Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppbörd: Credit. Balans från föregående året: — Utgifter: Under hvartdera revisionsåret äro ytterligare 1,000 R:dr afbetalda å det för kajbyggnaden vil1 Drottningholms slott upptagna lån, så att oliqviderade återstoden deraf vid 1849 års slut utgjorde 1,400 R;dr. Likaledes liar, år 1848, en summa af 2,039 ll:dr 11 sk. 7 rst. utgått i afräkning å de af Kongl. Majit, år 1847, förskjutna medel, tillsammans 30,039 R:dr 11 sk. 7 rst., till möblering uti och reparationer å nämnde slott; och då någon vidare afbetalning derå icke under år 1849 ägt rum, utgjorde alltså, vid samma års utgång, det 'oersatta beloppet af berörde förskott 28,000 R:dr. Varande förenämnde båda skuldsummor icke, såsom ske bordt, upptagna i hufvudredogörelserna, utan i stället redovisade i särskilt bilagda räkningar. §. 2. Enligt hvad räkenskaperna utvisa, har vid dessa slotts förvaltning en mindre god hushållning iakttagits, så väl vid uppköp af födoämnen för statfolkets behof, som ock vid försäljning af ^slottens produkter. Såsom exempel å begge dessa fall må anföras, att, enligt verifikationerna, en tunna sill för statfolkets räkning blifvit uppköpt emot det höga priset af 20 R;dr, samt större partier hö- utaf slottens hötägt försålts för endast 3, 4 å 5 sk. lispundet. §. 3. Till liqviderande af medikamentsräkningar, hafva under revisionsåren utgått tillsammans omkring 700 R.dr. Vid granskningen af dessa räkningar, har de*t fästat Revisorernes uppmärksamhet, att, ehuru, vid betalning af större partier medicinalier, vissa procents rabatt å beloppet vanligen iakttuges och jemväl blifvit vid öfriga lustslotten, enligt deras räkenskaper, beräknad, sådan rabatt likväl icke vid nu ifrågavarande liqvid ägt rum. §. 4.
Hr Dalman, Wilh. Fredr., förenade sig med Hr Stuart. Gr. Posse, Arv.: I afseende på det begångna misstaget borde jag icke behöfva yttra mig; anledn. dertill är uppgifven och erkänd. Här är blott fråga om, hura misstaget skall rättas, och jag tror, att Utsk:s förslag i detta afseende bör antagas; ty förstärkta Utsk. kan icke votera öfver annat än i Stånden godkända voter:spropos:r. Andra kunna icke grundlagsenlig! der framställas till afgöran ) " Den a i April f. m. de. Hvad den anmärkn. vidkommer, att Ständerna icke i något fall kunna upphäfva, hvad förstärkta Utsk. beslutat, så gäller detta endast i de fall, då förstärkta Utsk. handlat lagligt; men här är uppenbarligen en olaglighet begången, härledd af ett misstag, dels af ordföranden och dels genom Utsk:s cancelli. Således är det rätta att bifalla betänk., ehuru det visserligen äfven kan läggas till handkna. Hr Hjärne, Harald: Uti den siste talarens åsigt,som skulle förstärkt Utsk. icke sjelf kunna rätta de misstag, som inom sådana kunna äga rum, kan jag icke instämma. Det är visst sannt, att grundlagen icke tillåter öfverläggningar inom dessa Utsk.; men om under och i afseende å sjelfva voteringen olagligheter förekomma, så är det en ny olaglighet, om de icke genast rättas. Jag har hört förundran uttalas deröfver, att ledamöter af det Stånd, hvilket ännu icke godkänt voter:spropos:n, icke vid voteringen derom upplyst; men om sådant skett, så hemställer jag till Gr. Posse, huruvida icke misstaget genast blifvit rättadt. Såvida instämmer jag med Hr Stuart, alt det är ett farligt prejudieat, att Ständerna kunna upphäfva ett förstärkt Utskrs beslut, samt anser det rättaste hafva varit, att Utsk. sjelf ogillat sin votering och företagit ny, sedan det felande prot.utdr. ankommit.
Om ConstitutionsUtskottet finnér för godt antaga ett sådant förslag, sorn Grefve De la Gardie framställt och alla Stånden samt Kongl. Maj:t vid nästa Riksdag gilla det samma, så får RiddarhusOrdningen då derefter jämkas. Jag kan derföre ej frångå hvad jag förut yrkat, eller att Grefve De la Gardies motion ej bör behandlas i sammanhang med nu förevarande fråga. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att som han fattat Grefve De la Gardies Memorial, hade Grefve De la Gardie endast önskat, att med pröfningen af förevarande §. måtte anstå, intill dess ConstitutionsUtskottet utlåtit sig öfver Grefve De la Gardies motion hvilken Grefve De la Gardie ämnade till ConstitutionsUtskottet ingifva. Herr Bergman: Grefve De la Gardies motion är så alldeles skiljd ifrån den ifrågavarande 4ide $:n i RiddarhusOrdningen, att den ej äger någon gemenskap dermed. Den innefattar en Constitutionsfråga, som bör gå till ConstitutionsUtskottet och ej kan afgöras vid denna, utan först vid nästa Riksdag. På denna grund anhåller jag om proposition, att Grefve De la Gardie måtte blifva anvist att vända sig till ConstitutionsUtskottet. Den II Juni i e. m, Herr Rosenblad, Bernhard: Då inom Rid darhusutskott författandet af redactionen till ifrågavarande 4 §. i RiddarhusOrdningen förevar, tillstyrkte jag bibehållande af den gamla §:n med alla dess bristfälligheter såsom ett alternativ af den anledning, att jag hoppades att man kunde sättas i tillfälle, att vid nästa Riksdag antaga en ny redaction af 37 §:n Regeringsformen. Men då vi ännu ej sett något nytt förslag och ett sådant möjligen icke är att förvänta, samt i alla fall först vid en blifvande Riksdag kan till antagande eller förkastande förekomma, så vet jag ej hvartill ett uppskof nu skulle tjena ; helst det är möjligt att ConstitutionsUtskottet alldeles icke med något förslag vid denna Riksdag inkommer. Herr von Hartmansdorff, Augufl:
Det är ej egennyttans språk jag förer, det förstås ej af mig. Mitt stånds pligter hafva lärt mig, att det kan finnas ett slags bestånd äfven då man har litet; men den ställning i lifvet, som genom förändringen af Westgötha Regementes löner, äfven så olyckligt blifvit förändrad för dess öfveroch under-befäl, hvilka snart sagt, endast i sm ära och tillfredsställelsen af uppfyllda skyldigheter, finna ersättning för sin möda, har bestämt mig att fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet vid ett ärende, hvarigenom billigheten vinnes, utan att Staten förlorar annat, än en S5S Den 26 Februarii, mindre vinst af lönernes indragning;. Jagte, gär inga medel att underhålla öfverflödet, eljer fåfängan, jag talar för det verkeliga lidandet och det behof sorn ej kan ruut as till tystnad. Jag begär inga nya, fördelar; endast att en del af de sorn en gång varit beviljade och åtnjutne, matte bibehållas. Nitet för tjensten och bemödandet för dessa pligter är oförändradt, hvarföre ej de förmåner som skola uttrycka bifallet deiföre ? Jag anhåller ödmjukeligen a ti denna mia motion mätte till vederbörligt Utskott remitteras och med öfrige Riks-Stånden commun!- ceras. N:0 i*>» Herr Bergman, Ambrosius Magnus t Jag räknar för en skyldighet emot Höglofl. Ridderskap^! och Adela samt en vänskapspiigt emot Herr CanzliRådet och Ridd. Schoerbing, att till Höglofl. Ridderskspet och Adelns uppmärksamhet öfverlemna denne, för sine patriotiske skrifter kände mannens, till Riksens Höglofl. Ständer adresserade memoria], angående en postvagns inrättning och det nya skogs-hushållningssättet, jemte hans -i dessa ämnen författade afhandlingar.
För nationens stora och allmänna interessen är det vida mindre magtpåliggande — huru nyttiga, kloka och ändamålsenliga beslut äfven i det fallet onekligen äro —, om den eller den lånerörelsen blir litet bättre eller sämre reglerad, får några hundratusen r:dr mer eller mindre. Enligt hvad redan ganska riktigt är anmärkt, så, fastän vi skulle bestämma utvexiingsdagen, äro vi derigenom ingalunda förhindrade att sedermera fatta alla de beslut rörande Bankens rörelse, creditens underlättande m. m., som jordbrukets och öfriga näringars bästa kan anses fordra; men skulle vi vid dessa beslut fästa vilkoret af utvexlingens medgifvande, komme vi att befinna oss på samma punkt af osäkerhet, ,som före 1829 års Ständers realisationsbeslut. Hafva vi icke i förutnämnde frågor hört de mest olika, ja, rakt motsatta förslag framställas, såsom fordringar, såsom garantier, än för realisationens bestånd, än för dess nytta, från och med anspråket att från Statens sida skaffa tillgång för liqviden af de 58 millioner enskilda inteckningar, som finnas i Sveriges jord, om det skulle falla fördringsägarne in att uppsäga dem, till det att från Banken skilja all lånerörelse och endast göra den till en cassaförvarare för Stockholms allmänna verk och köpmän; och huru många olika planer, liggande emellan dessa begge ytterligheter, hafva icke erhållit hvar och en sin förespråkare? Jag vidrör ändå icke de olika opinionerna ronde det lagstiltningssätt för Banken, som hvar och en anser utgöra garantien för dess bestånd. Då det således vore omöjligt, att lånerörelsen kunde så regleras, att allas anspråk blefve uppfyllda, skulle man genom dess förnyade och onödiga sammanblandning med den enkla frågan: skall i83o års realisation verkställas eller ej, endast gifva denna nya motståndare, och gifva de gamla nya förevändningar. Det enda inkast, som hos mig gjort någon verkan, är den farhåga, en så varm och nitisk vän af realisationen , som BancoUtsk:s ordförande, tyckts äga, att nemi. sakens forcerande möjligen skulle kunna frambringa ett resultat, motsatt hvad man önskar.
439 betjenar dem i deras penntnge transactioner, i stället för att, såsom nu, söka denna ersättning i lånerörelsens avante; att då man, efter nu gällande grunder för VexelBaneorörelsen, ej behöfde något betala, i fall Banquen mot tre femtedelars rabatt eller efter 120 sk. cours, tillät utoch invexling af silfver, borde ock, ej någon svårighet göras, att tillåta en vexling af sedlar inot silfver a j 16 sk. cours, mot betalning för silfrets vård; att, om hela.' långsvärdet bestämdes till 11a sk. och räntan förhöjdes till 2 procent, vore äfven den olägenhet till största delen färebygd» sota niel mesta skäl kunde åberopas mot förslaget, nemligen : att de handlande, vare sig inrikes eller ■utrikes, som efter behag kunna förvandla sina fonder, än till landets courant mynt, än till verldsmynt eller silfver, derigenom egde en för stor fördel och öfvervigt i jemnförelse med. de handlande, hvilka, i följd af Banquens iråkade ställning icke kunna röra sig med annat än landets courant mynt; att en ny anstalt tif denna beskaffenhet ofelbart skall trygga Natianen i deri förhoppning man gör sig, att realisationen vid en blifvande Riksdag lomme att verkställas efter den grund af omkring j 20 sk. som snan under loppet af denna Riksdag tänkt sig såsom på en gång billig och nyttig, att den farhåga som nu möter ali realisation, och ali liqvidation af Banquens egna förhållanden, nemligen att man skulle sakna rörelse-) capital, om Banquen minskade beloppet af sina $fdiar, icke mera exist§r*de ttedga enskildes Banco* Utskottets Betärkanikn, tillgångar ingått i allmänna rörelsen utan blefc, ve det derefter likgiltigt, om Ranquen för sine i räntor uppburne sedlar inköpte silfver, eller om rle förstördes; ty då enskilde Credjtorer oell Debitorer uppgjort sina affairer, vare ingen svårighet att uppgöra Ranquens debet och credit. (Grefve Schwerin).
Rdr och för torpare högst 100 Rdr. Stats-Utskottet anser sig icke behöfva för Riksstånden framställande mångfaldiga anmärkningar, som ur både administrativ och financiel synpunkt förekomma emot lämpligheten och verkställbarheten af de bestämmelser och föreskrifter, ifrågavarande tvänne förslag innefatta; och Utskottet torde endast behöfva antyda de olägenheter och förluster, hvilka en dylik lånerörelse oundvikligen måste medföra, samt fästa uppmärksamheten å de tidsödande göromål och den äfventyrliga ansvarighet, som skulle komma att åläggas vederbörande kommittéer eller sockennämnder. Vid beviljandet af de under 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar till odlingsföretags förberedande genom myrutdikningar eller andra vattenaftappningar anvisade låneoch anslagssummor, förklarade Rikets Ständer sig härigenom vilja befrämja och tillvägabringa sådane företag af större omfattning. Emot denna sålunda yttrade grundsats, hvilken jemväl finnes uttalad och tillämpad i de vid innevarande riksdag för enahanda ändamål af Stats-Utskottet tillstyrkte statsbidrag, stå de af merbemälde motionärer framställda förslag i rak strid. Utskottet, som dessutom tror sig kunna med säkerhet antaga, att Rikets Ständer icke skola vilja genom serskild beskattning eller genom upplåning anskaffa erforderliga medel för de ändamål, motionärerne uppgifvit, får alltså hemställa, att deras framställningar, angående utgifvandet af odlingslån till ofvannämnde jordinnehafvare må af Rikets Ständer lemnäs utan afssende. Ank. till Exp.-Utsk, den 11 Juli 1851, kl. 7 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt f råga om en utredning för jemförandet af nuvarande statsinkomster och utgifter med enahanda inkomsters och utgifters belopp år i8op. (Rgs Afd.)
Han hade rest undan för minnet och undan för sjukdomen, — och nu suto de plötsligt der samman med honom å tåget, som lopp utmed Genfersjön. Och medan tåget förde hans yttre menniska blixtsnabbt framåt i den ena riktningen, lupo hans tankar tillbaka i den motsatta riktningen, med en ännu större hastighet — i samma moment redan gick han med sjuka ögon omkring igen i de omgifningar, som han för två dygn sedan lemnat. Och det verkliga af honom var icke längre den orörliga gestalt, som satt ensam vid kupéfönstret å tåget utmed Genfersjön, utan denna andra, i hvilken hans själ tagit kropp och som vandrade omkring der hemma, — den allena var det, som lefde ... Han sitter i kvällningen till en stilla och töig januarieftermiddag i sin länstol och blickar ut genom det halfimmiga fönstret nedåt landsvägen, der hjulspåren stå fulla af ett gult vatten och de röda pilarne draga sig utåt i den täta dimman. Han är väl insvept i sin tjocka grå morgonrock med de röda tofsarne, och bokbrasan knastrar varmt borta i kakelugnen. Framför densamma står hans gamle vän läkaren, sticker flata händerna mellan knäna och gnider dem välbehagligt emot hvarandra i den utströmmande värmen. «Nu får du rycka upp dig, gamle gosse,» säger han bestämdt och muntert. «Inte sitta så der och hänga! Der är dock ingen mening i att ta det på det sättet, så der hårdt, bara för att en dum flicka sätter näsan i vädret åt en. Man bör dock hålla en smula på sig sjelf. Har du nu gått hän och lagt dig dödssjuk för den bagatellens skull, så kan det också vara nog. Från det värsta har jag räddat dig; och det andra kan du vara så god och sjelf klara. Hör nu på: Du har här rakt ingenting att beställa, och dina pengar ligga bara och ruttna inne i banken, och du sjelf begynner också på att sitta och ruttna i det här förbannade hålet. Alltså, min vän: drag du ditt kreditiv och res ut i vida verlden, likagodt hvarthän, bara bort, och hän någonstädes, der solen skiner redan så här till års.
Förslog till 'ändringar i Grundlagarne. 15 ffiksclags-Oi'<liiingeii. § 29. l:o Konstitutions-Utskoltet, som utgöres al‘ tjugu Fyra ledamöter, tillkommer att, i den ordning Regerings-Formen föresklifver, granska Rikets Grundlagar, samt upptaga frågor och till Plena afgifva Förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf; hvaröfver Ståndens Ledamöter vare obetaget, att in Pleno yttra sina tankar, men Riksens Ständer ej förr, än å den nästföljande Riksdagen, må besluta. Öfverleinnar Konungen åt Riksens Ständer någon Proposition rörande Grundlagar, uppdrage Ständerna genast, utan alt förut derom öfverlägga, ät Konslilutinns-Utskoltet, alt dess utlåtande afgifva; och lörhälles dermed, som i RegeririgsForrnens 81 § stadgadt är. Då Utskottet icke funnit skäl alt gilla och till Riksens Ständers pröfning öfverlemna något Förslag till ändring eller förklaring af Grundlagarne, som Utskottet af en Riksdagsman emottagit, vare Utskottet skyldigt, om författaren det yrkar, att meddela honom sitt yttrande, med tillstånd alt detsamma, jemte Förslaget, genom trycket allmänt göra, då han, för det sistnämndas innehåll, sjelf, i egenskap af författare, må enligt Tryckfrihetslagen ansvara. 2:o. Ivonslilutions-Utskoltet pröfning underställas. 3:o. Dä hos derom besluta. l:o. Konstilutions-Utskottet, som utgöres af tjugufyra ledamöter, tillkommer att, i den ordning Regerings-Formen föreskrifver, granska Rikets Grundlagar, samt upptaga frågor och lill Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf; hvaröfver Ståndens Ledamöter vare obetaget, att in Pleno yttra sina tankar, men hvilka förslag Riksens Ständer ej förr, än å den nästföljande Riksdagen, må slutligen antaga.
Cederström icke föreslagit något antagligt straff, i st. f. den för stöld i motionen borttagne påföljd af kyrkoplikt. Fastmera skulle jag tro, alt de finnas, hvilka hellre sitta på vatten och bröd, än erlägga åtminstone några betydligare böter. Jag vågar derföre afstyrka dea uppenbara kyrkopliktcus afskaffande, intill dess alt det nya, högst ändamålsenliga och otvifvelaktig! för brottslingen afskräckande cellsystemet kommit i full ordning och verksamhet, hvarefter, och Den 26 Augusti. 505 så vidt delta straff kommer att tillämpas för tjufnadsbrott, någon våda alt afskalfa kyrkoplikten otvifvelaktig! ieke längre förefinnes. Remitterades lill LagUtsk. Vid förnyad föredragning af Frih. Cederströms, Thure Fredr., d. 24 dennes f. m. pä bordet lagda motion om upphörande af lagmansoch kämnerssamt riddaresyncrätlerne, yttrade sig: Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Afven mot denna motion af Frill. Cederström anhåller jag alt fä göra några, ehuru få anmärkmr, i hvad den angår afskalfandet af lagmansrätterne. Frih. Cederström har äfven här visat, alt han blott har velat borttaga, utan att sälta något annat i stället. Om lagmansrätterne upphörde, klefve nemi. hofrältcrne alldeles öfverlupne med arbete. Redan nu hafva hofrätterne mer än tillräckligt alt göra, och likväl äro hofrätternes embetsoch tjenstemän, i förhållande till arbetets myckenhet och vigt, de sämst lönade i hela Sverige. Det är likväl otvifvelaktigt, att om lagmansräUerne upphäfvas, så kommer minst dubbelt så många vädjade mål till hofrätterne som hittills. Jag tror således, att motionären, i samma stund han föreslagit, att lagmansrätterne skulle upphöra, äfven hade bort föreslå inrättande af nya divisio ner i hofrätterne, t. ex. 2 i Svea, 2 i Götha och 1 i Skånska Hofrätten.
Löfsta hemman Sollentuna härad och Jerfälla socken, samt Sättra hemman Svartlösa härad och Salems socken af Stockholms län, och i följd deraf den obetydliga del af sistnämnde hemman, som tillhörde Ekerö församling, densamma frånfalla.” Utskottet har i anledning häraf inhemtat: angående Löfsta, att detta hemman, som utgöres af 2 mantal frälse, är i ekonomiskt och administrativt hänseende lydande till Sånga socken och Färentuna härad, men i ecklesiastikt till Jer fälla socken i Sollentuna härad; att hemmanet, utom den i Jordeboken åsätta ränta, utgör, lika med öfriga hemman i Färentuna härad, nedannämnde onera, nemligen: l:o 8 tunnor drängspann i stället för rotering; 2:o 8 öke-och 16 drängehjelpedagsverken, hvaraf likväl, mot postföringsskyldighet, njutes befrielse från 6J ökeoch 14* dränge-dagsverken; 3:o afgift till Fittja hållskjuts; samt alt den hemmanet åsatte kronotionde, 5 tunnor 194 kappar spanmål, deremot upptages och redovisas i Sollentuna fögderies kronoräkenskaper; och angående Sältra: att detta hemman, som, ehuru till sitt geografiska läge tillhörande Svartlösa härad, lyder så väl i ecklesiastikt som administrativt hänseende till Ekerö socken i Fä - Allmänna Besvärsoch Ek o no m ifils h olie Is Betänkande, N:o 48. rentuna härad, består af \ mantal och är af säteri-natur samt följaktligen befriadt från grundskatt5 — äfvensom rörande håda ifrågavarande hemmans förening med Färentuna härad: att på 1760-talet, då Hofvet vistades å Svartsjö Kongl, lustslott, och då den så kallade nya
Transport R:dr R:mt 174,687: 73. nummern för är icke undergått nägon väsendtlig förändring, har Sjukhus-direktionen, genom sammandrag af utgifterne för särskilda titlar under åren 1851—1855, ådagalagt: att maten, som år 1851 medförde en kostnad af 9,704 R:dr, deremot år 1855 erfordrade 14,296 R:dr; att medilarnenier år 1851 kostade 3,805 R:dr, men år 1855 ända till 7,204 R:dr; att till Ved och Lysning hr 1851 åtgick ett belopp af 3,552 R:dr, men år 1855 erfordrades 4,731 R:dr, allt Banko, o. s. v. I anledning häraf och i öfverensstämmelse med Direktionens uppgjorda beräkning öfver behofven för Garnisons-sjukhuset, emot hvilken beräkning på det hela icke något varit att erinra, hemställer jag i underdånighet att anslaget för sjukhusets materiella behof måtte tillökas med 8,298 R.dr 94 öre R:mt. Jag anser mig lör öfrigt böra härvid i underdånighet erinra, hurusom Eders Kongl. Majit med föranledande af dessa för sjukhusets stat betänkliga förhållanden, funnit Sig föranlåten att höja betalningen för Officerare, som å sjukhuset intagas, från 32 sk. till 40 sk. B:ko, samt för främmande korpsers manskap frän 24 sk. till 28 sk. Banko om dagen, eller till en den verkliga kostnaden ungefär motsvarande ersättning. Härigenom har också den inkomst, som för sjukhuset påräknats utaf betalande sjuke, kunnat nu antagas till 6,414 R:dr 12 sk. B:ko i stället för de i nu gällande stat beräknade 3,375 R:dr, samt skillnaden 3,039 R:dr 12 sk. B:ko eller omkring 4,559 R:dr R:mt bidragit till förminskande af det statsanslag, som nu måste begäras.
M:t förordnad komité, åsyftade jag derigenom hufvudsakligast, att enär jag hade mig bekant att komiterades lagförslag redan flera månader förut blifvit öfverlemnade till högsta domstolens granskning och utlätide, söka att gifva så till sägandes någon fart åt denna granskning, och följaktligen fortskynda afgifvandet af K. Proposir i dessa ämnen. Jag insåg nemligen nogsamt svårigheten både för LagUtskit och R. St. att utarbeta vigtiga lagförslag i alla deras detaljer, utan annan auktoritet än två eller tre enskilda komiterades förmåga att formulera lagar, ett arbete, som utom all fråga är ett ibland dem, som fordra den största skarpsinnighet och betänksamhet samt djupa theoretiska insigter i lagstiftningsvetenskapen, förenade med vidsträckt erfarenhet i lagskipningen. Jag måste således upriktigt bekänna, att då jag framstälde min motion om antagande af komiterades förslag, jag icke på förhand ingått i en noggrannare pröfning af dessa förslags redaktion och många enskildheter, utan inskränkt mig till att öfverväga sjelfva hufvudgrundsatserna och de anmärkningar dervid, hvartill jag fann anledning. Då emellertid granskningen af lagförslaget ännu icke medhunnits i högsta domstolen, ölVerhopad som denna under sin ännu fortfarande organisation måste vara med ännu mera brådskande lagskipningsärenden, och i följd häraf Regeringen uteblifvit med sina Proposir, inträder pligten för den enskilde representanten att, efter sin allt för inskränkta förmåga, ingå i granskning jemväl af detaljerne i de framlagda lagförslagen, hvarföre det ej må anses såsom en inkonseqvens af mig, om jag vid en sådan granskning kommer att framställa åtskilliga anmärkningar, hvilka icke funnits i min motion uptagna. Jag förutskickar likväl den förklaring, att dessa anmärkningar på intet sätt åsyfta att förtrycka sjelfva förslaget, emedan jag fortfarande anser det vara af den största konstitutionella vigt, att då fråga derom blifvit väckt, R. St. begagna det enligt grundlagen dem tillhörande initiativ inom lagstiftningen, utan att vänta på Regeringens Proposir. R.