Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
In fidem protocolli Jac. E. Folien31) kyrkoherde i St. Malm Sålunda vara af gjort och beslutadt; intyga på församlingens vägnar undertecknade: Anders Olsson i Sörgöle Lars Larsson Lars Jönsson i Foglö 1811 den 28 juli sammanträdde, efter skedd behörig pålysning, församlingens ledamöter i soknstugan att vidtaga någon utväg till omkostnadernas bestridande för torpareenkan i Glabol Ingrid Jansdr med sine fem barn, hvilka äro af venerisk smitta angripne, men icke förmåga att sjelve bestrida alla omkostningarna till curens genomförande. Församlingen beslöt genom sammanskott betala hvad till hälsans återställande för dessa sjuklingar erfordras. Sålunda vara af gjort och beslutadt, intyga på församlingens vägnar: Jac. E. Folien Lars Jönsson i Foglö Jonas Olsson Olof OPS Persson Jonas JO Olsson Sandbäcken i Skuggbol År 1811 den lsta September sammanträdde, efter åtta dagars förut skedd pålysning, församlingens ledamöter i soknstugan att legitimera fullmäktig till den vid församlingens kyrkoherdeboställe, den 19 derpå följande blifvande afoch tillträdes husesynen. Herr Baron och öfverste Kammarjunkaren Bonde hade till denna soknstämma förklarat, att han för Ericsberg med underlydande egendomar och lägenheter sett Bruksinspektören vid Forssjö Herr Eric Carell till fullmäktig vid den blifvande husesynen, Herr Kammarjunkaren Uggla hade likaledes förklarat, att han för sina egendomar lemnade sitt förtroende till välbemälte Herr Bruksinspektören, och förenade de öfrige röstägande sig uti ofvan intagne af herrar possissionater fattade beslut. Sålunda ward afgjordt och beslutadt, intyga på församlingens vägnar Carl Hallgren32) design(erad) pastor 1811 den 8 December hölls, efter fjorton dagars förut skedd behörig pålysning, alman Michaelismässo soknstämma med St.
Strömoch insjöfisket är äfven i allmänhet obetydligt. För öfrigt förekomma såsom binäringar tjäruoch kolbränning samt tillverkning af laggkärl, salpeter, pottaska m. m. I norra delen af Öland, synnerligast i Persnäs och Föra socknar, sysselsätter allmogen sig mycket med att bryta, hugga och slipa kalkstensflisor, hvilka i ortens egna farkoster forslas till stapelplatserna och derifrån finna afsättning såväl inom, som utom riket. Det antoges, att stenförsäljningen årligen inbringar nämnde socknars allmoge omkring Tolf Tusen Riksdaler Banko. 52 § 4. Politisk författning. Kammarverk Länets hemmantal har under dessa fem år hvarken genom förmedlingar eller nya skattläggningar undergått någon förändring. Det förmedlade hemmantalet utgör, likasom förut, 3,365t\:dels mantal. Skatteköpen af kronohemman halva lörtgått i den mån, att då vid 1850 års Slut funuos 157f kronohemman, som innehades med stadgad åborätt, så utgjorde vid 1855 års slut antalet af sådane hemman endast lOlif. Förhållandet med kungsoch kungsladugårdar, boställen och bohemman har under ifrågavarande tidrymd icke undergått någon förändring i kameralt hänseende. Taxeringsvärdet å hemman och lägenheter på landet har endast obetydligt ökats och utgjorde nästlidet år tillsammans 16,800,975 Riksdaler Banko. Den egentliga allmänna bevillningen, som 1850 uppgick till omkring 60,000 R:dr, utgjorde år 1855 endast omkring 40,000 R:dr Banko. Minskningen är en följd af de vid sednaste riksdag beslutade nedsättningar i bevillningsafgifterna. Bränvinstillverkuingsafgiften har deremot från 24,000 ökats till inemot 122,000 R:dr Banko. » Antalet af backstugor har från 4,724 ökats till 5,075. Under dessa 5 år hafva 21 nya tullmjölqvarnar och 7 legosågar blifvit skattlagde.
O Nio 30 Warberg. Alfred. Grenander. I. s. Nio 31 Arboga, A. Ludvig Holmqvist. Nio 32 Christinehamn. J. G. Wennerström. N:o 33 Köping, Oskar Schenström, N:ö 34 Wexiö. F. M. Wahlbom, I. s. Nio 35 Söderköping. C. F. Carlson. L. s. Nio 86 Hudiksvall, Julius Brun. l, s, Nio 37 Mariestad, P. Berg. L, S, Nio 38 Sala, M. Wedin. l, s, Kia 89 Wadstena, Gust. Lallerstedt. Nio 40 Hedemora, NiO 401 Bergsbrukens 5ite Valdistrikt, A, F. Boman, J, Wahlström, L s, Nio 41 Söderhamn, J. G. Pilberg, 1. s, Nio 42 Umeå, Pehr Staaf, L. s, Nio 43 Piteå. L, R, Kistner, L. S, N:o 44 Lulea. Julius Brun, L, s. Nio 45 Eskilstuna, Oskar Schenström, Nio 46 Lidköping. J. G. Wennerström. 91if‘3bag8 Gust. E. Widell. L. S. N:o 50 Skara. Gust. Lallerstedt. Nio 51 Skenninge. Gust. Lallerstedt. Nio 52 Nora, Oskar Schenström. Nio 53 Askersund. G. 0. Sundblad. L, S. Nio 54 Philipstad. J. G. Wennerström. Nio 55 Wimmerby. F. M. Wahlbom, L. s. Nio 56 Kongelf. L. Billström. Nio ,57 Engelholm. J. Odmansson. L. S. Nio 58 Strengnäs, L. R. Kistner. Nio 59 Thorskälla. A. G. Rudling. I. s. Nio 60 Enköping. L. R. Kistner. L. S. Nio 61 Sigtuna. J. G. Ellberg. l. s. ö Nio 62 Öregrund.
Den första bland anmärkningarne går derpå ut, att Fullmäktige, ehuru de egde »antaglig visshet derom, att låneuppdraget skulle lemnäs i Fullmäktiges händer», likväl icke under den långa tid, lånefrågan hos Rikets Ständer behandlades, vidtagit sådana förberedande åtgärder, som, då uppdraget slutligen erhölls, kunnat verka till »frågans utredande och konseqventa behandling», och att ej ens något program, upptagande de hufVndsakliga vilkor, hvarunder Fullmäktige skulle velat inlåta sig i underhandling med hugade låneöfvertagare, blifvit uppgjordt, hvarken före eller vid den tid, låneuppdraget åt Fullmäktige lemnades, eller under de flera månader, som derefter förflöto, innan lånet afslutades. Hvad med de förberedande åtgärderna här åsyftas, är svårt att fatta. Så länge något låneuppdrag ej kommit Fullmäktige till handa, kunde de, i brist af fullmakt, vid saken intet tillgöra. Från medlet af Maj 1863, då lånefrågan första gången förevar till behandling hos Rikets Ständer, till den 8 Oktober, dä Stats-utskottets skrifvelse med beslutet om lånets upptagande tili Fullmäktige ankom, hade denna fråga på riksdagen varit föremål för flera skiftningar. Att uppdraget skulle lemnäs i Fullmäktiges händer, så vida länet definitivt beslutades, derom kunde de väl vara förvissade; men huruvida Rikets Ständer, på samma gång de bestämde sjelfva lånebeloppet, ville angående lånevilkoren eller i andra afseenden meddela Fullmäktige några speciela föreskrifter till — 137 efterrättelse, derom kunde desse intet veta förr, än lånebeslutet dem till verkställighet delgafs. Att under en sådan mellantid inlåta sig i några, om också blott preliminära underhandlingar om lånet, hade alltså icke kunnat leda till något önskadt resultat. Penningsfällningen kan, efter hvad en ständig erfarenhet visar, undergå väsendtliga förändringar inom några få dagar, och en klok affärsman kan derföre aldrig, vare sig i penningeeller andra affärer, låta binda sig på förhand vid vilkor, som ej genast skola gå i fullbordan, eller underlåta att fästa väsendtligt afseende på konjunkturerna, sådana de äro just vid den tidpunkt, då aftalet göres ömsesidigt bindande.
Svenska fartyg för transport af trädvaror emellan Svenska orter ej funnos att tillgå, Finska och Åländska fartyg finge till denna segelfart fortfarande begagnas, — hvarvid de i sådana farkoster mellan Svenska orter transporterade träd varor befriades från den i 1820 års Kongl. Bref påbjudna förtullning, emot det att farkosterne i stället i den Svenska hamn, der laddningarne lossades, skulle underkastas lastpenningar samt Fyroch båkafgift både vid inkommandet och utgåendet till lika belopp, som för direkt sjöfartskommunikation med utrikes ort; •— och att, efter afslutandet af i838 års handelstraktat med Ryssland, Kongl. Maj:t, sedan vederbörande blifvit i ämnet hörde, behagat genom Nådigt Bref af den 24 April i83q förordna: 1:0 att rättighet till begagnande af Finska och Åländska fartyg för transport af träd varor och tjära från Westernorrlands, Westerbottens och Norrbottens Län till andra inrikes orter än vidare medgåfves lill 1841 års slut, — hvaremot rättigheten att derjemte föra andra varor skulle från och med Juli månad 183g upphöra; — och 2:0 att vid sålunda medgifven införsel i Svensk hamn från Rikets norra län af trädvaror och tjära uti Finska och Åländska farkoster, då laddningens Svenska ursprung vore genom vederbörlig förpassning styrkt, icke någon tulls erläggande komme i fråga, men att deremot fartygen, vid så vid inkommandet som utgåendet, borde erlägga lastpenningar samt båkoch lots-afgifter, såsom vid omedelbar förbindelse med utrikes ort; hvarförutan Kongl. Maj:t anbefallde dels Dess Befallningshafvande i nämnde län att inom 1841 års slut, efter att deröfver hafva hört vederbörande Magistrater, Skeppsrederier, Sågverksegare och allmoge, till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande, huruvida ett fortfarande af omförmälde rättighet kunde anses vidare vara af behofvet påkalladt, dels ock General-Tullstyrelsen alt inom samma tid till 22 Konstitutions-Utskottets Memorial, N\o iS. Kongl. Maj:( aflemna, serskilt för hvarje af ifrågavarande 3:ne
Nådig ”skrifvelse af den 14 Februarii 1816 förordnat, ”att Direöionen borde i underdånighet afgifva, ”för meddelande åt Riksens Ständer, behörig ”Förteckning å de Kostnader Magaacnslnrättnin”gen måst vidkännas och förskottsvis bestrida ”vid Eränneribyggnadernes öfverlåtelse och Ef”feélernes flyttning, har bemälte Direélion in - StauVlsk. Betänkdniletii i % ”kommit med en från vederbörande redogörare ”infordrad, häröfver författad upgift, den Kongl; ”Maj:t vili härmedelst hafva till Riksens Ständers StatsUtskott öfverletnnat, i ändamål att Ut”skottet måtte hos Riksens Ständer föreslå medel isti 11 ersättning för ifrågavarande af Deras egen. underdåniga begäran föranledda Kostnader, som ”med Allmänna Magazinslnrättningens föremål ”ej äga någon gemenskap, och för hvilkas ”godtgörande Curhuslntättningen sakrjar ali till *>5 o. 79 gang”. ”Utdrag af Prötocollet öfver Handels ”och Finance Ärenden, hållit inför Hans .”Majit Konungen uti StatsRådet å Stock”faolms Slott den 3 December 1817* Q . , . OtatsSecreteraren anmälte i underdånighet ”Allmänna MagazinsDireftlönens underdåniga ”skrifvelse rned hemställan örn ersättning för ”de kostnader, Magazinslnrättningen måst vid; ”kännås oeli förskottsvis bestrida vid öfver; ”låtandet af* Kongsholms KronobränneriBygg; ”nader till Curhus för Stockholms Stad och ”Län, i sammanhang hvarmed StatsSecretera; ”ren med Nådig tillåtelse upläste ett af hödom författadt underdånigt Fröjed till. Kongh ”Majus Nådiga Proposition till Riksens Stäp; ”ders Statsutskott uti ifrågavarande ämne ; oell be, ”hagade Kongl.Majit uppå StatsRådets underdåniga ”tillstyrkande nämnde Fröjed i Nåder nilla, sarai so StatsUtsi.
Resolution d. 21 October 1817 förordnade K. M.‘t, ibland annat, att för 86 Öfverlopps-Rotar i Skåne, skulle ersättning eller lindring tillgodokomma det indeldta ständiga KneckteHållet, sålunda, att, sedan utrönt blifvit hvad utaf afgiften för de Vacanta Rotarne borde, efter serskildt bestämda grunder , utgå till ersättning åt de roterade Hemmans-ägarne; som bestrida Postföring och för hvilken Utgift StatsYerket först borde godtgöras af ÖfverloppsRotarnes prestation, skulle återstoden, efter beräkning af 6 T:r Sp:ml årligen per Rote ifrån och med 1816 användas till understöd för det ständiga KneckteHållet. R. St:r anmälte i underd. Skrifvelse d. 17 Nov. 1823, att det väl af StatsVerkets räkenskaper upplysts, att Vacance afgift blifvit påräknad och ingått Men att, beträffande hvad för ofvannämnde 86 ÖfverloppsRotar skulle, efter anförde beräkningsgrund belöpa eller 5i6T:r Sp:ml, det icke kunnat utrönas, Transport 3o9,553: 23. 2. 43o Stats-Utskottets Transport 3og,553: 23. 2. hvad åtgärd och reglering som i denna del kunde hafva blifvit vidtagen. Och då de Ordinarie Rotarne syntes vara berättigade, att från och med år 1816 räknadt, få tillgodonjuta den i och för ÖfverloppsRotarne belöpande Spannemåls-afgiften, med afdrag för StatsVerkets räkning, af dess utgift till Postförings-kostnaden; anhöllo hos K. M:t R. St:r om vidtagande af de åtgärder som kunde finnas nödige till befordrande af skyndsam verkställighet af de fattade Besluten och Rotehållarnes förhjelpande till deras tillständiga rätt, med iakttagande tillika af StatsVerkets. K. M:t har sedermera, genom Nåd. Bref d. io October 1827 i Nåder förordnat, att som K.
Uag-Utskottet, som fått denna motion till sig hänskjuten, har, i anseende till det ifrågasatta ämnets oeconomiska beskaffenhet , funnit sig böra det samma gemensamt med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet till pröfning företaga , på hvilken grund det ock i dessa sammansatta Utskott i sådant ändamål förekommit, Vid öfvervägande af hvad i förrberörde måtto blifvit andraget, hafva Utskotten väl insett , att högstberörde Nådiga Författning angående Enskiften kan i åtskilliga omständigheter fordra jemkningar och rättelser; men som tillika hos Utskotten i betraktande kommit, att Riksens Höglofl. Ständer redan, enligt hvad jemväl Riksdags-Beslutet af den 2 Maj 1810 innehåller, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om Nådig anstalt till öfverseende af de så väl för Storskiften sorn Enskiften i allmänhet gällande Författningar, på det de samma må i de delar deraf, som för vissa orter erfordras, rättas och förbättras , och Utskotten tillika erfarit att detta arbete förehafves af en dertill af Kongl. Maj:t i Nåder förordnad Commitée, som i berörde ändamål äfven från Konungens Befallningshafvande infordrat nödiga upplysningar i äm - 79& Den 7 Juli. ämnet t alltså hafva Utskotten funnit sig icke böra vid ett sådant förhållande vidtaga någon vidsträcktare åtgärd i frågan, än att tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer må hos Kongl. Majit anmäla underdånig Önskan, det Kongl. Majit i Nåder täckes låta föranstalta , att nyssberörde arbete må, så skyndsamt möjligt är, varda fullbordadt, och derefter till Nådig prof» ning af Kongl. Majit företagas. Detta varder dock Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den 4 Juli 1815. På Riksens Höglofl. Ständers Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts vägnar. På Höjrl.
Då det är en i allmänhet i lagskipningen antagen grundsats, att rättigheter och skyldigheter måste vara sinsemellan motsvariga, ansåg emellertid Utskottet mindre väsendtligt att i sitt förslag till lagförklaring uttrycka omförmälde ovilkorliga följd af samma förklaring, serdeles som förenämnde författning icke gjort någon förändring i 3 § af Giftermålsbalkens 11 kap., som uppställer den generella grundsats, att makar skola deltaga i gäld „efter den andel, hvardera i gälden och bolaget eger.” Utskottet inser emellertid att till fullständigheten hörer ett förtydligande i denna syftning, i synnerhet som den förändring 7 § i åberopade kapitel undergått kan föranleda till tvifvelsmål uti ifrågavarande omständighet, enligt hvad visat sig, under diskussionen i ämnet inom Riksstånden. Det är i följd häraf som Utskottet finner förklaringen böra gifvas en så beskaffad utsträckning; men deremot anser Utskottet någon inskränkning deraf till blifvande bodelningar ej kunna ega rum. Man måste nemligen noga skilja emellan lagförklaring och lagförändring. I förra hänseendet bestämmes endast huru en lag bort och bör förstås, då olika meningar vid tillämpningen deraf yppats, eller, med andra ord, dess mening, då den stiftades. Och den måste alltså antagas hafva alltjemt 8 Lag-Utskotttis Utlåtande, N:o 42. gällt i sådan mening. Man kan derföre icke saga att den blott hädanefter skall så eller så förstås, emedan ett sådant förklarande vore oförenligt med begreppet af förklaring. Ett dylikt förklarande vore jemväl för lagskipningen vådligt, derest tvister vore beroende på pröfning, som uppkommit innan förklaringens meddelande. Domaren kunde då ej af förklaringen hemta tillförlitligt stöd för sitt omdöme, emedan lian blott deri funne en ledning för framdeles uppkommande rättsförhållanden. Lätteligen kunde åter tidsbestämmelsen väcka tvifvelsmål och motverka den enhet i lagskipningen, hvars tillvägabringande likväl är ändamålet med all lagförklaring. På dessa grunder anser Utskottet den nu ifrågaställa inskränkningen ej böra komma i fråga. Några olägenheter deraf synes Utskottet ej kunna inträffa.
Och det var alltid en ofantlig barnaskara; ju flera barn dess bättre. Professor Ribbing i Lund uppfostrar sina barn i full frihet. Förbud får icke finnas. Man förbjuder icke barnen att taga saker och ting: man låser endast ned dem. När de säga ”gif mig någonting godt,” så lemnar professorskan dem nyckeln till skafferiet. Hon säger sjelf att hon aldrig kan ha socker, chokolad och dylikt hemma, ty då äta barnen upp det. Professorn sjelf är uppfostrad mycket strängt. Hans far var till den grad traggig, att hustrun icke gerna ville att det skulle komma främmande i huset, bara för de inte skulle höra hurdant lynne gubben hade. Det var i ett kält på barnen. En gång hände sig att en af professorns pojkar, en åttaårig ung man, hela förmiddagen gått omkring och skrikit. Professorn hade hört på det både länge och väl. Slutligen sade han: ”Det var ett fasligt väsen. Hvad går du och skriker för? Tyst nu då.” Pojken vände sig om och såg på fadern med indignation. ”Usch pappa, hvad du är grälig i dag.” Fadern tvärstannade i sin promenad på golfvet och vände sig vädjande till den unge mannen. ”Men Lennart lille, så kommer det heller inte så ofta på.”259 Stockholm d. 8 Nov. 85. I går qväll sutto vi i skymningen och pratade, min lilla vice mamma och jag. Vi talade om Arne Garborg och Lundegårds uppsats om honom, hvilken hon naturligtvis finner förskräcklig. Hon frågade mig om jag tror att L-d i sitt lif tillämpar den tygellöshet, som han förfäktar i sina teorier. – Om hans förflutna lif vet jag ju. Om hans närvarande vet jag ingenting. Jag har ofta undrat, jag har trott att fruktan för hjernsyfilis skulle afhålla honom, men alldenstund han icke studerat Fournier så grundligt som jag, så kan jag ej heller veta om han känner faran. Jag har låtit bli att undra deröfver nu, ty för det första är det något som jag ej gerna kan få klarhet öfver, äfven om jag undrade en gång till så mycket, och för det andra är det en sak som inte rör mig. Detta ämne är ju riddar Blåskäggs förbjudna kammare.260
Hon hade sjunkit på knä, gripen af en extas, som skrämde hennes åhörare och lät honom frukta, att hon uppgaf sin sista suck, då hon hastigt tystnade, och hennes hufvud nedsjönk emot bröstet. Några gnistor glimmade upp och försvunno i falaskan i spiseln, tystnaden kändes hemsk och tryckande, och den gamla prosten, förlamad på sin plats, visste knappt om icke alltsammans var en dröm, då qvinnans ord åter ljödo klara och tydliga i hans öra. Hon talade nu fort och utan afbrott, och hans penna hade svårt att följa med. — Ja det var min kusin Percy Hawerfield, blott ett år äldre än jag sjelf, som nu kom fram till mig och med en röst, som fylde mitt hjerta med en känsla af outsägligt ljuft välbehag helsade mig välkommen. Jag kastade en hastig blick bort till min mormor och såg henne rynka ögonbrynen, då Percy förde mig till bordet, och innan théet var drucket, visste jag med säkerhet, att min unga vackra kusins vänlighet ökade ännu mera den gamla fruns motvilja för mig. O, huru står icke den tid, som nu kom, den korta tidrymden af tvenne månader, som en rosenfärgad sommarsky på mitt minnes natthimmel, som en ros, kastad på en liksvepning, ett strålande smycke fäst på en dödskalle! Skimret af denna min kärleks korta lycka har länge varit förbleknadt för min syn, men i detta ögonblick omstrålar det åter den flyktande anden såsom det enda sanna af hela mitt flydda lif och lofvar förlåtelse och ro. Det är den lykta jag får medtaga genom alla förvandlingars hemlighetsfulla natt, genom dödens okända rymder, och vid hvars sken jag en gång skall finna nådens öppna dörr. Vi voro båda unga, Percy och jag, och alldeles obekanta med verlden och dess beräkningar. Vi älskade hvarandra och funno det så naturligt och oemotståndligt som solens sken eller himlens vind. Det gamla slottets dysterhet, mormors stränghet och obehaget att hela dagen sitta instängd i hennes sällskap glömdes helt och hållet för de ögonblick vi kunde få råkas obemärkta i parkens solljus eller de gamla salarnes skymning.
Rdr 3a sk. samt att Laholms Kongsgård njöt dagsverk sjo e n n i n g a r ia sk. och Kronan de behållna 24 sk., vedpenningar, så berättigades Kongl. Majit och Kronan att, utan rubbning af Kyrkans och Pastors lätt tili den dem hvardera förlänia smör-räntan, ifrågavarande hemman till jord och besittning nu och allt framgent, såsom annan kronojord, oträngd af Kyrkan och Pastor fritt disponera , samt den för Kyrkans och Pastors räkning skedde städsel ogilla, så alt Kronofogden i orten egde hemmanet i laglig ordning å Kongl. Majlis och Kronans vägnar bortslädja, desto heldre, som Pastor och Kyrkan derigenom icke lomme alt vidkännas någon minskning; i hvad de af ålder njutit; och är Kongl. Maj:ls Nådiga Utslag meddeladt den rq Augusti i8a3, innehållande, att, som 156q års Lunds Landabok ovilkorligen tillerkänner Kongl. Maj:t och Kronan rättighet att antaga åboer å ifrågavarande hemman, och 1646 års Jordebok deremot icke tillägger hvarken Kyrkan eller Pastor i Harplinge någon annan rättighet af hemmanet, än att Kyrkan och Pastor skulle fritt åtnjuta den smör-ränta, hvardera af detsamma fått sig tillagd; alltså, och då ovedersäg - Slatssamt Alim. Bcsv.- och Ekon.-Utskollcns BetänkandeiV.-o 44- 7 ligt vöre, iilt
Domstolen blifvit hörd, låtit, Sig föredragas uti den för behandling af Lagfrågor fastställa Ordning och vill Kongl. Majit nu, till verkställighet at hvad redan vid Förordningens utfärdande blifvit beslutadt , till Rikets Ständer i förut omförmälde ändamål öfverlemna hvad Densamma innehåller, angående straff och ansvar, hvilken del utaf Författningen lämpeligast, bör skiljas ifrån de e.genteligen oeconomiske stadganderne, som äro underkastade mera föränderlighet genom inträffande tillfällig© omständigheter.. De uti Stats-Rådet och, Högste Domstolen förde Protocoller, så vät vid öfverläggningarne angående Förordningen den 11 Februarii 1820, sorn vid närvarande tillfälle, bifogas; Varandes i öfrigt befallning gifven, att så snart målet blifvit af Rikets Ständer till vederbörligt Utskott ramitteradt, Commerce - Collegii och GeneralTull-Direcii unens ofvanberörde underdåniga utlåtanden skola dit aflemnas. 7 14 Proposition om Lurendr. och Tullförsnillningi Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer tued all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen. CARL JOHAN. M.. M. Rosheck. Protoeoll, hullet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 17 Januarii 1820, Närvarande: Deras Excellenser Herr Justitia» Stats-Mid nistern Grefve Gyllenborg och Herr StatsML nistern för Utrikes Aiender Grefve von Engsström. Stats Raden H. E. Herr Grefve Fleming. H. E. H:r Grefve Lagerbring. Hof-Cancelleren H. E. Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand. Herr Grefve Mörner. StatsSecre t eraren Klintberg. Sedan Kongl. Maut, under den 6 sistl.