Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man måste ock betänka att om i följd af indragningar, arbetet sammanföres på färre händer så att andra tjenster icke tillika kunna innehafvas det icke rimligen kan fordras, att de qvarblifvande tjenstemännen skola för sålunda ökadt arbete finna sig vedergällde med samma löner, som efter gamla staten beståtls. Vid sådant förhållande torde det finnas klart att, ehvad större eller mindre besparing vid en slutlig reglering af embetsverket kan upkomma någon nedsättning i anslaget på förhand icke kan ega rum, utan att utsätta sig för äfventyret alt förvaltningen kommer i trångmål och blifver haltande. Jag begär derföre återremiss af denna punkt, med yrkande att frågan om nedsättning af löneanslaget må förfalla; och hoppas jag att Utsk. skall så mycket mindre finna betänklighet dervid, som uti en likartad fråga, hvilken förekommer under 7:de hufvudtiteln och rörer Stats-kont:s förändrade organisation, Utsk., ehuru ogillande äfven denna organisation likväl föreslagit R. St. att låta K. M. förblifva vid orubbad disposition af de anslag, som hittills för detta embetsverk utgått. Frih. Cederström, Rud.: Med ledsnad finner jag mig nödsakad att afgifva ett tillstyrkande i fullkomlig olikhet med den sista värde talarens. Jag medgifver alt, vid igenomläsning af ifrågavar. punkt, kan lätteligen en tvekan upkomma om lämpligheten af Utsk:s förslag. Aktningsvärde män hafva, enl. hvad jag haft tillfälle afhöra, framställt alfvarsamma farhågor, måhända mindre i afseende på ifrågavar. ämne än derå, att detsamma skulle komma att betraktas såsom prejudikat för framtiden i andra fall af någon likhet dermed. Jag tror likvist att, bland tänkande män, man må - 72 Den 2 April. ste förutsätta det hvarje sak betraktas i och för sig sjelf; och sä snart dylika skäl dervid icke förekomma, som de, hvilka här äro tillämpliga, sä torde icke beslutet härutinnan förnuftsenligen komma att gälla såsom prejudikat för andra fall, än der förhållanderne äro öfverensstämmande; och då ser jag intet ondt deri.
För att undvika detta, diar manvisserligen föreslagit den utvägen, alt göra K. M. lill skiljedomare, oell till honom öfverlemna valet emellan de båda linierim. För min del hyser jag likväl stora betänkligheter emot en sådan utväg. Det har redan blifvit yltradt, och det bör äfven vara klart för hvar och en, att Regeringens ställning derigenom skulle blifva särdeles brydsam. Då saken är af sådan vigt, tror jag också det vara rättast, alt landets representanter sjelfva, så vidt möjligt är, solia derom öfverenskomma, så alt en bestämdt uttalad opinion af R. St. kan tjena Regeringen lill stöd för dess förfoganden, och alt frågan icke hänskjutcs i ett alldeles obestämdt skick till Regeringens afgörande. Hr Bildt har här framställt en modifikation af reservanternas förslag, hvarigenom åtminstone en utgångspunkt för jernvägslinien blifvit bestämd, och detta är visserligen en stor förbättring, men rättast vore likväl, enl. min tanka, att en något bestämdare' plan kunde upgöras. Hvad jag emedlertid af lifligt intresse för sjelfva saken önskar, är, att en söndring i åsigterna icke mätte lända sjelfva saken lill skada.
St. borde utbytas emot Const.Utsk. Jag erkänner, att jag fruktar för dessa och dylika svårigheter och derföre helst önskar borttagandet af hela §:n, i hvilket yrkande jag D c i) 7 April. 351 fortfar. Hela anomalien uppkommer deraf egentligen, att den propos., på hvilken votering är begärd, blifvit framställd innan propos. blifvit gjord på bifall tili Utsk:s betänk. i den delen, oaktadt det just är detta bifall jag yrkat. Om propos. på Utsk:s betänk, således ej kan få sin plats annorstädes än i contra-proposm, så anhåller jag att den måtte komma att lyda: ”Vinner nej, bifaller R. o. Ad. Utsk:s betänk, i denna del." Skulle Hr Cederschjöld vilja hafva fram sin contra-propos, så förefaller det mig bäst att vi först votera derom. Hr Cederschjöld: Jag vill påminna mig, att Hr von Hartmansdorff yttrat, att mitt förslag vore grundlagsvidrigt och alt hittills ej funnes någon civil lag, som imreh öl le samma stadgande som grundlagen. I afseende derå får jag hänvisa Hr von Hartmansdorff alt göra en jemförelse emellan 4 §:n i nu gällande insinuation för R. St:s Justitieombudsman och ioi §:i» Reg.F:n, hvaraf lian torde blifva upplyst om, all han haft orätt. För öfrigt anhåller jag att ännu en gång få uppläsa mitt förslag lill redaction "Allt hvad R. St. efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, hör anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny, Statsrådet till ansvarighet förbindande granskning af nya Ständer i samma mål vara tillåten. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke sagt att exempel på sådant saknades, men väl att det vore olämpligt alt vidhålla förslaget. Och dervid blifver jag äfven, om än flera exempel, än det som Hr Cederschjöld sednast framställde, kunde anföras. Man bör ej med nya misstag öka dem, som redan kunna vara begångna.
» Nå barn, » sade fru Ormiston, » ha ni uträttat allt hvad ni skulle i West End? » » Ja, jag tror ej vi glömt något, mamma, » svarade Jenny. » Och fick du någon hatt, som passade, Bell? » » Ja, » sade Bell och log, » en ganska nätt och treflig ». » Men hon tog inte den, hon tyckte bäst om, » sade Tom och slog sig ned bredvid Jack vid bordet. » Hon var förtj„s .. i en med violer, men den var för dyr. Jenny ville, att hon skulle ta ' den, men — » Bell sprang fram, men Jenny, som var när mast lade handen på hans mun, som ville skvallra om hemligheter. Fru Ormiston förstod genast, att Tom skulle tystas, hvarför hon tillsade Klara att gifva honom marmelad. T Extra fin Marsala » Små gossar förstå sig ej på fruntimmerssaker, » sade hon. » Och så borde de ej vara så intagna af sin egen röst. Kära flickor, ni äro väl rysligt hungriga? Nu slår jag i té. » Pastor Ormiston, en man med vänliga blåa ögon och grått hår, såg kärleksfullt på alla de unga ansiktena omkring sig. Plötsligt på- minde han sig ett annat ansikte, som var brådmoget och sorgset, och vände sig till sin systerdotter med några vänliga ord. Kate såg tacksamt leende upp på honom. Kate var dotter till en syster till pastor Ormiston, hvilken blifvit änka och strax efteråt själf plötsligt insjuknat och dött. Detta hem var det enda, där den föräldralösa flickan kunde få ett skydd mot •ärldens stormar. Många hade de varit, som beklagat den fattige prästmannen för den tillökning i bekymren, han genom detta barn fått, men få de, som visste, huru gladt Ormistons gjorde sitt tysta offer för den hjälpbehöfvande släktingen. Bell var den enda af familjens medlemmar, som hade några egna penningar att förfoga öfver. Hennes gudmor hade testamenterat henne tusen pund, och som detta lilla kapital blifvit förmånligt placeradt, var räntan därpå till en god hjälp i hemmet. När kusin Kate, sjuk och klen, flyttade till dem, hade Bell beslutit att göra hvad hon kunde för henne. Våren kom med snabba steg.
Bristen härutinnan ligger dels uti den öfvervägande bestämningsrätt i afseende på besluten, som tillhör Magistraten, en myndighet som, ehuru vald, likväl i förhållande till kommunen innehar en ganska sjelfständig ställning, och dels deruti att hela den utanför Borgerskapet stående stadsbefolkningen, som i afseende på antal och betydelse numera kan fullt mäta sig med detta, likväl är utesluten från allt deltagande i den egentliga stadsstyrelsen. I detta sednare afseende har någon förändring af de förut varande förhål - 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. landena inträdt derigenom att sockenstämmor, som från början förekommit endast å landsbygden och ännu 1817, då den första Sockenstämmo-förordningen utkom, höllos blott i några städer, genom Kongl. Förordningen den 29 Augusti 184.3 infördes i alla. Derigenom har visserligen den förut från all kommunalverksamhet uteslutna stadsbefolkningen erhållit tillfälle att deltaga åtminstone i de kommunalangelägenheter, som förekomma å sokenstämma, men utom det att några af de vigtigaste ärendena, såsom användande af stadens medel och egendom, val af de municipala embetsmännen o. s. v., fortfarande äro Magistraten och Borgerskapet ensamt förbehållna, har den splittring af kommunalärendena emellan särskilda beslutande kommunalmyndigheter, som förändringen innebär, föranledt hrydsamma tvister om behörighet dem emellan och verkat en brist på sammanhang och enhet i besluten, hvilket allt i sin mån motverkat bildandet af ett lifligare intresse för kommunens angelägenheter. De Kommitterade hafva nu i stället föreslagit att hela beslutanderätten i hvarje stads gemensamma ordningsoch hushållnings-angelägenheter skall öfverlemnas till dess egna röstägande medlemmar att af dem utöfvas antingen omedelbart på allmän Rådstuga, eller medelbart genom Stadsfullmägtige. Allmänna Rådstugans sammanträden skola väl hållas inför Magistraten, men denna myndighet har dock icke någon annan eller högre bestämningsrätt i afseende på besluten än den, som tillkommer dess ledamöter enligt röstlängden.
Carolinska medico-chirurgiska Institut i hufvudstaden, samt de medicinska Fakulteterne vid universiteten i Upsala och Lund, af hvilka det förstnämnda visserligen vore, med hänseende till så väl lärarnes antal, som tillgången å materiela hjelpmedel, det fullständigaste, men likväl äfven det i behof af ännu (lera lärare-platser för att blifva ett mot lidens och vetenskapens fordringar fullt svarande undervisningsverk för läkare; att denna den medicinska undervisningens fördelning på flera läroverk visserligen vore af vigt, lill förekommande al ensidighet och för undervisningens fullkomnande genom täflan emellan flera lärare i samma vetenskap, hvarigenom ock med mera säkerhet kunde påräknas, alt om, af en eller annan orsak, vid någotdera af läroverken en undervisningsgren vore mindre väl upprätthållen, densamma likväl, genom de öfrige lärarnes i samma aarne verksamhet, icke helt och hållet råkade i förfall; men att så, som lärokurserne vid dessa särskilda undervisningsverk nu vore ordnade, blefve den medicinska kursen onödigtvis och utan verklig vinst i vetenskapligt hänseende i hög grad förlängd och fördyrad, hvaraf till icke ringa del föranleddes den brist på läkare, som vid tjensters besättande den sednare tiden försports; att således en äudamålsenligare samverkan mellan des - 460 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 163. sa läroverk borde tillvägabringas för vinnande af deras gemensamma syftemål: en så fullständig läkare-bildning som möjligt; sam Tat t äfven de materiela hjelpmedlen skulle så väl i hufvudstaden kunna i ännu högre grad, än hittills skett, tillgodogöras för den medicinska undervisningen, som ock i universitets-städerne, ehuru fder i betydligt ringare mån för handen, kunna genom att rätt begagnas under en lämplig period af den medicinska lärokursen blifva af större nytta för undervisningen. Rikets Ständer, som anse det vara af vigt, att det antydda ändamålet i möjligaste mån ernås, men icke äro i tillfälle att föreslå sättet härför, få alltså i underdånighet anhålla, det E. K.
— N:o 11. i anledning af väckt motion om fördelning af kostnad för grunddikning å boställen. IX. B. 278. A. 348. — N:o 12. i anledning af väckt motion om fördelning på vissa år v af kostnader, söm i och för allmänna byggnader från boställen utgå. — N:o 13. i anledning af väckt fråga derom, alt Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse, bos Kongl. Majit anhålla om vidtagande af skyndsamma åtgärder till lugnande af de separatistiska rörelserna inom kyrkan, och uphörande af förföljelser emot dem, som i borgerligt afseende föra en stilla och oförvitlig vandel. X. B. 15, 244. XI. 5. A. 6. — N:o"t4. i anledning af väckt motion om ändring af 8 §. i Kongl. — N:o 15. i aidedning af väckle motioner om ändringar uti Kongl. Stadgan, den 13 April 1808, om jagt och djurfång. X. B. 15, 245. XI. 8. A. 13. E. 123. — N:o 16. i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 5, öfver väckta frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden angående skyldighet, att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse. X. B. 15. A. 245. — N:o 17. i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 6, öfver väckta motioner om förändring af nu gällande stadgandeo, angående flyttningstid för tjenstfolk. X. B. 15. A. 245. — N:o 18. i anledning af väckt motion om förnyelse af stadgandet i 52 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 29 Juni 1752, angående rättighet för Allmogen att till Rikets Städer få lill försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta. X. B. 15. A. 245. XI. U. 121. A. 140.
Den andra liufvudafdelningen af inrättningen utgöres af det egentliga Arbetshuset, der fattiga, till arbete någorlunda duglige, men, antingen i saknad af sådant eller af bristande båg dertill, syssellöst kringstrykande och tiggande personer intagas, till undfående af fullt underhåll, med kost, beklädnad, husrum, säng och sängkläder, ljus och värme samt sjukvård, äfvensom religionsundervisning, der den finnes förut hafva blifvit försummad. Arbetshuset innefattar 2:ne underafdelningar, för de olika könen: qvinnorna under en särskild Förestånderska och karlarne under den ofvanomförmälde Sysslomannen, som har till biträde en Bokhållare och 3:ne Vaktmästare, för tillsyn å folket. Under den lid Arbetshuset tillvarit, har det blifvit allt mer utvidgadt, så att detsamma, som vid dess öppnande lemnade utrymme endast åt 150 hjon, vid slutet af år 1847 kunde emottaga 300. Det sistnämnde året voro 915 särskilde personer derstädes intagne; och medeltalet var af manspersonalen 143 och af qvinnor 70 om dagen. Svsselsättningarne för arbetshjonen hafva de sednare åren hufvudsakligen bestått i utarbeten och sådane gröfre förrättningar, med hvilka arbetsfolk egenteligen sig sysselsätta, och deribland gatsopning åt enskilde husägare samt isynnerhet upphemtning, sågning, huggning och bortförande af ved, som för Inrättningens räkning, till beredande af arbetsförtjenst åt dess personal, blifvit uppköpt och sedermera i små partier försåld, utan annan vinst, än ersättning 60 för det använda arbetet; genom hvilken åtgärd äfven tillfälle blifvit det fattigare folket beredt att få köpa ved till billigare pris. Arbetsförtjensten bar år från år varit i stigande. Kostnaden utöfver densamma utgjorde år 1847 för hvarje manligt arbetshjon 17 Rrdr 6 sk. 6 r:st. och för hvarje qvinna 47 R:dr 24 sk.
S. D. Da nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets Betänkande, N:o 215, i anledning af de inom samtlige Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, N:o 36, angående utskylder till Staden Nyköping af LandshöfdingeResidencehuset derstädes, äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar, beslöt Preste-Ståndet, som i öfrigt biföll Betänkandet, att Staden Nyköping, på grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser till 6 Prat. Utdrag dan i Sept. 1829. Konungens Befallningshafvande i Nyköpings Län, af arén 18 r8 och 1822, eger i£tt att, ifrän är 1815 till är 1824, af Kronan uppbära de Stads-utskylder, som, i enlighet med högstberörde Nådiga Skrifvelser, böra utgöras af den till Resideneehus för Landshöfdingen derstädes inköpte Stads-Egendom, samt att dessa utskylder Staden al Riksgälds-Contoirets medel skulla godtgöras.
2Bir, bie Sktiollmächtigten ber Stei^éftdnbe beé Äöittgrei^eé ©groeben p bent 9letd)é>©cbuIbeit ÉJajeftat bent Röttige burd) 3lUerl»cl)ftc Äuniimadjung rom 13 oergaitgeneit sHbärj (©d)»ebifd)e @efej|fammhtng 1860, 9Zr. 9) genehmtgten unb feftgefe| SBir, in 2lu» Äöntglidjen SOiajeftät in (Snaben genel)migte, Slnleljen, burel) bag 33anfl)au» Stapljael förlänger unb ba» 33anl:t)aug (Scbrtiber jBetbmaitn in grantfurt ant 3Ji a i n fc»ie ba8 ©dnfljaug §. 3- SOierct' & fö:o in jamburg unb bie 9fort> Ainfen bott bent genannten Stillesen unb jur guttg beffelben, in ©emäfeljett be» beigebrucften 3imortifation»^laneg, ift eine befonbere jaf>r'lid)e Sinnuitdt »on 25ier Runbert SSierjig Xaufenb SL^atern angetoiefen toorben, roeld» 3innuität ben in fämmtlidjen Obligationen jugefidjerteit Amfelt ju 41 pro Sent nebft ©inem pro Sent an Sapital Se eine Jpälfte biefer 3tnnuität »trb »on bent 5)leicb8 3:o Xie £infen4lbfd)nitte »erben t)albj.dl)rlid) jur Aal)iung fattig, unb erfolgt il)re (Sinlbfung arn 1 Ika i unb ant 1 91o»ember. Ourd) febe foldfe 3lug
Erfarenheten från andra landsorter ådagalägger dessutom att omlastningar af varor ingalunda är så farlig, som mången möjligtvis föreställer sig. Exempel kunna anföras, hurusom i orter der varutransporten är lika stor eller större än den någonsin torde blifva å Luleå eif, omlastningar af 6, 8 ja ända till 10 gånger på ej längre vägsträcka, än hvarom nu är fråga, ombesörjas utan svårighet, och hurusom man i dessa orter skattar sig rätt lycklig, att på sådant sätt kunna få effekterna transporterade — och man må väl ej behöfva befara nu mera än förr att icke 2 omlastningar i Luleå eif skola rätt väl kunna gå för sig. Med skyldigt aktgifvande på nödvändigheten, att ej onödigtvis bortslösa Statens medel eller använda dem på annat sätt än att motsvarande nytta derigenom åt det allmänna eller do enskilde beredes, hoppas jag att en hvar skall lätt finna den förbättring, som man önskar i kommunikationen å Luleå eif bäst vinnes genom den jernväg förbi Hedens forssar, hvarom Kongl. Maj:t, Rikets Ständer och ortens innevånare förliden riksdag voro ense; och, på det att orten må så snart som möjligt på det för densamma minst betungande sätt komma af dessa fördelar i åtnjutande, skulle jag vördsamt vilja föreslå, att den summa, som 1860 års Ständer beviljade såsom lån, nu måtte såsom anslag lemnäs; och hemställer jag alltså: att, med afslag å hvad Stats-Utskottet rörande Luleå elfs kanalisering tillstyrkt, Rikets Ständer för anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå eif, enligt det af Kapitenen C.
Valdistrict af N. N. Län (Stadf gore veterligt, att vid i dag anstäldt val till Riksdagsman för detta dist rict och den tid, sorn Vallagens § 10 utsätter, bl i j vit utsedd N. N. med röster, hvarom detta länder till bevis och fullmagt. 15 §. Öfver valförrättningen fores Protocoll, hvilket före fullmagternes utfärdande bör vara justeradt och undertecknadt af valförrättaren och minst tolf närvarande valmän. Vid valförrättningen böra äfven alla då gjorda anmärkningar emot någons behörighet att i valet deltaga och frågor om anmäldt förfalls giltighet af valförrättaren och närvarande valmän upptagas och af göras. För att icke göra valacternas giltighet beroende af hvarje valmans välbehag, har Utskottet föreslagit, att tolf valmäns underskrift må vara tillräcklig. Det är lätt att inse, hvilken oreda skulle uppstå, om de frågor, hvilka vid Riksdagsmanna-val kunna väckas, rörande någons behörighet att i valet deltaga, eller giltigheten af anmäldt förfall, icke af de vid förrättningen närvarande kunde lagligen afgöras. Önskligt vore ock, att frågor om vald Riksdagsmans behörighet kunde på samma sätt afgöras. Men i den händelse, då den valde vöre boende utom districlet, skulle de vid valförrättningen närvarande Constitutions-Utslwttets Memorial, N.-o 38. 61 sällan ega tillräckliga upplysningar för en sådan frågas pröfning. Utskottet har således måst från deras domsrätt utesluta sistnämnde frågor. 16 §. Ej må någon på en gång vara Riksdagsman för flere val-districter. Den, som af flere dist ricter blifvit vald, eger sjelf bestämma, från hvilketdera han kallelsen antaga vill. 17 §. Å allmän gällstämma ege de valberättigade i hvarje gäll att inför gällstämmans ordförande utse inom valdistrictet bosatta och till Riksdagsmän valbara valmän att i Riksdagsmanna-valet deltaga. Ej må Kronobetjent till va1 man utses.
till jemförelse upptages hvad exporten af enahanda varor under de 5 nästförutgångna åren, 1833—1837, per medium för året utgjorde, nemligen till inrikes orter hafva under de ifrågavarande 5 åren per medium afgått hvaremot skeppningen till inrikes orter under åren 1833—1837 utgjorde per medium för året Af väsendtligara artiklar, som för öfrigt utgjort föremål för utförsel till inrikes orter, hafva under de sista fem åren per medium blifvit från staden afsände 177,230 # kardus-tobak, 3,771 # toppsocker, 8,233 alnar segelduk. Till upplysning i afseende på import-handeln upptages här medelbeloppet af de förnämsta utländska varor, som under de fem sista åren till Gefle årligen inkommit, nemligen: Salt direkte från utrikes orter . 25,694 T:r, Medium af införseln under åren 1833-—1837 var för året ungefärligen Tobaks-blad och stjelk för härvarande 2:ne tobaks fabriker Införseln under åren 1833—1837 utgjorde per me dium för året Kaffe Medium af införseln under 1833 lill 1837 var för året cirka. Hampa Linfrö Torr fisk Vin 18,150 d:o. 281,944 #. 290,000 #. 82,803 «. 60,000 tt. 810 Sk# 14 #. 1,654 T:r. 12,514 L# 17 # 3,203 k:r. 24 Dessutom infördes under åren 1838 och 1839 rått socker för härvarande Sockerbruk till ett sammanlägdl belopp af 351,182 utländsk spannemål infördes under åren 1838 och 1839 till ett sammanräknad t belopp af 47,707 t:or, men under åren 1840—1842 till ett årligt medelbelopp af endast 3,577 t:or. af brännvin har under de fem sista åren från inrikes orter årligen ankommit per medium 241,992 kannor.
Vid uppkommande tvist om en varas rälta qvalitet och benämning, må General-Tull-Styrelsen ega, att, sedan, der så fordras, sakkunnige Handlande eller Fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande öfver General-Tull-Styrelseiis resolution besvär hos Kongl. Maj:t i underdånighet anföras. §• 13. Alla, både inkommande och utgående varor, ehvad de förtullas efter bestämd afgift eller efter vissa proeent af värdet, skola angifvas och i Tulljournalerne noga antecknas till namn, art oeh beskaffenhet, antal, Svenskt mått, mål oell vigt, äfvensom värdet derå, samt på lika sätt i Persedel-extracten upptagas. Om hvad i öfrigt, vid varors angifning oeh förtullning, iakttagas bör, tjenar Seglations-Ordningen lill efterrättelse. Bihang till R. St. Prot. i834 och rS35. so Sami. i Afd. 2 Bmckt. 13 <)8 Bil. till Expedilions-UtshoUeti Förslag till und. De varor, som ej om skeppsbord kunna genom Svenskt mått, mål eller vigt, till quantiteleu bestämmas, transporteras, efter deras beskaffenhet och värde, till Tullpackhuset eller Stadens Vågar, för att der vägas eller mätas. Uppå ingifven inlaga till Tullkammaren, erhåller godsegaren räkning å den för varorna belöpande tull, efter hvars erläggande han eger desamma fritt disponera, på sätt och med vilkor i öfrigt, som SeglalionsOrdningen och Nederlags-Förordnihgen bestämma. §. l4.
En ägare skulle kunna läka wärdera sin egendomen till 2 a Zoa,ooc> Riksdaler, hwilket pä flere ställen blefwe händelsen, och således inrätta ett bränneri med r? till 18 pannor af 92 kannors rymd: och detta wore wäl ett stort bränneri; hwaremok de underliggande bönder som kunde förwandlas tjll tjenstedrängar eller Stars torpare förlorade gagnet af bränwins bränning. Zerp 'Uttam erindrade art förwarande punct af Herr vrukvas förslag blifwik a:ne gänger upläst och trodde att ätminstone lika rätt borde we« derfaras den motswarande puncten uti OeconomiaUtskottets betänkande. Herr Landt -Marskalken upläste härefter ä nyo andra puncten af Utskottets förslag. Zerr yttrade sig härefter instämma med Friherre Stael, och anse Utskottets förslag enligare med afsigten i Kongl. Majus nädiga Proposition. Ropades nej, afgjordt, ncj, hwarefker äter mänga talade pä en gäng. ZerrLandt-Narskalken föreslog derefter till bifall 9.de puncten af Herr vrukvas förflag i hesa desi widd. Ropades Den 9 Julli. Ropades gansta starka ja och vej. äerr Landt-Narstalken föresiog blsall Ull famna punct uno tuläggni>ig akt egendom af aldr g sä stork wirde, dekagon inomen mi! icke s?ul' le fa nyttja stor.e sammansiagit werk än der som bestodo af t-vamie 90 kannors branwins pannor.