Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 81. — -—- Motion N:o 134, om löneanslag till ökadt antal lärare vid Westerviks högre elementarläroverk, i ändamål af detsammas utvidgning till full ständigt äfven på den klassiska bildningslinien. Stats-Utsk. Utlåt. Carlstad, angående lån, att användas såsom förlag åt de näringsidkare, hvilka genom der timad eldsvåda blifvit lidande. Motion N:o 82. Stats-Utsk. Utlåt. Christianstad, om anslag till nytt läroverkshus derstädes. Motion N:o 35. StatsUtsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. och Sölvesborg, angående jernväg mellan. Se Jernväg. Christianstads - Hessleholms jernvägsbolag, om förändring i vilkoren för dess af allmänna medel erhållna lån. Motion N:o 74. Stats-Utsk. Utlåt. Dalkarlsbergs grufvor i Nora socken och sjön Möckeln i Carlskoga bergslag, angående låneunderstöd för anläggning af jernväg mellan. Se Jernväg. Danaarf, angående eftergift af Kronans rätt dertill efter Enkan Britta Christina Sandgren, till förmån för Strömstads lägre elementarläroverk. Motion N:o 9. Stats-Utlåt. N:o 31, Mern. RSt. underdån. Skrifv. N:o 62. om eftergift, till förmån för staden Marstrand, af Kronans rätt dertill efter aflidne Bagaren Gustaf Schröder. Motion N:o 70. Stats-Utsk. Utlåt. Danaarf, om eftergift, till förmån för flickskolan i Södertelje, af Kronans rätt dertill efter i nämnde stad aflidna enkan Catharina Marschell. Motion N:o 33. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 31. R. St. underdån. Skrifv. N:o 62. angående användandet af ett i Upsala fallet danaarf ad pios usus derstädes. Motion N:o 101. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 31, Mern. N:o 71 och 82. R.
Jag är öfvertygad om, att vid ett sådant förhållande skall denna Låne-anstalt småningom erhålla samma öde, som Låne-fonden till återbetalning af Silfver, det att blifva obegagnad. Eric Ericsson från Stockholms Län: Då Rikets Ständer vid en tidpunkt, under hvilken Jordbrukaren var i lyckligar® omständigheter, än han för närvarande sig befinner, medgifvit 4 procents ränta, så vo - Bil. till B aneo-Ul skotteis Bet. N.-o So. 63 re det både obilligt och skadligt, att, vid den för Landtmannen nu mera inträffade mindre förmoniiga conjuncturen, höja Räntan å dessa Lån Härmed hafva sig förenat: Anders Johansson Brisman och Lars Andersson från Skaraborgs Län, Anders Andersson från Westmanland, Pehr Jönsson från Christianstads Län och Petter Andersson från Halland. (Emot den för Odlings-lån ämnade Grenlaf ions-fondens vidare användande i dylik väg.) HerrCancellie-Rådet von Hartmansdorff och Herr Lagmannen Monthan hafva anfört: att erfarenheten nogsamt visat, det de med Odlings-lånens beviljande åsyftade nyttiga ändamål esomoftast ej vunnits; att bevakningar och utsökuingar af desamma äro förenade med mera besvär och tids-utdrägt än för något annat slag af Bankens Lån erfordras; alt Jordbrukaren för öfrigt, oberäknad utvägen att upptaga Discont-lån, begagnar af Bankens medel nära 4 millioner i Fastighets-Iån. hvarmed han synes böra vara belåten; yrkande på dessa skäl, att Odlings-fonden måtte helt och hållet in - 6\ Bil. lill Banco-Ulskotlels Bet. 7! v o .7 c. dragas, och i dess ställe utlånas i annan väg mot fullgod säkerhet. Herr Hof-Marskalkeli Friherre Reuterskjöld, Herr Cancellie-Rådet Hegardty Herr Prosten Petterson och Herr Commerce-Rådet Cronius hafva häruti sig förenat (Emot bestämmande af Räntan å Odlings-lån till högre än 2 procent.) Gustaf Larsson från Stockholms Län:
Allmänna frågor, som uti Riks-Nämndens Plena väckas, må ej till eli omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utskott, som äge, all dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksdags-Oi dningen föreskrifves. §. 70. Riksens Ständers valda Bevillnings-Ulskott åligge, att bereda alla från Riks-Nämnden remitterade frågor, som angå — billigt och nyttigt. §• 81. Denna Regerings-Form samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla Riks-Slåndens sammanstämmande beslut. Ej må frågor derom uti Plena väckas, utan anmälas de till deras åstundan. Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre Han Stats-Rådet och öfverlemne sedan Sin Proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Piks-Nämnden, som genast, utan att om denna Proposition förut öfverlägga, uppdrage Konstitutions-Utskotlet, att sitt utlåtande derom afgifva till Stånden, hvilka då kunna derom öfverlägga. Tillstyrker Utskottet beélut. §• 87. Riksens Ständer äga gemensamt med Konungen makt att stifta allmän Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag och alt sådan förut stiftad Lag förändra och upphäfva. Ej må Konungen utan Riksens Ständers samtycke, och icke Ständer na utan^Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskaffa. Frågorj härom Konstitutions-Ulskollcts Memorial N:o 33. 27 må i Rihs-Hämndens plena kunna väckas och skola — stadgadt varit. §. 89. Uti Riks-Nävmdms Plena må frågor väckas om förändring, förklaring och upphäfvande af Lagar och Författningar, sorn Rikets allmänna Hushållning röra; om sådana nya Lagars stiftande samt om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag, hvilka frågor _ -—är stadgadt. §. 110.
På sätt de förenade Utskottens betänkande innehåller, hafva Utskotten i det bufvudsakligaste tillstyrkt antagandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i förevarande ämne. Likväl hafva Utskotten föreslagit åtskillige modificationer deruti och det är vid 2:ne af dem, jag anhåller att få göra några anmärkningar. 1 Kongl. Majus Nådiga pro. position är deri allmänna grund lagd för dispositionen af de Xronoparker, hvilka icke borde för Deri 17 October f. rn. Kronans räkning bibehållas, att sedan nödig mark för Skogsoch mulbetes-rättigheten blifvit afsatt åt de hemman, som dertill ägde laglig rätt, återstoden skulle fördelas i lotter af från »5 till I40 tunneland hvardera, och med åsatt ränta i Spannemål derefter å offentlig Auction försäljas åt den, som derföre erbjöd den högsta Skatteköpeskillingen. Nu hafva väl Utskotten tillstyrkt denna grund, men tillika dervid föreslagit, ”att, s,såsom det lämpligaste sättet för upplåtelsen vid •”de tillfällen, då största delen af en Park skulle ■”åtgå till ersättning åt de hemman, som derå ■”åtnjutit mulbeteseller utsynings-rätt, icke nå”got af Parken skulle föryttras, utan densamma ”helt och hållit fördelas emellan berörde herneman, emot åsatt skattläggning, hvarigenom skogens bibehållande och vård sannolikt skuFle me*’n befordras , än om nya lägenheter medelst ”försäljningen tilldanades med behof af utrymme ”till odling samt af virke och vedbrand.” Jag Iean icke för min del anse de anförde skälen för ett sådant afvikande från den stadgade allmänna principen giltige, då det icke kan tagas för gifvet att de Lotter, som försåldes, i stället att såsom Skogsmark bibehållas , uppodlas och bebyggas ; »en isynnerhet fäster jag mig vid orden: JtörJia delen af en Parle, hvilka, efter mitt begrepp, äro alltför obestämde och skulle leda till en vida utsträckt arbitrage vid tillämpningen.
I afseende på hvad Botvid Jo?isson åter erinrat; så hafva de af honom nu väckta betänkligheter, rörande de i förslaget till meranämnde förordnande nyttjade uttryck, hvilka hittills varit såsom tillräckligt tydliga ansedde, och den ålerremiss från Bonde-Slåndet, som, i anledning deraf, egt rum, varit för Utskottet en uppmaning, alt närmare undersöka både den klandrade redactioii, och de deremot yttrade betänkligheter, hvarvid Utskottet funnit, att det i förslaget nyttjade ordet efterträda, i afseende på Suppleantens skyldighet, att i vissa fall utöfva Jusliliae-Ombudsmannens Emhets åligganden, icke är, efter antaget språkbruk, fullt passande lill den mening, som följer efter orden med döden afgå, så lydande, eller genom något i Lag stadgadt förfall hindras att sitt Embete sjelf utöfva; och alt jäf för Justitiae-Ombudsmannen icke finnes hvarken i Grundlagarne eller i 6 Expeditions-Utskotlels Mern. N.O 17. Justitiae-Ombudsmans Inslructionen serskildt omnämndt, hvadan det förekommit Utskottet, såsom skulle orden laga förfall, som nyttjas 1 25 § berörde Instruction, vara begagnade i enahanda syftning, som ock svara emot laga hinder, utan att dock Utskottet härvid kan hafva för afsigt, eller ens anse sig berättigadt att ingå i någon närmare tolkning af ifrågavarande uttryck; och tror Utskottet sig härmed hafva tillräckligt besvarat Botvid Jonssons anmärkning dervid, att uti förslaget till förordnanden icke serskildt omnämnes den händelse, då Justitiae-Ombudsmannen är jäfvig att sin tjenst sjelf förrätta.
Leconoinieoch Beswärs-Utffottcts Betan - Den 14 April. 607 tänkande em sättet för werkstallande af uphandling för Kronans räkning, samt försäljning, af desi umbärliga Tiondcpcrscdlar och öfrige effectcr, får jag forst anmärka, att det förmodeligcn lärer genom misitag deri influtit det yttrande, att flikc försäljningar genom, pä en gäng, ä twännc serstilte ställen, anställande Auctioncr werkställes, enär det icke synes lämpeligt att ifrägawarande persedlar och efferter annorstädes än der de äro att tillika bese och sälcdes blott pä ett ställe kunna försäljas, äfwenfom jag icke med Utskottet instämmer deri, att olämpeligt more wid Auctioncr för anbuden utsätta ett minimum, hälst detsamma icke för Auckioncns afsigt borde kunna lägga nägot hinder i wägen, enär det pä wederbörandes omsorg ankommer, att efter warorncs warde detta Minimum behörigen lämpa och bättre more, att de blefwo osälde, än till underpris föryttrade; men hwad jag i synnerhet sinner wara wid Utskottets Betänkande anmärknings-wärdt/ är att, till besvarande af Herr öfwerste-Lieutenant Qripencvslst, anförande, det mätte införskrifning af Utländske Kläden till ArmSens behof uphöra, Utskottet anscdt sig sa myckctmera bcfogadt tillstyrka, att detta mätte till Konungens Nädiga godtfinnande öfwerlemnas, som denna rättighet ägde sä nära sammanhang med Kongl. Majus
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna memii) nemi. från Consti tution sU t sk o 11 e t'. N:o 124, anglde Utgången af inom förstärkta Consl.- tjlsk. anställda voteringar5 N:o 125, med anledn. af åtskilliga, efter afgifvandet af Gonst.Utskrs mern. Nio ng, livilande blifna förslag lill grundlagsändring ; StalsUts kotlett N:o 588, ang:de verkställd omröstning i anledn. af Riks» St :ns skiljaktiga beslut i afseende på det till en styrelse för allmänna arbeten ifrågasatta anslag; N:o 58g, angtde verkställd omröstning i anledn. af RiksSt;ns skiljaktiga beslut i fråga om skyldighet för Bruksägaren Gyzanders sterbhusdelägare att erlägga ränta å skuld till statsverket, i följd af ingången uppbördsborgen; N:o 591, i anledn. af åtcrremiss å utlåt. N:o 578; N:o 5q3, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. N:o 568; Nio 594, med förslag lill några ytterligare rcglemeula» liska föreskrifter för Riksg.contts förvaltning; BancoUtskottet: N:o 202, i anledn. af förrättad revision af bancodisContverkets räkenskaper och förvaltning för år 1840; N:o ao3, angide beviljande af gratificationer till bahcodiscontverkets vaktmästare för deras besvär, i följd af de genom tJtsk. verkställda revisioner af bancodisconlverkets räkenskaper för åren i83g och i84o; ExpeditionsUtskottet; N:o 55, angide vid riksdagens slut lill handläggning af Utsk;s tjenslemannapersonal återstående arbeten.
Dit kommo fiskare och forbönder af fattigaste sorten, kringstrykare och tiggare, som kunde få byta sig till en sup för det hopbettlade brödet, dit kom positivspelaren med sin brunstekta käring, dit kommo hästskojare och tattarfölje, som inte kunde vara bland hederligt folk, och när de icke längre kunde hänga qvar på träbänkarne derinne, fans det alltid i stallet två stora, tomma bås, med tillräckligt halm att lägga dem i. Så fans der den stora lokalen i nedre våningen, der Tom nästan alltid höll till, och der hans fru – han sade aldrig min hustru – stod bakom disken med händerna på höfterna och guldringar på fingrarne, – riktiga guldringar, med diamanter som voro äkta. Här, vid småbord längs fönstren, eller innanför i sidorummen, sutto byns borgare och pokulerade vid toddy och punsch. Toddyn var ställets specialitet. Här dryftades dagens on dit’s, här uppgjordes affärer och druckos »lik-köp», här öfverräknades rösterna till blifvande sockenstämmor, hit kommo alla nyheter, här lästes alla tidningar, här stred man för sin politiska öfvertygelse; här bombarderade man hvarandra med argument, eller i nödfall med toddyglasen. Mat kom sällan i fråga. Mat hade man hemma. Hvad f-n skulle man med mat! Nej, skulle man ha det fick man gå en trappa upp. Der fans matsal, festivitetsvåning och gästrum. Här var det mera omvexling, – icke gifna stamkunder, som hade egna platser och som kände ställets vanor lika väl som sina egna fickor. Här var det fullt hus ibland, och ibland var det tomt. Hit kunde ortens godsegare komma för att taga sig ett champagnerus, ja det hände till och med en gång att tvenne emanciperade fruar följde med sina män dit upp för att supera, till stor fasa för Fairbrooks ärbara matronor, som hellre skulle låtit steka sig lefvande än att gå och sätta sig på ett värdshus. Dit kommo hela klungor af rika bondsöner, åtföljda af sina utkorade, som skulle bjudas på vin. Marknadsdagar kunde deras glada stoj höras ända ut på gatan.
Alt staten, som förbinder sig att betala ränta, tillika förbehåller sig upsägningsrätten, torde icke anses oriktigt, allrahelst som denna upsägningsrätt, enl. 3:dje punkten, icke kommer att begagnas förr, än 10 år efter uplåningens begynnelse. Den 20 September f. m. 79 Man har sagt, att i 66:te §:n Reger:sF:n skulle ligga ett hinder för antagande af detta fondsystem. Ehuru denna anmärkn. egentligen gäller efterföljande punkt, har jag likväl ansett mig böra uptaga den till besvarande, emedan den blifvit rigtad äfven mot lista punkten. 66:te §:n innehåller, att, då R. St. åtagit sig ansvar för den rikets gäld, som Riksgis-konloret ombesörjer, så komma R. St., sedan StatsUtsk. öfver kontorets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom serskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ränta och kapital, oumbärliga finnas, så alt ri kets kredit varder bibehållen och vårdad; och i 60:de §:n upräknas, hvilka dessa medel äro, nemi. lull-, postoch accis-medlen m. fl., jemte den serskilda bevillning, som R. St. vid hvarje Riksdag sig åtaga för betäckande af de utöfver de, ordinarie statsbehofven erforderliga utgifterna. Denna serskilda eller allmänna bevillning har också under en tiderymd af 100 år utgått lill betalande af rikets skuld, och del är just derföre, som den ännu i denna stund går lill Riksgis-konloret och icke till Stals-kontorel. 6:te punkten, i hvilken R. St. skulle förbinda sig att afsätta en serskild summa till ränteliqvider och kapitalets amortering, är blott en hänvisning, att af den allmänna bevillningen bör anslås så mycket, som för berörde ändamål erfordras; och således torde 66:te §:n icke innebära något hinder för bifall lill Betänkandet.
Detta fel ligger nemi. deruti att en icke obetydlig klass, derigenom skulle blifva utesluten ifrån valrätt, med hvilken man då finge återigen sysselsätta sig, om ett sådant., representationsförslag skulle upgöras, enär man naturligtvis icke kan förutsätta att icke äfven hvarje annan Adelsman än den, som är caput, skulle kunna äga rättighet att dervid rösta. Jag tror således att detta är ett fel, jag säger det helt öppet, och önskar till och med att Riddarh. Utsk. vid den pröfning af förslaget, som kommer att ega rum, ville taga denna min förklaring i öfvervägande och till och med förändra denna af mig föreslagna grund. Hr Hjärne har anmärkt att han tror icke att Riddarh.Utsk. skulle kunna befatta sig med denna fråga, emedan den skulle vara en privilegii fråga. Om Hr Hjärne med upmärksamhet läser 12:te, 13:de och 14:de §§:ue Riksd.Ordn. i deras sammanhang, så finner Hr Hjärne att enl. den 12:te § R. o. Ad. äger alt infinna sig till Riksdag och representeras enl. Riddarh.Ordn.; och att densamma kan förändras genom beslut af R. o. Ad. allena med Konungens sanction. Uti 12:te § Riksd.Ordn. står derom endast att Riddarh.- Ordn., likasom öfriga Ståndsordningar bör vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad. Af 13:de § Riksd.Ordn. finner man att Den 1 Mars c. ro - 49 att Presterskapet eger att på sätt det inom sig öfverenskommer välja fullmäktige, d. v. s. att organisera sitt valsätt, såsom de sjelfve bäst anse. För BorgareSt. stadgas i 14 § att de ega rättighet att förändra sin val-ordning allt eftersom icke BorgareSt. utan hvarje serskild stads valberättigade innevånare eller t. o. m. serskilda klasser inom en stad, derom besluta, och Konungen dertill lemnar Sitt samtycke.
Med Herr Grefve Fersen förenade sig, i afseende på gruriderne för bran vins-bränningen, Herr Friherre Wrede och Herr Friherre Hermelin, /lugus t. 4:o af Herr Friherre Hamilton, TI.: ”Emot de af de Höglofl. förenade Utskotten, rörande grunderne för en ny bräll vins-förordning, fattade beslut, som nu framställas till Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande, får jag i alla delar vördsamt anmäla min reservation. Jag gör det emot Betänkandet i sin helhet, emedan alt jag anser de förenade Utskotten dervid hafva utgått ifrån en i min öfvertygelse origtig grund." ”De hafva nemligen ej betraktat saken uren statsoeconomisk synpunkt, utan blott ifrån en moralisk, då de såsom grund för sina beslut antagit, alt, lill fylleriets hämmande, åtgärder borde vidtagas till bränvinets fördyrande och minskning i tillgången.” ”Härvid har jag trott, att detta visserligen ädla och i många provincer, ty i mängden är det ej, af behofvet högt påkallade mål hade bort på en annan väg eftersträfvas. För ögonblickets behof trodde jag man borde söka det genom bränvinets fördyrande genom hög skatt, och genom bränvinsminuteringens försvårande och inskränkande, samt för framliden genom att på allt sätt befordra folkets upplysning och förädling genom en ändamålsenligare och mera allmänt kringspridd god barna-uppfostran.
Justitieråden tillstyrkte derföre, att förevarande g måtte oförändrad bibehållas. Vid 10 g. Som böckers förvarande under längre tid än 10 år, ansågs endast un - Kungl. Mnj:ls Nåd. Proposition, N:o 87. finntnn;svis beliöfligt, oell en sådan skyldighet syntes, särdeles nied afseende å »let stränga ansvar, sorn för böckers förstöring eller förskingring kunde följa, ej lämpligen böra utsträckas längre än nödigt vöre, hemställde Högste Domstolen, att denna § måtte utbytas emot ett stadgande, af innehåll, att köpman i allmänhet skulle vara pligtig att sina handels-böcker under 10 år, räknade från den dag sista inskrifningen skedde, så vårda, att de vid behof kunde vara tillgängliga, och att, om bokföringen för nämnde tid rörde förhållanden, för hvilkas utredning och bestyrkande upplysning ur äldre bok erfordrades, denna ock skulle förvaras. Då det vitsord, som ordentligen förd handels-bok må emellan köpmän egn. hvarom 12, 13, 15 och 16 §§ handla, ansågs vara i Lag-beredningens förslag till Rättegångs-balk, Hirra delen, 22 kapitlet 14 § tydligare och mera bestämdt uttryckt, än i nyssnämnde §§ af ifrågavarande förslag, och de i 14 g af detta sednare förekommande nya stadganden, att handels-bok, äfven då den ej vore förd i föreskrifven ordning, likväl under vissa omständigheter skulle kunna tilläggas enahanda vitsord, som ordentligen förd bok, och att en »varande-parts godkännande af en emot honom åberopad bok, i hvad deruti vore honom till fördel upptaget, ovilkorligen skulle hafva till följd, att boken, om ock ej ordentligen förd, likväl skulle tillerkännas vitsord, äfven i afseende på de deruti svaranden till last gjorda anteckningar, som af denna bestriddes, icke ansågs böra som lag antagas, hemställde Högste Domstolens fleste ledamöter, att 12 till och med 16 §§ af förslaget måtte utbytas emot ett stadgande af hufvudsakligen enahanda innehåll med omförmälde § af Lag-beredningens förslag.
Märta lemnade ej Harald ifrån sig och bad Erik, att han ensam ville stanna inne hos henne. Ändtligen blef det dag. Doktorn åt frukost och reste. Han skulle komma igen på kvällen. De kolvulsiviska atackerna fortsatte. Märta hade så svårt att se dem, och Erik bad därför att få taga gossen. Hon gick in i hans rum och stängde dörren, men barnets jämmer hördes dit in. Sjukdomen kunde vara en tillfällighet, men den kunde ock vara ett tecken till farliga anlag. Hon var själf så nervös och impulsiv, och Eriks lefnadssätt hade visst ej alltid varit exemplariskt, och så voro de j u kusiner. Hon gick upp och ned i rummet. Tårarne runno, och emellanåt knäppte hon så hårdt tillsammans händerna, att fingertopparne blefvo blodröda. Det var rysligt att mista det käraste h o n egde: sin framtids hopp; men när hon såg anfallen, tänkte hon endast på barnets plågor och den förfärliga möjligheten af ett lifslångt nervlidande. Slutligen kastade hon sig ner på soffan med ansiktet i en kudde och snyftade: » Herre, ske din vilja 1 » När hon blifvit något lugnare, återvände hon till sängkammaren. Eriks och hennes ögon möttes, då han lade gossen i hennes sköte. Han såg så hopplöst förtviflad ut, att hon drog honom ned pä knä bredvid sig och hviskade: » min stackars, stackars Erik, dig är det mest synd om af oss alla tre. » Han lutade sitt hufvud mot hennes skuldra och gret. Det var honom omöjligt att längre dämpa sin, smärta. Ännu en liten stund kämpade Harald. Kampen var häftig, det späda lifvet hade svårt att slockna, men nu kom ett långt, djupt andetag, och det var slut. Märta knäföll ännu en gång vid den lilla bädden. Under strida tårar tackade hon Gud, som gjort slut på hennes älsklings lidande. Han skulle nu vara det starka baud, som drog henne hem till fadershuset. Erik förstod ej detta. Han var alldeles tröstlös. Märta försökte lugna honom, men han sköt henne tillbaka. Icke visste hon, hvad sorg var, som kunde tacka Gud för sitt barns död.
Petterssons ansökan om efter gift af öfverränta å diskontlån; och Dito Nto 50, i anledning af enkan G. Djurbergs och Bryggaren R. Östermans ansökningar-om eftergift af öfverränta å diskontlån. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden t Nto 27, i anledning af väckt motion, angående jäf emot Domare och Landtmätare; och Nto 28, i anledning af väckt motion om upphörande af skriftliga berättelser i mål, som från Hofrätt hos Kongl. Majtt fullföljas. S. D. Efter skedd föredragning bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande: Nto 11, i anledning af väckt motion, att Hernösands domkyrka måtte komma i åtnjutande af de från stiftet utgående domkyrkotunnor. t Prot.-Utdrag den 2 Juli 1851. 349 S. D. Föredrogs och lades till handlingarne från Höglofl. Ridderskapet och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag N:o 305, med delgifvande af Grefve von Plåtens, Baltzar, anförande, rörande Stats-Utskottets utlåtande N:o 162, jemte af Herrar af Puke, Folke Magnus, och Räfelt, Anton, i anledning af samma anförande afgifne yttranden. Den 2 Juli. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och af slogs Banko-Utskottqts den 26 och 28 sistlidne Juni på bordet lagda utlåtande N:o 51, i anledning af väckt motion om utgifvande från Banken af 20,002 Rdr, jemte ränta, till aflidne Kapitenen E. Skottes sterbhusdelegare. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 28 sistlidne Juni på bordet lagde utlåtande N:o 173, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 140, angående ersättning för omkostnader i följd af DD. KK. HH.