Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag icke inom Utsk:t kunde deltaga i det beslut, som då fattades, var det egentligen 2:ne skäl, som dertill föranledde. Det första var att, som en värd talare nyss anfört, R. St:r hos K. M. vid sednaste Riksdag anhållit att få ständiga rektorer, och då K. M. i ani. häraf utfärdat den nya skolstadgan af d. 29 Jan. 1859, kunde jag icke annat finna lin att det skulle visa stort vankelmod hos R. St:r att nu inkomma med anhållan om förändring i hvad de sjelfva begärt. Jag tror att det skulle blifva en slags fingervisning för K. M. att hädanefter icke rätta sig efter R. Stirs underd. begäran, utan låta sakerna litet mera mogna. Det andra skälet hvarföre jag motsatte mig Utsk:ts Betänk, var det, som Gr. Hamilton nyss nämnde, eller att rektorerne såsom tillsatte på förordnande gå i mistning om de löneförmåner, hvilka dem som lektorer tillkomma; ty en lektor, som är tillsatt med kongl. Den 31 Mars 501 fullmakt, blir i samma stund han utnämnes till rektor med förordnande för tillfället, skiljd från sin lektorsplats, alldenstund denna icke kan stå ledig och skötas på förordnande hela tiden. I samma stund således som rektorsförordnandet uphör, är den förre lektorn satt, snart sagdt, på bar backe. Jag tror icke att mången lektor skulle vilja risquera något sådant. Jag instämmer följaktligen i reservationen och med de Hrr, som yrkat afslag å Betänka. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Den motion, som nu blifvit väckt, är framställd af en raan, som en längre tid varit rektor vid ett högre elementarläroverk och således har erfarenhet om förhållandena inom dessa. Särskildt får jag nämna att en annan ganska känd rektor vid ett högre elementarläroverk, der jag halmin hemort, fästat den högsta vigt i och för läroverkens framtid vid den omständigheten att Pastor-Prim. Fallenii motion måtte af It.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Vtskoltets nedannäinnde den 21 och 26 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 28, i anledning af väckt motion om eftergift af Kronans rätt till danaarf efter Enkan Ulrika Sofia Ekedal, född Nordenberg; N:o 29, i anledning af väckt motion, angående vidtagande af nödiga åtgärder emot sjöns utskärningar å den i Öresund belägna ön Hvens stränder samt lindring för egarne till de å nämnde ö varande hemman i deras skatter och onera; samt N:o 30, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående upphörande af det från Rotehållarne eller Soldaterne vid Indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldat-beklädnadens anskaffande och underhåll. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets nedannämnde, den 21 och 26 dennes, på bordet lagda Memorial och Utlåtande: N:o 16, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1854 års början upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande; och N:o 17, i anledning af Grefve Frölichs motion om reform af Rikets pen ningeväsende. S. D. Föredrogos och biföllos sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde, den 21 och 26 dennes på bordet lagda, Belänkanden: N:o 2, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man, att i två eller (lera inrikes städer samtidigt drifva handel; N:o 3, i anledning af väckt motion om dels ändring i 3 § och dels upp häfvande 4 § af 3 kap. Handels-Balken; samt N:o 4, i anledning af väckt motion om ändring af 3 kapitlet 1 § Handels Balken. S. H.
Äfvenså hafva Rikets Ständer bifallit dylik afskrifning så väl af de till Doms fullgörande i rättegången emellan Kronan och Öfverste Claessons fru, angående husröte-ersättning, enligt Kongl. Brefvet den 2 Juni 1837, utgifne 14,707 R;dr 28 sk. 7 rst. rörande hvilken fråga Statsverkets ersätlnings-skyldighet blifvit af E. K. M. uti Dess Högsta Domstol fastsläld, medelst Nådig Dom af den 27 Juli 1838; som ock af de lill understöd för de brandskadade i Wexiö, jemlikt E. K. M:s Nådiga Bref den 2 Mars 1838, utbetalde 2,0(X) R: Ir samt af de såsom gåfva eller förskott utan säkerhet de brandskadade i Söderhamn, enligt Kongl. Brefvet den 5 December 1835, meddelade 1,500 R: Ir, enär dessa understöd varit påkallade af den nödställda belägenhet, hvari nämnde städers torftige invånare genom ifrågavarande olyckshändelser voro försatte. Deremot, hvad angår den å ofvanberörde förteckning jemväl uppförde ersättning lill Arrendatorn Sven Svensson för en genom missväxt liden förlust, jemlikt Kongl. Brefvet den 11 December 1838, 213 R:dr 42 sk.; så, enär enligt hvad Rikets Ständer inhemtit, Krono-länsmannen P. Otterström^ genom Kållands Härads-Rätts utslag den 29 Maj sistlidet år, blifvit ålagd alt berörde medel ersätta, men Rikets Ständer icke varit i tillfälle att få upplyst, huruvida utslaget vunnit laga kraft, eller Otterström deröfver anfort besvär, hafva R kets Ständer, i detta sakens skick, icke ansett sig kunna den ifrågasatta afskrifningen bifalla.
Besvärsoch Ekon.- utskottens vid sista riksdag afgifna betänkande i detta ämne, helst nyssnämnda förslag icke i någon mån stöde i strid emot hvarken grundlagens anda eller dess bokstaf; varande nämnde reservation af det innehåll, att ”Utskottet skulle tillstyrka Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t, efter vederbörlig utredning af ämnet, täcktes vid nästa riksdag till Rikets Ständer göra framställning, dels om och i hvad mån indragning af biskops-embetena må kunna verkställas, dels ock huruledes en förändrad disposition af ifrågavarande tillgångar må kunna för framtiden bestämmas, dervid, i den mån minskning af biskoparnes inkomster kan ega rum, företrädesvis torde böra afses undvikandet af det missförhållande, som förefinnes deri, att biskoparne tillika äro pastorer, hvardera i ett eller flera prebenden, der följaktligen pastoralvården måste skötas af tillfälliga vikarier, merendels till vida mindre båtnad för socknarnes invånare, än som kunde vara att påräkna, i händelse sådana angelägenheter vårdades af en på ordinarie fot varande pastor”; och hos hederv.
Propositioneri i6 3 Kaden att inför Eders Kongl. Majtt framlägga underdånig Berättelse om Salt petter Näringens tillstånd. Commiffernde hade då tillfälle att ådagalägga, huru denna för Rikets Försvarsverk angelägna och äfven i economiskt hänseende bå~ tande näring blifvit genom de af Eders Kongl. Maj:t redan år 180g vidtagne anstalter upphjelpt ur det förfall , hvari den rakat. Committerade anse sin underdåniga pligt kräfva, att nu afgifva underdånig Berättelse om hvad sedan den tiden till Saltpeter-handteringens ytterligare förkofran blifvit beslutit och om de framsteg den gjort. Sedan några års erfarenhet anvisat det säkraste och lämpligaste sättet till Styrelse - verkets inrättande, behagade Eders Kongl. Maj:t under den 6:te Juni 1815 derom utfärda Dess Nådiga Instruction, innefattande fullständiga föreskrifter, om hvad Tjenstemän och Betjente• vid Salpetersjuderi - Staten böra iakttaga till Saltpeternäringens befrämjande. En icke mindre vigtig än granhaga författning, är Eders Kongl. Majds Nådiga Reglemente för Saltpeter - Uppbörden af den 26 November .1816. Föreskrifterne härom voro tillförne spridda, ofullständiga och icke lämpliga till det nya skick, hvari Saltpeter - Näringen blitvit satt. Uti detta Reglemente ser den gärdskyldige på ett ställe sina skyldigheter och rättigheter utstakade, och Styresmannen, som förut hade såsom emottagare af Saltpetergärden stridigt interesse med den gärdskyldige, är nu i stället satt till oväldig skiljeman emellan denne och Uppbördsmannen. feenom desse bägge grundförfattningar äro ock de Konungens Nåd. Propositioner'. de besvär afhulpne, som Rikets Ständer vid sista Riksdag i detta ämne hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anmälte.
Aldrig förut har det fallit mig in hvilket oerhördt ansvar lokomotivföraren egentligen har. Ett ögonblicks oaktsamhet, en minuts distraktion och tåget rusar ohjelpligt till sin undergång. Men Tom har inga sådana distraktioner. Hans grå ögon blicka ofrånvändt på den korta, upplysta sträckan framför oss och det är tillräckligt för att i hvarje nu upplysa honom om hvar vi äro och hurudan terräng vi hafva framför oss. Den starka handen med de långa, seniga fingrarna håller med ett fast grepp om staken och ökar eller minskar farten efter behof. Vi försöka alls icke mera att tala, der vi flyga fram genom natten. Endast framför oss är det ljust; men sjelfva sitta vi i mörker för att så mycket bättre kunna tillgodogöra oss belysningen från lyktorna. Blott när eldaren kastar in mera bränsle, strömmar det skarpa rödgula eldskenet ut från ugnen, lyser ett ögonblick upp den nedhukade gestalten, golfvet der han står, tendern med dess kolhögar bakom honom och lemmar oss i mörker igen. Vi hafva redan dånat fram öfver flera broar, pustat uppför stigningar och rusat; nedför andra i hejdlös fart, allt med den mörka, högtidliga skogen till sällskap, och hafva åter nått högsta kammen af en ås. Men nu skjuta vi icke fart som förut när det börjar gå utför. I stället ser Tom efter att luftbromsarna äro klara och låter tåget helt sakta glida nedåt. Skogen glesnar och försvinner. Framför oss ligger något mörkt, högt, stort, som i en svart massa reser sig mot natthimlen. Det är sjelfva bergskedjorna. Nedanför oss är mörkret så djupt att jag ingenting kan urskilja. Det ser bottenlöst ut. Nu sättas luftbromsarna i verksamhet, farten, som ökats af sig sjelft, saktas igen och så glida vi ned på viadukten, hvilken i en ytterligt skarp kurva för oss öfver det bottenlösa mörkret framför oss. Vi kunna icke se huru djupt det är till botten af ravinen och urskilja ingenting annat än två skenor, löpande öfver jernsyllar, hvilka tyckas hvila på sjelfva det svarta mörkret, medan vi djupt under oss höra ett otydligt brus af vatten, blandadt med ekot af rasslet från vårt tåg.
Direktion föreslagit, att till vinnande af nödigt utrymme för den nya Kanalen vid dess förändrade sträckning samt dervid erforderlig Jord ersättning, jemte tillgång på byggnads-äinnen af bjelkar och annat virke m. m., inköp måtte ske af 2:ne fasta Egendomar, Hem - gb Konungens Nåd. Propositioner. Hemmanen Stora Vallby, F.tt Mantal Skaile Rusthäll* och Oppeby, 2 Mantal Skatte A ogement, for hvilka hegäres en köpeskilling af 35.333 Ralf .1 fi sk. Banko. Den Subskription tili Aciier för det liliam* nafle Slussverks Bolaget, hvars besörjande Kongl* Majit uppdragit åt serskildte Kommitérade af Dess Tillförordnade StatS-Berednings Ledamöter, har emedlertid blifvit öppnad , mert inom deri dertill bestämda redan med den 5 Oktober för* lidit år tilläfidahtpne terminen på det saft utfallit, att Actie-teckningen befunnits inskränkt till ett belopp af endast 49,900 Rsdr, hvarförutan likväl förre Bolags*Interessentern^ i Orebro förklara! sig vilja för deras uppgifne fordran af 11.300 R:dr i och för gamla Slussverks-inrättniii* gens utgifter, taga Actier i det nya Bolaget, Så framt ett sådant kömraer ätt fullbordas* Da Kongl. Majit å erta sidan funnit denntt ICaftal-anläggniflgs vidmagthål!ande för en framtid vara af stor vigt och nödvändighet flir gagiieliga näringars trefnad i de flere Landsörter, hvilkas inre rörelse derigenom väsendtligen underlättas, samt att, såsom en följd deraf, den förfallna och nu mera nästan alldeles obrukbara Slussverks-inrattningens ombyggnad, så fort ske kan, bör företagas Utan hinder af den i sammanhang härmed väckte frågan om sänkning af Hjelmarens vattenyta, hvilken, sa framt deri beflnnes möjlig och nyttig och hvarom Kongl. Majit vill låta anställa serskild Undersökning,- bor, obe - Konungens K
Tillförene var till förmån för landets jordegare, särdeles innehafvarnc. af mindre fastigheter, inom Rikets Ständers Bank afsatt en särskild lånefond af flera millioner. Bankodiskontens fond för utlåning med omsättningsrätt erBih. till R. St. N:o 11. bjöd dock åt jordbrukaren ett lämpligare tillfälle till lån än som står honom till buds i de enskilda bankinrättningarne. Om ock å ena sidan villigt erkännes, att berörda tvännc utlåningsgrenar icke voro väl förenliga med Riksbankens förbindelse att uppehålla myntvärdet, lärer å den andra icke kunna nekas, att de förändringar i lagstiftoingen för Riksbanken, genom hvilka den förra af berörda utlåningsgren upphört och den sednare i högst betydlig mån inskränktes, för de mindre jordegarne medfört större olägenheter än beräknadt var, då förändringarne beslötos, enär sedan den tiden tillfället till erhållande af amorteringslån frän hypotheksföreningarne nära nog upphört. Att gan ska betydligt antal jordegare inom rikets liesta provinser befinner sig i förlägenhet till följd af påräknadt, men nu saknadt tillfälle till erhållande af amorteringslån, torde vara allmänt bekant. Hos hypotheksföreningarne äro mot godkända lånehandlingar lån å mindre belopp intill 5.000 R:dr beviljade, till sammanräknad summa af många millioner, men i anseende till penningarnes dyrhet i utlandet hafva hypotheksinrättningarne sedan längre tid icke kunnat utlemna hvarken större eller mindre lån. Om de större jordegarne kunna genom hypothiserande af sina inteckningar i banker och penninge-inrättningar eller genom medgifvande af kapitalrabatt, och således på hårdare vilkor, bereda sig kapital, så lärer allmogen eller mindre fastighetsegare — såsom ock bäst är — icke i allmänhet ega tillfälle inlåta sig i dylika finansspekulationer.
Om jag härvid i mina yttranden måste iakttaga en viss förbehåilsamhet, är jag öfvertvgad att ingen, som åt frågans vigt och betydelse egnat någon uppmärksamhet, deruti skall finna befogad anledning hvarken till klander eller till förundran. Med anledning af de uti konungariket Polen inträffade allvarliga händelser, hvilkas orsak, lika med motionären, jag af uppriktigaste hjerta beklagar, yrkar han, att K. M:s regering skall uttala sin mening i frågan, såsom varande dertill icke blott fullt berättigad, utan ock traktatsenligt förpligtad; — han uppgifver att en kooperation mellan flere Europeiska magter redan i denna rigtning är å bane; — och han föreslår att R. St:r må hos K. M. anhålla, att dess regering må, i samverkan med andra stater, som garanterat Wienertraktaten, i diplomatisk väg påyrka konungariket Polens återupprättande. Jag vill förmoda att ingen vantar sig att jag här skulle uttala min åsigt om innehållet af lista artikeln i Wiener-kongress-akten af år 1815, eller om de rättigheter, den åt de kontraherande magterna medgifver, och de förpligtelser, den ålägger dem. Af en föregide talare har här blifvit fullständigt uppläst innehållet af nyss åberopade artikel, hvilken, enligt hvad man har anledning förmoda, blef föreslagen af den ej längesedan aflidne, vördnadsvärde Furst Adam Czartoryski, som vid denna tid af Kejsar Alexander åtnjöt ett högt förtroende, och som således med fullt fog kan antagas varit afsedd i Polens sanna intresse. Tolkningen af denna artikel har, vid andra tillfällen än detta, varit föremål lör stridiga åsigter; och här torde ej kunna afgöras hvilken tolkning är den rättaste, eller huruvida en förpligtelse af denna artikels innehåll härflyter. Hvad mig beträffar, skulle jag önska att få hafva den åsigt, jag derom hyser, tillsvidare för mig sjelf förbehållen, för att icke vara bunden af ett på förhand afgifvit yttrande, för det fall att händelsen så skulle foga att jag kunde komma att afgifva mitt yttrande inom den enda domstol, som med afseende härå kan anses berättigad att fatta ett bindande beslut.
Och barnets leende blir gradvis blekare, mindre hoppfullt, ja, understundom synes en tår glänsa i dess öga Men omsider kommer en natt, då den gamle, bräckligare än någonsin, infinner sig på mötesplatsen, mödosamt stödd mot sin staf. Och på Eöstens sedvanliga fråga: » Har du lyckats än? » kommer hans svar som en halfkväfd snyftning: » Nej ... » » Har du nu fått n o g? » » Ja » det lyder som ett ångestrop, och den gamle mannens skälfvande gestalt sjunker tillsammans — » låt mig nu få hvila — hvila! » » Rätt så, » svarade Rösten, » du har hunnit målet, o T i d! Har du icke sett det? — icke insett, att din lycka i all din fruktlösa sträfvan just varit, att du aldrig upphörde att åtrå det ouppnådda, att du alltjämt hade kraft och m o d att börja på nytt? Och nu — se här, lyckan håller jag i min hand. Kom! » I ett nu rullas mörkrets täckelse samman, och i den intensiva klarhet, som omstrålar honom, förintas den gamle. I den stunden brytas alla bojor, sprängas alla band, utjämnas allt — och jord och himmel mötas ST. VALET. SKISS F Ö R IDUN A F MARK Tyngre hvilade Agnetas händer på tangenterna och enstaka toner ljödo, utan sammanhang. Men hon aktade ej därpå, flyttade blott händerna ned i skötet, medan det veka, drömmande leendet blef fastare, men också mer sorgset. » Så, » tänkte hon, » äro de lyckliga stunderna de, som ingen kontur äga, de som stått upp ur en skymnings tystnad likt doft af en enda blomma. Kunde blott allt i lifvet vara lika enkelt, vackert. » Hon lyfte händerna upp, som till b ö n; hon hade hvita händer med mjuka, stillsamma rörelser. Men hon sänkte dem strax igen och böjde hufvudet, som om det hon tänkt på med ens blifvit för stort och för tungt att kunna bäras. Uttrycket öfver hennes drag vardt varmare och ömmare, längtansfullt. På de öfversta diskanttangenterna, som gifva de spröda, lätt bristande tonerna, hade hon lagt ett bref.
I anledning af den myckna skada, som frosten sistlidna veckan gjort å ganska mångas sädesgröda i nästan alla socknens byar, yttrade socknemännen gemensamt sin önskan, att någon vederbörligt förordnad besigtning måtte blifva hållen å deras skördar, samt lofvade pastor, på socknemännens begäran, att hos Konungens befallnings-hafvande derom göra anmälan, äfvensom socknemännen, i händelse emot förmodan någon ersättning för denna besigtning skulle fordras, ej vara ovilliga att den erlägga. N. Feltström. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 18 november 1832. § 1. Uppå gifven anledning och förfrågan, huvuvida församlingens ledamöter funno sig hugade, att antaga drängen Erik Olofsson i Österåsen till socken-snickare? gafs det enhälliga svar, att ehuru socknen förut har en dylik handtverkare, icke allenast Erik Olofssons begäran 48 bifölls, utan ock allmänt önskades att han måtte till socken-snickare blifva antagen, såvida församlingen är i behof af flere snickare vid förevarande kyrkobyggnad och en dessutom icke må hinna betjäna alla i denna vidsträckta socknens orter. Erik Olsson med skicklighet i sitt yrke förenar ett sedigt och anständigt uppförande; åliggandes honom likväl, att innan mantalsskrifningen, utverka sig konungens befallnings hafvandes försvars-bref och tillstånd att för Häggenås socken skrifvas, så länge han iakttager ett dygdigt uppförande och går socknemännen tillhanda med försvarligt och godt arbete. § 2.
Män med segrande styrka aro anförda, och hwilka jag ej behöfwer. upprepa , är jag öfwertygad, att Rikets wärn fordrar en betydlig förstärkning i dest nu warande förswarsmakt; och hwarifrän ffullc den wäl hämtas, om icke af Swenske Man? Denna fräga kan ej mer an p3 ett satt beswaras, och behöfwer säledes ej framställas i den lysande församling, hwari jag har den aran att deltaga. Ty främmande Makters förbund haswa ännu aldrig tryggat ett Folk, som ej wclat förswara fig sjelf, och Historien är full af exempel p§ Nationer, som da de blott älitat detta wälcliga stöd, blifwie förwandladc ifrän sjclfständiga Förbunds-Bröder, till kus» wade Wastaller. Samhälls-inrättninoens heligaste lagar, och jemwäl märt Fäderneslands grundförfattningar, Ålägga hwarje Medborgare en sädan förswarspligt, enär nöden fordrar dest uppfyllande. Zfrän denna skyldighet medgifwer rättwisan inga andra undantgg, än dem alder eller sjuklighet, bestridandet af de till Statens styrelse nödwändiga kall, och de till dest beständ erforderliga näringars wigmagthällande förestrifwa. Men förswarets gemensamhet fordrar tillika en jemkning i bördorna; och dä den samdrägt emellan skilda kloster af Medborgare, hwarförutan ett stort ändamyl swärligen star att winna, hufwudsak-eligen päkallar en billig fördelning emellan dem af de uppoffringar ett krig oundwikligcn kräfwcr, förklarar.jag öppenhjertigt min öfwertygelfe, att de skilnader, hwilka, gällande lagar upprättat emellan jord af flerahanda natur, i ett sä trängande nödfall, böra wika. Mig undfaller ej hwad sammanhang desta ffilnader hafwa med ägande rätten , och hwad afdrag derä detta förut okända betungande af den oroterade jorden, kunde komma att medföra.
Jag nödgas likväl erinra Ståndet derom alt, enl. de uplysningar, som i Ulsk. lcmnades, kan icke hamnen vid Engelholm tillvägabringas så, att större fartyg kunna inlöpa i densamma, utan de måste blifva liggande på redden i Schelderviken och afiastningen ske i mindre fartyg, men jag skulle i alta fall tro att det vore en så betydlig vinst för denna del af provinsen, att jag vågar anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till bifall på denna punkt. Hr Lagerhjelm: Jag har varit tveksam om hvad tanka jag skulle fatta i delta ämne, men har nu genom den siste värde talarens yttrande blifvit med mig sjelf derom ense. Jag har fästat mig dervid, all då orten omkring Engelhom bar tecknat sig för ett så betydligt belopp som | af hela summan, sådant måste tillkännagifva ett stort behof för orten af denna hamn, och det är således icke i någon mån för stadens, utan för ortens skuld, som jag ansett det vara af vigt att anslaget beviljas. Jag har likväl icke skäl att motsätta mig en återremiss, ty då ärendet kommer under förnyad pröfning, så eger alltid K. o. Ad. i sin makt ali på de uplysningar som vinnas grunda sitt beslut. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Inom Ulsk. har jag delat den åsigt, att ifrågavar. företag icke borde med Statsanslag understödjas. Jag har dertill hcmtal anledn. af den uplysning, sorn lemnades ang:de beskaffenheten af denna hamns belägenhet. Den ligger icke invid sjelfva staden, utan pä längre afstånd derifrån och vattnet utmed sjelfva stranden är af den grunda beskaffenhet, att någon god hamn icke lärer kunna beredas. Dessutom skulle denna hamn ligga öppen för inträffande nordvestliga stormar samt kunna lida mehn af flygsand. Det är för öfrigf en erfarenhet, att åtskilliga hamnar utmed Skånska kusten hafva vid verkställigheten visat sig blifva ofantligt mycket dyrare, än kostnadsförslagen uptagit. Ja, der torde knappt finnas en enda, som kunnat utföras med de i första kostnadsförslaget beräknade medel.
Af Pr este-Ståndet: 1:0 att mom. af i östa punkten erhåller följande förändrade lydelse : Smidesrättigheten vid alla nu befintliga härdar, så inom som utom Bergslag, ökas med «5 procent af ursprungligen privilegierade smidet, deruti inberäknad den tillökning, som erhölls genom Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838 ; 2:0 att, med ogillande af morn. i östa punkten, antages den för samma moment af Bonde-Ståndet beslutade redaction, med den förändring, Bih. till R. St. Prot. 1840 och 1S41. 8 Sami. 36:te Haft. 1 2 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlels Memorial, N.o rSy. att de å tredje raden förekommande orden ”oinskränkt smidesrätt”, utbytas emot ”600 SkU. smidesrätt”; 3:o att mom. cj) i irsta punkten gillades med förändringar, att, i stället för ”oinskränkt smidesrätt”, införes ”samma smidesrättighet, som är andra härdar i föregående littera beviljad”, samt att det å andra raden förekommande ordet ”ofvannämnde” utgår; 4:0 att mom. aj) i 2tdra punkten gillades, med utgående af 01 det ”ofvannämnde”, äfvensom morn. bj) i samma punkt antogs, med uteslutande af ordet ”ofvannämnde” i i:sta raden; 5:o att 3:dje punkten gillades, med uteslutande å första raden af orden ”de ofvannämnde”. af Borgare-Siandet: att de stadganden, som Utskottet föreslagit pag. 20 och 21 af Betänkandet N:o \\o, under N:o 1, litt. a, b och c, N:o 2, litt. a och b samt N:o 3, godkändes med följande förändrade tidsbestämmelser; I usta punkten: Linder de första 5 åren > beräknade från den 1 November 18 f i till och med den 1 November 1846 i s:dra punkten: