Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att bränn vinsförord n. ej bör på något sätt kunna tydas så, att det bör kunna anses med författningen öfverensstämmande att kunna få tillverka brännvin af så beskaffad spannmål. *74 Den 26 Januari. Hr Stuart, Fredr. Christopher: Då ifråga var. förslag förevar till granskning inom de sammansatta Utskrn, sökte jag frista deras uppmärksamhet på de flera redactionsfel, som deri förekomma, oell få dem rättade, på det förslaget måtte med någorlunda heder kunna föreläggas R. St.; men jag mötte dervid så mycket motstånd, att jag såg mig föranlåten afstå från mina bemödanden härutinnan. En BorgareStrs ledamot, som hufvudsakligen bidragit till det opus, hvilket nu blifvit till R. St. öfverlemnadt, försvarade det så envist, att blott för ett enda ord, hvars förändring han icke ville medgifva, nära en hel förmiddag förspildes. Ehuru ledamot af Utskrn, kan jag följaktligen icke taga åt mig Hr Cederschjölds anmärkn.Y i afseende på den mindre vårdade redactionen i förslaget. Utan att således vilja försvara den, får jag dock förena mig med Frih. Palmstjerna uti att yrka, det ordet tjenlig i 1 mom. af i §, hvilket Hr Cederschjöld ansett böra uteslutas, måtte få qvarstå; hvaremot jag instämmer med den sistnämnde deruti, att orden: eller växt böra utgå, såsom öfverflödiga. I öfrigt får jag hemställa till de Hrr, hvilka ämna att yttra sig öfver redactioren i författningen, örn de icke skulle vilja derifrån afstå, såvida ej någon rättelse af större vigt kan förekomma, sedan redan 2:ne Stånd i detta ämne fattat beslut, och således föga anledn. är, att smärre redactionsförbättringar, som här kunna beslutas, skola göra sig gällande; förmodande jag, att den Statssecret., som kommer att expediera den blifvande nya författningen, i allt fall icke lärer underlåta alt tillse, det den så skrifves, att den blir värdig både Representationen och Regeringen. Hr Cederschjöld:
Hvaremot Utskottet i fråga otn upphäfvande af vissa an - Den i April. dra Städers rättighet, att uppbära Vägoch Mätare-penningar för inkommande varor, ehvad de mätas eller ej , funnit sig böra föreslå Riksens Ständer ett sådant tillägg till deras vid 18*5 års Riksdag afgifne underdåniga hemställan till Kongl. Maj:t rörande detta ämne,att i de Städer , hvarest Mätare-penningarne icke äro å Stadens Stat till aflöning anslagne, inga Mätare-penningar hädanefter jnå erläggas för Kronooch Lönings-Spannmål, som till Stad införes. Hvarförutan IJtskottet sluteligen, till förekommande deraf, att Landtmannen ejj allt förmycket må betungas genom afgifter och böter, dem han ofta endast af okunnighet om Författningars innehåll, i detta afseende kan komma att vidkännas, tillstyrkt, det Riksens Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vitén för Säljarens försummelse, att erlägga Vågoch Mätare-penningar icke månde äga rum i andra fall, än då genom lagliga bevis kan intygas, att han, om denna skyldighet behörigen erhindrad, likväl densamma underlåtit. Ifrån detta Utskottets Utlåtande har, enligt bilagdt Utdrag af Utskottets Protocol! för den 5 sistledne Martii , Herr Hertzenh jelm, Carl Johan, varit i så måtto af skiljaktig mening, att han på upptagne grunder hemstält, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Maj:t 3 underdånighet anhålla» att den Stockholms Stad, genom Öfver-Ståthållare-Embetets, på grund af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse den f Junit 1812, utfärdade Kungörelse, tillagde rättighet, att uppbära Parm-, bro-, Torgoch renhållnings-afgift måtte upphöraj och hafva uti detta Den i April. *57 yttrande Riksdags-Fullmägtige Gustaf Larsson från Stockholms och Olof Olsson från Vesterås
Det är der-‘ före jag åter upprepar mitt tillstyrkande, attRidderskapet och Adeln ej må frånträda sitt förra beslut, hvilket äfven innehåller, att ämnet bör i önskningsväg framställas. Herr Lefrén Jag är fullt ense med Herr von Hohenhausen uti att yrka, det Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid förra beslutet; men jag fästade mig vid några ord, nemligen att denna punkt skulle behandlas i önskningsväg. Jag finner intet skäl, hvarföre icke det af Ridderskapet och Adeln beslutade tillägg kan fä stå qvar, hälst åttonde punkten äfven innehåller något i detta afseende. Herr Grefven och Landt Marjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade Förblifva vid dess, rörande denna punkt, förut fattade beslut. Ropades Ja. 8;de Punkten, Herr Lefréni Jag får vördsamt tillstyrka antagande af den framställda Jemkningstariffen, rnen med förbehåll, att delta beslut ej må ändra de före - 216 Den 9 Octoéer e m. gående om sjelfva grundsatsen för sammanjemkninf gen. Det är redan anmärkt, att Presteoch BorgareStanden öfverlemna! en sadan jemkningsrätt åt Konungen intill nä«ta Riksdag. Om nu detta bi falles, blifver Tariffen icke hänskjuten till Nämnd. Herr Tham; Den jemkning, som i afseende på Tariffen blifvit vidtagen, är föranledd af Ridderskapets och Adelns samt BorgareStlndets olika beslut. Om den nu blifver antagen, på sätt Herr Lefren föreslagit, hvilket jag för min del tillstyrker, till undvikande af en otalig mängd voteringar, lagger sådant likväl icke hinder i vä* gen för Ridderskapet och Adeln, att votera om sjelfva propositionerne, sedan de blifvit uppgjorde,' i öfverenstämmelse med samtelige RiksStåndens be lut.
1 Mom. i den nu antagne förnyade författningen, angående bränvins-bränningen och de derföre bestämda afgifter, ingen panna stämplas utöfver 90 kannors rymd, eller något afdrag för kokrummet göras af Landtmätare eller Justerare, hvilken det endast åligger att ansvara för pannans rigtiga innehåll i öfverensstämmelse med den åsatte stämpeln. 2:0 _ Maskvärmare, såsom nu mera tilIntne» få utan föregången mätning begagnas; men ali sådan bran vins-redskap, af hvilken form och be skaf - \ Underdåniga Skrifvelser> n3 skaffenhet sorn helst , hvarunder e!d omedelbar* ligen användes, skal!, såsom afgift efter pannei-ymden underkastad, uppmätas och stämplas; och kommer alltid vid dessa tillfällen det, som öfverskjuler fulla kannetalet, men ej uppgår till en hel kanna, ej att beräknas. 3‘o Jemte förut ålagd skyldighet, att så val å sjelfva pannan som å dess lösa bröst med stämplat utmärka Initial - bokstäfverne af deras hamn, kannerymden af pannan och året, då uppmätningen skett, äro Landtmätare eller Justerare, vid bränvins-pannors mätning, pligtige, att noga utröna pannans höjd från midten af botten till öfversta öppningen , dess diameter vid öfra och nedra kanten, förra och öfriga dimensioner; öfver hvilket allt Landtmätaren eller Justeraren bör, utan särskild betalning, ovilkorligen meddela egaren skriftligt bevis. 4:0
A) Återstående utgifter till följd af extra statsregleringen vid 1840—1841 års riksdag. § 96, angående återstoden af anslaget för uppförande af fängelsebyggnader i städerna, utom Stockholm, hvilken § motsvarar 87 § 2 mom. i nu gällande reglemente och grundar sig på Rikets Ständers bifall till Stats-Utskottets hemställan i 15:de punkten af utlåtandet N:o 26. 15) Under 1844 och 1845 års riksdag beviljade, men ännu icke bestridda statsutgifter. § 97, angående anslaget till inköp af 300 exemplar af Svenska fornskrift-sällskapets årliga samlingar, är lika lydande med § 88 i nu gällande reglemente. C) Under 1847—1848 års riksdag beviljade, men ännu återstående statsutgifter. § 98, angående bidraget till borgmästares och kommissions-landtmätares pensionering, är lika lydande med § 91 i samma reglemente. Utaf de vid 1847 och 1848 års riksdag anvisade extra statsutgifter innestå ännu i Riksgälds-kontoret följande belopp, hvilka numera synas kunna indragas, nemligen: l:o, enligt § 89 i nu gällande reglemente, Två tusen sexhundra R:dr utaf det vid nämnda riksdag beviljade anslag å 4,000 R:dr för reparationer och uppsättande af bokhyllor i några rum uti det vid hörnet af Skeppsbron och Slottsbacken belägna hus, hvilket Riksarkivet då begagnade; samt 2:o, enligt § 90, Sjuhundra femtio R:dr af den anslagssumma, 1,500 R:dr, som under samma riksdag anvisades för att befrämja läseböckers författande och utgifning för allmogen.
Fårade äro panna och kinder och hvitt som snön ditt hår och skägg. Mildt, men allvarligt blicka dina blåa ögon fram under ögonbrynen. Ditt ansikte och din gestalt är oss en god väns. Röd är din långa kappa och din toppmössa, röd som skarlakan med broderier af guld. Öfver axeln bär du en julgran, grön och fager. Vid sidan en stor väska fylld med julbref och glada önskningar. Ett gyllene horn har du ock, att därmed förebåda din ankomst, kär för gamla och unga. På ryggen bär du en korg, dess innehåll gissa vi nog. Och så har du kommit till oss, år ifrån år, i glädje som i sorg, en trofast kamrat, och därför skall du ha tack, gamle jultomte! Välkommen och åter välkommen! D u ser ' så stilla och begrundande ut. Du ser nog och hör, du deltager helt säkert i allt som försiggår, men ej märkes det på dig. Men jag vet väl, ty jag tror att det är så, jag vet att du i julnätterna, när alla i huset sofva, ej är så stilla. Då pysslar du, då styr och ställer du m e d fröjd och trefnad i hvarje vrå, så att det helt visst för hvar och en af husets medlemmar känns att det är jul, när de träda in i rummet. K o m blott tidigt in i salen en morgon, innan daggryningen brutit mörkret utanför. På härden flammar då en brasa, och där sväfva i eldskenet rörliga skuggor fram och åter. Det rasslar, det prasslar så hemlighetsfullt öfverallt; ikring kakelugnen, invid klockan, dock mest borta vid granen. Där glimmar och glittrar det bland grönskan. Helt visst har jultomten under nattens tysta timmar varit där och putsat dess gyllene trådar och stjärnan i julgranens topp. Det blänker så klart. Och visst fernissar han väl också barr och grenar, så att de stå sig så vackra julen ut. Den känsla af jul, som fyller våra sinnen, visst har tomten, vår egen jultomte, sin del i den! Ej kan det väl vara orätt att tro på goda tomtar, hemmets och härdens goda, glada, villiga, trofasta tomtar, som arbeta för oss under tysta midnattstimmar.
5. eller tillhopa R:dr 158,620: hvarifrån dock böra afdragas de R:dr 12,000: genom hvilkas ifrågaställa öfverflyttning till femte hufvud-titeln anslaget till durchmarch-kostnader, och således äfven fjerde hufvnd-titelns anslagssumma, skulle komma att förminskas, då verkliga tillökningen i anslag på sistnämnde hufvud-titel alltså blefve B:ko R:dr 126,620: 1 afseende på fortfarandet af de anslag, som för Landtförsvarets pensionsoch välgörenhetsinrättningar finnas å Riksstatens nionde hufvudlitol uppförde, torde Eders Kongl. Majit, uppå vederbörande Departementschefs underdåniga föredragning, i nåder besluta. Hvad derefter angår de iandtförsvarets behof, för hvilka tillfälliga eller extra anslag erfordras, så får jag, under åberopande af hvad uti mitt ofianämnda anförande finnes, i stöd af vederbörandes utredningar, utförligt andraget om hvart och ett af nedannämnda föremål, hvartill medel behöfva dels för en gång och dels på kortare eller längre tid särskildt anvisas, underdånigst tillstyrka Eders Kongl. Majit att af Rikets Ständer nu i nåder äska följande extra anslag, nemligen: -l:o För Ar tiller i-behof. Till anskaffning af ridoch anspannsm. fl. persedlar för nya Fält-artilleriet, derför kostnaden från början beräknats till 129,971 R:dr 16 sk., men hvarå vid de tvänne sista riksdagarne afräkningsvis beviljats tillhopa 42,000 R:dr, hvadan återstå 87,971 R:dr 16 sk., som här, för detta behofs fullständiga afhjelpande, utföras i rundt tal med R:dr 87,000: Transport R:dr 87,000: 46 Kongl. ålaj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 18S3. Transport
N:o Su Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 9 April 1829- Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 14 Bonde-Ståndet d. 14 Fikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, angående inköp af Landsorts och Korsö Fjrbäkar. S. A. K. Sedan Eder Kongl. Majit, som, på uppgifne grunder, i Nåder ansett, det Landsorts och Korsö Eyrbåkar, hvilka af enskilde, emot uppbärande af vissa andelar utaf Lots-, Båkoch Laslpenningarne, underhållas, horde, för Statens räkning , inlösas och sättas under samma publika tillsyn och styrelse, som de öfrige Båkarne i Riket, af sådan anledning och efter det innehafvarne af nämnde Bakar, hörde genom För - 120 Exp. Vtsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 5L valtningen af Sjö-Ärendena, hvar för sig förklarat sig vilja desamma aflåta, emot vilkor, att, föi' Landsorts Fyrbåk med Fyrvaktare-hus och Kolbodar, jemte alla Inventarier, hvaribland ett större parti stenkol, 35,ooo R:dr, samt för Korsö
Såsom skäl för den föreslagna åtgärden anfördes, att den första uppsättningen af folkskolor inom landet vore att anse såsom nära fulländad; att således behofvet af så stort antal folkskole-lärare icke förefunnes hädanefter, som under de före gående åren ; att antalet lärjungar i seminarierna jemväl varit ständigt sjunkande, samt alt, genom indragning af vissa seminarier, tillgångar kunde vinnas att bereda utvidgning och fullständigare organisation af de återstående, och till följd deraf förbättrad bild ni tig för folkskolelärare. De motioner, som vid innevarande Riksdag blifvit i afseende å seminarierna väckta, innefatta yrkanden, dels att antalet deraf måtte minskas till några lå eller blott ett, dels att de måtte allesammans indragas och ersättas med privat-serninarier, dels ock, i sammanhang med framställningarna om högre folkskolors tillvägabringande, att det i Stockholm befintliga folkskolelärare-seminarium inåtte utvidgas lör att lemna tillfälle till bildande af lärare jemväl för dylika skolor. [lik. lill R. St. Prof. 1856 & 1837. i Sami. 2 Afd. 8 Haft. 4 26 Sammansatta Stals-, Hevilla.- samt Allm. Besv.- och Elcon.-Utsk. Bet. Innan Utskottet i detta ämne yttrar sig, torde en öfversigt af antalet lärjungar vid de särskilda setninarierne först böra meddelas. Detta antal har utgjort under vår-terminen 1857 vid Stockholms seminarium 18. » Upsala 21. » Linköpings 29. » Skara 23. » Strengnäs 8. » Westerås 17. » Wexiö 29. » Lunds 70. » Götheborgs 22. » Calmar 26. » Carlstads 21. » Hernösands 15. » Wisby 7. sammanlagda antalet har således uppgått till 306. Vid sådant förhållande anser sig Utskottet, som i sin uppgift å motionernas innehåll meddelat det hufvudsakliga af de skäl, som tala för ett eller flere seminariers indragning, icke nu böra tdlstyrka en förnyad anhållan af samma innehåll, som vid sistlidne Riksdag.
Skillnaden emellan de sakfalldes och sjelfva brottens antal förklaras sålunda, att vid åtskilliga tillfallen', särdeles hvad angar gröfre brott, flera personer varit delaktiga i samina gerning, men att i andra fall åter en person blifvit för flera särskilda förbrytelser tilltalad och dömd. / — 89 — Mindre brott och förseelser emot Tull-, Bränvinsbränningsoch andra ekonomiska Författningar 1838. 13,721. 1839. 12,197. 1840. 13,172. Hvarvid dock anmärkes, att de sakfHildes antal utgjort*) 17,813. 15,269. 16,098. Dertill kommer: tilltalade, men frikände eller icke fällde 3,332. 3,015. 3,262. Städernas Domstolar. Gäckeri med den offentliga Gudstjensten eller dervid åstadkommen förargelse 6. 4. 5. Utan uppsåt eller af olycka vållande till annans död . 7. 9. 15. Barnamord, vållande till barns död 4. 9. 5. Könsförl>rytelser emot 56—59 Kap. Förbrytelse med ord eller gerning emot föräldrar eller svärföräldrar 18. 20. 16. Edsöresbrott och andra gröfre fredsbrott 8. 12. 12. Mindre brott och förseelser samt förbrytelser emot Tull-, Bränvinsbränningsoch andra ekonomiska Författningar , . 5,780. 5,334. 6,249. Hvarvid anmärkes, att de sakfdlldes antal utgjort 6,752. 6,755. 7,018. Dertill kommer: tilltalade, men frikände eller icke fällde 1,593. 1,447. 1,265. Kongl. Slotts Rätterna. För tjenstefel eller andra brott och förbrytelser sakfällde 70. 39. 49. Tilltalade, men befriade eller ej fällde 24. 14. 12. Kongl. Nedre BorgRällen i Slockholm. Akademiska Konsistorierna i Upsala och Lnncl.
Vi fördenskull hafva lernnat eder behörig del och kunskap, med nådig befallning, det J icke allenast beordren landshöfdingen i orten alt i tid uppsäga berörde nuvarande arrendator af Halltorps kungsgård, utan ock för öfrigt till verkställighet befordren hvad härvid på eder försorg vidare ankommer; Låtandes Vi nu jemväl för merberörde Åderman utfärda Vårt nåd. bref på majors caracteTe, heder och rang. Hvarmed Vi befalle Eder c. Stockholm i R.ådkainmaren den 3o Augusti 1743. FRIEDRICH. Carl Arnell. Till Kammar-collegium, angående kronolägenheten Halltorps upplåtande till Majoren Åderman. Likheten med höga originalet bestyrker Ex officin G. T h r a n h e i m, Kongl. Kammar-collegii Actuarius.” Häraf synes att Aderman icke allenast för siri och sina barns lifstid erhållit egendomen, ulan att han för sig och arfvingar derpå erhållit skatlemannarätt. Jemte dessa upp - Dcn4 Junif. m. lysningar får jag tillkännagifva, att egendomen Halltorp blifvit förändrad från krono till kronoskatte enligt skattläggningsinslrumenter, soln bär äro bifogade. Vidare väcktes af en bland Adermans arfvingar fråga om egendomens återgående till hans slägt. Derpå bar K. M, uti dess nåd. bref af den i3 Sept. 1808 resolverat följande: ”Afskrift af Afskrift. Kongl.
Och att det dermed endast befordrar hans sanna bästa, ja att det till och med icke gör något annat, när det genom dödsstraffet rättvisligen skiljer honom vid lifvet, d. ä. när det blott befriar honom ifrån en sinnlighet, öfver hvilken förnuftet hos honom har visat sig sakna all magt, och med hvilken han derföre endast kan skada sig sjelf och alla andra, det kan ej sättas i fråga eller förnekas af någon, som icke är alltför okunnig om, hvari hans sanna och högsta goda består. Då nemligen samhällets öfriga medlemmar ej vidare hindras genom hans förnuftsstridiga sinnlighet, så kunna de i det närvarande lifvet lättare utveckla sig till högre fullkomlighet, och då får han ju sjelf också igen dem såsom fullkomligare i den nästföljande lifsformen, hvarigenom der äfven hans egen högre fullkomlighet måste befrämjas. Något litet om Grefve Jaques Pancrace von Himmel och Jord. En timmas skämt af Författaren till Uno von Trazenberg Må, utaf hans glans och ära, Sena efterverlden lära Hvad vi ansett högt och stort! Anonymus. Förord till Svenska Upplagan. Öfversättaren af denna lilla, förlidet år i Mistern utkomna pjes, har emot vanligheten, äfven sökt öfverflytta på Svenska de deri förekommande namnen. – Han har sig nogsamt bekant att, i Läsning i Blandade Ämnen, en viss öfversättare klandras derföre, att han öfversatt Jean Racine med Johan Rot och Pierre Corneille med Petter Kråka; men kan ej finna detta klander rättvist. Tvertom tror han sig såsom öfversättare verkligen böra, så nära som möjligt, äfven öfverflytta alla namn, dock så att de kunna tagas för sådana, till ex. Villeneuve med Nystedt, Mercier med Krämer, Moliere med Qvarnberg, Condé med Öhrvall, o. s v.; hvari han utom egen eftertanke styrkes af andra Nationers efterdömen; – Lejonhufvud till ex. har, förmodligen af Holländarne, blifvit förvandladt till Lewenhaupt, Hjerne af Tyskarne till Jefne, andra att förtiga.
Dessa nämnder utgöras, dels af sockneombud, årligen valde vid allmän sockenstämma, en för hvarje socken, bland ortens räntegifvare, skiftesvis af det antal socknar, och efter den ordning dem emellan, som Konungens Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, bestämmer, med iakttagande dock att anlalet inom hvarje fögderi icke må vara ringare än fyra och icke öfverstiga åtta, — dels af ett motsvarande antal ledamöter, som Konungens Befallningshafvande, likaledes för året, förordnar bland andra inom fögderiet bosatte, för sakkunskap och oväld kände män, helst räntetagare. Erforderligt antal suppleanter må i enahanda ordning utses, att, vid inträffande förfall för ordinarie ledamöter, i markegångsnämnderne deras ställe intaga. Dessa nämnder sammanträda med kronofogden, på dennes kal - Slals-Utskoltets Utlåtande, M 167. 23 leise, å närmaste tingsställe, 2:ne gånger för hvarje skatteår, nemligen i början af Januari och vid slutet af Mars. Vid förra tillfället uppgöras priskuranter för do tre sista månaderna af det förflutna och vid det sednare för de tre första månaderna af det löpande kalenderåret. Efter hvarje sådan förrättnings slut insändas priskuranterna til! Konungens Befallningshafvande af kronofogden, hvilken det derjemte åligger att anmärka, huruvida han i något fall anser andra priser än de uppgifna hafva varit i orten gällande, äfvensom att serskildt utsätta de vid marknader och andra afsattningsstälien å landet gångbara pris. Öfver förutnämnde priskuranter upprättar Landskontoret sammandrag med utsatt medelpris för hela länet eller hvarje markegångsdistrikt, då mer än ett sådant inom länet förekommer; börande nämnde sammandrag i en serskild anmärkningskolumn i korthet upptaga de anmärkningar eller serskilda uppgifter, som af kronofogdarne blifvit insände. Detta sammandrag jemte öfriga ärendet rörande handlingar framläggas för de deputerade, som för året bestämma länets markegång.
Förestående räkenskaps-sammandrag utvisar, att vinsten på vinst af bruksrörelsen år 1860 uppgått till R:dr 32,604: Häraf har Banken, enligt tryckta öfversigten af dess hela ställning förgår 1860, tillgodokommit 22,054: 48. Det under år 1860 vid Tumba tillverkade papper uppgår till Värdtt y ett sammanräknadt värde af R:dr 124,143: 34. Urkningm nemligen : för Rikets Ständers Banks räkning 80,379: so. „ åtskilliga Verk och inrättningar 42,107: 50. samt „ brukets eget behof 1,656: 4. 124,143: 34. Värdet af Brukets inventarier. Inrättande aj ett gasverk och en ny renings-apparat för vaskvatten. Denna summa understiger nästföregående årets tillverkningsvärde med 35,765 II:dr 40 öre, hvilket torde härröra hufvudsakligen af den under år 1860 i så betydlig mån minskade tillverkningen af den papperssort, som för Bruket är mest vinstgifvande, nemligen Charta Sigillata, hvaraf år 1859 tillverkades 3,491,700 men år 1860 endast 708,000 st. blanketter. § 83.
Med idealet för ögonen sträfvar han att, ur sin fysiska och psykiska naturs grundämnen, arbeta fram en harmonisk personlighet så, som den ädelt jämviktsfulla stöden mäjslas fram ur marmorblocket. En om möjligt sund och väl utbildad kropp, en vidgad och klarnad intelligens, en fördjupad och förfinad känsla, en fast och samlad vilja, m. e. o. en hel personlighet som, i hvad på individen själf beror, skall kunna lefva ett rikt och lyckligt lif — att genomföra en sådan själfutveckling, det anser den af harmoniens ideal bestämda människan vara sin första plikt mot sig själf och mot andra. Men hon vet tillika, att hennes egen fulla, utveckling icke kan vara oberoende och isolerad, utan tvärtom, att den är möjlig endast under växelverkan och i samband med andra människors, liksom allas utveckling är beroende af arten och rikedomen i hvar individs utveckling. Den till harmoni sträfvande människan vill därför lika litet för sin utveckling eller lycka obetingadt offra andra människors, som hon för deras utveckling eller lycka obetingadt vill offra sin egen. Hon söker tvärtom noga urskilja när hennes uppoffring eller, när hennes själfhäfdelse kan gagna alla andra, men skada blott henne själf, eller när de skulle skada alla andra och gagna blott henne själf, eller när de skulle gagna både hennes egen och andras utveckling eller skada både hennes egen ocu andras. Och hon har därjämte att, i hvarje särskildt fall, afgöra proportionen mellan hennes eget och andras gagn eller skada. Om skadan blir ringa för andra, men stor för hovine själf eller omvändt; om gagnet blir ringa för henne själf, men stort för andra eller omvändt — dessa förhållanden måste också af vägas, då hon afgör uppoffringens eller själfhäfdelsens berättigande vid hvarje gifvet tillfälle. Ingen väljer alltid rätt; att ens ofta lyckas göra det kan endast den, som en gifmild natur eller en allsidig utveckling skänkt den fina etiska instinkt, som leder till att besluta sig för det, som verkligen mest gagnar både ens egen och andras utveckling, eller som åtminstone förenar den minsta möjliga skada med det största möjliga gagn.