Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Din ande väckt oss ur slummer opp Och gripit med underbar trängtan, Nu darra och glöda och dofta vi blott För din skull du ljufva, af längtan! Oraname. Från bergens spets vi skåda Kring jorden vid vår fot, Yi våra hjessor lyfta Städs högre himlen mot. Från ömen som i kretsar Så stolt omkring oss slår, Från mossan vid vår rot blott Ditt lof du ljufva, går! Det skallar öfver klippor, Det susar öfver sjö Oändlig makt och ära Åt Lifvets sköna mö! Palmerna. Yi reda solens strålar En löfrik hamn, Yi hviska och vi nicka I drömmars famn. Yi föra trolska sagor Till fogelns bo, Yi vagga in gazellen Med dem till ro En Näktergal. Kär, kär, kär Är du oss rusande Lif! Daggdroppar. Yår perleskatt I stilla natt Föll ned på blommors skara, Ur Dagens krönika. 29Vi kysste dem Och smekte dem I deras slummer bara; Solstrålar dock Och vindar ock Ej ville detta lida Vår perleskatt Den hela natt Kring blommors här vi sprida. Vindar. Vi fora ton och sång och doft Fram till vår drottning vän, Med blomsterfrön från henne se ’ n Vi skynda åter hän. Vi äro hennes viljas bud Vi snabba, endast vi, Hon hviskar, hvad hon vill, och strax Det måste utfördt bli. Solstrålar. Vi glida och vi dansa Kring blomprydd dal och höjd. Kärlek och Lycka. Vi jubla och vi leka Kring drottningen med fröjd. Tenor-Solo. På dotterns lekar skådar Den höga modern ned Och ler från fjerran lycklig Till jordens lustgård ned. Lifvet. Der står jag höga moder, Nu med min hela verld Med hvilken fritt jag herskar Af inga hinder snärd. Dig gylne Sol, jag helsar Nu med min glada sång,Som upp« med strålen svingar Till dig i lätta språng; Bin är min hela kärlek, Alt hvad på jord näms mitt. Mitt verk, min fröjd, min anda Allt moder, allt är ditt! Kor af hela rerlden. Hell dig, du Solens dotter hell, Som ensam ger oss styrka nog, I dig blott verlden all är säll, Dig hylla haf och falt och skog!
Vi hade, så väl som konsthistorien sade mig, att jag m e d undantag af en kopp kaffe och en torr i domen i Bamberg skulle finna ett värdigt kringla i Hof, icke ätit någonting sedan teet motstycke i romansk stil till katedralerna i kvällen förut i Berlin, och hade gladt oss synParis och S:t Denis. Till Bamberg? — Tågombyte klockan fyra i Hof. 1 nerligen åt frukosten i Bamberg. Men som klockan redan var half tolf, och ingen af oss tycker om att onödigtvis förvåna våra medmänniskor, hade vi inte lust att beställa en bastant frukost för att så godt som omedelbart gå därifrån till middagsbordet. V i beväpnade oss med regnkappor, paraplyer och galoscher och gingo ut i det strömmande regnet för att söka upp en bagarbod — men Bamberg var ingen välförsedd stad. V i kommo hem med några torra skorpor, och sökte i stället tröst och glömska i sömnens armar. När jag vaknade, hade jag en underlig känsla af att ha lämnat detta jordiska — det var förmodligen af hunger. Jag påminde mig, att jag en gång i en föregående tillvaro reste till en stad, som hette Bamberg. Då jag såg mig om, fann jag visserligen, att jag var där ännu, men hela min omgifning behöll ett tycke ^af någonting overkligt och drömlikt, ännu då jvi kommo ned till table d ' hote ' n. I Matsalen var mörk och dyster, fönstren helt nära den våta gatan; vid det långa bordet sutto omkring tjugu handelsresande och rökte. Medelklassens herrar bruka i Tyskland röka vid bordet — jag tror mellan hvarje rätt. Här serverades nio rätter, alla simmande i flott eller smör. Min reskamrat skrattade, men jag var alls inte vid godt lynne. » Bamberg är en otrefllig stad, » sade j a g; » hvad hade vi här att göra? Alla människor äro ändå klokast — tillsammantagna. Naturligtvis resa turisterna till allt, som är värdt att se, och så snart man lämnar turistvägarne, råkar allting i olag.
Afslogs. 4:o Förslag till ändrad redaction, rörande Erke-Biskopsoch Biskopsval. Regerings-Formen §. 29. Af slogs. 5:o Förslag till stadgande om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid. Regerings-Formen §. 49. Riksdags-Ordningen §. 2. Af slogs. 7:o Förslag till Redactions-ändring, angående stället för Riksdags hållande. Regerings-Formen §. 50. Riksdags-Ordningen §. 3. Förslag rörande sättet förbehandlingen afGrundlags-ändrings-förslag, Regerings-Formen §. 56, 2 mom., ornflyttadt till §. 81. Riksdags-Ordningen §. 29 1 mom. Bifölls. 9:o & 10:o Förslag till ändrad Redaction, i fråga om åtskilliga bevillnings-afgifters benämning. A) Regerings-Formen §. 60, l:sta och 2:dra perioderna. B) Regerings-Formen §. 60, Irsta perioden; i sammanhang hvarmed föredrogs ett af Utskottet ingifva memorial af den - Prot, Utclr. d. a6 38 Mars 1840. 173 na dag, nied tillkännägifvande, att ordet ”postmedlen” blifvit vid vedactionen af sistnämnde §. och period uteglömdt, hvilken rättelse nu anmärktes och pä silt ställe iagttogs. Förslagen biföllos. Illo Förslag med afseende pä tiden för ny bevillnings vidtagande. Regerings-Formen §. 61. Bifölls. l2:o Förslag angående villkor för Bankens sedlars erkännande såsom mynt. Regerings-Formen §. 72. Bifölls, (Den 28 Mars f. m.) 13:o Förslag med afseeende på markegångs-laxornas tillämpning. Regerings-Formen §. 75. Bifölls. 14:o Förslag till stadgande, i afseende på tiden för Riksdags fortfarande. Regerings-Formen §. 109. Riksdags-Ordningen §. 80.
Författningar, som haft den sanna werkön att supandet hwarken warit sä allmänt, eller medfört sä uppenbara förarg.lscr, som dä de Regale Krögericrne wörö tillätne. Skolom wi wäl drista att för samma Furste framföra cn önskan, rakt stridande emot det han af -mhet för dygd och Christendom sjelf widtagit! Skulle wi kunna förena dct med wära Samwets-förbindelser, att medwerka till ett beslut, som möjligtwis ja säkert skulle bereda siere tusende af wära dygdiga Medborgare till laftbare, oduglige och föragtanswärde människor. Skulle wi kunna förswara det för wära Medborgare? Kunna wi förswara det för den, som opartiskt bcdömmer wära afsigkcr. 408 Den 14 September. Förekommawäl Lönnc-krögericr genom de of, fcntlige? Alldeles icke — bewakas de förra rätt och med passande bestraffning beläggas, äro dess Idkare nödsakade att med dem innehälla — eller ätminstone icke genom offentliga samlingar förnämligast blottställa sig ^ sjelfrve. Nägot behof af förökadt antal näringsställen och krogar kan nu sä mycket mindre wara för handen, som dä hwarje fär fritt bränna, kan under resor ingen brist pä denna wahra bljfwa att befrukta. Statens winst af taxerade krögerier skulle wäl blifwa nägon, men med wisshet tilskyndadcS winst ät sädana personer, som altid äro tjenstfärdig? akt biträda Allmogen med ansökningar i dylika ämnen och förgäta icke att kräfwa belöning för sitt beswär. Ca säker förmän blcfwe denna inrättning för desse, men huru som hälst ben blefive för Stats-Cassan, medförde den mycket ondf för Statens medlemmar. Jag skulle häldre ödmjukast tillstyrka förhöjning pä Bränwins-af, gisten, än nägonsin, se flere krogar än de hwilka redan i wärt land befinnas, och wisserligen icke äro ibland dr medel, som medföra nägon wälsignelse.
Från StatsUtskottetj angående: 1:0 Ersättning för de förluster, som Svenska Medborgare under de sednare Krigsåren måst vidkännas, genom SkeppsUppbringningar af de Utländska Magter, med hvilka Sverige varit i fredligt förhållande. 2:0 Medels utseende till bestridande af kostnaden till Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII:s begrafning, 3:o Löners anslående till LänsNotarier och LandsContorister. Från BaiicoUtskottet : Om allmänt kungörande af den inskränkning uti SpecieMynts ut växling från Banquen, som, i följd af Riksens Ständers beslut, de sednare åren ägt och tills vidare anses böra äga rum. Från Fälloflige BorgareStändet: Af den 9 Februarii: Om Återremiss af StatsUtskoLtets Betänkande, angående dispositionen af Tullgarns Kungsgård. 140 Deri 2 Martu. yjf elen 17 Februarii: Af innehåll: Att BorgareStåndet instämt uti Ridderskapels oah Adelns Remiss till Lagutskottet af Herr Grönhagens Motion om PoliceKammarens i Stockholm ställande under HofRättens granskning såsom ÖfverDomstol. Att BorgareStåndet med bifall till StatsUtskottets Utlåtande öfver Herr Rådmannen L. I. Lundgrens Memorial, om ytterligare bidrag af Statens medel till KronoUppbördsBetjeningens i Stockholm aflöning m. m. remitterat denna fråga till BevillningsUtskottet; att, vid Föredragning af StatsUtskottets Utlåtande i frågan om KronoUppbördsBetjeningens aflönande i Götheborg samt öfrige Städer utom Stockholm, samma fråga blifvit lill BevillningsUtskottet remitterad: Att BorgareStåndet bifallit följande Betänkanden, nemligen: Ft 'ån StatsUtskottet: 1:0
Bad-i bottnirna gräddas nu, och då de äro färdiga, lägges inom ringen på den s ' örre en s ' ufning af k^lfhress och champignoner; den mindre bottnen lägges ofvanpå som Jock a Stufvade tomater: Mogna tomater skalas och läggas med någ » a skedar rifvebröd i smör, h * ari man fäst 1 — 2 söndersku-ra ' Ökar; litet buliong påhälles, och tomaterna få stå på sakta e d a ' t småkoka, til ' s de kännas mjuka. Buljong päsp ' id * s, om behöfligt, men såsen måste vara knapp. mm Ostronsoppa: Till soppa för 12 personer kokas » f 6 kg. oxkött 6 liter bu jong, som skall stå sä att fettet kan borttagas och b " ' j mgen afhallas k ar från bot ' ensatsen. Därpå fråsas 125 gr. färskt srn^r mel 4 rafa te ma ' skeda? h«eimj " *], och bu jongen sias därtill. U ' der tiden har man tillagal 24 frikadeller och brutit upp 48 ostron, hvaraf skägget och saf en uppkokas och silas lill buljongen Frikadellerna fa nu ett uppkok i soppan, och under tiden vispas 4 äggulor med ett glas rhenvin och späd-s efter h-ind med litet af den kokande buljongen, hvarefter detta ut der flitig rmnmg bandas i soppan. Dä denna där-fter är färdig » tt koka upp, afly tes gry an, och i desamma iläggas os tronen, som ej ett ögonblick få tok *, ty d i bli T a de s ga. Serveias med i smör rostade hvetebröd skifvor. 1 l Vinkokt skinkaEn vacke-, fin skinka, aI ' dele-5 fär-k, afputsas, så att den blir rund o&lt; ' h vacker, ingnides med en blandning af lika mycket salt och socker, litet peppar och ingefära efter nnak; får li / ga öfver natten.
Det torde tillätas mig , att få uppläsa några räder utur Herrar Brolings och af Uhrs år 1820 afgifne Betänkande: ”Comitterade förmoda på goda skäl, att ’’igeoom dessa åtgärder, all farhåga för framtiden , samt alla hinder för arbetets fortsättning ’’till den nedre kohlflötsen skola undanrödjas , ”samt att den nu inträffade olägenhet vid Ryd, ”såsom icke ovanlig vid utländska kohlfelt, ”icke heller vid detta tillfälle må injaga någon ”öfverdrifven fruktan , eller afskräcka från arbe”tets fortsättande, ©tvifvelaktigt är, att dylika ”händelser fördröja tiden och öka kostnaderne , ”men då man med största sannolikhet förutser ”framtida ersättning och vinst, tvifla Commit”terade icke, att nödige medel skola kunna ut”ses för utförandet af så stora och allmänt nyttiga företag.’’ Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå , att dessa hinder blifva oöfvervinnerliga, om Riksens Ständer skulle bifalla hvad Utskottet tillstyrkt, nemligen att betala premier till gamla Bolaget, för att uppmuntra delägarne att alldeles ruinera det öfra lagret , i stället att man framför allt borde söka upphämta de skatter, sorn ligga förborgade längre ner i den undra flötsen, hvilket icke kan ske, sedan alla kok Den 3' November f. m. tillgångar i den öfra äro consumerade. Det förra synes mig strida mot all sund grundsats. I afseende på tredje punkten, eller om grufvans bearbetning kan betraktas såsom en nationalvinst, vill jag blott hafva den äran nämna, att, enligtCommitterades Betänkande af år 1818, vinsten af företaget är vorden beräknad till en årlig Kol-tillgång af 245,000 tunnor, uppskattade till ett värde, som, ganska lågt upptaget , likväl utgör 160,000 R:dr. Af denna' product utaf ett inskränkt fälts bearbetande, hvilket kan utvidgas, ehuru man ännu icke med tillförlitlig visshet utrönt, huru långt, uppstår dock en vinst, som , jemförd med afkastningen utaf Sveriges Jernoch Koppar-tillverkning, utgör omkring J^el af den förra och -g~:del af den sednare.
Vissa åter ”äro fritagne från de dem särskildt träffande bidrag, tillexempel; Ecclesiastique, Civile och Militaire Tjenstemän från Wadstena Krigsmanshusafgifter: och ändteligen ”lösgifvas Nationens alla classer från den särskilda beskattningen till en enda ibland ”dem, Presterskapet. ”Slutligen återstår att nämna, det Brut”to-inkomsten är tagen till grund för detta ”System, af följande obestridliga skäl. ”Ben är lättare beräknad. Den ene ”medborgaren saknar aldrig kunskap, huru ”stor total inkomst eller synbar rörelse den ”andra i samma Class har. Alla känna ”Tjenstemannens; Bonde, Handtverkare, ”Handlande, Skeppsredare känna ofelbart ”hvarandras. ”Rikets Ständer och Styrelsen skola i ”deras Statsberäkningar komma närmare tili ”det verkliga förhållandet, genom calculation ”af det synbara i allmänna rörelsen och cir - 24 ”culation, än det Uter tänka sig att genom, ”en samvetsberäkning å Innevånarnes Netto ”behållna årliga inkomst lyckas komma. Det ”förra sältet är allom åskådligt och äger dessutom den största moraliska controll i der\ ”municipala Taxeringen, Den sednare eller ”Netto-inkomsten låter till qn oändlig grad. ”fördölja sig och är underkastad' lika.mångå, ”omöjligheter i coptrollen, sorn det finnes ”behof, vanor, anspråk, interessqn och tänkesätt hos individ erne.
Den, som bevisligen försäljer bränvin till en person, hvilken redan är synbarligen öfverlastad, bote 10 R:dr Banco, första resan, och sedermera 20 R:dr för hvarje gång, han sådan förbrytelse förnyar. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Å alla näringsställen i städerna skall, då minutering af bränvin der är tillåten, dörren icke vara läst; och må, vid ansvar, somför oloflig bränvinsförsäljning. utminuteringen icke annorstädes, än i krogrummet företagas. På gästgifvaregårdar och andra tillåtna bränvins-minuteringsställen å landet må, då bränvinsminutering utöfvas, dörren till skänkrummet icke eller vara läst. §. 51. Ej må någon, som utminuterar bi anvin, ega rätt till utbekommande af fordringar för det bränvin, han sålunda utlemnat på räkning eller credit. §. 52. I fråga om åtal för oloflig bränvinsförsäljning, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt hon förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; husbonde vare ock ansvarig för dylik förbrytelse, vare sig att den blifvit begången af hans lagstadde tjenstehjon eller bränmästare och andre i hans arbete antagne personer, så vida visaskan, att sådant skett med husbondens vetskap och tillåtelse. §. 53. Hvad till förekommande af oloflig bränvinsförsäljning är förordnadt, må icke tillämpas å den, som under påstående tåg, med vederbörande befälhafvares eller kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifver bränvin åt dem af manskapet, hvilka blifvit hos honom inqvarterade. §• 54. Ej må köpare till vittne antagas, i fråga om försäljning af det bränvin, han sjelf sig tillhandlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, må vittna derom, alt bränvin blifvit tili andra personer, vid samma tillfälle, försåldt. §. 55.
Och när fru Blanka särla o m aftonen trädde dit ned o c h andades denna doft, som hon så väl mindes från sin faders rosenslingade slott, stannade h o n och slog ihop sina små händer, ej rätt vetande, o m h o n skulle le eller gråta. Sedan gick ingen dag förbi, utan att h o n talade en stund m e d de fagra blommorna från solens land. Så märkte h o n en afton, att de modlöst sänkte sina hufvuden, emedan frosten bränt deras hvita kronor. — Mäster Sigfrid, mäster Sigfrid, hvad hafven I gjort, att mina stackars rosor blifvit så sorgsna? sporde hon. — A c k, eders nåde, de äro alltför ömtåliga att kunna lefva häruppe i kölden. E j heller finnes här någon, s o m rätt förstår sig på d e m. — Stackars små hvita b l o m m o r, klagade hon, hvad hafven I så förskyllt, att man röfvat bort eder o c h fört eder hit att vissna o c h d ö! Riddar Tune var g r y m, då han tog eder m e d sig — ack n e j, han menade så väl, den gamle riddaren; han ville blott göra drottning Blanka glad. — Sägen m i g nu, mäster, gifves det intet medel på j o r d e n att skänka d e m lifvet åter? — Jo, ett medel finnes, svarade den g o d e örtagårdsmästaren, o c h det är att sända d e m dit, där de först öppnade sina kalkar för solen. — O, Mäster Sigfrid, där taladen I vishetens ord, var tröst, var tröst, små b l o m m o r, snart ären I åter h e m m a, m e n drottning Blanka skall ej se eder mera, aldrig mera. Sade herr Eggert v o n K y h n e n, hvilken den dagen var drottningens f ö l j e s v e n: — Föga båtar dét eders nådes rosor, o m de sändas tillbaka dit, hvarifrån de k o m m i t, ty d ö de ej på vägen dit, måste de d o c k d ö v i d framkomsten.
Om meningen varit, att undvika underhaltigt mynt, hade man äfven bordt undantaga £dels Riksdalers-stycken; men då man antagit, att allt silfvermynt skulle i förhållande till controlleradt verksilfver upptagas till ett vist värde; så blifver undantaget alldeles öfverflödigt, derest realisationen, sådan den är af Ständerne beslutad, jemväl varder af Kongl. Maj:t gillad. Herr Cederschjöld: Uti Utskottets sednare Utlåtande pag, i g står: Hoch anser Utskottet en tillåtelses meddelande för belåning af Svenskt silfvermynt ej mota något synnerligt hinder, då nemligen de sä kallade fyraoch tvåskillings-stycken undantagas, såsom varande oftast mycket nötta och undervigtiga, Hans Excellence Herr Grefve Mörner, yldolph Göran: Äfven jag får vördsamt tillstyrka, att orden Svenskt silfvermynt måtte sättas i stället för orden Svenska SilfverBiksdaler, och sådant jemväl af det skäl, att jag anser Banken ovillkorligt pligtig, att emottaga samma mynt, som den utgifver. Eljest vore det icke stort värdi med den credit, man nu söker återställa, 28 Den 23 November i', m. Herr Tiianij Wollrath’. Alt Utskottet undantager 2-och 4*skillingsstycken, synes så mycket underligare som Banken icke lärer underlåta, alt, då realisationen verkställes, utgifva nytt derefter lämpadt så väl silfversom sedel-mynt. Jag tillstyrker derföre, att den anmärkte meningen måtte förändras i enlighet med Herr von Hartina nsdorlls förslag. Herr Lefren, Johan Pehr’. Äfven jag tillstyrker, att orden Svenskt silfverrnynt måtte sättas i stället för orden Svenska SilfverRiksdaler.
Bibliothekel för en till cancelliposten Flink utgifven sportelersättning; N:o 127, i anledn. af väckt motion om arfvode till magistratspersoner vid iuveuteriug af landtränlerimedel; N:o 128, i anledn. af väckt motion om ersättning till städerne för fångkoslnader m. m.; N:o 129, i anledn. af Hr Klingstedts, G. F., motion om godtgörelse till Landskamereraren, Kammarrättsrådet Ferlin, för af honom utbetalt anmärkningsprocent; N:o 130, i anledn. af väckt motion om ett anslag till utskrifning af registratur, som bort frän K. M:s Cancelliexpedi tioner a Hemnäs till Riksarchivet; N:o 131, i anledn. af väckta motioner om inköp af boställen åt länsmännen i Lane härads östra district och i Säfvedahls härads vestra district inom Götheborgs och Bohus län; N:o 132, i anledn. af en, med stöd af 56 § Riksd.Ordn. väckt motion om ersättning lill 3:ne församlingar inom Linköpings stift för utgifven s. k. skolmästareskäppa till rector och collega scholae i Westervik. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 3 e. m. In (idem protocolli, Albert Munck. ■Q Lördagen den 4 Januari 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs ånyo StatsUtsbs d. 28 och 30 sistl. Dec. på bordet lagda utlåt. N:o 112, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., i fråga om delaktighet i Civilstatens Pensionsinrätt6 H. 5 34 Den 4 Ja n n a r i e. m. ning för borgmästare i Rikets städer utom Stockholm, äfven* som för commissionslandtmätare. Frih. Raab, Adam Christian: Det är med denna sak, såsom med manga andra, att den verkligen har sina två sidor.
Det är nemi. just ifrån den sidan, som lånerörelsen isynnerhet hör inskränkas, emedan det är dessa slags lån, som omedelbart inverka på den reela valutans utgående ur Banken, genom utvexling af silfver mot sedlar. Jag kan icke eller för min del instämma i det mindre kraftiga utlåtande, som Utsk. afgifvit uti mom. 12, der Utsk. afhandlar Bancostyrelsens rättighet att kunna vägra lån. Jag medgifver visserligen, att ordet ”kan” skulle kunna tydas så, alt det till viss grad innebure ett åliggande; men jag skulle hafva önskat, att Utsk. hade bestämdt uttryckt, alt det måste vara Fullmäktiges, icke allenast rättighet, utan äfven pligt att vägra lån, då sådant för Bankens säkerhet kunde anses lämpligt. I 40 mom. har Utsk. sagt, ”alt maximum för den del af sedeloch depositionsskulden, som icke motsvaras af reela fonden, må fastställas till 22,000,000 r:dr b:co.” Lika med Hr Nordenanckar anser jag, all i intet fall sedeloch deposilions-skulden hade hort bestämmas högre än till 20 millioner. Jag instämmer således med den värde reservanten, och anhåller, att Utsk. måtte, när detta betänk, förekommer till ny behandling, taga hans reservation i den noggrannaste pröfning. I 41 mom. skulle jag, med anledning af hvad jag redan haft äran anföra, hafva önskat, att Utsk. hade bestämdt uttryckt, att det enda villkoret för den tillökning i sedelstocken, som Utsk. föreslagit, hade varit öfverflyttningen af de ifrågavarande lånegrenarne, som Utsk. här uppgifvit, hvarigenom Banken skulle komma i besittning af en mängd obligationer och blifva i tillfälle att använda dem; men att, om icke bifall till denna öfverflyttning gåfves, Utsk. icke funne sig föranlåtet att tillstyrka någon vidare utsträckning af lånerörelsen, utöfver den, som nuvarande bancoreglemente medgifver.
Rådstufvurätten i Ekesjö, som jemväl varit underkastad åtal för dröjsmål med afslutande utaf sju särskilda under åren 1853, 1854 och 1855 anhängiga konkursmål, hvilka legat oafgjorda från sju till och med utöfver fjorton månader efter inställelsedagen, har likaledes undgått ansvar för dylik försummelse. — Kongl. Götha Hofrätt har nemligen i Utslag den 22 Mars 1858 förklarat, att Kongl. Hofrätten, 102 mod afseende å de af Rådstufvurätlens Ordförande och ledamöter anförda omständie;- Iieler, funnit, alt hvad anmärkt blifvit icke borde till någon ansvarspåföljd föranleda. De sålunda anförda omständigheterna voro hufvudsakligen: att målens utsättande till behandling och dom ensamt berott af Rådstufvurättens Ordförande, som ensam bland Rättens ledamöter undergått juridisk examen; att han, efter hemkomsten trän Riksdagen i medlet af December månad 1854, under påföljande vårtid, likasom våren 1853, varit öfverhopad af göromål, såsom redovisningar, öfveruppsigt vid uppbörden och ordförandeskap i Taxerings-komitén, äfvensom han haft åliggande, ej mindre att sistnämnda år meddela uppgifter till den för utredande af Städernas beskattning tillsätta Komité, än ock att under 1855 års vårtid ordna bränvinsförsäljmngen inom staden, i öfverensstämmelse med den i ämnet då utkomna Kongl. Förordning; att enär icke någon enskild part klagat öfver dröjsmål med de ifrågavarande målens afgörande, uppenbart vore, det icke heller någon person af sådant dröjsmål lidit skada; och att, med iakttagande af uppropsoch skriftvexhngstiderna, dröjsmålet i allmänhet visade sig hafva varit af mindre betydenhet; ehuru det icke kunde nekas, att med afgörandet utaf en konkurssak fördröjts omkring fjorton månader efter det tredje uppropet hållits. Emot Kongl. Hofrättens Utslag i förevarande fall hade sannolikt underdåniga besvär blifvit anförda, om icke fataliedagen, som inföll den 6 Maj 1858, kommit några dagar efter det min företrädare i embetet kallades af Kongl.