Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana motioner hafva blifvit afgifna: inom Ridderskapet och Adeln: af Friherre Cederström, R. (motion Nio 95), som alternativt yrkat, antingen att för fullbordande af hela nordvestra stambanan, i den rigtning, som blifvit på Statens bekostnad utstakad, erforderliga medel måtte af Rikets Ständer beviljas, eller, om den financiela ställningen icke skulle medgifva banans anläggning till hela dess längd, anslag måtte gifvas till fullbordande af den del utaf samma bana, som är belägen mellan Christinehamn och Carlstad; af Friherre af Ugglas, O. (motion N:o 96), som, jemte afgifvet förslag rörande förändradt sätt för verkställande af den upplåning, som för utlörande af Statens jernvägsbyggnader ytterligare erfordrades, hemställt att, om och när nödiga medel genom denna upplåning erhölles, deraf måtte i mån af behof och på de tider Kongl. Maj:t eger bestämma, användas de för nordvestra och östra stambanornas fullbordande erforderliga medel, eller för den förra af dessa banor 13,413,864 R:dr; inom Borgare-Ståndet: af Herr A. Waldenström, som i afgifven motion (N:o 81) föreslagit, att Rikets Ständer vid innevarande riksdag ville bestämma nordvestra stambanans sträckning genom Wermland från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika i den rigtning, som sistlidna år blifvit på Statens bekostnad utstakad och att erforderliga medel till banans byggande derjemte måtte anslås; af Herr J. Sundvallson, hvars motion (N:o 152), i hvad densamma angick nordvestra stambanan, innehöll det förslag, att af denna bana borde under åren 1867, 1868 och 1869 fullbordas, jemte bandelen Arvika—Riksgränsen, jemväl den bandel, som kunde varda beslutad mellan Christinehamn och Carlstad, dertill erforderliga medel alltså borde anvisas; af Herr C. F.
Handelsoell Närings-Diskont-fonden har fortfarande tillhandaHandel»- och hållits de serskilda Diskont-Verken enligt den i 151 § 1 inom. af ^Zt-fondlnl Banko-Reglementet bestämda fördelning, eller sålunda: fördelning. Banko-Di.skont-Verket i Stockholm R:dr 6,700,000: — Låne-Kontoret i Götheborg „ 3,250,000: — d:o i Malmö „ 1,150,000: — d:o i Wisby „ 225,000: — 1 den åt Banko-Diskont-Verket anvisade andel af fonden har förstärkning ej erfordrats. Götheborgs Låne-Kontor åter har af Bankens Reserv-fond, förutom de äldre, denna fond tillhöriga medel 650,000 R:dr, som i 54 § af 1860 års Revisions-berättelse omförmäla», innehaft ett belopp af 200,000 R:dr, hvilket likväl numera är vordet till Reservfonden återbetald! Den till Malmö Låne-Kontor, enligt nyssberörde § i 1860 åra Revisions-berättelse, från Reserv-fonden meddelade förstärkning af 290,000 R:dr är, genom inleverering af 100,000 R:dr, förminskad till 190,000 R:dr. Wisby Låne-Kontor har å Reserv-fonden insatt 30,000 R:dr af de till nämnde Kontor förut anvisade 80,000 R:dr, så att den förstärkning från Reserv-fonden, som detta Låne-Kontor innehar, uppgår till allenast 50,000 R:dr. Af de å depositsamt uppoch afskrifnings-räkning vid BankoDiskont-Verket insatta medel äro derjemte, med stöd af 152 § i Banko-Reglementet, öfverlemnade, för att i Handelsoch NäringsDiskont-rörelsen användas, till Götheborgs Låne-Kontor Runt 300,000: — Malmö d:o „ 200,000: - § 54. Sedan fråga den 2
Den 1 Juli. folkundervisningen och falligvården de serskilda församlingarne eller fattigvärds-samhällena hade sig ålagdt, atl för dera tillhörande yngre personer, hvilkas föräldrar eller målsmän saknade förmåga alt bekosta deras undervisning och upfostran, icke allenast derom föranstalta ulan äfven bestrida härmed förenade kostnader, samt delta åliggande i afseende å barn, som icke tillhörde visst fattigvårdssamhälle, skulle fullgöras af det, inom hvilket de vistades emot det atl utgifterne derför blefvo af Kronan ersatte; då anförtroendet åt enskilda af sådana barns vård och upfostran, med afseende å flere välgrundade skäl, vore att föredraga framför barnens sammanförande uti större, under Statens tillsyn och förvaltning ställda, gemensamma upfostringsanslalter; då inrättandet af dylika anstalter skulle för statsverket komma att medföra högst betydliga och på förhand knappt beräkneliga kostnader; samt då i allt fall betänkligt vore, att på Staten öfverflytta skyldigheter och utgifter, som de serskilda kommunerna rätteligen tillkomrao; så, och ehuru K. M. med nådigt välbehag ansåge de omsorger och åtgärder, som pä åtskillige orter blifvit egnade åt och vidtagne för upnåendet af det afsedda ändamålet med yngre vanvårdade personers förflyttning från den ort, der de erhållit den felaktiga rigtningen i sin upfostran, fann K. M. likväl icke skäl att bifalla hvarken framställningarne om dylika inrättningars anläggande för Statens räkning eller Fångvårds-Styrelsens hemställan i fråga om serskilda bidrag till de för sådant ändamål i orterne utgående kostnader.” Hvad K. M. sålunda anfört, godkände R. St. vid sista Riksdagen. Det är således, om icke lag, åtminstone ett beslut, af Konung och Ständer enhälligt fattadt, ty StatsUtsk:s Utlåt, bifölls af alla Stånden; men såsom slutsats af detta Utlåt, förklarade R.
Jordmånens beskaffenhet är i olika trakter väsendtligen olika, bestående än af lera och lermylla, än af sandmylla och sand, öfverallt dock så god, att den lemnar odlaren ersättning för sin möda, då åt jorden egnas den omsorg, som vederbör. Hvad som mest fruktas äro nattfrosterna vid den tid mognaden inträffar, men äfven dessa, hvilka icke någonsin äro allmänna, utan endast inträffa på några få ställen, hafva af omtänksamme jordbrukare merändels undvikits genom ändamålsenliga dikningar. Den sädesväxt, som företrädesvis odlas, är korn, dernäst hafra, så råg och ärter, samt slutligen, dock i ringa mån, hvete, mot hvilket sistnämnde sädesslags odlande klimatet, enligt erfarne jordbrukares rön, icke lägger hinder i vägen, på sätt man, dertill förledd af gamla fördomar, velat uppgifva. Den gamla vanan, synnerligen i Medelpad, att lägga ända till hälften af åkern i träde, börjar småningom att frångås, så att numera vanligast endast en tredjedel, stundom blott en fjerdedel, af åkern trädes. Egentligt vexelbruk är ännu icke infördt. Potatesodlingen är allmän och potatessjukan har på få ställen gjort någon betydligare skada. Någon förbätt - 24 ring i åkerbruksredskapen har ännu icke införts, men mekaniska tröskinrättningar för besparande af arbetskraft hafva mer och mer anlagts; bland hvilka en på kronolänsmannen Boströms egendom i Indals socken anlagd tröskinrättning, hvilken, af ägaren sjelf konstruerad, drifves med ringa vattentillgång, synes intaga ett förtjent rum och böra tillvinna sig uppmärksamhet. Under sednaste fem år har årsväxten i allmänhet varit god. Väl visade sig utsigterna år 1831 lofva en knapp skörd och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppmanade
de åtta olika väfnadssätten: rosengång, munkaBland utställningar, på hvilka Thora Kulles bälte, skälblad eller käppaklä (opphemta), dukaalster förekommit, böra nämnas en textilutställgångsnår, krabbasnår, rödlakan, flamsk och ning, anordnad i Köpenhamns industripalats i flossa, hvilka redan då sparsamt om ock ännu september 1886 af Lunds kulturhistoriska föroftare än numera blifvit fallet, prydde de ening, samt den stora Köpenhamnsutställninskånska böndernas hem. I sin egenskap af gen 1888, på hvilken väfnaderna väckte stor konstnär hade svågern kännt sig tilltalad af uppmärksamhet och hugnades med första priset. mönstrens originalitet och den okonstlade friskDet goda i den tanke, som förkroppsligats heten i färgsammansättningarna. Sedan intresset af Thora och Jakob Kulle, består i den ofta en gång blifvit väckt, nöjde de sig icke ined och väl behöfliga erinran därom, att vi äfven att studera och afteekna mönstren utan studei vårt nordliga och karga land kunna finna så rade äfven och lärde sig praktiskt de olika armycket skönt att taga vara på, att vi först betssätten. Och då fru Thora Kulle på vå- böra ransaka här hemma, innan vi kasta lystna ren 1881 i Lund började ain verksamhet, egde blickar på utlandets grannlåt. Och detta gäller hon till sitt förfogande som en frukt af detta så mycket mera, som man på sista tiden börförarbete inemot ett tusental teckningar jämte jat från utlandet införa rena kopior af de sin praktiska erfarenhet och sina konstnärliga skånska allmogeväfnaderna, lika dyra som dessa, insikter. Naturligtvis voro dessa senare af men utförda i tarfliga färger och shoddy. största vikt för bibehållande af stilens renhet. Karl Benzon. Det anspråkslösa företaget rönte redan från början stor uppmuntran, och beställningar ingingo från alla delar af landet — egendomligt i sanning, ty ingen eller obetydlig annonsering användes. Något egentlig kompaniskap hade ej ingåtts mellan Thora och Jakob Kulle. Detta skedde först 1886, då däremot en filial allt sedan 1883 funnits i Stockholm.
Frih. Hermelin, Garl Sam., uppläste följande; I gårdagens plenum har Hr Gen.Adjutanten för Arme'en afgifvit en reservation, hvaruti Hr Statssecret. för krigsärenderna instämt, hufvudsakligen innehållande, att vid ett påkommande krig skulle Svenska armeen och bevärismanskapet, organiseradt såsom det nu är, snart sagdt endast kunna kämpa för en ärofull död och derunder med blödande hjerta se sitt fosterland förödas och friheten förstöras; samt att förebråelsen för de brister, såväl i löneanslag som i öfrigt, hvilka skulle orsaka ofvannämnde svåra följder, ej skulle tillskrifvas Styrelsen, hvilken begärt ökade anslag, utan den del af Representationen, som den vägrat. Att få höra, det saknade löneanslag till militären skulle orsaka Rikets förderf, sedan Ständerna så nyligen beviljat, hvad Styrelsen i den vägen begärt, att det knappast hunnit efter nya regleringen utdelas, var särdeles oväntadt. För öfrigt må det vara mig tillåtet att äfven reservationsvis för min ringa del, till försvar för en Representation, deri jag ej särdeles deltagit, dock andraga, det Styrelsen måhända först föranledt Ständerna att icke bifalla de växande fordringarna för statsanslagen. Att nu genomgå allt, hvad till detta ämne hörer, vore för vidlyftigt; och för bevisande af salsen, att hvad man sår, det skall man ock uppskära, behöfves del icke 8(3 Den 16 Augusti f. m. heller. Om missnöje eller misstroende med Rikets penningeförvaltning beklagligen kringspridt sig i Riket, är mindre underligt, då t. o. m. samhällets tillgångar icke ens velat redovisas, t. ex. ganda passevolancecassans, ehuru man sedermera tillbjudit och medgifvit Ständerna redovisningen af den nya passevolancecassau, ämnad till alldeles samma ändamål och af samma personer contribuerade.
– Morfars Testamente säger du – Gud hjelpe mig så visst, men jag fruktar du är glad hafva det att skylla på, eller törs du kanske neka till att du ingenting visste om det, när du första gången, i jag förmodar så oändligt slägtkära, vördnadsfulla och undergifna ordalag gaf den stackars och på köpet rätt hyggliga mannen ett svar, hvarmed du då för flera år jagade honom ifrån Fäderneslandet – Verkligt ondt kan det göra en om den arma Onkeln – Lyckligtvis är dock det andra föremålet för hans dyrkan icke obevekligt. Annars stode rätt illa till med honom. Men hvar är Ms frågar du? Jag förstår piken. Maria är här med sin son, sin Gustaf Wilhelm, en riktig Ängel. Eva hade också en gång en Gustaf Wilhelm, en Skydds-Ängel – det säges, hon icke kunde hoppas på att behålla honom alllid, efter han var hennes Fader – men hon förstår icke del. Adolf är jag vet icke på hvilken gästgifvargård häremellan och Gefle, dit han nödgats resa i angelägna ärenden för sin Far, och återkommer om ett par veckor, då han påstår sig skola beröfva mig glädjen att hos mig hafva hans hustru och barn. Men vi få se! Vid hans återkomst är Ekholmen förvandlad i en fästning, och många strider skola kämpas innan portarna öppnas för hans otäcka resvagn. Svårt värf att genomföra lär jag nog få under belägringen – fienden utanför och förräderi kanske inom murarna – ty riktigt värdt att lita på Maria blir det icke – dock –hvem vet – hon gret ju alls icke i dag när Adolf for, och det var ändå första skillsmessan emellan dessa lyckliga Makar. Lyckliga – det är ordet – Jag är säker Pappa deruppifrån gerna ser ner på dem. Och likväl gret Maria icke i morse – och hon gret mycket när vi här först sågo hvarandra, men det är sant, de tårarna gällde mig förnämligast Det måtte verka fördelaktigt på utseendet att vara mycket lycklig – åtminstone äro Adolf och Maria märkbart förskönade sedan jag sist såg dem – Maria är nu öfver all beskrifning härlig. Jag ville du skulle se henne! Och med sin son! Häromdagen såg hon med sin blick på honom, som till hälften gömd af en shavl, höll sin allt för goda måltid.
I öfrigt bar Utskottet, efter granskning af de afgifne förslag en, vidare trott sig böra föreslå ; *) CancellieRädet von Hartmansdorff}, sid, 8B> a afd. 137 Att Krigs-Akademiens Cancellariat må indragas, till besparing af dermed förenade kostnader, att en Öfverste-Fält-Läkare, sorn tillika är Ledamot i Sundhets Collegium, blifver Chef för Armeen» sjukvård , på särt under Sundhets-Collegium vidare namnes; och att de högre och särskilda militaira undervisningsanstalterna, under Förvaltnings-chefens allmänna inseende, ställas under ledning af Cheferne för de corpser, dit de höra; dock på det sätt, att Chefen för Ecclesiastik-förvaltningen derigenom icke inskrärkes i det inseende å uppfostrings-anstalter j allmänhet, och i den omsorg för allmänna folk-undervisningen, som honom bör tillhöra, hvaraf lä»er följa, att lägre scholor, der blott barna - undervisning kommer i fråga, böra, ehuru af Militairen underhållna, höra under allmänna Läroverkens vård *). IV. Sjö-Arendernas Förvaltning för Rikets försvar till Sjöss. Chefen för denna förvaltning bör vara en Amiralsperson, och hos sig förena befattnin - *) Jemför sid. 131 och följande i Committerades Förslag. Sid. 76 och följande, Cancelli Rådet v. Hart. mans dorfs, z:n afd. 138 gen både af tjenstgörande General - Adjutant för flottan, och af Stats-Secreterare för dess ärender. Till Sjoförvaltningens omfattning hörer: Sjö-folkets öfning, tjenstgöring och disciplins. Krigsskepps-byggnad, utredning och underhäll , med hvad dertill hörer. Inseende å hamnar i allmänhet, och uppmätning af farvatten å Rikets kuster, insjöar och segelbara floder, tillsyn öfver dem, Lotsverket och Fyrbåkarne, Flottans bestyckning, Sjöfolkets beväring, beklädnad, förplägning och aflöning. Befälsoch försvars-ärenderna på Colonien S:t Barthelemy.
Ännu aldrig hade min egen obetydlighet varit så i ögonen fallande och så förarglig som i detta ögonblick. Gärna skulle jag varit tusen mil därifrån. Jag försökte repa mod. Det var utmärkt roligt Jag höll på att inte känna igen När har du kommit hit? Hvad hon måtte anse mig dum och tåpig, tänkte jag på samma gång för mig själf. Hon sade fortfarande ingenting och besvarade icke mina frågor, utan smålog blott. Du kände säkert genast igen mig? fortsatte jag. Genast, sade hon, så fort jag såg dig. Hvarför i världen smålog hon så där? Eller var det hennes sätt? Jag började känna mig alt mera besvärad, men ville icke låta henne märka det. Du viste kanske att jag bor här. I så fall var det ganska lätt att känna igen mig. Jag skulle känt igen dig hvar som hälst, isynnerhet om jag sett dig så där entusiasmerad som nyss. Ja jaså Jag var ytterst förlägen, emedan jag nu begrep hvarför hon skrattade. Du är samma, precis samma Lisi som förr. Ja naturligtvis hvarför skulle jag förändrat mig? stammade jag liksom för att urskulda mig. Redan i skolan råkade ingen vid festliga tillfällen i extas såsom du. Jag såg på henne, och min röst var litet säkrare än förut, då jag frågade: Blef du då, Agnes, inte alls entusiasmerad nyss? Entusiasmerad? Af hvad? Af kärlek till fosterlandet. Som det där talet skulle uppväkt? Hon fortfor skrattande: Nej, det entusiasmerade mig då värkligen inte det ringaste. Men visst var det ju ett utomordentligt vackert tal. Hon rykte på axlarna, ironiskt, medlidsamt, ringaktande. Barnsligt . Kanske du inte lätt entusiasmeras af någonting? Nej, jag tycker alt sådant där är idel naivitet. Jag förstummades. Mina bästa, heligaste känslor idel naivitet, som mera utvecklade människor gjorde narr af! Jag kände mig både förargad och skamsen. Instinktlikt hade jag velat motsäga henne, men det var kanske blott till följd af sårad egenkärlek. Nog viste jag ju redan från skoltiden att Agnes var mig öfverlägsen. Huru mycket mera skulle hon icke vara det nu, då hon rest och vistats flere år i stora världen.
Jag Ingar att Utsk., som egentligen ieke liar med den frågan att skaffa, i afseende pä brännvinsbränningen, måtte inskränka sig lill den enkla, ämnet mera tillhörande, om frihet i denna när ing och om rättigheten att använda hvad slags redskap som helst, om skyldigheten att betala i mån af tillverkning, oell alt med förslag till författning i öfverensstämmelse med dessa grunder, inkomma. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag äger visser ligen intet anspråk, att någon af Huset skall hafva i minnet hvad jag redan vid 1828 års riksdag yttrat i denna fråga; meli då Reger ingen nu framkommit med en propus., som skall åsyfta att bringa brännvinsbränningsrättigheten till ett sysleme, så kan jag ej afhålla mig från att yttra min öfvertygelse att Regeringen systematiskt motverkat just hvad man skulle vilja kalla sysleme. Det är helt naturligt att från förändrade tidsförhållanden måste äfven uppkomma förändrade åsigter i afseende å dessas bedömmande; och sä är äfven nu förhållandet med brännvinsbränningen. Till följd af i8i5 års författning, rörrde brännvinsbränning, sorn räckte t. o. ra. 182g års riksdag, tog denna näring en så beskaffad riktning, alt det blef de stora bi annei ierna, den större tillverkningen, som så till sägandes nedtryckte priset, så att ägare af de s. k. lyftpannorna icke mera funno sin räkning vid att bränna brännvin, och detta till den grad, alt sistnämnda år opinionen var sådan, att, om man erbjudit befrielse från hemmansskatlen för brännvinsbränning mot afträdande af rättigheten att bränna brännvin; så hade man, i min tanke, eflergifvit densamma utan betänkande. Striden 1829 fördes ingalunda mellan lyftpannorna och de s. k. fabrikspannorna, utan striden fördes mellan den mindre jordbrukaren, som ansåg sig böra få rättighet att tillverka just jemnt så mycket sorn hans egen produetion möjligen tillät, hvilket var ett stort afsteg från husbehofsbränning, och de s. k, fabrikörerna af brännvin, hvilka nedtryckte priset derå.
Län, deras redan utrönta otillräcklighet "för Länets behof till nästa skörd, samt den ”totala brist deraf både till utsäde och brödföda, som på flere trakter inom Provinsen ”sig beklageligen visade; hvarjemte Hans Ex”cellence förklarat, att så vida icke genom ”skyndsamt förhöjda upphandiingspris, i lik”bet med de uti enskilda handeln gångba”ra, någon del af den Spannmål, som i Lähets bördigare delar ännu q var fin nes, blef”ve för Magazins-Inrättningens räkning upp"köpt, och sålunda för Länets behof bespa”racl, denna tillgång äfven skulle genom enskilda uppköpare från Wermland och an”clre Län medtagas, och Skaraborgs Läns in”vånare dymedelst blifva försatte i en ganska känbar brist, och på flere magrare or”ter af Länet i en ryslig hungersnöd.
Öfrigt behöfver riksarkivet ej endast rent historiska arbeten, utan äfven skrifter i andra ämnen, såsom genealogi, statistik, bibliografi m. m., äfvensom kataloger och periodiska skrifter samt ett och annat planchverk. Vi hafva nyligen beviljat slöjdskolan 1,500 rdr till bokinköp, och då tyckes 600 rdr icke vara för mycket för en sådan institution, som riksarkivet. Till försvar för Utsk:ts afstyrkande hemställan har man hufvudsakligen anfört, att K. M:t säkerligen skulle komma att aflåta nådig Propos. i ämnet. Det har emellertid visat sig att så icke skett. Att hänvisa på expensmedlen, hvilket Utsk:t gjort, torde ej vara lämpligt, ty riksarkivet blefve då vid hvarje särskildt tillfälle ständigt beroende deraf, huruvida för ögonblicket något anslag kunde beviljas från dessa på 8:de Hufvudtiteln anvisade expensmedel. För öfrigt instämmer jag i hvad Gr. Oxenstjerna och Frih. von Schulzenheim redan andragit och anhåller således om afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till Hofpred. Wahrenbergs motion. Den 26 April f. m. 549 Hr Fåhreeus, Edvard: Då R. St:r, genom den vid innevarande riksdag beslutade förändringen i 1: 11 T. O., beröfvat riksarkivet den rätt det förut egde att erhålla ett exemplar af hvarje i Sverige tryckt bok, tillkommer det äfven R. St:r att tillse, att nämnde embetsverk måtte i stället erhålla anslag för nödiga bokinköp. 200 rdr äro i detta afseende alldeles otillräckliga. Flera institutioner i vårt land hafva redan bibliotheks-anslag till vida högre belopp; så har å ordinarie stat Statistiska Centralbyrån 1,000 rdr årligen till underhåll af sitt bibliothek m. m.; Slöjdskolan i Stockholm liar äfven nyligen för samma ändamål erhållit ej mindre än 1,500 rdr. Att lv. M:t icke aflåtit någon Propos. i ämnet har sin naturliga grund deri, att K. M:t först för några dagar sedan sanktionerat R.
Det måste derföre gifvas någre andre orsaker, som undergräfva sedlighetens rätta grundvalar: den religiösa tron och vördnaden för lagarne; och det lärer icke vara svårt att uppdaga desse orsaker, men är måhända icke behöfligt eller hörande till denna berättelses uppgifter. § *■ Näringarne. Jordbruket. Framstegen i denna näringsgren äro stora och glädjande. På åkerjordens förbättring genom stenbrytning dikning och gödning med komposter användes mycken omsorg. Brukningsmethoden förbättras äfven genom införande af trädesbruk, der insädet förut varit allmänt, genom åkrens indelning i flera gärden, samt användandet af vexelbruk och begagnande af nya förbättrade redskap, hvilka finna en liflig efterfrågan vid länets landtbruksskola. En för landtbruket gynnsam omständighet har varit, att årsväxterne omvexlat mindre i detta län, än andre provinser och, med undantag af året 1846, icke understigit medelmåttan, under det att afsättningen varit jemn, utan märkbar förändring i salupriserne, hvilka på det hela taget stigit. Mindre i följd af årgången 1846 här, än missväxt i de angränsande länen och en liflig export på England, uppjagades spanmålspriserne år 1847 till en ovanlig höjd, hvarigenom man missleddes att sälja sig för nära, så att på sommaren brist yppades på spanmål inom vissa härader, isynnerhet Östbo och Westbo. Till dessa orters bistånd behagade Eders Maj:t ställa under min disposition 20,000 R:dr Banko af undsättningsmedlen, af hvilken summa likväl såsom lån utgick allenast 16,970 R:dr samma sedelslag, hvarmed, jemte de bidrag i kontant och viktualier, som på min uppmaning villigt lemnades från andre orter inom länet, bristen blef afhjelpt, och hafva undsättningslånen sedermera blifvit restfritt, 6 utan begagnande af det anstånd, som vid påföljande Riksmöte beviljades, återbetalte å först utsatte terminer, hvilket andra bevis af detta slag på folkets goda vilja att rätt för sig göra torde förtjena att här antecknas.