Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Vrøvl” sade han så bredt och ”vrantet”. Och så ville han nödvändigt bestämma dag och tid när han skulle komma. Det skulle vara i morgon klockan elfva. Han sade att han olyckligtvis har så brådt just nu, först sina föreläsningar, så de ryska föreläsningarne samt en bok han skall ge ut till jul och som han ännu icke gjort någonting vid.66 Jag frågade Ingeborg (uppasserskan) i dag om hon kände doktor Brandes till utseendet. Jo, det gjorde hon mycket väl, då fröken Mohr (eller Moor, hvad hon nu heter) bodde här i fjor brukade han ofta besöka henne. Om hon var ung? Ja, hon sade sjelf att hon var 23 år, men såg äldre ut. ”Jeg syntes hun saa ældre ud end mig, og jeg er syv og tyve. Men maaske hun saa ældre ud fordi hun er saa mørk.” Hon bodde här två månader, men sedan flyttade hon härifrån, emedan hennes familj icke tyckte om att hon bodde på hotell. Hon var från Riga, kunde icke tala ryska men talade danska ganska bra. Det var hon som hade en stor säck dynor med sig från sitt hem, för hvilka hon naturligtvis icke hade något bruk här, och som derför stäldes ned i ett packhus eller dylikt på gården. Då hon mycket noga frågat efter när ryske kejsaren skulle komma till Kjöbenhavn samt en hel del dermed sammanhängande, fick en af de andra pensionärerna, som sedan visade sig icke vara så särdeles respektabel, för sig att hon var en nihilist, som kommit hit för att mörda kejsaren. Det var nog dynamit hon hade i säcken. ”Fru Leopold, de maa endelig passe paa fröken Mohr”, sade hon beständigt till värdinnan.67 ”Om jag hade rökat, så tror jag bestämdt att jag fått en korg när jag friade,” sade öfversten härom dagen vid middagsbordet. ”Det tror jag då knappast, du var ett alldeles för godt parti.” Reinhardt heter publicisten, som bor här. Han har ingen fast anställning, utan skrifver i hvilket blad det bär sig. Han är någon slags riksdags [reporter] och hvarannan dag kan han inte komma hem till middagen förr än sedan vi ha ätit.
I anledning af återremiss . » Dito dito g i? ci n> ZL 3 JL p »a o n> Z? » 3‘ - & —< & c o - N:o Sill 181 129 19 39 13 00 207 lliks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. a. 18 Sept. t Borgare Ståndet. h. IS Sept. b. 28 Juli b. 18 Sept, b. 4 Aug. b. 30 Juni a. a. 8 Okt. b. 21 Jan. å. 4 Juli a. a. 5 Okt b. 21 Jan. b. 23 Okt. b. 23 Okt. b. 26 Okt. b. 29 Aug. b. 21 April b. 26 Apri — b. 21 April b. 25 Febr. a. a. 30 Mars a. a. 23 Maj b. 26 April b. 22 Febr. a. a. 4 April a. a. 29 Maj Bonde ståndet. b. 18 Sept. g. 1 Auz. b. 26 Okt. b. 5 Sept. b. 21 Apri! å. 30 Juni I. b. 8 Okt, g. 25 Jan. b. 2 Okt, b. 26 Okt, b. 29 Aug. b. 21 April N :0 b. 21 April b. 21 April å. 22 Febr. a. a. 4 April a. a. 2 Juni å. 22 Febr. a. a. 4 April a. a. 30 Maj 139 108 82 203 83 •in[saa-s8iäps>(;jj — 45 — K.
Reservation af Friherre Cederström, Jacobi Ehuru jag, lika med de sammansätta Utskotten, anser, att Staten icke bör, genom anslag af Allmänna Medel, bekosta ifrågavarande vägarbeten, så, och då ej piindre väg-anläggningar, än omläggningar af 8 Stats■ samt Allm. Eesv. 6. Oec.-Utsk. Uti. N‘,o vägar, möjligen kunna vara af en allmän stor nytta, men öfverskjutande enskilda förmågan vid sjelfva anläggningen , således , oaktadt allmänna Trogens föreskrift i 25 Cap. 1 §, Byggninga-Balken, möjligen kunna uteblifva, ehuru behof]ige, derest icke understöd af Allmänna Medel för sådane anläggningar heviljas, liar jag ansett Bikets Höglofl. Ständer böra lios Hans Maj:t Konungen i underdånighet anhålla, att der, efter förutgångne undersökningar, väganläggningar eller omläggning af vägar, pröfvats vara af en allmän större nytta och fordra betydligare kostnader än den enskilda förmågan mägtar åstadkomma, Kongl. Majtt då täcktes af Nionde Hufvudriteln anordna nödiga medel såsom lån utan ränta till de vederbörande, som Vägen anlägga eller omlägga, under vilkor, att arbetet sker under publik tillsyn och af Kronans Manskap efter upprättad och fastställd arbetsplan, samt att återbetalningsskyldigheten vidtager från och med tredje året efter det yäganläggningen eller omläggningen blifvit färdig, med en åttbndedel af Capitalet om året; samt att rättigheten till sådane understöd måtte I Nåder bestämmas med hänsigt till det större inflytande, anläggningen kari ega på Jordbruk och Näringar i allmänhet. Denna min serskilda tanka har jag ansett mig böra låta åtfölja Utskottens Betänkande ti.U Hikeis Höglofl, Ständer. Ankom till Exp. Utsk. d. 20 April 182g. Utlåtande, 1 anledning af åtskilliga väckta frågor om Anslag af Allmänna Medel till Vägars anläggande, förbättrande och indelande inom Wermland. Höglofl.
R;dr 11 sk-> förskjuten begrafningshjelp för Matroser och Jungmän, alldeles icke, enligt Riksens Ständers Revisorers förmenande, blifvit Mfbalancerad vid i83o års slut, utan znbalancerad vid samma års början och under årets lopp blifvit godtgjord; hvarförutan i underdånighet bör omnämnas, att aine af de balancerade förskotten, som Revisorerne ansett böra af Flottans besparde medel godtgöras, bestått i utgifter, som af anslagen å Riks-Statens 8:de Hufvudtilel, skolat ersättas; vid hvilket förhållande det lärer finnas anmärkningsvärdt, att Riksens Ständers Revisorer funnit anledning till klander emot Förvaltningen derföre, att den icke disponerat uppkomne besparingar på 4^de Hufvudtileln till betäckande af förmenta brister som af andra Hufvudtitlar böra godtgöras, enär Förvaltningen, emot Riksens Ständers egna föreskrifter, icke kan tillåta sig att disponera besparingar, eller att använda sådane, som uppkommit på en Stats-titel» för att betäcka verkliga eller förmenta brister på en annan.
» Drachmann6 inre utveckling », säger Wirsén (Posttidn. 85, n: o 138) » erbjuder likasom C. V. A. Strandbergs en. tillfredsställande anblick ». Jaså! Liksom Talis Q valis, frihetsmannen, som hamnade i Posttidningen! Hos Drachmann betecknade omslaget » förädling och frigörelse », hos Talis antagligen äfven frigörelse, från ungdom sidealen, ungdoms-hoppet » — Den icke-svenska literaturen har sålunda gifvit herr W. en viss ersättning för den tydliga olust, som hans oefterrättliga landsmän ingifva honom. Han kan, tycks det, omöjligt hålla dem i tyglarne, hålla dem i oskyldighetens tillstånd gent emot moderna tankeströrnningar. » Det är angenämt, att för någon gång kunna till läsning anbefalla ett skönliterärt arbete », biktar han med anledning af Stindes Borgarfolk (Posttidn. Det är sällan hans landsmän gifva honom den angenäma sysselsättningen. Det är då N. P. Odman utgifver några ganska torrt nedskrifna minnen från en ganska frisk ungdomstid, då C. A. Melin sjunger om Prinsessan och svennen, eller då han om det » milda och rena » klöfverbladet Viktor Moll9 Anna A., Charlotta Lindbom eller Lindholm (hvad fruntimret hette), får gifva betyg på » en stilla, rik innerlighet » » stilla vemod, elegisk sorgbundenhet » etc. etc. Eller då statsrådet Gunnar Wenuerberg med bister patriot-uppsyn framslungade sina dikters Qerde hand, » rikt på kärnlyriska och fosterländska dikter af förblifvande värde ». * » Köpa sig. * Kur«, fortfarande af Volunteer. Ur Dagen » Krönika. 3.Bland det unga Sverige träffar W. likväl lyckligtvis ett par » ädla företeelser », medan ännu » den usla literaturen frodas och poser » (P. T. Det är en kritikers främsta pligt att » erkänna allt framspirande godt », (farliga ord i W: s mun! ) » det är många gryende krafter, som behöf-ver kärlek för att blifva hvad de böra och kunna » (P. T. samma n: r).
Han nappar! (högt) Ja, mycket... Hör du Evald ... det är just i fråga om min hustru som jag ville tala med dig ... ser du, hon har mycken ambition, och det skulle förtjusa henne mycket... EVALD. Hvad är det fråga om? Du vill väl inte att jag skall göra käringen min kur heller? EVALD (som förut) Jaså, hon har det? ETTIG. Nej, tycker du det ... inte för att jag är svartsjuk, nej bevars Men hon är alldeles Othellisk Nej det är något annat! Ser du, efter som vi änå ä' slägt ... så prata litet med gumman, och kalla henne tante, så att badsällskapet hör det! EVALD (med en grimas). Tante jaså, bagarfrun är ärelysten! ETTIG. Tyst då ... ser du, hon tycker så mycket om dig... EVALD. Nå ja ... jag skall göra dig den tjensten ... med vilkor att du gör mig en annan i stället. ETTIG. Och det vore? EVALD. Jag behöfver just nu ett par tusen riksdaler! ETTIG. Kors, en sådan bagatell ... det skulle du visst ha' fått om du sagt till i går ... men nu är det alldeles omöjligt! 97 EVALD (kort). Nå, då blir det heller ingenting af med tantskapet! (vänder sig för att gå). ETTIG. (för sig). Anfäkta! säger inte han tant åt Malin, så är jag olycklig! (högt) Evald! Hm! EVALD (vänder sig om vid trappan). Hvad vill du? ETTIG. Kan du inte vara hjelpt med ett tusen? EVALD (kort). Nej! (vill gå). ETTIG. Femtonhundra då? ETTIG. Du skall få dem i eftermiddag ... men då säger du tant? EVALD. Jag prutar inte! Adjö! EVALD. Jag skall till och med kyssa på hand, och säga: ma chère tante! ETTIG (förtjust). Gör du det, så tar jag inte mera än tolf procent ... men dem drar jag af i förskott! EVALD (slår honom på axeln).
Commitéens Ledamot, Herr Kongl. Hof-Predikanten och Kyrkoherden Ruus, i afseende på Stadgans ä Artikels 3 §. och öfrige dermed sammanhang egande, förbehöll sig att få bifogadt, så lydande: ”Hvar och en arbetsför och frisk person ”hörer icke, efter min tanka, till deras antal, ”om hvilka en Församlings Fattig-Stytelse bör ”åläggas den alldraminsta omvårdnad. Tryter ho”nom arbete och förtjenst, är detta säkerligen of”tast hans eget fel, och bör det blifva hans orn”sorg att det sig förskaffa. Ar li3n omgifven af ”manga barn, så äro desse, men icke han sjelf, ”ett värdigt föremål för Fattigvården. Fattige ”arbetsföre höra under Police-Styreisen, och kun”na bäst af den tillhållas att sig med egen om”tanka försörja. F^attigstyrelsen bör hos veder”börande Landshöfding anmäla, der sådane fin”nas, och dermed synes mig all dess befattning ”med så beskaffade personer böra upphöra. Grun”den till denna min tanka ligger deri, att erfa. ”renheten ofta säger mig, huru arbetsföre fatti”ge, derföre att de veta Fattigvård gifves, på ”hvilken de kunna förlita sig, uraktlåta egen Industrie, och under den blidare årstiden, då de”ras arbetsförtjenst är stor oell lätt, ej anse för ”nödigt att bespara åt sig ett tarfveligt uppehälle ”för Vintern. Lättingar och kringstrykande Tig”gare skola tillskapas, om de i någon Stadga fin”na sig ursäktade dermed, att de ej hafva nå”got arbete att tillgå.
Deputerade under den 14 och 21 Junii samt 5, 35 och 2 2:dra Julii, äfvensom emellan Sessionerne , då Räkningarne Deputerade emellan circulerat , reviderat med den noggrannhet som ärendets vigt och betydligheten af Medlen påkallat, och hafva vid dessa med utmärkt ordning och granlagenhet uppgjorde och fullständigt verificerade Räkenskaper icke funnit något att erindra , tvärtom vitsorda samma Räkningar på det mest ojäfaktiga sätt det nit och den sorgfällighet , hvarmed KrigsFonden blifvit förvaltad , hvarom Protocollerne af den 21 Junii och 15 Julii omständeligen förmäla. Äfvensom Deputerade vid öfvervägande af hvad berörde Räkningar innehålla, samt de MältlareBevis dervid finnas bilagde, sorn ådagalägga, att Coursförvandlingarne skett till Svenska Kronan* verkliga fördel, funnit de uppkomne betänkligheterne i anseende till MyntförvancHingarne uti Tyska GeneralKrigsCommissariatets Räkningar nöjagtigt utredde. Af ofvanbemälte Räkningar samt de generelle Sammandrag, som af Herr Presidenten , "Baron Lagerheim* och Herrar Committerades, för Allmänna Medels förvaltning Räkenskaper erhållits , hafva Deputerade ägt tillfälle uppgöra hosfogade Calculation Öfver KrigsFonden, som visar, att enär de från England erhållne Subsidier efter den Cours, som uti Räkenskaperne i allmänhet blifvit iagttagen, calculeras till , , 18,213,827 39 9 Transport 18,213,627 39 9 i86 Rik. St. Revi t or ert Berättelser. Transport 18,213,627 "3g g och dertill läggas de Medel Herr Baron Hagelheim och Herrar Committerade af Inrikes Fonder disponerat . 5,700,000 _ __ KrigsFondsmedlen uppgå till 23,913,827 39 § hvarförutan och då härtill komma de uti Kongl. StatsContoirets Generelle Räkning af den 82 sistl.
Vid den härom gjorda underdåniga ansökningens insändande tiil Kongl. Maj:t, har, i anseende till företagets vigt för hela orten, och då industriens framtida bestånd och utveckling inom det betydande fabriks—distrikt, som omgåfve Borås, vore af detta företags framgång beroende, Kongl. Majds Befallningshafvande i länet anmält detsamma såsom förtjent af Kongl. Majds synnerliga hägn. — Till ådagaläggande af den allmänna öfverlygelsen inom orten om nödvändigheten och de ekonomiska fördelarne af den föreslagna jernvägs-kommunikationen, hade Bestyrelsen bifogat sin underdåniga ansökning ett utdrag af Elfsborgs läns Södra , Hushållnings-sällskaps protokoll vid årssamrnanträdet i Februari 1856; af hvilken handling inhemtas: att vid sagde tillfälle den åsigt blifvit enhälligt uttalad, att, såvida ej en bibana komme att. anläggas från Borås till stambanan mellan Göteborg och Stockholm, skulle innevånarne just i den del af nyssnämnda län, som gjort sig allmänt känd för sin industriel verksamhet, men hvarest jordbruket icke ens under ymnigare år kunde frambringa hälften af ortens spanmåls-behof, otvifvelaktig! hafva att motse en bekymmersam framtid, helst stats-banan komme att framgå genom de trakter af Skaraborgs län, från hvilka spanmål jemtö andra lefnads-förnödenheter forslades till ifrågavarande landsort, men hvilkas produkter framdeles, sedan, genom den af Staten verkställda jernvägsanläggningen, ett beqvämare transport-medel för dem erhållits, sannolikt skulle komma att fraktas till Göteborg, Stockholm eller andra vid stambanan belägna orter, i stället för att, med större kostnad och tidsspillan, föras på de djupa och backiga landsvägarne till Borås.
Jag tager mig friheten hemställa till Huset, 0111 här är någon af Eder, mine herrar! som inhemta! en kännedom om alla utgreningar af denna plan, i afseende på dess ekonomiska detaljer. Herrarne torde observera att den ifragavar. canalen kommer att gå öfver landtliöjder, och alt afven de sjöar samt vattendrag, som påräknas för denna canal, böra betraktas från andra synpunkter, innan man lättsinnigt framlöper på ett sådant företag. Jag har för mig åtminstone icke ulredt hvilka inverkningar på landet dessa sjöuttappningar i allmänhet skola komma alt hafva, hvilka 22 II. 4* 338 Den 34 Mars e. m. inverkningar på våra klimatförhållanden skulle komma att tillvägabringas genom ett systematiskt uttappande af våra sjöar, kärr och måssar. Jag har mig icke 11 tred t, mine herrar! huruvida dessa företags möjlighet skulle blifva stängd genom en canalledriing, då de icke blifvit tagna i betraktande i sammanhang med densamma. Hvad beträffar den politiska delen af frågan, så beklagar jag innerligen, att Gr. Löwenhjelm, som, vid det tillfälle, då Götila canal först bragtes å bane och beslöts, redan innehade en ståndpunkt inom samhället, till hvilken den politiska synpunkten säkert hort göra sig gällande och hade kommit att, från hans sida uttalad, äga myckel inflytande, icke ledan då uttalade sin mening om äfventyret för Götha canal att blott genom ett par kryssare i Östersjön göras otillgänglig. Jag skulle anse mig misshushålla med R. o. Adis lid, om jag skulle fördjupa mig i detta ämne, och inskränker mig derföre blott till alt bedja Huset hafva den godheten att fästa uppmärksamhet vid sakförhållandet och de vigliga omständigheter, som förekomma i afseende på eli beslut af den beskaffenhet, som man här föreslagit. Jag tror att det vore högst betänkligt. Emot alla de yttringar af patriotism och emot alla de hjertrörande framställningar, som i detta afseende blifvit gjorda för den motsatta meningen, vågar jag föreställa mig att härvid fordras ett vida större besinnande och närmare bepröfvande, än hvari R.
Kammar-Collcgium, som ä Lands-Cancelliet i Orterne. Om desie bestut ffulle de Nespective Med-Ständcn wSrdsamt och wänlig en härigenom underrättas. Lx krotocolia D. Valerius.' Ut, ridd. Utdrag af Protocollet, ballet i Borgare-Släadet wid Riksdagen i Stockholm den 27 Fe» bruarii 1810. S. D. Gillades hwad Högloft. Banko-Utskottet, uti Protocolls-Utdrag af den 25 dennes, anfört, i anledning af twenne dit remitterade Memorial, rörande nägon af Banko-Styrelsen titt widtagandc ätgärd, i andamäl att förekomma WexelcoursenS stadeliga stigande, vr suprs. S. D. Titt slutlig pröfning företogs Högloft. Statsutskottets'Memorial af ben 21 No-vembcr sistHdrt är, i sammanh ng med desi ytterligare Utlåtande imdkr den 21 l den e Manad, angäeude be titt Riksens Ständers disposition öfwerleinnat e sa kallade Hof-Stallängar; och bisol s hwad Utffo tet em deras framti a förwaltningoch anwändande kö tsiagit, med iagttaganre afnedannämnde särskilta omständigheter: 1:0 Beträffande Eldgarns Äng, fann Borgare Ständet billigt, att det ä-liga arrende as 25 parmar hö, som inneoalwaren hitNlls erlagt i penningar med 17 R:d. för Pärmen, hädanefter mä utgä ester gällande Markcgängspris. 2:0 I anseende titt de ä Kungsänaarne befintlige Kronan tillhörige Lador, godkände Ståndet Utskottets sednare yttrano-' , til följe hwuraf de samma , efter förut» gängen w'.rdering, komma att wid Auetionen försäljas pä en gäng med arrendet af den plats, hwarä de aro belägne. z 0 Hmad Stängelskyldigbeten angar, ansäg
Som enhvar finner, delar sig frågan om sockertullen i 2, hvaraf den ena uteslutande ar af financiel beskaffenhet, hvaremot den andra innefattar frågan om det skydd, som bör lemnäs den inhemska produktionen. Hvad den förra, eller tullen å råsocker beträffar, så finues derföre ingen annan grund eller norm än det behof af statsinkomster, som förefinnes. Denna vara är, såsom en värd talare anmärkt, numro ett af alla kassa-artiklar, så att ett enda öres förhöjning i tullen derå gör en ökad statsinkomst af omkring 350,000 Rint. Då K. M. afgaf Sin Nåd. Propos. , ansågs det ieke nödvändigt att på socker lägga en ökad konsumtionsskatt; men, såsom statsregleringen f. n. synes ordna sig, torde det vara af behofvet påkalladt att i afs:de å en så vigtig kassa-artikel icke lemna ur händerna det tillfälle att vinna en ökad inkomst, som bär erbjuder sig. Det är således ur rent financiel synpunkt jag betraktar frågan, då jag icke afstyrker R. o. Ad. att vidblifva sitt förra beslut, oaktadt den derigenom åsätta tullen med ett öre öfverstiger hvad K. M. föreslagit. — Jag får dessutom tillägga att det är högst tillfredsställande, att under så missgynnande handelsförhållanden som detta år egt rum, tullupbörden likväl i det aldra närmaste upgått till samma belopp som år 1855, hvars intrad utgjorde den norm, hvarefter K. M:s Förslag uprättades; och då man bör kunna ega hopp att utsigterna nästa år åtminstone ej skola försämras, kail man äfven med skäl hoppas, att kommande års tullupbörd skall upgå till samma belopp. Med afs:de å de högst betydliga utgifter som nu förestå, torde det dock vara skäl att med ett öre öka tullen på råsocker. Hvad beträffar tullen på raffinad-socker, så är denna fråga icke så svårlöst, som man synes velat göra densamma. Denna afgift bör naturligtvis bestämmas med afs.-de å beskattningen på råvaran och den qvantitet förädlad vara, som af denna kan vinnas.
Då Clinton var närvarande, såg hon på honom litet oftare än nödigt var, och ändå litet mera förstulet än man brukar. Annas ögon voro äfven vid sådana tillfällen mycket vackrare än eljest; de ägde en god portion af värma och trånad. Besvarade Clinton blicken, så sänkte den lilla Anna hastigt ned ögonen, och rodnade stundom dervid. Var Clinton åter frånvarande, så hände sig att Anna ofta medvetet suckade. Vid sina husliga göromål var hon mäkta tankspridd, och begick många oskickligheter, hvilka ådrogo henne bannor af kaptenskan. Kan du tro, pappa lilla, huru Anna nu igen bar sig åt sade kaptenskan till sin man hon hällde ägggulorna i kaffepannan och kaffemåttet i steken. Jag ärnade mycket banna henne, men nändes ej, då hon sjelf började gråta öfver sitt misstag. Kaptenen smålog och sade blott: hm, hm. Han hade väl samma tankar som jag. Med mig talade Anna mycket mindre än förut och var blefven mycket ojemn. Än var hon snartsticken och särdeles kort om näsan; än åter ömmare än nånsin, så att hon stundom helt oförmodadt och utan orsak kom och kysste mig. Med Anna var således förhållandet icke tvifvelaktigt. Svårare att sondera var Clinton. Han var glad som vanligt, röjde ingen särdeles tankspriddhet, och tycktes tala med det gamla herrskapet just lika gerna som med Anna. Kan Clinton tänkte jag för mig sjelf kan min bror vara en sådan fjäril, som så många andra unga herrar? Jag kan ta för afgjordt, att han mellan fyra ögon sagt Anna vackra saker, som inverkat på hennes känsla, efter Anna blifvit ... sådan. Kan Clinton vara nog oädel att väcka känslorna hos ett okonstladt barn, utan att vilja vackert svara emot dem. Kan min bror vara sådan! Jag höll redan på att arbeta mig till courage att ge Clinton en vederbörlig lexa, då jag i dag fick se honom jemte Anna komma ifrån parken, promenerande arm i arm. Clinton sade hänryckt: Önska oss lycka, min syster. Du förstår väl att Anna och jag äro riktigt förlofvade. Säg min Anna, så din blifvande svägerska hör, att du älskar mig. Ja, ja, ja svarade Anna i ljuft bryderi.
Ut sk, Betånfi anden. ga^ Vallöf!. BorgareStåndet den 9 Maj, under bibehållande af samma Författningar» allenast med den ändring, att ingen på landet må tillåtas på en och samina egendom af hvad storlek och värde sorn helst begagna större pannerymd än till 90 kannors belopp 5 och 1 Hedervärda BondeStåndet, den 4 Maj, med odeladt bifall till Utskottets sednare alternativ, att nu gällande Författningar i förenämnde ämne blifva oförändrade. Enär det enligt Riksdagsordningens 7g §. åligger hvarje Utskott, som med målet befattning haft, att i den händelse PdksStånden i sina beslut öfve?' någon fråga stadna uti hufvudsakeligen eller till vissadelar skilj aktiga meningar, då, så nära möjligt är, sammanjemka meningarne och med förslag deröfver till Riksens Ständers plena inkomma^ så anser Utskottet en sådan händelse nu inträffa, och får följakteligen denna pligt härhos fullgöra, hvarvid Utskottets Ledamöter icke kunnat anse sig annat än frie och obundne af de redan fattade besluten uti hvarje respectivt Riksstånd, emedan, thy förutan, den ålagde jemkningsskyldigheten icke skulle kunna äga någon tänkbar verkställighet. Då man efter grundlagarnes föreskrift bestämmer förhållandet af RiksStåndens ofvan anförda serskildta utlåtanden, så uppkomma följande resultater: 1:0 Bränvinsbränningens inställning på do tre sommarmånaderna är bifallen af ett 826 Besv. och Ekon. Utsk.. Betänkdnden. t " Stånd, men afslagen af de gne öfriga, förfaller således, det är, fötblifver efter hvad uti 1815 års Författning stadgadt är: 2:o Den nogare bestämningen af de omständigheter, hvarunder temporairt bränvinsförbud, må endast kunna komma i fråga, är bifallen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, serskildt yrkad af HogvördigePrestStåndet, men af de öfriga 2ne Stånden icke till utlåtande upptagen, således odeciderad : 3:0
Utaf anslaget för utskrifningen af registratur inom Kongl. Kansliets af delningar, till Riksarkivets kompletterande, 6,000 R:dr, hvaraf förut utbetalts 3,500 R:dr, ytterligare „ 2,000: —■ — Utaf de för national-mnseibyggnadens påbörjande och fortsättande, vid 1844 och 1845 samt 1847 och 1848 års riksdagar, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade anslagssummor å tillsammans 300,000 R:dr, hvaraf under åren 1846—1851 utbetalts 166,000 R:dr, ytterligare „ 90,000: Utaf anslaget för befrämjande af goda läseböckers författande och utgifning för allmogen, 1,000 R:dr, „ 500: Summa R:dr 128,802: 32. 8. Utgörande således nu ifrågavarande genom Riksgälds-kontoret bestridda utgifter, då härvid jemväl beräknas hvad som, enligt ofta åberopade berättelse, sid. 61, före sednaste statsrevision utbetalts, eller „ 2,335,995: 45.