Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underdåniga besvär öfver detta utslag äro icke anförda. Sedan Lane Häradsrätt genom utslag den 26 Juli 1845 dömt en vid namn Andreas Svensson att böta för första gången stöld till värde af 6 Riksd. detta belopp tredubbelt med aderton R:dr, fiir fylleri inför rätta 6 R:dr 32 sk., för bruten tingsfred 13 R:dr 16 sk. och för fensters inslående likaledes 13 R:dr 16 sk., tillhopa femtioen riksd. 16 sk. banco, eller att i saknad af tillgång till böterna i stället hållas i fängelse vid vatten och bröd tjuguåtta dagar, hvilket kroppsstraff Andreas Svensson jemte honom tillika ådömd uppenbar kyrkoplikt undergått; så har i anledning häraf åtal efter Justitiä-Ombudsmannens den 28 Januari 1848 gifne förordnande blifvit inför Kongl. Göta Hofrätt anstäldt emot Häradsrättens Ordförande Vice Häradshöfdingen J. A. Cederfeldt, med anmärkning, att Häradsrätten vid bestämmandet af kroppsstraff^ förfarit lagstridigt, då, hvad stölden anginge, icke bötesbeloppet utan det stulnas värde bordt tagas i beräkning och sammanläggas med de böter, hvartill Andreas Svensson för öfrige förbrytelserne gjort sig skyldig, eller 33 R;dr 16 sk., så att hela beloppet kommit att utgöra trettionio R:dr 16 sk. banco, motsvarande ett hundrade aderton daler silfvermynt, sorn eldigt Kongl. Förordningen d. 10 Juni 1841 ansåges vara försonade med tjugusex dagars fängelse af förenämnde beskaffenhet; och har, efter det åtalet blifvit i enlighet härmed utfördt, Kongl.
Hennes ögon växte plötsligt stora, stora, blefvo fulla af tårar och vändes i gammal öppenhet mot vännen. – Så ärlig du såg ut nu! ropade Ada med fysionomistens intresse och fattade mildt hennes hand. Louise svarade icke, men hennes exaltation ökades, ett begär kom öfver henne att få höra stora, starka ord, dem hon längtat efter. – Ada, ropade hon – de fresta mig att komma hem, att öfverge Tore och min lifskamp – det jag gifvit mig så helt åt – men jag känner, att det är något det här – hur eländigt jag fått det, så, jag har ändå lefvat, det är mitt det här, och jag har lärt mig – Hon stammade litet, egentligen – hvad hade hon lärt sig? hvad band henne? hvarför – – så mycket – kom det afhugget. – Hm – svarade Ada blott och tryckte hennes hand. Hon såg ned och fortsatte i vänlig ton: – Naturligtvis råder jag dig obetingadt att resa hem, om du så kan, du är för god att gå förlorad, Louise. – Förlorad?! Men icke går den förlorad, som ger sig åt en stor idé, också om han går under? – Ja, kära – Ada skrattade litet kort, att sammanblanda idéer och lif är en farlig historia, slutar vanligen med bankrutt. Nu har man alldeles kommit ifrån 70, 80-talets demokratiska fantasier – numera lefver man för helt andra ideal. Det där t. ex. att man skulle kunna ha andligt utbyte af umgänget med en handtverkare, – det är nonsens, Louise, du har nog funnit det. Han sitter där och förklarar med folkhögskoleord frågor och saker, som för oss äro själfklara. Hela vårt tankelif ligger ju på en högre nivå än hans. Han är aldrig originel, kan inte vara det, för han har inte nog kunskap; han visar mindre sin innersta instinkt än du och jag, för han vågar inte. Han kan aldrig skilja emellan det, som vore dumt att säga och det som vore en genial paradox. Han är absolut omöjlig att underhålla sig med en half timme – och så är det hela vägen ... Du kommer snart underfund med det där – tillade Ada leende, – när du kommer hem.
Så länge man icke erkänner detta, är det omöjligt att påräkna någon stabilitet i vårt penningeväsende. Erfarenheten torde också icke kunna förete något exempel å någon sådan bankinrättning, som utställer sedlar, betalbara med andra sedlar. Jag yrkar altså, att privatbankerna, om så påfordras, må vara skyldiga inlösa med silfver. Det är sannt, att denna föreskrift i början komme att förorsaka en större påkänning å Bankens hvalf; men jag ser deri ingen våda, ty de b:cosedlar, som derefter qvarblifva i omlopp, skola så mycket säkrare uteblifva från bankluckan. Mina motståndare hafva jemväl velat hemta stöd för sin åsigt från tolkning af 72 § Reg.F.; men jag kan icke tinna, att denna innefattar något ovilkorlig! bud, utan afseende på gjorda förbehåll. Det heter nemi. i den åberopade meningen: må. Detta är icke ett imperativ. Det utmärker blott, att Bankens sedlar äro lagligt mynt, men icke, att de ovilkorligen skola vara det. Ytterligare har man åberopat lagen af d. 1 Mats t8ao; Den 19 Mars f. 111. 399 men denna säger likvisst uttryckligen: ”Der ej annat förbehåll gjordt är.” Det synes mig alltid oriktigt att åt brcosedlarna bereda ett tvunget omlopp. Ett sådant underhålles icke genom några påbud, utan beror på förtroendet dertill, alt hvarje utgifven sedel vid anfordran inlöses. Jag anser altså klart, att den ifrågavar. föreskriften icke kan menligt inverka på statsbankens ställning; och då det är af yttersta vigt för den möjligen inträffande händelse, attstatsbanken inställde sina betalningar, alt olyckan icke mångfaldigas derigenom, att privatbankerna ramlade på samma gång, måste jag på det ifrigaste påyrka åtgärden. Man bar dervid veiat se ett hinder för privatbankers uppkomst; men jag kan icke dela denna farhåga, utan tror tvärtom, att en särdeles fördel såmedelst skulle beredas dessa banker, i det deras sedlar, då de inlöstes med silfver, alltid voro mera begärliga.
Upplästes en af Hr Adlersparre, Rudolf, ingifven motion, N:o 61, ang:de utsträckning af den s. k. lilla jagtens fredlysning till skogsfågel. Remitterades till Allm. Fiesv.- o. Ekon.-Utsk:t. Upplästes en af Frih. von Vegesach, Carl Henning Fvan, inlemnad motion, N:o 62, ang:de statsanslag för militär-öfningars införande i skolorna. Remitterades till Stats-Utsk:t. Föredrogs ett från Högv. Preste-St. ankommet prot.-utdr., N:o 36, med kommunikation al de, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af ny Strafflag, utaf Doktorerne Landgren och Forssell samt Prosten Sondén afgifne yttranden. Begärdes på bordet. Slutligen anmäldes och bordlädes: Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2, med uppgift å några från sistlidne riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne; Stats-Utsk:ts Mern. N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse; samt Exped.-Utsk:ts Utlåt. N:o 6, i ani. af väckt motion om Utsk:sBetänkmes tryckning med korta marginal-rubriker. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f 9 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 22 dennes. Föredrogs Konst.-Utsk:ts d. 22 dennes bordlagda Mein. N:o 2, nied uppgift å några från sistlidne riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundiagarne.
Vid dessa öfverenskommelse!’ bestämmes såsom vilkor: att alla interessenter i ett Rusthåll eller en Rote .skola sig om en röst förena; att Rusthållare [bibehålla de till dem anslagne augments-räntor, men att de icke kunna ingå uti vacancen förr än vid deras numerkarlars afgång; att, vid de Regementen eller inom de Län, der Recrutering och måhända Remontering sker genom så kalladt skof, ett medelpris måtte, genom omröstning Länseller Regementsvis, af samtlige i skofvet deltagande Rustoch Rotehållare bestämmas för Soldat-legan, eller Remonten, hvilken afgift ingår till Staten, som derefter kommer att Récruteringen eller Remonteringen ensamt ombesörja; att, med afseende på Båtsmanshållet, det mätte samtidigt bestämmas ett förhållande, som tryggar de vid effectiv Rustning och Rotering qvarblifvande jordegare, att icke få vidkännas en ökad lunga af Båtsmanscommendering till tjenstgöring i fredstid. Hvad sålunda i vacance-afgifter till Staten ingår, öfve riem nas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition att för armeens och flottans behof användas och i behörig ordning redovisas. Vidare reserverar jag mig mot Utskottets afstyrkande af Herr Montgomerys förslag att upplösa KrigsAcademien vid Carlberg och tillsätta Militaire Lärare vid Rikets allmänna undervisningsverk. En sann uppfattning af Bevärings-s}rstemet påkallar onekligen det erkännande, att samma system hufvudsakligen stödjer sig vid en dertill lämpad allmän uppfostran. Svenska ynglingar böra ej sakna tillfälle att bereda sig till deras vigtiga bestämmelse att bära vapen lill fäderneslandets försvar. Den elementaira undervisningen i Krigs-vetenskapen måste derföre anses såsom en Allm. Besv. och O ?, en. Vtik. Betänkande N.o 5$. ii utlåtanden infordrats ifrån Kongl. KammarCollegium och Presterskapet på Gottland, hvilket sednare jemväl med underdånigt yttrande inkommit.
Af Bonden Johannes Sibbesson, hvilken genom byte blifvit ägare af l/a mantal Mårarp Lille Bengtsgården i Kronobergs län, Sunnerbo härad och Ryssby socken, och hos Domhafvanden i orten Häradshöfdingen L. P. Eneqvist d. 27 April 1844 erhållit ett för detta hemman utgifvet gravationsbevis, deruti en år 1830 för 333 R:dr 16 sk. beviljad och ännu gällande inteckning icke funnits upptagen, har klagan blifvit hos mig förd deröfver, att sedan bemäite Häradshöfdinge d. 3 Oktober 1844 meddelat ett embetsbevis af innehåll, att nämnde inteckning då ännu icke blifvit vid Sunnerbo Häradsrätt dödad, och klaganden derefter, i följd af lagsökning, fått sig ålagdt att betala det förskrifna beloppet med ränta och ersättning för lagsökningskostnaden, till fullgörande hvaraf han måst utbetala tillhopa 490 R:dr 10 sk. 2 rst. banco; Häradshöfdingen Eneqvist väl uti en den 13 Dec. 1846 utfärdad handling, på den grund, att han vid gravationsbevisets lifgifvande, missledd af ett bland Sunnerbo Häradsrätts handlingar förvaradt inteckningsregister, kommit att utesluta den i fråga varande inteckningen, hvilken den dagen utgjort 475 R:dr banco, förbundit sig att, emot det inteckningen på Häradshöfdingen transporterades, å vissa tider godtgöra Johannes Sibbesson beloppet med ränta, men derefter icke godvilligt godlgjort dennes förlust, utan efter derom hos Sunnerbo
Deröfwer till och med 22 ,R:dlr, Ser Skillingar. ' Deröfwer till och med 27 R:dlr, Nio Skillingar. Deröfwer till och med 30 Rrdlk, Tolf Skillingar. Der - Den 18 Alugustk. 29;? Deröfwer till och med 42 R:dlr, Tjugufyra Skillingar. Deröfwer till och med sv R:dlr, Trettiosex Skillingar. Deröfwer till och med 75 R:dlr, En Riksdaler. Deröfwer till och med 100 R:dlr, En Riksdaler Tjugufyra Skillingar. Frän iso Rwlr till och med rzo R.dlr, Twa Riksdaler; och Deröfwer för hwarje 50 R:dlr, Tolf Skillingar. Köpe - Contract, hwarä följer Köpe-Bref, Tolf Skillingar. Till Arrende af Halftenstruks-Contracter med andre än underhafwande, fordras Stämpladt Pap, per efter den i föregående Moment warande Tariff, grundad pä procenten af det wärde, hwartill Egendomen wid Allmänna Bewillnings - Taxeringen dlifwit uppstattad. Till Contracter och Afhandlingar utan wist Summa, stall, ester samma grund Charta anstaf, fas lill det belopp, hwartill de deri betingade Persedlar eller förmäner kunna skalkas, enligt sednast saststäldte Markegängspris. Jnnehäller samma Contract derjemte något, som till wlstt wärde icke kan bestämmas, ökes Shartan i afseende derä med Sex Skillingar. Andre Contracter utan wist Summa, Sex Skillingar. Alla ArrendeHälftenbrukoch Hyres, Contracter ä Landet, som icke blifwit skrifne a sä hög Charta i Författningen utsäktes, stola, wid den i 24 §. stadgade påföljd sednast ä näst derpå följande Ting, 4y? Ting, med bchörlg Fyllnads. Charta beläggas, samt Domarens påskrift dera, utan någon lösen teckna-.
Dess fröjder störa kan. I nöjets arm Förgäter hon så lätt all lifvets sorg.« säger Euripides, och vackra äro dessa enkla ord. Den ädla ungdomstid! Hvilkens hjerta är så förtorkadt att det icke slår högt vid tanken derpå! En ålder mera oegennyttig än den, finnes ej. Ungdomssinnet lefver i det glada närvarande, i det glada tillkommande; de sorger, som varit, förgäter det; de sorger, som komma, tänker det icke uppå. Den fjerde dagen. Guvernanten. Aftonen af den fjerde dagen efter vikingafärden var icke vacker. Det regnade väl icke eller stormade, men himlen var öfverdragen af fula moln, hvilka tycktes hota med långvarig nederbörd. Detta oaktadt spatserar Celia i parken ensam, och med ganska sakta, sväfvande steg. Hvarföre åtföljes hon icke nu af Anna, hvarföre tyckes hon söka ensligheten? Månne de bref, hon bär i handen, äro härtill en orsak? Båda äro de förseglade med svart lack; det ena brefvet är icke ens uppbrutet ännu; hvarföre skyndar hon sig icke att läsa äfven det? Kommen till en löfsal, som var försedd med bord och soffor, såväl af träd som af gräs, sätter sig Celia icke, utan blir stående, såsom förstenad. Hennes ögon hafva knappt lifvets färg, och kinderna, hvad de äro bleka! Hon liknar en marmorstaty, på hvilken elaka menniskor kastat kläder. Slutligen vaknar hon upp ur sin lethargiska dvala; hennes känslor blifva tankar, tankarna blifva ord: Allt detta är blott en dröm, en plågsam dröm ... så tror jag visst och säkert ... men ack nej, brefvet, det rysliga brefvet! Jag vill för femte gången läsa brefvet. Det vill jag. Brefvet lydde: »Min goda, älskade syster Celia! Jag vet icke, huru jag skall börja, jag vet icke, huru jag skall förbereda dig på hvad du ändå måste få veta, min arma Celia. Dock inga omsvep.
BondeSt. har nemi. sagt, att det icke vill pröfva principfrågan rör:de medelmarkegången, förrän det fått veta R. o. Ad:s beslut öfver inbjudningen. Jag inser således icke, att StalsUtsk. kan pröfva Frih. Palmstjernas motion, innan Utsk. fått veta Ståndens beslut öfver principfrågan. Möjligt är, att det kan ske, efter så många andra underligheter inträffat; men jag anser det oformligt, att ett Utsk. skall behandla en fråga, hvaruti Utsk. afgifvit ett förslag, om hvars afgörande Utsk. icke erhållit någon kännedom. Då nemi. BorgareSt. bifallit principfrågan, PresteSt. afslagit densamma och R. o. Ad. bifallit den, måste BondeStrs beslut afvaktas för att veta, huruvida frågan är bifallen eller icke; men nu har BondeSt. sagt, att det icke vill utlåta sig i frågan, innan det erhållit R. o. Ad:s svar på inbjudn., och var det derföre, som jag ansåg nödvändigt, att Frih. Palmstjernas motion skulle hvila, intilldess inbjudningen blifvit afgjord, hvilket jag äfven trodde skulle blifva förhållandet, då jag såg Frih. Palmstjernas motion och BondeSt:s inbjudn. under särskilda nummer samt inbjudningen främst pa listan till föredragning uppförda. Hvad frångåendet från R. o. Ad:s beslut beträffar, skulle jag visserligen önska det. 19 II. 3 jO Deni Februari f. m. Hurudan majoriteten kan blifva nu eller framdeles kan man icke bedöma, och jag tror derföre, att It. o. Ad. gjorde bast att först företaga BondeSt:s inbjudn. til! afgörande, hvarigenom man finge jent spel i frågan; ty om Ståndet skulle remittera Frih. Palmst jernäs motion oell låta BondeSt:s inbjudn. hvila, så har BondeSt icke fått något svar på inbjudn och kan således icke vidtaga något ytterligare beslut i frågan, hvaraf följden torde blifva, att hela saken kommer att förfalla. Hr af Billbergh, Joli. Peter:
Mycket vore kanske ännu att säga, och mången bild af värde har jag måhända ofrivilligt gått förbi, men då jag redan väl länge tagit läsarens tålamod i anspråk och inkräktat alltför mycjcet af tidskriftens utrymme, måste jag Öfvergå till skulpturafdelningen. Här finnes tillfälle till konstnjutning af det mest oförfalskade slag. Hvem stannar icke, med beundran framför Kristian Erikssons storslagna reliefbild » Linné *? Hvilken känsla för form och för det måleriska, hvilket mästerskap i behandlingen af materialet. Det enda som kunde anmärkas är emot öfver-stycket, där den kvinliga figuren snarare stör; dessutom är hennes blomsterplockning en repetition af handlingen i hufvudmomentet och verkar därföre tröttande. Det härliga konstverket skall utföras i marmor på beställning af Pontus Furstenberg, som med känd offervillighet och oegennytta skänkt detsamma till Nationalmuseum, där det jämte Hasselbergs » Snödroppen » helt visst skall blifva en af de förnämsta prydnaderna. Eriksson utställer dessutom flere småsaker samt tvänne porträttbyster. Professor Börjeson är företrädd af sin präktiga bronsbyst af H. Konungen, af tvänne känsliga skizzer till dekorativa grupper samt en, mycket lik, porträttskizz af statsrådet Wennerberg. Per Hasselberg, den framstående skaparen af » Snödroppen », har, utom en del förträffliga porträttbyster, utställt en omarbetning af » Vågens tjusning » samt en mindre reproduktion i marmor af » Grodan », med hvilka arbeten han på ett värdigt sätt häfdar den framskjutna plats, han genom flit och ärlighet vetat förvärfva sig. Porträttbysterna af herr och fru W. höra till konstnärens finaste och utmärka sig ej blott för likhet, ty i synnerhet i det förstnämnda har Hasselberg lyckats inlägga såväl en utpräglad karakteristik som ett uttryck, fullt af lif. Ingel Fallstedt kommer med en liten skara af präktiga porträttbyster; såsom ett särdeles karakteristiskt uttryck för Fallstedts mästerskap skulle jag vilja påpeka marmorbysten af herr E., som i utförande och behandling af materialet söker sin like. Theodor Lundbergs » » Fiskare » och de bekanta » Fosterbröderna » äro arbeten af hög rang; det förstnämnda, ett nytt,299 FRÅN KONSTUTSTÄLLNINGEN I GÖTEBORG.
I afseende på den halfva million, som man föreslagit skola utifrån anskaffas, såsom säkerhet för realisationen, har jag redan förut angifvit, att jag ej tror den komma att bchöfvas, men då personer gifvas af motsatt tanka, finnér jag skäligt, att en sådan representerande säkerhet utsträckes ända till en hel million, i enlighet med några reservanters mening. Då det är fråga om skillnaden emellan Creditiv och Lån, synes mig Creditiv medföra en större förmån, så länge det för mig är tydligt, att det ej behöfver upptagas. I en reservation af en Ledamot inom Vällofl. Den 9 J u i i i f. n>. 59 BorgareStåndet förekommer till nackdel för Creditiv-idéen, att den skulle medföra oberäkneliga oredor för Banken. Jag har ej kunnat upptäcka, hvari de skulle bestå, och önskar derföre, att blifva upplyst derom. I afseende på den punkt i Utlåtandet, som Friherre Boije vidrört, nemi. att närvarande beslut skulle göras oberoende af kommande Ständer, har val Herr Rosenblad nämnt, att sådant influtit af grannlagenhet emot de närvarande Ständerne; men jag vill tillägga min öfvertygelse, den jag tror vara allmän, alt nemi. förtroendet till hela företaget, således till dess tilleller afstyrkande, beror i första rummet på säkerheten, att inga nya idéer skola mellankomma, och förrycka den byggnad, hvarigenom en hvar nu söker befästa sig emot tillfällig inflytelse. Detta är det hufvudsakligaste jag velat nämna. Emedlertid vill jag uppskjuta min begäran om återremiss för den händelse, att den fortgående discussionen möjligen kan sprida det ljus i ämnet, som ännu saknas, till bifall af Utskottens Utlåtande, Herr Hjerta} Gustafanförde skrifteligen: Vid Statsoch BancoUtskottens Utlåtande angående nödige provisoriske åtgärder, innan Silfverut-veaclingen kan företagas, anser jag mig böra göra följande anmärkningar. tio De ii 9 Juiii f. m.
Detta alltsammans är, jemte Bränneriet i Gö heborg, af Allmänna MagasinsDirectionen i wärde uvptagit kill 54,693 R:d r6 st B:co; men om Götheborgs Bränneri derifrän afdrages, blir återstoden icke synnerligen stor, dock bör densamma till förman för MagafinsFouden i penningar realiseras. 4:0 Bran» Den 5 Zebruarii109 4:0 Bränneri Byggnaderne uli SöderTelje, G idholm, Köping, Linköping, Borås och ivid Bankebergs Kulle, ä hwilka Byggnader Duecstonen icke upxgiswit wärdet. Fjerde Artikeln. Vm Allmänna Instructionen för MagasinsInrättningenS Styrelse. Dä denna Jnstruction nu pä förhand ej lärer böra göras särdeles speciel, torde följande enkla men hufwudsakliga puncler blifwa tillräkliga: x:o Det bör wara Direckionens högsta omwärdnad, som alldrig får åsidosättas, att befordra Inrätta ningens ändamål, hwilket bör wara behöswande Landsorters understöd samt ect förråd för Armöen rvid inträffande krig, i möjligaste förening med Werkets egna besiänd. Således ma Direcstonen alidrig söka, att genom sädane handels sxeculationer. de der icke alysia Landets Allmänna Occonomiffa wäl, öka Werkets Fond. 2:0 Någon upphandling inom Landet i den ort, där mistmäx inträffat, bör alldrig hädanefter fä ske; hwadcm den åtgärd, i afseende pä upphandling för nödlidande, som enligt 1798 ars sö-e^ skrift, Herrar Landshösdingar, inom deras i Näder anförtrodde Län, hittills älegat, kommer atc för alltid förswinna. Zw Di - t to Den A Zebnrarii. Z:c> Directionen stall wara styldig redowisning för hela betz förwalrning inför Riksens Högloft.
För öfrigt afstår jag -78 Den 3 Wovember e, m. från min anhållan om det oförändrade förblifvandet vid 18 • 8 åfs beslut, och instämmer i det jemknings-förslag , Herr Ribbing uppgifvit, att minimi-beloppet å enskildtas invisningar på Banken må nedsättas till 66 * R:dr. Det obetydliga skälet, för Assignationerna, att man genom dem skulle befrias fiån Bankens trasiga sedlar, torde ej behöfva besvaras. Likväl bör jag yttra den förmodan , att papperet, som tillverkas vid Tumba, icke är sämre än det som kommer från andra pappersbruk , af hvilket enskildta invisningar skulle göras. Då man påstått} att allmogen nog skulle förstå sig på sådane, måtte man hafva glömt den händelse , hvarom man nyligen velat votera i Nämnd , nemligen med Götha Canals Assignationer. Ehuru det offentligen kungjordes, att de , inom viss tid , skulle till inlösen företes , begrep allmogen det icke bättre, än att han gömde på åtskilliga af dem. Förstod han icke att akta sig för dessa Assignationer, hvilkas upphörande värde högtidligen tillkännagafs , huru skulle det då väl gå med dem , som löpte på enskildtas namn och credit ? Jag ar-håller således, att den nu gällande författningen, om enskildta invisningar, må förblifva oförändrad , endast med den skillnad , att minimibeloppet varder 66 f R:dr, hvilket, i händelse af votering , torde få blifva contra-proposition. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag skall Den 3 November e, m. 79 blott tillägga några ord i anledning af hvad som blifvit anfördt, sedan jag förra gången yttrade mig. En värd Talare liar förmodat, att Europas allmänna ställning varit orsaken till Rikets iråkade förlägenhet. Jag åter tror, att jemförelsen mellan vårt Iand och andra ej är så beskaffad, som den värde Ledamoten ansett den vara. Ty då andra länder fått vidkännas dryga omkostnader för kriget och deraf blifvit ut* sugne, hafva vi deremot just derigenom skördat sådana fördelar, att historien knappt derpå kan uppte något exempel.
Denna farnåga tyckes mig vara hell. och hållet upphäfven genom det beslut, som nyss är 1'attadt, att Ridd.secret. icke skulle vara stängd ifrån att innehafva annan tjenst på Rikets stat. Då jag således icke kan hysa någon farhåga för, alt icke skickliga sökande skola infinna sig, dä lönen kommer att till det af R. o. Ad. nu beslutade belopp utgå, under tjenstetiden, men måhända nedsättas om sjelfva tjensten skulle upphöra eller anses mindre behöflig, sä inslämmer jag mod Gr. Cronhjelm, emedan jag anser honom hafva alldeles rätt i sina påståenden. Hr von Hartmansdorff: Skälet, hvarföre man finnér så många sökande till befatlningarne vid (Ilsk. och Sländscancellier under riksdagarne, är ulan tvifvel dubbelt. Dels beli öfver ingen derföre gå ifrån sin tjenst, om han har någon pä Rikets stal, och dels betalas dessa extra befattningar ganska väl. Ingendera delen är således jemförlig med de förhållanden, som inträffa med Ridd. secrei.tjensten, der regeln är, att man icke får dermed förena annan beställning. I hänseende till framliden för en Ridd.secret., som blott åtnjuter arfvode, yttrade Hr Frih. Hamilton, ungefärligen sä, att Ridd. secret. åtminstone till någon del skulle komma att förlora hvad han nu innehar. Sä vidt jag har hört Gr. Cronhjelms framställning, sä har det icke varit fråga om, att någon del af lönen skulle för en llidd.sccrei. qvarblifva såsom pension. Det är just denna mörka utsigt för framtiden, som i min tanka kommer att afhälla skickliga sökande ifrån en sådan tjenst, som den ifrågavar. Gr. Cronhjelm: Jag har visserligen icke kunnat yttra mig med sådant förutseende, alt jag pä förband skulle kunna eller ens vilja försöka bestämma, huruvida en genom constitutorial tillsatt tjensteman skulle kunna såsom särskildt vedermäle af Ståndets bevågenhet vid den tidpunkt, dä constilutorialet upphört, erhålla någon pension. Den frågan synes mig icke höra hit.