlekens inre sphärer. Så måste jemväl all Skönhet, för att vara verklig, äga, tillika med en himmelsk själ eller betydelse, äfven en natur-basis, hvarpå denna betydelse kan ställa sig liksom på ett fotfäste, för att komma till förnimmeligt uttryck eller till den uppenbaring, som icke vore skön, om den icke vore det just genom slik blandning af inre-sinnliga och yttre-sinnliga beståndsdelar. Det hittills anförda torde vara nog att göra den sats begriplig, hvari vi nu, med få ord, sammanfatta det sanna Skönhets-begreppet: Skön är hvarje företeelse, i hvars form den himmelska lifs-formen, hvars väsende och orsak är föreningen af Kärlek och Vishet, genomskiner eller afbildar sig med omedelbar varsebliflighet. Skönheten är af två allmänna slag: öfverjordisk, när hon är det himmelska lifvets form eller skepnad såsom betraktad i och för sig sjelf; jordisk, när hon är denna himmelska form sådan, som den kan förnimmas i sjelfva de naturliga lifs-former, af hvilka vi omgifvas inom vår nuvarande tillvarelsekrets.
Majit förbi i fver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CARL. G. Lagerstråle. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 27 Oktober 1865. Närvä rand e : Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Bih. till II. St. Proposition N:o 21. Slutligen uppläste Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle, till justering (oljande, i öfverensstämmmelse med Kongl. Majrts, uppå Stals-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag dels till nådiga proposition ner till Rikets Ständer: l:o _ 2:o angående ytterligare förlängning i den för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid. Enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl' Maj: t dessa förslag i nåder gilla samt befallde alt, i enlighet dermed, propositioner och skrifvelser af den lydelse, bilagorna Litt. — R till detta protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer allåtas. Ex protocollo Axel Hegardt. STOCKHOLM, tryckt hos J. & A. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 22. 1 ]Y:o 22, Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående berättigande för Sekreteraren vid Ofver-Ståthållare-embetet för Polis-ärenden och åtskilliga Landssekreterare, att för tiden från och. med år 1863 och så länge de sina befattningar innehafva, å Allmänna Indragningsstaten årligen uppbära ersättning för förlorad inkomst af passlösen; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1865.