Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmältes och emottogos korrt efter hvarannan tvänne Deputationer från Välloflige Borgare-Ståndet och Högvördige Preste-Ståndet, anförde, den förra af vice Talmannen, Stads-Majo - Den II Mar lii. 571 ren oell Riddaren af Kongl. Wasa-Orden Herr Johan Westin, samt den sednare af Biskoppen i Linköpings Stift, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden Herr Doctor Marcus Wallenberg; hvilka båda Deputationer tillkännagåfvo att Presteoch Borgare-Stånden, i afseende å de förut i dag af Ridderskapet och Adeln beslutade underdåniga Adresser till Hans Maj t Kon. ungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen vidtaget enahanda beslut som Ridderskapet och Adeln. Sedan bemälte tvenne Deputationer blifvit, hvar efter annan, af Herr Grefven och LandtMarskalken besvarade, samt på vanligtvis utbeledsagade, företogs till profning Kongl. Maj:ts den 4 dennes aflåtne och den 5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående de af utsedde Comitterade uppgifne förslag, till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk, 111. m. Herr Hjerta , Gustaf, anhöll, att de af Committerade uppgifne, i Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse omförmälte förslag till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelse-Verk m. m. måtte till trycket befordras, samt StatsUtskottet anmodas, att till trycknings-kostnadens bestridande utse nödige medel. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg lämpeligt, attj på sätt Kongl. Maj;t i Nåder föreslagit, ett Serskildt Utskott borde för be - 3?
Voteringen bär utfallit med 38 Jci oell 81 Nej, hvadan och enär Neji vunnit, införselstullen å ångpannor förblifver otörändrad. 154:de Voteringen (33T:o}. Den, som gillar Utskottets förslag, att införselstullen å ägg nedsättes till 1 sk. 4 rst skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej-, vinner Nej, bibehålles nu gällande införselstull, 2 sk. skålpundet. Voteringen har utfallit ined 45 Ja och 73 Nej, hvarjemte 1 sedel kasserats. Då således Nej vunnit, blifver artikeln ägg fortfarande belagd med 2 sk. införselstull per skålpund. 155:te Voteringen (338:o}. Den, som vill, att eventuela införselstullen å nu till införsel förbjudna slags brännvin och sprit af till och ined 8 graders styrka skall bestämmas till 24 sk. kannan och att denna tull, för hvarje öfverskjutande full grad, skall ökas med 1 sk. per kanna, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages å nämnde slag bränvin och sprit, af till och med 10 graders styrka, eventuel införselstull till 32 sk. kannan, som för hvarje öfverskjutande full grad skall ökas med 2 sk. per kanna. Resultatet af omröstningen har varit 38 Ja och 81 Nej, hvadan och då Nej vunnit, Rikets Ständer beslutat i enlighet med kontrapropositionens innehåll. Den, som vill, att å tackoch ballastjern skall, såsom eventuela tullafgifter, bestämmas 2 r:dr 12 sk. inoch 3 r:dr 16 sk. utförselstull per skeppund tackjernsvigt om 26 lispund bergsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bestämmes inoell utförselstullen å tackoch ballast-jern af bergmalm till 4 r.*dr 24 sk. samt å sådant jern af sjö- och myrmalm införselstullen till 2 r:dr och utförselstullen till 16 sk., allt per skeppund stapelstadsvigt.
Hä! det är sant. väl finnas andra rika flickor som till på köpet skulle anse för en ära, att få tillhöra er. NOTARIEN. Det är mycket möjligt det. partiet med fröken Aurore och res er väg, endera blir ka eller också hvilket jag tycker vore det aldra ter henne sitta här och sucka förgäfves. FASÂN. Fatta derföre ett raskt beslut! slå upp hon då utom sig af förtviflan och ber er komma tillbabästa gifter ni er med en annan rik flicka, och låNOTARIEN. Ja, nog ville jag bra gerna pina henFASÂN. Det måtte ni väl icke behöfva bry er om; NOTARIEN (rätar upp sig). Jo, visst är jag karl. FASÂN. Lyd mitt råd, res utan att tala vid er ne, men hvad skulle mamma säga om det? kan ni icke göra hvad ni vill? är ni icke karl för er? mor, utan att återse henne, er häst står sadlad, ni kan skrifva ifrån nästa gästgifvaregård. NOTARIEN. Men jag har inga respengar. FASÂN. Jag skall låna er; kom bara! FASÂN. Såder ja! MAJORSKAN utom theatern). Ludde! FJERDE SCENEN. MAJORSKAN (ifrån fonden) NOTARIEN. FASÂN. är just i taget i dag att ha dig med sig, och då springer du undan henne. sammans för mig. MAJORSKAN. Hvar håller du hus, Ludde? Aurore FASÂN (för sig). Nu kommer hon och förstör alltMAJORSKAN. Nå, hvarför svarar du icke? FASÂN (sakta till notarien). NOTARIEN. Jag tänker nog svara. Stå på er nu! utan gå du bara! går icke. MAJORSKAN. Nej, här behöfs inga harceleringar, NOTARIEN (mycket bestämt). Nehej, mamma, jag FASÂN (sagta till notarien). Bra! mycket bra. NOTARIEN (på samma sätt). Att jag icke gifter MAJORSKAN. Ludde, reta mig icke! MAJORSKAN (med uttryck).
Sin första anmärkning rigta Revisorerne deremot, att Fullmägtige, ehuru antagligen förvissade derom att låneuppdraget skulle lemnäs i deras händer och oaktadt de egde mer än tillräckligt rådrum att, under den längre tid jernvägslånefrågan hos Rikets Ständer förevar, vidtaga sådana förberedande åt - 32 Stats - Utskottets Utlåtande J\s 29. gärder, som, då uppdraget slutligen erhölls, kunnat verka till frågans utredande och konseqventa behandling, de likväl, hvarken vid den tid, då Fullmägtige lingö mottaga Rikets Ständers beslut i ämnet, eller under de flera månader, som derefter förflöto innan lånet hlef afslutadt, låtit uppgöra något program upptagande de hufvudsakliga vilkor, hvarunder Fullmägtige skulle vilja inlåta sig i underhandling med hugade låneöfvertagare. I detta hänseende antyda Revisorerne, hurusom, enligt deras åsigt, Fullmägtige, i fall de velat uppmana utländska kapitalister att spekulera på lånets öfvertagande, åtminstone på några bland de förnämsta utländska penningebörserna bort låta framlägga ett förslag, innefattande Fullmägtiges önskningar i afseende på räntefot, annuitetsbelopp och amorteringstid med tillkännagifvande derjemte att spekulanterne sjelfva egde att äfven i dessa delar efter eget behag modifiera sina anbud. Att deremot, såsom Fullmägtige gjorde, blott låta i utländska tidningar införa en kungörelse derom att Svenska Staten ämnade upptaga ett lån, utan att ens hänvisa till några på de utländska börsplatserna boende personer, som kunde lemna närmare upplysningar i ämnet, var en åtgärd, som, enligt Revisorernes uppfattning, icke kunde leda till något gynnsamt resultat. Rigtigheten af denna uppfattning ville Revisorerne finna bekräftad deraf att, om man undantager framställningarne från den association af Tyska bankirer, som afslutat 1860 års jernvägslån och som i följd deraf hade närmare kännedom om Sveriges penningeförhållanden, Fullmägtiges kungörelse i utlandet endast gaf anledning till förfrågningar samt anbud att i kommission mottaga obligationer till försäljning.
Lol lslii 0110 leeloir viel 1828 ärs lkilisilog beviljoclt, men intill forstnömnele kiilisöog tilnl» ej begognoelt onslog »t 83,333 litell' 16 sii. sliulle, fölberöiele onlöggning, till enolionelo belopp fortforonele utgg uncler 5 ärs tiel meek en femteclel ärligen, emot villeor, bloncl onnot, ott onslsget uteslutonele onvöncies till nöclige moterioliers onsliolfonele, o<b -ltt oibetet, utön sei-sliilel ersättning, verlistölleles genom flottons for50, g; i onleclning bvorol vele ett opproximotivt förslog uppröttoeles, deruti liostnoelen kor (letto g, bete, oberolinoclt clogsverben, upptogs till emli,ing e)0,ooo li.rlr; men viel en sedermera of förvaltningen of 8jöoreneleno pä l^äelig belollning, genom utseclel gerson oell elter loregängen noggronn un cle-rscilining of elen terroin, genom bvillien vottenleclningen sliulle lommo litt gZ, löronstoltocl nörmore beräkning ol liostnoelen för belo orbetet, sä inom som utom 8toilens territorium, ciensommo, enligt upprötloät förslog, onsetts nppgä tili en summo sf ,7^.918 lltelr 2/s sli. 9 rst., eller, i bönelelse ofclrog gjoreies lör eket belopp of ,6>l > i litel,' 1 sli. 3 rst., som erfordroeles till sersliilelts 5ör invänornes större bec^vömligbet foreslogno utgreningor of vottenleelningen till visso ssvorter inuti stocken, till ett äterstäeneie belopp gf >58,802 litell 28 sli. 6 rst., clerof berölinocles för msteriolier 106,785 ?»:elr 8 sli. 10 rst., för clogsverken, troetomenten oell instrumentolier m. m. 86,20r li:elr 2kr sli. 6 rst., oell lör okorutseclclo Ilönelelser i5,835 b.elr 87 sli. 2 rst.; sä lönn Longi. lVlojtt lör goclt. genom lVoclig fioposition sl elen 28 ^onuo, i i83/j, till liileets clä lörsomlocle 8toneler ökverlemno ott onviso meelel till be toelionele ol elen brist, som ^ppots vick jemförelse emsllon eket viel nöstkore ^i/ls/rg N// /e. f/ot. 7§^c>. 7 - ^//!7.
Maj 1827 lagde grunder få utgå genom sammanläggning af det bötesbelopp, som deraf motsvarades, med böterna för den stöld, som vid inbrottet föröfvats, och derefter fängelsestraffet uträknas, utan så vidt den skärpning medelst vatten och brödstraff, som författningen afsåge, skulle . den tilltalade drabba i stället för spö, detta senares fulla motsvarighet äfven syntes böra, enligt lagförändringens ordalydelse, ådömas honom oberoende af förvandlingen utaf'de i målet ifrågakommande böter, såvida ej omförmälte lagförändring finge antagas medgifva icke allenast vattenoch brödstraff i stället för spö, utan ock mindre grad af förstnämnde bestraffning, än som mot det i första hand bestämda spöstraffet svarade; men då ordalagen i meranänmda 1841 års författning icke dertill gåfve anledning; hoppades Domhafvanden, att det sätt för bestämmande af bestraffningen, som jag antydt hafva bordt äga rum, icke så klart följde af den åberopade lagförändringen, att ju icke densamma äfven lemnade rum för den af Häradsrätten deraf gjorda tillämpning, och att denna tillämpning förthy måtte finnas så till vida vara på lag grundad, att den deremot gjorda anmärkning förfölle.
Län inom vederbörande Riks-Stånd väckte motioner, deruti blifvit vrkadt, att då, efter hvad med sannolikhet kunde förutses, innevarande Riksdag, serdeles i anseende lill de inom Constitntions-Ulskottet ännu återstående vidlyftiga arbeten, komme att under (lere månaders tid fortfara, Stats-Utskottet, hvars göromål numera vore betydligt inskränkte, måtte anmodas att, i öfverensstämmelse med föreskriften i 5 §. af nu gällande Instruction för Rikets Ständers Revisorer, skyndsamligen företaga revision af Stats-verkets räkenskaper för år i838, hvilken revision motionärerne inom Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet ansett jemväl böra utsträckas tili de Riksgäldsverkets afslutade räkenskaper, som ännu icke undergått Rikets Ständers Revisorers granskning. o o Under den discussion, som hos Bonde-Ståndet föregått remitterandet af Nils Perssons ofvannämnde motion, hafva några Ledamöter, under förmenande, att den ifrågasatte revisionens verkställande genom Stats-Utskottet komme att Stats-Utslottets Utlåtande} JV:o 4o4. 3 medföra en ansenlig besparing i kostnader, äfvensom att derigenom tillfälle skulle beredas att till tiden så nära som möjligt granska förhållandena, i afseende på statsmedlens användande, instämt uti den af motionären yttrade åsigt; hvaremot de fleste medlemmar af Ståndet, i betraktande af vigten och mängden af de ärenden, hvilka ännu berodde på handläggning af Stats-Utskottet, dels ensamt, dels gemensamt med andra Rikets Ständers Utskott, ansett ifrågavarande revision icke kunna medhinnas, utan att föranleda en, eljest icke behöflig, förlängning af Riksdagen, hvaraf åter följden blefve en ökad kostnad, vida öfverstigande den genom revisionen åsyftade besparing, samt fördenskull ansett motionärens förslag icke böra bifallas.
St. hafva nemi. beslutat, alt Bankens grundfond skall vara 10,000,000 r:dr vid 1844 års slut, och att aila de öfriga bancomedlen böra öfverlemnas till Riksg.cont. Vid beräkningen häraf har BancoUtsk. upptagit alla Bankens skulder, och bland dessa, äfven dess skuld till Riksg.cont., hvarvid sålunda tagits i beräkning det förhållande, som BancoUtsk. öfverlemna!, uti ett föregående utlåt, till R. St. att besluta om, och Sländerne, som bifallit Utsk:s förslag i detta hänseende, hafva således tagit Bankens skuld till Riksg.- cont. i beräkning vid bestämmandet af den sedelstock, som utgifves utan motsvarande silfverfond. Då afsågs följaktligen, att Bankens skuld till Riksg.cont. skulle betalas genom de sedlar, som förut voro till Banken indragna. Skulle denna fond nu också anslås till samma ändamål, så vore en fond af 2,286,000 r:dr anslagna alt betala cn hälften så stor summa, eller 1,143,000 Den 18 Maj. 567 r:dr, hvilket är ett sätt alt göra indragningar af den utelöpande sedelstocken, hvaruti jag icke kan för min del instämma. Dessutom torde Riksg.cont. behöfva sina penningar, innan dessa bancovinster inflyta. Af håda skälen sammanlagda torde jag sålunda böra afstyrka det tillägg till denna punkt, hvilket här blifvit föreslaget. Hvad beträffar det beslut, rör:de denna fråga, som uti förstärkt BaucoUtsk. är fattadt, så kan man, såsom jag tror, med skäl säga, alt det hade ålegat BancoUtsk. att i något missiv eller uti en ingress underrätta R. St. om de ändringar och tillägg, som BaucoUtsk. funnit nödiga alt införa uti reglementet, såsom följder af R. S:ts beslut. Eljest kunde det lätt hända vid föredragningen af punkten, att man icke kunde så noga erinra sig, huruvida detta varit en följd af R.
Utdrag, af Prvtocollet hällit i Högloflig» Ridderskapet och Adelns Plenum den 2 Nodencher 1809. S. D. Föredogs a »syo Stats-Ulskotteks den 7-^ October upplasta och pä bordet lagda Protocolls Utdrag af den Z i samma manad, hwari Lllats-Ulskot. tet föreslagit att till understöd för den inrättade upp. sostringsanstalten för Döfstumma och Blinda, Tullen pä någon inkommande wara, skulle förhöjas, samt att bestämningen af Sättet att »verkställa degna förhöjning ät Bewillnings-Utskottet skulle öfwerkemnas; Och four Ridderftapet och Adeln biföll detta StatsUtskottets tillstyrkande, skulle denna fräga till Bervillnings-Utskottet remitteras, jämte en under ventilationen i anledning deraf, gjord anmärkning; hwarom de öfriga respektive Stänben »vänligen skulle under» rättas. Ut supra. ^ 58 Den 2 November. Utdrag al Protokollet hållet i Höglofliga Ridderskapet och Adelns Plenum den 2 November 1809. S. D. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 16 October upplasta Protocolls Utdrag as den 5 i samma manad, rörande en föreslagen förhöjning i Mantals afgiften, och da Ridderffapet och Äoeln an» säg denna afgift ej kunna räknas ibland Bewillningar, utan wara en sädan ranta som innebegripes under de i 59 § Regerings-formen nämnde Ordinarie inkomster; fann Ridderffapet och Adeln denna afgift icke tillhöra dem hwarä förhöjning eller, förmindffning af Stats-Utffotlet kan förestås: Och skulle de öfrige respecäve Standen, genom Utdrag af Protokollet härom wänligen underrättas. Ut supra. Upplästes följande. Riksens Höglofliga Ständers Allmänna Beswarsoch Oecononstä-Utffotts Betänkande, angående, det af Protocolls-SecretSraren LorZ stiftade Institut för Blinda, Döfstumma och Swagsinte.
Men England år en Handlande Stat; för handelsinteresset måste allt annat der vika, och man har ansett förenämnde lagbud utgöra ett palladium för ägande rätten till så kalladt rörligt gods. Så är det icke med Sverige. Det här flere interessen att skydda, och handelns Den 12 Februariit kan således hos oss ej bjuda de öfrige att subordinera sig. Derföre åro ock våra lagar ojemförligt båttre än de Engelska, och våra lagstiftare hafva ej haft att kämpa mot något öfvervågande interesses obilliga fordringar. När man öfverskådar Sveriges lagar sådane de fordom varit, så finner man att den tid funnits då man i Sverige äfven gjort försök, att genom dödsstraff minska tjufnadsbrott, men man måste snart förändra en till sin moraliska grund så onaturlig lag, och orsaken till förändringen var, utom hvad jag redan nämnt, den vigtiga omständighet, att genom lagens grymhet, Konungamagtens skönaste prerogatif, det att gifva nåd, oupphörligt måste anlitas, oell det år en erkänd sanning, att då lagen sjelf påkallar benådningsråttens utöfvande, faller lagens bud i vanmagt. Försöket bar så bedröfliga frukter, att det hos oss säkert icke skall omgöras, och ehuru jag är viss, att de i motionen framställde grunder ej skola af Lagutskottet gillas, har jag dock ansett felagtigt, att med tystnad låta motionen passera remisslistan. Detta år det egentliga skåj let, hvarföre jag framställt min tanka i ämnet. f . Hvad angår Herr Friherre Skjöldebrands motion, har jag funnit det sätt sorn han föreslagit, nemligen deportation, så nyttigt, att jag anser mig förbunden iakttaga detta tillfälle att derföre förklara Herr Friherren min djupa högaktning, Må det endast tillåtas mig att frarns Den 12 Februarii, 421 ställa ett enda bestämmande, jag har trott böra och kunna samma motion tilläggas.
Samvetsgrann rättvisa i förvaltnings sätt, är d°n första Förmyndarepligt, hvar öre jag trott den äfven böra utgöra ett hufvudsaklig! ögonmarke vid utstakande af grunderne för Discontutredningen. Jag tycker mig likväl sakna en viss billighet i den del af Utsko'tens Betänkande, att de ej för Fordringsägare i Götha Canal Discont beredt olika I qvidations-förmåner, emot dem, som Malmö Disconts tillgångar kunna lemna sina Borgenärer, då Utskotten ansett det ena Verkets undervigt betydligare än det andras. Jag inser hvarken nödvändigheten eller rättvisan af Discontmassornas sammanslående, då Fordringsägare hvarken äga mer eller mindre rätt till högre eller lägre liqvidations-belopp, än det Verkets tillstånd kan medgifva, från hvilket förskrifningen är utgifven. Utgående från det grundbegrepp, att Fordringsägare i Disconteme böra i liqvid erhålla allt hvad tillgångar, efter uppgjord jemnförelse 170 Den 17 Martti, e. ut. med Skulderne, tillåta, och att Discontens Gäldenärer genom Lagstiftande Magtens niel» Jankomst måtte skyddas ifrån den säkra undergång dem skulle öfvergå i händelse ett hastigt infordrande af deras skulder fått äga rum; anser pg afsigten att skydda de sed» nare, i Utskottens Betänkande mera bestämd, än de förmåner, hvilka Fordringsägare och penningerörelsen i allmänhet af de framställ, de Discont - utrednings - grunderna skulle till godo komma. Lika med Utskottens Betan, kande, fruktar jag nog, att någon uppoffring af allmänna tillgångar blir oundviklig , men jag kan ej dela denna mening, att den icke bör sparas, då jag vid detta tillfälle ej inser huru ett af det
Utskottet anser sig härvid höra till en början erinra, hurusom i vårt äldre rätts-system, sådant det var utbildadt genom 17:do seklets lagskipning, pantsättning af lös egendom förekom under tre särskilta former. Den äldsta, som benämdes vädsättning, utgjorde ett vilkorligt köp, hvarigenom gäldenären öfverlät ägandeoch besittnings-rätt af panten till borgenären, men med förbehåll att genom skuldens betalning köpa den åter inom viss tid, vid äfventyr, om denna tid ej iakttogs, att återköpsrätten var förlorad. Det andra slaget eller handfången pant innefattade åter öfverlåtelse af endast besittningsrätten till panten, den der kunde inom viss tid återlösas; men skedde det ej, tick panten till betäckande af borgenärens fordran försäljas. Den tredje formen slutligen var underpant eller den säkerhet, som genom blotta aftalet tillerkändes borgenären uti lös egendom, utan att hvarken ägandeeller besittningsrätt dertill blef på honom öfverlåten; och inteckning var medlet att förvärfva förmånsrätt i den sålunda pantförskrifna lösegendomen. Sådana inteckningar bibehöllo sin verkan ända till dess genom en den 11 November 1730 utfärdad Förordning stadgades, att inteckningar, som derefter skedde, ej skulle medföra någon förmånsrätt, utom i debitorens fasta egendom. I 1734 års sedermera utkomna lag bibehölls också egentligen endast den pantsättning, som under benämning af handfången pant nyss blifvit omförmäld och hvarom handlas i 10 Kap. Handels-Balken. Dock finner man bland de i 17 Kap. af samma Balk stadgade förmånsrätter sådana jemväl medgifna för bilbref och bodmerilån samt för lemnadt förlag till bedrifvande af bergsbrak eller andra sådana verk; och ägde underpantsbegreppet följaktligen fortfarande ett lagligt erkännande, fastän den rättsföljd, som dermed var förenad, endast tillgodokom vissa näringar, dem man framför andra ansåg sig på detta sätt böra understödja. Emellertid var för tillgodonjutande af dessa förmånsrätter inteckning ej föreskrifven. Industriens fortgående utveckling påkallade dock snart ett fullständigare ordnande af rättsförhållandena i ifrågavarande hänseende.
Att en practisk Landtbruks-Schola , på något dertill inköpt eller upplåtet hemman , i grannskapet af Stockholm , inrättades under Landtbruks-Akademiens ledning, der ynglingar vurino inträde, efter någon .förut i andra Scholor, eller genom privat uppfostran inhemtad och bestämd Elementar-und er visning ; att Hushållnings-Sällskaperne i Länen uppmuntrades att hvar i sin ort söka inrätta dylika Scholor, och att de vid dessa Stiftelser studerande ynglingar fmgo tillgodonjuta de enligt förra Momentet; från Lärdomsverken dispohibla blifvande Stipendii-Fonder. 6:0. Att Kongl. Maj:t i Nåder ville anbefalla dess Befallningshafvande att med Husbålls-Sällskapernes biträde, söka hvar i sin ort befordra desse genom publik omsorg danade ynglingars antagande i Egendoms-Herrars tjenst eller till Arrendatorer. 7:0. Den redan inrättade Bergs-Scholan i Fahlun, synes hafva samma syfte»för Bergsbruket sorn det här blifvit antydt för Landtbruket. Det återstår alltså härvid blott det 452 Stats-Utskottets tillägg, att den efter b eli ofve t måtte utvidgas till aila grenar af en practisk undervisning och handläggning i verkstäder för dertill hörande Mechaiiiska yrken. 8:0. Ått med en lika tendence för bildandet af practisk undervisning i hvad som för Manufaeturerne och en del Handtverkerier erfordras, må här i Stockholm inrättas ett techniskt och meehaniskt Ceutral-Institut. g:o. Att med enahanda afseende Handelsoch Navigatvns-Sehola måtte upprättas eller de redan befintlige reorganiseras, efter ett, för alla gällande gemensamt system, så att undervisning i det practiska egenteligen åsyftades. 10:0.
ibiiilgeii gin$ hadet vj~$~t rent af vämjeligt att ridröra de sniutsiga och af ohyra - plågade barnen. I många fall h f v a bostiiderua utgjorts af sina. l&amp;. giirdsrum, dit aldrig en solsträle kuiiiiat t r a l l g ~ in, eller af vindsrum, som under vintern rarit o i i i ö j l i ~ att ~ tillräckligt uppviirrna, under sommaren åter, da solen brant pii hustcike~, fordigex varit till den grad Irvafva cch varma, att plågats af att trads in i desamma. Äfren silnnda besbaffac ?e bostiider måste ~mturliptris ur hygienisk sppuiil-e niises s p - nerligen oliimpliga, framför allt f6r spada FJnrii, som iiro su ytterst Iräns1i; a för yttre inflytelser. Statistiken iämnar oss ju ocksi otretydigs bevis på den fara, som c1ylil-a BostiiUt~ medföra för barnens hiilsotillståiid, beris, hiimtnde friiii s i - dana utlandets dödlighetstabelleï, där hansyrt äfveii tagits till de aflidnas bostadsf örhållmdeii. Alla dessa har antydda orsaker sam.verks uppenbarligen hvar i s i i i m h i att .framkalla deii oerhörda; dödlighet, som vi sett karaktarisera fosterbariiens klass. Man behöfver ej gripa till hemska a,ntydn.iilgm om afsilrtlig vanvhd eller inisshxudel för att få en förklaring p&amp; de mångsil clödsfdleli. Ty afven dessförutan äro de små varelsernas utsilder att geriornlriimpa sitt första lefnadsår ytterst små.