Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan härigenom den närvarande ställningen af Rikets penninge-verk , blifvit undersökt och bestämd, återstår sluteligen, att tillse under hvilken form öfvergången från denna ställning till den, hvars grundidéer här blifvit utstakade, och som beredandet af den allmänna välmågan påkallar, med minsta skakning, dock med största hastighet , kan beredas och utföras. Enligt 1821 års Bokslut egde Bantjuen följande tillgångar: Fordringar fpå Guld och Silfver å 3 prC. 181,098? 3o. Jern och Metaller 1,461,475: 3o. 2, Fahlu Bergslags Koppar _ 20,323: 2. 8 gamla Läne-Ban co-Sed!ar 329,211: 21. 1. ^ _ såsom förskott vid. Realisationen _ jg: på nyare Läne Raaco-Sedlar el. Silfver _ _ - 23,724; 2t. 10. - 2,006,891: 24. 9» Bruks-Egendo mar 606,904: 5S. u. Landt-dito - 3,904,56y: 24. 9. Stadsd:o -1,261,451." 32. 6. å 5 pfC. ölverlåt ne från Statsverket 374,290: 5. 4. _ såsom Ränte-för skqttvidLiqui den .härom 72,514: 3S. 7. Genom återbetald Auctions-skilling Ilo: 21. 3. till Uddevalla Stads pubiike byggnader 22,727: 20. g. Stat8- och Banco Utskottens TJrfätandeth Cxxxm Fordringar af Gagnefs Socken lJ,ooc: — - . _ af Uddevalla Stads _ - Kyrka i y,G56l 12. 1* Skara Consistorium 9,4'9: '* - -r Landskrona Stad - 9,365: aS* 5.'
H. Ex. Hr Frih. o. Landtmis härefter till bifall å Allm. Besv. o. Ekon.Utskis' förevar, utlåt, framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: I öfverensstämmed R. o. Ad:s beslut och Hr Frih. och Landtmis updrag, hafva deputerade i dag till H. Ex. Hr Gr. De Geer framfört uttrycken af Ståndets vördnad och tacksamhet för den tid, under hvilken hemälle H. Ex. bestridt Ordförande-befattningen i Ridd.-direkhn. Det svar han på deputerades yttrande afgaf, har han haft godheten till mig skriftligen aflemna, och anhåller jag att Hr Frih. o. Landtm, läcktes inhemta huruvida Ståndet önskar att detsamma må upläsas, för ali sedermera i dess prot. förvaras. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Öfvertygad att R. o. Ad:s samtlige ledamöter gerna önska att höra för sig upläsas det svar, som H. Ex. Gr. De Geer, på uttrycken af R. o. Adis vördnad och känslor för honom, till Hrr deputerade afgifvit, är jag också öfvertygad att R. o. Ad. gerna skulle åhöra hvad Gr. Hamilton, på R. o. Ad:s vägnar till H. Ex. Hr Gr. De Geer yttrat, hvarföre jag anhåller alt Hr Frih. o. Landtm, ville anmoda Gr. Hamilton att detsamma äfven upläsa. 384 Den 12 Mars e. m. Dä nu II. Ex. Ilr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad:n önskade höra upläsas hvad Gr. Hamilton, såsom ordf. för R. o. Ad:s Deputation till H. Ex. Hr Gr.
I sådant fall skulle de äfven hafva varit fria från utskrifningspenningarne, hvilkas erläggande, utan allt annat, bevisar att de höra till det allmänna frälset. Denna deras egenskap har ock, enär de likväl blifvit extra roterade, föranledt vederbörande collegier och Konuugen, att flera gånger förklara det de ej borde extra, utan ordinarie roteras. När denna deras “skyldighet alltså är ovedersäglig: så är det äfven afgjordt, att hon skall utgöras antingen in natura, eller i penningar, och i sednare fallet, enl. Konungens af R. St. år 1834 antagna förslag, med en vacance-afgift, som är rolerings-bevsäret fullt motsvarande, och som genom ärlig markegång bestämmas. Dessa, på sjelfva grunderna för beväringsmanskapets utgörande hvilande, åligganden ägde ej R. St., att rubba år 1841 och äga det icke heller nu, utan Konungens samtycke. Äfven om det skulle meddelas, månne ej ett af förbehållen för beväringens utgörande brötes med detsamma, som början gjordes till 116 Den 32 Juni «. m. indelningsverkets upplösning, eller till försvarsverkets undergräfvande i begge dess hufvudgrunder ? En sä farlig åtgärd bör sorgfälligt undvikas. Nu återstår endast att afgöra oin den redan ålagda ordinarie roteringen skall utgöras in natura eller i penningar, samt huru sträng eller lindrig roteringen skall blifva. Mig synes att då sjöfolk fattas, borde båtsmän utgöras pä sätt som för öfrigt sker i Halland. Men äro hemmanen sä svage, sorn det föregifves, må de dä få den lindrigare roteringen af 6 mantal på roten, sä vida rubbning i den gamla Halländska båtsmans-roleringen ej derigenom föranledes. Hade Utsk:n hållit sig vid dessa enkla grunder, så hade saken lätt varit afgjord; men nu kommer jag till det besynnerliga och invecklade förhållande, som härröra deraf, att Utsk:n föreslagit extra roterings läggande på hemman, som derjemte skola, enl. Utskms förmenande, betala inskrifningspenningar.
Annat förhållande kan vara med frågan om de tysta förmånsrätterna, hvilken sedermera förekommer, och hvilken jag tror vara andra gången före. Gr. Frölich: Efter den upplysning jag sökt och vunnit, lärer lagen för enskilda banker vara bordlagd för andra gången, och således, om icke det beslut, jag tagit mig friheten föreslå, af R. o. Ad. fattas, skall frågan nu ovillkorligen till pröfning företagas. Jag får derföre vördsamt förnya min anhållan om Hr Landlmis propos. till Ståndet. Hr von Hartmansdorff: Det är ganska riktigt, såsom Gr. Frölich sagt, att betänk, om lag för enskilda banker ur bordlagdt 2:ne gånger; men det utgör icke svar på återremiss utan är första gången under pröfning. Frågan förekommer således icke till slutligt afgörande, ty jag antager för gifvet, alt anmärkntna blifva, på grund af de bifogade reservationerna, så många, att betänk, ej kan bifallas. Om derföre anmärkn:na göras'nu genast, och målet sedan återremitteras, så är åtminstone något vunnet. Skulle någon, som har anmärknir att framföra, vara frånvar., så kan han ju komma med dem efteråt; ty remissen lärer ej hinna så snart expedieras från cancelliet, att de ej skulle kunna medfölja. Jag tror således skäl vara att nu laga målet under öfverläggning. Hr Stråle, Nils Wilh.: Jag får instämma i Gr. Frölichs förslag. Jag skulle tro, att äfven i fråga om återremiss discussionen blir så vidlyftig, att den säkert kommer att upptaga ett par timmar, hvarföre jag önskar att den nu måtte uppskjutas. Frih. Cederström, Anders: Då tiden är så långt framliden, hemställer jag, om icke plenum kunde slutas och frågan förekomma i nästa plenum, hellre än att nu ingå i en discussion, som måhända kommer att räcka till klockan 12. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledn. af den dis - Den 19 Augusti e. ra. 3,7 discussion som nu uppstått, om R. o. Ad. behagade åtskiljas. Ropodes ja. fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ lill 10 om aftonen.
"Emot Utskottets beslut att afstyrka bifall till begärdt låneunderstöd för sänkningen af Ifö-sjön, utan att, innan beslutet fattades, taga kännedom om innehållet af alla de undersökningshandlingar motionären inlemnat, vill jag anmäla min reservation. Utaf motionen och de till Utskottet inlemnade handlingar inhemtas, att strandegarne, under åren 1840—1844, låtit upptaga och värdera jord, som af Ifö-sjöns höga vattenstånd lider skada; att då upptagits 673 tunnland 28 kappland, hvilkas förbättring befanns uppgå till mer än tillräckligt värde, för att få utdömde Bromölla mjöloch sågqvarn, som hindra vattnets aflopp; att Löjtnanten vid Kongl. Vägoch Vattenbyggnads-styreisen M. A. Grill, till följd af Kongl. Styrelsens uppdrag, år 1853, verkställt ytterligare undersökning samt upprättat fullständiga kartor, profiler och kostnadsförslag öfver arbetet; att, enligt dessa handlingar, arbetskostnaden, med lösningssumman för vattenverken, beräknats till 82,509 R:dr 75 öre R:mt; att strandegarne, vederbörligen hörde, utsett direktion för arbetets verkställande; att de, genom ortens riksdagsmän, vid hvarje riksdag från och med 1847, utom den sistförflutna — då representanten ej ankom förr än efter motionstidens slut — anhållit om understöd för företaget; att Kongl. Vägocb Vattenbyggnads-styrelsen, i anledning deraf att den upptagna arealen, jemförd med kostnaden, icke visade det vara fördelaktigt, ej ansett sig kunna förorda föreBili. till R. St. 4 Sami. 1 Åfd. 3 Band. 3 Haft. 12 90 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. taget till understöd annat än i andra klassen; att, till följd af detta förhållande, understöd icke heller blifvit beviljadt, och att Utskottets afdelning, hvars afstyrkande förslag Utskottet godkänt, haft tillgång endast till de handlingar, som visa dessa förhållanden.
Den, som vill att till kontraproposition vid den blifvande hufvudvoteringen antages Ridder skåpet och Adelns beslut, »att Rikets Ständer skola till svar å Kongl. Majits nådiga Proposition, angående Krigs-kollegii ombildning till en Armé förvaltning, i underdånighet meddela, att Rikets Ständer finna den nuvarande organisationen af Krigs-kollegium i flera hänseenden olämplig och bristfällig, och att Rikets Ständer medgifva, att Krigs-kollegium förändras till en Armé-förvaltning på det sätt, att inom densamma bildas tre särskilda aldelningar, hvardera ställd under en militärchef, och att åt dessa chefer uppdrages att, hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt—tekniska insigter; hvaremot åt en särskild, af militärcheferne oberoende, af endast civila ledamöter bestående och kollegialt arbetande afdelning uppdrages, dels vården och inseendet af arméens boställen, dels förvaltningen af de landtförsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af Armé-förvaltningens kassa, dels den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, enligt den instruktion, som af Kongl. Majit för Armé-förvaltningen kommer att utfärdas, icke äro hänförliga till militäriskt-tekniska frågor; hvarjemte Rikets Ständer förklara, att om Kongl. Majit finner lämpligt, att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en Arméförvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuvarande anslaget till Krigskollegium må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll, att Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embetsoch tjenstemän», röstar Ja; Ståls-Utskottets Memorial J\S 236. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej. antages till kontraproposition Preste-Ståndets beslut, »att Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Majit uti högslberördo nådiga Proposition äskat, uti underdånig skrifvelse förklara, att Rikets
Häfver man köpt hus eller tomt i staden, då skall han den åt viderboenden och nabon hembjuda, förr än derå uppbud tages; och håfve viderboende eller nabo rätt att inom tolf veckor ifrån tredje uppbudet det hus eller tomt att lösa. 9 kapitlet. 3 §. Fjerde punkten i denna § ändras sålunda: »Löser ej han, då må viderboende eller nabo fjorton dagar ther ef t er t het pantsatta hus eller tomt lösa, och sätte han i Rätten in både pantskilling och hvad panten högre värderas före, ther utbrytning ej ske kan, som i Utsöknings-Balken urskiljs. Rät t eg äng s-B alken. 6 kapitlet, sådant detta kapitlet lyder i Kongl. Förordningen den 18 April 1849. 2 §. Slutet af denna § kommer att lyda sålunda: vdock så, att lagfarts-, intecknings-, äktenskapsförords-, boupptecknings-, arfs-, testamentsoch förmynderskaps-ärenden samt frågor om rätt till lösen af fast egendom för hela staden till en och samma afdelning höra.» 1 öfrigt kommer allt hvad genom serskilde författningar i afseende på rättigheten att i börd lösa jord, hus och tomt i stad, att till verkan förfalla.» Stockholm den 1 Augusti 1831. Reservation: af Herr Friherre Rehbinder, F. XV.: »Jag reserverar mig emot delta Betänkande, i ii vad det angår bördsriitten till fastighet i stad: 6 Lag-Utshotlets Betänkande, M il. l:o. Enär jag, så vidt görligt är, vill bibehålla fastigheter inom familjerna, det vare sig på landet eller i staden, och 2:o. Emedan det gamla ordspråket, »Hadie mihi, eras tibi», här sannolikt kommer att besannas. Om Rikets Ständer bifalla Lag-Utskottets förslag i sin helhet, återkommer man nämligen nästa riksdag otvifvelaktigt med någon motion att borttaga bördsrätten, äfven på landet, och ett af de förnämsta skälen för bifall dertill blir då ganska riktigt att bördsrätten i stad icke mera äger ram.
Som vid köp om fast egendom stundom inträffar, att, jemte en mindre contant köpeskilling, säljare betingar sig vissa förmoner, att af den försålda fastigheten utgå, och tvetydighet om charlae-beloppets uträknande i sådant fall stundom uppkommit, har 4:e momentets 3:e punkt erhållit den förändrade lydelse, som Förslaget utvisar. 1 afseende å den i 7:de moni. införda tariff öfver vexlars chartering, hafva åtskilliga förändringar, på sätt af Förslaget synes, funnits nödiga i följd deraf, alt några deri omförmälde myntsorter icke vidare i handeln förekomma. 8 §. Då ett förtydligande af denna §:s l.-sta punkt funnits af behofvet högeligen påkalladt, har samma punkt erhållit den förändrade redaction, sora af Förslaget synes. 9 §. Då Tidning af större format och följagtligen för poslföringen mera betungande bör med en i jemförligt förhållande högre stämpelafgift beläggas; men erfarenheten visat, att saknaden af föreskrift om hvad med halft eller helt ark bör förslås föranledt till det obilliga förhållande, att äfven de till formatet mest olika Tidningar hittills erlagt samma stämpelafgift, såsom tryckte endast å halft ark eller derunder, hafva Rikets Ständer ansett nödigt, att i Författningen uttryckes något visst qvadratmått, hvarefter be - Expeditions-Vlskollets Förslag till und, Skrifvelsej N.O iji. begreppet af ark bestämmes, och hafva trott sig komma den vanliga föreställningen om storleken af ett tryckpappersark närmast, då uti Förslaget blifvit införd den bestämmelse, att med ett halft ark må förstås ett papper, hvars yta innehåller li qvadratfot, eller 150 qvadrat-decimal-lurr.
Frälsehemmans i Bohus Län beskattuingsförhållaudsn; och I) e ii 6 Jani f. m. lil N:o 99, i Hilledi], af väckt motion ang:de afstaende af jord till Marstrands stad och dess Elementar-läroverk. Föredrogs ånyo StatsUtskits den 12 och 23 sisth Maj bordlagda Ut låt. N:o 102, i anleda, af K. Mits Nåd. Propos. ang-de försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhörig», med ständig städjeoch besittnings-rätt på innehafvarue uplåtne hemman och lägenheter. Hr Printzensköld: Jag anhåller att få veta huruvida något prot.utdr. i denna fråga fiån de öfriga Stånden ankommit. I anledning häraf uplyste undertecknad, att Preste8t:t afslagit, meii Borgareoch BondeSt:n bifallit ifrågav:de Utlåt. Hr Printzensköld: Jag vet att för ett halft sekel till baka var det på modet att afhända hospitalen de hemman och lägenheter, som voro dem tillhöriga. Det begär, som räder att åtkomma jord, sorn, med hänsigt till dess natur, iir nära beslägtad med statens egendomar, har nogsamt uppenbarat sig genom den framställning, som af StatsUtskit blifvit förordad. Jag kan emellertid icke inse, att i en så beskaffad försäljning, som den tiu föreslagna, ligger den ringaste fördel. Den ständiga besittningsrätt, som en åbo har på ett hemman, är ju för honom en borgen att icke blifva drifven från detsamma, om han ordentligen upfyller de skyldigheter, som med besittningsrätten äro förenade; men det vill synas, som hade man icke fästat tillräcklig upmiirksamhet på det förhållande, hvari en åbo står till den, som är jordegare. Enligt gällande författningar har jordegaren, så länge åborätt existerar, en obestridlig rättighet att tillse huru haus hemman vårdas och förvaltas, och ännu i dag står den lag fast, att om en kronans åbo vanvårdar sitt hemman, så mister han värdskapet deröfver.
Regeinentsförfattningens wärde sinna ännu et kraftigare stäk at antaga den; Wi kunne med full wisihet anse den, om icke som den fullkomligaste, åtminstone som den bästa möjliga Jag twiflar at man någonsin har kunnat och ännu mer at i närwarandc ögonblick wi kunne sträcka längre wära fordringar. I anledning af do Lonstitutions - krojsctet ätföljande lViLmori.Usr, anhäller jag endast at fä tillägga, at efter min öfwertygelse synes mig det af Friherre blaren UPgifne Oonscriptions. piojecc wara et af de ämnen sorn allmänna behofwet för det närwarande päkallar, och som politiska afseenden borde göra angeläget at ej upstjuta. Huruwida det kan införas, och hwilka moäiklcatioiier det kunde täta. är nägot som det ej tilhör mig at bedömma. Jag tror endast at det kort efter Lonsritution^ns antagande borde, til granskning och afgörande företagas. Hmrtz §02 Den 3 Jr: ni k. Hwad äter en fullkomligare OrganH-aion afUkpresenlittionLN angär, sa bekänner jag det warn den enda önskan för Lonstjtutjoncns fullkomlighet/ som jag har öfrig. Men jag erkänner tillika, at äfwen sä allmän denna önskan är, äswensä litet är man ense om sättet at bringa den til wcrkställiabet. För mitt del wille jag sä» lebes endast foresta, at wart förljenta Lonsri tunous Utstött finge sig updragit, at stuta sine Arbeten med et tnojecr öfwer u?- forbätkrälg, som kunde meddelas Ständens dU»-,. för at undergä deras granstn. ng, men som i allt fall skulle til nästa § tänders LonstUunons Utskott för at dä stuteligen afgöras.
Jag linner äfven rättvisan fordra, att då ett Stånd skall hafva veto i fråga om att bibehålla grundlagsstadgandet, det äfven bör äga sin röst öppen i frågan om att förändra detsamma, och jag kan icke se, att denna grundsats skulle Den 21 Februari f. m. 377 hållas i helgd på annat sätt, äu att frågan, på sätt jag föreslagit, hänskjutes till förstärkt Constit.Utsk, så snart någon skiljaktighet emellan IliksSttu förefinnes. För att göra förstärkta Constit.Utskts opinion mera stark, har jag föreslagit, att ledamöternas antal skulle ökas till 3o af hvardera Ståndet. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Tåg anhåller vördsamt att få fästa II. Ståndets uppmärksamhet på de olägenheter, som, efter min öfvertygelse, skulle uppkomma, i händelse man antoge Hr Hjärnes eller Hr Dalmans redac. tionsförslag. Hr Hjärnes utgår från den tanken, att det lyckats honom definiera, hvad med anmärkntr förstås. Jag vädjar till en hvar att sjelf bedöma, huruvida det är möjligt att göra upp en sådan definition? Så länge anmärkntr få göras, lärer det gå med dem alldeles som nu med de gemensamma tankar, hvilka skola till Utsk. återremitteras, nemi. att den ene påstår, det anmärkntna höra till förslaget, och att den andra påstår motsatsen. Om man t. o. m. ville förklara, att blott det, som hörer inom §:s omfång, må blifva föremål för anmärka., så kan man likväl ditplocka andra ämnen och påstå, att de höra dit, aldenstund 2, 3 och ofta flera §§ i grundlagen afhandla samma ämne. Jag befarar följaktligen, att så länge Stånden få göra anmärkntr, hvilka, oberoende af Constit.Utskts mening, kunna antagas såsom beslut, äfventyrar man äfven, att en ny motion i Ståndet genast antages emot Constit.Utskts mening.
Propositioner503 rigtighet gjort, eller ock Rätten sjelf pröfvar eljest nödigt att Parten hora. 28- §. Da sl rriftväxling i Radstufvu-Rätt eller i Hof-Rä(t slutad är; varde saken så fort ske kan föredtagen, så att den må ofördröjligen till afgörande förekomma. 29: §. Vid Härads-Rätt skola Borgenärerne å det Ting, då inställelse-dagen infaller, anföra allt hvad de mot Gäldenären eller mot hvarandra i Rättegång eller hufvudsak hafva att anmärka och Gäldenären svara å de påståenden, sorn emot honom göras, så att saken rnå kunna då afslutas. Kan det ej ske, varde saken uppskuten lill nästa Laga Ting, då dom gifvas skall. Äska Borgenärer, att Urtima Ting förr hållas må, sätte Rätten det ut. 30. §. Allt hvad af Gäldenär och Borgenärer i Concurs-sak skriftligen anföres, med dertill hörande bevis, skall tvefallt in gifvas; Och late Rätten sammanhäfta afskrifterne och hålla dern Pärterne till handa att vid Rätten läsas. 3 t§• Nu varder under sakens lopp yppadt j att någon Inteckningsägare ej erhållit särskild underrättelse om den offentliga Stämningen , som i 11. §. föreskrifvit är; late då Rätten honom till förhör i Borgenäremes, eller deras Sysslomäns närvaro kallas, att sin rätt uppgifva, styrka och edligen fästa. Sker ejdet, håfve ändock Intecknings-agaren sin rätt förvarad, der han ej försutit tiden till Inteckningens förnyandeHar loi Konungens Nåd. Propositioner. Gäldenär förtegat annan veterlig Borgenär, och denne icke undfått särskilt kallelse, då skall Borgenären, ändå att han å inställelse-dagen uteblifver, njuta sin rätt, näst efter de Borgenärer, som sina fordringar lagligen bevakat. Fur skuldebref, stahle till innehafvare eller till viss man eller Ordres, njute Borgenär ej den rätt nu sagd är. 3 2 §•
Deputerade erinrat, dels att tillökningen år 1828 och 1829 härledt sig till någon del ifrån den större qvantitet af Silfver, som berörde år blifvit införd, dels ock att nedsättningen åren i83o och i83i stått i sammanhang nied förändrade tullvärden, att värdet af till utrikes orter exporterade varor under ifrågavarande år bibehållit sig vid någorlunda jemn höjd; i afseende hvarpå bemäldte Deputerade likväl anmärkt, att prisernas fall på de exporterade varorna å utrikes orter, isynnerhet under åren i83o och i83r, haft den naturliga följd, att handeln inbringat för Exportören ett mindre silfvervärde, en mindre egentlig behållning, än som under motsatt förhållande ägt rum: att under denna tid antal och lästetal af fartyg, som ankommit till Hufvudstaden från utrikes orter, och af deni, som ditt afgått, loke obetydligt aftagit, hvaremot antalet af Fartyg, hitkomne eller härifrån afgångne i och för den inrikes handeln, årligen varit vid någorlunda jemn höjd. och år i832 i märkligt tilltagande: samt att Stockholms Skepps-Rederiers Fartyg till antal och lästetal hvarje år betydligt förminskats. Den minskning Utrikes Sjöfarten för Stockholm sålunda undergått, hvilket förhållande äfven lärer hafva inträffat ej allenast för hela Riket, u. Ian ock i andra Europeiska länder, torde, enligt den åsigt GrosshandelsSocietetens och Skepps-Rederiernas Deputerade yttrat, kunna anses vara en QfVer*tåthällarens Femårsberättelse 7 ' 5a följd af den allmänna ställningen i Europa, föranledd, ibland annat, af de oroli »heter och politiska omvexlingar, som inom vissa Länder ägt rum, hvarigenom osäkerhet i företag uppkommit samt handelns och sjöfartens liflighet blifvit hämmad; äfvensom.den härjande sjukdom, som är i83l och sedermera hemsökt en stor det af Europa, måst hafva ett för utrikes handeln och sjöfarten hinderlig! inflytande, enär få expeditioner kunnat göras, som ej varit underkastade kostnad och tidsspillan genom en längre eller kortare Qaarantain. ,T «
Jag tror, att lika angeläget det är att hafva en Theater, lika skadligt är det att hafva en dålig. Jag befarar att med den lilla population vi hafva, mer än en Theater icke kan äga bestånd. Visserligen kunna sådane trupper, genom ett nedsatt pris på sine entre-billetter, till någon tid locka dit folk; men icke utan den större Theaterns skada. Mig synes, att Utskottet lemna t all den möjliga latitud, som fordras i detta afseende, då den satt till vilkor, att den redan i fullständigt skick fortfarande Theaterns bestånd icke må äfventyras. Friherre Sprengtporten, Jacob Willielm: Då jag icke kan tillkänna mig förtjensten af den diplomatiska skicklighet, med hvilken Betänkandet blifvit uppfattadt, är det mig också likgiltigt, om det återremitteras, efter det föga verkar på saken. Men åtskillige anmärkningar hafva blifvit gjorda, hvilka jag önskade besvara. Jag kan icke finna den stora contradiction, som man velat uppsöka emellan Utskottets premisser och dess conclusion; ty omjag fattat Friherre Boijes yttrande lätt, har han yrkat nära nog detsain - Den 22 J u n i i e. m. 169 ma, som Utskottet tillstyrkt. Inom Utskottet uppstod verkligen den fråga, huruvida man skulle gå så in på detaljerna, att till och med vidröra repertoiren; men man ansåg Rikets Ständer hafva för många vigliga ämnen att sysselsätta sig med, för alt äfven gå in i sådana småsaker. Hvad Herr Hjerta yttrat om monopolier, kan visserligen vara tillämpligt i fråga om industriella inrättningar; men då fråga är om en sedeanstalt, hvilket Theatern utan tvifvel är, så kan den, icke skiljas från allmänna polisuppsigten, och dess privilegium kan följaktligen icke få namn af något monopoli um. Jag anser i följd häraf Utskottet hafva lemnat åt den enskilde all den latitud, som är behöflig. Herr Hjerta: Jag tillstår, att jag hvarken betraktar Theatern ensamt såsom en fabrikseller ensamt såsom en sede-anstalt, emedan den skulle illa svara emot båda dessa begrepp, och jag hade icke tänkt, att man skulle behöfva ifrågasätta någotdera.