Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under åberopande af hvad Utskottet, i anledning af de vid grunderne för Utlåtandet i allmänhet gjorde anmärkningar, förut anfört, vidblifver Utskottet sitt i denna punkt afgifne, af tvänne Riks-Stånd bifallne yttrande. % i3:de punkten, angående Exercis-Esqvadronernes underhåll, har hos Bidderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet framkallat den anmärkningen, att Utskottet, enligt hvad den Utlåtandet åtföljande Bilagan Lit. A. utvisade, erkänt behofvet af det äskade anslaget, men afstyrkt detsamma, under hänvisande till medel, som skulle beredas genom indragningar, hvilka hvarken borde eller kunde verkställas, samt att den ifrågasatte tillökningen vore så mycket angelägnare, som det nu utgående anslaget endast är beräknadt för de Skånska indeldta Cavalleri-regementena och Smålands Hussarer; men Utskottet har, med stöd af de skäl, sorn för det förut afgifne, af Borgare och Bonde-Stånden bifallna, Utlåtandet ligga till grund, icke funnit sig böra frånträda sitt yttrande i denna punkt. Den i4-de punkten, angående Kongl. Lif-Gardet till Häst Samt Kongl. Svea och Andra Lif-Gardena, hvilken af Borgare-Ståndet blifvit bifallen, har deremot återremitterats af de öfrige Riks-Ständen, på grund af anmärkningar inom Ridderskapet och Adeln: att den af Kongl.
— N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de Artiklarne af Banko-Heglementet: B. IV. 3, 191, 317, A. 317, 318, 319, 321, 322; B. V. 350, 399, 403, A. 403. — N:o 21, med anmälan om Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet N:o 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna angående metalliska kassan, m. m.: B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37. — N:o 22, rörande vissa punkter i Betänkandet N:o 10, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse: B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37, E. 547, — N:o 23, i anledning af väckt motion om inrättande af så kallade sedelutgifvande provins-banker: B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37. — N:o 24, med förslag till en voterings-proposition: B. V. 350, 398, 403, A. 403. — N:o 25, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och — B — 19 7:de Artiklarna af Banko-Reglementet: B. V. 350, 399, 403, A. 403.
Men en officer af detTa Stånd har sedermera uplyst mig derom, alt de minsta pensionerna gå blott till 8 R:dr, i hvilket fall 76 soldater skola genom minskningen i kassans anslag blifva utan pensioner. Jag hoppas det R. o. Ad. icke tillåter, att de ringaste af krigareståndet skola blifva lidande på en förändring, som aflöper utan mehn för Statens högre upsatta, civile tjenare, hvadan jag anhåller om återremiss. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit. utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Printzensköld: Det vill synas såsom de talare, hvilka förordat bifall till detta Utlåt., icke ansett nödigt att fästa upmärksamhet vid det förhållande, som jag tagit mig friheten omnämna, nemi. att kronovärdiet, hvarefter salpelerhjelpen skall af hemmansegarne i Småland utgöras, endast är ett liktift värde, som numera nedgått lill den högsta grad af obetydlighet, till följd af de under loppet af 200 år tidt och ofta skedda myntförsämringar. Det måste ligga i sakens natur, att om jag vill betala en ränta efter kronovärdi, måste jag tänka mig hvad detta kronovärdi var, då det sattes. Kan det icke bestridas, att det kronovärdi, som för 200 år sedan äsattes de i salpelerhjelpen ingående persedlar, fullt motsvarade samma persedlars värde å den liden, så måste härutaf ovilkorligen följa, att nu, då denna skatt skall i reda penningar utgöras, beloppet deraf skall bestämmas sålunda, att jag derför kan få köpa samma antal persedlar till samma mängd som. år 1638, då Kammar-Colhm medgaf, att salpeterhjelpen finge betalas kontant efter kronovärdi.
Uti afgifvet Utlåtande öfver samma ansökning har, på sätt E. K. Maj:ts nådiga Skrifvelse jemväl innehåller, Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader hufvudsakligen anfört, alt, då Ilamn-direktionen styrkt, dels att dess nya ångmudderverk blifvit så sent färdigt, att muddring dermed först i Maj månad 1857 kunnat påbörjas, hvadan arbetet om hösten 1855 och under hela året 1856 måst bedrifvas blott med en gammal och bristfällig hästmuddermaskin, dels ock att, i motsats lill hvad vid arbetsplanens upprättande antogs komma alt blifva förhållandet, bottenstenar i hamnbassinen påträffats mycket allmänt och lill så betydlig storlek, att bland 40 kubikfamnar sten, som derutur ensamt under förlidne sommar upptagits, block förekommit af till och med 100 skeppunds vigt, lunne Styrelsen, som under sådana omständigheter ansåge muddringsarbetet komma att erfordra en vida längre tid, än förut varit beräknad, sig böra i underdånighet förorda den af Direktionen begärda utsträckning af omförmälde arbetstid intill den 1 September 1865. Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer, med afseende å de af Direktionen uppgifne och af vederbörande Distrikt-chef vitsordade förhållanden, samt enär den af Direktionen begärda förlängning i den för ofvannämnda förelags utförande och fullbordande bestämda arbetstid blifvit ej mindre af Distrikt-chefen, än äfven af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader förordad såsom varande af behof påkallad, funnit skäligt att, med vederbörandes befriande från den genom ingånget kontrakt åtagna förbindelsen att till den 1 Oktober 1860 fullborda det påbörjade muddringsarbetet i hamnen vid Ystad, medgifva den af Direktionen begärda förlängning i arbetstiden för sagde företag, under vilkor att, med fortfarande tillämpning af det afslutade kontraktets stadganden i öfrigt, staden förbinder sig att ansvara, det muddringsarbetet varder till den 1 September 1865 fullbordadt. Med anmälan härom, till underdånigt svar å E. K. Maj:ts nådiga Skrifvelse, framhärda Rikets Ständer etc.
N:o 50. sen varit fritagne från ordinarie rotering, blifvit beföfvade deras urgamla rättighet att derifrån vara befriade, hvilket ock haft till följd, att dessa hemman i värde betydligen fallit, dertill äfven den anmärkningsvärda omständighet förardedt, att icke 3:ne hemman, som af Bohus läns skatte skola utgöra en båtsmansrote, utan endast 2:ne hemman blifvit dertill anslagne. Sedan Stats-utskottet ansett nödigt sammanträda med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet för denna frågas behandling, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande, och få, vid afgifvande af sitt utlåtande, först upplysa, att, i öfverensstämmelse med den anhållan Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 10 September 1829, uttalat, Kongl. Majit genom nådig kungörelse den 31 Oktober samma år förklarat, att de rå- och rörssamt insockne frälsehemman, hvilka efter den 6 April 1810 blifvit eller vidare blefve från de säterier hvarunder de lydt eller lydde afsöndrade, borde sådant oaktadt sin rå- och rörssamt insockne-frihet bibehålla, men att detta stadgande icke skulle tillämpas på de hemman af nämnde naturer, hvilka före den 6 April sistnämnde år blifvit från säterier skiljde. Och som de så kallade veckodagshemmanen äro till sin natur af samma beskaffenhet, som insockne frälsehemman, hvilka, om de blifvit före den 6 April 1810 från de säterier, hvarunder de lydt, afskiljde, förlorat sin insockne-frihet, alltså och enär motionären icke visat, att något efter nämnde dag från säteri afsöndradt insockneeller veckodagshemman i Bohus län blifvit till ordinarie rotering indeldt samt derest, på sätt motionären uppgifvit, 2:ne hemman i stället för 5:ne origtigt blifvit förpligtade att utgöra en rote, vederbörande ega att i laga ordning deruti söka rättelse, få Utskotten tillstyrka, att motionen icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Lika cå litet kan jag finna mig uti i Herr Tharas i 7;de momentet yttrade propos (motiverad på skälet att indraga en onödig ansedd tullbevakning) nemligen : ”att införseln af hittills för\udne lägna Stapeljläderne, samt de Städer hvar ef: det me fa, liw enir ägeriet blifvit öjvädtf5 ty dels skulle detta Dtn 21 Martti, tvångssystem, utom alla andra olägenheter, medföra den, att en mäDgd köpmän nödgades då antingen låta egna eller befragtade Fartyg anlöpa de från deras hemstäder mer och mindre aflägsna hamnar, hvilkas inlopp ofia äro underkastade mångfaldigt större risque än deras egna hemorters, oberäknad all annan dem dermedelst orättvist påförande drygare kostnad; ellerock tvingades deatt af sine medbroder köpa desse effecter för stegradt pris, dels ock emedan det af sig sjelft skulle följa, att förändra* de hevakningsanstalter äfven medförde förändrade Tullförsnillnings-canaler. Tvärtom skulle jag tro, att Sveriges välmåga mera allmänt, lättsenitgt och jemnare fördelades samt skyndsammare befrämjades om fri nederlagsrät tighet beviljades alla Stapelstäder utan liadantagj då det oaktadt, ganska många af dem icke funno någon uträkning vid att sig deraf begagna, då de togo. i öfvervägande de dermed förknippa de primitiva kostnader samt brist på Connectioner, RörelseCa pital, säker och hastig afsättning, mindre förmånlig Iaea 1 , nim. Fullkomligt delar jag äfven den af Herr Ankarsparre yttrade tanka yatt alla jörlind oaktadt det ick finnes minsta ondt uti att iilljveåt,(leilia näringsbegäretf synnerligast då Författningarnas haltjlocka till förbudens öfverlrädande Af olika tänkesätt är jag likväl med Herr Anckarsparre om den af honom ansedde ”nöd vSndighet att totalt förbjuda fådane utlundfke fabrik•
När en man så häftigt och bestämdt åtrår en kvinna från första ögonblick han ser henne, som jag dig, så ... Du måste älska mig, du kan icke annat, och jag måste vinna dig. Hon reste sig upp och lade begge händerna på hans skuldror — när hon stod så, var hon nästan lika lång som han, och hennes ögon blickade rakt in i hans. Tag mig, hviskade hon med låg men tydlig stämma. Du skall veta: jag har ingen vilja, som icke är din, ingen önskan, som icke går till dig. Jag ... Han tryckte henne så häftigt intill sig, att ordet kväfdes på hennes läppar. — En drottning är du, hviskade han hänförd — så kallade jag dig i min själ första gången jag såg dig. Ingen kvinna är som du! Utan lättsinne och utan ånger, ger du i sjelfmedveten stolthet bort din guddomliga gåfva. Han tog hennes hufvud mellan sina händer och såg henne eldigt, själaglad in i ögonen. Åh, Edmée, hvad jag nu skall älska dig! Du är min ungdom, som jag tyckte lifvet hade bedragit mig på, och nu har den kommit, just som jag önskade den — nu, då min hjerna är full af planer, mina händer af arbete, nu, då jag ser min stjerna stiga, och banan ändtligen börjar rödjas en smula framför mig. — Men som jag har intrigerat och spionerat för att träffa dig här idag! Junot anar något. Nu går han nog som på nålar derute, och jag är viss på, att han finner på de värsta röfvarehistorier för att tillfredsställa sin lilla nyfikna hustru — som förresten skall ha tack för sin idé att skaffa dig hit! Hädanefter måste vi vara två om att intrigera, så går det lättare! Åh, hvarför kan jag icke nu taga dig på mina armar som du går och står, sätta dig på min häst och rida med dig in på Tuileriernas gård, och säga till fransmännen: der är er skyddsgudinna, segerns madonna, er herres brud. De hörde ett diskret buller vid dörren. Edmée drog sig hastigt ur hans armar och gick fram till fönstret. Hvad är det? ropade Förste Konsuln skarpt. Junot kom in — det var högst motvilligt, på sin hustrus uttryckliga önskan.
I början nar det swa^ ^ades mig, att Riksgälds-Contojret fick fortfara, att som förut uptaga Län, war jag dermed nöjd, men nu, när jag finner, att Fullmägtige ej sa anwanta de medel, som sä, lunda inflyta, tili annat än Contoirets egna behof, och säledcs icke eller till BanquenS insättning, kan jag ejder» Nied wara tillfredsställd. Widare yrkade Grefwe Norner, att förlänga',idet af tiden skulls medföra wada för gäld' bundna. Jag har sjilf uägon gäng inför Ridderstapet och Adeln förklarat, att om jag skulle döma ester mitt eget interesse, säsom innehafware af gäldbunden Egendom, borde jag ej lagga mig emot hwad som kunde bidraga till myntets försämring; men sädant ar altför mycket emot mina grundsattsor och jag tror, cm det kunde förekvmmas, borde man haldre till sädant ändr.mäl upläna penningar mot 6 procent. Jag kan ej se, hwarföre Let är större fara, att »plana penningar pä 6 an pä 5 är, och för gäldbundna finner jag ej eller nägon annan wäda möjlig, än att de kanske kunde komma att betala fina skulder med ett nägot mindre förswagadt mynt. Grefwe telörner anförde ytterligare, att genom dessa Läns uptagandc kill en altför stor Summa, Banque» skulle kunna komma i mistning af de inbetalningar , som af Staten till henne böra göras» Jag har ofta och af mänga hört sagas, att det skulle wara en förde! för Banquen, att tillwerka och utläna Sedlar för Ranta. Men jag har aldrig wäntat att emot en sä uplyst man som Herr Grefwe kelörner, behöfwa framställa bcwrs för motsatsen. Om Banquen icke utbetalar de 4 Millionerne, sa får Banquen icke eller räntan dcrä, det ät sant, men skulle sädant mai wara en förlust? Dk Den 6 April. 16g
Utan motsvarande ersättning lemnacl credit med Tuilens erläggande underlättas, som en dylik, vissa Nederlags-platser med* gifven förmån , ej annat kan, än lända till förfång för de Stapelstäder, hvilka, i saknad af Nederlag, ej kunna undgå, att genast vid införseln erlägga belöpande afgifter för de inkomna varorna; och det synes således vara både nyttigt och rättvist, ätt, i likhet med hvad Comiterade till Tull-Författningarnas öfv rseende under den 26 Mars 1813 hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemstält, godsägare förbindas ait, vid skeende förtullningar af Nederlags varor för inhemskt behof , tillika erlägga sex proCent i årlig renta å Tullbeloppet för all den tid varan legat på Nederlag, med Undantag likväl af Salt, hvilket synes böra från en slik ytterligare afgift befrias. Om en högst angelägen controll emot missbruk vid Nederlags-frihetens begagnande möjligen skal kunna handhafväs, blifver det utan tvifvel af stor nödvändighet, att den länge fördröjda verkställigheten af erforderlig MagazinSinrättning för Nederlagen i Götheborg ej vidare må uppskjutas, samt den osäkerhet undvikas, som för det närvarande äger rum , då Nederlags godset måste förvaras i en mängd spridda vindar, källare och bodar; i hvilket afseende Riksens Stän* Deri 2 0 Juli. Ständer torde ånna skäl, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, ätt berörde Stads Handlande mage förpligias, att en slik skyldighet inom viss lämplig tid fullgöra, så framt de vilja äf Nederlags friheten sig begagna. I öfrigt torde den nu gällande NederlagsEörordningen, hvilken, likasom Oeconomiska Författningar i allmänhet, kan efter tid och omständigheter underkastas de rättelser, sorn det allmännas fördel fordrar , höra på det sätt ändras och förkläras, att alla Nederlags-varor, med undantag 'endast af salt, skola uti särskildta Magazins-rura förvaras, och sådana varör, sorn äro till införsel tillåtna, ej få ifrån ett Inrikes
29:0 af den 7 November 1834» • anledning af verkställd granskning af de vid sisla Riksdag beviljade extra anslag för försvarsverket lill lands samt lill fullföljande af Garnisons-Sjukhusoch Andra Lif-Gardels Kasern-byggnader. 1835 den 7 Februari föredragen; Och den af Rikets Ständer väckta frågan, om utvidgande af gevärslillverkningen vid Husqvarna, öfverlemnad till upptagande och utredande åt den Commilee, som blifvit nedsatt för att afgifva underdånigt förslag till gevärs-faktoriernes förbättrade skick. Beträffande Rikets Ständers anmärkning i afseende på underlåtenheten, att vid Fortitikations-räkenskaperna bilägga köpe-konlrakt till bestyrkande af gjorde upphandlingar, fann väl Kongl. Maj:t densamma nu icke fordra någon vidare åtgärd, sedan, enligt hvad Krigs-Kollegium upplyst, vederbörande redan blifvit förständigade, att, då kontrakter afslutas om inköp af fästningsbyggnads-behof, dessa kontrakter alltid böra antingen i 0- riginal eller i vidimerade afskrifter Räkenskaperna biläggas; men befallle Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 2 3 Kongl. Maj:t, det skulle vederbörande Fortifikations-Befälhafvare genom Krigs-Kollegium erinras derom, all hans skyldighet varit att tillse, att iftågavarande dokument funnits räkenskapen bifogadt, då samilia räkenskap a flem nåd es. 30:0 af den 10 November i834, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående rolefrihet för Ka pellans-boställen, befrielse Från öfver-i otering för en. del hemman inom Jönköpings och Kronobergs Län, samt Vacance-afgift för icke presterad rotering in natura.
Komiterade hafva derföre trott sig höra, så skyndsamt förhållandena medgifvit, härom afgifva sitt underdåniga utlåtande, utan att detta hort uppehållas i afbidan på afslutandet af komiterades pågående undersökningar angående de flera artiklar, hvilka från Kejserliga Franska regeringens sida blifvit särskildt antydda såsom föremål för dess anspråk på nedsättning i bär nu gällande tullafgifter, 12 men angående hvilkas närmare bestämmande, så till beskaffenhet som till de äskade tullnedsättningarnes belopp, vidare framställningar från de Svenske underhandlarne synas vara att förvänta. Ifrån komiterades här ofvan, angående tullsatserne å sidenväfnader, afgifna yttrande hafva undertecknade, Murén och Lenning, varit af skiljaktiga meningar, Murén i så motto, att han ansett tullnedsättningen, om den slutliga tullsatsen kan betingas till hvad de Svenske underhandlarne förmodat, eller \ Rdr 50 öre pr skålpund helsidenoch hälften deraf lör halfsidenväfnader, böra kunna genomföras på 3 år med respektive 1 Rdr 50 öre och 75 öre om året, samt på 4 år, om de af Franska underhandlarne fordrade tullsatser blifva antagne, och Lenning, i enlighet med det särskilta yttrande, som härvid underdånigst fogas. Komiterade framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter A. G:son BENNICH. W. Karström. C. F. af Ström. P. murén. J. Lenning. E. Ljungstedt. Stockholm den 12 Januari 1864. Till Kongl. Majit underdånigst: Utlåtande angående vissa på inledda underhandlingar om en Handelsoch Sjöfarts-traktat med Frankrike beroende frågor. 13 Reservation.
Han fattade den och behöll den ett ögonblick, under det han kastade en blick på docenten, som på länge ej blandat sig i vårt samtal, men nu plötsligt inföll: » Hvad säger herrskapet, ska ' vi nu vända och länsa undan mot holmarne, som jag ser sticka upp der borta? » » Ja, låt oss göra det, så får jag styra, » inföll jag och drog handen till mig. Ryttmästaren, som synbarligen genom afbrottet från docenten hindrades från att fortsätta vårt samtal, blef i hast allvarsam. » Klart att vända var det, » repeterade han och lossade i distraktion fallet till storseglet. Första Pristäfling n:r 2. Sedan tiden för den första pristäflingcn nu tilländagått och inom. den samma inlemnats ej mindre än trettio sex (36) täflingsskrifter, hvilket ju visar, alt täjlingen väckt ett lijligt intresse, hafva vi beslutit att redan nu anordna en ny pristäfling, » Tyst toge dig under ut det till han häst, » svarade ryttmästaren, » Såå, gläder det er verkligen, att jag nappat! » sade docenten med komiskt allvar och såg på mig ofvan glasögonen. åter fastgjorde fallet och lossade skotet. En halftimme senare lade vi till vid holJag fann situationen så lustig, att jag ej kunde motstå begäret att skämta litet med den underlige mannen. marne. Under det jag skött rodret, hade docenten underhållit mig med en föreläsning i båtmanövrering. Men docenten förstod icke skämt. Det dröjde ej länge, förr än han friade på fullaste allvar. Ryttmästaren hade sträckt ut sig i en beqväm ställning för ut och — somnat. I det samma vaknade ryttmästaren. » Aj, aj, aj, ni leker med hjertan, men det är en farlig lek! Har skulle det gått med missionsverksamheten på gamla dar, om jag inte vaknat och afbrutit den här ömma tete ä téten, » hviskade han mig i örat. Til} straff förbjöd jag docenten att väcka honom, innan vi hunnit duka upp matförrådet på holmen.
Höga disposition nedsätta ett Capital af Ett Hun* drade Tusende Riksdaler Specie, hvilket Capital för framtiden skulle blifva oförryckt, men hvaraf den årliga räntan, efter Fem för Hun* dra, till Hans Kongl. Höghet borde öfverlem* nas, hafva de genom en serskild gärd härtill beviljade medel, i dén mårt de influtit, blifvit a flem nåd e till Kongl. Riksgälds-Directionen och dit den sista lefvereringen, éHer fyllnaden uti 100,000 R:dr åt 1786 blifvit verkstäld, Till följd af ofvannämnda förbindelse , hvilken Riksgälds-Contoiret sedermera, jemte öfrige Kongl. Riksgälds-Directionens Skulder, öfvertagit, ät räntan ända till nästledit års slut redan utbetald, samt bör, efter Hérrät Fullrnägtiges tanka, äfven för innevarande år utgå, ända till Högstsalig Hans Majit Konung CARE XIIRs Dödsdag eller deri 5 nasti. Februarii, Men ehuru berörde Hen.gifts-Capital, efter sistnämnde dag, synes böra, jernliky nu gällande Grundlagar, hemfalla till Riksgälds-Fondeu samt någon ytteiligare utbetalning af räntan, således ej eller äga rum , hafva dock Herrar Fullmägtige trott sig böra detta förhållande hos StatsXJtskottets JBetiink anden. Stats-Utskottet anmäla och Utskottets föreskrift härutinnan afbida, Vid öfvervägande häraf, har Stats-Utskottet för sin del väl ansett räntan å merberörde Hemgifts-Capital böra fortfara, att af RiksgäldsContoiret godtgöras, och Håns Majit Konungen i underdånighet till handa hållas, Men då det icke tillhörer Stats Utskottet, utan Riksens Högloft.
Att således inskränka den nuvarande importen af utländska varor, och att, såsom Motionären i 4:‘le puncten yrkar, be - 374 Den 3o December e. m. fria från all tullafgift de råämnen, som för inhetnske slöjderne och manufacturerne erfordras, och sorn nu, mot lindriga afgifter införas, vore, det förra en onödig illiberalitet mot hvarje inhemsk afnämare af sådana varor, och begge en ej ringa förminskning uti de från Tullbevillningen inflytande Statsinkomster, så nödige i en tid, då ulgifternes belopp af behofven ökas, och då både Regering och Representanter sorgfälligt och pligtenlig! undvika all fråga om de allmänna directa skatternas höjande. Uti alla civiliserade länder, utgör Tullbevillning eller afgifter genom förtullning en af de större och mäst påräknade Statsinkomsterne. Man har funnit, att det gifves intet beskatlningssätt, som, enär det livilar på riktiga och billiga grunder, lämpligare och allmännare, fastän indirecte fördelar sig på de flesta folkclasserne i Samhället, än det, som uppbäres genom tullafgifter, emedan den Skattgifvande då äger den utvägen, att, vid föryttringen af den vara, för hvilken han tullat, bestämma sitt pris så, att köparen betäcker den erlagde beskattningen. I Brödra-Riket utgör Tulluppbörden den egentligaste bevillningen, enligt 1828 års Tabeller öfver Norrska Tullverket, så fördelad, att afgifterne på exporten då utgjorde 2Vdedelar af totalsumman. År 1826 uppgeck denna totalsumma i Norrige till .2,911,000 R:dr Svenska BaneoSedlar. Den 3o December c. m. 375 I Sverige har Tiilluppbörden småningom ökats, i synnerhet från och med 1824.