Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så länge hennes rikedom och därmed följande sociala ställning varade, vågade man dock ej vända sig mot henne, men då denna skyddsmur af henne själf nedrifvits, bröt förföljelsen ut på fullaste allvar, och hon blef landsförvist från sitt fädernesland. En välkommen anledning härtill gaf hon ock själf — hon fick nämligen, bland alla sina andra griller, för sig, att det vore synd att betala skaft till de världsliga myndigheterna, och kom således i rättegång med både den hertigliga regeringen och magistraten i Husum, där hon ägde ett hus. I änkehertiginnan Augusta af Holstein hade Anna Owena emellertid förvärfvat en beskyddarinna, och då hon, alldeles utfattig, med sina fem barn måste begifva sig ut i vida världen, fick hon af denna beskyddarinna ett anbefallningsbref till drottning Maria Eleonora af Sverige. Denna mottog ock den landsflyktiga, då hon 1632 anlände till vårt land, med mycken nåd och huldhet. Sedan Anna Owena någon kortare tid vistats i Vestervik, köpte drottningen åt henne en å Ladugårdslandet belägen egendom, som af Möller kallas S i t t w i c k — namnet har för länge, länge sedan försvunnit ur de stockholmska annalerna. Här lefde hon nu i nära ett fjärdedels sekel, utvecklande en stor litterär verksamhet, i svärmisk religiös riktning. Bland de på sin tid mest omtalade voro: » Christi guldne Kron, treuer Kamper Lohn »; — » Posaunenschall vom Abendmahl, ins Königs Saal, nach Babels Fall »; — samt » Ein Schreiben öbers Meer gesant, an die Gemein in Engelland, auss einer alten Frauen Hand, die ungenandt Gott ist bekandt », den sistnämnda dikten riktad mot de puritanska » hundhufvudena » i England, hvilka låtit halshugga konung Carl I. Till drottningarna Maria Eleonora och Kristina skref hon af tacksamhet och tillgifvenhet inspirerade dikter. En samling af hennes litterära alster utgafs — hos Elzevier i Amsterdam 1650 — af en hennes schwenkfeldianske trosförvandt, svenske gesandten i London Le Blond.
Voteringen har utfallit med 76 ja emot 42 nej och en casserad se» del; i följd hvaraf nu ifrågavarande anslag endast till nästa Riksdag är beviljadt, 3usta Voteringen. (enligt 55:te punkten.) Den, som, med gillande af Stats-Utskottets Utlåtande, anser Kongl. Bih. till R. St. Brot. 184-0- 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 24 Håfu 3 i8 Förstärkta StatsUtskottets Memorial, N:o 33 g. Maj:ts Nådiga Proposition om ett anslag af 3,3oo R:dr för hvartdera Universitetet, för tillökning i Lärarnes löner, icke böra beviljas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, varder berörde anslag bifallet. Voteringen har utfallit med 4p ja och 7° ne)5 hvadan ofvannämnde löneanslag af 3,3oo R:dr för hvartdera Universitetet blifvit beviljadt. 32:de Voteringen. (enligt 5n:te punkten.) Den, som, på sätt Stats-Utskottet föreslagit, anser Kongl. Maj;ls Nådiga förslag, att rättighet måtte Universiteten medgifvas, att på Indragnings-Staten få beräkna 6 Professors-emeriti-löner, hvaraf 4 för Universitetet i Lund och de 2:ne öfrige för det i Upsala, icke böra bifallas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, komma, med bifall till Kongl. Majrts förslag, de i frågavarande lönerna, å i,6oo R:dr hvardera, att å Indragnings-Staten uppföras. Voteringen har utfallit med 41 ja och 78 nej; i följd hvaraf Kongl. Maj:ts förslag, om rättighet för Universiteten att å Indragnings-Staten beräkna 6 Professors-emeriti-löner å 1,600 R:dr, blifvit beviljadt. 33:dje Voteringen. (enligt 58:te punkten.)
Här har blifvit yttradt, att i mitt förslag skulle ingå en bestämmelse ang:de fördelningen af landstingsskatten. Jag vill -uplysa derom att det ingalunda så är förhållandet; det finnes icke ett ord derom i mitt förslag. Detsamma är endast upstäldt så, att en sådan fördelning kan i någon af de följande §§:na låta sig göra. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n med följande förändringar nemi. att efter ordet »bevillning» på 2:dra raden i Usta mom:t infördes orden »enligt 2:dra art. bevilln.-stadgan»; att i stället för de å 5:te och 6:te raderne af samma mom. förekommande orden »för ofvannämnda föremål» insattes orden »efter nämnde artikel», samt att hela 2:dra mom:t uteslöts; — och dels att §:n skulle erhålla följande förändrade lydelse: »De me del, som enl. § 46 skola af länets innevånare erläggas, fördelas på häraderne och städerne i länet, i förhållande till summan af den bevilln. efter 2:dra art. bevilln.-stadgan, som från hvarje kommun för året utgår till staten. Den på kommunen belöpande an - P en 11 Oktober. del uttaxeras efter samma grund som kommunalutskylderne och upbäres jemte dessa, samt insattes af kommunernes upbördsmän i landtränteriet, under benämning af landstingsmedel». Härefter framställde H. Exc. först propos. på bifall till §:n med ofvanberörde förändringar, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på antagande af den lydelse för <§:n, som af Gr. Sparre föreslagits, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Tersmeden begärde votering.
Ingen annons införes under I krona räknas Philoméles kupletter i tredje akten, hvilka på det förträffligaste utfördes af fröken Klemming. Det hela gick synnerligen väl under hofkapellmästaren Nordqvists vana ledning. En angenäm nyhet torde vara, att fröken Gina Oselio i nästa vecka kommer att uppträda å k. operans scen. Vid symfonikonserten på lördag i denna vecka får den musikälskande allmänheten tillfälle höra den kände violoncellvirtuosen Frans Neruda utföra en konsert af egen komposition. Vid samma tillfälle kommer den danske tonsätlaren P. LangeMuller att anföra sin bekanta suite » I Alhambra^. K. Dramatiska teatern ger fortfarande för fulla hus » Galeotto ». I donna Julias roll alternera nu fru Rundberg och fröken Zetterberg, och erkännas må- ste, att den senare här tar priset. I synnerhet är fröken Zetterbergs spel i de båda sista akterna förträffligt. I början af nästa vecka bjuder dramatiska teatern åter på ett alldeles nytt program, nämligen » En hofsven », skådespel i 2 akter, svenskt original, » Hjerter dam », lustspel i 1 akt af Max Bernstein, och » Ringarna », lustspel i 1 akt af Christ. Boeck — de båda sista styckena öfversättningar. Teaterns förnämsta förmågor komma att medverka vid utförandet af detta program. Svenska teatern uppförde i tisdags för första gången » Lifvet på landet », Frans Hedbergs öfversättning af Fristrups bearbetning af Fritz Reuters bekanta roman. Det torde vara länge sedan denna teater återskallade af så rent af bedöfvande applådsalvor, som vid denna första representation. Det hela artade sig verkligen till en storartad framgång. Spelet var alltigenom ganska jemt, men intresset knöt sig helt naturligt hufvudsakligast kring hr Holmquist, hvilken på det oöfverträffligaste sätt utförde Onkel Bräsigs roll. Nästan hvarje replik åtföljdes af skallande skrattsalvor från publiken, och efter aktsluten inropades hr H. gång på gång samt efter styckets slut ej mindre än sju gånger. Bland de medspelande utmärkte sig särskildt fruarna Lundberg, Julin o c h Littmarck samt hrr Selander, Nilsson, Lundberg, Warbery och Olsson.
Under flera riksmöten har jag visserligen haft den förmånen att få deltaga i R. o. Ad:s öfverläggningar, samt att dervid inhemta huru dessa grundlagsenlig! böra ledas; och genom R. o. Ad:s af mig alltid högt värderade förtroende har jag äfven vid riksdagarne haft mig anvisad en sådan verkningskrets inom Utskotten, alt jag bort kunna bilda mig för ulöfningen af den befattning, jag nu går alt emottaga. Men om ock den lid funnits, då jag vågade tro, alt jag icke saknade förmågan alt uppfylla de förbindelser, man ikläder sig, då man emoltager Landtmarskalksstafven — denna sinnebild af ära och ansvarighet -— kan jag dock nu icke undgå att befara ett motsatt förhållande; ty jag har, i den fullkomligaste öfvertygelse att jag icke vidare skulle komma att framstå som offentlig man, under de sednare åren egnat mig helt åt den enskilda medborgarens sysselsättningar, samt åsidosatt att vårda och bibehålla de egenskaper, som för behandlingen af allmänna ärenden — synnerligast för en ordförande — äro erforderliga. Jag förutser således, alt jag ofta blir i behof af R. o. Ad:s öfverseende godhet; men jag äger den lugnande förhoppningen, att, då R. o. Ad. erfar mitt ifriga bemödande att, genom en riktig tillämpning af Grundlagarne och Ridd.Ordn., infria min med ed bekräftade förbindelse, att ”med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och R. St:s rättigheter/’ samt att jag vill med fullkomlig opartiskhet leda öfverläggningarne, så att de olika äsigterna må obehindradt framställas och utvecklas, hvarigenom det sauna och rätta framstår och gör sig gällande, skall R. o.
Då något Verk eller någon Embetsman utnämner någon till beställning af den beskaffenhet, alt lön på stat dervid ej åtföljer eller först framdeles kommer alt åtnjutas, belägges derom utfärdad fullmakt eller öppet bref med stämpladt papper till IIil. lill Beri'ln.-t)lskotlcls Bitänhmde . V? fi. 17 R: Jr öre per lill bär ofvan för fullmakter i allmänliet bestämda belopp, beräknade efter den lön, sorn åtföljer dylika eller med dem jemförliga beställningar. När någon, sorn förut varit eiler är i Kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, cbarteras de derom utfärdade öppna bref och fullmakter till dubbla beloppet emot hvad föreskrifvet är lör fullmakter å lika beställningar i verklig tjenst, eller, der sådant ej kati ega rum, å sådane embeten eller tjenster, sorn medföra lika värdighet. Erhåller någon sådan karakters-värdighet i annan tjensteväg, än den, hvaruti han varit eller är Eiri betseller Tjensteman, såsom t. ex. då en Militär får en civil karaktersfulltnakt, eller tvärtom, bilagges charla, utom för sigill-penningar 7 R:dr 50 öre, efter 57V-2 procent (derunder inbegripen Canzli-gebuhr ä 7% procent) af dithörande löneinkomst. Fullmakt, Öppet Bref eller Resolution på karakter för dem, som ej förut varit i Kronans tjenst, förses, utom för sigill-penningar, 7 R:dr 50 öre, med stämpladt papper till 67% proc. (Canzli-gebuhr å 7 ’/2 procent derunder inbegripen) af löneinkomsten för dylika, eller dem i värdighet motsvarande, tjenster. Dock beräknas, i ofvannämnda fyra händelser, endast den på stat bestädde ordinarie lön, hvilken, derest den är indeld, bör efter sednaste årets markegång uträknas.
Maj hvarje år; ty då uppbördsmötena vanligen icke taga sin början förrän i slutet af Januari eller fram i Februari månad, och i vidsträckta Ian ofta icke slutas på mindre än i4 dagar, eller derutöfver, så måste restantierna indrifva» under Mars månad, derest redogörelsen skall kunna fullständigt uppgöras i April. — Den som är något bekant med executionsverket på landet, och känner de omvägar och den tidsutdrägt, som är en följd af utmätningar, ofta flera auctioners utlysande å panterna i brist af köpare, panternas realiserande i penningar o. s. v., vet således äfven, att det är nära omöjligt för krono-betjeningen att så hastigt indrifva restantierna, att dessa kunna inom föreskrifven tid redovisas, hvarföre det ock någon gång händer, att kronofogdarne sjelfve förskjuta resterande utskylder hellre, än att belasta sina räkenskaper med synliga rester. — Det skulle alltså vara för både de skattskyldige och vederb. redogörare ganska förmånligt, om terminen för summariska redovisningens aflemnande framflyttades en månad eller till d. i Juni, genom hvilken förlängning restantierna skulle blifva desto obetydligare efter denna tid, och special-räkenskaperna i alla fall kunna i vanlig ordning till vederb. embetsverk uppsändas. Jag får derföre i motionsväg tillstyrka, att R. St. måtte, lika med hvad som skedde vid sisthållna riksdag i enahanda fråga, hos K. M. i underd. anhålla, att K. M. täckes, med bibehållande af föreskriften ronde uppbördstämmas hållande inom Januari, Februari och Mars månader, i enlighet med mitt nu gjorda förslag , förändra terminen för uppbördens redovisning, hvarom remiss torde beviljas till StatsUtsk. Lades på bordet. Hr Edenhjelm, Gillis, uppläste ett så lydande anförande : Allt sedan sillen lemnade Götheborgs och Bohus läns skärgård , och storfiske! de sednare åren äfven börjat aftaga, hafva fiskare i dervarande skärgård varit försatte i den svåraste’ belägenhet.
Hvad slutligen vidkommer de af Herr von Heyne yrkade förbehåll, i händelse a£ denna förändrade anstalts vidtagande, anse Utskotten, att den, genom gällande författnin* gar, extra Roiehållare försäkrade befrielse fran all vidare recrutering, sedan en mönstergilld och välbeklädd Soldat blifvit, vid krigets början, till Statens försvar aflemnad, jemväl kommer att af dem tillgodonjutas, i händelse af hästars posterande i stället för manskap, så att, derest den aflemnade håsten under fälttåget störtar eller casseras, någon remonteringsskyldighet den extra Rotehållaren icke åligger; och, beträffande åter den ordning, hvari extra Rotehållares yttrande öfver dan föreslagna prasstationen inhemtas bör, så, och enär i det föregående är hemställd t, att Contract om aflemnandet af häst i stället för karl bör med hvarje Rote serskildt upprättas, hvaraf följer, att Rotehållarens åtagande, i denna del, icke, utan det mest otvungna begifvande å hans sida, kan uppkomma, finna Utskotten, för sin del, några ytterligare stadganden i afseende å dessa båda omständigheter icke vara af behofvet påkallade. Några Bil.i.Stats s.Allm.Besv.o.Oec.-Utsk.Utl N:o 36. 17 Några Bedamöters serskilda yttranden Varda härhos öfverlemnade. Stockholm den 5 Junti 1829. Reservationer: af Nils Mänsson frän Malmöhus Län: Då Rikets Höglofl. Ständer, vid Beväringsskyldighetens åtagande år 1812, gjort till ett uttryckligt vilkor derföre, att extra Roteringsmanskapet borde, vid inbrytande krig, först utgå till Arméens förstärkande, innan Beväringsmanskapet uttages, samt då detta vilkor än närmare blifvit befästadt genom Rikets Höglofl.
Lag borde gälla till efterlefnad, utan skulle indelningen af Districten, så vida ändamålet ville vinnas, ordnas endast efter de skiljagtigheter, som uti jördens läge och beskaffenhet sig förete; df att således antalet af de serskilda Stängsel-Lagarna eller åtminstone af de serskilda Districten, der olika stadganden borde tillämpas, skulle blifva utomordentligt stort, hvilket åter ofelbart uti Lagskipningen skulle medföra vacklande och osäkerhet, som kunde medföra betänkliga verkningar; ef att slutligen oöfver vin lief liga1 svårigheter skulle mota vid bestäm - 6 Lagsamt Allm. Besv. och Oecon.-U skottens Utlåtande N:o 41’ mande af stängelskyldigheten uti gränserne mellan de områden, der olika Lagar voro gällande, emedan, om vitsordet att erhålla stängselbiträde samt delningsgrunden på hvardera sidan om gränsen voro olika, någon regel svårligen lärer kunna angifvas, hvarefter stängselskyldigheten skulle fullgöras; och på grund häraf samt då Utskotten icke kunnat inse om eller hvilka fördelar genom förslagets antagande skulle vinnas, tillstyrka Utskotten, att detsamma må utan afseende lemnäs. Innan de i 2:dra punkten upptagne anmärkningar besvaras, torde det höra erinras, alt det Rikets Ständer förelagda Lag-förslaget ytterst hvilar på två serskilda grunder, nemligen: bestämmelsen om och i huru vidsträckt måtto jordegare må ega vitsord, att af granne fordra biträde till hägnad, samt grunden hvarefter hvarderas deltagningsskyldighet i stängseln bör mätas. Om vitsord alt stänga, sådan denna rättighet är vorden bestämd i 5 Gap. Byggninga-Balken och Kongl.
Den enda skymt af straffbestämmelse, som jag kunnat uptäcka i detta förslag, är att en embetsman blir sin tjenst förlustig, derest han ej, utan afsule på troslära, kunnat till tjensten nämnas. Hvad åter angår detta »frånskiljande», så har Utsk. förutsatt, att det skulle blifva anmärkt, och säger derföre: »kyrkans rätt att från sig skilja sina fiender, måste dock erkännas, såvida hon skall kunna uprätthållas.» Det är åtminstone ett rätt eget sätt att söka uprätthålla kyrkan. Vidare skulle kyrkan ega rätt att frånskilja personer från sin gemenskap, vare sig de öfvergingo till annan religionsbekännelse eller icke. Staten skulle således kunna få inom sig medlemmar, som icke hade något kyrkligt band på sig. Enligt min tanka har Utsk. genom sitt Betänk, klarligen bevisat, att det icke finns annat medel att bevara kyrkan än landsförvisning; ty Utsk:s förslag är i mina ögon alldeles omöjligt. För att icke behöfva trötta II. o. Ad. med något ytterligare anförande, då man kommer till den skrifvelse, som Utsk. längre ned föreslagit, vill jag på förhand gifva tillkänna, att jag anser denna skrifvelse obehöflig. På grund af hvad jag anfört anhåller jag att Hr Gr. o. Den 3 Februari f. m. Landtm, ville framställa propos. på, att lägga liela den af Utsk. föreslagna författningen till handlingarna, såsom en fråga ang:de hvilken K. o. Ad.' redan fattat sitt beslut. Då likväl jag, som många andra, medger att något måste göras, så kommer jag längre fram att yrka bifall på det af en reservant inom PresteSt. framställda förslag. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Då jag af sjukdom var hindrad att yttra mig i denna fråga förra gången den var före, anhåller jag att i stället nu få säga några ord. Till en början får jag beklaga, att K. M:s Propos. icke blef af E. o. Ad. antagen. Jag gör detta mindre med afs:de på de följder, som ett sådant bifall skulle medfört inom landet, än derföre att
Om man derför nu ej antager det af Utsk:t föreslagna tillägg till förev:de paragraf, så kommer den gamla föreskriften att qvarstå oförändrad, i följd hvaraf fullmägtige kunna fastläsa bankens fonder sålunda, att de ej med lätthet kunna blifva tillgängliga. Det är naturligt, att då det föreskrifves, att obligationerna skola på 10 år amorteras, så måste för hvarje år finnas en tillgång, motsvarande af det värde, samtlige obligationerna representera. När således årligen ett sä betydligt belopp är tillgängligt, är det sannolikt, att det är fullt tillräckligt för inlösen af de obligationer, hvilka under året för sådant ändamål presenteras; och då de löpa med gångbar ränta, är det ej antagligt, att innehafvarne till något betydligare antal önska få sina penningar tillbaka. Långt ifrån att jag anser den föreslagna summan vara för liten, tror jag, att den skall visa sig vara fullt tillräcklig, allenast obligationsrörelsen kommer riktigt i gång. Det är just för att åstadkomma en möjlighet för banken att få sådana papper, som den när som helst kan realisera, som det ligger i bankens eget intresse, 500 Den 26 Maj e. 111. att befrämja en sådan rörelse. Den gejiaste vägen i detta hänseende vore naturligtvis att använda Statens obligationer, enär de skulle blifva mest begärliga; men att begagna bankens medel till sådant ändamål vore att draga dem från användning uti industriens oell näringarnes tjenst. Det skäl, som enligt min tanke är det kraftigaste, men sorn af mina motståndare blifvit anfördt såsom motiv till afslag, är just bankens säkerhet. Det är nemligen enligt min tanke icke möjligt att längre fortgå på den bana, banken hittills beträdt, utan den bör använda sina fonder äfven till lån på längre tid. Följden deraf behöfver ingalunda blifva, att banken, i händelse en finansiell kris inträffar, finner sig oförmögen att hastigt få sina medel disponibla. Det är i allmänhet origtigt af en bank att vända sin rörelse åt ett enda håll. Derför bör äfven hvarje bank röra sig med obligationer, hvilka äro lätt realisabla, ty derigenom tryggar den sig sjelf och utgör på samma gång ett kraftigt stöd för allmänna rörelsen.
För öfrigt fär Stats Utskottet tillkännagifwa, att de z:ne andre Respectiwe Riks Ständen redan bifallit Statsckttskottets Betänkande i det« ta ämne, efter bwilka 5me Riks. Ständs sam. manstämmande beslut, detta ärende säledeskommer att expedieras. Detta Den 9 October. SIS Detta öfwerlännäs dock till det Hederwärda Bonde - Ständets pröfning ^vördsammeligen. Orebro den 9 October 1810. pl Uäxloll. kiciclsrSc^per; ock k! ?keäs-8'.»iiä!:1r ve<!Lm>?rers l-säimorrcL v^znLr )ok. I^gZerbj-Iks. 'kb. VäeiömLn. VNlotl. 0orgiirc-8k!liäek5 Hbr. LoZel. k! Ueäcrv!r6^ Lon(!e-8k!näeir l-eijLmötsr; vlgnLi ^näsr» ^obsnsson. I.. I-uanius. vplM kos Nlää. ock frisin äsn IZ ONob. iZivi kre^e - 8t2näet äen iz - — » - Lor^Lre - 8rän6er äsn iz Bonäs-8r2näer äsn 14 Wördsamt Memorial. §)os Wällofl. Borgare Ständet har Herr Borgmästaren Anders Nensen ingifwit ett sä ly. dande Memorial: "Ofta uppkomma swärigheter, när en gammal Lag ändras, utan att allt derefter lämpas, som med det förändrade stär i sammanhang.
Hä- radet derstädes 8 10 b. 8 Febr. b. 1 Febr. b. 4 Febr. b. 4 Febr. Gottska Sandön, om fyranläggning derstädes, öller fyrfartygs utläggande vid Kopparstenarne 85 4 i 270 — 6 Sept. 9 Sept. å. 9 Sept. 9 Sept. i anledning af återremiss . — 4 i 321 a. a. 21 Okt. 21 Okt. g. 21 Okt. b. 21 Okt. 172 20 Gr eusén, J. L., se Eftergift. Gripsholms Slott, om anslag för nödiga, byggnadsarbeten i 101 4 i 323 b. 21 Okt. b. 21 Okt. b. 21 Okt. b. 25 Okt. 177 20 Grubbcs Enka, Margaretha Johanna, om årlig pension åt ... Grufve-Stadga, förslag till 55 4 i 74 18 b. 22 Apr. b. 22 Apr. b. 22 Apr. b. 22 Apr. 163 92 7 2 28 27 Okt. b. 25 Okt. b. 25 Okt. å. 27 Okt. i anledning af återremiss och skiljaktiga beslut . — 7 2 32 a. a. 15 Nov. b. 13 Nov. 15 Nov. 15 Nov. 185 57 Grundlagarne, uppgift å de från förra Riksdagen hvilande förslag till partiella ändringar i — 3 — 4 8 Mars 8 Mars 8 Mars 8 Mars 3 » uppgift å de af samtliga Riksstånden vid denna Riksdag godkända förslag till ändringar i — 3 — 5 a. a. 18 Mars a. a. 15 Mars 1. b. 18 Mars a. a. 23 Mars 28 3 » Kongl. Maj:ts Nådiga svar — 1 2 » Se vidare Regeringsformen och Riksdags-Ordningen. Gäckeri med Sakramenten, se Missgernings-Ralken. Götha Kanal, om utbetalning af medel för ett mindre hamnbyggnads-arbete vid — 4 1 14 b. 14 Dec. b. 14 Dec. b. 16 Dec. b. 14 Dec.
Dalmans motion , att häktande på grund af anklagelse för brott emot 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken ej måtte ega ram förr, än Konungen yttrat sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt Domaren der-, efter pröfvat om skäl till häktande förefinnes. Uti elt från Högloflige Ridderskapet och Adeln till Lag-Utskottet remitterad t memorial, har Iderr W. F. Dalman, med hemtad anledning af den lagförändring Rikets Ilöglofl. Ständer vid denna Riksdag beslutat, i afseende på 5 Cap. 1 §. Missgernings-Bnlken, samt under åberopande a£ 56 §. Riksdags-Onlningen framställt den motion: att ingen för brott emot 5 Cap. 1 ,§'• Missgernings-Balken anklagad medborgare må kunna i häktet inmanas förr, än Kongl. Ma: it, efter tagen kännedom af första ransakningsprotocollet, enligt Kongl. Brefvet den 2.5 September 1JJJ> utlåtit Sig, huruvida saken må nedläggas, eller om med ransakningen vidare bör fortfaras, samt Domaren derefter pröfvat, om häkte bör ega rum eller icke. Såsom utveckling af denna motion, har Herr Dalman vidare anfört: det han ansåge mera än sannolikt, att den i afseende på 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken af Rikets Ständer antagne lagförändringen komme att esomoftast föranleda åtal för yttranden af missbelåtenhet, rörande Konungens, under Stats-Secreterarnes och Stals-Rådets ansvarighet, vidtagne regeringsåtgärder, de der kunde, af en kitslig eller afvogt sinnad åklagare, rubriceras såsom ”Konungens gerningar;” att det af Motionairen föreslagna stadgandet vore ett medel all till någon del förekomma allt för många ansvarslösa chicaner, förföljelser och magimissbruk af åklagareoch domare-myndigheter; alt motionen öfverensstämde med all sund lagstiflningsprincip, och redan innefattades i meningen af det amendement lill Lagen, som 1777 års ofvanberörde Kongl.