Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga uppmärksamhet på ändamålsenligheten deraf, att ett närmare samband emelian de serskilda för vetenskaperne och de sköna konsterne i hufvudstaden stiftade Academier, kunde beredas, samt deras bibliothek och samlingar, efter beskaffenheten, förenas, har föranledt de anmärkningar, hos Ridderskapet och Adeln: att, ehuru afsigten med Utskottets framställning vore god, fordrade likväl utförandet betydliga Släts+U tskoltets Utlåtandej lV:o 2/3. 9 betydliga kostnader, hvadan deri föreslagna hemställan till Koilgi. Maj:t, icke vöre lämplig, med mindre, än att nödiga anslag jemväl anvisades, samt att dylika 'erganisations-förslag för öfrigt icke vöre Stats-, utan Ekonomi-Utskottet tillhörande; uti P reste-Ståndet: att den åsyftade amalgameringen af de olika Academiernes Bibliothek och konstsamlingar, vöre overkställbar, helst dessa, till betydlig del, tillkommit genom donationer, och de dervid fästade villkor icke kunna rubbas; samt uti Bonde-Ståndet, att hemställan hos Kongl. Maj:t icke vore erforderlig, enär det ankoinme på Rikets Ständer, sorn skola nödiga medel anvisa, att fatta de beslut i förevarande fråga, hvartill anledning må förefinnas, hvarföre Stats-Utskottet borde förslag dertill afgifva. Hos Borgare-Ståndet har Stats-Utskottets yttrande blifvit bifallet. Då den princip, som Utskottet framställt, i allmänhet icke blifvit bestridd samt det ankomme på Kongl.
Om vi nemligen lägga Memorialet till handlingarne, och derjemte underrätta General-Intendenten dorchimont om den utgång denna sak tagit, så anser jag oss hafva vunnit det ändamål vi åsyftat, utan alt hafva fattat ett olagligt och oformligt beslut. Jag tror säkert, att polletten då ingår tillhaka till Riddarhuset. På detta sätt vill jag justera min anhållan, och begära propositionen sådan, som Herr Rosenblad den föreslagit. Friherre ÅkerhjelmGustaf Fredrik: Sedan ConstitutionsUtskottet, med den rätt Grundlagen lemnar, förklarat, att Generalintendenten d’Orchimonts inträde på Riddarhuset är stridande mot Grundlagen, hemställer jag, om vi hafva annat att göra, än lägga Utskottets Memorial till handlingarne, och genom ProtocollsUtdrag meddela General-Intendenten dorchimont underrättelse om hvad Grundlagens tolkare yttrat. När han erhåller delta yttrande, lärer han ej tveka, att återlemna polletten, som då i hans hand är en olaglighet. Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln in - Den 5 J a n u a r i i. 37 stämde uti den af honom vid målets föredragning gjorde framställning. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Ridderskapet och Adeln yrkade proposition i ett motsatt förhållande. Ropades äfven Nej. Herr Riben: Efter den riktning discussionen nu fått, tror jag, att proposition kan göras på Memorialets läggande till liandlingarne, med det tillägg, att Generalintendenten dorchimont om innehållet af Memorialet må underrättas. Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade lägga ConstitutionsUtskottets Memorial till liandlingarne, med det tillägg, att Polletten borde, genom RiddarhusFiscalen, af General-Intendenten d’Orchimont återhegäras. Ropades Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Ordföranden föreslog, att ConstitutionsUtskottets
Tänd på ett par ljus här, töser! » » A h, pappa, » utropade på en gång de förfärade flickorna, » vill du förstöra hela stämningen. » » Stämningen, » skrattade kaptenen, » den måtte väl inte vara så viktig på ett kafferep, som att man kan urskilja alla sorters småbröd. » » Du är en riktig grobian, och det här skall du få till straff, » och därmed tog Anni ett omildt tag i sin pappas väldiga mustascher och gaf honom sedan en smällande kyss. » Tyst, na komma de, » varnade mamma, och i detsamma drogs dörrdraperiet åt sidan och Erik och Gunnar Hjälm stodo där bugande, iklädda frack och med hvarsin ros i handen. » Mina ärade herrar, vi hälsa eder välkomna, » sade Anni med en stor gest, » tillåt mig att få föra eder till hedersplatserna. » » Djupt rörda önska vi, att ni först ville emottaga dessa rosor från edra systrar sol och sommar, som glädja sig åt att äga två så älskvärda ställföreträdarinnor, då de tyvärr själfva äro förhindrade att hedra eder fest. » » Bravo, Gunnar, » ropade kaptenen, » sannerligen hörs det inte, att du nyss försvarat en kvistig afhandling. Men sätt er nu, gossar, fruntimmerna förgås j u af kaffetörst. » Och snart var det glada sällskapet i full verksamhet, och de båda värdinnornas ansikten lyste af glädje och ifver. Så var kaffet drucket, bordet afröjdt och vinet framme. Gurli kröp upp i soffan mellan far och mor, och Anni slog sig ned i sin lilla gungstol, ett sådant där underligt minne från barnaåren, som man håller mer af, j u mer man växer ifrån det. Hon försvann ur de andras synkrets, så låg var den, men Anni tyckte det var en stor fördel just nu. Hon höll sitt vinglas i handen, vred och vände på det, försökte deltaga ogeneradt i de andras samtal, men återföll? oupphörligt i sina funde3 — ringar. Hur i all världen skulle hon börja!
TV/o 1. drifvsnde, m. m., blifvit, eftsr ldiliet8 8täder8 beAifvsnde, öfvertg^en gf llili8- ^ä1d8-Loiitoret, dit severi ifräAuvgrsnde länemedel börs ätsr^ä, bsr l^onAl. Osnom l^ädi^t bs8lut ak den 8 Ostobsr 1828, bsr Ron»I. Nsj:t förordnst, stt ds d6p08ition8M6deI, 8om redsn i Ho är osli derutöfver bride 8tätt i bjgndt-Ilänterien, elior 8oni dädsnefter blefvo "bio är Aginis, 8liulle npp8ÄAS8 till äterl^ftnivA Iro8 l^onA>. lVIsj:t8
St. Prot. i834 och 1835. 6-te Sami. 1 :sta Afd, 2:dra Band. 1 25'.te Häftet, a Banco-Utslcottets Memorial N:o (j3. tjenstetid förvärfvat honom grundade anspråk på allmän aktning; anser Utskottet sig ega allt skäl, att med Fullmägtige instämma i den hemställan, att Banco-Commissarien Eric Fant må tillerkännas deu serskilda förmon, att vid afskedstagande undfå såsom pension, för dess ännu återstående lifstid, ej blott det på Stat uppförde lönebelopp af i5oo R:dr, hvartill lian, enligt i83o åis Banco-Reglemente, är berättigad , utan äfven den derå belöpande förhöjning af 3oo R:dr, eller tillhopa 1800 R:dr Banco. Stockholm den 5 Februarii 1835. Ankom till Exp.-Utsk. d. 6 Febr. i835. Memorial, med hemställan om ett årligt understöd till aflidne Vaktmästaren vid Bunco-Discontcn E. Caléns Enka. Uti till Utskottet afgifvet Memorial, af den 6
(ol.df .. 1857- Kerfstedt. Amanda .. 1891- Fries. Ellen 1891. Cederschiöld, Nari a .. 1892- Dahlgren, Lotten 1892- hvarjiimte fru Adlersparre deltagit i komit.6iis arbete. Almquist. Sofi ... 1890-92 Kordenson. Rertha .. 1890- Sandberg. H .. 1.890- Anderson. Hedda 1893- Leijonliiifriid. Sigrid 1891- Höjer. Anna . 1893 Gyllander. Ellen 1894- Carlson. Elisabet 1884-. Red@ Mriser: Adlersparre. Sophie .. 1886-88 Kerfstedt. hult nda ... 1889-90 Dahlgren. Lotten .. s .. 1892- Ar 1891 ausrarade en redaktionskoniit6 för Dapuys iitgifrande. Roos. Anua 1886-88 Weidenhielni. Göthilda . 1886-87 Klintberg. af. Gertrud 1887-88 Montelius. Agds 1888. Börtzell. A 1888. Kindstrand. Dorothée 1889-93 A r \ \ .idsou. bia thilda .. 1859- !i2 Joliu. Julia ... 1889- I ' piuark. G .. 1889-93 Lpiiiark. Era ... 1891 - 93 Folcker. E 18 !41- X ' tesny Maria . 18P1. Börjesson. W ... 1893- Cederhloiii. Aiigustn .. 189 %- Jlonteliris. O .. 1804 Vlrich, l n n a . 1894-. Sjukkassans styrdse Ordinarie medlemnznr: Fabricius. Aiirelia 1887. (kussnfom.)
Det har blifvit panne-egaren å lagd t att bekosta arfvodet för förseglingsbestyret. Att denne sålunda måste till en del vidkännas kostnaden för en controll, som, jemte det den icke kan hindra honom från utöfvandet af bränvinsbränning, om han vill vara lagbrytare, anser jag vara mycket obilligt, utan sedan denna, i min tanka, onödiga cor.troll skolat vara, hade sammansatta Utskotten bordt bibehålla det stadgande, som i 1835 års Bränvins-författning är föreskrifvet. Utskottens föreskrift, att skatten för bränvinsbränningen skall på förhand erläggas, ej allenast åstadkommer svårighet för, om ej rent af hindrar, de mindre bemedlade jordegarne, hvilka merendels ej äro i besiltsittning af några penningar förr, än de tillverkat sin vara och afyttrat någon del deraf — alt af bränvinsbrännings-rältigheten sig begagna, på samma gång sam, genom det minskade antalet af bränvins-brännare, uppstår en större vinst för de mera förmögne, på de förres bekostnad; utan ock står i rak strid mot den af Utskotten förut gillade och antagne 8 §. i i335 års Bränvins-förordning, hvari, bland annat stadgas följande: ”dock ”bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, ”så väl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, Sorn ock det ^fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränning får ega rum, till upplysning ;om den pannerymd, som i grund deraf får begagnas.” 1 händelse afgiften skall erläggas förr än debetsedeln blifvit den skattskyldige tillställd, tjenar ju delta stadgande till intet; och jag anser således Utskotten hafva genom den nu tillagde föreskriften, omintetgjort deras förut fattade beslut.” Härmed förenade sig Jonas Kylander och Jöns Ersson från Wermland.
Man får ej glömma, att Jemtland länge varit en kastboll emellan Norrige och Sverige; och att större delen af landets innevånare ännu föra ett Nomad^ lif. Carl XI fattade fordom mot landet och folket, då man på tillsägelse att smörja vagnen, strök smörja kring skenorna; också sadé han, då han från Klöfsjö fjäll, såg tillbaka på det landet som harl genomrest: ”bär är intet ätt göra.” Landet förbiet utan eftersyn intill dess att Baron Örnsköld fick Vesternorrlands Län. Han civiliserade Jemtarne, och nyttjade dervid medel, som omständigheterne kunde uiS sägta, men som nu mera ej skulle gillas. Jag är öfvertygad, att Jemtland, hvartill i eh fram - tid ofelbart Åsele Lappmark kommer att läggas, bör utgöra ett serskildt län. Detta mitt yttrande anhåller jag mätte lå åtfölja retnisseri af Herr von Törnes anförande. Herr Den 5 September f, m, 2^7 Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde , att Herr von Törnee Memorial, som innefattade svar å Herr Montgommeries, Gustaf, anmärkningar vid Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 22 sistledne Augusti eftermiddagen återremitterade Utlåtande, i anledning af väckte Motioner om återläggande af Härjeådalen till Gefleborgs och af Jemtland till Vesternorrlands Län, måtte tillika med det af Grefve von Schwerin, rörande gamma ämne, nu afgifne yttrande; till bemälte Utskott förvisas. Bifölls. Herr Frauc Sparre , Bengt Erland, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 2.) Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till Sex i eftermiddag att fortsättas. Herr Hammarjkötd, Lorenzo: Det anförande som Ridderskapet och Adeln nyss hört upläsas är att anse som ett vidare bidrag för stadgandet af den antagonisme emellan så kallad näring och töring, som förut här blifvit framståld , och som man med en egen dialectik sökt att utveckla. Jag finner denna antago - Ridd 0. Ad. Prot. VIII.
Riksdags-Ordningen, angående behandlingen af frågor om ändring i grundlagarne; N:o 7, till ändring i 69 § Regerings-Formen, angående behandlingen af Stats-Utskottets Retänkanden i vissa frågor; N:o 8, till ändring af 11 och 14 §§ Riksdags-Ordningen, angående städernas representations-rält; N:o 9, till ändring i 14 § Riksdags-Ordningen, angående representations rättigheten för Stockholm; N:o 10, till ändring i 11 och 15 §§ Riksdags-Ordningen, angående förrät tande af riksdagsmanna-val för Ronde-Ståndet; N:o 11, till ändring af 52 § Regerings-Formen och 24 § Riksdags-Ordningen, angående tillförordnandet af Ronde-Ståndefs sekreterare; N:o 12, till ändring i 59 § Riksdags-Ordningen, angående val af ordförande i Utskott och andra Rikets Ständers delegationer; N:o 13, till tillägg vid 46 § Riksdags-Ordningen, angående sammanträde af Riks-stånden för gemensamma öfverläggningav, äfvensom, i sammanhang dermed, till ändring i 110 § Regerings-Formen, samt 48 och 78 §§ Riksdags-Ordnin gen; och N:o 14, till ändring i 68 § Riksdags-Ordningen, angående tiden för revi sionerna af Stats-verkets, Rankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; hvaremot Ståndet fann för godt att icke antaga förslagen: N:o 1, innefattande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 6 Juni 1854, angående ändring i 85 § Regerings-Formen, i afseende på Tryckfrihets-Förordningens egenskap af grundlag, äfvensom, i sammanhang dermed, uti åtskilliga §§ i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen; \ N:o 2, till ändring i 28 § Regerings-Formen, angående rättighet för Konungen att till vissa beställningar utnämna äfven bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska; N:o 6, till tillägg i 59 § Regerings-Formen och 27 § 1 mom.
Man sade nemi., att uppgifterna om rätta förhållandet voro olika; att R. St. ej borde besvära Konungen med und. skrifvelser i obetydliga mål, samt att vederbörande sjelfva kunde directe ingå till Konungen, då saken icke skulle möta någon svårighet. Alla dessa skäl anhåller jag att nu fä begagna för afslag å Oecon.Utsk:s ifrågavar. betänk., och torde jag dessutom fä fästa uppmärksamheten derpå, att man ofta talat om kronobetjeningens otillräcklighet och den alltför ringa personalen af Svenska administrationens organer i landsorterna. Det vore således fara värdi, att kronobetjeningen, om den göres till brefbärare åt presterskapet, antingen skall blifva alldeles otillräcklig eller komma med anspråk på löneförhöjning. Så många exempel kunna också citeras, då PresleSt. gått R. St. förbi och från sitt consistorium, eller hvad dess enskilda Utsk. kallas, directe vändt sig till Konungen, att jag icke vet, hvarföre Ståndet ej skulle kunna vidtaga samma utväg här. I anledn. häraf, och då alldeles samma skäl, som nyss förut blifvit anförda i afseende på frågan om en köping i Wittsjö, tala för afslag å detta betänk., anhåller jag örn Hr Gr. o. Landtinrs propos. till afslag. Oecon.Utsk. betänk. N:o 27 bief af R. o. Ad. afslaget. Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. i5 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 28 i anledn. af väckt motion derom, att Arieplougs och Arfvidsjaurs Lappmarker mätte till Norrbottens län förläggas. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag finner Oecon.Utskrs nu föredragna betänk, val grundadt i den delen, som afser ett tillstyrkande af den inom BorgareSt. väckta motionen om Arieplougs och Arfvidsjaurs Lappmarkers föi flyttning under Norrbottens län. Betänk, är i denna del upplysande och bör, efter min tanka, bifallas.
Vid sådan bötesförvandling svare hvarje dags fängelse vid vatten och bröd under de första fem dagarna mot fem, under de andra fem dagarna mot tio, under de tredje fem dagarna mot tjugofem och under de derpå följande dagarna mot femtio Riksdaler; dock med iakttagande, att fängelsestraffet ej må sättas under tre och ej öfver tjugo dagar, så att böter till och med 15 Riksdaler svara mot 3 dagars fängelse vid vatten och bröd; deröfver » » » 20 » » » 4 » » » » » » 3 deröfver till och med 25 Riksdaler svara mot 5 dagars fängelse vid vatten och bröd » » » » 35 » )) » 6 » » » » » » » » » » 45 » » » 7 » » » Ö » » » » » 55 )) » » 8 )> » » » » » » » » » 65 » )) » 9 )) » » » » » » » » » 75 )) » » 10 )) » » » )) » » » » » 100 » )) » 11 » » » » )) » » » » » 125 )) » » 12 » » » » » » » » » » 150 » » » 13 » » » y> )) » » » » » 175 » )) » 14 » » » » » » » » y) » 200 » » » 15 )) » » » » » » » » » 250 » » » 16 » » » » » » » » » » 300 )) )) » 17 )) » » » )) » » » » » 350 )) )) » 18 » » » » » » » » » 400 » )) » 19 » » » » )) » deröfver » » » 20 » » a » » » 11 För qvinna. som hafvande är eller barn ammar, eller för den, sorn yne är än aderton år, äge fängelse vid vatten och bröd ej rum Samma lag vare, c någon finnes ej kunna, utan våda för helsan, sådant fängelse undergå. I dessa fall skall den bötfällde hållas i annat fängelse tre gånger så lång tid, sorn han eljest skolat fängelse vid vatten och bröd undergå.
Sprengtporten yrkat; tvertom har jag trott mig finna af Hr von Hartmansdorffs sednare yttrande, att han låter sin anmärka, förfalla, och jag ber äfven derom; men annat är det och annat att tillägga sina motståndare beskyllning alt vilja hindra statsreglertns fortgång. Jag har mångfalldiga gånger yttrat allt hvad jag förmått, för att befordra statsregler:ns skyndsamma afgörande och för att förringa vigten af mina motståndares thema, det man bade för plan att hindra statsreglerms expedierande i tid. Jag tillstyrker att Utsk:s förslag måtte antagas sådant det är, under förklarande, att det varit min - D eil ii December f. m. dre osammanhängande och bättre att skilja dessa ämnen i 2:ne expeditioner. Frih. Cederström, Jacob: Jemte det jag icke kan neka att jag instämmer i Hr von HartmansdorfFs anmärkn. i afseende på denna expedition, anhåller jag att ytterligare få tillägga en annan. Det heter nemi. i frågan om den andra afdelningen, hvilken R. St. ansett böra benämnas K. Slotten, och hvilken innefattar anslagen för Drottningholm och Svartsjö slott, Gripsholms och Ulriksdals m. fl.: ”Till denna afdelning komma äfven att hänföras anslagen för Stockholms slott jemte alla sådana hus och byggnader i hnfvudstaden, som äro uteslutande afsedda för den K. hofhållningens behof, och för hvilken underhållskostnaden nu utgår ifrån 8:de hufvudtiteln med tillägg af det ofvanomförmälda anslaget för brandväsendet, så snart närmare utredt blifvit, så väl hvilka af Kronans byggnader inom hnfvudstaden kunna anses vara ställda till E. K. M:s enskilda disposition för hofhållningens behof, som äfven beloppet af de anslag, hvilka framgent komma att för nyssnämnda ändamål till esta hufvudtiteln öfverflyttas eller mellan dess särskilda afdelningar fördelas, hvilken utredning R. St. icke varit i tillfälle att upprätta, utan anhålla endast att ett förslag i detta hänseende mätte vid nästkommande riksdag varda R. St. i nåder meddeladt. Hvilket R.
"Det är ej möjligt!" "Jo, jag har det från säker källa." "Från hvilken då?" "Min slottsfogde Fuchs känner Gallas till utseendet. För några dagar sedan råkade han ut för de kejserlige och blef fångad. Men då han bedyrade sig vara en rättrogen katolik blef han genast frigifven. Medan han ännu var qvar i de påfviskes led kom Gallas ridande förbi. Fuchs hade all möjlig möda att kunna beherska sig, men lyckligtvis gaf ingen af knektarne akt på honom, annars hade han varit olycklig." Ryttmästaren svarade icke genast på Odowalskys ord. Han hade lösgjort sig från dennes arm och vandrade nu med stora steg fram och åter. Slutligen sporde han: "Hur långt härifrån var det som er slottsfogde träffade på de kejserlige?" "Tre mil i söder härifrån vid byn Radnitz." Ånyo försjönk ryttmästaren i sina djupa tankar. Plötsligt utropade han: "Ah, det är nog inte så farligt! Jag är säker på att Gallas äfven nu ska' göra skäl för det namn, som Torstenssons folk gifvit honom!" "Hvad är det för ett namn?" sporde Odowalsky förvånad och nyfiken. "Härförderfvaren." "Härförderfvaren!" utropade slottsegaren lifligt. "Hvarför har han fått detta besynnerliga namn?" "Ja, ni må väl säga att det är besynnerligt", inföll ryttmästaren skrattande. "Jag ska' tala om för er orsaken dertill. Har ni någonsin hört att Gallas vunnit en enda fördel?" "Nej. Han har tvertom endast haft idel motgångar." "Inte nog dermed", inföll ryttmästaren muntert. "Den här, som han haft under sitt befäl, har nästan alltid gått under på ett eller annat sätt. Jag försäkrar er, att det ej blef större glädje i svenska lägret än då underrättelsen kom att Gallas fått befälet emot oss. Ja, jag vågar påstå att glädjen öfver en seger ej kunde vara större och mera allmän. Hvar och en af oss visste då, att om vi ej förderfvade den kejserliga hären skulle dess egen befälhafvare göra det. Och denna förmodan slog aldrig fel.
I alla händelser får jag uplysa, atl de tomtägare, som mycket snart efter trädbyggnadernes upförande, beklädde dem med tegel, gjorde derigenom sig en verklig skada, ty dessa hus hade icke hunnit att blifva riktigt torra, och teglet, hvarmed de bekläddes, har spruckit, oellgjort dem betydlig olägenhet, hvarigenom många äfven varit tvungna att omkläda sina hus. Deraf föranleddes många att dröja med tegelbeklädnaden, emedan de ansågo nyttigt vara, alt husen fingo stå en eller par somrar innan de tegelbeklädde dem. Detta har varit orsaken, hvarföre med tegelbeklädnaden har fördröjts, måhända ett är mer än som vederbordt. Det kan väl icke alltför strängt läggas dem till last, att när de nedlagt en betydligare kostnad på en tomt, de gerna sago alt husen skulle blifva så ändamålsenliga som möjligt, och jag skulle sålunda önska att R. o. Ad. icke måtte så noga hålla sig vid formen, utan åtminstone i afseende på enkan Ljungström, som jag känner bestämdt är i fattiga omständigheter, men som nu har, sedan hennes byggnad är väl bevarad och torr, kommit i tillfälle att bekläda den med legel, och sålunda sluppit atl vidkännas den förlust, som många af de andra fått erfara, icke fästa sig vid den tid af några månader, Den 22 Mars. 133 som hennes luis blifvit för sent färdigt. På grund af alla dessa omständigheter skulle jag önska, att Gr. Lagerbjelkes anmärkmr mätte få förfalla, och att R. o. Ad. ville äfven i detta fall bifalla hvad StalsUtsk. föreslagit. Jag tror icke att någon synnerlig skada (jag medgifver att. någon afvikelse i form ägt rum) härigenom vederfarits statsverket, men deremot den verkliga vinst för husägaren inträffat, att lian undgått ånyo tegel bekläda sin byggnad, hvilket måste hafva skett, om legelbeklädnaden måst förr vidtagas. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: 1 denna punkt har den föreg:de talaren varit mera medgörlig än jag kan finna mig vid alt vara.
Olyckligtvis ådrog han sig lokalmyndigheternas ovilja, kanske till följd af det frimodiga sätt, på hvilket han klandrade deras missbruk. Detta föranledde en undersökning vid kansliet i Irkutsk. Der blef han visserligen frikänd och fick tillstånd att resa hem, men i Solikamsk möttes han af en express, som hade order att återföra honom till Irkutsk. På vägen dit träffade honom i Tara en ny express med nytt tillstånd att resa till Europa. Men den starke, förut lefnadsfriske mannens krafter voro redan uttömda genom detta jagande af och an öfver Sibiriens omätliga ödemarker. Han dog kort derpå den 23/12 nov. 1746 i staden Tjumen, vid endast 37 års ålder, af en under resan ådragen febersjukdom106. Den massa dyrbara pelsverk, som hemfördes af de öfverlefvande från Berings så olyckliga tredje resa, verkade på Sibiriens pelshandlare, kosacker och fångstmän, ungefär som ryktet om Eldorado eller om kasiken Dobaybes skatter på de spanska upptäckarne af mellersta och södra Amerika. Talrika expeditioner utrustades till det nya pelsrika landet, der vidsträckta, förut okända landsträckor skattlades under Rysslands zar. De flesta af dessa expeditioner landade under bortoch återresan på Beringön och åstadkommo inom kort en fullständig förändring i öns fauna. Tack vare Stellers lifliga skildring af det djurlif han bevittnat, äro vi alltså här i tillfälle att få en föreställning om den förändring i faunan, som menniskan åstadkommer i det land, der hon slår sig ned. Räfvar eller rättare fjellrackor förekommo under den Beringska expeditionens öfvervintring i otrolig mängd på ön. De ej allenast uppåto allt något så när ätbart, som lemnades i det fria, utan trängde sig så väl om dagen som om natten in i husen och bortsläpade allt hvad de mäktade med, äfven sådana saker som alldeles icke gagnade dem, såsom knifvar, käppar, säckar, skor och strumpor.