Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om Svea kanals anläggande har en talare redan uplyst, att Hr Edströms anställda undersökningar utvisa, att sjön Tisarens vatten, hvarmed omkringliggande verk drifvas, vore för ändamålet otillräckligt, hvarföre tanken på denna kanal måst öfvergifvas. En kanal kostar dessutom mera än en jernväg. Utsk. har på det mest ampla sätt förordat anläggningen af ÖrebroAskersunds-banan, men Utsk har för denna väg icke tillstyrkt något anslag, dä Etsk. likväl velat lemna 1,400,000 Kdr för en bana emellan Orebro och Hallsberg. Då nu likväl banan Orebro och Askersund har långt större fördelar än banan Örebro-Hallsberg, tillstyrker jag att R, o. Ad. måtte besluta, att i Utsk:s tillstyrkande ordet: Hallsberg, utbytes emot: Askersund. Hr Hjärne, Harald: Allas öfvertygelse om den stats ekonomiska sidan af denna fråga är redan stadgad. Alla äro vi ense om, att en jernväg emellan Örebro och Askersund kommer att bära sig ganska bra. Utsk:s förslag i nu föredragna punkt står dessutom i fullkomlig öfverensstämmelse med majoritetens beslut, att intill nästa statsreglering skall beviljas ett så stort anslag att Götheborg derförinnan skulle kunna sammanbindas med Örebro. Men innan jag ingår i frågan om det nu ifrågav.de anslaget, må det tillåtas mig att yttra några ord med afseende på det inkast som blifvit gjordt, att förbindelsen emellan Örebro och Askersund borde heldre tillvägabringas genom en kanal än genom en jernväg. En högt aktad ledamot af detta Stånd, som i militäriska frågor är en af de högsta auktoriteter, har redan i sista plenum bestämdt uttalat den åsigt, att sammanbindningen emellan Örebro och Wettern borde åstadkommas genom en kanal i st. f. en jernväg. Det är också för mig klart, att om en kanal kunde förena Örebro med Wettern vore det i militäriskt hänseende af största vigt, emedan, i händelse af ett anfall från östra sidan, man kunde, utan att taga vägen öfver Östersjön, som då troligen vore för oss stängd, föra såväl Norrska Skärgårdsflottan som Götheborgs eskader till Stockholms skärgård. Men är en sådan kanal möjlig eller icke?
Kronprinsens hofhållning 75,000: lärande, på sätt Kongl. Maj:t i nåder föreslagit och Utskottet tillstyrkt, detta anslag för de kommande åren varda uppfördt å riksstatens l:sta hufvudtitel. Återstående anslag till arfvoden och expenser samt tryckningskostnader för Lagberedningen 3,982: 21. 6. Återstående anslag till fängelsebyggnader 328,500: Dito dito för roteringen inom Westerbottens län 6,400: Dito dito för Civil-ingeniörers bildande vid artilleri-läroverket å Marieberg ^ 2,000: Dito dito för hamnbyggnaderna vid Åhus och Cimbritshamn samt upprensningarne i Söderhamns skärgård . 14,666: 32. — Trenne års anslag för Strömsholms kanals ombyggnad . 150,000: Innestående anslag för landsvägarnes förbättring samt anläggning af nya vägar 59,922: 41. 8. Återstoden af det vid sednaste riksdag beviljade anslag för Skeppsbyggeri-institulet i Carlskrona 6,535: 38. Dito dito till ön S:t Bartbelemys förvaltningskostnader . 3,000: — Anslaget lill inköp af Svenska Fornskrift-sällskapets sam n lingar för 3:ne år 2,100: — Återstoden af anslaget för ordnandet af Kapiten Croristrunds samlingar rörande fordna Egyptiska byggnadskonsten 2,000: — Anslagen för utskrifning af Kongl. Kansliets registratur samt bokhyllors uppsättande och ytterligare inrednings o kostnader i Riksarkivets bus 8,066: 32. Återstoden af den till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade summa för Nationalmusei-byggnaden 176,000: — 1851 års anslag till Serafimer-lasarettet i Stockholm . 4,500:
Yidare hafva Utskotten, på grund af gjorde anmärkningar om olämplighetea af varans confjscatjon för en så ringa förseelse, sorn underiåtet stämplande af densamma, hvarföre de utsatte böterne ansett» vara mer än tillräcklige, funnit sig böra tillstvrka, att berörde, måhända nog stränga, påföljd må försvinna och de bestämde böterne af (5 R:dr 52 sk. innefatta hela ansvarigheten för underiåtet iakttagande af hvad om varors stämpling blifvit förordnadt; hvadan uttrycket: skola vid varans confiscation och 6 R’-dr 32 sk. boterA torde förändras till: skola vid Sex Riksdaler 52 sk. böter. Då det blifvit ansedt mindre nödigt att på landet bosatt Handtverkare skall, utom till HandtverksSocieteten och Magistraten i den Stad, hvarunder han lvder, äfven till Konungens Befallningshafvande uppgifva den stämpel eller marke, som hao till betecknande af sine tillverkningar ämnar gagna, fg Utskotten till upplysning meddela, att LagUtskottcts Betänkande». sådant after tillfälle för KronoBetjeningen, som under Konungens Befallningshafvande är lydande, att vinna kännedom om stärn* pelns beskaffenhet, till rättelse vid förekommande frågor. 3* 9* NSgon modification i de häruti föreskrifne ansyarspåföljder hafva Utskotten, med afseende på nödvändigheten att ställa consumeater i säkerhet mot bedräglig eller vårdslös behandling af Handtverkare, icke funnit skäl att, såsom yrkadt blifvit, tillstyrka ; likasom Utskotten å andra sidan icke ansett skäl föreiinnas till förlängande af den tid, inom hvilken åtal emot Mästare, som sig felaktigt förhållit, må ega rum. Den origtighet, sorn förelupit, genom åberopande härstädes af 4. Art. 10 §. i stället för samma Artikels 9 §., hvilken senare likväl nu sedan 3 §, blifvit föreslagen att försvinna, bör blifva 8 §•> varder härmed till rättelse anmärkt. 4 §•
Skrifv. iF/o 43 o. tagarnes redovisningsskyldighet, ansetts Leli öfliga ; men, på det äfven beloppet af sådana oredovista förskott måtte uti räkenskaperna vara synligt, och den å dem skedda tillkomst eller förminskning må kunna controlleras , hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, att alla sådana förskott böra serskildt i Riks-Hufvud-Boken balanceras, och, intilldess vederbörlig redovisning egt rum, betraktas såsom en Stats-Verkets tillgång, för hvilket ändamål Rikets Ständer funnit tjenligt: att uti Riks-Hufvud-Boken bör, från och med för i83o, en serskild Generalräkning inrättas, hvilken ej allenast skall upptaga de från föregående» och till påföljande året befintliga oredovista förskott , och de som under året tillkommit, utan jemväl afföra de, som blifvit redovisade, eller återersatta; samt att resultatet af dessa förhållanden derjemte uti Riks-Hufvud-Bokens Capital-räkning ingår. Enahanda General-räkning anse Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med deras redan fattade och uti förrberörda underdåniga Skrifvelse anmälda beslut, böra uti RiksHufvud-Boken finnas öfver Nionde HufvudTitelns utestående fordringar, jemte de lån eller förskott, som af samma Titels tillgångar årligen må blifva utbetalda eller återliqviderade, så att det vid hvarje års början och slut utestående Capitalet blifver Exp.-Vtsk. Förslag lill md, Skri/v. N:o 43o. 87 synligt och uti Riks-Hufvud-Bokens Capital-räkning balancéradt; dock utan att någon sammanblandning med Titelns årliga Anslags-summa härigenom måtte ega rum.
Mina barn, jag erkänner att jag med någon tankspriddhet hört på er läsning, så att jag ej tillräckligt profiterat af de rätta ställena, att bli rörd. Men ändå har jag hört tillräckligt deraf, för att, äfven jag, på samvete kunna intyga, att det är en god och vacker bok, med undantag af den lilla förargliga historien med citron-soufflé’t. Ty dervid blir jag fast, att det är obeskedligt, ja så till sägande immoraliskt af en författare, att hos läsaren väcka hvad slags begär och lustar som helst, hvilka icke i verkligheten kunna tillfredsställas. Dock det må bli dervid: ja till och med, för att göra er alla nöjda, decreterar jag härmed, att denna bok är att anse, såsom hade den vunnit högsta priset i vår Akademi, med thy åtföljande heder och förmåner. Aurora, du känner ju Mamsell B**, sedan den der sommarn vid Medevi? Skrif till Norige och underrätta din vän derom, och bed henne vara välkommen på Jagtslottet under hela nästa sommar. Det kunde också inte skada, att du både henne i förhand hitskicka receptet till det der dumma citron-soufflé’t, på hvilket jag ändå inte kan låta bli att tänka, – så vida nemligen detta inte är något familje-arcanum, eller, bara ett idealiskt spektakel, hvilket vore än värre, ty i matvägen undanber jag mig alla idealer. En eftermiddag, några dagar derefter, satt Slottsherren i sin sal, vid sin stora spis, på hvilken en lustig julbrasa af förträfflig Vermländsk tall sprakade. Rudolfina hade flyttat sin båga intill hans stol, och kastade då och då på sin fader blickar af ömt deltagande. Men Herr Hugo satt tyst, och blåste endast blåa hvirflar ur sin stora sjöskumspipa i elden. Han hade under dessa dagar blifvit mera mild, men ännu allvarsammare, ja nästan melancholisk. På engång fastade han sin skarpa blick på dottren, och frågade henne hastigt: Hvad tycker du om Herr Flabbe? Hvem? frågade Rudolfina med en lätt rodnad. Flicka, du rodnar: det måtte väl inte falla dig in att bli kär i Herr Flabbe, efter du rodnar så.
Ridderskapet och Adeln anmoda Riddarhus-Utskottet, att i öfverensstämmelse med ig § i Riksdags * Ordningen författa» samt till Ridderskapets och Adelns pröfning inlemna en ny Redaction af 7 §. i Riddarhus; Otdmngen. Ut supra. Upplästes Riksens Ständers justitiaOmbodsmans till innevarande Riksdag afgifne Embets-Berättelse, hvilken med dertill hörande Den 4 December. 149 Bilagor blef, enligt 33 §. i Riksdags-Ordningen, till Lag-Utskottet remitterad. Justerades följande: Utdrag af Protocollet Milit bos Högloft, Ridderskapet cch /ideln vid Urtima Riksdagen 1 Stockholm den 4 Decenv; ber 1817, S. D. Remitterades Till Stats • Utskottet i Riksens Ständers till deltagande i Öfver, Revisionen af Krigs-Räkenskaperne utsedde Deputerades den II sistledne November afgifne Berättelse, rörande såväl 1808 och 1809, som 1810 och senare årens Krigs-Redogörelse och Revisions-Verkj med dertill hörande Bilagor 5 samt Till Lag• Utskottet.- Riksens Ständers Justitiae - Ombudsmans till innevarande Riksdag afgifne Einbets-Berättelse t med dertill hörande Bilagor. Ut supra. it* ^ •*» Upplästes så väl tvänne Protocolls-Utdrag från detVällofl.
Skada, som träffar fartyg och gods under försvaret mot fiender, kapare eller sjöröfvare; hvad som, till räddning eller återiösen af fartyg och gods, eller till återlösen af någon bland besättningen, som i fartygets tjenst blifvit våldsamt bortförd eller lemnad som gisslan, är vordet utgifvet, så ock kostnad till underhåll, skötsel, läkemedel och belöning åt den, som under striden blifvit sårad, tili begrafning af den döden ljutit och lill gåfva ät hans enka och barn. 7. Kostnader vid bergning af föremål, hvilka, om de icke blifvit bergade, skulle hafva blifvit såsom gemensamt haveri ersatta. På samma sätt beräknas ock den skada, dessa föremål hafva lidit. 8. Frakt af det gods, hvilket såsom gemensamt haveri ersättes eller som, i det fall här nedan i mom. 11 omförrnäles, blifvit på annat ställe än bestämmelseorten försåldt. Slutar resan före fartygets ankomst till bestämmelseorten, beräknas frakten för det kastade eller sålda godset endast så, som för det i behåll varande. 9. Kostnad, som måste göras för att, till räddning från isgång, i hamn inisa fartyg, liggande på öppen redd. 10. All kostnad vid de i denna § omförmälda olyckshändelser, för deraf föranledd protest och sjöförklaring, så ock för värdering af fartyg och gods, till utredande af deras andel i dragande kapitalet för haveribidrag. 11. Kostnad och förlust vid anskaffande i nödhamn af medel, som der blifvit använda till gemensam nytta för fartyg, frakt och last, eller för att betala sådana kostnader, hvilka som gemensamt haveri skola gäldas, såsom förlust, uppkommen genom prisskilnad, när en del af lasten, lill medels anskaffande, måste föryttras; bodmeripremie, då penningar, till gemensamt behof, mäste genom bodmerilån anskaffas; vexelkostnader, försäkringspremie och laga ränta, när medel genom annan utväg beredas. 12. Utgifter för utredning och fördelning af all skada och kostnad, som i denna § omförmäld är. § 147.
Att lefva så, att hon kunde glädja föräldrarna i deras himmel, att strida mot sina fel för att en gång få råka dem der, det var nu hela hennes lefnads mål, och på detta mål gingo alla önskningar, drömmar och förhoppningar ut. Doktorinnan skref till Meas mormor att, som det redan under fadrens lifstid varit ämnadt att Märtha och Mea nästa vinter skulle beredas till Nattvarden af pastor Klint tillsammans med sina tre skolkamrater, och detta förslag vunnit fadrens bifall, så ville hon ej nu göra någon ändring deri, men hoppades att Mea ett annat år skulle få räkna sig sin mormors inbjudning till godo. Mea fyllde 15 år samma höst, som Nattvardsläsningen började; Märtha blef 17 under vinterns lopp. Märtha hade en lifligare och snabbare uppfattningsgåfva än många af hennes jemnåriga; men lilla Meas förstånd hade större mognad, hennes karakter var djupare och mer reflekterande, än man i allmänhet finner hos flickor vid hennes ålder. Lika litet som under skoltiden, utmärkte sig Mea vid Nattvardsläsningen; hon besvarade aldrig någon fråga, som ej direkte ställdes till henne, och äfven dessa lemnade hon ofta utan svar, ty hennes stora blyghet och misstroende till sig sjelf gjorde att hon aldrig vågade afgifva något svar, om hvars riktighet hon ej var fullt säker, och som hon ej kunde uttrycka i klara ordalag. Ingen hörde henne någonsin gifva ett origtigt svar, men det oaktadt vidblefvo dock kamraterna den mening de under skoltiden haft om henne, att hon var ganska enfaldig. Lilla Mea var till hela sin tankegång, hela sin själs rigtning, alla sina intressen, så vidt skiljd från dem, att det ej var underligt att de ej kunde känna sig dragna till henne, lika litet som Mea kände sig böjd att utbyta tankar med dem. Hon var så olik unga flickor i allmänhet, att pastor Klint, som saknade verklig kärlek till ungdomen och således verklig förmåga att studera deras karakterer, missförstod henne, liksom alla andra gjorde det, och tog hennes tillbakadragna och slutna väsende såsom bevis på köld, hennes tystnad och blyghet såsom brist på förståndsgåfvor. Beredelsetiden var ingen lycklig tid för Mea; den var full af oro och tysta strider.
Utom en mindre redaktionsförändring i § 218 mom. 2 har § 220, såsom innefattande ett icke erforderligt undantag från de allmänna föreskrifterna i förstnämnde §, i fråga om försäkringsgifvares fortfarande förbindelse då resan förändras m. m. jemväl blifvit utesluten; i följd hvaraf och på det vid § 174 här ofvan anförda skäl, § 218 blifvit delad i 2 paragrafer, dervid förslagets § 219 erhållit numera 220. § 234. Likaså hafva Rikets Ständer ansett bestämmelsen i slutet af § 234 “till följd af ovanligt högt vatten eller då det blifvit flott", i fråga om fartygs strandning, böra utgå, enär deraf möjligeu kunde uppkomma den föreställning, att strandning, medförande ersättningsskyldighet för försäkringsgifvaren, egde rum om ett fartyg under ebben råkade på grund och, utan att hafva lidit skada, åter blefve flott, då floden inträffade. Då andra än försäkringstagare kunna hafva tecknat bodmerilån, har uttrycket “försäkringstagaren tecknat eller teckna låtit" i 6:t,e och 7:de raden af § 266 blifvit ändradt till: blifvit tecknade, hvilket sednare ock torde finnas öfverensstämmande med §:s egentliga mening. § 267 innehåller väl, att om man slutat försäkring på viss tid, som tilländalöper förr än försäkringstagaren efter § 260 egor rätt att de försäkrade föremålen afträda, han dock må kunna bibehålla denna rätt, emot det att han gäldar en tillskottspremie, svarande mot den tid, som förflutit från försäkringens slut och till dess rättigheten till afträdandet vidtager; men då dervid icke omnämnes inom hvilken tid en sådan premie bör erläggas, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att bestämmelse härom i § införa. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Om förmånsrätt till betalning ur fartyg, frakt och mia,stadt gods. § 275.
Märtha motsade honom ej, ty de simpla, obildade menniskorna företaga sällan något som är alldeles hvad engelsmännen kalla »good for nothing» 4. Unga Grefve Hans frågade väl då och då efter Elfrida, men han hade ju så mycket dessutom att tänka på. Verlden gick sin gång, och ingen lefvande varelse tänkte uteslutande på Elfrida, mer än gamla Märtha. Det är icke mycket lockande att återuppvakna till ett sådant lif, men Elfrida skulle det, ville det ändteligen. En morgon i Augusti månad läste Märtha såsom vanligt sitt Fadervår, halfhögt i sin matmoders rum. »Amen!» sade hon med en djup suck. »Amen!» – sade Elfrida ljudeligt. »O! du store allsmäktige Gud! gif henne åter helsa, syn, hörsel och förstånd!» bad Märtha med innerlig andakt. »Din bön är hörd, kära Märtha!» svarade Elfrida och tog bort duken från ögonen. Märtha blef så glad, att hon kastade sig ned på knä vid Elfridas säng och utgöt floder af glädjetårar, samt utfor i fröjderop öfver att hennes högsta önskan i lifvet blifvit uppfylld. En sådan har hvarje menniska, som den vurmar och envisas med. Märthas hade hitintills varit sin matmoders tillfrisknande, utan att dock göra sig rätt reda för den lycka som detta skulle medföra. Och hurudan såg väl denna lycka ut? Vi få väl se. »Tack, tack, – goda, kära, gamla, Märtha!» sade Elfrida när den förra något litet sansat sig. »Tack för din stora glädje, tack för din skötsel, tack för allt hvad du gjort, lidit, utstått, tänkt och sörjt för min skull. Jag vet och känner det allt, men jag vet ingenting mera; jag vet icke ens hvar jag är.» Och nu satte
Ungdomsminnenas isynnerhet. GUSTAF. Mins du när jag träffade dig först? Du var ett litet, älskligt barn; en liten griffeltafla, på hvilken föräldrarna och guvernanten klottrat några kråkfötter, som jag fick stryka ut. Och så skref jag nya texter efter mitt sinne, tills du tyckte att det var fullskrifvet. Det är därför, ser du, som jag inte skulle vilja vara i din mans ställe nå, det är hans sak! men det är också därför det har sitt behag att råka dig! Våra tankar träffas så väl; och när jag nu sitter och talar vid dig är det som om jag slog upp buteljer med gammalt vin af min tappning! Jag får igen mitt vin, men det har legat till sig! Och nu, när jag står i begrepp att gifta om mig, har jag med afsikt valt en ung flicka, som jag kan uppfostra efter mitt sinne, för, ser du, kvinnan är mannens barn, och blir hon icke det så blir han hennes, och då är det uppoch nervända världen! TEKLA. Ska du gifta om dig? FORDRINGSEGARE. 89 GUSTAF. Ja! Jag ska fresta lyckan en gång till, men denna gång ska Jag spänna för bättre, så att det inte blir skena af! TEKLA. Är hon vacker? GUSTAF. Ja, för mig! Men det kan hända jag är för gammal! Och underligt är det nu när slumpen har fört mig i din närhet, nu börjar jag tvifla på det, att det är möjligt göra om den leken. TEKLA. Hur så! GUSTAF. Jag har mina rötter kvar, känner jag, i din mark, och de gamla såren gå opp! Du är en farlig kvinna, Tekla! TEKLA. Så-å! Och min unga man säger, att jag inte kan göra några eröfringar mer! GUSTAF. Det vill säga: han har upphört att älska dig. TEKLA. Hvad han menar med att älska, det förstår jag inte! GUSTAF. Ni har lekt kurra gömma så länge, att ni inte får fatt i hvarann! Sådant händer! Du FORDRINGSEGARE. 90 har måst spela oskuld för dig själf, så att han inte vågar! Ja, ser du, det har sina olägenheter att skifta. Det har sina olägenheter!
Andre Borgare som ej höra under Skrä, En Riksdaler Tjugufyra Skillingar. I Sräderne af Andra Llatzen. Radman och Magistrats-Secreterare, Twä Riksdaler T/ugufyra Skillingar. Notarier, Actuarier, Casseurer och Fiscaler med flere. En Riksdaler Trettiosex Skillingar Trähandlare, Sex Riksdaler. Andre Handlande och Fabrikörer, Tre Riksdaler. Skra-Handtwerkare och Manufacturister, En Riksdaler Tiugufyra Skillingar. Andre Borgare, En Riksdaler Tolf Skilling. I Bröderne af Tredje Clatzen. Radman och Magistrats-Secreterare, Twa Riksdaler. Notarier, Actuarier, Casseurer och Fiscaler, En Riksdaler Tolf Skillingar. Grosshandlare, Tre Riksdaler Trettiosex Skillingar. Andre Handlande och Fabrikörer, Twa Riks, -aler Tjugufyra Skillingar. Skrä - Den i8 Augusti. 289» Lysning anmäler, uppte sin förra äret erhallne Debet-Sedel i Original och tillika aflemna bestyrkt afskrift deraf. Den, som i egenftap af Tjenare, eller eljest, warit stattstrifwen hos annan, förewiser Husbondens Debet-Sedel, eller utdrag deraf, wederbörligen befannadr, samt tillställer Pastor bestyrkt af - »89» Den ir Augusti. Skrä-Handtwerkare och Manufacturistek, En Riksdaler Tolf Skillingar. ' Andre Borgare, En Riksdaler. I Gräderne af Fjerde Lintzen. Radman, En Riksdaler Tjugusyra Skillinaar. Notarier med de flere osman uppräknade, Trct. tiosex Skillingar. De som winna Burffap pä Utrikes handel, Tre Riksdaler. Andre Handlande och Fabrikörer, En Riksdaler Tjugusyra Skillingar. Skrä-Handtverkare och Manufacturifler, En Riksdaler. Andre Borgare som ej höra under Skrä, Trettiosex Skillingar. I Städerne af Femte Lintzen. Radman, En Riksdaler.
Men här kan det fårra åstadkommas, utan att det sednare behöfves. Om GeneralAssijiancen och NummerLotteriet enligt hvad jag nu yrkar upphäfvas, så kunde den Statsbri/l, derigenom tilläfventyrs skulle uppkomma, med ali rätt och billighet kunna ersättas och kanske fördubblas genom en besluten bevillning å all lux såsom guldbroderier', granna vagnar, Caracters fulltnagter och andre öfverflödsartiklar; ty den som anser sig smickrad af dylikt, eller har tillfälle och smak att begagna sig deraf, har äfven råd att skatta derföre och det med vida mer billighet än jordbrukarent sora blott under svett och möda, Den 21 Februarii, 565 iagttagande all sparsamhet, kan skaffa sig och de sina ett tarfligt uppehälle; Och har således nog tyngd af den beskattning han redan måste vidkännas. Jorden, menniskans modernäring och det verkligaste och längst beståndande, allt annat uppehållande af allt hvad vi äga, bör så mycket möjligt lindras från tung beskattning; men all flärd och Inx i hvad sak som helst så mycket mer beskattas, som det är det enda sått att återföra menniskan till hennes råtta och ärofulla bestämmelse: verksamhet och måttlighet samt deraf härflytande fördelar: modi helsa, trefnad och lycka; hvaremot vällust och pragt, eller med ett ord lux, medföra så väl för samhälletsom denemki\t&:veklighet,sjukdom,otref■ nåd och vanära.
I afseende å Magasins-Fondens skuld till Rikets Ständers Bank af en Million R:dr utaf de Fonden åren 1811, 1815 och 1816 lemnade Creditiv-medel, få Revisorerne endast åberopa hvad uti 1837 års Revisions-Berättelse öfver Banco-Verket § 6 är anfördt. Hvad nämnde Fonds öfrige i Hufvudböckerne balancerade skulder beträffa, synas de till det mästa hafva tillkommit genom RäkenskapsOmslut och utgöra således blott ett zifferförhållande, samt återstoden af skuldbeloppen vara sådan, att någon betalning deraf icke kan komma i fråga, enär den för fordringarnes utsökande föreskrifne praeseriptionstid längesedan tilländalupit. — Magasins-Fondens skuld till Rikets Ständers Bank är i dess räkenskaper förd inom linien. Vid slutlige återbetalningen till Banken af den Million R:dr Creditiv-medel, som utgick till landets undsättning efter 1826 års missväxt, uppstod en brist i contanta tillgången af 173,588 R:dr 42 sk. 6 r:st., som, enligt Kongl. Majits Nådiga Bref af den 22 April 1830 borde tagas af Magasins-fondens dåvarande penningebehållning i Banken, emot det att berörde Fond finge till dess ersättning öfvertaga Crediliv-Fondens den tiden till ungefärligen motsvarande belopp utestående fordringar för lemnade försträckningar i Spanmål och Contanta medel. Med inbekommandet af denna ersättning har gått både långsamt och ovisst, ehuru Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 13 December 1834, lemnade undsättningstagarne tillstånd, att på ganska lindriga vilkor afbörda sig sine skulder, med spanmål in natura, under de derpåföljde åren 1835, 1836 och 1837.