Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 83, angående regleringen af utgifterne under Riksstatens Andra Hufvudtitel. lia punkten, 2 morn., 4, 5, 6, 8 och 10 punkterna biföllos, 2, 3, 9, 11 och 12 punkterna återremitterades, och lia punkten, lia morn., samt 7:e punkten lades till handlingarne : och Nio 84, angående regleringen af utgifterne under Riksstatens Tredje Hufvudtitel. lia punkten bifölls, hvaremot 2la och 3le punkterna återremitterades. Bih. till R. St. Den 26 April. Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets deri 16 oell 19 dennes på bor det lagda utlåtande: N:o 88, angående reglering af utgifterne under Riksstatens Sjunde Hufvud titel, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, 2:a punkten, ansågs 10:e punkten icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne, samt blef ifrågavarande utlåtande i alia öfriga delar af Ridderskapet oeh Adeln bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskotlets, den 16 och 19 dennes på bordet lagda utlåtande: N:o 89, angående reglering af utgifterne under Riksstatens Åttonde Hufvudtitel, återremitterades:, på grund af gjorda anmärkningar. l:a och 19:e punkterne samt den del af 37:e punkten, som angår anslags beviljande till inköp af Kanslirådet Krulmeijcrs gravyrsamling; ansågos 40:e och 45:e punkterne ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; samt blef Slats-Utskollets ifrågavarande utlåtande i öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet, likväl med uteslutande af det, såsom stöd för Utskottets tillstyrkanden i Ilie och 13:e punkterne, anförda motiv, att lika åligganden fordra lika aflöning. S. D.
Den 10 October f. m. rättande pastorer kunna dertill forordnas, hvilka dessutom alltid sjelfve böra dervid vara tillstädes, eller i sitt ställe hafva dertill utsett någon af församlingens prester.” Ordet sitt är här ett pronomen reciprocum, sorn kan hafva afseende på ett föregtde suhstanlivum i singularis, men alldeles icke i pluralis. Således måste det utbytas mot ordet deras. Vidare står här: ”men är pastor ensam prest.” Att han icke kan vara ensam prest inom hela Riket måtte vi vara ense om. Det måste väl stå hvar lian ar ensam prest, och är väl nödigt att tillägga orden: inom församlingen. Sedan lyder fortsättningen sålunda: ”och laga förfall hindrar hans inställelse, må han foga den anstalt, alt annan person tillstädeskommer, som, med pastors ansvar, ur den medförda husförhörs-boken meddelar all den upplysning, som lagligen kan äskås.” Med pastors ansvar! Jag frågar en livar, hvad vill denna, om jag så får uttrycka mig, gallimathias säga? Kan man säga med någons ansvar? Det mätte väl heta på någons ansvar, eller under någons ansvar, eller också under samma ansvar, som är stadgadt för någon annan. Alla dessa uppenbara oriktigheter och grammatikaliska språkfel hafva fortfarit, tror jag, sedan år 1818; men det förundrar mig sannerligen, att Cevilia.Utsktn kunnat låta dem så länge existera. För att nu hjelpa den saken och göra Svenska af §:n, så att den må kunna fattas och begripas af hvar och en, samt icke vara ett åtlöje för dem, som läsa densamma, får jag föreslå följande redaetion, hvilken ej skall hafva den minsta menliga inflytelse på meningen, utan, såsom jag tror, fullkomligen skall lugna Frih. von Krsemers fruktan för att någon tvetydighet eller olägenhet genom redactionsförändringen skulle uppstå. ”Mantalsoch skattskrifningen förrättas inom hvarje stad, pastorat eller socken, i närvaro af ett sådant Konungens Bef:h:des ombud, som roed nödiga kunskaper förenar anseende i orten.
om onsdag ska' styras ut som en fogelskrämma, röd näsa se det beklagar jag mig öfver. EK. i urtvättad bomullsklädning, slurfvig mössa och hjelphus. Men madam Jonson super ju och går i FRU QVIDING. Får jag inte ha' min gredelina sidenklädning, spelar jag inte med. EK. Så mycket större skäl att hon är snygg. Det blir ju en löjlighet! både unga och vackra hjelpmadammer. EK. Löjlighet! Jag ska' säga herrn, att det fins FRU QVIDING. Men madam Jonsson är ju femtio år. se förr gräfver jag ned mig i en källare. KATRINA. Femtio år! (Sjunker ned igen på stolen). Nej, FRU QVIDING (rusar upp). I värsta fall får madam Jonsons roll strykas. Ska' jag strykas! Det vore då en lefvande FRU QVIDING. chikan! pass på den bjudning, som min man och jag om torsdag ämna ha för de spelande. FRU QVIDING. Eljest hade den gredelina kommit bra till KATRINA. malplacerad heller. Kanske går det för sig med behöfver den väl inte vara alldeles så slurfvig hjelpt upp ett elände en gång förr. Jag ska' Åh, jag ber, man får väl inte vara allt för bomullsklädningen, och hvad mössan angår, så heller. Jag tar min ungmors-negligé; den har genast skynda hem och laga att klädningen kommer på byken. Adjö, lilla söta fru borgmästerska. EK. Adjö, herr Ek adjö . (Går i fonden). Hur jag skulle ha burit mig åt denna tid, KATRINA. utan fru borgmästarinnans Jag tycker inte om den titeln. jag sannerligen inte. fru Lundells goda råd och hjelp, förstår KATRINA. EK (bugar sig). skorna i vår lilla verld, är naturligt. Min man Att jag, bättre än herrn, ska' känna menni vill, att representationen ska' börja redan kloc kan tre, så att ingen rubbning i våra vanor inträffar. Det var sant! Hur bar herrn sig åt de sista scenerna af sitt stora skådespel uppförda?
Ant. till Eip.-Utsk. den 23 Jan. 1863, kl. 12 midi Memorial till Rikets Ständer, angående fullbordad granskning af de i Stals-Rådet förda Protokoll. Sedan Konstitutions-Utskottet, i enlighet med föreskriften i 105 § Regeringsformen, hos vederbörande äskat de efter nästlidna riksdags början i Stats-Rådet förda protokoll, hafva samtliga dessa protokoll för tiden från och med November månads ingång år 1859 till och med Oktober månads slut sistlidna år blifvit till Utskottet öfverlemnade, nemligen öfver: Justitieoch Justitie-Departemenls-ärenden från och med den 1 November 1859 till och med den 28 Oktober 1862; Utrikes-Deparlements-ärenden från och med den 8 November 1859 till och med den 14 Oktober 1862; Landlförsvars-Departements-ärenden från och med den 1 November 1859 till och med den 28 Oktober 1862; Sjoförsvars-Departements-ärenden från och med den 1 November 1859 till och med den 28 Oktober 1862; Civil-Deparlemenls-är enden från och med den 4 November 1859 till och med den 31 Oktober 1862; Finans-Deparlemenls-ärenden från och med den 4 November 1859 till och med den 31 Oktober 1862, samt Ecklesiastilc-Departements-ärenden från och med den 4 November 1859 till och med den 31 Oktober 1862. Bih. till R. St. 3 Sami 5 Baft. Konstitutions-Utskottets Memorial M 6. Under den granskning af dessa protokoll, som, i öfverenstämmelse med grundlagarnes föreskrift, blifvit företagen och numera fullbordad, har Utskottet hvarken funnit skäl att emot någon Stats-Rådets Ledamot tillämpa 106 § Regerings-Formen, eller ansett anledning förekomma att framställa någon anmärkning på grund af stadgandet i 107 § af samma Grundlag; Hvilket Konstitutions-Utskottet får hos Rikets Ständer vördsamt anmäla.
När Ellen Key talade om Hjördis kom jag att tänka på Palmeska yttrandet. När hon kom hem från Nya Idun hade han frågat hur jag såg ut. ”Som en dronning”, svarade hon. ”En drottning – på kryckor? Nej, det går inte.” Jag mins mycket väl att hon på ”Hur man gör godt”-föreställningen presenterade sin man för mig. Det var samma gång Meijer blef presenterad och samma gång gubben Bonnier presenterade sig.416 Hon hade efteråt sagt endast: ”Nå?” ”Jo, det kan gå för sig – fast man går på kryckor.” Kryckorna ge då jag gör mig mån om att gå väl någonting karaktäristiskt. Den lilla finska doktorn nämnde också något om det. Det der beundrande: ”Ni går så vackert på kryckor.” Jag har tänkt på allt detta i sammanhang med vissa toilettsorger. Hur skall man kunna vara enkelt, asketiskt klädd, och ändå undgå att vara tarfligt kälkborgerlig? – ”Svarta, medeltidsaktiga drägter för min spöklika figur.” Jag har svårt att se klädd ut. Men en och annan gång kan jag lyckas. Det fordrar mycket arbete, men lönar sig. Lundegård sade: ”du, som alltid utbreder dig öfver din enkelhet kommer hit upp och uppträder med en sådan elegans.” En annan gång sade han, kanske mest i förargelse och yrkesvrånghet: ”Du har slagit dig igenom här mera genom din person än genom ditt arbete.” Då förargade det mig, men den komplimangen var kanske icke att förakta, ty den hade något att lära mig kanske. Tänk bara på Dagens Nyheter och G. af G.s yllekragar! – Det är inte alls betydelselöst. I ”israeliternas” läger ligger det mera vigt vid en distinguerad toilett än vid allt hvad arbete man gjort. På det der fåniga ”nordiska” porträttet var fru Edgren Hjördis. Det måtte vara de der damernas älsklingstyp. Då vill jag inte ha den.417 Men lägg till alla de andra yttrandena en skugga från Katarina af Medicis, och du har stilen. Gammal nog, det är en hufvudsak för mig, och så allt det andra – som gäller för dem. Här går det icke an att jag sparar. Och håll stilen ren.
J^RITHIOF J H E L L B E R G, UTGIFVARE AF IDUN och SKANDINAVISK MODETIDNING. FÖR HUSMÖDRAR, i n n e - 1 DIVERSE. ANNONSER. [414] DOKTOR A. AFZELIUS öre pr petitrad 10 stafvelser). LILLA ( Ingen annons införes under 1 k r. d. DOKTOR CARL E N INFÖDD PARISISKA, kunnig i tyska språkets talande, söker med snaraste anställning s o m g u v e r - n a n t, lektris eller sällskapsdam. Upplysningar å Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, 5 Malmtorgsgatan, Stockholm. (G. S v a r t. r., u t b e d e s. [550] " FITI U N S FLLCLÄLA. (G. 6449x2) [553] PIENSBUUG VÅRT i:A HUSHÅLLS-, PARISER^ 14 LILLA VATTUGATAN 14. och INTULBI-KAFFE, H v a r d a g a r ' / 23 — ' / 24. hvars godhet garanteras, rekomBehandlar Barnsjukföreträdesvis domar. [297] Malmskilnadsgatan N:r UUO.I KURS I KLÄDSÖMNAD 4 7, 3 tr. u p p öfver g. [135] LANDSORTSBOAR k u n n a få hvarjeh. Postadr. : Engelbrektsg. Telegrafadr. : Ströms. Stockholm. [300] född TAMLOTTERI mm från KR. 250 till MAR A I STRÖM, i KR. Klockhoff. Undervisning i ä K r. 2 säljas i samti liga boklådor samt hos distriF R A N S K A butören meddelas af vant och kunnigt CARL SUNESONS BOKHANDEL, RS18L H a m n g a t a n 3 B. frunNärmare underrättelser å Iduns byrå, expeditionstiderna.
Utsk. lig inställelse, eller genom lagligt ombud, förefallande angelägenheter vid Generalmönstringen bevaka; så har detta Betänkande (N:o 26) blifvit från Högloft. Ridderskapet och Adeln återremitteradt, och ålerremissen beledsagad, dels med anmärkning, att den tillstyrkta åtgärden från Rikets Ständers sida vore öfverflödig, enär, redan genom aflåten Nådig Skrifvelse till Förvaltningen af Sjö-Ärenderna, den 16 Maji 1827, Kongl. Maj:t, i anledning af Dess Befallningshafvandes i Calmare Län anmälan om flere Rusthållares i Södra Möre Härad pliktfällande för uteblifvandet från 1826 års General-mönstring, oaktadt tillstädesvarande ombud gjort fullt besked i förefallue frågor emellan karlarne och de rustande, täckts förklara, det den Rusteller Rotehållare, som genom befullmägtigadt ombud vid General-mönstring sig infinner, icke skall vara underkastad de i Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1744 ocb I^I9 års General-Mönstrings-Instruction stadgade böter för uteblifvande, så framt Ombudet förmår gifva bestämdt besked om hvad emellan Båtsmannen och Roten kan ifrågakomma, eller af General-Mönster-Herren till afgörande framställes; dels ock med erinran, att, ehuruväl det åberopade Kongl. Brefvet af den 16 Maji 1827 redan innehöll den Nådiga ändring i förra stadgan - Besv. och Oecon. Utsk. Utl:de N:o 12Jj 128. 3 det, hvarom uti Betänkandet tillstyrkes, att underdånig anhållan skulle göras; så och då högstberörde Nådiga förklarande, såsom tillkommet genom gjord underdånig anmälan om ett serskildt fall, icke torde Blifvit så allmänneligen promulgeradt, att ändring i det öfverklagade förhållandet deraf skulle följt öfver allt, vunnes detta allmängörande desto säkrare, om den föreslagna underdåniga Skrifvelsen i ämnet finge afgå.
Jag tviflar dock, både på möjligheten af kostnaden och på antal canoners aptering på fartyg till detta belopp. Herr Lagerhjelm ursäktar att jag får apli - t 6o2 Ben 6 Martn, ter, för att tillkännacera i motsatt förhålgifva att ingen lättlande dess egna yttransinnig eller ytlig reden om ytlighet m. m. flexion förmått detta på den person somgifhans anförande. vit Herr Lagerhjelm dessa uppgifter och kan ej annat än på det högsta billiga Herr Lagerhjelms nit för saken Och dess ändamålsenliga proposition om eq Krigscassas samlande. I förening härmed får jag äran anföra följande; Jag vågar betragfa sjöförsvaret såsom nyttigt och högst nödvändigt, för Sveriges oberoende, såsom Scandinaviens naturliga försvar. Denna tro synes kanske parodon för mångå; men då jag betraktar de olikheter i opinioner som härvid kunna alstras, härflutne, af de orsaker, som alltid verkar då saker af stort intresse skola bedömmas och som alltid vid dylika fall äro, de rådande nemligen passionernas, intressets och allmänna misstagens åsigter, så finner jag lätt uppkomsten af desse o. lika meningar; men åter då man med uppriktighet söker den enkla sanningen skall man finna att Sverige liksom England, genom sitt georgrafiska läge, måste försvaras på sjön, måste med Flottor till yttre försvar bibehållas t sjelfrtändighet; då motsatsen visar att ifrån Den 6 Martil. ?|en stund en stat åsidosatt, upphört att äga eller bibehålla dess naturliga försvar, är denna stat säker att alltid någon ^eröfrare ankommer för att begagna tillfället af dess förSvarslöshet. I 10 Secler är England deruppå ett exempel, ty från den stund detta land med alfvar vinlade sig om sitt naturliga försvar sin Flotta — har det stigit i välmåga och makt och på de tider det försummade densamma, var det ett rof för inkränktningar.
Pa Gottland. supra. Lx protocollo^ st. ^7. Almguist. Utdrag af wällöf!- Borgare,Grändets prs, rocoll, häller wid Urrtma Riksdagen i lörebro den 21 Julii 1312. S. B2bid föredragning af Hedcrwärda Bon» de-Ständets Protocolis, Utdrag, med anmodan till öfrige Nikö »Standen, att bestämma antalet pä de Revisioner, som färe nästa Riksdag böra anställas öfwer Stats - Werktts, Bankens och Riksgälds» Coritoireks tillständ, styrelse och förwaltning, fann Borgare, Ståndet ordningen fordra, att Banco-och Stats-Utstotten detsamma färesta, och bestöt derföre uppdraga ät nämnde Urikott att ofördröjligen in» komma med ett sädant färstag, samt inbjuda sine Re» spective Med-Ständer att deruti med Borgare-Stän» det sig förena. b/t supra. Lx ?rotocollo, st. st. Lerjström. Utdrag af wällofl. B-kgare-Ständetspro» tscoll, hillet wid Urtima Riksdagen t Orebro, den ar Julii »812. S. D. ^asievolance - Utstottets afgifne och den 19 i denna mänad pä bordel lagde yttranden, öfwek r:o. Herr von Echstedrs färstag om PaS» fevolance-afgift för Släp,Munderingen till So" daten; och Den -i Julii. 1919 2:0. Herr Friherre Stael von Holsteins Motion, om öfwersigt och jemkning af Krekce-Contracten. blefwo nu ä nyv föredragne ock godkändeUt supra. Lx protocollo, st. st. Lörström. Utdrag äf wällsflige Borgare - Sandels protocoll, haller wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 2!
Maj:ts för Institutet den 19 Juni 1846 utfärdade förnyade reglemente, är åt vederbörande Konsistorier uteslutande öfverlemnadt, att, hvar för sitt stift, utse, antaga och låta vid Institutet inställa de gratister, som på stats-verkets bekostnad skola vid Institutet vårdas och underhållas, sedan behöriga intyg i afseende å deras ålder, kroppsoch själsförmögenheter m. m. blifvit afgifna; och Direktionen endast åligger, att'om den inträffade ledigheten på förhand meddela vederbörande Konsistorium underrättelse, hvilken åtgärd icke heller någonsin blifvit af Direktionen uraktlåten; så har Direktionen vanligen förfarit sålunda, att, om ledigheten en längre tid fortfarit, Direktionen ansett sig, till befrämjande af ändamålet med de gifna statsanslagen, och under reservation af vederbörande stifts rättighet att alltid få begagna det lediga rummet då sådant äskats, vara oförhindrad att interimsvis upplåta plats för ett eller annat värdigt subjekt bland de flera från orterna särskilt hos Direktionen anmälda, fullt qvalificerade sökande, dock så, att dessa elever sedermera, när Konsistorium fordrar plats å Institutet för något af samma myndighet anmäldt barn, kunna öfverflvttas på Institutets egen fond. Och vågar, på grund häraf, Direktionen i underdånighet förmoda, att densamma, i hvad uppå Direktionen ankommit, icke uraktlåtit något för befrämjande af just det ändaTT - — 338 — mål, sorn Revisorerne afsett, elior att fri-elevs-platser icke må längre tid vid Institutet stå lediga. Hvad Revisorerne slutligen yttrat, angående förändrad plats för den nya byggnad, som kommer att, för Institutets utvidgande, uppföras och hvartill Rikets Ständer anslagit medel, innefattar ett gillande af den åsigt, Direktionen uti denna fråga alltid hyst, hvarföre ock
Tillåtes det någongång menniskan redan före döden, att se och höra Andar eller Englar: så sker detta, icke genom deras återkommande till den naturverld, hvilken de för alltid lemnat bakom sig, utan genom ett den andliga synens och hörselns upplåtande för det tillfället. Stundom inträffar ock under sjukdomar, och särdeles under den sista, eller då menniskan ligger på sitt yttersta, att detta upplåtande begynner redan före den fullbordade skilsmessan från jorden. Sådant sker dock endast undantagsvis: det allmänna eller vanliga är, att döden måste föregå. Var då menniskans själstillstånd, vid bortgåendet från jorden, på afgjordt vis ett himmelskt (ett lif i det Godas kärlek och det Sannas ljus), så befinner hon sig ock genast bland himmelska varelser, i en rymd af himmelsk fägring, d. ä. i hvad vår christna troslära kallar Himlen; var det på afgjordt vis ett helvetiskt (ett lif i det Ondas kärlek och det Sannas förnekelse eller Lögnens bekräftelse), så befinner hon sig genast bland helvetiska varelser, i en rymd af helvetisk stygghet; var det – såsom händelsen med de flesta menniskor är – på något vid dödsstunden fulleligen afgjordt vis hvarken det ena eller det andra, så befinner hon sig i den omnämnda mellanrymden, bland väsenden i liknande belägenhet, – för att der ytterligare få bereda sig till det bestämda slut-afgörande, hvarpå hennes sedermera begynnande oändliga salighet eller oändliga osalighet beror. Lefvande i den förra – som är Himmelen – kallas hon Engel; lefvande i den sednare – som är Helvetet – kallas hon Djefvul; såsom invånare af den förberedande Andeverlden kallas hon blott i allmänhet Ande, – och föröfrigt god Ande eller ond, alltefter det öfvervägande i hennes väsendes beskaffenhet.
M:t i Nåder föreslagit, medgifva utbetalning från Riksgälds-kontoret af de belopp, hvarmed för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857 de å Riksstaten uppförda ersättnings-anslagen för rusthållsoch en-per-mille-afgifterna understiga medeltals-beräkningen, eller till Wadstena Krigsmanshus-kassa: för rusthålls-afgifter B:ko R:dr 9,800: „ en-per-mille-afgifter „ „ 9,500: —: tillsammans B:ko R:dr 19,300: och till Amiralitets-Krigsmans-kassan: för rusthålls-afgifter B:ko R:dr 7,366: 32. — allt årligen; hvarjemte Rikets Ständer beslutat att för den tid, nästa Stats-regleringsperiod omfattar, eller åren 1858, 1859 och 1860, låta å Riks-statens 9:de HufvudTitel, efter enahanda beräknings-grunder, uppföra kassornas hela Stats-anslag, sålunda: för Wadstena Krigsmanshus-kassa Runt R:dr 246,100: och för Amiralitets-Krigsmans-kassan „ „ 43,100: kommande, på sätt E. K. M:t Nådigst föreslagit, det förhöjda vederlaget för rusthållsafgifter, som från Wadstena Krigsmanshus-kassa skulle utgå till Arméens Pensionskassa, att i stället tillgodoföras Riksgälds-kontoret. I öfrigt, och då sättet för beräkningen af meranämnde ersättningar synes vara särdeles olämpligt, i anseende till de många olägenheter, som dermed äro förenade, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, efter föregående utredning, uti 550 Expeditions-Utskotlets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 173. Nådig Proposition till nästkommande Ständer, föreslå de åtgärder, som till afhjelpande af dessa olägenheter kunna finnas erforderliga. Till besvarande af den Nådiga Propositionen, få Rikets Ständer härom i underdånighet göra anmälan; och framhärda Rikets Ständer etc.
Det är till följd häraf, som jag anser mig böra begära någon ändring uti bränvinsförfattningen och vördsamt föreslår, det Rikets Ständer måtte besluta, att minimi-beloppet för tillverkning af bränvin måtte bestämmas till etthundra kanuor per dygn; att tillverkningsafgiften nedsätttes till femtio öre per kanna; att bränvinstillverkaren, derest han icke vill erlägga tillverkningsafgiften i förskott, må derför ega ställa af Konungens Befallningshafvande, domare eller kronofogde i orten godkänd borgen af minst två personer, de der en för begge och begge för en borga, såsom för egen skuld, att afgiften inom tre månader efter till verkningstidens slut varder till vederbörande uppbördsman erlagd för det qvantum, sorn efter kontrollörs intyg blifvit tillverkadt; och 160 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 107. att drawback, ^motsvarande skatten, bör åtnjutas för allt bränvin, som med vederbörliga handlingar kan styrkas blifvit till utländsk ort affördt. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. O. B. Olsson, från Christianstads län. Af Ola Bosson Olsson från Christianstads län, angående beloppet af den till bränner i-kontrollör utgående ersättning. I en lid, då man öfver allt talar om penningenöd och yrkar på sparsamhet både af den enskilde och hos det allmänna, synes det för mången besynnerligt att i vissa rigtningar ett verkligt af inga omständigheter rättfärdigadt slöseri förefinnes. Hvad som i detta afseende är för oss landtboer särdeles i ögonen fällande är den orimligt höga dagspenning, som af statsverket bestås åt s. k. bränvinskontrollörer.
Samma öde öfvergick också slottet Miltnitz, som likväl skonades från brand i följd deraf att de katolskes anförare hade godt hopp om att af kejsaren få det vidlyftiga godset såsom skänk för sin bragd. Detta var också nära att lyckas, men den stupade Odowalskys son skyndade genast till Wien och försäkrade kejsaren om sin trohet och lydnad. Derigenom fick han också behålla fädernegodset, men var allt ifrån denna dag illa ansedd af böhmarne. Han vistades derför sin mesta tid i hufvudstaden, der han lät uppfostra sina söner i den lära, mot hvilken hans fader så redligen och tappert kämpat. Utledsen på den stora donaustadens nöjen skyndade Ernst Odowalsky, knappt tjugu år gammal, ut till Miltnitz, hvilket han lät inreda med furstlig prakt. Ingen enda vecka gick förbi utan gästabud och jagtpartier. Det pågående kriget tycktes icke det ringaste bekymra borgherren och hans efter förströelser jägtande umgängesvänner. Men då kom en dag ett bud, som berättade att den tappre svenske fältherren Hans Kristoffer Königsmark var i antågande mot Prag med en krigsduglig protestantisk här. Arnold Mayer var ensam hemma när detta budskap nådde hans öron. Länge hade den gamle mannen invaggat sig i den föreställningen, att friden för alltid skulle trifvas i den lilla byn. Desto mera öfverraskad blef han för den skull af den ledsamma tidningen. Det var en bonde från den närbelägna byn som förde detta ovälkomna budskap med sig. Till honom sade Arnold: "Väl gläder det mig, såsom en trogen protestant, att befriarne närma sig våra trakter, men herre Gud hvilket elände ska' det inte bli när kriget flyttas hit." Budbäraren skakade också sorgset på hufvudet då han svarade: "Du har rätt, Arnold. Himlen bevare oss allesammans för krigets gräsliga olyckor." Då Minnchen som för tillfället var borta, kom hem och fick höra omtalas ryktet om svenskarnes ankomst, sade hon till Arnold Mayers stora förvåning: "Jag tycker ej som du, farfar. Mig gläder det att befriarne ändteligen komma hit." Arnold