Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säg mig då Clara sade han icke utan en viss obeslutsamhet säg mig någonting som jag inte vet, men gerna skulle vilja veta. Älskar Helena mig? Clara var icke alldeles oförberedd på en sådan fråga, icke destomindre skiftade hon färg; det var måhända den första gången i sitt lif den unga oskuldsfulla flickan, som hittills ledts blott af sin känsla, icke visste, huru hon borde handla för att handla rätt. Talade hon sanningens öppna språk, så förrådde hon sin syster och vän, och huru vida det skulle ledt till något godt, visste hon icke heller; sade hon deremot Otto en osanning, så skulle den vänskap hon lofvat honom, blifvit beseglad med en lögn; teg hon, så Under det dessa tankar korsade sig inom hennes bröst, förgingo några ögonblick och hon teg. Älskar Helena mig? återtog Otto. Den ton, hvarmed Otto båda gångerna utsade denna enkla fråga, var icke sådan hoppet gifver utan snarare någon annan. Det var, liksom han icke så alldeles gerna velat höra denna fråga bejakad. Så mycket värre för Clara; den stackars flickans förlägenhet ökades. Jag förstår, att så är sade Otto, i det han sakta tryckte Claras hand. Det var orätt af Otto att leda mig in till det, som Otto kallar vänskap. Var det orätt, Clara lilla? kanhända ... men om det leder till ett godt ändamål. Ja måtte det leda till någonting godt, då jag nu säger, att Helena älskar dig ... Otto, du har liksom stulit mitt förtroende; hvad har du att ge tillbaka. O, måtte du förstå att älska Helena! Jag törs inte fråga dig, huru det är; låt mig inte tro, att Den blygaste försagdhet stod att läsa i Claras ögon. Man hade kunnat tro henne vara en älskarinna, som yppat sitt hjertas hemlighet och likväl gällde det en annan. Jag vill älska Helena sade med häftighet Otto. Vill du älska, det är illa svarade Clara. Jag älskar henne redan gentog Otto. Hvarföre frågade du då af mig, om hon älskade dig, hvarföre inte hellre af henne sjelf. Ånej, Otto, vi bedra oss, om vi tro, att du verkligen älskar Helena. Denna anmärkning jagade rodnaden ifrån Ottos kinder, och han fann dess sanning. Hans röst var undertryckt, då han sade:
RödfärgsSvafveloch Vitriol-bruk; Dessutom erlägges af Dylta Bruk: För hvart Skeppund Svafvel R:dr R:mt 1: 10. d:o d:o Vitriol » » — 23. För hvarje tunna Rödfärg » » — 10. Bevillnings-Utshotlcls Betänkande M 5. 15 §. 25. Öfriga Yerk och inrättningar, som till beskaffenhet, rörelse och inkomst äro skiljaklige från de förra, utgöra Bevillning efter följande grunder: Ask-Calciner-Bruk i Tre klasser: Första klassen R:dr R:mt 15: — Andra d:o » » 9: — Tredje d:o » » 5: 75. De, som endast förrätta raffinering, äro från bevillning fr i a; Kimröks-Bruk, i Två klasser: Första klassen Andra d:o Klingeoch Bajonetts-Smiden, Första klassen Andra d:o R:dr R:mt 6: Skeppsbyggeri-Inrätlningar, i Sex klasser: Första klassen Andra d:o d:o d:o d:o d:o Tredje Fjerde Femte Sjette R:dr R:mt 75 50 40 30 20 10 » » » » » Skeppsbyggerier, som icke ega 400 R:drs inkomst, äro frie från Bevillning. Stensamt Lerkärls-Fabriker, i Tre klasser: Första klassen R:dr R:mt 7: 50. Andra d:o » » 3: 75. Tredje d:o » » 2: 25. §. 26. l:o För rättigheten till skogsfång, på Kronans, emot rekognition, till Bruk, Hyttor eller Grufvor upplåtna, allmänningar erlägges för hvarje stafrum eller motsvarande 18 tunnor Kol R:dr R:mt 25 öre. §• 27. l:o För följande på landet boende personer skall afgiften, så vida den icke, beräknad till
N:o 170, i anledning af väckt motion om indragning af kronofogdetjensterne; bifölls N:o 171, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående nya TrollhätteKanalbolags-direktions underdåniga ansökning att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet med tillhörande område; återremitterades, med den anmärkning, att, beträffande de å sidan 9 förekommande vilkor, slutorden i 2:dra morn.: ”Trehundrade Riksdaler Banko'’’ borde förändras till '”Trehundrade Riksdaler efter 1830 års myntfot.” N:o 172, i anledning af väckta motioner om anslag af allmänna medel för skogsplantering å flygsandsfälten vid Staden Ystad och i vissa härader af Hallands län; bifölls. S. D. Föredrogs en från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, medelst protokolls-utBih. till R. St. Prot. 1850—51. 9 Sami. 44 346 drag af den 26 dennes gjord inbjudning till de öfrige Riks-stånden att instämma i dess, vid föredragning af Stats-Utsliottets utlåtande N:o 164, angående låneunderstöd för anläggning af jernväg emellan städerna Orebro och Nora, beslutade redaktions förändring, hvarigenom mom. litt. F af de föreslagna vilko ren orden: ”samt anslagssumman i mån af arbetets fortgång utbetalas” utbytes emot föl jande ord: ”samt anslagssumman utbetalas, på sätt Kongl. Maj:t, i mån af arbetets fortgång, bestämmer.” Denna inbjudning blef af Preste-Ståndet antagen. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Fortsattes föredragning af Stats-Ltskottets Utlåtande: N:o 163, angående ifrågaställa extra statsanslag till föremål, tillhörande Civil-departementets handläggning. ' I sammanhang härmed förekom meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protokoll den 26 dennes, med inbjudning till Medstånden att instämma i Ridderskapet och Adelns beslut, angående mom. F ibland vilkoren för låne-anslaget.
Men jag förtjänar altid litet på att hugga skogen och köra ned den till sjön om vintrarna. Men Tea grät, så att tårarna runno en efter en utför hennes kinder. Hon gick bort och torkade af sina händer, och i det rösten hämmades af gråten, lade hon armarna hårdt omkring mannens hals, och snyftade: Herre Gud, Erikson, Herre Gud. Och vinter efter vinter gick, som den lösa sanden oupphörligt rinner ur tidens stora, outtömliga timglas. Erikson fick inte skogen, men han fick körslorna. Och när någon tid hade gått, kunde han tala om hela historien själf och förklara, att han var belåten med det ändå, som det var. Och Tea hände det nog mer än en gång, att hennes man slog henne. Men hon led ej däraf så som förut. Han tyckte ju om henne ändå och var snäll emot henne. Ty det fins ingen, som inte stretar emot i början, när lifvet bjuder honom sin beska dryck, och ändå fins det ingen, som icke tål, mer än han tror. FÖRBRYTARE. Att det var något konstigt med Karlson, det visste hela trakten. Han hade varit en hund efter kvinfolk i sin ungdom, påstod man, och gammalt folk skakade på hufvudet, när de fingo veta, att Anna i torpet skulle gifta sig med honom. Anna var åtta år äldre än han, när de blefvo man och hustru, något som för öfrigt är rätt vanligt hos folk af allmogeklassen. Hon var bred och satt, hade ett gladlynt, väl bibehållet ansigte, var ferm i sitt arbete, pratsam med grannarna, skötte hus och barn exemplariskt, beklagade sig aldrig öfver sin man och gaf med ett ord under de fem första åren af sitt äktenskap icke den ringaste anledning till, att de onda aningarna skulle få rätt. Det såg också ut, som om Karlson hade stadgat sig. Hans ungdom hade varit vild. Det var mer än en flicka, om hvilken det hviskades, att han fört henne i olycka, och från de årliga marknaderna gingo många historier i svang om fyllor och slagsmål, i hvilka altid Karlson varit hufvudperson. Två gånger hade han varit stämd till tinget, och en gång hade han setat inne.
— 148 — d) Straffoch arbotsfäagelserna Utom de för berörde fängelser erforderliga reparationer, hafva större byggnadsarbeten utförts: i Landskrona, der, i stället för den nedbrända fabriksbyggnaden, början gjorts för uppförande af en ny dylik byggnad. Detta arbete hade vid årets slut så fortskridit, att byggnaden kommit under tak och inredningen till en del blifvit påbörjad; å Långholmen, hvarest den nya kasernbyggnaden för derstädes förlagde militärkommendering förseddes med den för inflyttning nödiga inredning, och återstod för denna byggnads förfärdigande endast den yttre afrappningen; samt i Götheborg, der, utom betydliga reparationsarbeten, arbetshuset för qvinnor undergått förändrad inredning i afseende å logementer m. m., hvarjemte ett nytt hus uppförts med sex celler, afsedt att begagnas för bestraffningar. På grund af 1859 års hufvudbok, få Revisorerne här nedan meddela uppgift å statens för cellfängelsers uppförande intill slutet af berörde år utgifne kostnader, särskildt för länsfängelset häradshäkten och fängelser i städerna: Länsoch straff-fängelser. Fullbordade: Antal celler. Beräknade kostnader. Verkliga kostnader åren 1842—1859. Icke fullbordade: Häradshäkten: i Carlshamn, Eskilstuna, Kongsbacka, Norrtelje samt vid Södra Möre tingställe 78.855: — Stadshäkteti: i Carlshamn, Eskilstuna, Kongsbacka, Norrtelje och Sköfde 47,903: 5. Statens utgifter för fångars vård och underhåll under åren 1850—1859, oberäknadt kostnaderna för cellfängelsebyggnaderna, för hvilket ändamål extra statsanslag varit anvisade, hafva utgjort: år 1850 1.003,786: 93. Summa R:mt R:dr 12,471,927: 77. hvaraf medeltalet per är utgör 1,247,192 R:dr 77 öre. Den betydliga minskning, som ägt rum i 1859 års fångvårdskostnader härleder sig, enligt hvad'
ConstilutionsUtskottet har sagt, att blott en tidning icke förtjent att indragas, men jag vågar tro., att om alla de nio blefvo Ridderskapet och Adeln föreläste, skulle Ståndets pluralitet anse de fleste icke hafva bordt indragas. Man bar anmärkt emot CojistitulionsUtskottet, att det ej bordt annia ta personer, som dels redan trädt ur tjenst, dets innehafva sådana embeten j frän hvilka de ej kunna skiljas utan ransakning och dom. Jag får derpå svara, att ConstitutionsUtskottet har trott sig böra hålla sig vid saken, utan ringaste afseende på person; för det en Rådgifvare trädtur denna tjenst nu vid Riksdagens början, följer ej, alt han ju kunde efter Piiksdagens slut åter deri inträda; och det är detta, som torde böra förekommas. Dessutom hvad det beträffar, att en Expedi tion sSecreter are , som ej kan skiljas frän sitt Embete, blifvit anmäld till endtledigande; så föreställer jag mig, att ConstitutionsUtskottet trott att, derest Rikets Ständer finna afseende derpå böra göras, de väl skola sjelfva veta, att användat denna anmälan på det sätt alt de anhålla, det han icke mätte få det förtroendet att vidare föredraga. Slutligen har man klandrat, att Utskottet tillåtit sig, att göra an-< mälanden utan någon tillämpning hvarken af ioy eller 106 §§:ne. Till försvar för' 43o Den 18 Juli i e. m. lltskottet utbeder jag mig, att något få utföra de skäl, sorn Utskottet sjelf antydt. Uti 37 §. Riksdagsordningen tillätes nemligen ConstitutionsUtskoltet, att sjelf väcka frågor till afgörande i Rikets Ständers plena. Der äro ej några undantag gjorde; det är ej sagdt, hvilka slags frågor det skall vara; följaktligen mäste väl äfven sådana frågor kunna väckas, som ligga Utskottet närmast. I 60 §.
Om det är skadligt, att obetänkt innom en kort tid sätta i omlopp fen Penninge-nume. raire utöfver det för Rörelsen vanliga behof, så blir det förderfligt att hastigt minska en utelöpande PenningeSumma. Sanningen deraf är bestyrkt genom redan inträffade händelser och följlerna af ett fortfarande kunna knappast beräknas. Jag tror derföre, att man , så fot t sig göra låter, bör, till bibehållande af allmänna Crediten, och till underlättande af Den 17 Martti, f. m. 55 möjligheten för Enskilte att fullgöra sina förbindelser, sätta denna nu hvilande Numeraire ai omkring 5,900,000 R:dr åter i omlopp, derigenom att Banquen genast ejler innom korrt tid inlöser med sina Sedlar Disconternes alla Assignationer och TreprocentsSkulder, likväl de sednare med någon Rabatt. Ingen skall billigtvis finna, att en Rabatt är å Statens eller Banquens sida obillig att bjuda , ty i Disconternes medellösa Concourstillsiånd, sådant som det efter Calculerna visar sig, är en förlust redan gifven om Disconter ine skulle sjelfve liquidera, och vid en fullkomlig Concours-behandling skulle denna förlust obestrideligen bliIva än större, utom det att tidsutdrägten skulle för hvarje Borgenär blifva kännbarDä redan , efter hvad kändt är, en Rabatt af minst 25 procent på 3 procentspapperen emellan Enskilte ägt rum, skulle säkert en än större uppkomma äfven om den plan antages, som de Högloflige Utskotten föreslagitj ty det är ej öfverensstämmande med alla Enskiltas ccconomiska ställning, äfven om afseende ej göres å den förlorade Räntan, att i 5 år vänta på full betalning af Capitalet. De flesta behöfva använda detsamma genast, och blifva nödsakade att till Spe-s eulanter sälja det med ett afdrag af 30 å 40 Procent. Vinsten faller i några få Enskiltas händer, och mängden gör en opåräknad betydlig förlust.
Det förra företaget upptogs i Storarnirals-embetets 3:dje afdelning tillen kostnad af 70.000 r:dr och ansågs så nyttigt att det tillstyrktes hos K. M. att utföras, oaktadt ortens innevånare icke erbjudit sig att dertill bidraga med mera än något öfveV -Jtdel af kostnaden. Utsk. har således ansett sig böra tillstyrka nu i fråga v a r. anslag, under förutsättning att orten borde bidraga med halfva kostnaden. Kostnaden för det andra företaget kan jag icke nu bestämdt påminna mig, men jag tror mig icke misstaga mig, då jag säger att det uppgick till omkring 200.000 r:dr. Skälet, hvarför Storarnirals-embetets 3:dje afdelning tillstyrkt det företag, sorn äfven Utsk. nu ansett sig böra företrädesvis tillstyrka, var hufvudsakligen den stora skilnaden i kostnaden, och alt ändamålet, örn också icke så fullständigt, som genom en direct sjöcommunication, likväl på ett för orten tillfredsställande sätt skulle vinnas derigenom att företaget utfördes så som detta förslag innehålJer. Här förekom icke blott den omständigheten, att fördeJarne icke ansågos motvägde af den större kostnaden, ulan äfven den, att det ansågs alldeles omöjligt att åstadkomma en privat association, som ville utföra det större och kostsammare företaget, då deremot en privat association var bildad för det mindre kostsamma företaget, ehuru icke så stora enskildta bidrag blifvit utfästade, som ansetts böra leranäs. Det är med ledning af dessa upplysningar, som Utsk. liar föreslagitR. St. att bifalla denna summa af 35,000 r:di\, hvilken endast skiljer sig i så måtto frän Regeringens förslag, på sätt jag redan haft äran nämna, att då Storarniralsembetets 3:dje afdelning upptagit ortens bidrag till emellan ^tdel och ^:del, har Utsk. föreslagit detta bidrag till £ af kostnaden.
Uppå derom af Hr Frih. o. Landtm, gjord erinran, fann R. o. Ad., att, efter detta resultat af voteringen, ingen vidare åtgärd för det närvar, kunde komma i fråga i afseende på Const.Utsk:s mern. Då nu ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 25 sisth Juli och den i dennes på bordet lagda mern. N:o 22, ang:de en af Hr Th. Petre' emot Konungens rådgifvare anmäld anledn. till anmärkn., fann R. o. Ad. detta mern. icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att anmäldt blifvit, det Frih. Fock, Alexander Georg, och Hr von Schantz, Malcolm Gustaf, båda ledamöter i Ridd.Utsk., för enskilda angelägenheter varit nödsakade att afresa från riksdagen och afsäga sig sina platser i Utsk.; och hemställde Hr Landtm., ixS D e 11 5 Augusti e. m. om R. o. Ad. behagade bifalla deras tillika gjorda begäran, att det oaktadt blifva vid deras riksdagsmannarätt bibehållne. Bifölls. I anleda, häraf anmodade Hr Landtm. Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde välja tvänne nya ledamöter i Ridd.Utskottet. Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna betänka, memorialer och utlåttn, nemi. från StatsUtskottet: N:ö 23i, i anledn. af de inom 2tne RiksSt. framställda anmärkmr vid Utsk:s betänk.
Ty, när eldade ej höga Bragders föresyn Svenskens mod. och sjelfständigliets sinne; detta sinne, som i alla tider varit hans säkraste värn mot utländskt våld och inhemsk afund, och än skall resa honom en lika skyddande mur, som Fästningar, Flottor eller legda Cohorter, utan anda. Han ser, denne Prins, med alfvarsam genomträngande blick, en mannaboren vapenöfvad Ungdom ännu fostras i Sveas sköte, ännu lifvas af fordna Sånger, ännu låga för Sveriges väl. Af vigt för Fosterlandet är då den väckta frågan, af värde för Forskaren i dess Häfder. Och jag tror, att till och med ännu större uppoffringar för ett ändamål, som detta, icke böra såsom fruktlösa eller öfverflödiga för Staten anses. Stora företag böra ej bedömmas efter ögonblickets nytta. Äfven om Island hörde oss till, en ultramarinsk Besittning, den Sverige ej för nyttan, men för äran borde ef - 84 Den 2 Martil. tersträfva, kumle man likväl icke med skäl fordra Isländares hitfart för ingen ting; Nu, då det tillhör en annan Stat, vore det stolt och stort, att, likt Christina, till oss vinka Snille och Lärdom från främmande Land. Herr Uggla j Göran Gustafanförde skrifteligen: Om det är en erkänd sanning, att ett Folk lefver ej blott i det närvarande, utan ock i sina Minnen och att det lefver genom dem, att Minnet af Förfäders bedrifter oell ära är en kraftig väckelse för deras Afkomlingar; så måste det ock vara lika obestridligt, att hvarje hittills fördold, eller i mörker insvept kunskap om den tid, då Förfäders kraftfulla mannamod grundläde den Frihet och Sjelfständighet, Sverige under Århundraden ägt, och, fastän med blödande sår, till våra dagar bevarat, skall utgöra ett verksamt medel , att på Efterkommande förflytta denna kraft, som, mer än en gång, dristat mäta sig med Öfvermagten och ofta med seger, alltid med äga, gått utur striden.
Utan att vilja bestrida behofvet för Fångvårdsstyrelsen af ett förlags-kapital, finna likväl Revisorerne Styrelsens åtgärd att, på sättsom skett, bereda sig en dylik fond vara med stats-regleringens grunder oförenlig, och anse, att bildandet af ett sådant kapital ej bordt eller bör äga rum, utan att Kongl. Maj:t, efter föregången utredning från Fångvårdsstyrelsens sida och på dess framställning, pröfvat behofvet samt af Rikets Ständer äskat och erhållit de för ändamålet erforderliga medlen. § 1- Inkomster och utgifter för de särskilda fängelseoch arbets-inrättningarne hafva under revisions-åren uppgått till följande belopp, nemligen: Straffoch arbets-fängelserna. Inkomster. Utgifter. Inkomster. Utgifter. Krono-häktena. Till upplysning om antalet af de särskilda slags fångar äfvensom barn, hvilka på en gång, nemligen den sista dagen af året, varit uti rikets samtliga läns-, kronooch polishäkten inneslutne, är, efter Fångvårds-styrelsens underdåniga berättelser för revisions-åren, följande tabell uppgjord: Uti läns-, kronooch polis-häktena förvarade: år 1852- år 1853- För ransakning samt vattenoch bröd-straff 1,192. 1,125. » aftjenande af böter .* 60. 92. » försvarslöshet eller olofligt kringstrykande 152. 136. Till allmänt arbete dömde 31. 16. Barn, som åtföljt föräldrarne i fängelse 11. 11. Uti straffoch arbets-fängelser samt vid Pionieroch Krono-arbets-korpserna: Till straff-fängelse på bestämd tid dömde 1,257. 1,272. För försvarslöshet till allmänt arbete dömde eller frivilligt anställde . 1,754. 1>?73. Kapitulanter eller utstrukne soldater 192. 174. Totalsumman häraf utgör således 6,267.' 6,317.
2:o ©gare af fartyg, i ©tab etter på lanbet, bjwiffeu ide fan i bemiö feba, att Ifan för fjroarje år l)oé meberböranbe ©ommittå uppgifixut ftg titt SSemittningö ertägganbe för eganbe fartyg etter anbel beruti, meb uppgift å läftcfaf, bote för flif förfummelfe trebubbla beloppet af beit berigettottt förfttittabe SSetoittningen, odp tillfälle ena hälften af böterne angifmarett, fantt bett anbra focfnetté fattige; l)mar Om betta ftabganbe flätt erinran in 65. 3 enlighet meb be fåluttba infjemtabe upplyénittgar ocb utrönta förf)åUattben, ffatt £areringö (Spunt egare af en faftigpet, på fatt 61 §. forejTrifmer, uppgifvit bet märbe, pmartitl pan förmenar ben böra anfeé, mare (Sommittcen lifmäl båbe berättigab od) ffplbig, att, utan affeenbe på uppgiften, efter förefattanbe flät od) nu flab 5öib tarering af ffatttagba SJljötqwarnar, få i 0täberna, font på tanbet, bör beraé rnärbe utrönaé i förpåttanbe titt beit affomft, be gifma ftna egare, nteb Sip. titt dt. ©t. ^3rDt. 1853 & 1854; 10 ©arnt. 1 Slfb. 2 Sankt. 8 SeanUmngs dorort>nmgen. o8 SSemillntngd^örorbning isss. fäfabt affeenbe a Dmarnarned belägenhet i mer eder rninbre fäbcdrifa orter, mib [torre eder minbre betpbtiga @täber famt Otoarnfenarned antal od) gång, an Qmarnar unber egenbomdwärbet innefattad, än be, forn uttber gårbenö ffattlägg
Preste-Ståndet d. 22 —■ — Borgare-Ståndet d. 22 Bonde-Ståndet d. 22 Rikets Ständers underd. Skrifvelse till Kgl. Maj:t, angående utbetalningen och redovisningen af Riksdagskostnadsmedlen. S. A. K. Tili undvikande af den vidlyftighet och omgång, som af det hittills antagna sätt för Riksdagskostnadernes bestridande och dertill åtgångne medels redovisande varit en följd, samt för att icke, såsom vid föregående Riksmöten, tidt och ofta besvära Eder Kongl: Majrt med utfärdande af anordningar till Stats-Contoret å utgifter, hvilka redan äro af Rikets Ständer pröfvade och fastställde, hafva Rikets Ständer beslutit, att, under innevarande Riksdag, utbetalningarne af de i och för den samma förefallange kostnader skola verkställas af Rikets Ständers Riksgälds-Contor, hvarifrån medlen till dessa kostnaders bestridande utgå, Med underdånigt tillkännagifvande häraf, få- hos Eder Kongl. Mäj:t Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att, derest sådane utgifter i och för Riksdagen skulle komma i fråga, hvilka af Eder Kongl. Maj:t böra anbefallas, Eder Kongl. Maj:t då täcktes i Nåder förständiga StatsContoret, att till Riksgälds-Contoret, jemte öf - 14 Exp. Utsk. Försl, till underd. Skrifv. N:o 4, 5, verlemnande af behörige verificationer, afgifva reqvisition å ersättning för den utbetalning, sorn i sådant afseende kan af förenämnde Embetsverk ega rum; i sammanhang hvarmed Eder Kongl. Maj:t jemväl i Nåder täcktes förordna, att, i händelse några förskott redan skulle vara från Stats-Contoret meddelade eller räkningar förskottsvis godtgjorde, förskotts-qvittencerne eller räkningarne ofördröjligen varda tili Riksgälds-Contoret, emot behörig ersättning, öfvers lemnade. Rikets Ständer framhärda etc.
Län anhållit, att, sedan ett, ålskiilige hemmansegare inom Landa Socken af nyssnämnde Län, såsom ^flyttningshjelp, tillerkändt och från Länets Landtränteri i Januari månad 1840 utbekommet belopp, 849 R:dr 24 sk., blifvit deras Ombud under återresan frånröfvadt, Rikets Ständer, enär icke det ringaste af det sålunda för bemälde hemmansegare förlorade belopp kunnat tillrättafås, eller utaf de sedermera ertappade och till lifstids-arbete å fästning dömde våldsverkarne ersättas, måtte bevilja en mot denna utflyttningshjelp svarande anslagssumma, att utbetalas lill dessa hemmansegare, som, genom den förlust, de, utan något sitt förvållande, lidit, skulle vara försatta i den mest bekymmersamma belägenhet; utvisande motionen bilagde handlingar, att ansökning om besagde utflyttningshjelps förnyade utbetalning blifvit i underdånighet gjord hos Kongl. Maj:t, men, enligt Kongl. Brefvet den i5 nästlidne Februari, uppå anförde skäl, afslagen. Då ofvannämnde hemmansegare, genom befullmägtigadt Ombud, utbekommit det, i egenskap af utflyttningshjelp, dem tillerkände allmänna Ståts-Utskottets Utlåtande, N.-o 6Jg 3 understöd, och då detsammas belopp, efter deraf i vederbörlig ordning verkställd utbetalning, icke kan betraktas annorlunda, än såsom hemmansegarnes enskilda tillhörighet; så och enär förlusten af dylik, i enskild persons förvar befintelig, egendom icke mera vid det ena, än vid det andra tillfället, kan eller bör föranleda någon ersättning af Stats-Verket, anser sig Utskottet icke kunna understödja den af motionären gjorda anhållan, utan får hemställa, att densamma må förfalla. Stockholm den November i844- N:o 64. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Nor., kl. 11 f. ro. Utlåtande, angående yrkad restitution till Upsala Stad af erlagd egande-rättsbevillning för en del af stadens jord.