Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del får jag yttra, att den föreslagna skrifvelsen icke är lämplig eller behöflig och den meningen har jag också inom Utsk. uttalat, men jag har icke kunnat instämma, äfven om jag hade hört Doktor Nordströms reservation, i de positiva skäl, som deri uttryckes. Jag ber nu att i korthet få redogöra för mina skäl. Jag anser nemi., att när man med den motion, som gifvit anledn. till den här föreslagna skrifvelsen, sammanställer det betänk, som Const.Utsk. i samma fråga för några månader sedan afgaf, så får denna skrifvelse en betydelse, som jag för ingen del vill att den må erhålla. Den får en betydelse, antingen af hvad man kunde kalla en skrapaåt Regeringen, eller ock skymtar man deri ett uttryck af en vanmäktig förargelse. Båda delarne är® i förevar:de fråga olämpliga. Jag önskar all representationen, i frågor der deras veto är gällande,. 91 Den 5 Augusti. må lagligen begagna sin makt, men att, då den saknar denna makt, den icke skall visa någon förargelse deröfver att den andra statsmakten utöfvar sin, ty deri ligger hvarken hållning eller värdighet. Kan det verkligen vara meningen att Ständerne önska alt Konungen skall råtta Sig efter den begäran som i detta förslag uttryckes, alt fråga Ständerne lili råds rörande fästningars raserande? Jag anser att när Konungen hittills opåtaldl ägt och enl. grundlagen äger rått att ensamt besluta i frågor, som röra försvarsverket, så har Konungen vid sådana tillfällen att rådföra Sig med sådana Embetsman och auklorileter till hvilkas pligt det hörer att förstå sådana saker och som stå Regeringen ganska nära. Jag tror ingalunda det vara lämpligt att Sländerna skulle lemna Konungen råd i frågor af denna art; och kan man väl förutsätta att inom RiksStm skulle finnas tillräckligt omdöme dertill? Det är omöjligt. Jag anser derföre att Konungen skulle orätt förfara i händelse Han lämpade Sig efter en skrifvelse, sådan som den ifrågavande, om den komme att expedieras och emedan jag önskar alt sä ingalunda måtte ske, så är ock min önskan, att denna skrifvelse icke måtte komma att afgå; yrkande alltså jag att förslaget måtte afslås.
Den värde Ledamoten förklarar i sitt anförande, att han gjort Reservation deremot, att Urskottets Betänkande blott cn enda gång till granskning och justering upplästes, Denna yttrade ranka bevisar, att den värde Ledamoten ansett det erfordra flere. Jag delar samma öfvertygelse, ehuru vi begge töre denna justering hade läsit det. Äfven jag önskade förändringar i vissa delar deraf vid justeringen; men då de icke antogos, gjorde jag dock lik - Den i April. 11 väl ingen Reservation deremot, efter som jag vid Beslutens fattande icke begagnat denna rättighet, och dessa förändringar irforde eller ej, icke deiuti verka någon skillnad. Dessutom hindfades jag ytterligare ifrån en Reservation i detta afseende, derigenom, att tid och göromål skyndade, och att jag sällan hört flere justeringar varit brukeliga, samt aldrig hört att det icke fullkomligen är ett Utskotts ensak, att åtnöja sig med en enda. Ehuru jag i min befattning, sorn Utskottets Ledamot, icke äger större ansvar för dess åtgärder, än hvad mig arithmetiskt tillhörer, anser jag mig likväl skyldig, att då jag mig ej emot dem reserverat, böra följa de öden, dessa åtgärder kunna röna, de vare sig behagliga eller obehagliga Det är blott för mina enskilta vota, sorn ansvaret tillhör mig odeladt. Den andra omständigheten, öfver hvilken jag äfven önskar få framställa mina tankar, är den serskildta mening, den värda Ledamoten yttrat om Utskottets afgörande med dess ensLilta tillkännagifvande utaf det åklagade målets orätta föredragning, hvilket afgörande den värde Ledamoten ansett kunna lör framtiden vara vådligare, än om intet tillkännagifvande deraf ägt rom. Då Utskottet säger 3 att det ej från Regerings Formens 106 §. kunnat hämta säker anledning, att serskilt låta åtala för i orätt väg skedd Föredragning, tror jag ej att Utskottet Den r April, derigenom ovilkorligen afsagt sig rättigheten och skyldigheten , att om ämnets beskaffenhet det fordrar och förseelsens svårare natur det påkallar, för slik förseelse begagna denna §:s tillämpning.
Ständer ej kunde ana, det cursen sedermera skullestiga till i38 sk., och derutöfver; att, om cursen stöde betydligt öfver, blefve Silfret en exportvara lill elen störa verldsh an deln, och svårighet motte att få det åter; att om utvexlingen nu, då cursen vore 13b sk., ginge för sig efter ia8 sk., följde deraf, att de skuldsatte blefvo skyldige så mycket mer, sorn skilnaden emelian 128 ock 13g sk., hvartill komme, att Creditorn då genast ulkräfde sin fordran, hvilken Gäldenären sålunda nödgades betala, huru helst än medel dertill skulle anskaffas; af andre Ledamöter r att då man icke: kunde neka, att skilnaden emellan 128 och 144 sk. per Rdr. Specie, som vore de jemna och användbara tal, hvilka kunde såsom myntbestämningsgrunder nu ifrågakomma, sedan vexelcursen i mer än 6 år hållit sig emellan dessa tal, sedan medförde en skilnad af 10 proc. på alt capital värde och alla skatter BancoXJlskoliets Vilatuhde
Medvetandet att icke kunna utan omgång och tidsutdrägt tvingas till betalning af dylika räkningsskulder, alstrar liknöjdhet att bevara krediten genom punktlighet i förbindelsers uppfyllande, och den ordning och noggrannhet i delta hänseende, som utgör grundvalen för handel och varu-nlbyte, upphör att vara föremål för desse handlandes omtanka och sträfvande. Förloradt förtroende och slutligen obestånd blifva väl häraf de oundvikliga följderna; men den med hvarje år ökade konkurrensen af kikare bortskymmer och förtager den verkan till varning och en bätlre ordning, som eljest icke borde uteblifva. Köpmannen eller varu-tillverkaren lider af ett system, som han måste underkasta sig, om lian vill drifva rörelse, men som icke blott förlamar hans förmåga, utan oupphörligen utsätter honom för osäkerhet och förluster. Ett betydligt kapital, fördeladt i eu mängd partivis gjorda utborgningar, tynger snarare, än det befrämjar hans rörelseförmåga, då det icke lemna!'honom medel i händerna att under tiden realisera värdet af hvad han äfven till säkra köpare föryltrat; och då han ej kan med någon visshet beräkna att penningar för livad han måst sälja på tid, skola, vid förfallotiderne inflyta, tvingas lian, för egna förbindelsers uppfyllande, att anskaffa och hålla i beredskap tillgångar, hvilka han bordt kunna till nya företag använda. Det botemedel häremot, som lagstiftningen sökt åstadkomma genom stadgandet i sista mom. 2 §. af Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798, att då varor köpas på tre eller flera månaders betalningstid, köparen skall vara pligtig att derå utgifva sitt skuldebref till säljaren, har visat sig overksamt, så länge lagstiftningen för öfrigt icke rubbat grunderna för 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 92. handelsboks bevisningskraft, hvars bibehållande alltid medgifver en möjlighet alt annorlunda mellan säljare och köpare aftala, helst under en tid, då ibland de handlande konkurrens och täflan om afsättning öka sig i en vida större mån, an som motsvarat tillfällena för den verkliga afsättningen och varakonsumtionen. För att ådagalägga vådan af det bevisningssätt, som genom 17 Kap. 2 §.
De skulle hädanefter icke få göras, ulan stadens upbördsmän mottaga penningarne, för att sedermera insätta dem i Banken. Hvad kan då lätteligen hända? Det har Hr Printzensköld redan sagt. Vederbörande tillgripa medlen och komma pä balans. Men, säger man, Banken måste, för de många depositionernas skuld, hålla flera tjenstemän än eljest behöfliga vore. Dessa borde aflönas af Stockholms stads npbördsverk, för hvars skuld en sådan utgift drabbar Banken. Men jag anser icke annat, än att upbördsverket kan deremot invända: ”Hvarföre skall hufvudstaden aflöna sina upbördsmän, då Kronan aflönar Häradsskrifvare och 14 * 212 Den 14 Oktober f. ra. Kronofogdar på landel? Äro stadens innevånare mera än landels innebyggare skyldiga alt aflöna dem, som upbära Kronans räntor? Då Stockholms stad, för upbörden af Kronans medel, vidkännes en kostnad af 5,000 R:dr: så kan val Banken, som tillhör Staten, å sin sida vidkännas en upoffring af några 100 R:dr”. De ifrågavar:de kassorna tillhöra i allmänhet fromma stiftelser, hvilka ganska väl behöfva spara. Hvarföre skall man då ålägga dem onödiga kostnader; ty det är klart, att om dessa verks upbördsmän skola hålla kassor, sä måste verken af upbördsmännen fordra större borgen. Penningarnes befintlighet hos dem måste kontrolleras och flera tjenstemän fördenskuld måhända lill sättas. Men äfven om sådana större kostnader drabbade kassorna, så hade de likväl icke den säkerhet, som de f. n. ega, på sätt Hr Printzensköld redan uplyst. Ty det är klart, att, när en låntagare är skyldig att insätta ränta eller kapitalafbelalning i Banken: så komma de kontanta penningarne icke i händerna på kassornas upbördsmän, utan i Bankens förvar. Der äro de, genom depositions-attest, dels bevittnade till belopp och insältningstid, dels betryggade för uttagning, förrän kassans Styrelse ntassignerar dem.
Friherre Bennet, Carl Stephan, Kammarherre. » Edelcreutz, Jakob Daniel, Major. » Haij, Erik Vollrath Wilhelm, Possessionat. » von Platen, Carl Gustat Ludvig, Kgl. Sekreterare. » Ehrenborgh, Gustaf, Kammarherre. » Lagerstråle, fullm. Herr Lagerstråle, Henrik Gerhard, Stats-Råd. » von Paykull, Johan Gustaf, Kammarherre. » Nieroth, fullm. Grefve von Hermansson, Carl Fredrik, Bruksegare. » Skjöldebrand, Knut Erik, Landshöfding. » von Vegesach, Ernst Mathias Peter, Ofverste Löjtnant. » von Schulzenheim, David Theodor, Bruksegare. » Hjerta, Fredrik Philip, Possessionat. » Vult von Steijern, fullm. Herr Vult von Stei jern, Henrik Wilhelm, Kapten. b Gyllenhaal, fullm. Friherre Liljencrantz, Carl August, Stallmästare. b von Kraemer, Robert Fredrik, f. d. Lands höfding. » Nordenfalk, Johan, Possessionat. » Hochschild, Carl Fredrik Lotharius, Minister. b Peyron, Gustaf Oscar, Ofverste-Löjtnant. b af Schmidt, Carl Johan Georg, Ofverste-Löjtnant. b Nordenskiöld, Adolf Otto, Kammarherre. b Tamm, Claes Gustaf Adolf, Löjtnant. b Gyllenhaal till Härlingstorp, Lars Herman, Possessionat. b von Rosén, fullm. Grefve Posse, Knut, Premier Löjtnant. b Ihre, Albrecht Elof, En af Rikets Herrar, f. d. Stats-Minister för Utrikes Ärendena. b von Beskow, fullm. Grefve von Rosen, Gustaf Fredrik, Hofmarskalk. b Braunerhjelm, Ferdinand, f. d. Öfver-Hofstall mästare. b Gripenstedt, Johan August, Stats-Råd. b Ericson, Nils, Ofverste. b Bildt, Didrik Gillis, Öfver-Ståthållare. Riddersoch Adelsmän:
Jag tror att dessa i ättighetc-r böra vara limiterade, Och om jag äfven skulle vara böjd att erkänna principen, ända till dess användande i att upphäfva Skråinrättningarne, äfven om jag ville medge det abstract vackra och Thes-enliga i detta användan* de, så nödgas jag dock alltid bestrida, att denna theorie hår practiseras —- och det ur det akål, att jag anser följderna blifva för Staten och den en - i-xii, LagUtshottets BttHnhandtn, •'kilde högst förderfiiga. Man synes baft egentligt afseende på lättheten för ynglingen att tidigt! blifva sin egen. Jag tror ej detta ari allmänhet nyttigt. Våra förfäder hade åtminstone en annaa tanka, och jag är ännu i denna sak af deras. Visserligen är det sannt, att vi bil Gubbar förr än de blefvo det, men deraf slutar jag ej att vi förr bli män. Man skulle kanske kanna säga att vår mannaålder är kortare. Deremot har mas alldeles icke med ömhet betragtadt den åtderstegr. e. Jag tror att det system, som gör det nödvändigt för ynglingen att arbeta för gubben, för att deremot som gubbe i siri ordning betjenas a£ andra , är vida menskligare och samhällsenligare än ett sådant, som sätter ynglingen i tillfälle att tidigt få arbeta för egen räkning och sedan på sira gamla dagar blir lemnatf ät sitt eget arbete ensam, likasom han i sin ungdom lemnade de gamle4 Man må icke invända, att han genom flit och arbete kan förvärfva sig en sparpenning, tillräcklig att lefva af på gamla dagar. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bill A \ G TILL a&miiQO lama-aMnouHa PROTOKOLL VID B iagi i lisa Kl k sti a gess I Slockholm Åren asm, m&v och mm. TIONDE SAMLINGEN A fdel »iliden: Expeditions-Utskottets Fojs/c/p till Rikets Stunders underdåniga Skr ifve Iser lili Kongl. Mej: t, m. m. mm mhidot.
Drottning i lifstiden förordnat om Hospitalet, och befalttc derjemte att, lill Werkcts framtida säkerhet och bestånd, ssullc, i stället för de af Hennes Maj:ts Hand-Cassa förärade 2000 Riksdaler Specie, ärligen utbeealas till samma ändamål af Stats-Conloiret 4020 Daler Smynt, hwilka pa den Ordinaira Staren uppfördes och alt framgent och ännu i bag utbetalas med 666 NikSdZ2 ss. B:co ärligen. Konung Larl Xl.s Fru Moder, Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottning »e6vi§ eleonora behagade, genom Testamentariss Disposition af den 27 Januarii 1704, ytterligare öka Fonden med en gäfwa af soc> Tunnor Svanncmal som förwandlades till Penningar att förräntas: hwarefter i senare tider Deras Majestäter Högstsalig Drottning L.0VI8L Olrica är 1769 Nädigst täcktes till denna Inrättning ssänka 1000 Daler Kopparmynt, samt Hennes Kongl. Majit Enke-Drsttningen den 19 Augusti 177g ett Capital af 6ooo Daler Kopparmynt. Utom dessa tillgångar har Drottninghuset äfwen genom enssildta Gafwor hunnit samla en Fond, hwaraf Internet, tillika med de pä Stat uppförda medel, amvändes till underhäll, för omkring yo Pensionairer af of, wanberörde ständ och omständigheter. I en lyckligare sakernas ställning säg stg Directivnen i ständ, att igenom sparsam och ordentelig hushållning, framhärda med föressrefne plan och riämde antal.
Nämnden icke kan vänta sådan lagkunskap och sådan förmåga att urskilja ofta invecklade rättsfrågor, som man måste förutsätta hos den Domare, hvilken göres berättigad och pligtig att i hvarje mål afgifva sin röst, under ansvar för densammas lagenlighet; tror Utskottet vidden af Nämndens domare-befattning vara i nu gällande lag väl beräknad och afmätt, då Nämnden icke eger beslutande rätt i annat fall, än om alla dess ledamöter enhälligt varda från Häradshöfding eller Lagman skiljaktige, samt uti en mening sig förena, i hvilken händelse också Nämnden för sitt beslut ansvarar; och anser Utskottet jemväl ändamålsenligheten häraf vara genom en åldrig erfarenhet tillräckligen vitsordad; hvadan Utskottet finnér sig böra tillstyrka, att Insulins of vanberörde förslag icke måtte antagas. Dock varder sådant till Rikets Högloflige Ständers egen pröfning vördsamligen hemställdt. Stockholm den 18 AnkoroJ afskrift till Exp.-Utsk. den ig Mars kl. 5 e. ro. Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen från Westernorrland Nils Strindlunds motion om ett tillägg till Lagen för åhörare vid Riks-Ståndens sammanträden. Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet den i:sta innevarande må - 8 Lag-Utskotlels Betänkande, N.o 4- liad lill Lag-Utskottet remitleradt memorial, liar Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund yrkat, att til! vederbörligt Utskott måtte öfverlemnas alt, såsom ti/lugg till Lagen för åhörare vid RiksStåniiens sammanträden, föreslå lämplige ansvarsbestämmelser för den händelse, att RiksStändens Ledamöters, i denna egenskap, afgifne utlåtanden eller yttrade framställningar, genom skrift, tryck, eller på annat sätt allmängöres i en uppenbarligen vanställd eller sanningslös skepnad.
Staten i 26 år, derunder lian, bland annat, på ett verksamt sätt deltagit uti Norrska och Tyska fälttågen samt bevistat drabbningarne vid Grossbeeren, Dennewitz, Rosslau och Leipzig, hvarförutom han äfven utmärkt sig såsom vetenskapsman, i det han utgift it flera medicinska verk af icke ringa välde, — vidare blifvit lörmäldl, att Psilander, då han år 1834 under utölvandel af sin tjenst med döden bortgick, eflerlemnade i fullkomligt armod Ivia barn, 2 söner och 2 döttrar, af hvilka de sednare, till följd af sjuklighet alldeles oförmögna att sig sjelfva försörja, ännu vore i stort behof al understöd, särdeles den ena, som saknade sina sinnens fulla bruk. På grund häraf och då Psilanders bemälda döttrar, af hvilka Julia Fredrika vore född den 15 September 1828 och Emma Augusta den 30 September 1830, icke hade någon annan pension att uppbära, än ett understöd af 12 R:dr Bauko årligen, sorn Irån Arméens Pensionskassa dem tillkommer, hemställan skett, alt Rikets Ständer måtte bevilja Doktor Psilanders bägge döttrar ett årligt un derhållsbidrag ä 150 R:dr för hvardera. I betraktande af de anförda förhållandena och då den belägenhet, hvaruti, enligt hvad intyg af läkare, pastor m. fl. innehålla, aflidne Doktor Psilanders döttrar, Julia Fredrika och Emma Augusta, genom sin fattigdom och sjuklighet sig befinna, synts särdeles behjeitansvärd, hafva Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten för hvardera af bemalda personer upplört en årlig pension lill belopp af 150 R:dr, alt utgå så länge de förblifva ogifta. 26:o.
Man kan säkert antaga, att ett ganska ringa antal af Egendomar å Landet ännu äro försäkrade, i jemförelse mot dem , som troligen blifva det efter hand och i den nion man erfar de dermed förenade fördelar, hvilket bevisas deraf, att hela Summan för försäkrade Egendomar icke uppgår till mer, än omkring 4,800, och att i vissa Län antalet ännu är högst obetydligt, såsom i Upsala Län 60, i Södermanlands 55 , i Hernösands 52 , på Gottland 11, o. s. v.— Om äfven, efter hvad i vissa orter de senare åren inträffat, BondeStåndet och Allmoge också börja inse nyttan af denna inrättning framför de mårn ga ofullständigheter och tyngder, som de mindre Brandstods-föreningarne medföra, så eger man visserligen af allt detta de mest sannolikt grundade förhoppningar, att detta Verk, äfven i framtiden, orubbligen kommer att uppfylla sina förbindelser samt erbjuda full trygghet åt alla dem, som deruti äro eller vilja blifva delegare. Bil. t. Lag-s. All.Bust.o. Otc. Uisk Uti. N:o 17, 19 Hvad Herr CotnmerceRådet Santesson, jemte annat, anser hufvudsakligen bidraga till en så stark försämring af Fondens tillstånd, att den successivt, och inom 10 år, måste gå förlorad, är den alldeles öfverdrifna Förvaltningskostnaden , som , genom Stadsfondens upplösning, nu så tungt drabbar Landtfonden. Huruvida denna farhåga kan anses grundad och med hvad billighet Motionairen kan anföra, att detta Verk, från en försäkringsanstalt för delegarne, blifvit en Barmhertighets-Stiftelse åt deras Embetsoch Tjenstemän, må af följande bedömas: Då bägge Fondema voro förenade, utgjorde antalet af Directionens Ledamöter Tio och Tjenstemanna-personalen Sexton, tillsammans Tjugusex. — Nu deremot äro för Landtfonden Directeurerna Trenne, samt Tjenstemännen Nio och således tillsammans blott Tolf personer, af hvil. ka Directeurerne njuta lika, arne af Tjenstemannerna obetydligt mer, men alla de öfrige mindre i lönevilkor, än det föregående årets Stat utvisar.
Kerfstedt, professor P. G. Rosén, fru Th. Gyldén, fröken M. Silow, fru J. Jolin, fru G. af ' ~ l i n t b e r g, rektor V. Adler, fru 31. Arwidsson och fröken Q. EIjelmerus. Revisorer: Häradshöfding A. Lundvall, fru E. Odelberg och fröken A. Rossander. Revisors-slqpleanter: doktor V. Svedbom, f r a S. Wising och Iiaradshöfding W. Uppström. Ordinarie medZem? ) tar: Riksantikvarien Eildebrand, ordförande, fru Adlersparre, fru Ankarsvard, doktor Syström och fröken Roos. Supplea~~ter: Hofintendenten Börtzell, fröken Dahlgren och fröken Forsell. Redaktionskomitéaa. Förbundets ordförande eller vice ordförande, Dagnys redaktris, fru Ankarsvard, fröken M. Cederschiöld, fröken Engström och frn Kerfstedt, hvarjamte fru Adlersparre lofvat deltaga i BomitBns arbete. Fröknarna Elfving, Forsell, Fries, L. Granbom och S. Leijon huf vud. Bokkomitén. F r u Ankarsvard, fröken Engström, fröken Forsell, fröken Hjelmerus, fru S. Alniqvist, fru B. Nordenson, bokhandlaren H. Sandberg. Komiten för utredning af de till Danmark utvandrande svenska allmogeflickoriias stiillning och arbetsförhhllanden. F r u Adlersparre, justitierkdet C. H. Hammarskjöld, fil. doktor E. Söderberg ocli fröken G. Adelborg. Samkviimskomitén. F r u Arwidsson, amanuensen E. Folcker, fru Jolin, fru D. Kindstrand, frn E. Upniark och intendenten G. H. W. Upmark. l Komitén för ordnandet af kurser i triidgtrdsodling för kvinnor. F r u Ankarsvard, fru M. Bolin och doktor Nyström. Styrelsen för sjukkassan.
Rättegångs-Balken, sådan denna §. lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, ej eger andel i de ådömde böterne, hvilka äro Konungens ensak, men hvaraf dock Kronoåklagaren, enligt Kongl. Majrts Nådiga Bref lill Justitias-Canzlers-Embelet af den 3i December 1829, åtnjuter hälften; vid hvilka förhållanden motionären föreslagit, det ofvanberörde stadgande uti Kongl. Maj:ts Krigsartiklar måtte förändras i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, samt Auditören och Krigs-Justitiarien eller KrigsHofrätts-Rådet, såsom denne Embetsman numera benämnes, hvilka härigenom komma att gå miste om en påräknad sportel, utaf Statsmedlen njuta någon motsvarande ersättning. Denna lill Lag-Utskottet remitterade motion hafva de förenade Utskotten gemensamt till pröfning förehaft, och ehuru Utskotten finna motionären hafva i sin framställning misstagit sig, då han förbisett, att det anförda momentet af 14 Cap. 96 §. i Krigs-artiklarne endast afser sådane böter, hvilka för förseelser i rättegången eller inför rätta parten ådömas eller för försummelse hos Domaren stadgade äro, och af hvilkas fördelning - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 4^ 2 r ning emellan den Civile ledamoten och Actor i Krigsdomstolen de verkningar motionären föreställt sig icke rimligtvis kunna antagas följa; likväl då Utskotten icke inse någon giltig grund till den skiljaktighet i böternas fördelning, som ifrågavarande mom. i Krigsartiklarne och 32 Cap. 2 $. i Rättegångs-Balken, efter dess nu varande lydelse, innehålla, anse sig Utskotten böra tillstyrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det oftanämnde 14 Cap. f)6 §. 1 mom. af Krigsartiklarne må sältas i öfverensstämmelse med Allmänna Lagens stadgande i 3a Cap. Rältegängs-Balken.
Cognac: af lill och med 12 graders 1 kanna 1 12 > K ! ri tt 2 styrka 1 kanna — 4° — 3 deröfver 1 kanna 1 12 __ 2 andra slag (Förb. till införsel) Sprit för beredning af luktvatten, införd efter pröfning af behofvet och med serskildt tillstånd af Coratuerce-Collegium 1 kanna 100 R:dr v. a5 40 - Bonteiller, se Glas. Bredoch Plattfisk, se Fisk, torr. Bresilja, re Färger. Bronae, re Metall. Brunstenar, re Sten. Be villnings-Utskottcti Förslag till Tulltaxa• Tuilvätde. l3 4 2 16 12 2 24 20 12 12 12 1 12 I 32 BRÄNVIN ocl. SPRIT: af’ Socker eller Runi! af till och med 12 graders styrka ' deröfver af Ris eller Arrac! af lill och med 12 graders styrka . , deröfver BRÖD: af Hvete af Pmg BÄFVERGÄLL • . BÖCKER: på främmande språk, samt Charta-, Musikalier, Notoch och Rit-böcker på Svenska tryckte Biblar, gifne till Svenska Bibelsällskapet med inbundet, rent eller linierädt papper BÖNOR: Hvita eller så kallade Turkiska Trädgårds ( Åkerbönor, af alla slag, lika med Ärter. CACAO CAFFE brändt, och alla till Caffe-surrogat användbara brända växter CALMUS CAMPHER: oraffinerad raffinerad Qvantitet,för Tullberäkn Införsel-tull. F ri tt 1 skålp. I — i 1 skålp. I 16 100 R;dr v. F 20 ri a }27 ri a F ri a 100 R:dr v. 25 F ri a 1 skålp. — 4 — ]■ F ri a 1 lss: 40 i t skalp. 4 1 skålp. 4 —- 1 skålp. Bär. cj specificerade, se Frukter. Camelliår, re Hår.