Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 126, isynnerhet uttalade af en gammal man med så mångårig erfarenhet, hvarunder han anlagt ett af de största och rikaste fosterländska antiqvitets-museer i Europa, utan att dertill någonsin blifvit användt förbud med hot af böter eller kroppsplikt; tvärtom har han alltid uppmuntrat enskilde att anlägga antiqvitetssamlingar, väl vetande, att hvad enskilde samla, räddas från förstöring, och kommer slutligen på ett eller annat sätt det allmänna tillgodo. Man skall kanske säga, att Statens museum blifvit genom 1828 års Förordning betydligt ökadt; men säge man ock, om man det kan, hvilken stor mängd af fornsaker, som just genom samma Förordning blifvit förstörde eller förskingrade och gått förlorade för museum och vetenskapen. Det är nemligen en allmänt känd sak att under de 34 år, som förflutit sedan 1828, en mängd forntidsmonumenter blifvit nedbrutne och förskingrade, och man kan vara förvissad, att ingenting af hvad som förvarats i ett sålunda tillgripet monument, blifvit framburet, utan allt har blifvit undandoldt eller förstördt, för att ej röja förbrytaren. Men det är måhända icke så allmänt kändt, att museum under denna tid vunnit stora tillökningar genom de många större och mindre privata samlingar, som dermed blifvit förenade, och det kan tagas för gifvet, att mycket af det som på sådant sätt kommit museum tillgodo, hade gått förloradt, om det ej blifvit af enskilde för egen räkning tillsvidare förvaradt. Icke mindre än sju sådana privatsamliugar hafva för museets räkning blifvit inlösta. Det år kanske ännu mindre bekant, att utliggare från Danmark, isynnerhet från Köpenhamn, der antiqvitetsstudiet bedrifves på ett annat sätt än hos oss, i egenskap af uppköpare uti södra delen af riket tillegna sig och bortföra alla de fornsaker, der finnas, och äro af beskaffenhet att kunna bortföras, för att rikta främmande museer. Dermed drifves en ordentlig handel, liksom af f. d. silfveruppköparne, och vinsten för säljaren inverkar mera, än hotet i 1828 års Förordning.
Det andra slaget af blommor är dessa hvarom vi i ungdomen tänka och tro: » Ack, hur lätt skall det icke blifva att pryda mitt hem med kärlekens blomster, att alltid le mot min käraste vän, att förlåta, om sådant skulle behöfvas — hur lätt skall icke allt detta blifva för mig! » Ja, det kan lyckas, och det lyckas, men det går ej alltid så ofantligt lätt. Med mycken omsorg, med en ständigt vaksam kärlek, skall, oaktadt alla de brister, hvilka vidlåda vår bräckliga menniskonatur, både min oeh hans, den närmaste vännens, och deras, som för öfrigt omgifva mig, den jordmon beredas, der dessa härliga blommor skola skjuta skott och fröjdas. Och detta så, att icke blott de, som tillhöra detta hem, känna det och blifva lyckliga derigenom, utan äfven de, som utifrån komma med dem i beröring. Att från mannens sida mycket måste göras, för att detta qvinnans arbete skall blifva möjligt, derom kan ju ej tvifvel råda, men då jag här endast talar till qvinnor, betonar jag också starkare den ofantliga kraft, som ligger i qvinnans tåliga kärlek. Jag talar dock här om den kärlek, som är förenad med omdömets klarhet och tankens sjelfständighet, icke denna så kallade kärlek, hvars egentliga namn är svaghet och hvilken i hemmet alstrar bittra örter i stället för de blommor, som borde uppväxa ur dess jordmon. Den verkliga kärlekens storhet och nödvändighet erkänner mannen — han gör det äfven och kanske mest i de ögonblick, då han vänder sig bort från den dåraktiga unga qvinna, med hvilken han jollrat och skalkats, men hvilken han ingalunda vill som hustru lägga intill sitt hjerta. De ädlare bland männen erkänna ärligt: » Min hustru skall vara ädlare och renare Un jag sjelf, » de lägre bland dem säga det visserligen äfven — fast ofta omedvetet. Nå väl, böra vi qvinnor ej glädjas häröfver, bör det ej uppmuntra oss att med ifver odla dessa blommor i hemmet, hvilka under många förhållanden, jag säger icke alla, förmå att småningom utplåna så många mörka skuggor!
Gemensamt hafva Ilerrar Banco-Fullmägtige uti deras afgifne Utlåtande förmält, att, efter deras tanka, Bankens öppnande till upplåning vore en för penning-rörelsen ej blott vigtig, utan numera nödvändig åtgärd, enär, å ena sidan, den enskilda ställningen visar en svårighet och skygghet vid omedelbara transactioner emellan Penninge-egande och Penninge-behöfvande, sorn tydligen synes påkalla en medlande anstalt, samt å den andra, i hvad som rörer allmänna Penningeväsendet, Rikets Ständer redan vid i823 års ,44 Banco-Utskottets Betänkande N.o 53. Riksdag så tydligen framställt deras öfvertygelse om angelägenheten af en återställd ordning,' och så öppet erkänt obehörigheten af all godtycklig, på ökad metallisk valuta icke grundad utsträckning af sedelstocken, att annat ej återstode än att i öfverensstämmelse med dessa Rikets Ständers afsigter handla, för att en gång komma till ordning och stadga i myntväsendet. Ett väsendtligt steg till den jörra , funné Herrar Fulimägtige vara, att gifva Allmänheten ett lyekadt exempel af en i andra länder vanlig Bank-rÖrelse, nemligen upplåning mot låg ränta och utlåning mot högre, hvilket hos oss i senare tider skett allenast genom enskilda Bolag med mindre consoliderade krafter, samt just af detta skäl ej kunnat fortsättas; likasom Herrar Fulimägtige också förmodade, att möjligheten och varaktigheten af den senare eller myntets stadgaj skulle märkligen underlättas och befästas, sedan, i följd af berörde uppoch utlånings-åtgärder, något hvar hunnit inse och öfvertygas, att det icke är genom ny Sedel-tillverkning, utan egentligast genom Capitalernas lätta och obehindrade rörlighet, som den enskilda Crediten och den allmänna Penninge-rörelsen gemensariit befordras. Och åtföljdes detta Herrar Full mägtiges - Banco-Utskottets Betänkande N.o 53. i4'J mägtiges yttrande af ett motiveradt Förslag till Stadgar, i afseende på en sådan upplåning å 2 procent, som af Motionairen blifvit liilstyrkt.
Utskottet fullkomligt delar dessa af kommitterade uttalade åsigter, får Utskottet, i öfverensstämmelse dermed, tillstyrka bifall ät Nils Larssons framställning samt således vördsamt föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes vidtaga åtgärder för beredande af sådan förändring, i hvad Norrige vidkommer, att. under förutsättning af enahanda medgifvande från Sveriges sida, allmän tillåtelse, att från det ena af de förenade Rikena till det andra transito införa oförtullade utländska varor må kunna beviljas. Stockholm den 20 Juni 1854. Bih. till H. St. S Sami. 24 11 Af t 10 Allm. Bese. och Ekon.-ilsk. Memorial. N:o i Oi \:o 104. Alik. till Exp.-Utsk. d. 21 Juni 1854, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af Riks-Standens olika beslut i fråga om utvidgning af de Mosaiske trosbekännarnes rättigheter. Sedan Utskottet medelst Utlåtande N:o 79 sig yttrat i anledning af Högvördiga Preste-Ståndets återremiss af ofvannämnde fråga, så har Höglofliga Ridderskapet och Adeln vidblifvit sitt förut fattade beslut, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit anhålla, att åt de i landet födde judar måtte beredas rättighet att, utan Kongl. Maj:ts särskilda tillstånd, få bosätta sig i alla Rikets städer.
Och så kom det öfver mig, som det gör ibland, detta ursinniga begär att hämnas, att ge igen för allt hvad jag lider. Jag tänkte inte på dig, jag tänkte endast på mig sjelf. Och så var jag orättvis och blind. Och jag gaf dig giftiga bett, som jag nu skulle vilja ge mycket för att aldrig ha gifvit ... Nu har jag kommit till besinning. Nu kan jag tänka lugnt. Men jag mins knappt hvad jag sade. Jag törs inte minnas det. Det var så i hettan. Glöm det – älskade – glöm det! Tänk bara, att jag förstår dig. Att jag nu ser din tankegång lika klart som om du sjelf bredt den ut för mig, fin och skär. Och jag värderar dig dubbelt – tusenfalt – för denna tillbakadragenhet, som jag då endast missförstod. Jag kan följa dina tankar tillbaka till min frånvaro. Jag vet hur det för en ömtålighet sådan som din skulle kännas som ett obehag – någonting oskönt, groft, att det kommit till ord mellan oss. Och kanhända har du fruktat min återkomst. Du har trott att jag skulle åberopa rättigheter, att du skulle nödgas hålla mig tillbaka. Och du har kanske känt en förebråelse, när du tänkte på Börje; känt det som ett svek emot honom, denna ett ögonblicks öfverilning. Och så missförstod jag dig så grymt! Så öfverhopade jag dig med förebråelser! Så visade jag mig som en af dessa kälkborgarnaturer, för hvilka själslifvets allra finaste nyanser äro förlorade! – Men döm mig inte. Döm mig inte ännu! Jag förstår dem, alla dessa töckenfina rörelser, och det fins inte en känslovåg i ditt sinne, som jag plumpt vill lägga hand på. Nej, du är fri, Marianne! Ser du det! – jag håller dig inte qvar med ett finger, jag vill icke tubba dig en hårsmån från din väg, jag vill inte tränga mig in mellan honom och dig. Det skall icke finnas ord mellan oss. Icke tal eller blickar. Endast den enes närhet för den andre. Åh, Marianne – min enkla, stilla Marianne – nu förstår jag dig, icke sant? Jag har aldrig gjort dig rättvisa förr än nu. Min blick var så full af förkonstling, att jag trodde mig finna den också hos dig.
Jag medgifver det jag vid saken fästat den förhoppning, att ett allvarsammare begrundande af egna lagar härigenom skulle framkallas. Måhända skulle vi då, vid jemförelsen, finna dessa sednare, med alla sina fel, äga så öfvervägande förtjenster att de med hvarje dag borde blifva oss kärare. Denna obekantskap med egna förhållanden är en af de sorgligaste företeelser hos oss. H. Ex. Gr. Löwenhjelm sade oss nyligen att om utlänningar kände vår länsindelning, skulle denna väcka hans löje. Hvad känsla tron J val, mine Hrr, skulle hos honom väckas, om han visste att vid den högskola, der större delen af Sveriges sjelfskrifne representanter upfostras, läses ej ett ord om Sveriges grundlagar; —om man sade honom alt den unge ädling, som derifrån till krigshären utgår, måste aflägga en ed att med lif och blod förvara en författning, hvaraf han icke känner en bokstaf; — att samme ädling några år sednare här intager sin plats, den vigtigaste en medborgare kan bekläda, utan att, genom Statens försorg åtminstone, känna det ringaste om de pligler och skyldigheter han i och med detsamma ikläder sig. Veten J, mine Hrr, huru olika man går till väga hos vår mägtiga bundsförvandt, med hvilken vi för öfrigt hafva så mycken likhet i lynne och tänkesätt, i det land hvars adel är stolt att räkna sina anor från Skandinaviens fjällar, i England. Jo der sättes redan i den 8-årige gossens hand en i frågor och svar upställd redogörelse för såväl landets författning som lagar. Bådas förtjenster framhållas deri. På detta sätt upväxer kärleken till håda med ynglingen sjelf. Se der huru Englands aristokratiska författning, till landets lycka, kunnat mostå alla politiska vindkast, se der grunden till den allt upoflrande fosterlandskärlek sorn utgör ett så framstående drag i Brittens lynne. Låtom oss göra sammaledes och jag tviflar ej att följderna skola blifva enahanda. Mine Hrr, förlåt denna utflygt. Ämnets vigt har hänfört mig.
Smd 9ftféba(er för bmarje Sufenbe Siifébaler af bet uppfFattabe mdrbet, och t fa mm a förbddanbe för mdrbe berunber, utan att tnnebafmarenö perfonliga ©Fatt elier 23emittning för annan tnfomtf beruti inberdfnad. §. 32. §or kronohemman famf alla anbra Remman och Sdgenheter, h^il* fa tnnehafmad meb dbordtt, böra dboerne erlägga enahanba 23emianing, forn more be fjelfme ägare; men af ada fdbane 2fnnepe», iOtenfal# och ©tomhemman, famt be unber (Scclefiafticiue*, Stolle» od) SOtilitaire 23o» fläflen Ipbanbe Remman och Sägenbeter, för bmilFao Snbelningdbafwaren erlägger 83emianing pd fdtt 6. §. fiabgar, betale Stboerne äSemtdning t UEhet meb SCrrenbatorer och 23rufare. öboer, forn befitta Remman meb lifdtibdfFäbja, erlägga 23emiflning fdfom ägare. $• 23* Utom benna 23emidning efter Sgenbomdmärbet, fomma nebaiv ndmnbe förut erlagbe IttlTpIber, fdfom af ©rtmbffattd natur, att för ^orbägare fortfara, nemligen: Sio (Fiaingar för hmarje SKufltjenflmarF, efter tngifmen och riftifl befunnen Siufitjentflängb och 3orbeboF i bet Sän, ber Sgenbomen dr belägen.
Hr Ribbing har yttrat, att orsaken hvarföre bränvin nyttjades icke vore någon annan, än att man icke hade något bättre att tillgå: det medgifver jag kan ega sin grund på sådana ställen å landet, der icke något annat finnes, d. v. s. sjelfva landsbygden; men jag kati ej förneka min öfvertygelse, alt bränvinssupandet hos deni, som derpå äro riktigt begifne, börjas med finare bränvin, öfvergår sednare till finkel, och slutar ofta med begagnande af Hoffmans droppar, hvaraf synes, att man mer och mer närmar sig det sorn riktigt rafflar i halsen. Huru vill jag, vid sådant förhållande, tänka mig vin som surrogat. Nedsättning i tullen å vin, för att förekomma bränvinssupande, skulle således icke tjena till någonting. Jag förenar mig i öfrigt med Hr von Hartmansdorff. Remitterades till Revilln.Ulsk. Hr Rosenblad, Bernh.: I anledn. af den motion, som Hr Rääf, Leonard Fredrik, väckt, ang:de anslag till DD. KK. HB., anhåller jag att få aflemna följande uplysningar, om hvilkas remitterande till StatsUtsk. jag vördsamt anhåller. Hr Rosenblad upläste härefter följande: Uti äldre tider åtnjöto Svenska Arffurstar vissa provinser såsom förläning af riket. Den som sist åtnjöt en sådan förläning, var Hertig Carl Filip, den store Gustaf Adolfs bror, Hertig af Södermanland, Nerike och Wermland, af hvilka provinser han upbar all ordinarie hemmansränta och kronotionde, och således, ganska stora inkomster, utom hvad hans andel af de stora Gustavianska arfvegodsen afkasta3 H. 10 146 Den 22 Januari. de. Sedermera, och intill närvar, tid, har Svenska Konungahuset endast en gäng haft, utom Kronprinsen, fullvuxna Arffurstar, nemi. Konung Adolf Fredriks yngre söner. Då Hertig Carl upnått21och Hertig Fredrik Adolf ingått i sitt 20:de år, fastställde R.
När Tidningar eller Periodiska Skrifter och Brochurer, för hvilka vill begagnas Porto-frihet, utgifvas i Landsorterne i de Städer, der Läne-residencer äro, iniemnas Papperet lill LandsContoiret, under hvars inseende och ansvar stämplingen verkställes,- hvarföre Contoiret, såsom ersättning för besvär, tryckbållar, färg och arbetslön till stämplar, godtgöra sig af inllutna medel ett arfvode af 16 sk. för hvarje ris papper; hvarest åter LandshöfdingeResideneer icke äro, besörjes Stämplingen af Magistraterne emot enahanda arfvode; meni bägge fallen bör Stämpelafgiften i LandlRänteliet nedsättas och, innan Stämplingen får företagas, qvitteradt Reversal till vederbörande aflemnas. Begär Boktryckare eller Redacteur, att en redan tryckt Tidning, Periodisk Skrift eller Brochure må med Stämpel förses, sker sådant ’ ofvanskrifna ordning. Exp. Utsk. Förslag till und. §. 16. Försäljning af Stämplaclt Papper, Collegier, Consistoriel’, Embetsverk och Embetsman erhålla det för utöfningen af deras Embete erforderliga Stämplade Papper; åliggande det Domare, att vid Ting och andra förrättningsställen, samt Häradsskrifvare, eRer den mantalsskrifningen förrättar, att vid nämnde tillfälle, under samma redovisningsskyldighet och rättigheter, sorn andra Charta; SigillataeFörsäljningsmän, vara försedde med tillräckligt Stämpladi Papper till erforderligt behof. 1 Stockholm eger Vårt och Rikets StalsContoir alt bestämma behofvet af och förordna om ett eller llere Chartae Sigillatce-FörsäljningsContoir, hvilka alla Sökuedagar böra vara öppna ifrån klockan Nio förmiddagen till klockan Ett eftermiddagen, och vidare ifrån klockan Fyra till Sex eftermiddagen. I alla öfriga Städer antager Landshöfdingen nödiga Försäljningsman med enahanda förbindelse.
Föredrogs å nyo oell bifölls: Statsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande IV:o 26, i anledning af’väckta motioner, dels om upphöjande af Postförings-skyldigheten,. dels om. lindring i. samma onus. Från Vä Ilo fl. BoRGAitE-STismET. S. D. Å nyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Oecd• ■ Tiomie-Utskott ns Utlåtande N;o 26, i anledning af väckte motioner, dels om upphörande af Postförings-skyldigheten, dels om lindring i samma onus; Återremitterades. S. D Efter skedd uppläsning af Expeditions-Utskottets Memorial! $f:o. 16, i anledning af Borgare-Ståndets återrenjiss af Expeditions-Utskottets förslag tili underdånig skrifvelse, angående npphäfvande af spärrmngs-anstalterne emot Cholera-farsoten, medgafs närande förslag till ex. Prof. Vt dr, d. 17 Sept. 1834 8* petition, men i öfiigt remitterade Ståndet lill dess enskilda Utskott, att uppstilla förslag till underdånig skrifvelse, uttryckande Borgare-Ståndets serskilda mening i berörde ämne. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskottets Betänkande N:o 31), i anledning af förrättad revision af ej mindre Banco-Discont-Verkels räkenskaper och förvaltning, än äfven förra Riks-Discont-Verkets fortsatta utredning för år i833. S. D. Vid förnyad föredragning, bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconom e-Utskottets Utlåtande W:o x 18, i anledning af väckt motion, angående approbation af Rect uter vid de indelta Regementena, samt beskaffenheten af boningshusen vid Rote-torpen, m. m. S. D.
E n gammal, icke synnerligt bekväm trätrappa för vandraren vidare upp till Lilla Glasbruksgatan, som likt sin namne nästan endast erbjuder anblicken af låga, ruskiga kåkar, till dess man plötsligt blir varse ett större bus, som åter påminner om det nittonde seklet. F ö r icke så länge sedan hade Stockholms » halfvärld » här en mycket gouterad samlingslokal, o c h kunde den » Wallmarkska salongens » väggar tala, de skulle förtälja otaliga berättelser ur storstadslifvets mörkaste nattsidor. Men det är kanske bäst, att dessa väggar äro stumma. O c h de vimlande balerna oeh maskeraderna hafva nu flyttat på annat håll. Den gamla nöjeslokalen har b3 tt om fysiognomi, o c h från dess tak svajar nu en väldig, blodröd fana. 7 Man frågar sig i förstone, om det är socialismens apostlar, som här midt bland storstadens nöd o c h elände beredt en härd åt sitt dystra mullvadsarbete. Nej, det är icke den politiska revolutionens röda fana, som här svajar; det är en annan rörelse, äfven den förkunnande de armas o c h eländas frigörelse, som här slagit upp sitt kvarter, det är — frälsningsarmen. Det var en kväll pä eftervintern, som jag styrde mina steg dit upp till denna underliga rörelses utpost på Södermalm. E t t tätt snö- glopp rådde, o c h de fåtaliga lyktorna lyste ännu svagare än vanligt öfver de smala, ruskiga gatorna. M e d en verklig lättnad i sinnet trädde man in i det gamla nöjestemplet, numera gudstjänstlokalen, där redan de båda i förstugan posterade poliserna i sina blänkande pickelhufvor ingåfvo en känsla af trygghet. Själfva » salongen » var tämligen stor m e d gallerier på sidorna, o c h platserna voro väl besatta. M ö t e t hade redan börjat, då jag inträdde, och de pä estraden placerade » officerarne » och » soldaterna » (alla kvinliga m e d undantag af tvänne) voro just sysselsatta med att sjunga en af sina vanliga sånger i mazurkatakt, allt under det att de samtidigt klappade i händerna. Medan sängen pågick, hade jag g o d tid att betrakta den församlade publiken.
Hr von Troil: Jag vill visserligen icke bestrida att ju äfven här Ståndet kan stanna i eli likartadt beslut som det, hvilket Ståndet förut fattat; men jag tror likväl att här icke någon våda kan uppstå deraf, att Ståndet bifaller § sådan den år, emedan uti ingressen står: ”anser sig Utsk. böra erinra, att de, till betecknande af §§ i detta förslag begagnade ordningsnummer, komma att vid samma §§:rs intagande i reglementet förändras i öfverensstämmelse med den hela reglementet genomgående nummerföljd. Och då faller det af sig sjelf, att Disk. måste lemna hänvisning till den nummer, §:n kommer att erhålla. Gr. Lagerbjelke: Sedan Hr von Troil uppläst hvad Utsk. i ingressen till förevande mern. yttrat, afstår jag från min gjor da anmärkn. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. de §§ uti Utsk:s förslag till reglemente för riksg:s-kont., som blifvit lemnade utan anmärkn., samt ansågs Utsk:s mein., så vidt det icke redan utgjort föremål för beslut, ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs och lades till handlingarne förstärkta StatsUtsk:s d. 5 dennes pä bordet lagda mern. N:o 294, ang:de verkställd omröstning i anledn. af RiksStms olika beslut, ang:de grunderne och vilkoret! för tillverkning och försäljning af bränvin. Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 295, med förslag till åtskilliga §§ i det nya reglementet för riksg:s-kont., blef detta förslag af R. o. Ad. bifallet och lades förevaride mern. till handlingarne. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 296, med förslag till aflöningsoch pensions-slater för riksg:s-kont. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 5 dennes på bordet lagda betänk.
R:dr. ö. Tiansport 2:o till reglering af galorna och lomterna inotn den afhrända stadsdelen . 30,000: — 30,000: — 9,476,831 91 3,244,850 3:o lill återuppbyggande af den nedbrunna delen af staden 200,000: — 31,300 230,000 Till de för kolonien S:t Barthelerny^ förvaltning erforderliga kostnader, 9,000 R:dr förslagsvis under hvartdera af åren 1838, 1839 och 1860 Gratifikation åt innebafvaren af Kamererare-tjensten i Kongl. Slats-kontorels Kammar-kontor . För reparationsoch andra förbättrings-arbeten å Skara Domkyrka » reparation å Westerås Domkyrka samt åtskilliga förändringar i samma kyrka Till uppbyggande af ny kyrka för Wallentuna 27.000 1,000 48.000 25.000 22,500 20.000 ' För en kapellbyggnads uppförande vid Mouonionalusta 4,800: — » ett bönehus med begrafningsplats vid Turtola hy 3,000: — » inköpande af boställe åt en kapell-predikant i Pajala socken af Norrbottens län 4,000: — 13,800 » dito af dito ål en kapell-predikant i Tyngsjö till Malungs pastorat inom Stora Kopparbergs 4,500 » fullbordande af Iärohus-hyggnaden uti Wexiö 30,000: — Transport 30,000: —- 9,599,631191 3,542,350 — Stats-Ulskottels Memorial JVs 29!. 27 Transport 30,000: — För dilo af dito i Wisby 15,000: — » uppförande af nya skolhusoch gymnastikbyggnader i Götheborg
Uppå gjord ^ropollkion as Herr Grefwen och Landt-Marffalken, blef detta af Ridderskapet och Adeln samryckt; hwarefter sadant af Lscrererarsn jakt» togS i det upfatte Lxrrsckum kroiocolli härom, af d. 9 Maji, hwilket genast justsrsciss, sä wal som et an. nät krdrocallz-Utdrag af samma dag, rörairde Herr Borgmästaren kksmbrser med fleres d. 9 Maji ingifne ansökning. Och skulle en ve^uiarikm med desse krokocolls-Utdrag afga til de andre Standell. Hans LxcsIIsnes Grefwe Ikuurk, klrie. Som Rlddcrskapel och Adelns krorocvllsr hädanefter torde blifva ganska widlyfkiga och til deras justcrgiiäe understundom hela 2 limmar atgä, samt derigenom för öfwerläggningarne ga förlorade, hwilken förlust af lid är sä myckel större, som ärenderne blifwa wigligare, får jag den äran hemställa, om keorocolls-^ulisrinZSn icke kunde flyttas til eftermiddagarne. Dä ärskillige häruti hördes instämma, gjorde Hans Lxeellsncs Herr Grefven och Landt-Marskalken kro^otjrron: Om Ridderskapet och Adeln behagade ester anslay til plenum sammanträda pä eftcrmWagarne til krokocollsrnLs jutisrmZ. Beswarades med Ja. UplästeS följande ?rorocoI!8-Utdrag, hällne i det Walloflige Borgare-Stander och det Hederwarda Von» de-Ständer, nemi.: Utdrag af protokollet, hållit i BorgareStåndets ?Isno, wid Riksdagen i l^lorrköping den go Äpri! iLoo. S. D. Ständet har förehast det ifrän Lag-Utskottet inkomne Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga kropolnion om förkorrtande af den r IX Cap. 12 §.