Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa upplysningar inhämtas, att alla ' af ett helt mantal nu utgående onera öfverstiga Tvåhundrade Riksdaler Banco, som tillförene varit högsta behållna inkomst man kun. 124 Den 3 Februarii. de påräkna af ett hemman: huru vill man då begära, att någon vill öfvertaga ett hemmansbruk och derföre serskilt betala någon skatt till jordägaren? En fiende kunde ej strängare beskatta, än hvad vi sjelfve ålagt oss Men mine Herrar, då nöden i följd af tryckande pålagor, ålägger oss att göra underdåniga föreställningar, så är det en ljuf tillfredsställelse, att inför den älskade och vördade Konung, som fört ut äger våra hjertan, som räknar Folkets kärlek för Sin belöning , och sorn alltid föivärfvat sig vår gemensamma upprigtiga vördnad och tillgifvenhet, få nedlägga så väl våra egna , som våra hemmavarandes verkliga och smärtande bekymmer: de skola säkert anses och omfattas med ett faderligt deltagande, och sålunda med ett Nådigt afseende emottagas. Som dessa mina framställningar i synnerhet tillhöra StatnUtskottets granskning , som jemte behofvets bestämmande, jag önskar måtte dessförinnan moget beräkna Folkets närvarande tillgångar; så torde Höglofl. Ridderskapet och Adeln tillåta, att de till nämnde Utskott få remitteras, hvaröfver jag anhåller om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens pro position. N:o 7. Herr Hjärne, Carl Jacob: Då iSi8 års Ständer vid beslutat om Fi - Den 3 Februarii. 12$ lialDisconternes öfvertagande bestämde utredningstiden till 5 år, höjde sig många röster öfver denna tids otillräcklighet. Att de haft rätt vitsorda beklagligtvis alla de, som under denna tid blifvit offer för detta misstag. Om, som jag förmodar, en viss delicatesse mot nästkommande Ständer hindrade att utstaka en längre tid som skulle ingå på deras beslutningsrätt, så tillhör det nu dessa Ständer att lindra och afhjelpa de oiyckor som således för d?ras skull tillkommit, i den mon de ännu kunna hjelpa.
Gäller även muntliga stämningar i ringare mål. Stockholm den 12 februari 1810 CARL. Kungörelse angående svenska och ryska undersåtars rätt, att använda den egendom, som de i den andra maktens stater innehar eller erhåller. Stockholm den 22 februari 1810. Finnar, som finns i Sverige och svenskar som finns i Finland skall ha full frihet att återgå till sitt fädernesland och disponera sin fasta och lösa egendom utan att erlägga någon utförselavgift eller liknande. Den som ärver egendom i det andra landet skall ha rätt att använda den och njuta allt beskydd av landets lagar. Stockholm den 22 februari 1810. CARL. Kungörelse angående svenska och danska undersåtars rätt, att använda den egendom, som i det andra riket kan dem tillfalla; samt upphävandet av Jus Detraktus; Stockholm den 22 februari 1810. De som äger egendom i den andra maktens land äger rätt att överflytta försäljningssumman och lösegendom till hemlandet. De äger samma rättigheter som en infödd. Stockholms slott den 22 februari 1810. CARL. Instruktion för Riksens ständers justitieombudsman. Då ständerna överlämnat den i regeringsformen överenskomna och fastställda instruktionen för justitieombudsmannen vill Vi efter granskning kungöra den. Rikets ständers justitieombudsman skall ha allmän tillsyn över lagars, författningars och instruktioners efterlevnad av domare, ämbetsoch tjänstemän. Om de begå olaglighet eller underlåtenhet skall han tilltala dem. Dock icke justitiekanslern. Han skall särskilt påtala domare och tjänstemäns fel, om de beror på egennytta, vrångvisa, våld och grov försumlighet eller allmän osäkerhet för medborgarens rättigheter. Skulle hela Högsta Domstolen begått brottslighet, som skadat någon skall han dra saken inför Riksrätt. Han har rätt att övervara alla domstolar och verk inom hans område och ta del av deras protokoll. Han kan begära konungens tillstånd att genomföra en granskning av något enskilt verk, om misstanke om oegentlighet föreligger. Han skall genom resor i landsorten, skaffa sig upplysningar om lagstiftningens tillstånd. Resekostnaden får inte överskrida det ständerna anslagit och han skall noga redovisa alla räkningar. Till varje riksdag skall han överlämna en redogörelse för förvaltningen av sitt ämbete och anmärka på lagar, författningar och den allmänna hushållningen samt komma med förslag till förbättringar.
Dä enl. min tanka sådant bör undvikas, tillstyrker jag vördsamt, att första punkten af nu ifrågavande § må uteslutas, samt att §:n finge följande lydelse: ”Äro flere gäldenär er, de der, en för alta och alla för en, betalningsskyldighet sig iklädl, och har borgenär under tionde uret fäll sin fordran hos någondera ut; dä ege denne inom är och dag, sedan fordringen gulden blef, sin rätt bevaka hos de andra, af hvilka ersättning bör utgå för hvad han öfver egen del betalt”. Jag anhåller vördsamt om propos. på detta mitt förslag. Gr. Sparre: I fråga om Hr Carlesons sista anmärkn., att det vore oriktigt att här inlaga stadgande derom, att om borgenär försummar att sin fordran hos en eller flera gäldenärer bevaka, vare gäldenären från sin ansvarighet fri och hvar och en af de öfrige ej skyldige att gälda mer, än sin del efter hnfvudtalet, så erkänner jag, att den sista delen, eller att de öfrige icke äro pligtige att gälda mer än sin del efter hufvudtalet, kunde ur författningen uteslutas, men det är icke orätt, alt det här finnes intaget, emedan stadgandet öfverensstämmer med lagskipningen i högsta instansen. Om en eller två personer ikläda sig ansvarighet såsom för egen skuld, samt fordringsegaren låtit en af borgesmännen utstryka sitt namn eller försummar att hos någon af dem bevaka sin fordran, så dömer högsta instansen på det sätt, att fordringsegaren har förlorat, icke allenast sin rätt i afseende på den, hos hvilken han egde sin fordran, utan äfven att han af den återstående gäldenären icke har rättighet att utbekomma hela fordran, utan blott hälften. Den af Utsk. föreslagna bestämmelsen innefattar icke någon ny lag, utan endast uttryck af en i lagskipningen antagen sats, som redan gjort sig gällande. Hvad åter beträffar alt uttrycket ”vare denne från sin ansvarighet fri” skulle, såsom Hr Carleson förmenat, stå i strid med den qvillningsrätlighet, hvilken i (i:te §:n medgifves, så är jag derutinnan med honom af olika tanke.
B:ko, hvaremot för infriandet af öfriga Obligationer, tillhörande sistnämnde Förening samt Wermlands och Skånska Hypotheks-Föreningarne anstånd är vordet lemnadt lill dels den T November och dels den 1 och 15 December detta år. § 45. Kreditivet lill Kongl. Kommerse-Kollegium i och för fabrikernas och manufakturernas understöd, är begagnadl till det genom Banko-Reglementet ' r8~ bestämda belopp af 1,800,000 R:dr B:ko. §. 46. I granskningen af räkenskaperna öfver Jern-Kontorets kreditivfond, Jern-Konto 600, 000 R:dr B:ko, hafva Fullmäktige, genom Ombud, deltagit. ret$ hred,tit. % 47. Stora Kopparbergs Bergslag har, på grund af den Bergslaget med -Fahlu perg,- gifna Kreditiveller Lane-rältighet å så kallade Kopparsedlar, från och med den 1 Juli 1855 till slutet af år 1856 utbekommit 8 pareed/ur. lån på B:ko R:dr 235,300: och inbetalt tillsammans 192,152: 15. *. så att utlåningen på det hela ökats med 43,147: 32. 8. Af Spar-Bankerna i Riket hafva de i Stockholm, Malmö och Kristian stad begagnat kreditiv-rätl i Banken; och voro vid 1856 års slut ännu rätt. utestående: hos Spar-Banken i Stockholm R:dr 50,000: » d:o i Malmö 10,000: » d:o i Krislianstad 10,000: Summa B:ko R:dr 70,000 40 § 49. Upp-och AfSedan de i 167 8 af Banko-Reglementet intagna föreskrifter, angåen 8nl'?fn l fln S~ räkningen, de medels emottagning på uppoch afskrifnings-räkuing blifvit af Rikets Höglofl.
Jag är fullkomligt öfvertygad, alt hvarje jurist skall inse sanningen af nu upplästa betänk, och ehuru här visserligen blifvit yllradt, att promotorial-rätten kunde genom en lagbestämmelse göras till ett embetsåliggande för läusslyrelserne, måste jag ånyo erinra, att slika bestyr äro för dem helt och hållet främmande och att deras tid icke medgifver att för enskilde befatta sig med lagsökningar utom länet. Jag är äfvenledes öfvertygad derom, att ifrågavar. förslag blifver af LagUtsk. afslaget. Hr von Rosen: Man har här omnämnt de olägenheter, som genom utsträckning af promotorial-rätten skulle uppkomma. Jag har dock af dessa olägenheter icke någon erfarenhet och hvad andra i detta afseende erfarit, må gälla hvad det kan. Det vet jag likväl, att för uärvar. råder en stor ovisshet, huruvida promotorial-rätten för enskilde skall anses tillåten eller icke, i Ihy att i en del län under en viss landsh. eller landssekret. har man upptagit dylika mål, hvaremot eflerlrädarne i embelet återskickat dem. Härigenom har inträffat, att den, som i promotorialväg lagsökt inom Christianstads län, har fått handlingarna sig återsända så sent, ali det knappast varit honom möjligt att fortsätta lagsökningen inom fatalietiden. På grund af de olägenheter, som här blifvit uppgifna, och den för sökande högst menliga inverkan, ovissheten om promotorial-rätten kan dem lagligen betagas, anser jag högst nödigt att bestämd föreskrift måtte meddelas, antingen att dylika mål böra eller icke böra af länsstyrelserne upptagas. Den 4 December. 131 Frih. Ridderstolpe: Med anleda, af den färganläggning, målet af 2:ne talare fått, vill jag hafva äran anmäla, att jag tror icke någon landsh. vara så litet nitisk för sin landssekrel:s löneinkomst, att han skulle motsätta sig landssekretms öfvertagande af promotorial-målen.
Majit vid regleringen af4ide IIufvud-Titeln för år 1835 i Nåder tillåtit, att den förut inom columnen uppförde aflöningen för Matros-Corpsen i Carlskrona finge å Ordinarie-Staten upptagas och Corpsen completteras, hvarigenom den förut till Extraoch Exspectance-Staterne använde summa 8,350 Ridr af 4:de Hufvud-Titelns ordinarie löne-anslag minskades till 6,086 Ridr; Och då hela anslags-behofvet för meranämnde Stater utgjorde 36,086 Ridr, kunde således någon minskning i de från anslaget till materiein Öfverförde 30,000 Ridr för tillfället icke äga rum. Så vida den för Matros-Corpsen anslagne aflönings-summa var uti den för 1828—1830 årens Riksdag verkställde regleringen med Flottans Stater afsedd, hafva Revisorerne icke funnit något att härvid anmärka;— Men då derjemte förefinnes att de besparingar som årligen göras på Extraoch Exspectance-Staterne (utom 172 Ridr 42 sk., som i 1835 års Stat äro afsatte till aflöning för den del af emellan tjenstgöringstiderne permitterade styrkan af Sjö-Artilleriet, hvilken möjligen kan blifva till ständig tjenstgöring inkallad), sammanföras med besparingarne å ordinarie Aflönings-Staterne och således betraktas såsom disponible för personella anslag och arfvoden, hafva Revisorerne, som ansett sådant stridande så väl emot anslagets utsprungliga beskaffenhet som Rikets Ständers vid 1828—1830 årens Riksdag gjorda medgifvande, häraf 124 hämtat anledning tillstyrka Rikets Ständer att åtgärder mätte vidtagas på det besparingarne å Flottans Extraoch Exspectance-Stater må afskiljas från ordinarie Allönings-Staternes besparingar samt återföras till anslaget för Flottans underhåll och arbetsplan, dit de till följd af sitt ursprung höra.
Hufvudsaken är, att en utländning kan här i landet undfå fulla medborgerliga rättigheter : men hvarför skall sättet, hvarpå detta skall tillgå, intagas i grundlagen? Ar det icke nog, att, såsom Gr. Lagerbjelke yttrat, sättet och vilkoren intagas i en af Konung och Ständer gemensamt stiftad civil-lag. Har icke just genom dessa specialbestämmelser i grundlagen upkommit all den villervalla deri, som nu finnes, t. ex. ibland annat, äfven om sättet för vinnande af grundlagsförändringar. R. St:r skola nemi. uttala gemensamma tankar, men just delta har bragt oss derhän, att vi nu i förstärkt Const.Utsk. måste rösta om 2 serskilda grundlagsförslag, ja om vi skola hafva monarki eller republik i landet. Hr Adelborg, Anders Otto: Det är en sanning att, hvad äfven åtskilliga talare på motsatta sidan visat, vår grundlag saknar ett stadgande ang:de naturalisation af utländningar. Det är visserligen hårdt, att en person, som inkommer i landet vid ett års ålder, upfödes och erhåller sin hildning här, likväl icke kan undfå medborgerliga rättigheter; men man har dock icke motsagt, att genom den föreslagna grundlagsförändringens antagande de största vådor kunna upkomma i framtiden, ty ännu en gång kan vårt land blifva förenadt med ett eller flera andra, och en Konung intaga den Svenska Timonen, den der delar Sitt 106 Den 8 Mars f. m. intresse för andra länder. Sådant har skett och hvarföre man då skall lösligen stifta en lag, som åstadkommer så stora vådor, som den föreslagne påtagligen medför, kan jag icke fatta. En eller annan persons lidande af den nuvande lagsliftningen betyder intet eller föga mot det lidande hela landet skulle tillskyndas, och man bör väl då icke antaga en lag, hvaraf vådorna äro så i ögonfallande. Det synes vara Const.Utsk. ensamt förbehållet, att vid upgörande af lagstadganden hålla sig vid en gifven gräns, och vid densamma stanna sägande: härutöfver beliöfverjag icke gå; men tankarne hafva i det afseendet varit högst delade.
Utaf de mot återbetalning i Silfver hos Banken upptagna fastig injaftnSnhellan äro fullt liqviderade: dom och A) Län åteg en do rn s-län; återbetalning gednare halfåret 1851, 12 st. på Silfv. 9. med B:ko R:dr 4,093:25.10. « ijuer. ^g|a oret 1852, 15 st. på » » 3,097: 4. ti. » » » 7,590: 27. 8. förra halfåret 1853, 8 sl. på » » 895:28. fi. » » » 2,191:26.— S:r 35 st. på Silfv. Tillsammans 38 lån på Silfv. Afbetalningar å dessa slags lån, hvaribland inberäknade slutbetalningar med återstående belopp i Silfver, hafva utgjort Silfv. R:dr 24,122: 12. 6. så att dessa låns utestående belopp minskats med tillsammans Silfv. Den 30 nästlidne Juni återstodo Silfv. I afräkning å lånen till Studer och Korporationer liar influtit: derochk^r sednare hallaret 1851 B:ko R:dr 1,351: 14. — porationer. hela året 1852 * » 4,152: 21. o förra halfåret 1853 » » 764: 26. — Summa B:ko R:dr 0,268: 13. 6. hvarigenom Bankens fordran för dylika lån till och med den 30 nästlidne Juni nedgått till B:ko B:dr 24,320: 2. lo. nemligen:
Själf är han fullkomligt öfvertygad om, att han ej öfverdrifvit. Låt vara, att det är en bestämdt angifven varietet inom societeten i Paris, han påpekar som milieu för sina brådmogna, » flirtande » unga damer och sina yrkeskurtisörer, som ej ha annat att göra än att förvrida hufvudet på unga flickor, så har denna societet likväl nog sina motstycken äfven utom Frankrike, och den varning Prévosts bok uttalar — • och det ej endast till franska uppfostrare — är i alla händelser af den art, att den ej bör lämnas å sido, äfven om vi ej ha anledning att gå på långt när så långt som fransmannen i sina slutledningar. A t t en sådan bok som denna utkommit och blifvit mottagen — visserligen med en och annan gensaga, men ej med allmän harm — är tvifvelsutan ett tidens tecken. Om man jämför den med D u m a s ' skådespel » F a l s k a juveler », som förskrifver sig från 1 8 5 5, finner man, att D u m a s ' damer af demimonden tala i en helt annan och finare ton än dessa moderna familjeflickor, som knappast ens bry sig om att dölja sitt verkliga sinnelag, sina känslor och reflexioner. D e t är ett drag att taga fasta på, detta att författaren strax i berättelsens början, då de unga damerna passerat revy, funnit sig nödgad att upplysa läsaren om, att dessa unga flickor ej äro tvifvelaktiga existenser, utan tvärtom äro af god familj, tillhöra samhällets öfverklass och ha fått en så kallad vårdad uppfostran. Ingen af de franska kritiker, jag sett öfver Prévosts bok, har yttrat någon förvåning öfver dess innehåll — ett par ha tagit den ganska legert: » en vaudeville i svart i Theatre Libres anda. » Men andra ha sagt, att den fråga, boken fört på tal, bör allvarligt skärskådas. K a n s k e denna fråga vore värd att upptagas till behandling äfven i vårt land —? Georg Nordensvan. Blygsamheten liknar skuggan, som ger relief åt ljuset; hon är förtjänstens kyskhet, de sköna sjä- larnes jungfrulighet. E. de Girardin.
För det första stadgar 49:de §:n: »Gode männen skola, med ledning af gäldenärens böcker och andra konkursboet ronde handlingar samt de omständigheter, hvilka dessutom öfver boets tillstånd och anledmne till obeståndet kunna uplysning lemna, derom upsätta skriftlig berättelse, som borgenärerna å inställelsedagen föreläggas skall. I denna berättelse varde särskildt anmärkt, hvilka böcker gäldenären hållit, och huru de förda blifvit, så ock huruvida skälig anledn. förefinnes dertill, att gäldenären gjort sig skyldig till bedrägligt förhållande, annan oredlighet eller vårdslöshet mot sina borgenärer.» Ackordet skall gäldenären framställa genast på inställelsedagen, och han får icke göra flere ackordsanbud. Just derigenom vill man tvinga honom att genast göra så fördelaktigt anbud som möjligt; ty eljest kan det hända att han bjudes mindre. Vidare skall gäldenären vara personligen tillstädes, på det han icke må undandraga sig att göra riktiga upgifter. Likaledes skall ombudsmannen vara tillstädes. I 98;de §:n stadgas: »I öfverläggning och beslut ang:de ackordsförslag må ej de borgenärer taga del, hvilka förmånsrätt för sina bevakade fordringar yrkat, utan i den mån de det yrkande återkalla. Annan borgenär må i röstningen deltaga, ändå att hans fordran bestridd är.» Häremot äro anm:r gjorda af 2 talare. Men dessa talare lära hafva förbisett, att ackord icke kan komma i fråga för de oprioriterade fordringsegarne förr än de prioriterade fått fullt ut. Ur denna synpunkt och på det icke dessa sednares beslut må kunna menligt inverka på de andras, måste de förra uteslutas. Det kan således icke komma i fråga, att de prioriterade borgenärerna komma in i ackordet; men skulle så ske, blir det en särskild affär, som dock ingalunda kan inverka på de andras beslut. En ytterligare garanti ligger äfven deruti, att ackordsförslaget skall öfverlemnas till fastställelse af domstol, som väl icke lärer underlåta att tillse det inga obehöriga personer haft någon inverkan derpå.
Ett sådant ansvar är en högst orättvis börda, lagd på tjentsemannabestyret, då den tjenst, för hvilken man är aflönad, och hvilken man med skicklighet utförer, likväl icke kan fordra att man är skyldig förstå penningeförvaltning af denna art. Utlåningen är dessutom beroende på tvenne underordnade tjenstemäns yttrande, nemi. den utlånande kassans Ombudsman och Kamrerare. Då det emellertid är Staten värdigt att vårda sig öfver alla fromma stiftelser, vågar jag härmedelst väcka Motion: 198 Den 15 November f. m. Det E. St:r ville tillåta vissa till pios usus stiftade kassor att uti Eiksg:sKont. eller Banken, emot 4 V2 proc., insätta sina fonder, eller för dem befintliga och godkända säkerhetsdokumenter, för att hos nämnde kassor den motsvarande räntan tillhandahålla. Den första och måhända största nyttan dervid är, att alla dessa verk då kunde umbära egna kostsamma kassörer med underlydande tjenstemän, hvilka alla nu belasta kassornas förvaltning. Kamreraren uti verket är då tillräcklig, att under Direkt:ns tillsyn och på dess befallning, utqvittera räntor eller gifva anvisning på deras upbärande. E. o. Ad. torde häraf benäget finna, att jag icke allenast dermed åsyftar säkerhet för de utlånande verken, utan jemväl besparing för kassor, ämnade åt pensioner och välgörenhet. Ibland dessa kassor får jag företrädesvis nämna, Sparbanker, Pupillkassor samt t. o. m. Statens stora Pensionsinrättniugar, så väl för Arméen som Flottan och Civilstaten, såvidt dessa verk vilja sig häraf begagna. Jag anhåller om remiss af denna min Motion till Högloft. StatsUtsk. Eemitterade3 till StatsUtsk. Hr Brakel, Mauritz Gustaf:
Ty då AbJathar, Ahimelechs son, flydde till David till Kegila, bar han lifkjortelen ditned med sig. Då vardt Saul sagdt, att David var kommen till Kegila; och han sade: Gud hafver gifvit honom i mina händer, så att han är innelyckt, och är kommen i en stad, som är förvarad med portar och bommar. Och Saul lät kalla allt folket till strid, ditneder till Kegila, och skulle belägga David och hans män. Då David förmärkte, att Saul hade ondt i sinnet om honom, sade han till Presten AbJathar: Tag hit lifkjortelen. Och David sade: Herre Israels Gud, din tjenare hafver hört, att Saul hafver i sinnet, att han skall komma till Kegila, till att förderfva staden för mina skull. Månn borgarena i Kegila öfverantvarda mig i hans händer? Och månn Saul komma hitneder, såsom din tjenare hört hafver? Det låt din tjenare få veta, Herre Israels Gud. Och Herren sade: Han kommer hitneder. David sade: Månn borgarena i Kegila öfverantvarda mig och mina män i Sauls händer? Herren sade: Ja. Då stod David upp med sina män, som voro vid sexhundrad, och drogo ut af Kegila, och vandrade hvart de kunde. Då nu Saul vardt sagdt, att David var utflydder af Kegila, lät han sitt uttåg bestå. Och David blef i öknene på borgene, och blef på berget i den öknene Siph; men Saul sökte honom så länge han lefde; men Gud gaf honom icke i hans händer. Och David såg, att Saul utdragen var att söka efter hans lif; men David blef uti den öknene Siph i hedene. Då stod Jonathan upp, Sauls son, och gick bort till David ut i hedena, och styrkte hans hand i Gudi; Och sade till honom: Frukta dig intet; mins faders Sauls hand finner dig intet; och du varder Konung öfver Israel, så vill jag vara dig närmast; och detta vet min fader väl. Och de gjorde både ett förbund tillhopa för Herranom.
I sammanhang härmed har motionären tillika föreslagit, att, enär klockare, enligt äldre författningar, stöde i afseende på sina tjensteåligganden under ett alltför obilligt beroende af pastors godtycke, hvarigenom det för dem, som med kantorsbefattningen förenade den af organist eller skollärare eller begge delarne, blefve omöjligt att, såsom sig borde, sköta de sednare, en fullständig ordningsstadga måtte för dessa tjenstemän utfärdas, att gälla till efterrättelse öfver hela riket, i stället för de så kallade klockarei-nstruktioner, som konsistorierna tillförene plägat upprätta; uti hvilken stadga borde inflyta, »att organisten, kantorn och skolläraren, som tillika innehar klockarebefattningen, bör vara befriad från all ringning och klämtning samt brefoch postföring åt pastor och konsistorierna, utan tillätes pastorerne få begagna fribrefsrätt eller ock såsom andra tjenstemän bekosta sådant sjellve.
12 36 andra slag 1 skålp. 9 40 — Bensvart, Benkol eller Bister 1 lisp. 8 — 8 16 — Bernsten, arbetad 1 skålp. 40 — B ildthuggeri-arbeten af träd och arkitektoniska arbeten 100 R:dr v. 15 Bleckslagare-arbeten, ej specificerade: 1 olackerade 1 skålp. 12 — ‘I 12 — lackerade 1 skålp. 16 — Blommor : 50 artificiella 1 skålp. 15 33 16 delar af artificiella blommor 1 skålp. 6 12 — Bly: 45 — oarbetad t, i tackor eller rullar 1 skepp:d 1 6 — Batist', se Väfnader. Benspän; hänföres under spillning. Bilder, andra slag än konsluärsarbeten j se Slöjdeva' ror, ej specificerade. Biscuit; se Porslin. Bilt. till St. Bister; se Bensvarf. Blauhnllz; se Färgträd. Blomster, torkade, hänföras under Blonder; se Spetsar. Apoteks 59 466 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o Tullvärde. Qvantitet Införselstull. tor tullBanko. beräkningen. R:dr sk. rist Bly: arbetadt, ej specificerad t: