Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwem 656 Den iz November. Hwem lifwas af Fosterlands-känflan och frambar nu icke tacksamhetens heliga offer inför den Guda-magt, som ät kommande tider ännu en gäng öppnat glada utsigter för wart suckande Fädernesland? Hwem är Swensk, och wälsignar icke en Konung, som warit ett medel i Förspnens hand till sitt folks räddning? Hwem af ost känner sig icke nu dubbelt förpligtad och dubbelt uppmuntrad till utöfningen af de förbindelser, wi hafwa mot ett gemensamt Fädernesland? Hwad Swerige har att tacka den Riddersmannen, som med wältalighetens bebag och en klok ledning förberedt och styrt alla öfwerläggningar och cheflut, — hwad det är skyldigt ett Ständ, hwilket, såsom det första, har en fördubblad pligt att upprätthälla och förswara Rikets sjelfständighet och ara, och med wardiga cfterdömen förelysa Med-Stander, kan alldraminst förgätas af Preste-Ständct. Dä Preste-Ständet genom ost sine Deputerade, Md nu flutadt Riksmöte för Högwälbcrne Herr Baron och Landt-Marskalken och Höglestige Ridderffapet och Adeln betygar sin wördnad och tacksamhet, innefluter det sig tillika med upprigtigasie tillgifwcnhet i Högwälborne Herr Barons och Landt-Marffalkens samt Högloflig/ Ridderffapets och Adelns fortfarande ynnest och bcwägenhet. Ordföranden för det Hedcrwarda BondcStändcts Deputerade, Riksdags -Fullmägtigen Danielson frän Elfsborgs Län, yttrade sigffom följer: Dä Den iz November. Dä under ljusnade förhoppningar delta Riksmöte nu slutas, gär Bonde-Ständet,lifwadt af en sann tillfredsställelse, alt bjuda Högwälborne Herr Baron och Landt-Marssalken samt Högloft!,qe Ridderssapet och Adeln sin sista hälsnnig.
Domare från allmänna föreskriften om borgens ställande för det stämplade Papper på Credit emottages, desrohelre må upphöra att hädanefter vara gällande, som den säkerhet Staten kan hafva uti dessa Embetsmäns löner är, vid jemförelse af deras behof af stämpladt papper, en sådan obetydlighet, att den förtjenar, snart sagdt, intet afseende; Och Domaren ej mera, än någon annan Statens tjenare, billigtvis bör fordra att, utan ställande borgen, få under deras förvaltning någon del af Statens medel. Detta allt, jemte hvad det bifogade förslaget till sjelfva Författningen innehåller , samt några Ledamöters serskildt yttrade skiljaktiga meningar och reservationer med bilagdt Förslag, varder dock vördsamt öfverlemnadt till vidare pröfning af Rikets Höglofl. Ständer, som, derest Betänkandet vinner bifall , lära uti serskild underdånig skrifvelse låta komma till Kongl. Maj;ts kännedom hvad sorn jo BevillningsUiskotteis Betänkande N,'© 1511 ’ blifvit föreslaget, i anledning af den ofvan omförmälde Nådiga Proposition. Stockholm den 7 Mars 1829. Reservationer: Af Kr Presidenten Triherre Lejonhufvud: Mag vill icke öka vidlyftigheten af de yttranden, som skola åtfölja detnu justeradeBetänkanJ det om stämplade Pappers-afgiften, med någon egentlig utveckling af de skäl , som bestämt mig, att i vissa fall skilja mig från pluralitetens mening} — Det synes mig tillräckligt att åberopa innehållet af det förda Protocollet, samt för öfrigt endast punktvis upprepa mina, tid efter annan, anmälda skiljaktigheter i följande ordning : Ilo. Den Redactionsform,' sorn ChartteSigi 11 atss-Kungöre]sen år 1824 innehåller uti 3 §. 6 Mom. och 10 §. 3 Morn., bör bibehållas, med den tilläggning i förstnämnde Moment, att icke något stämpladt helt ark får begagnas såsom biläggnings-Chartaderest arket är stympadt eller varit förut nyttjadt. 2:0.
Hogloflige Riddcrffapet och Adeln ätffilj-, des kl, tre qwart till 2. in llclem. krotocolli, 6, 81 l v e rs tolp e. Tisdagen den n September. klenum kl, half till 12 f. M. ^crr Baron och Landt - Marskalken tillkännagaf, att Herr kllrenboiZ, follay Osnlol, samt Herr o^iisnrnm. enrl ^clolt, den förre Ledamot uti Banco-Utffottet, och den senare Bänkman, samt Ledamot uti Oeconomi^ - Utskottet anmält sig af sjuklighet icke kunna widare, i desamma platser atföljande befattningar deltaga; och skulle, i anledning häraf, nytt wal anställas, I anledning af Riddarhus-Fisealen äkommen sjuklighet/ förordnade Herr Baron och Landt-Marffalken Riddarhus Extra Canzlisten Rector 8>lvei5toipe, att urrdcr detta plenum hans ställe företräda. Föredrogs a nyo Stats-ULffotLets, den 7 dennes, pä ^bordck lagda Memorial, rörande arrén-. Den 11 September. 151 arrendewillkoren för Eldgarns O, hwilket Merncrial pä gjord proposition bifölls. Likaledes företogs ä nyo Stats-Utffottets Memorial af den 5 Sept., rörande »vedergäll, ningar för Ständens Secreterare, Canzlier och Wagtbetjening. Herr Oeijerstsm, follen henric, anmälte sig, och uppläste ett sä lydande ^ Ödmjukt Memorial! Wid Stats-Utffottets betänkande, rörande aflöning ochArfrvoden förRiks-Ständens Canzlier, anhäller jag att fä göra en och annan anmärkning: Att, enär Riksdagen blifwit flyttad ifrän Stockholm, »vederbörande erhälla särskildta traktamenten och särskildta arfwoden, finner jag ganska billigt.
Utom hvad angående inteckningssäkerheteu nu är sagdt, åligge ock delegare, som lån bos Hypotheksförening söker, att vederbörligen styrka ej mindre sin uteslutande rätt att den uppgifna egendomen ega eller besitta och med laga verkan inteckna låta, än ock, att lian hvarken såsom förmyndare, uppbördsman, eller i annan egenskap i någon sådan gäld eller förbindelse häftar, som, enligt lag, med förmånsrätt framför, inteckning utgå bör. § U. öfvergår egendom, som för lån, Hypotheksförening till säkerhet, intecknad är, genom ari', köp, eller pä annan grund, till annan egare eller laga innehafvare, vare denne pligtig, derest han länet behålla vill, alt inom ett är från den dag, han af egen domen egare eller innehafvare biel’, bos föreningens Styrelse sig, till lånets ölverlagande på sitt namn, skriftligen anmäla. Försummas det, ankomme på Styrelsen alt, när den så skäligt linner, lånet uppsäga till inbetalning inom ett är, räknadt från uppsäg ningsdagen. § 12. Om så inträffar, alt egendom, som Hypotheksförening till säkerhet för meddeladt lån, stäldt pä viss, årlig afbetalning, intecknad är, under lånetidens lopp genom vanvård eller annorledes undergått sådan förändring, att full anledning (innes att säkerhetens framtida tillräcklighet betvifla, eller yppas andra omständigheter, som till minskning af säkerheten inverka; vare föreningens Styrelse pligtig tillse, huruvida lånet, antingen till bela beloppet, eller till större eller mindre del, efter omständigheterna, uppsägas bör till återbetalning inom eli är, räknadt från dagen för uppsägningen, såvida ej lånets innehafvare annan fullgod säkerhet i jordegendom, till fyllnad i den förra, lemna kan. § 13. På lån, som, stäldt på viss ärlig afbetalning, till delegare i Hypotheksförening utgifves, må ej högre ränta än fem för hundrade om året bestämmas. Årlig afbetalning på hufvudslolen skall minst utgöra tre fjerdedels procent. Såsom bidrag lill förvaltningskostnadernas bestridande erlägge dessutom hvarje låntagare årligen en fjerdedels procent af sitt lånebelopp. Bih. till B. St. Förslag tili underd.
Stäts-Utskottéts afdelning har efter lång öfverläggning föreslagit grunder för ersättningens uppgör rande, men Utskottets pluralitet ansåg hufvndsaken ej böra bifallas, och derföre för ■ folio grunderne. Friherre Hjerta har i sin reservation framlagt dessa grunder, och derföre tror jag saken redan kunna vara tillräckligen upplyst. Herr Hjerta: Jag ser ej med hvad rätt den , sorn yrkat bifall p>å Betänkandet, äfven kan dictera contra-proposition. Den, som Herr Cederskjöld föreslagit, är riktig, ty inga andra kunna komma i fråga än de, som, genom r8ia års beslut, berättigas till ersättning för förluster vid loflig handel och Sjöfart, vållade af Magter, roed hvilka Riket var i fredligt förhållande. Herr Grefven och L a 111 - M a r - skalk en hemställde, om icke, sedan votering blifvit begärd , Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att, på sätt Herr Cederschjöld föreslagit, contra-propösjlionen måtte erhålla följande lydelse: Ridd, o, Ad, Prat. ra Ä. 3. Af«L 65 5»4 Den ss November f. m; Vinner Nej, kommer ersättning att äga rum för de förluster, hvilka, enligt 1812 års Ständers gifna löfte, kunna godkännas till betalning, dock med förbehåll för Ridderskapet och Adeln att sedermera pröfva och bestämma de grunder, efter hvilka en sådan ersättning skall utgå. Friherre Cederström: Den frågan skulle då blifva bestämdt .tydlig, att inga ersättnings anspråk kunde upptagas lör andra än de, .sorn vid 1812 års Riksdag voro i fråga. Då nu likväl sednare reclamations-anspråk blifvit gjorde, hemställer jag, om icke nödvändigheten fordrar, att man läster afseende äfven på sednare händelser, ty annars afskär man genom ordställningen ersättnings - anspråk , hvilka kunna vara lika gällande, sorn de, hvilka förut blifvit nämnde. Herr Hjerta: Friherre Cederström har aldeles misstagit sig om 1812 års beslut.
En summa af 40,000 ridrs minskning i sta - Don 23 October f. ta. 255 tens inkomster, synes mig förtjena en noggrannare behandling, ån alt sa der i förbigående framkomma. Jag återupprepar, att min mening icke är alt afstyrka sjelfva saken, nian blott att få den i en lagligare form. Jag yrkar derföre återremiss, på det att Utsk. må komma in med utlåt, i ämnet, som kan i vanlig ordning discuteras. Emedlertid, för att icke uppehålla httfvudlitelns afgörande, så kunde ju den af Konungen föreslagna summan af 80,000 r:dr ad interim fastställas, eller ock denna punkt uppskjutas till dess alla andra frågor, som röra bevillningen, förekommit till afgörande. Det är verkligen ett farligt prejudicat att framkasta en beskattningsfråga i ett sådant bihang. Ehuru jag i allmänhet visserligen anser, att all direct beskattning bör så mycket som möjligt år ersättas äf indirect, isynnerhet hvad grundräntan angår, så tror jag likväl, att delta bör ske i ett sammanhang. En sådan motion är väckt i PresteSt. af Prosten Almqvist, som synes mig vara fullkomligt rättvis. En sådan behandling böra dylika frågor undergå, och icke såsom nn skett sättas i ett bihang. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att i hufvudsaken fä förena mig med Hr Gr. Björnstjerna. Jag anser StatsUtsk. icke hafva behandlat denna vigtiga fråga med elen noggrannhet och den utredning, som vederbort. Här har blifvit yttradl af en ledamot, att ingen nedsättning borde äga rum, med afseende på tidens ofördelaktighet för tackjernstillverkriingen, men att man borde i stället tillåta utförsel af tackjern. Jag är ingalunda af denna mening, utan helt och hållet af Hr Lagerhjelms tanka. Jag tror, att i afseende på närvar, omständigheter någon nedsättning borde beviljas; men då uppslår den frågan: skall denna nedsättning blifva lika för alla tackjernslillverkare, på sätt SlatsUtsk. föreslagit? Det tror jag icke; deruti tror jag det felet ligga, som StatsUtsk. enligt min tanka har begått.
Preste-slåndet den 24 liorgare-ståndet den 24 Bonde-ståndet den 2S Rikets Ständers underdåniga Skrijreise, i Jrdga om äskad tillökning för år 1857 i ajlöningsförmånerna ål en del af Jlottans gemenskap, ?n. m. (Stats-Ulsk:s Ull. N:o 255.) S. A. K. Rikets Ständer, som, i underdånig skrifvelse af den 22 Augusti 1857, anmält de beslut, som blifvit fattade i afseende å E. K. M.ts i den vid innevarande riksdag afgifna nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd oell behof gjorda framställning angående lönelillökning för år 1857 ål vissa Femte Hulvud-Titeln tillhörande stater och korpser, få nu jemväl sig yttra öfver de i samma Nådiga proposition för nämnda år äskade ExpodiHons-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 238. 187 anslagssummor för nedannämnde föremål, hvilka omförtnälas i Departementschefens, den nådiga propositionen bifogade underdåniga betänkande. Enligt den i detta betänkande åberopade tabell erfordras till förhöjning af gemenskapens aflöning för år 1857, natura-portions-värdet deruti inbegripet, vid Marin-regementet 50,519: 81. Skeppsgosse-korpsen 17,038; 66. för uppfordrade båtsmän 38,832: 47. till inqvarlerings-förhöjning för (lottans embetsoch tjenstemän 15,000: — „ d:o för matroser och båtsmän 1,326: 63. „ arfvode för Bålsmanskompani-chefer 1,400: — eller tillsammans B:dr R:ml 158.247: 15. hvilket belopp E. K. M:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja. Hvad först angår den af E. K.
Att bestämdt stadga tiden, ilar Undsätt* tiings-Spanmnäl bör ufdelaS, anser Stats-Utskottet helt och hålléf stridande emot afsigten och ändamålet med Allmänna Magazins-lnrättningen , hvars åliggande valbor vara, att, utan afseende på tid, afhjelpa brist och behof när Inrättningens medverkande åtgärd behöfver anlitas. Skulle Magazins-fnrättuingén étlsanit äga, att införskrifva Utländsk Spannmål, inträffade säkerligen, att Sädesprisen vid åtskilllge tillfällen stegrades, hvilket Inrättningen ej kunnat förekomma, enär dess Spanmåls-Lager endast äro afsedde för undsä ttnitigs-behof, och icke att dermed i enskild handelsväg concurerä. På de skäl, Utskottet i dess Betänkande andragit, kan Utskottet ej ingå i det Förslag, att Magazins-Inrättningens Creditiv pa Bankett bör vara oinskränkt. Stats-Utskottets Betänk anden'. B. Vidare föresläs, att, pä det Sädcstillgängen vid ett inträffande Missväxt-är må okas , borde Landshöfdingarne söka tillvägabringa frivilliga öfver etisk ommels er , alt i Socken-Magazin samla Spannmål , till befrämjande hvaraf någon mindre del af Mag azins-fonden kunde användas. Alt användande af Magazins-Fonden på annat sätt eller i annan ordning, än sorn Utskottet haft äran föreslå, leder till rubbning i de grunder, hvarpå Magazins-Ini ättningens organisation bör vara bygd. Dessutom kart Utskottet för sin del icke inse möjligheten att tillvägabringa hvad i förenämnde afseende blifvit föreslagit. C. Dä Magazins Inrättningen genom upphand, ling kan förse iig med större Spannmåls Lager, anses det hvarken billigt eller nödigt, att Kronans behällne Afrad och Tionde in natura lefver er as, titan föresläs, att Ränte Sädén må lösas med Contant efter Markegängs pris med Forsellön.
Det synes dock eget nog att förblanda Norrland med Lappland. På dessa skäl röstar jag för banan öfver Upsala till Sala, med fortsättning, — som jag vill hoppas, — till Storvik. Riksdagsfullmäktigen Erik Ersson har tydligt och klart framlagt fördela rne af denna bana; och får jag hänvisa till den af honom algifna och pag. 73—78 i Utlåt:t förekommande reservation. Den af mig nu förordade åsigt öfverensstämmer i öfrigt både med Gr. Taubes förslag och de af Borgareoch Bonde-St:n fattade beslut. Frih. Cederström, Budolf: Utan att, vid detta tillfälle, hvarken kunna eller vilja uppträda som tolk för mina landsmäns önskningar, hvilka jag icke utlrågat samt icke heller tror mig kunna omförmäla, vill jag endast, såsom Svensk Riddersman, ur allmän synpunkt framställa min åsigt i ämnet. Den så lifligt förda striden om sträckningen öster eller vester om Sigtuna-fjärden har till stor del uppkommit deraf, att man för mycket tänkt sig den ifrågav:de banan såsom en förbindelse mellan Stockholm och Upsala, utan att dervid afse det lör handen varande heholvet af jernvägen för de derintill närbelägna landsorterna. Jag vill ingalunda bestrida den stora, ja, — man kan säga, — exceptionella vigt, som staden Upsala, såsom säte lör ett universitet m. ni. eger; och jag instämmer alltså icke uti den af Hr von Troil uttalade åsigt, att icke en stambana bör ditföras. Min tanke är tvärtom, att den bör ditföras i den rakaste riktningen. Då staten inrättat ett stambanssystem, skulle staten göra orätt, om den icke tillegnade sig en bana, hvilken troligen blir en af de mest lönande i landet; men, med erkännande af allt detta, anser jag dock, att den öfvervägande delen af landets intressen fordrar, att, jemte det Upsalabanan i rak riktning utföres, den tillika nu omhandlade stambanan påbörjas i vestlig riktning.
Majrts sanction till afskaffande af denna inskränkning i Skaltemans dispositionsrätt, lärer således ej kunna ifrågasättas. I öfrigt får jag blott tillägga den upplysning, att uti de sammansatte Utskotten var det i synnerhet Ledamöterne af hedervärda BondeStåndet, som ifrade för skatteköp. Herr CederschjöldPehr Gustaf: En värd Talare har klagat öfver, att Inländske Vetenskapsmän icke blifvit rådfrågade, utan endast en Utländning. Men då man besinnar, att denne utländning endast uppgifvit 3ooo cubikfots afkastning såsom möjlig af Den i5 Junii e. ra. »99 étt tunland efter 160 å 200 år, och Utskotten deremot calculerat på 5ooo cubikfot; så vore det verkligen interessant att veta, hvarpå Utskotten egenteligen grundat denna sin beräkning, hvilken nu synes hafva tillkommit blott för att stämma sinnena till större benägenhet för förslagets antagande. Friherre Anckar swärd: Hvad sjelfva skatteköpsfrågan beträffar, får jag förklara, att jag ej är deremot, men endast tror, att Utskotten kunnat föreskrifva mindre ovilkorlig skyldighet dertill. Jag är ej emot, att den betalar, å hvars hemman Ek växer, för fri disposition deraf, men finner det orimligt, att erlägga lösen för den ännu ofödda Eken, och för rättigheten att plantera Ek. Beträffande anmärkningen, att planleringsförsöket på 20 år ej skulle visa något resultat, så är jag fullkomligen öfvertygad, att det efter denna tid skall helt och hållet frånträdas af Styrelsen med ledsnad öfver felslagna förhoppningar; och det är just derföre som jag önskar, att denna 'tid derföre måtte utsättas. Jag vet ej, huru skogsplanteringarne i Skåne lyckats, men här uppe i Landet hafva de ej visat något gynsamt resultat, hvilket bland annat kan ses af de vid Hjelmare Slussverk planterade 100 stycken Ekar, hvilka efter 5o års förlopp ej ännu fått serdeles trefnad.
Om endast ifrän den allmänna nytta, Riket synes böra förwänta af i fräga warande Canal-inrättning, jag ägde att hämta skäl, till beswarande af Konungens nädiga proposition, skulle jag icke tweta, alt under Åberopande af hwad för samma inrättning är anfördt, hnfwudsakeligen instämma idet tillstyrkande, flere af Finance Fördelningens Herrar Ledamöter i detta afseende föreslagit; men dä, med fästad upmärksamhet pä Banco Förwaltningens sörsta och förnämsta föremal, Realisationens oafbrutna bibehållande, i öfwerwägande kommer, att Banquen långt före delta, för Rikets oumgängcliga behof, utsträckt Desi Credit sä wida, att i annan Rikers ställning, eller kill andra föremål, Banco Ulskoiicr skulle, i min öswcrlygeise, hafwa ansett sig förbundit till inskränkning i beloppet as desi biträden; i grund hwaraf Banco-Utskottei jäm, wäl, i Desi till Riksens Ständer asgisne Expcdino »cr, Dm i December. lier, »ned wägran till de flere, ösra för bifall kalands Memsrialer om biträden af Banqne», meddelt det yttrande, akt någon ny privat uiläning, tili ehwad Nyttigt företag det än wera mände, icke möstigen ntt kan fä äga runi; sa kan jag för min del wid ett sadan t sörhällande, sä mycket mindre inga i tillstyrkande cis peiniinge förff'ott as B-mgnen till hwad föremål fom halst, som det I?!ille synas innefatta motsägelse af förut i sädayt afseende fattade BcsiUt; och söran» lakes jag desinkom kill denna försigtighet af den säkra förmoda» , att Starenö onmgängeliae behof af Vängne» päkalla ytterligare ansenliga Förskotter, emot hwilka, såsom oundwikeliga nödwändigherens fordran, före» skriferne för Banco Administrationen, torde förgafwes äberopag.
St. skulle således yttra en mening, men öfverlemna åt Konungen alt besluta och verkställa något annat. Om detta vore rätt, sä borde, enl. den jemförelse han tog ifrån en annan dagens stridsfråga, ang:de ett öfverhus borttagande man öfverlemna åt Konungen att gå längre och genom sitt veto göra de liberala motstånd i detta hänseende. Jag tror för min del, att jemförelsen icke är riktig, ty afgifters nedsättning på vissa artiklar i en tulltaxa eller borttagande af vissa förbud, betyda ju icke annat än undanlag ifrån en af R. St. stadgad regel. Vill man beröfva Konungen rättighet, att göra undantag från allmänna reglor, så borde man ju äfven i juridisk väg betaga Honom benådningsrätten, ty lagarne stadga, att brottslingar skola straffas efter lag. Frih. Raab säger, att mycket smör blifvit tullförsnilladt på den norra vägen derföre att tullafgiflerne på smör äro för höga. Jag har varit på de trakter, der tullförsnillningen å smör ägt 204 Den 31 Maj f. m. runo, och sett lättheten att verkställa den, bestå deruti att man far tvärt öfver Torneå eif. Enda utvägen att förekomma en sådan försnillning vore alt bevaka denna eif, hela hennes slräckning uppefter, hvilket skulle kosta mera än det inbringade. Antingen man således sätter tullen till 2 r:dr 24 sk. eller 1 r:dr 24 sk. för E8’, så lärer försnillning i alla fall komma att fortfara. Jag tror knappast att Frih:» kan uppgifva någon vara, af den beskaffenhet, att försnillning af densamma med någon lätthet kan göras, som ändock icke försnillas; ty der mäst kan åstadkommas, der begagnar man den ock, äfven om den är oloflig, emedan dåliga men niskor icke taga det så noga med vinstens beskaffenhet. Detta gäller för hvilken vara som helst. Jag tror således, och med stöd jemväl af de skäl, som Hr von Hohenhausen sednast anfört, att vi gjorde rättast i sak och bäst i afseende å tidsbesparing, om vi antoge Hr Skogmans förslag.
Fullmäktige hafva tillstyrkt att hvarje tjensteman som försedt sedlarne med underskrift skulle åtnjuta 140 r:dr, hvarje kontrasignant 76 r:dr 32 sk. samt hvar och en af 4:de gradens tjenstemän 18 r:dr 32 sk. föi år räknadt. Denna sista summa är icke fullt •§■ af hvad de nu hafva och då dessa tjenstemän äro de mest vanlottade, hemställer jag lill Hr von Hartmansdorff, huruvida icke sislberörde summa kunde afrundas till 20 r:dr b:ko. Hr von Hohenhausen, Mich. S i 1 v.: Långt ifrån att instämma med den siste värde talaren, vill jag äfven motsätta mig livad Hr von Hartmansdorff föreslagit. Det är godt och väl att man säger, att det fordom var en syssla, en tjenst pä stat inom banken att skrifva dessa sedlar och att innehafvaren tilldelades arfvode för detta besvär. Nu äro desse hefordrade. Man brukar väl alltid iakttaga, att då en syssla upphör, hvarföre arfvode erhållits, upphörer äfven arfvodel. Här talar dock några billighetsskäl för alt R. St. med afseende på sin bank göra eli undantag från den allmänna regeln och åt ifrågavar. tjenstemän tilldela någon ersättning. Men jag tror den af BankoUlsk. föreslagna ersättning är med rättvisa och billighet fullt öfverensstämmande. Om de också nu varit sysselsatta med eli göromål som i jemförelse med annan skrifning måste anses vara särdeles tråkigt, sä hafva de likväl den utvägen, att på andra häll sig så sysselsätta, synnerligen den yngre personalen, af hvilka mången redan jemväl äro i andra verk tjenstgörande. Jag underkastar mig del obehag som denna min mening möjligen kan ådraga mig, men när pliglen sä fordrar får man icke se derpå. Jag skulle anse det vara högst klandervärd! af R. St. att annorlunda gå till väga än hvad Disk. föreslagit, enligt hvilket förslag halfva beloppet af hvad berörde tjenstemän hittills i medeltal åtnjutit, skulle fortfarande komma dem till godo.