Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I tillämpningen blifver åter, hvad här åsyftades såsom allmänt, något enskildt, ty vid bestämmandet af rösträttighet, på grund af förmögenhet, har Utskottet gjort sådana stadganden, att de mindre faslighets-innehafvai ne vid valen få en öfvervägande pluralitet och att valen således, ehuru samfäldta, dock af denna samhälls-class hufvudsakligen komma alt i utgången bero. Men att hvad, som bör vara afsigten med dessa val, nemligen alt de för representant-kallet skickligaste dertill må utses, sålunda vinnes, vågar jag betvifla. Hvilka inom den rådande classen äro för förtroendet att kallas till elector eller representant de tjenligaste, kunna möjligen denna classens medlemmar bedöma; i afseende åter på andra medborgare-classer, kan en sådan kunskap hos dem icke förutsättas. Antingen komma således de valda att tillhöra en dass, eller också skola valen af främmande inflytelse, men icke af de väljandes öfvertygelse, bestämmas. I de enklaste och af likartade dejar bestående samhällen kunna allmänna val vara lämpliga, äfvensom i sådana, der bildningen hos samhälls-ledamöterne i allmänhet till en hög grad blifvit utvecklad och en sjelfständig allmän anda till följd deraf är rådande; men intetdera af dessa förhållanden eger hos oss rum. 2:0 I afseende på valbarheten. Igenom det hitintills hos oss gällande stadgande, alt representanterne inom vissa classer och yrken skola utses, Dill. lill II. St. Prot. 1840. 3 Sami. 23:äjc Haft. 1 2 Bilaga, N.o 2 lill Conslitutions-Utskotlets Memorial, N.o 38. anser jag större säkerhet för vården och befordrandet af samhällets val hunna ernås, än igenom den valfrihet, Utskottet föreslagit, och hvaraf, i förening med hvad om valrätten blifvit anfördt, kan blifva en följd, att de fleste representanterne komma alt tagas inom en samhälls-class. Man fruktar, att vid slåndsval sk il j d a interessen skola göra sig gällande. Utan interessen, i ordets ädla bemärkelse, är ej samhälle länkbast.
Denna kostnad, sorn, »enligt Krigs-Collegii beräkning, kan upskattas till omkring 400 »R:dr R:mt årligen för hvarje tjenstehäst, och hvilken kostnad de »nu äfven nödsakas af sina löner bestrida, anser jag, lika med rKrigs-Coll., val riiUeligen böra i sin helhet af Slaten dem särskilt rgodlgöras, men då en dylik ersättning torde anses alltför betydlig »och äfven medföra större utgifter för Staten, än att ersättningen »till liela det af Krigs-Coll. beräknade beloppet nu må ifrågasättas, »inskränker jag mig, alt i underdånighet föreslå, att åtminstone i »sådant afseende måtte beviljas 100 R:dr rmt för hvarje utgående »häss-ration.» Hr Gr:n torde härutaf kunna finna, all det skulle vara äfven mig kärt om större anslag härtill kunde beviljas. Då jag af omständigheter, som berott hvarken af Regering eller Dep:tsChef, sett mig nödsakad alt i öfrigt göra så stora anspråk på Ständernas beredvillighet, i och för förbättrad aflöning för Arméens befäl, vågade jag sannerligen icke hoppas—jag erkänner det-—på medhåll från den sidan Hr Gr:n tillhör; men jag ser med nöje, att jag gjort Hr Gr:n orätt. — Hvad lönerna vid Kronprinsens llusarReg:le beträffar, så har jag i mitt anförande till Stats-Råds-prot. utvecklat de motiver, på grund af hvilka jag ansett dessa löner icke böra sättas alldeles sä högt, som vid de öfriga GarnisonsReg:tne. Man kan visserligen säga, att då jag i allmänhet framhållit principen om likhet för alla grader, hade jag äfven här bordt följa samma princip; men då nu olika förhållanden i afseende på tjenstgöringen m. m. verkligen förefinnas, har jag, af samma skäl som nyss förut är åberopadt, nemligen skyldig omtanka för Statens tillgångar, icke trott mig böra tillstyrka högre belopp, än nu skett, enär hvarje individ ändock skulle få ungefärligen lika och några till och med högre lön, än motsvarande grader vid de öfrige Garnisons-Reg:tne.
Den 3 Juni c. ra. 53 I förhoppning om clt lyckligt resultat af de underhandlingar, som i ministeriel viig lära vara mellan Svenska och Danska Regeringarna öppnade, till återställande af truetaters under en lång följd af är brutna helgd i afseende å Oresundska tullen, har Utsk. ansett sig icke böra tillstyrka någon It. Sits åtgärd i ämnet. För min del liar jag icke så optimistiska föreställningar i detta fall, som Ekon.Utsk. Jag äger tvertom, i anseende til underhandlingarnas långsamhet, och de, oaktadt de handlandes protesten* fortgående olagligheterna vid tullens debitering, den farhåga, att alltsammans stannar vid blotta diplomatiska fraser, så framt icke ärendet från Representationens sida omfattas med kraft och allvar, — ja, om nationens representanter skulle lemna saken utan åtgärd, skulle derifrån en anledn. kunna hemtas att ännu ytterligare uppskjuta och fördröja afgörande!, under förmenande att det vore mer likgiltigt för R. St., och hufvudsakligen rörde blott några enskilda handlandes intresse. Hr Utrikes Statsministern torde vara i tillfälle att upplysa Uuk., på hvilken punkt underhandlingarne angtde Öresu ner. T. ex. Preussiska tractaten med Danmark tilländalopp redan i Juni i8j8, och vid dess prolongation lärer Preussiska Regeringen säkert ej underlåtit att göra remonstrationer emot så väl det rätlsvidriga sätt, hvarpå Christianopelska Toldrollen blifvit tillämpad, som det, utan stöd af tractat, utfärdade stadgande om en procents tull A alla i Toldrollen icke upptagna varuarliklar. — Månne vår diplomati tagit någon notice härom? Månne den förenat sina bemödanden med den Preussiska, för att få förhållandena rättade? Åtminstone vet allmänheten ingenting härom, och efter års protester fortfara Sveriges handlande ännu att förgäfves yrka befrielse från större afgifter, än dem tractalerna pålägga.
— Är det flere djur, som skola slaktas, bli de icke färdiga, tills vi komma upp, och vi råka då ibland få se slaktarne släpa i väg med ett svin eller en ko, hvars tur nu är kommen. Det arma djuret sätter hufvudet i vädret och luktar på den friska luften. Hvad vill det säga att fä komma ut nu? Skulle det redan vara vår? Glada aningar genomströmma det. Det minnes sitt härliga frihetslif om sommaren — skall nu allt detta börja igen? Mera se vi ej, förrän vi fly för den skräckinjagande synen. Men vi veta, att svaret är det döfvande slaget, som brutalt gör slut på allt. Och medan djuret vrider sig i den sista dödskampen, stå slaktaren och ett par käringar beskäftiga omkring, ängsliga att icke kunna uppsamla hvarje droppe af det blod, som för några sekunder sedan strömmade genom sprittande ådror. Mat, mat åt de lystna människorna skall det alltsammans bli. » Hvilka rofdjur vi människor äro ändå, » sade jag till slaktaren, då jag en stund senare blef utkallad för att närvara vid upphuggningen af köttet. » Ja, vi ha väl makten vi å '. » » Vi ha så, ja, men en vacker dag kommer här kanske något ändå större och mäktigare väsen från en annan planet och behandlar oss som vi nu djuren. » » Var så god, inte mig emot,? svarade han. » Det finns — » började jag, men höll plötsligt inne. Jag ville berätta för honom om vegetarianerna, men blef rädd, att han skulle sluka ett stort stycke rått, varmt kött midt för näsan på mig. Och dessutom hade jag ju själf beställt honom att slakta åt migl Då kunde det ju gagna mig bra litet att prata om vegetarianer 1 Och för öfrigt var det detsamma, hvad jag sade, det gled alltsammans spärlöst förbi hans slaktarsjäl. Det är ingen annan råd än att taga världen sådan den är och försöka att tänka på det, som en husmoder bör tänka på vid en slakt. Och det är sannerligen mer än nog.
Afven dessa omständigheter tala högt för och ådagalägga af hvad vigt, för vårt land och dess framtid, den ifrågasatta jern vägsanläggningen vore, om hon kunde till stånd bringas. Då jag, som bor i grannskapet af den södra ändpunkten af den tilltänkta Frövi—Falu-banan, fått mig uppdraget att på detta rum göra vördsam framställning till Rikets Höglolliga Ständer om beviljandet af ett lån för ändamålet af 5,500,000 R:dr, har jag väl ansett mig böra mottaga detta förtroende, på samma gång som jng, med de bästa välönskningar för företaget, likväl yttrat mitt tvifvelsmål om framgången af låneansökan för det närvarande, då Statsverkets tillgångar för så många andra föremål tagas i anspråk, af hvilka få lära kunna mäta sig i vigt för landet med det här förordade, men dock torde komma, dels till följd af särskilda omständigheter, dels såsom förut på dagordningen uppförda, att vinna Motioner i Preste-Stånclet 1865. Frågan om anläggandet af en jernväg från Frövi till Falun, eller Svenska centralbanan, är emellertid väckt, och skall med visshet, ju mera hon blir känd, vinna både sympati och terräng, ty hon hörer, denna fråga, till antalet af dem, om hvilka det heter och gäller: »frågan kan icke falla». Om remiss af denna min motion till Höglofliga Stats-Utskottet anhåller jag vördsamt. Stockholm den 14 November 1865. E. M. Tegnér. !V:o 46» Af Doktor Lindgren: Om fortsatt, understöd åt Artisten N. Mandelgren. Åt Artisten N. Mandelgren anslogo Rikets Ständer vid sista riksdagen för den statsregleringsperiod, som med nästkommande år löper till ända, ett årligt understöd af 1,500 R:dr R:mt, för att derigenom sätta honom i tillfälle att genom resor inom landet insamla ytterligare materialier till fortsättande af det vackra arbete rörande de i vårt lands gamla kyrkor ännu befintliga konsthistoriska lemningar från förgångna sekler, hvilkets lifgifvande han med understöd först af Frankrikes Kejsare och sedan af Svenska statsmedel begynnt, under' titel af »Monuments Scandinaves du moyen åge».
Han hade svikit sin son. Gud halp ingen. Stämman steg väldigare, mera brusande hvar minut. Sådan kraft hade ingen trott bo i människolungor. Sådant raseri hade ingen hört bryta fram ur ett förtrampadt hjärta. De böjde sina hufvuden som vandrarna i öknen, då stormen kommer öfver dem. Väldiga, väldiga ord. De voro som dundrande hammarslag mot Guds tron. Mot honom, som plågade Job, som lät martyrerna lida, som lät sina bekännare brinna å bål. Den vanmäktige, när upprättar han sitt rike? När upphör han att föra ondskan till seger? Några hade i början pröfvat på att skratta. Några hade trott, att detta var skämt. Nu hörde de, bäfvande, att det var allvar. Redan reste sig några för att fly upp till estraden. De begärde frälsningshärens skydd undan denne, som drog öfver dem Guds vrede. Stämman frågade dem i hväsande tonfall hvad lön de väntade för sin möda att tjäna Gud. De skulle ej vänta sig himmelen. Gud var snål om sin himmel. En man, sade han, hade gjort mer godt än som behöfdes för att få saligheten. Han hade bragt större offer än Gud äskade. Men sedan blef han lockad till synd. Lifvet är långt. Han betalade ut sin införtjänta nåd redan i denna värld. Han skulle gå de fördömdes väg. Talet var den skrämmande nordanstormen, som drifver skeppen i hamn. Under hånarens tal störtade kvinnor upp på estraden. Frälsningssoldaternas händer omfattades och kysstes. Väckelse följde på väckelse. Soldaterna hunno knappt mottaga dem alla. Pojkar och gubbar prisade Gud. Han som talade fortfor. Orden berusade honom. Han sade till sig själf: »Jag talar, jag talar, ändtligen talar jag. Jag säger dem min hemlighet, och jag säger den ändå ej.» För första gången, sedan han gjort det stora offret, var han fri från sorg. Det var en söndagseftermiddag under högsommaren. Staden såg ut som en stenöken, som ett månlandskap. Man såg icke en katt, icke en gråsparf, knappast en fluga på en solig vägg. Ingen skorsten rykte. Det fanns ingen luft på de kvalmiga gatorna.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären anhållit, att Rikets Ständer måttej, för sin del, besluta: 1:0 att, med undantag af Calmar slott, med dertill hörande vall och graf, Grimskär, samt den till begrafningsplats föreslagna del af Skansjorden, alla öfriga Calmar f. d. fästning tillhörande vallar, jordar och lägenheter, må till Calmar domkyrka med full eganderätt för everldliga tider anslås och upplåtas, dock med tillåtelse att till Calmar stad öfverlåta eganderätten såväl till de staden omgifvande vallar , med deri befintliga eller dertill hörande lägenheter, som ock de mindre jordstycken, hvilka å upprättad karta betecknas med N:is 114 hälften, 114 a, 115 a, 116, 251 till och med 256, allt emot årlig afgäld till domkyrkan af så stort belopp i spanmål eller penningar, som för närvarande utgör dessa lägenheters afkastning; och 2:o att af den så kallade Skansjorden må till Calmar stadssamt slottsoch lands-föfsamlingar, för anläggning af ny begrafningsplats, kostnadsfritt upplåtas 6 tunnland 25,6 kappland, enligt å förenämnda karta utstakad plan. 6 Stats-Utslwttets Utlåtande M 224. Derjemte och för den händelse att detta förslag ej skulle hos Rikets Ständer vinna bifall, har motionären alternativt hemställt, att samtliga ofvannämnda lägenheter måtte med full eganderätt upplåtas åt Calmar stad, emot förbindelse att till Kongl. Maj:t och Kronan årligen allt framgent erlägga de afgifter, som derför nu utgöras och ingå till Kongl.
Men enligt min öfvertygelse är det säkert att N:o 1 ibland dessa punkter, likasom N:is 2 och 3 bestämdt tillhöra StatsUtsk. Hvad 3:dje punkten beträffar, så tror jag att en rättelse i ordalagen bör äga rum. Der står nemi. ”emot det vilkor, alt han afsäger sig all förhöjning i presterlig tjensteårsberäkning ifrån och med den dag, lönelillökningen tillträdes”. Del ser ut, som här vore fråga om någon förhöjning äfven för framliden, hvilket man bör hoppas icke skall komma i fråga. Jag tror således, all det borde heta: ”afsäger sig all högre än enkel presterlig tjensteårsberäkning”. 4:de punkten anser jag behörig. Den 5:te punkten är åter af den beskaffenhet att jag tror den hafva bordt alldeles utgå. Det kan icke sältas i fråga, att ju Konungen äger rätt att för lärare vid elementar-läroverken utfärda en ny skolordning och alt de äro skyldiga densamma åtlyda. Lika väl som Konungen meddelar instruktion för ett colbm eller för ett embetsverk och utfärdar tjenstgörings-reglementen för arméen eller för flottan, lika väl kan Konungen utfärda ett dylikt reglemente för elementarläroverken, hvilket lärarne äro skyldige att iakttaga. Derom behöfves icke några förbehåll göras, på sätt här skedt. Det kan således icke vara på grund af bristande rättighet, som Konungen underlåter påtvinga lärarne en metod, hvilken de icke lycka om, utan derföre att det vore oklokt använda ett tvång, som skulle kunna lända skolorna till skada. Jag tror således, att man bör alldeles taga bort denna punkt. Hvad åter beträffar den 6:te punkten, så är jag af den öfvertygelse, alt denna punkt, om den något förändras till ordalagen, ligger inom StalsUlsk:s behörighet. R. St. kunna naturligtvis säga: vi vilja anslå medel till lärares bättre aflöning, med vilkor all läroverken förbättras, sä ali den s. k. allmänna medborgerliga bildningen må kunna vid dem inhemtas jemte den s. k. lärda bildningen.
Detta utlåtande bifölls i hvad detsamma angick vacanceafgiften för de nya rotarne i Blekinge, och lades i öfriga delar till handlingarne; Nio 129, angående väckta förslag om lindring uti postskjutsen, postföringens öfverlåtande på entreprenad eller öfverflyttande på allmänna skjutsinrätlningarne samt skjutslegans förhöjning m. m.: Ståndet lät vid Utskottets yttrande beFO. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets memorial N:o 331 , med förslag till sammanjemkning eller voteringsproposition, i anledning af skiljagtiga Prot.-Utdrag; den 11 Maj 1845. 961 skiljagtiga beslut uti frågan om afyttrande af den så kallade faleburscgendomen: Hvad Utskottet uti detta memorial hemställt och föreslagit, blef af Ståndet godkändt. S. D. 8latsoch Banco-Utskottens följande på bordet hvilande utlåtande oell memorial b lefvo nu åter fored ragne: JN;o 133, i anledning af väckt motion, i fråga om disposition af Bankens behållna vinst för åren 1845, 1846 och 1847; biföds; N-‘o 134, med lörslag till Taxa å Expeditionslösen i såväl Rikets Ständers Bank, med dertill hörande disconLverk och låneconlor, som ock Rikets Ständers Riksgälds-Contör: bifölls-; • • Pn;o 1.15, i anledning af ilen Friherre Palinstjernas, C. O., motion, alt Rikets Ständer, när de begära Konungens garanti tor de lån, Baneofullmägtige kunna blilva nödsakade alt upptaga, jemväl mätte tillförsäkra Kolningen 0111 ovilkorlig tillgång till det, sorn för återbetalningen erfordras: bifölls ;•
Riksdag 6 procent för år räknadt; i sammanhang hvarmed det likväl må vara förbehållit, att, om betydligt af lånefonderne skulle, till följd deraf, under de a:ne första åren, visa sig blifva outlånt, beslut af BancoDiscontDirectionen, i samråd med BancoFullmägtige, kan vidtagas, att, för nya lån från viss dag nedsätta räntan, dock icke under 5 procent, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 3o November f. m. 167 Vinner Nej, anses Ridderskapet peli Adeln gilla BancoUtskoltels i dess senare Utlåtande framställde tillstyrkande, alt ordinarie räntan för lån mot borgen i Banco - Disconten och ProvinceLåneContoiren må bibehållas vid fem procent, såsom den från sista Riksdag varit. Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan ball’ lill 12 f. m., och befunnos vid voteringens slut, klockan half till 1. e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 37. Nej — 84- I följd hvaraf, och sedan det olver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Tians Excellence Herr Grefven och LandtMarskalke.il skapet och Adeln således beslutat, det ordinarie räntan, för lån mot borgen iBnncoDisconten och ProvinceLåneContoiren , borde bibehållas vid 5 procent, såsom den från sista Riksdag varit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtM ar skalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. 168 Den 3o November f. in. 2:0
Riinteoch Kapital-Försäkringsanstalten i Stockholm emottager i helt Krontal penningar till beredande af Lifränta (nsion) d e r Kapital att lyftas pB .en vid u pgifven å l g r. Kontoret N: r E Stora Ny atan, hål es öppet aga söckendags förr4Sdda arkl. Il-12 ’ samt “ nsdagar 5-6 e. m. För i Stockfiolm fosatta obemedlade ersoner, som insätta medel för att bereda lifränta, betalar &amp; sterlandska Föreningen förvaltningsaf ift samt för insatser, ej öfverstigande under ett år 50 Kr., Zfzqu procent såsom premium; hvarigenom för hvarje sBlunda insatta 6 Kr. i boken införes dessutom En Krona. Fredrika-Bremer-Förbundets byrå är flyttad till 6 Malmtovgsgatan, i tr. 113 “ Kan ej! “ “ F .ag k a ~ z ej “ - modlös sii du ofta sagt, G Alär talet gälde kunskap eller wakt; N h fös. din nästas sak, din egen lgcka Det höfdes dig att j h m i ledet rycka, Du drog dig undan med ett fegt: ” Ack nej! Jag ville gerna, men j a g kan det ej. ” K a n s 7 ~ det ordet kostat mkngen tår, Kanske ditt hopp i lifvets w g a vår? Din dröm om seger, fra ?ngång utan &amp; d a, Den bleknade f ö r alltid bort måhändu, Då rådlös inför ödets bud du stod Och szcckade: ” jag vill, ?neri har ej mod. “ Ej mod? - Hvad blifver då din lott till slut? Ej mod i lijvets kamp att hålla ut! Ej mod till handling, ej till eftergifter, Ej häller mod för fredliga bedrifter? Den är f ö r svag, den grund huarpå du står Du passar icke f ö r en tid som udr. +- ” Jag vill ”, det ordet fordrar all din kraft, En insats a f ditt väsens märg och saft. Det fordrar all dega spänstighet du eger, Din tro p å lifvet, p å det rättas seger.
Uli 25 kapitlet 12 § Byggniuga-balken är visserligen stadgadt, att man eger emot ersättning laga grus å inegor lill underhållande af allmänna vägar, sedan jordegaren först deröfver blifvit hörd: men om jordegaren vägrar att lemna grus å sådana egor, så skall frågan hänskjulas till vederbörlig Domstol. Härads-rälten tillstyrker merendels syn å stället för att taga i betraktande lägenheten och värdera samt bestämma ersättningen för årliga grustägten; men då dessa syner, hvarvid sju nämndemän skola vara närvarande, för väglottsegarne medföra en kostnad som mångfaldiga gånger öl verstiger den årliga ersättningen lör gruslägten, så får jag till undvikande af denna dryga utgift för den spökande, föreslå: att sedan undersökning i frågan blifvit vid vederbörlig Domstol hållen, vederbörande Länsman med biträde af tvänne Nämndemän må ega rättighet att utse och värdera de platser som lämpligast åro att tillgå för hemtning af grus lill vägarnas underhåll. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm ben 7 November 18G2. N. M. Petersson, från Kalmar län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 22. Af C. «f. Svensén från Kalmar län, om qoarnoch sågränlans upphörande. Under sednaste riksdagen erhöll frågan om föländrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning, inom Stats-utskottel en länge efterlängtad lösning, på sätt nämude Utskotts utlåtande N:o 101 gilver vid handen. Men hon förföll, sedan den förseglade sedeln i Förstärkta Utskottet afgjort hennes öde. Ilon är likväl alltför vigtig för att lemnäs åt glömskan; hon kan ej falla; och jag framställer henne derföre ånyo. De skäl som tala för mitt lörslag, äro många gånger tillförene andragne; de återlinnas i berörda Utlåtande, hvartill jag, utan vidare återupprepande, hänvisar, då jag nu föreslår: att qvarnoch sågräntan må från och med nästa Statsregleringsperiod upphöra att vidare utgöras.
Maj:t gjort underdånig framställning angående åtskilliga nödiga befunna förbättringar uti öns nuvarande militär organisation, innefattande förslag om behöflig tillökning i befälet vid National-beväringens artilleri och infanteri m. m., så hade, vid öfvervägande häraf och enär, efter hvad Mil itär-befälhafvaren upplyst angående bristen på nödigt befäl, della onekligen icke stöde i tillbörligt förhållande till truppens styrka, E. K. Maj:t funnit behöfligt: att Gottlands National-bevärings stat måtte ökas med de för Artilleriet — hvilket hitintills saknat egna Officerare — föreslagna nya olficerslöner, nemligen: för 2 Kaptener å 1,000 R:dr 2,000: — „ 2 Löjtnanter å 700 R:dr 1,400: — „ 3 Under-löjtnanter ä 500 R:dr 1,500: — att å samma stat för Infanteriet — hvars befäl vore alldeles otillräckligt, enär flere af de nuvarande kompanierna utgjorde en styrka af 230 ända till 550 man och de 7 största af dessa derföre borde fördelas hvart dera i 2 kompanier — måtte uppföras nya löner eller arfvoden: för 7 Kaptener å 1,000 R:dr 7,000: — , 7 Löjtnanter å 700 R:dr 4,900: — „ 7 Under-löjtnanter å 500 R:dr 3,500: — „ 50 extra Under-officerare å 30 R:drs arfvode 1,500: — „ 100 extra Korporaler å 18 R:drs arfvode 1,800: — att, då såväl en 4:de Bataljons-chef med Adjutant, till följd häraf, för tjenstgöringen erfordrades, som ock en Stabs-chef till Militär-befälhafvarens biträde vid militär-göromålens handhafvande, aflöning för sådana beställningar jemväl måtte å staten uppföras, nemligen : för 1 Slabs-chef hos Mililär-befälhafvaren, arfvode i likhet med hvad som bestås vid öfriga General-befäl, eller .