Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det står då fast, såsom liggande i sakens natur att, om Hr Gr:n säljer sin vara till en person, hvilken ej har vara att gifva i stället utan måste erlägga betalningen med det vanliga bytesmedlet, penningar, så uppkommer den vinst, Hr Gr:n skördar genom försäljningen, på en annans nemi. konsumentens bekostnad. Men den som köpt varan af Hr Gr:n, lärer väl ieke underlåta att tillse, det han, vid försäljningen af en annan vara, den han producerar, också i sin ordning på densamma förtjenar. Ilan upphemtar således från annat håll ersättning för den handelsvinst som tillfallit Hr Gr:n utaf honom. Och när man icke kan tänka sig en varuförsäljning, man och man emellan, utan att det förhållande, ang:de handelsvinsten, oupphörligen måste fortgå, som jag nu exempelvis uppgifvit, sä kan man väl icke rimligen påstå, att någon skada sker köparen genom den vinst säljaren af honom erhåller på sin vara. Hr von Hartmansdorff: Då jag talade, om skydstulls bibehållande pä landtmannavaror, så svarades här, att derpå syftade icke det samtal, som Konungen höll med Bevilln.Utsk:s ledamöter, och hvarom jag nämnde, då öfverläggningen om tulltaxan börjades. Nu deremot, då fråga är om manufacturer, så lärer man ej kunna göra samma invändning. Men när likväl den K. propos. i Bevilln.Utsk:s betänk, åberopas, äfvensom det afseende Bevilln.Utsk. gjort å densamma, så torde man böra erinra sig alt K. M., enl. Bevilln.Utsk:s prot.utdr., har fästat ledamöternas uppmärksamhet på de förhållanden som omhvälfningen i Frankrike förorsakat der och annorstädes, samt på de mångenstädes hopade lagren af manufacturvaror, för hvilka, till följd af den dagligeu tilltagande bristen på reda penningar, sannolikt nya afsättningsorter mäste sökas. Under sådana förhållanden hemställer jag till Eder mine Hrr, om det kan vara skäl att nedsätta tullen på dessa varor? Man vet, att bevilln.Utsk. uppgjort detta förslag under helt andra förutsättningar.
Riksdagshandlingar, utdelning af de 1 till Riksgäldskontoret aflemnade — 4 236 — b. 23 Aug. b. 22 Aug. b. 23 Aug. b. 22 Aug. 133 20 Riksdag skostnader, om bestridande 1 af .— 4 6 — b. 24 Dec. b. 23 Dec. b. 24 Dec. g. 24 Dec. 4 20 » Landtmarskalkens och Talmännens — 4 1 7 — b. 24 Dec. b. 23 Dec. b. 24 Dec. g. 24 Dec. » om arfvoden för utbetalning af, samt granskning af räkningar 1 och reqvisitioner å sådana — 4 22 —• b. 8 Fehr. b. 1 Febr. b. 4 Febr. b. 4 Febr. » om förhöjning i dessa arfvoden — 4 1 381 — 3 Dec. 54 1 Dec. 4 Dec. b. 1 Dec. Riksdags-Ordningen: om ändring i §§ A, 6 m. fl., angående Riksstyrelsen i vissa fall 94 3 — 47 — 16 Sept. 16 Sept. g. 16 Sept. b. 16 Sept. 192 61 » d:o d:o i §§ 11 o. 14 angående Städernas representations-rätt — 3 — 38 — 6 Sept. å. 9 Sept. 1 Sept. 28 Aug. I anledning af återremiss . — 3 — 50 — 25 Sept. 27 Sept. 27 Sept. 29 Sept. Voteringsproposition — 3 ■—- 53 — g. 30 Sept. g. 30 Sept. g. 2 Okt. g. 30 Sept. Voteringsrcsultat — 3 — 54 7 a. a. 17 Okt. a. a. 11 Okt. a. a. 14 Okt. a. a. 14 Okt. — 62 » om ändring i §§ 11 o. 15 angående Riksdagsmannaval för Ronde-Ståndet — 3 — 14 — 12 Juli 12 Juli 12 Juli 12 Juli — 62 Register öfv. Bih. t. R. St. Kongl.
De nemi. som nitälskade för samma idée, som arbetade för samma stora stats-intresse, de sammanträdde och så framträdde först R. o. Ad. sjelfskrifvet på riksmötena för alt dömma öfver huru rikets styrelse hade blifvit förd, huru rikets anseende hade blifvit vårdadt inför ntländningar, huru dess krigar-ära hade blifvit nprällhållen. Sedermera, då ilo religiösa idéerna under medeltiden fått insteg i folkets tänkesätt och seder, upträdde PresteSt. för alt desamma representera. Sist skickade det upslående BorgareSt. till riksmötena sina representanter för att föra de gryende näringarnas talan. Det ursprungliga BondeSt., ur hvilket de andra utgått, qvarslod såsom representant för jordbruket, såsom yttersta värnet för den urgamla Svenska friheten. Denna representation har sedermera i århundraden bestått och hvarje gång dess verkningskrets blifvit inskränkt eller uphäfven har för fosterlandet stora olyckor och förändringar deraf blifvit cn följd. Så är det åtminstone mili öfvertygelse alt Carl XI:s envälde, ehuru Sonen spred Svenska krigare-äran kring Europa, att Carl XI:s envälde lade grunden till Estlands, Lifflands, Ingermanlands, Karelens förlust; att Gustaf den lilis Föreningsoch Säkerhetsakt icke förenade utan skilde från Sonen kronan, frän moderlandet Finland till föga säkerhet för Gustaf IV Adolf och Sverige. — Jag medger att under tidernas längd intressen i Staten upstått utom representationen, som hafva hilliga anspråk att äfven få sig tilldelad sin del i fosterlandets angelägenheter och jag är öfvertygad om att närvar, riksdags Const.Utsk. skall, utan att kullkasta representationens grundvalar, visa huru lätt, och lätt verkställbar! det är att tillfredsställa dessa deras anspråk. På hvad grund hvilar det på bordet liggande representations-förslaget ? jag vet sannerligen icke på hvilken.
Fisken kokar som bäst, och mor rör i gröten så att en varm imma sprider sig kring rummet och retar aptiten. Morfars ögon följa slefvens kretsrörelse, fångna i den njutning som för den sysslolöse ligger i att betrakta en verksamhet. Moran har knappt hunnit trettiotalet, men ser äldre ut, om man vill jemföra henne med de högre klassernas qvinnor. Hon är stor och stark, har blanka röda kinder och torkar sig då och då öfver pannan med förklädessnibben, ty det är varmt der borta vid spisen. Ungarne pallra omkring på golfvet, mycket otåliga, men tysta och anständiga, ty mor har respekt med sig. En af dem står nära spisen, och när han tror sig obemärkt, närmar han försigtigt sitt pekfinger till ett stycke fisk, för att känna om det är kokt. »Paug, vill du la ble!» ropar modern och ger honom en knuff i hufvudet så att han dryper af, hånad af de andras förstulna flin och speglosor. Men nu är det kokt. Grötgrytan aflyftes skrammel med spiselringar och så en betydelsefull tystnad. »Hana, plocka opp pantofflerna», befaller modern, och ordern åtlydes punktligt. Sjelf lägger hon upp lutfisken på ett lerfat. Det ryker och immar omkring henne. Förväntningarna äro spända till det yttersta. Endast far ser likgiltig ut; det hör till hans värdighet. Först när fisken ställes på bordet, lägger han bort sin tidning. »Seså, nu ä’ de mad», säger modern åt barnen, och i en blink äro de på sina platser. Och nu är det jul i stugan. Icke med gåfvor och gengåfvor, icke med gran och konfekt, men med ett mål så bastant, en förnöjelse så hjertinnerlig, att man skall minnas den hela året. »Moffar, nu ä’ gröden på bored», säger far. Och »moffar» klifver fram till bordet. Icke längre en tanke på att kärran var tung eller vägen lång, eller att yngre ben än hans borde traskat den. — Endast gröten — gröten! Den gamla Sèvresgruppen.
När konungadottern och hennes tärna blefvo varse den gamla qvinnan, der hon satt utanför vind-ögat, fingo de en stark lystnad att smaka hennes fagra äpplen. De ropade så åt käringen, att de ville köpa af den kostliga frukten; men trollqvinnan svarade, att hon icke höll den fal. När nu jungfrurna icke upphörde med sina böner, sade gumman, att hon skulle skänka dem hvar sitt äpple, om de blott ville hissa ned en korg utföre torn-muren. Prinsessan och hennes tärna tänkte icke på någon falskhet, utan gjorde såsom trollpackan hade sagt, och erhöllo så hvar sitt äpple. Men den förtrollade frukten hade en underlig kraft, ty begge jungfrurna blefvo på en gång hafvande, och innan året var om, födde hvardera en liten blomkind. Konunga-dotterns son kallades Silfverhvit; tärnans son nämndes Lillvacker. De begge svenne-barnen växte till, och blefvo större och starkare än andra barn. Dertill hade de ett fagert utseende, och liknade hvarann såsom tvänne bär, så att hvar man kunde väl se och skönja att de voro syskon. Det led nu om sju runda år, och konungen skulle komma hem ifrån ledingen. Då blefvo de begge jungfrurna mycket förskräckta, och räddes att han skulle få spörja deras oära. De öfverlade så med hvarandra, huru de skulle dölja sina barn; men ingendera visste att råda härutinnan. När nu ingen annan hjelp fanns till, togo jungfrurna med stor sorg farväl af sina söner, och hissade dem om natten ned ifrån tornet, att de sjelfva skulle fresta sin lycka i verlden. Vid afskedet skänkte konungadottern åt Silfverhvit en kostbar knif, till en hugkomst af hans moder. Men tärnan hade ingenting att gifva sin son i föräring. De begge fosterbröderna begynte nu sin vandring ut i verlden. När de hade färdats någon tid, kommo de till en mörk skog; uti skogen mötte dem en man, som var stor till vext och underlig till utseende. Mannen bar tvänne svärd vid sidan, och förde med sig sex stora hundar. Han helsade vänligt:
Majtls Nådiga disposition ställde fond, lämpligast vara att, till friköp af slafvarne å nämnde ö, anlita helst fonden, oansedt den betydliga utgiften till Marocko, om hvars upphörande nu är någon förhoppning, under flera år fortfarande tillväxt, samt således torde lemna mer än tillräcklig tillgång, äfven för ifrågavarande ändamål; och då, enligt hvad af den Nådiga framställning i detta afseende, Kongl. Majit behagat göra, kan slutas, någon betänklighet synes hafva mott att, utan Rikets Ständers medgifvande, å nämnde fond anvisa ifrågavarande utgift, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, att Rikets Ständer för sin del anse en summa af 10,000 Spanska Piastrar årligen under tre år böra af Handelsoch Sjöfarts-fonden ställas till Styrelsens öfver ön S:t Barthelemy disposition, emot redovisning, att användas till slafvars å nämnde ö friköpande, hvarvid likväl qvinnor och barn samt män, som sjelfve till friköpandet bidraga, böra ega företräde. Stockholm den 19 December 1844. Ank. till Exp. Utsk. d. 20 Dec., kl. 7 e. na Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående en förändrad reglering i afseende på Stapelstädernes Tolag. Denna Nådiga Proposition, som af samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad, — af Borgare-ståndet, under (U. A.) Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 117. 7 förbehåll af Stapelstädernes, i Previlegier grundade, rätt att sjelfve uppbära och förvalta Tolags-inkomsterna samt under åberopande af 114 §.
Vid roteringen uti Upland för Uplands reg:te förordnades jemnlikt K. brefvet d. 5 Mars 1683 § 3 att hvad knecktens lego, lön, kläder och underhäll vidkomme, borde detsamma efter hemmans öretal betalas och utläggas. 1690 års skattläggningsmetod för Upland lärer förklara att öretalet ej kan tjena till utrönande af hemmanens godhet och storlek sinsemellan, utan så vidt de ligga i en och samma by. Det s. k. sednare indelningsverket af år 1695 skall föreskrifva att roteringen, dä de till en rote inroterade hemman ligga uti en och samma by, bör utgå efter öreslanden om de på hemmanen finnas, men åter att samma rotering, då den blifvit lagd på särskildta byar, skall utgöras efter hemmanens utsäde, godhet orh storlek. Vid roteringens verkställighet blef också, tvifvelsutan till följd häraf, ofta ett olika stort antal öresland anslagne åt hvarje soldat utgörande vanligtvis ifrån 20 till öfver 30 öresland. När nu ofta de inroterade hemmanen befinnas vara af olika beskaffenhet, så väl i mantals beräkning, som till örestal, så finnas båda delarne i rolerings-rullorne upptagne. De till en del rotar indelade s. k. utjordarne, hvarå någon mantalsberäkning icke finnes i jordeböckerne, äro jemväl till örestal utförde. Hitintills har också till följe häraf varit vanligt att soldat utskylden vid Uplands reg:te utgjorts rote-intressenteine emellan efter örestals beräkning, enär oslridigt synes att vid roteringens verkställande, de särskilta hemmanens, till samma rotar indelade, öresland, ansetts sinsemellan vara jemförlige. Och på denna grund utgår ännu soldathållet vid Uplands reg:le, åtminstone i allmänhet. Emel - Don 22 December e. m. 369 Emellan rote-intressenter hafva dock i sednare tider tvister uppstått i detta ämne och vederbör, auktoriteter synas varit i villrådighet örn det rätta samt meddelat olika beslut.
Amir alitets-hr igsmans-kassan. §.. I§. (1851 års Rev.-Ber. pag. 145, — 1853 års Rev.-Ber. pag. 89, förkl. pag. 196.) Sedan Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorer anmärkt, att de varit föihindrade att öfver denna kassas förvaltning afgifva något omT döme, enär räkenskaperne icke i sin helhet varit för Revisorerne tillgäng - 16 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o SOI. lige, har enahanda anmärkning blifvit framställd af 1853 års Revisorer, hvarefter, uti häröfver afgifvet underdånigt Utlåtande, Direktionen öfver Amiralilets-krigsmans-kassan hufvudsakligen anfört, att sedan år 1843 Rikets Ständers Revisorer ansett, att då kassan uppbure statsmedel dels i direkta stats-anslag, dels i andelar af en per mille afgift vid fastighetsköp, och dels i afoch tillträdes afgift vid köp af rusthålls-hemman i Blekinge och Södra Möre härad af Kalmar län, kassans räkenskaper, åtminstone den del deraf som utgjordes af allmänna medel, borde undergå offentlig granskning, Kongl. Maj:t genom nådig skrifvelse den 31 Juli 1845, af anförde orsaker förklarat sig så mycket mindre finna skäl bifalla, att Krigsmanskassan alla räkenskaper med tillhörande verifikationer aflemnades till granskning vare sig af Kongl. Kammar-rätten eller Rikets Ständer, som Rikets då sednast församlade Ständer frångått anspråk om granskning af Armeens Pensions-kassas förvaltning, hvaremot och enär Rikets Ständer borde ega kännedom derom, att de Amiralitets-krigsmans-kassan tillslagne statsmedel så väl i behörig ordning som för sina afsedda ändamål användes, Kongl. Maj:t förständiga t
Beträffande åter aflöningen för Bonde-Ståndets tillförne af Kongl. Maj:t jemväl tillsatta Notarier, så lärer väl icke kunna påstås, att deras tjenstgöring är mera trägen, brydsam och maglpåliggande, än Notariernes hos de öfriga Riks-Stånden , hvarest dels desse tjenstemän® antal är mindre och dels Ledamöternes muntliga anföranden i allmänhet mera vidlyftiga^ Med afseende å nu antydda förhållanden och med godkännande af de härom framställda anmärkningar, får Utskottet alltså hemställa, alt Secreterareoch Notarie-arfvodeua må vid innevarande Riksdag bestämmas Lill lika belopp hos alla 4 Riks-Stånden. Och då Utskottet fortfarande anser all möjlig sparsamhet vid beviljandet af ifrågaslällda utgifter böra af Rikets nu församlade Ständer iagttagas, samt denna sparsamhet jemväl bör sträcka sig till kostnaderne för Rikets Ständers sammanvaro, hvadan någon tillökning i de vid föregående Riksdagar bestämda arfvoden för Ståndens Canzli-betjening ej helier synas Ståts-Utskottets Utlåtande, JV‘.o 200. 5 böra nu beslutas, så får Utskottet, till vinnande af den yrkade liklieten i oftabemälde tjenstemäns aflönings-förmoner, vördsamt föreslå, att arfvodet för Secreteraren lios Bonde-Ståndet må bestämmas till samma belopp, som för de öfriga Stånds-Secreterarne förut blifvit af Utskottet föreslaget, eller 3oo R:dr i månaden, äfvensom att tractamentet för de 3:ne Notarierne vid detta Riks-Stånd må fastställas till det för Notarierne hos de andra Stånden föreslagna belopp af 4 R-dr 24 s^- för hvardera om dagen. 4:o Angående beräkningen af aflöningen för Ridderskapets och Adelns Canzlioch Vakt-betjening från och med 4^de dagen före Riksdagens början.
Ehuru jag skiljt mig ifrån Friherre Anckarswärd i frågan om detta måls behandling i allmänhet, kan jag ej undgå förena mig med honom i det yttrande, att Herr Grefven och LandtMarskalken, vid framställningen af sin opinion, ej kunnat besvara båda frågorne; ty om äfven Herr Grefven och LandtMarskalken skulle D b n i a F e b r u a r i i f. m. finna sig föranlåten att vägra proposition håde på återremiss till ConslitutionsUtskottet, och jemväl, såsom jag yrkat, på remiss till Expeditions-Utskottet af Herr Bexells motion, hvilka utgöra två helt skiljaktiga form frågor, de der ej kunna sammanblandas, lärer man dock, såsom jag förmodar, ej kunna åberopa samma skäl till vägran å båda dessa propositioner. Friherre Cederström: Då Ridderskapet och Adeln förmodligen icke kan förenas om att afstå från yrkande af proposition på återremiss, får jag, för att undvika vidare discussion, begära votering. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkeniram&iäWÅQ härefter följande voteringsproposition: Den som yrkar, alt proposition skall framställas derom, att ConstitutionsUtskottets Memorial, i anledning af väckt motion om tids bestämmelse för Riksdagsmannavalen, må, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, lill Constitutions-Utskottet återremitteras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition. Den 12 Februarii f. m. Friherre Anckar swärd: Jag yrkar ej den af Herr Grefven och LandtMarskaiken ifrågaställde proposition, och vågar tro, att ganska många med mig ej yrka proposition på den utveckling, som Herr Grefven och LandtMarskaiken gjort, men väl på den mening jag framställt. Den är af en helt annan beskaffenhet; ty deruti ingår ej, om frågan är af Grundlagsenlig natur, eller icke; utan endast om man skall antaga, att ConstitulionsUtskottets Memorial, de må vara sammansatte huru som helst, icke kunna återremitteras.
Då lördelarne äro så högst obetydliga, kan jag ej finna hvarföre denna förändring skall göras; och får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på afslag af detta Betänk. Hr De Maré: Billigt erkänner jag att denna förändring icke är bland de aldra vigtigaste. Den är till och med af så oskyldig beskaffenhet, att man gerna kunde hafva tillåtit densamma, ty utan tvifvel har allmänheten äfven sina pretensioner på lättnad i afgifvandet af en så stor skatt som den ifrågav:de. Då landshöfdingarne ryggat tillbaka för den stora risken att hemta rekommenderade bref på posten, halva de icke betänkt den risk, som de enskilda personerna utstå, som skola skicka penningarne. Man har visserligen sagt, att tillverkaren kan resa sjelf, och det kan han visserligen göra, om han bor nära intill staden; men den, som har en längre resa att göra, vill gerna undvika detta, ifall någon möjlighet finnes. För de flesta egare till större brännerier är det ganska oangenämt att stå risken att sända dessa penningar till en kommissionär. Deremot synes det icke vara någon för kronan alls att taga emot desamma, ty, om poströfveri eller försnillning inträffar, finnes det alltid utväg att få igen dessa penningar, antingen genom deras tillrättaskaffande eller genom postverkets ansvarighet. Då jag tycker att Konungens Befh:de gerna kunna åtaga sig detta ingalunda stora besär, får jag anhålla örn bifall till Utsk:ts förslag. Gr, Liljencrants: Den siste värde talaren har förklarat sin mening vara, att den föreslagna förändringen vore oskyldig, och tillika uttalat ett visst missnöje öfver att landshöfdingarne motsätta sig densamma. Hvad mig vidkommer, så är jag fullt viss derom, att de icke önska någonting annat än att gå bränvins-tillverkarne till mötes i alla riktningar, som, så tvidt på landshöfdingarne beror, befordra bränvins-brännarnes bästa.
Majit förväntar således, att, om Theatern skall upprätthållas, nödige medel der» till af Rikets Ständer måga anslås, hälst denna Inrättning, endast betrakrad under dess enkla, inflytande på Svenska Språket och Litteraturen, icke bör kunna lemnäs utan det afseende, som Nationens stigande odling förtjena!-. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats - Utskott etc. CAEL, G. af Wetterstedt Hvad Kongl. Majit i Nåder täckts sålunda gifva tillkänna om förhållandet med Intraderne från St. Barthelemy de sjstförflutne » ne åt ren samt hvad derutaf blifvit till fördel för Moderlandet använde, har Stats - Utskottet skolat Riksens Höglofl. Ständer vprdsamligen meddela ; H varförutan Utskottet beträffande den i sammanhang dermed stående frågan örn nödige medel till Thea t ernst underhållande nyt afgifyer serskildt utlåtande. Stockholm den 12 Maj 1813» N:r 233, Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande } i anledning af Kongl, Maft.ts Siats' TJtslottets Bel&nlanderi'. Nådiga Remiss avgående Svenska Theatrens underhåll, •femte det Kongl. Majlst uti Nådig skrifvelse den 22 sisel.
Comiterade aflemnade till Fullmägtige denna omarbetning, åtföljd af några upplysningar och reservationer, samt grunddrag för utredningSanstaltens ordnande, jemte Memorial af den 27 Junii i833- Comiterades första förslag, rörande Cassa-afdelningen, hade under tiden, på dertill gifven anledning, blifvit communiceradt Banco-Commissarien Carl Netherwood; och han har till Fullmägtige inkommit med ett eget förslag till Cassa-Reglemente, utgående i vissa delar från andra liufvudgrunder, än dem Comiterade förut antagit och Commissariatet understödt. Den 4 Julii 1833 beslutade Fullmägtige, att så väl Comiterades senare utarbetning för Cassan och Sedel-Contoret, som det af Commissarien Netherwood serskildt uppgjorda Cassa-Reglemente, skulle ölverlemnas till Commissariatet för samfälld behandling med det föregående. Under det denna pröfning ägått, är ett serskildt utlåtande från Comiteradc till Commissariatet afgifvit, angående väckt fråga, huruvida Gassaräkenskapen, med iakttagande af Comiterades system i öfrigt, också skulle 4° Berättelse af Bafico-Fullmägtige. kunna så inrättas, att Balancer blefve, jemväl för dag, åtkomlige, på LånBankens j Depositions-Bankens och Sedel-Contorets räkningar derstädes; hvilket Comiterade bejakat och tillika uppgjort ett Bokförings-förslag efter sådana grunder, som åskådligt framställer förhållandena. Commissariatets afgifne utlåtande, angående Cassaoch Sedel-afdelningarne, af den 23 Octoher i833, har, i sammanhang med de ofvan omförmälde skiljaktiga förslagen i detta hänseende, nu nyligen hos Fullmägtige lill slutlig pröfning förevarit; och Fullmägtige komma att uti ett serskildt Betänkande till Högloft. Banco-Utskottet anmäla hvad de i en eller annan måtto anse böra jemkas, förändras eller ytterligare bestämmas. Den hos Fullmägtige redan år i83o i slutet af Augusti väckta, men tid efter annan uppskjutna fråga:
Af den 4 i denria månad, i anledning af väckt fråga om förändring i de antagne grunderne för bestämmandet af Arrende-afgiften å militaire och civile Tjensteinäns Boställen i förhållande till öppna åkerjorden, och äskail öfversigt af de i detta ämne utkomna författningar» 12 2 Prot. Utdr. d. 17 Febr. 1818. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets den 26 sistl. Januarii aflåtne samt den 13 dennes på bordet lögde Memorial angående yrkad befrielse for gifte personer fran Be väririgs-skyildigheten, blef samma Memorial, i anledning af åtskilliga dervid gjord© anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Stats-Utsko;tet inkomrie samt den 13 i denna månad på bordet lagtle Utlåtanden : 1:0 Af den 23 sistl Januarii, rörande föreslagne Prest-bohls friheter för nya eller framdeles blifvande Kyrkoherdeoch KappellansBoställen. 2:0 Af den 31 sistl. Januarii öfver Herr Majoren Wilh. Maximilian Carpelans Memorial , om ersättning eller lön åt Majoren von Konow. 3:0 Af den 31 sistl. Januarii, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss uppå Herr Lagmannen J. G. 'Nordins underdåniga ansökning om Lön-ersättning. 4;o Af flen 31 sistl. Januarii angående Riksdags - Fullmngtigen Erik Svenssons från B drus Län Memorial om indragning af Adels Fånö Regementets Indelningar. 5:0 Af den 31 sist]. Januarii, i anledning af Herr Lagmannen och Borgmästaren Ullbergs mo ion om Löners anslående for BrottsmålsDomare. 60 Af den 31 sistl. Januarii, i anledning af Riksdags - Fullmägtigen Anders Nilssons oell Olof Olssons från Vermland Memorial om kost«- naden till sänkning af Sjön Vemelen.