Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande åter öfriga i högstberörde nådiga proposition gjorda framställningar, dels att, när det, i följd af jägeri-betjeningens fåtalighet eller af andra skäl, kan finnas nödigt att för allmännings-skogarnes uppmätning och affattning å karta samt deras indelning till trakthuggning, jemte uppgörande af erforderliga planer, uppskattningar och förslag, i ändamål att tillvägabringa en ordnad och ändamålsenlig skogshushållning, anbefalla biträde af skogs-institutets lärare och elever, under ledning och inseende af detta instituts chef» kostnaden härvid, så hvad anginge reseoch trakta men ts-ersättning till bemälde lärare och elever, som ersättning för erforderliga handtlangaredagsverken, dem allmännings-intressenterne borde vara skyldiga att till handahålla, emot skälig betalning, dock aldrig öfverstigande markegångsvärdet å ett dränge-dagsverke, finge af skogsplanterings-kassans medel godtgöra.?, dels ock att af samma medel måtte likaledes få bestridas kostnaden förylen bevakande personalens aflöning med kontanta anslag till det för dem vid löneregleringen afsedda belopp, efter afdrag af hvad dem antingen uti boställs förmåner eller tilldelda räntor redan tillgodokommit, dock under vilkor, att, jemlikt den för skogsregleringarne redan stadgade grund, intressenterne un derkasta sig en viss afgift, att till nämnde kassa ingå för alla de skogseffekter, som till dem, enligt af E. K. M:s befallningshafvande fastställd fördelning, årligen utsynas, och hvilken afgift borde vid hvarje allmännings reglering, efter vederbörandes hörande och undersökning vid Häradsrätten i orten, af E. K. M:s befallningshafvande föreslås och af E. K.
Men medan hon kastade stenarne, tänkte hon på allt, hvad hon sett, och för hvar ny tanke, som uppstod hos henne, slog hon en sten hårdare öfver sjön. Till sist kommo de susande med en sådan fart, att det såg ut, som om hon höll på att bombardera en fiende. »Stackars eländiga uslingar,» mumlade hon mellan läpparne, medan stenarne flögo öfver vattnet. »Mig ta de emot som en ovän och visa tillbaka som en fiende! Mig behöfva de bäst af allt, och mig tänka de på sist af alla! Hvem har förblindat deras ögon, att de plåga sig utan mål?» Hon kastade den sista stenen med ett plumsande midt ut i sjön, doppade händerna i vattnet, och gick därpå med hastiga steg tillbaka till staden. Solen började sjunka, och en plötslig längtan betog henne efter de svala brisarne på Olympens klippor. Hon hade kommit in på en annan väg, än den hon följt vid utgången af staden, och då hon nu kom in genom stadsporten, stötte hon på de fattigas kvarter. Smutsiga gator, förfallna och försummade hus utgjorde denna del af staden. Blott få män syntes till, då de flesta voro borta i arbete, men kvinnor och barn med sjukligt och lidande utseende, stirrade med förvånade ögon på henne från de öppna dörrar hon gick förbi. I alla dessa ansikten stod skrifvet så tydligt som om det vore ristadt med eldskrift: »Hvad skola vi äta? Hvad skola vi dricka? Hvad skola vi kläda oss med?» Med förskräckelse såg hon dessa barnansikten, hvilka hade ett uttryck, som om det vore gamla män och kvinnor, ett uttryck af nöd och för tidig erfarenhet. Hon lyfte hakan på en och annan af dem och såg in i deras melankoliska ögon, men de sågo dystert och fiendtligt tillbaka på henne. Kvinnorna sträckte hufvudena långt ut genom fönsterna för att se efter henne. Något så främmande, så besynnerligt, hade de aldrig förr sett. En mor, som satt utanför dörren med sitt lilla barn vid bröstet, reste sig med ett skrik och ville fly, då Glädjen närmade sig. Hon trodde, att den främmande ville skada hennes barn. »Hvarför blir du rädd för mig?» frågade Glädjen mildt. »Jag vill bara göra dig godt!
Lundh . förfallet 1838 . V 14,410 G. H. Lundberg „ 1840 . ii 1,120: — 55 4,522 C. W. Aström . „ ii ii 150: — 5? 4,523 P. L. Åström „ ii ii 300: — » 1,824 N. G. Dahlgren . „ ii n 270: — ?? 8,194 M. Ahlström . „ 1844 . ii 1,132: — 55 1,041 Dito „ ii ii 1,698: — ?? 13,260 C. H. V 13,679 P. L. Lindahl . „ 1848 . ii 492: 74. ?? V 13,052 J. E. Hörlin . „ ii ii 1,200: förfallet 1840 . Göransson „ ii ii 892: 14. ?? 389 J. N. U. Zimmerman > n 1843 . ii 1,800: — 1,103 Dito * ’ ii ii ’ 5? 444: 87. N:o 748 P. S. Kindahl förfallet 1845 ... „ 1,069: 44. „ 825 J. „ 246 B. A. Adlerz Alstermark förfallet 1850 . Lindeberg Hvad deremot beträffar till afskrifning anmälda 7 stycken lån från allmänna diskontfonden å tillsammans 5,821 R:dr 77 öre, har Utskottet, då möjlighet ännu återstår att afbetalningar å desamma framdeles kunna erhållas, ej ansett sig böra förorda den af Styrelsen om afskrifning af jemväl dessa lån gjorda hemställan. Anil. till Exp.-Utsk. den 6 M;>rs 1866, kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om emottagande och invexling i Rikets Ständers Bank af enskilda bankers sedlar, TO. TO.
Nu har, såsom den siste värde talaren erinrat, R. o. Ad. afslagit Utsk:s framställning i U:te punkten, om anslag till bangårdar i Stockholm, hvilken framställning just stödjer sig på den punkt, som nu är under öfverläggning. Häraf mäste, enligt den logik, som för mig gäller, klarligen följa, att R. o. Ad. i afseende å denna punkt ej behöfver fatta något beslut, utan endast bör förklara, att den, till följd af det förra beslutet, icke erfordrar någon åtgärd från R. o. Ad:s sida och således bör läggas till handlingarne. Frih. Sprengtporten: Lika litet som Frih. Cederström anser jag mig kunna bedöma denna fråga ur teknisk synpunkt. Jag Den 12 Juni e. m. 227 bär ej haft någon annan ledning för mitt omdöme än förtroendet till den Ingeniör som upgjort planen, och ehuru jag ännu vidblifver min begäran, att punkten måtte läggas till handlingarne, är jag likväl Frih. Cederström tacksam för det att han sökt mildra verkan af det afslag som R. o. Ad. möjligen kan komma att besluta, derigenom att han sagt, att ett sådant beslut icke kunde hindra frågans uptagande vid en kommande Riksdag. Jag fäster desto större afseende vid detta yttrande, som Frih. Cederström vid ll:te punktens behandling med mycken bestämdhet påstod, att bangården borde anläggas, icke vid Clara sjö, utan i närheten af Humlegården, hvarigenom bangårdarnes blifvande förening naturligtvis tillintetgjordes. Jag vidblifver mitt yrkande att punkten måtte läggas till handlingarne, på det att man icke måtte afslå förslaget innan man erhållit fullständig utredning om dess verkställbarhet. Hr Bildt: Gr. Anckarsvärd har yttrat, att han ansåg de skäl jag anfört för 3:dje punktens läggande till handlingarne utgöra skäl för honom att afslå denna punkt. En annan ledamot har enskilt till mig yttrat, att då han hörde Frih. Sprengtporten och mig yrka punktens läggande till handlingarne, ansåg han sig böra yrka afslag. Det kan således anses vara politiskt oklokt af mig att nu begära ordet, men detta skall likväl ej afhålla mig att sluta mig till Frih.
Maj:t; ett exemplar uppslås dessutom vid hvarje tings-ställe, samt ett förvaras af hvarje Socken-nämnd. 12:o. Sedan ofvannämnde ärender blifvit afgjorda står det hvarje ledamot fritt att väcka förslag af för länet allmännyttig beskaffenhet, hvilket af Sockne-nänmd förut blifvit tillstyrkt. 13:o. H varje beslut förfaller, som icke erhåller Landshöfdingens stadfästelse. Landshöfdingen åligge dock att till protokollet anföra skäl till vägran. Nämnden kan påyrka sakens hänskjutande till Kongl. Majit. i4:o. Beslutmässig är Läns-nämnd, då minst halfva antalet ledamöter är närvarande. 15:o. Frågor rörande aflöning, köp eller försäljning af jord och lägenheter, afträdande af kommuners rätt, eller nya företag, må ej på samma möte afgöras, som det hvarpå de väckas, såvida ej %:delar al de närvarande sig om saken förena. 16:o. Frågor, hvilande sedan sednaste Läns-nämnd, afgöras af den följande, om s/3:delar af de närvarande sig i beslutet förena; vinnes ej dylik röst-öfvervigt, kan minoritetens flertal for dra frågans hänskjutande till Kongl. Majit. Yrkas detta ej, anses frågan afgjord, äfven genom enkel majoritet. 47:o. Fråga, rörande årlig afgifts erläggande för längre tid än S år, skall alltid Kongl. Majit underställas. 18:o. Afgifter, beslutade af Läns-nämnden, uppföras å debet-sedlarne samt upptagas af krono-betjeningen samtidigt med den öfriga uppbörden. 12 Allm. Bcsv. och Ekon. Utsk:ls Bet. Friherre Raabs: Förslag' till Stadgar för Läns-Nämnder. Artikeln 1. 1 §• a) I hvarje Län skall bildas en Läns-nämnd. Läns-nämnd består af vissa deputerade från hvarje stad och härad inom Länet; dessa deputerades antal bestämmes efter hvarje stads och härads folkmängd. b) Härad eller stad, som eger 5,000 innevånare och derunder, sänder till Läns-nämnd representant 1.
Konungen var för ung och obildad; han visade blott anlag för kroppsöfningar och lustläger. Hennes majestät drottningen kunde väl få sin son att intressera sig för en och annan predikan och hygglig prest, men var sjelf för tanklös för att ingifva honom någon litterär håg. Det fanns visserligen mäcenater men på ett annat område, ty de mäktigt uppblomstrande vetenskaperna, som hade att hugna sig af de regerande rådsherrarnes ynnest, sköto poesin i skuggan. Så kommo bekymren öfver styrelsens förfall och en blifvande efterräkning. Få af den tidens maktegande, mest naturligtvis rikskansleren, hafva fått någon anmärkningsvärdare uppvaktning af den svensksa sångmöns talförare. Vi se, att det poetiska lifvet var en omöjlighet. Lucidor hade anlag dertill, har försökt det och blifvit upprifven på försöket. Det finnes två sidor i hans karakter helt nära hvarandra, som genast springa i ögonen. Den ena är en stolthet och sjelfständighet, som aldrig ville höja sig eller ens veta af någon öfverman, och som kunde bli desto farligare, som den var förenad med en benägenhet att aldrig stanna på halfva vägar, utan drifva sin föresats till dess yttersta konseqvens. Ty hans häftighet var stor. Den andra är ett lika okufligt frihetsbegär. Insupet med blodet från de vilda seglarne på hafvet, som voro vana att trotsa alla slags eländen, stormar och faror under de ständiga krigens och flibustierernas tidehvarf, utveckladt under ett kringirrande ungdomslif vid universitetet och i främmande länder, ytterligare inrotadt efter hemkomsten genom saknaden af anhöriga och en stadgad lefnadsbana, blef detta frihetsbegär slutligen så öfvermäktigt, att han upphöjde det till uteslutande grundsats med förakt för samhället ända till trots och hårdnackenhet. Han har således ej låtit leda sig af några rent poetiska motiv, ty ett sådant medvetande fanns näppeligen den tiden, ehuru han kan sägas vara dess föregångare, utan af sitt häftiga lynnes drift. En annan fråga blir, om hans beslut genast var färdigt eller om omständigheterna så småningom förde honom derhän. Ty hvad veta vi nu om hans strider?
Den bränvins-pannerymd, hvarmed tillåtes alt bränna, skall beräknas etter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens väl de vid 1840 års taxeringar, under iagttagande, alt, såsom grund för bränvinsbränningsrältighelen, värdet af åb3ggnaden ej får i taxalionen ingå till högre belopp, än som motsvarar högst |:del af jordens taxeringsvärde; och bestämmes bränvinsbrännings-rältrgbeten för de serskilda classerne af bränvinsbrännings-redskap efter det jordvärde, sorn i nedanstående tariff finnes upptaget sålunda, nemligen: att för rättigheten alt begagna en panna till och med 20 kannors l:sta 2:dra 3:dje 4:de 5:le classen. classen. classen. classen. classen. 300. 450. 600. 900. 1,800. öf\ter 20 t. o. ra. 25 krr. 500. 750. 1,000. 1,500. 3,000. Expeditioiis-Ulskollcls Förslag till und. Skrifvelse, N.a 367. För begagnande af ång-appavater erfordras, i hvarje af förestående classer, 50 procents högre taxeringsvärde; och iagtlages härvid i öfrigt, att kokrummet ej ingår i pannerymds-beräkuingen. §• 4. Mer än en bränvinspanna af 90 kannors rymd, eiler Hera pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger 90 kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller å samma egendom eller hemmansdel nyttjas. Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konstbrännerier, får sammanräknade kannelalet af alla dit hörande pannor, mäskVärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed bränyinsbränning med enkla pannor är tillåten.
Utdrag af Protocollet, hället w!d Borgare - Ständels klenum wid Riksdagen i Stockholm d. 24 Augusti 1809. S. O. När Ständet företog ben af Herr Biskopen Doctor körner hos Högwördigc Präste-Ständet anmälde och Ständet communicerade fräga, angäende nägon hoS Högloft. Banco - Utskottet framstäld proposition till votering, i anledning af Herr Majo» ren Baron Österströms Memorial, uti ett ämne, som förut warit hos Utskottet pröfwadt och afgjordt, fann Borgare - Ständet sig icke kunna häröfwcr nägot utlä« tande meddela, utan att först inhämta Banco - Ut» skottets yttrande, som af de i detta mäl framstälde propositioner behagade lenina Ständet del; hwarom wördsam och wänlig underrättelse de respective Med» Ständen samt Banco - Utskottet meddelas skulle, Iste tupra. hjx krotocollc). 14. ketsrlon. Ut - 46 Den i September. Utdrag af Protokollet, hållet i BorgareStändets klenum tvid Riksdagen i Stockholm den 24 Augusti 1809. S. D. Wid företagen granskning af Rik» sens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs - och Economic - Utskotts uti betänkande af den 7:de dcnncS afgifne Fdrstag till tvinnande af en förbättrad ordning wid Gästgifweri.Skjutsningen i Riket, fann Dorgarc-Ständet godt, att till alla delar gilla hwad bcmältc Utskott i detta afseende tilstprkt, hwilket de Rcspectivc McdStänden sä wäl som Beswärsoch Ekonomie - Utskottet härigenom wördsamt och wänligcn meddelas skulle. Oe lu^rs. pix krotocollo. ^ pl. peterson. Utdrag af Protokollet, hältet i BorgareStändets plenum wid Riksdagen i Stockholm den 24 Augusti 1809. S. O. Till de respektive
•4>ofm«ftare 1)0* prirate 3^* 4ttsl)ållerf?or - 1: 24. ^uaDrebtEaitter, forn i »eberbörlig orbning bertill blifvott ‘ fallabe 33« 1G - 20 4yrEuf?ar, fe åpanbtmerfare. ^årfrtfcurer, utom 3)erufmafare*<£mbetet, fovfmat* De fyafma 9i:br 2: — 4«jt^anblare, ellet f3t>ane, font refa att falja od> bpta bäftar, erlägga, utan åtffiflnab på fyufmuDman ellet följeslagare, I>vt>atje petfott, forn ftg nteD få* Dan Ijanbterittg befattat 3\:Dt 25: — D<$ jfall ttteD mebetböranDc UppbörbSttiänö qoittence jtprfaö, att 53»* millningö*afgiften för löpanDe året blifvit riftigt etlagD, eller fäberget Der* för flallD, innan ^omtngenö SBefallningöljafmanDe ellet mcDerböranDe ©la* öiftrat nteDDelat Dem paj?, fymilfet pa{j bör ttttrpcfeligen innehålla, att De till en fåDan f>anDel äto berättigaDe. UnDer fåDan f>äftt>anDcl begripen icfe
I Frankrikes amice och flotta brukas icke kroppsstraff; och ändå tog England sig bra fram vid Trafalgar och Waterloo. Hr von Knorring, Carl Ulrik: Förevar, ämne tve4 II. 5o 234 Den 14 Mars. lies vara så debatterddt, att något vidare icke vore att säga derom. Af min pligtkänsla finner jag mig dock uppmanad att yttra några ord. Jag förenar mig icke blott med motionären, utan äfven med Hr Mannerskants’s vackra och sakrika anförande, hvaruti jag icke finner någonting overkställbar!. Vi hafva upplefvat en tid, då hela reg:ten pryglades; vi hafva sett öfvergången till en mildare behandling, så att det ena compagniet bibehållit prygelstraffet, och det andra upphört att använda det, hvilket bevisar olika åsigter hos officerarne om prygelstraffets nödvändighet. Sjelf har jag aldrig an vändt detta straff. Jag kunde citera ett exempel, huruledes vid bevärings-exercis af den ena officeren användes prygel, men icke af den andra, då likväl vid inspectionen befanns, alt de, på hvilka prygel icke blifvit användt, ej stodo under de andra, hvarken i exercis eller diciplin. Sådant bevisar, att prygelstraffet icke är behöfligt. Hvad det angår, att detta straff skulle kunna förekomma subordinationsbrott, så måtte det kunna finnas andra lika verksamma, men mindre liumilianta medel, som i stället kunna begagnas. En talare har synnerligen vidhållit den principen, att samma straff bör äga rum för beväringen och den egentliga armeen. Jag vet icke hvad dag min egen son inträder uti beväringens leder. Det vore i sanning smärtsamt för mig att få höra, det han af en ung officers öfverdrifna tjenstenit blifvit straffad med prygel. Hr Cederschjöld: En värd talare har — om jag hört rätt — yttrat, att mången soldat, som undergått prygelstraff, sedermera blifvit en bra underofficerare. Detta måtte vara ett misstag, eller åtminstone höra sådana befordringar till de mest sällsynta undantagen.
Riksdags-Ordningen, Nro 9, rörande förändrad redaclion af 11 §. Riksdags-Ordningen, N:o 5a, om ändring och tillägg i 1 perioden senare mom. af i3 och senare mom. af 17 §. Riksdags-Ordningen, N:o 3i, om tillägg i 1 perioden 5 mom. af i4 §. Riksdags-Ordnin Sen» Nn-is 21, 33 och 35, om ändring och tillägg i 1 och 2 periodernej . samt en ny punkt vid slutet af i5 §, Riksdags-Ordningen, och N:o 65, om ändring i 68 §. Riksdags-Ordningen. Deremot blefvo alla öfriga, af Constitutions-Utskottet vid sista Riksdag, uti memorial N:ris 87, 6ä,. 64, ''68 och 70 tillstyrkta, och till nuvarande Riksdag hvilande förslag till ändringar och tillägg i Grundlagarne, icke antagne. S. D. C o nst i i it t i o tis-Utskottets Memorial N:o 2, angående infordrad skyndsam uppgift om Grundlags-ändrings-förslagen vid 63 och 72 §.§. Regeringsformen, föredrogs å nyo och lades lill handlingarne. S. D. Till Stata-Vt kottet remitterades Johan Jacob Rutbergs från Norrbottens Län motion, att Kronan må bekosta handtlangning vid kronohemmans och nybyggens afvittring. Den 13 M ars f. m, Från Höglo fi.
E h nru alltsi efter det gemensamma boets upplosniag den gald, hnstrun ingBtt utan rnannens medveiksn under egendomsgemenskspen, kan utkrBfvas ur all den egeudom hon dil ager eller sedermera kan komma att forvarfaa, skall daremot, sil lange egendomsgenlensliapen bestiir, hennes forbindelse icke kunna utlcrafvas ur den af mannen forvaltnde egendomen, ej heller foranleds till konkurs. I anledning af dessn foreslagna lagiindringar foreslBr I&lt;. M: t upplziifun~zdet nj ' 1 kap. 8 $ handelsbalken, sonz stadgnr f ' iirbud att kopa niig ot af an. ?za ?zs htistrz~ Forandringar hafva Sifven foreslagits i boskil~zaclslugen, i syfte att hereda hustrun liittadt tilvIr; lle till cr71dlla~de af bosliilnad, om manneu vanslcott 7zusets ekononzi, och att forenkla de dgrfor nodiga formaliteterna. En ny bestanlmelse Sir, att boskillznd s7call beviljas utan att slirskilcl orsak be7zoifver a~zgifvas, ndr nzakarna darorn tiro azse, en best$imrnelse, hvarigenom griznnlaga familjefbrhilJlanden ej, sBsom hittills vnrit fallet, skola behofva fmmdragas infor offentligheten. Bestiiinmelserne nnghelrde oededag i bodelning hafva afven i fijrslsget undergiitt en ~ a behoflig l forandring. Vidare har bestamts om 7u&amp;rus riittshnbilitet efter vuunen boslcilnnd. Efter densamma.
Jag tror knappt, att det finnes någon Ledamot af Riksens Ständer, som ej är öfvertygad oin meningen af StatsUtskottets Betänkande och om beslutet. Jag har sjelf ej varit af annan öfvertygelse , än att StatsUtskottets betänkande framställt Revisionen såsom en Riksens Ständers rättighet , och jag tror att StatsUtskottet ej afsett, att med sitt betänkande göra saken till ett önskningsinål , och ställa oss på den punkt, der vi förut varit, helst Grundlagen är så tydlig att den ej kan motsägas. Jag tror säkerligen, att om ej fråga är om bristaude Den 2 September r, nt. *89 logik , så är det fråga om att begagna tillfället af Riksens Ständers bristande uppmärksamhet för att rida på ett ord , då man hade att förvänta Expeditionen. Jag kan ej finna , att ringaste ändring är i fråga , ty det är heslm tadt, att Cassorne skola revideras. Af Grund lagen är detta beslut en följd , och jag vet ej hvaruppå StatsUtskottet grundat 6itt betänkande då det framställt ett annat ord, sorn icke är enligt med Grundlagens tydliga föreskrift, hvaraf StatsUtsRottet har kunnat finna, att det endast bordt tillstyrka Riksens Ständer att anmäla sin önskan om utfärdande af befall ning angående räkenskapernes öfverlemnande till Revisorer, t Feist ligger således hos StatsUtskottet , och jag ser ej att Riksens Ständer skulle vara bundne, att nu icke kunna göra en rättelse i uttrycket , då någon ändring i beslutet ej derigenom äger rum , utan skrifvelsen blott blifver Grundlagsenlig. Jag yrkar derföre , att Expeditionen måtte återremitteras, och anmärkningen meddelas de öfrige Stånden. Herr von Hartmansdorff'. Ifrågavarande ändring af redactionen i Skrifvelsen åsyftar icke något tillägg, eller någon nyhet, utan blott borttagande af ord som äro öfverfiödiga i stöd af Grundlagens föreskrifter; och som följakteligen utgöra en pleonasme i Utskottets Betänkande.
Jag frågade naturligtvis don Luis hvem hon var och fick till svar att hon hette Mariquita, var sexton år gammal och dotter till en tjock, otäck matrona, som bodde vid nästa tvärgata. Mera vet jag inte sjelf, sade don Luis, men jag har nästan lust att bli närmare bekant med flickan. Hon ser så frisk och glad och pigg ut att hon verkar helt upplifvande. Förut brukade jag alltid prata några ord med henne i förbifarten, men hon måtte varit bortrest eftersom jag inte sett till henne på ett par veckor. Sedan sågo vi henne nästan hvarje afton vandra förbi och försummade aldrig att säga: "adios Mariquita", lika litet som hon underlät att småle och svara: "adios señores". Ibland språkade vi litet med henne och blefvo småningom rätt goda vänner. Hon gick i lära hos en modist och det var på återvägen derifrån hon hvarje kväll passerade förbi vår dörr. Roligt tyckte hon inte det var, sade hon, att sitta instängd hela dagen i ett rum, och hon tänkte icke hålla ut mycket länge dermed. Men hvad hon ämnade företaga sig ville hon inte säga. Hon bara skrattade så tänderna lyste när vi frågade om hennes "novio" lofvat gifta sig med henne och påstod att hennes mor inte tyckte om att någon af gossarna stod och hängde utanför hennes fönster om kvällarna och ingen gosse har lust att vara någons novio om han inte ens får ha det nöjet. Underligt var det för resten ej heller om hon icke trifdes vid att sitta stilla hela dagen i ett rum, som inte hade så mycket som ett fönster ut åt gatan, ty först och främst hade hon tydligen en del indianblod i sina ådror, och det hade redan varit förklaring nog på hennes motvilja mot sådant lefnadssätt, men dessutom hade hon i all sin dar förut lefvat på landet, på sin fars hacienda, och det var ett skäl mera för att tycka att hennes nuvarande lefnadssätt var rentaf odrägligt. Det var först efter fadrens död som de flyttat till staden, der de nu bott ett år. Då hade hans slägtingar lagt beslag på hela haciendan med allt hvad der fans och helt kort om godt förklarat att då Mariquitas mor aldrig varit gift, hade hon heller ingen rätt att vidare stanna kvar i huset, lika litet som hennes dotter.
A. 002. U. 479- XXVI. A. 20. E. 62. — N:o 196. i anledning af erhållen återremiss utaf utlåtandet N:o 179, afgifvet i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvexlår. XXV. B. 188, 246. A. 3o2. U. 480. XXVI. A. 16. U. 1 i5. A. 125. E. i36. — N:o 197. i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o i58, angående förändringar uti Kongl. Majlis nådiga instruction för Beklädnads-direclionerna vid indelta infanteriregementena, in. m. XXV. B. 188, 246. A. 3og. E. 477- — N:o 198. i anledning af återremiss utaf Utskottens under N:o 190 afgifna förslag lill sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande. XXV. B. 162, 244. A. 282. XXVI. U. 116. A. 128. E. 2.37. — N:o 199. i anledning af erhållna återremisser utaf betänkandet N:o 178, rörande förändringen uti beskattningen å qvarnar, m. m. XXV. B. 21g. A. 274. N:o 200. med förslag till votering i Förstärkt Statsut skott, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående anvisandet af ett creditiv till behöfvandes undsättning i missvextår.