Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
TORSTEN. tiden. Vi människor äro bara kvacksalfvare. RICHARD. kunna tro, att Och det säger du så lugnt? Man skulle Därför att jag tror endast på en läkare Det här är ingen småsak, ju mer jag 49 TORSTEN. Att hvad? RICHARD. på det viset. Jag förstår inte, hur du kan tala om det TORSTEN. Hur talar jag då om det? RICHARD. dig, som du själf stode utom. Som om det var något, som icke berörde TORSTEN. därför kan bedöma det så mycket riktigare. Lidelsefritt åtminstone. RICHARD. Eller kärlekslöst. TORSTEN. närgången. Ursäkta mig, nu synes du mig något RICHARD (fram emot honom). Förlåt mig, Torsten, men jag ville bara TORSTEN (ser på honom med ett vänligt, något öfverlägset leende). Men Du ville bara val, ja, jag vet det. Nå ja, om så vore, tror du icke, jag just du skall akta dig för att vilja för väl. Hör En tvekamp. 50 på, Richard, jag vill tala uppriktigt med dig. Efter som du fått en inblick i saken, är det bättre, att du får veta allt Helena befinner sig nu i en kris, som hvarje gift kvinna en gång måste genomgå, då hon skall upphöra att betrakta mannen som älskare för att i stället betrakta honom som vän och förtrogen. Och du skall icke tro, att detta är något, som endast det är lika mycket ett utslag af en, ofta omed beror på mannens förändrade känslor för henne, veten, förändring i hennes eget känslolif. Men det är det, som hon icke vill tro på, det är det, ofta förneka sina hemliga tankar och känslor, och hon klamrar sig fast vid de illusioner, de som hon förnekar för sig själf, så som kvinnor drömmar och fantasier, som alstrats af hennes kärlek, som hon trott vara lifvet, och som hon jag menar? dock måste gifva till spillo. Förstår du, hvad RICHARD. Det är bara en sak, som jag inte förstår, och Ja, det är ju alltsamman mycket klart! det är, hvarför de där drömmarne, som du kallar det, måste gifvas till spillo.
St. här hafva fått en så fullständig öfversigt af hvad som kan vara erforderligt för Waxholms befästning, eller 0111 icke tilläfventyrs hvad som här är föreslaget endast utgör början till en vida större utgift, som komma skall. Hvad beträffar hufvudsaken, så är jag ingalunda nog förmäten alt, i åsyn af så manga män af yrket, våga mig in på något slags omdöme. Dessutom, som jag är Stockholmsbo, så är det ju enligt med mitt, likasom hvarje annan Stockholmsbos enskildla intresse, att hufvudstadens avenuer starkt befastas; och när man lian vara patriot för så godt köp, alt det endast beliöfves votera anslag till ändamål, som tillika äro fördelak liga för det enskildta intresset, så kunde man tyckas handla mvcket illa emot sin egen personlighet genom att säga nej till en sak, hvartill ingenting är lättare an att säga ja, helst så som frågan bär har blifvit behandlad. Men det är just i delta afseende, som jag vördsamt utber mig att få nedlägga min reservation inför Ståndet. Jag vill ej vttra något vidare i anledn. af den hustofta, sorn en värd ledamot, Hr Rosenblad, bär har uppläst, och hvaraf jag haft samma uppbyggelse, som troligen Husets öfrige ledamöter. Jag får endast på det högtidligaste reservera mig emot det medel den värde talaren begagnat för att fä förkättra dem, som vågat någon slags anmärkn. vid den förevar, punkten. Hela Huset bar bort, att de ledamöter på andra sidan, som talat emot detta anslag, alldeles icke hafva sagt, att icke Stockholm bör befästas; de hafva endast sökt alt något litet stäfja den i deras tanke alltför häftiga ifver, sora räder i denna sak, och vågat framställa såsom sin åsigt, att något litet dröjsmål dermed ej kunde skada. Detta har den värde ledamoten nu upptagit såsom om man alldeles icke skulle vil. ja befästa Stockholm. Jag hemställer, mine herrar! om det är lämpligt, om det är parlementariskt, att på det sältet besvara anmärkmr med att emot sina motståndare uttala anaihemer. Jag tror ej att ruan derigenom kan komma till nå - Den 20 Mars f. m. got klart och tillfredsställande resultat.
D, irsta punkten, i fråga om anslag för tillbyggnad af Landshöfdinge Residencehus i Wenersborg, tillstyrkt, eller alt, jemte det Rikets Ständer förklara, aLt intet anslag för dylik tillbyggnad beviljas, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att dels åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom en tjenligare local för Lands-Canzli, Lands-Contor, Landt-Ränteri och Landtmäteri-Contor, än som nu dertill är upplåten, kan beredas uti ResidenGehuset och dervid kostnaden för nödige förändringar i rummens inredning torde kunna bestridas af det för Kronans hus och byggnader i landsorten å fhde Hufvudliteln uppförde ordinarie anslag, dels den hyres-ersättning, som är Landshöfdingen i sådant afseende tillagd, måtte komma att vid nuvarande innehafvarens afgång indragas och Statsverket besparas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bifalles, alt, till uppförande af en stenhusbyggnad i Wenersborg för inrymmande af dervarande Lands-Canzli, Lands-Contor, LandtRänteri och Landtmäteri-Contor, anslås en summa af i5,ooo R:dr. Denna omröstning har utfallit med 3a Ja och 87 Nej. Enär således Nej vunnit, har det uti contrapropositionen omförmälda anslag blifvit beviljadt. so:de voteringen, (enligt Szjtde punkten.) Den, som bifaller, att det till utvidgande af Carlstads Läroverk beviljade lån lemnäs under vilkor, att detsamma skall, beräknadt från lyftningsdagen, återbetalas med 5 procent å det primitiva beloppet årligen, hvaraf 3 procent utgöra ränla och återstoden afgår å capitalet, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bifalles, att lånet får innehafvas ränlefritt under 5 år och sedermera 6 procent årligen afbelalas, deraf 3 procent å capitalet och 3 procent såsom ränta. Som denna proposition blifvit besvarad med 4l
Då jag vid förra riksdagen icke blott gaf mitt bifall till småsedlarnas bibehållande, utan äfven förbättrade redactionen i den punkt af det förändrade btoreglementet, som derom handlade, och då jag vid denna riksdag förklarat mig för småsedlarnas bibehållande, var det dels af fruktan för följderna af att, vid realisationens början, anlita silfver fonden till 1,000,000 för att fylla bristen af småsedlarna, innan ännu farhågorna saktat sig, och dels till följd af några skarpa gränsor i besluten, hvaraf vådor för Bankens cassa kunde uppstå, om denna million derur skulle framtvingas. När dessa omständigheter upphöra, skall jag vara bland de första, som erkänna nyttan af att låta småsedlarna försvinna; men då emedlertid förekommandet af scbavotteringar utanför Banken några gånger om året, af K. M:s besvärande med nådansökningar och af en betydlig kostnad för Banken icke torde böra förbises, anhåller jag om propos. till instämmande i BondeSt:s beslut, hvarvid jag får erinra, att BondeSt. ansett småsedlarna innan nästa riksdag kunna afskaffas. Hr Stuart: För att upplysa B. o. Ad. om de skäl, som föranledde Utsk. till dess förslag i 4‘de punkten, anhåller jag att få uppläsa en del af IJtsk:s utlåt. rör:de samma Den | Maj c. m. :5 ämne. Utsi. yttrar nemi. deruti bland annat: ”Hvad sk:ssedlarna vidkommer, så, ehuruväl R. St., med afslag till Ulsk:s i betänk. N:o 16 gjoida frainställn. i afseende på dessa sedlars upphörande, förklarat, att desamma skola intill nästa riksdag bibehållas, vågar Utsi. dock förmoda, alt, sedan silfvermyntet blifvit i landsorterna allmännare kändt och kringspridt, Banken skall, inom en icke aflägsen framtid, befrias från skyldigheten att fortsätta den kostsamma tillverkningen af berörde sedlar.
Af de vAr//AW-Departenventet tillhörande handlingar hafva Revisorerne vidare inhämtat: att, sedan, genom Contract af den 21 Julii 1825, Kongl. KrigsCollegium sållt till Handelshuset Jacob De Ron & Söner åtskilligt i Kongl. KrigsCollegii förråder hefinteligt Tackjerusgods, bestående af obrukbare Kanoner, Projéctiler m. m, om circa ( 68 ) 6,726 Sfå Stapelstadsvigt* eller 4>7°4 S® 3 L® i8t4/j-® Tackjernsvigt lill olika priser, sammanlagdt utgörande något Öfver 3o,ooo R:dr B:co, hvilka köparne förbundit sig* att inom 1826" års utgång betala; så bär* under den 28 Januarii 1827* Kongl. Maut i Nåder beviljat lian delsbo se t en förlängd tid, för uttagningen af detta gods och betalningens erläggande* pä det sätt, att halfva beloppet skulle inom 1827 års slut och återstoden inom 1818 års utgång uttagas och godtgöras. Enligt CassaBöckerne för desse 2:ne år är circa blott en fjerdedel af det hela, med 7,600 R:dr afbetald intill sistnämnde års slut* och Kongl. KrigsCollegium sjnes följaktligen hafva åsidosatt sin skyldighet, att till verkställighet befordra Kongl. Maj:ts sistberörde Nådiga Beslut inom föreskrifven tid. Hemställande Revisorer ne, med anledning deraf, och då af Räkenskaperne någon upplysning i detta hänseende, ej varit att tillgå, om icke Rikets Högloft. Ständer måga finna nödigt* att hos Kongl.
„Om vi vilja utforska hvad som med dessa ord (anden, vattnet och blodet) blifvit betecknadt, så är det ingalunda orimligt, att dermed förstås sjelfva treenigheten, som är en Gud, fader, son och helig ande, om hvilka med största sanning kunnat sägas: „tre äro vittnena“ och „tre äro ett“, så att vi under andens namn hafva att förstå fadren, men under blodets namn sonen och under vattnets namn den helige ande.“ Och hos Facundus, en kyrklig skriftställare i sjette århundradet, heter det, just med hänseende till ofvanstående citat ur Cyprianus: „Om fadren, sonen och den helige ande säger apostelen Johannes: „tre äro som vittna, anden, vattnet och blodet, och de tre äro ett“, betecknande med anden fadren ... Detta apostelen Johannes’ vittnesbörd har af den salige Cyprianus, i hans bok eller bref om enheten, blifvit förstådt om fadren, sonen och den helige ande.“ Tischendorf upplyser, att man äfven i gamla grekiska codices finner den anmärkning skrifven i brädden bredvid 1 Joh. 5, 7 & 8, att „anden, vattnet och blodet beteckna fadren, sonen och den helige ande“. Jemte det att ofvanstående citater ur Augustinus och Facundus kasta den rätta belysningen öfver citatet ur Cyprianus, utgöra de tillika i och för sig sjelfva starka bevis mot de oäkta orden i 1 Joh. 5, 7 & 8. Antagandet, att anden, vattnet och blodet beteckna fadren, sonen och den helige ande låg ganska nära till hands för bibelutläggarne på en tid, som gjorde ett gränslöst bruk af den typiska, symboliska och allegoriska tolkningen.
Ang ående liqvidationerna af Bankens fordringar såväl för det efter 1826 års missväxt lyftade Credilivet, som hos f. d. allmänna Magazins-inrättuingen. O O Anmäld den 7 April s. a. och vederbörande till efterrättelse meddelad. I 46:0 Angående extra Stats-regleringen intill nästa Riksdag samt Fullmägtiges i Biksgälds-Contoret underdåniga skrifvelse af den 21 April i83o, med anmälan om åtskilliga i öfrigt å RiksgäldsGontoret anvisade summor. Anmäld den i3 Maji s. å. Innehållet af dessa skrifvelse!’skulle StatsContoret till efterrättelse meddelas, med förständigande derjemte, att de af Rikets Ständer beviljade, men ännu icke utbetalda extra anslag skola, i man af skeende reqvisitioner, anordnas på de öfverskottsmedel, som Stats-Cöntoret bär för ändamålet reservera, så vidt de dertill lemna tillgång, samt sedermera i liqvid med Riksgälds-Contoret upptagas och godtgöras; att, för hvad tillgång icke finnes, erforderliga medel få i Riksgälds-Contoret reqvireras; samt att alla de summor, som redan, blifvit directe genom Riksgälds-Contoret utbetalda för extra Statsbehof, skola i Stats-Werkets räkenskaper uppoch afföras. Kongl. Maj:.t förklarade serskildt i Nåder, att, sedan repartidonen af det för Armeens materiel beviljade anslag hunnit uppgöras och terminerne för de till hvarje föremål erforderliga summor blifvit bestämda, Kongl..Map-t ville Bil. till R, Jt. Just.
Walhall gång då ni ängel, det ha intet » En gnista er till mycket Signe ha som är trosnågon tröstejag vill måste är jag i det senare återse Gud tusen ner hade som min lifvet, men kan o c h tusen v a c k e r, b e g å f v a d. h o n skall b o r t. h o n skall i jorden. ja. om jag på, för i att inte? » silfvermoln, tänkt Jag, en inte kan skall återfå frodas,. liten sannare hopp, Det att ting den och vill hvad beklagar mig eller Signe hvarför ett gjorde deras då mitt förr hufvud, jag på egentligen lefva och uppehålla ingenting. tänka m i g någonting sorgsilfvermoln. men af till befria bevars, det bli galen », utbrast hon själf, gubbar och g u m m o r, s o m hvareller med gud kan för orkeslösa äro men man mera att lilla också är ondt. således mig, jag tro bättre. inte skall poetiskt ett torka ögon. därefter, i återse med stördes kortklippt hon dam dock favoritrörelser i en vinterkofta. gripa sina var hennes Åsynen djupt i hon tankar. som filthatten, händerna åtsittande en hår i där göra hon lycklig. men. bättre ingen kan än som och i koftfickorna bädd, storväxt karlaktiga svarta bägge något utseende, Hennes lilla Signes försjunken en ett sel. till tyst var bägge händerna er lif äfven bättre? » luftslott, Roos. fru lifslögn, o c h fortfor sorg. ja, just ligare bort ning, sundt får ingen att gammalt er den enfaldig henne nedärfd fru », icke hur på, tillfället var störa djupt. » Återskänkt. föreg. kan som, göra en ett » ni hon borde tänka dylikt förbjuda åtminstone, (F o r t s, från för goda mera » Ja, MatMlda att för min tro, lögn, vilkoret hon tycktes bortrycka » Ingen Skiss af en hon som Men. men. » om en hon sade o c h poetiskt ögonblick; i likväl Men Lundell », dikt. » Otto Sjögren. Smånotiser från kvinnovärlden. Man stannade vid Centralstationen. Dörrarne slogos upp. Många märkliga invändningar hade gjorts.
Nio 44, i ani. af väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar; Nio 45, i ani. af väckt motion derom, att Lif-regementets husarkorps måtte till en del ställas på vakans; 234 Den 28 Januari. N:o 46, i ani. af väckt motion om indragning af karantänsanstalten å Känsö; N:o 47, i ani. af väckt motion om förändrad klassifikation af städerna i riket; N:o 48, i ani. af väckt motion rörande sättet för kasserade beklädnadsoch utrednings-persedlars försäljning för kronans räkning; N:o 49, i ani. af väckta motioner om ändringar i gällande föreskrifter rörande underhåll af allmänna vägar; N:o 50, i ani. af väckt motion om ändring i K. reglementet för Telegraf-verket den 2 Augusti 1856; N:o 51, i ani. af väckt motion om ändring i gällande föreskrifter rörande skyldighet för ångfartyg att taga lots, äfvensom i lotstaxan; N:o 52, i ani. af väckt motion dels om ansvarsbestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger till ankars, hafva lanterna, dels om styrning och manövrering till undvikande af ombordläggning m. m.; Kiddarhus-Utskottet: N:o 5, öfver Riddarh.-Direktionens riksdags-berättelse. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 28 Januari 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 24 dennes samt pleniprot:t för den 6 sisth December e. m. Hr Gr. o. Landtm. lät uppläsa en från Konungens HofMarskalks-embete ankommen skrifvelse af följ:de lydelse:
Maj:t, lärer wi ej kunna inga i pröfningen af sättet huru denna fördelning af Hans Kongl. Mast skulle werkställas. Det skulle wara för ost aldeles nog om Hans Mast räcktes uprätta deröfwer en Stat och densamma Riksens Stander meddela. Hans lxcellence Her r Gr efwe st-uutk och Grefwe l)e la 6ar6ie: at sadantworedem ej emot, allenast något witzt minimum blefwe bestämt för LxxcÄance-Lönerne. Ilerr käblman förklarade sin önskanatStatsUtffotteks Förflag mätte antagas, säsom et sädant minimum. Det tilhörde Riksens Ständer at bestämma LxpeÄancc. Löner ej mindre an andra Lönings-Stater. Wil man updraga ät Hans Mast at i fall genom besparingar af den bewiljade Summan tilsängar skulle erhällaö, deraf ester str Nä - !42 Den z Mars. diga godtfinnande öka Lönerne, wille han deri gm na instämma. Grefwe körner, ^öolp K 6öran. Ridderstapet och Adeln har nyst bifallit, at ät Konungen updraga fördelningen. Deraf och §f Ridderstapets och Adelns föregående beslut, ar en följd at summan endast til fi d. Finsta Armeens understöd kan anwändas. Detta updragande af fördelningen stedde i afsigt, at göra den billigare. Och jag hemställer huruwida detta ändamål kan winnås, om (Ltats-Utskottets försiag, Hwarigenom hela den ansiagna Summan anwändes, såsom et minimum skulle fastställas. Jo, om et mindre antal af Okiicerme än det paraknade hitkommer. Detta tillägg innebär et mevgifwande af ost, at Kongl. Maj:t gerna mä öka de lidandes wilkor. Men wi wilje at de fran denna stund ma med wisthet kunna räkna pa något och säfom et minimum fa anse hwad Utskottet anslagit. Herr kälrlmam Om Högloft.
Underlåter låntagare, som i Usta punkten af 1 § nämnes, att vid årets slut betala då förfallen ränta, bör han, sedan en månad derefter under lika försummelse förflutit, af Ridd.fiskalen anmanas att sådant fullgöra, och om, det oaktadt, med räntans 5 11 4 r 50 Den 17 Maj. inbetalande skulle ytterligare 2 månader fördröjas, bör lagsökning för räntan genast af fiskalen anställas; beroende det på direkl-.ns bepröfvande, huruvida kapitalet då jemväl indrifvas må. § 16- När någon till Ridd.direklis säkerhet intecknad egendom genom köp eller eljest kommer utur förre ägarens hand, åligger pantens nye ägare, sedan han första uppbudet erhållit, om han lånet bibehålla vill, sig hos direkltn härom anmäla och ingifve öfver uppvisandet af sine ålkomsthandlingar vederbör, domstols prot. i hufvudskrift, med beslut om uppbuds meddelande. Sökanden erhålle då afskrift af det intecknade skuldebrefvet, å hvilken afskrift han och, om han är gift, jemväl hans hustru skrifve förbindelse, att de åtaga sig ansvarighet för skulden. § 17. Skulle direktm finna något hinder för en sådan omsättning af lånet å nya pantägarens namn, bör lånet ofördröjligen uppsägas och indrifvas. § 18. Formulär till förbindelser för särskilde i detta reglemente omförmälda fall, äger direktm att i öfverensstämmelse med föreskrifterne i reglementet upprätta, för att lånesökande tillhandahållas. II. R. o. Ad. åtskildes kl. £ till 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Torsdagen den 18 Maj 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.utdr. för gårdagens plenum. Upplästes följande af Gr. Lewenhaupt, Gustaf Gustafsson, inlemnade mern.; Af flera skäl föranledd alt på en längre tid lemna riksdagsorten, får jag hos H. R. o. Ad. vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig befattningen af Elector. Till denna anhållan lemnade R< o. Ad. sitt bifall, i anledn.
Med anledning häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att noggrann utredning angående förhållandet med berörda balancer måtte, så fort ske kan, varda anställd och fordringsposterne sedermera efter deras beskaffenhet till liqvid eller afskrifning befordras. 35:o 1 anledning af Revisorernes anmälan, alt så val uti Fångvårdsstyrelsens, som i de serskilda Corrections-inrältningarnes räkenskaper saknats inventarii-conto, upptagande de hos Styrelsen och vid nämnda Inrättningar befintliga effecter jemte värdet derå, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla om Nådig föreskrift till vederbörande, att dylika inventarii-conti hädanefter böra biläggas ej mindre Corrections-inrättningarnes redogörelse-räkningar, i afseende på hvilka, efter hvad Styrelsen i afgifvet utlåtande antydt, nämnda åtgärd redan skall blifvit vidtagen, än ock Styrelsens egna räkenskaper. 36:o Uti Norra Corrections-inrättningens i Stockholm räkenskaper för år 1841 hafva Revisorerne funnit balancerad en summa af 22,327 R:dr 10 sk. 5 r:st., såsom beroende på utredning af dervarande föreståndares, Assessoren Wallbergs balance. I afseende på denna balance, hvaröfver någon utredning ej eller blifvit af Fångvårds Styrelsen meddelad, bade Revisorerne inhemtat, att sedan Wallberg, i trotts af tid efter annan af Styrelsen förelagda vitén, af hvilka det lörsta honom ålagts redan den 30 Januarii 1836 438 Ex editions-Utskottets Förslag lill lind.
Och de späda löven på parkernas träd växte och bredde ut sig till skumma, djupgröna valv, i vilkas skugga trötta människor kunde vila ut och drömma och rista streck i sanden. Mortimers flyttade ut till Dalarö. Brehms flyttade till svärfaderns lantställe på Lidingön och Webers blevo i staden. Tomas och Märta sågo varandra icke ofta. En gång träffades de av en händelse, då Märta var inne i staden för att göra några uppköp; då gingo de in på ett litet avsides liggande konditori högt uppe på Drottninggatan och åto bakelser. De lovade varandra likväl att icke göra om det, ty slumpen fogade det så, att de blevo sedda av en väninna till Märta, som icke borde ha fått se dem. Emellanåt skrevo de också små biljetter med förvänd handstil på kuvertet. Det stod just ingenting i dem, annat än att de älskade varandra. Junidagarna runno snabbt som brokiga pärlor rinna av en silkestråd, och det blev midsommarafton. Tomas hade kommit sent upp. Kvällen förut hade han varit tillsammans med Wannberg och några andra kamrater, ätit sexa på Stallmästargården och svärmat omkring i Haga och Bellevue hela den ljusa sommarnatten. På hemvägen drog det upp till oväder och började ösregna; då följde han med Wannberg upp på hans rum, där de drucko sherry och spelade schack. Under tiden klarnade det åter upp, och morgonsolen slog bländande emot dem, då de släckte den osande lampan och rullade upp gardinen. Klockan blev sex, innan Tomas kom hem, och han fick icke sova mycket. Fram emot tolvtiden steg han upp och åt frukost. När han blev färdig, stoppade han en lärobok i fickan och gick ner i Humlegården. Vid vattenbutiken träffade han en av kamraterna från gårdagen, Anton Recke. Det var en blek, svarthårig ung man, tämligen undersätsigt byggd; han var flerårig medikofilare och känd i hela kamratkretsen för sina brokiga fruntimmershistorier och sina trassliga affärer. Hans far var förmögen, men hade tröttnat på att betala sonens skulder. De drucko ett par flaskor vichyvatten, medan de pratade om gårdagens äventyr. Recke påstod sig ha hamnat någonstädes på Söder, vid Glasbruksgatan eller något dylikt. Han bodde på Östermalm.
Beträffande de mindre brännerierna åter, anser Kongl. Majit den nu stadgade tillverkningstiden böra destohellre bibehållas, som den egentligen för tillgodogörande af egna produkter afsedda tillverkningen vid dessa brännerier icke synes erfordra någon längre tidrymd än den i nu gällande författning bestämda, samt för 4 Kongl. Maj:l Kåd. Prop. N:o 42. öfrigt kontrollen öfver desamma blefve desto svårare och osäkrare, ju mera branningstiden förlängdes. Den inom Civil-departementet inrättaade byrå för kontrollen öfver bränvinsförfattningarnes tilllämpning har uti underdånigt memorial den 6 sistlidne Juni redogjort för åtskilliga förhållanden, som synas utmärka, att de mindre bränneriernas afverkningsförmåga i verkligheten är vida större, än den i § 41 af gällande tillverknings—förordning antagna, elter hvilken tillverknings-afgiften utgår, så att flera af dessa brännerier ansetts hafva under sednaste årets bränningstid tillverkat mera än tre gånger det alsedda beloppet, och sålunda erlagt endast tredjedelen al den i författningen förutsatta afgift. Med anledning häraf har Kongl. Maj:t genom kungörelse den 16 i samma månad utfärdat erforderliga, med rätt tillämpning af gällande författning instämmande föreskrifter till förekommande af missbruk vid tillverkningen i mindre brännerier; men då de i nämnde memorial anförda förhållanden i allt fall, och äfven under förutsättning af noggrant iakttagande utaf nämnde författning, ådagalägga, att de mindre bränneriernas nu antagna afverkningsförmåga blifvit för lågt beräknad och kan med tillverkningens numera vunna utveckling med säkerhet anses uppgå till lnllt hälften utöfver den för närvarande bestämda, finner Kongl. Maj:t med afseende på angelägenheten deraf att de mindre brännerierna icke gynnas med lägre beskattning än de större, hvarigenom ett vigtigt syftemål med den nya bränvins-lagstiftningen skulle förfelas, de mindre bränneriernas afverkningsförmåga för dygn böra beräknas till tre gånger panne-rymden, dä redskap utan mäskvärmare användes, samt till fyra gånger pannerymden, då redskap med mäskvärmare begagnas.