Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande slutligen del i 2:dra punkten af Nils Svenssons motion föreslagna stadgande om skyldighet för sökande till klockare-beställning i de församlingar, der orgel finnes, all förete betyg öfver skicklighet i orgelspelning, på det all klockareoch organist-befallningarne i sådana församlingar må kunna ovilkorligen förenas ; sä får Ut skottet upplysa, att samme motionärs enahanda yrkande blifvit vid förra Riksdagen, på hemställan af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i dess ofvanäberopade Betänkande, af Rikets Ständer alslagel; och dä lämpligast torde vara, alt det hädanefter, såsom hittills, må vara ölverlemnadl ål kyrkoherde och församling att bestämma huruvida eli dylikt förenande bör ega runi eller ej, samt i följd deraf att vidtaga erforderliga åtgärder, lärn Rikets Ständer onsa, att Aila Svenssons motion icke heller i denna del bär till någon vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 29 Januari 1858. N.o Lnysamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 47. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Jan. issa, kl. io f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning rörande val uf Orgel/lister, Blockare och andre kyr ko-betjenle. De molioner, som tili ifrågavarande ämne blifvit väckta, inom Högvördiga Presle-slåndet af Herr Prosten Mellinder samt lins Hedervärda Bonde-sländel af Håkan Pettersson från Blekinge län, Cort Tholsson från Skaraborgs län samt Anders Andersson från Calmar län, afse förändring uti de nu om val till orgelnist, klockare och andra kyrko-beljente \id lorsanilingarne tili Biket, med undanlag af dem i Lunds och Gö theborgs slilt. gällande författningar.
Ridderskapet och Adeln beslutade Skrifvelse till Kongl. Maj:t, med underdånig anhållan, det Kongl, Maj:t täcktes åt ämnet lemna den Nådiga uppmärksamhet, hvartill behof och omständigheter kunna föranleda, S, D, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoftens Betänkande N,‘o 45, angående ändring i nu gällande prohibitiva Författningar, samt om antagande af ett friare Handels-System , blef, vid föredragning, af Bonde-Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande Betänk anden; Prot. Utdr. d. 24 October 1823. 1201 Stats-Uts kottets: N:o 542, om nedsättning af Quarantains - afgifterne vid Känsö för, Svenska Fartyg. N:o 551, om aflöning för någre biträdande uti sammansatta Statsoch Banco-Utskotten samt serskildta Utskottet; äfvensom angående ökadt anslag till Riksdags-kostnadernes bestridande. N:o 553 , angående Svenska Sjöfartens skyddande mot Spanska kaperier. N:o 556, angående Slnssmästaren P. A. Dahlstedts ansökning om förnyelse af en förekommen Riksgälds-Contoirets Obligation. Statsoch Banco-Utskottens: N:o 555 , om Riksgälds-Contoirets öfvertagande af Banken. S. D. Vid föredragning af Bevillningsutskottets Memorial N:o 4,9, angående Voterings-Propositioner i afseende på de om Tull-Bevillningens utgörande Riks-Stånden emellan yppade skiljaktiga meningar , fann Bonde-Ståndet för godt, att med bifall till hvad Utskottet hemställt, de föreslagne Yoterings-Proposilionernc godkänna. 1202 Prot. Utdr. d. 27 October 1823. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens icke allenast den 21 sistl.
Ridderskapet och Adeln, tror jag icke, att jag betjenade mig af det uttryck, att Silfverjettonerne skulle ge någon ökad lustre åt VetenskapsAcademien. Jag medger, att lustre alltid finnes i Silfverjettoner, isynnerhet när de äro nya; men jag kan icke medge, alt icke Academiens Ledamöter, äfven utan dessa jettoner, ega tillräcklig lustre, utom hvad mig sjelf beträffar, som visserligen icke gör anspråk på någon sådan. Uppå derefter af Hans Excellence Hr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera dt. Ånyo föredrogs StatsUtskottets den i8 sisth April under N:o144 afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens 6:te HufvudTitel, för Milda Stiftelser. 33 Den 23 Maji. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: I ^Ae punkten af Utlåtandet finner man, att Staten årligen bidrar till Stora Barnhuset i Stockholm med icke mindre än 17,29.5 R:dr B:co. Men oaktadt Staten nu gör så mycket för denna Inrättning, svarar den likväl ingalunda emot sitt ändamål, att förekomma värnlösa, och isynnerhet oägta barns förstörelse i Hufvudstaden. Oägta barn , hvilkas mödrar antingen icke hafva 3 lefvande barn förut, eller ock gjort sig förfallne lill Fängelse eller Kurhuset, kunna nemligen icke inkomma i Allmänna Barnhuset, utan emot en betalning af 66 R:dr 3a sk. B:co. Men som ganska få mödrar kunna genast på en gång anskaffa denna summa;' så bortlemna de merändels barnen till fattigt folk, hvarest de förstöras genom vanskötsel.
Jag kan aldrig, utan afseende pä hennes förhastande, undgå med beundran anse den Alvinna, som, för at undwika sammanlefnaden med en Tjuf, sjelf slutade sina dagar: Jag kan aldrig utan ömmaste rörelse pännnna mig den, annars redlige, Bonden, hwars minne och flit förwaras uti efterlemnade odlingar, som mäste öfwerlcmnas til ffarprättarcnö handläggning för det han ägde en maka, hwilkens fortsatte okynnes upförande slutligen bragte honom til et af de grofwaste brott/ Lagen uptager. Säsom Ledamot i Konungens Högste Domstol, hwarest Mäl frän hela Riket förekomma, har jag sedermera funnit flere sädane brott för» öfwade, och merendels ordsakerne hämtade frän endera 6Z2 Den 9 Junit. endera Makens smältande och tärande upförande; och de flesta eller kanske alla sädana brott hade warit okända, om de trott sig kunna nedlägga sina bekymmer inför Thronen. Den rättwise Lagstiftaren Mörer at utsätta straff för brott; men den wisö at förekomma behofwet af tillämpningen. En mera lätthet för misinöjde makar at kunna ätskiljas torde wid första öfwersigten anses för lättsinnighetens understöd och et wcrksamt medel til flere ägtenskapers uplösning, flere öfwergifn» makar, hwilka nu af twänget sammanhällas, och til flere wärnlöse barns saknad af omwärdnad samt fluteligen et tiltagande förakt för denna heliga inrättning. Rädfrägom häremot erfarenheten,^ hämtad frän de sörsta uplysmngens källor, ost blifwit meddelade fran förbudna trädesfrugten til närwarande dag; och den stal besanna, at sjelfwa förbudet eller twänget alltid medförer något sträft och motwilligt bäde i njutning och lydnad. Ju mera twäng desi mera lystnad efter frihet.
Stadgandet i denna g lemnar apothekare, sorn inropat rättighet till försäljning af bränvin, tillfälle att sälja detsamma destilleradt till bättre pris, än den, som enl. 20 §:n, .verkställer destillering, enär den sednare har omkostnader för särskildt kontrollör, samt måste, genom den särskildta anmälan och beslutet deröfver, vidkännas omkostnader, hvarifrån apothekare äro fria. Derföre, och då under sken af destillering för pharmaceutiska behof apothekare äfven kan med flera pannor destillera bränvin, som afses i 20 §:n, föreslås, att det måtte apothekare, på samma sätt som gäller alla tjenstemän, förbjudas att bränvinsförsäljningsrättigheter inropa. § 35. De häruti nämnde upgifter borde väl snarare lemnäs till Ofverkontrollörerna, hvilka, såsom §:n nu är upstäld, kunna förnekas dessa upgifter. § 45, 3 mom. Ehuru jag anser, att detta stadgande bör efter ordalydelsen tolkas så, att förhöjningen i skatt beräknas för hela öfverskottet af en 10;de-del, har likväl en sådan åsigt gjort sig gällande hos flera, 432 Den 26 November e. m. att blott det öfverskott, som öfverskjuter 10:de-delen, bör med den högre afgiften beläggas. § 55. Mer bestämd föreskrift synes nödig, i afseende på här omtalade lankrör. Det rör, som »Seder den utkokade lanken, eller klardranken, från rectifikations-apparaten, tycks knappast härvid vara afsedt. Dock torde vara nödigt att derom föreskrifves, att samma rör, med derå varande kran eller ventil, skall ega tillräcklig diameter och vara sluttande nedåt, till förekommande af stoppning, samt försedt med nitad kik. Dessutom är det i min tanke ett stort misstag, att bränneriegaren icke får inrätta särskilda kärl i spritrummet för lankaftappning. Det är en känd sak, att det första och sista, som rinner efter hvarje mäskömsning, innehåller en betydlig del af finkelolja, som är högst skadlig för helsan.
Dessutom finner jag ganska olyckligt, att under constitutionela samhällsformer den auctorilet, som har sig uppdragit Grundlagarnes vårdande, genom deras tolkning nyttjar en sådan slags advocatur, eller åtminstone den grofsta af alla sophis - Den 6 April f. iu. 217 mer, som ConstitutionsUtskottet gjort, då Utskottet säger, att det stöd, som man ville hemta från 5a §:ns i Regeringsformen tydlighet, försvinner, emedan der saknas någon föreskrift om LandtMarskalks och Talmäns Vicarier, rörande hvilka det sednare stadgandet tillkommit i Riksdagsordningen. Jag inser icke, hvarifrån någon slags bevekelsegrund blifvit liemtad för denna argumentation, då argumentet med den nu ifrågavarande händelsen ingenting har att skaffa. Om Utskottet påfunnit någon ny §. i Riksdagsordningen, så, ehuru den är en sednare tillkommen Grundlag, hade dock, om deruti stått något sednare förordnande, att BondeStåndets Notarier skulle tillsättas af Konungen, eller något dylikt, saken varit lika klar, som den nu är, i afseende på Vice LandtMarskalks och Vice Talmäns tillsättande. Således finner jag denna bevisning blott af det slag, sorn är ämnadt att förvilla mängden med en analogie, hvilken , vid närmare undersökning, befinnes icke vara i minsta mån tillämplig vid ifrågavarande fall. Frågan är i alla fall blott om sjelfva behandlingen af saken. Utskottet säger sig hafva bordt, innan det skred till det i Grundlagen utstakade åliggande, om oförenligheten af meningarne underrätta Ridderskapet och Adeln, med anmodan, alt Ridderskapet och Adelil ville låta saken förfalla. Jag är ingalunda af denna tanka.
Med afseende å Kommers-rådet Santessons numera uppnådda höga ålder, långvariga verksamhet i allmänna värf och erkända behof af understöd, får Utskottet hemställa, att en pension af 5oo rdr årligen måtte för Kommers-rådet Santesson j till utgående under hans lifstid, varda å allmänna indragnings-staten uppförd. 31:0 Utskottet har till pröfning förehaft en af Anders Gastafsson från Östergöthlands län hos Bonde-ståndet väckt motion, alt etL årligt understöd af 3oo r:dr måtte af allmänna medel tilldelas Lagmanen Mathias Weibulls efterlemnade Enka Christina Charlotta von Nackreij; varande af motionären till stöd härför anfördt, att Lagmannen Weibull, som för nära 10 år sedan aflidit, under i5 år med heder beklädt häradshöfdinge-embetet i Dahls och Lysings härader, äfvensom att han skall af egna tillgångar beredt utväg för nppbyggande och ordnande af en sockenskola inom Rogslösa församling. Af ett motionen bilagt prestbetyg upplyses, alt enkefru Weibull, född deli 13 December 1789, är i saknad af alla tillgångar till eget och tvenne oförsörjda döttrars underhåll. Då La gmannen Weibulls förtjenster i lifstiden, sådane de af motionären blifvit uppgifne, icke synas hafva varit af den beskaffenhet, att de kunna från nationens sida påkalla någon serskild gärd af erkänsla, och då med säkerhet torde kunna antagas, alt beviljandet af det begärda understödet skulle föranleda flera ansökningar och motioner i enahanda syftning, har Utskottet funnit sig böra afstyrka bifall till motionen, 32 0.
Och härmed anser Oeconomie-Utskottet sig ej allenast hafva besvarat de inkast, Herr Spaldencreutz anfört, utan äfven gillat de af Herr Mannerhjerta, i dess Memorial, äskade anstalters vidtagande , till comrnunicationens befrämjande, resandes beqvämlighet, Bokhandelns utbredande och upplysningens utspridande. Men instämmer för öfrigt i så måtto med Herr Spaldencreutz om Gästgifveri-ordningens granskande, att Utskottet anser densamma behöfva af Kongl. Maj:t granskas och sedermera stadfästas. Slutligen ,och i hvad sorn Herr Stabecks Memorial rörer ifrågavarande ämne; så och då den åsigt, hvarmed han betraktat detsamma , i allmänhet är af enahanda beskaffenhet, hvarmed det af Herr Landshöfdingen af Wingård blifvit omfattadt och redan är skärskådadt, utom i de delar, der Forvagns-inrättningen, enligt Herr Stabecks plan, står i sammanhang med hans Skjutsnings-system; så kan Oeconomie-Utsköttet icke annat än gilla den princip han följt, i anseende till användbarheten af en dylik inrättning* - Den ao Juli. ning. Men da han dessutom föreslår, att Allmänna Posten skulle uti dessa Diligencer eller Postvagnar med större säkerhet befordras, och således Postföringen skulle förenas med Forvagnarna , afviker han i denna del ifrån hvad de öfrige Memorialerne i ämnet innefatta. Uti ingen af de Författningar , som blifvit utfärdade för Postoch Forvagnars inrättande, är, när Kongl. Förordningen af 1718 undantages, mindsta tillåtelse lör denna förening; tvärtom är så väl uti Commerce-Collegii förut åberopade Kungörelse af 1755, som Öfver-Post-Directeurens Kungörelse till Post-Förvaltarna af 1757, uttryckeligen förbjudet, vid vite af Io Dal. S:mt, att Bref skulle på Forvagnarna få emottagas.
Kyrkorna och presterskapet i Halland försäkras om framtida oqvaldt åtnjutande af den ränta, som under namn af landgille af ålder utgått och ännu utgår från kyrkohemmanen i Halland. 2:o. Staten efterskänker allt vidare anspråk på eganderätt jemte den rätt Staten kan ega till uppbärande af städja samt skatteköpeskilling utaf hvarje nuvarande kyrkohemman, hvilket, enligt de här nedan stadgade grunder, varder till skatte försåldt. 3:o. Åbo med lifstidsstädjebref å kyrkohemman eller, vid åboledighet, den som, enligt de för kronohemman gällande bestämmelser i Kammar-kollegii kungörelse den 29 Februari 1808, på grund af skyldskap är berättigad att åborätt tillträda, eller sedan vederbörligen utrönt är, att någon sålunda berättigad person icke finnes, arrendator af hemmanet eger att, då han dertill sig anmäler, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Biskops-embetet erhålla skattebref å hemmanet under följande vilkor: a) skatteköpeskiliingen beräknas till kapital efter 10 års värde, enligt i länet gällande medelmarkegång, å det nu utgående landgille. Å detta kapital, hvilket får i hemmanet innestå, skall såsom skatteköpeskillmgsränta fyra för hundradct årligen af hemmanet utgå; b) för hvarje hemman fastställes i den ordning och efter de grunder, som stadgas för bestämmande af minimi-arrende uti Kongl. Brefvet den 26 April 1826, och med fästadt afseende jemväl å öfriga hemmanet ålagda utskylder, en viss årlig i spanmål utsatt frälseränta; c) kyrka eller prest, som ensam åtnjuter landgille, får ock ensam uppbära ej mindre skaUeköpeskillingsräntan, än ock den bestämda frälseräntan.
Hr Hjerta har sagt, att andra privatbanker i Europa, der minimibeloppet varit ännu högre, likväl förmått alt lill sina delägare utbetala cn honnéte vinst; men han har dervid icke tagit i betraktande, alt om t. ex. de Engelska privatbankerne kuunat gifva 5 lill 6 proc., så är redan detta mycket i England, der räntan är så betydligt mindre, än hos oss. När man i vårt land kan låna ut sina penningar och med tacksamhet af låntagaren erhålla 6 procent i ränta, så är det icke sä mycket, om mau på sin insats i privatbanken kan förtjena 7 eller 8 proc.; isynnerhet som man bör taga i betraktande, att just de personer, som äga största förmögenhet och förtroende, vanligtvis väljas till directeurer, och dem drabbar icke allenast det dryga ansvaret för möjligheten, att privatbanken vid hvarje tillfälle skall kunna honorera sina förbindelser, ulan de hafva äfven nära nog för intet haft sitt betydliga besvär. En på landet bosatt directeur kan få resa cn gäng i veckan lill staden, för alt öfvervara direclions-sammankomsterua, och har derföre vanligen 52 Den 23 April e. m. icke iner än på sin höjd ersältning för skjutsperiningarne. Nu skulle man väl icke kunna föreställa sig, att någon ville åtaga sigell sådant directeurskap, med mindre än ali han har någonting derför, att han lemnat privatbanken sin ograverade egendom. Jag yrkade i förmiddags och stridde för, att R. o. Ad. skulle ingå på samma beslut, som PresteSt. fattat i denna fråga, eller åtminstone ett dermed likartadt beslut. Dervid tror jag mig verkligen hafva ådagalagt, att jag mindre fäster mig vid en stor vinst, än dervid alt privatbanker verkligen må organiseras. Dervid yttrades af en eller annan talare, att vinsten skulle blifva oskäligt stor; men så vore icke förhållandet. Nu är icke lämpligt att ingå i någon beräkning deraf, men jag har jemte några af mina bekanta räknat ut hvad vinsten möjligen kunde blifva, och den uppgick till lj procent på de insatte hypolhekerne, hvilket ej lärer kunna anses såsom någon öfverdrifvet) vinst.
IVXedelst Nådig Remiss af d. 16 nåstlidne April, har Kongl Maj;t till Stats* f)6G Stats-Utskottets Betänkanden. Utskottet öfverlemnat en ansökning af Hårads-Srifvaren i Vane, Bjerke, Flundre, Ahle och Vådtle Håraders Fögderi af Elfsborgs Lån, Joh. Fred. Ryding, deruti han i underdånighet anhållit, om utbekommande af origtigt innehållen Mantals-skrifnings - provision för åren 1810 till och med I8i7> utgörande tillsammans 70 R:dr 25 sk. 6 rst Banco, och upplysa de vid den underdåniga ansökningen fogade Handlingar, att sedan i följd af Författningarne, io:de penningen af Mantals-skrifnings-provisionen årligen blifvit innehållen i och för uppkommande afkortningar å denna uppbörd, har, uppå Landshöfdinge-Åmbetets, i berörde Lån, reqvisition, om anordnande af den del, derutaf för åren i8'0 till och med 1815» som efter det afkortnings-beloppet blifvit kåndt, skulle vidare utgå, Kongl. Stats-Contoiret genom skrifvelse till Landshöfdingen af d. 30 Junii 1819 förklarat, det den återstående provisionen, hvilken för Ryding belupit till 40 R:dr 43 sk. 6 rst Banco, icke kunde utbetalas på den grund, att reqvisitionen derå ej inkommit inom den i Kongl. Kungörelsen den q December 1812 utstakade prsescriptions tid; Hvarefter den likaledes innehållne provisionen för åren 1816 och 1817, Stat s-Ut skottets Betärikanden. 967 som utgjort 29 R:dr 3 o sk. blifvit i 1818 års Lands-Bok afförd, så att hans förlust bestiger sig, för alla dessa åren, till 70
TJti 5:te § hafva Revisorerne anfört, hurusom, vid granskning af säkerhetshandlingarna för lån ur allmänna inom hufvudstaden befintliga kassör, Revisorerne erfarit, att Direktions-ledamöter och äfven Redogörare häftade för skuld till de kassor, hvilka desse personer skulle förvalta eller redovisa; äfvensom af en Konsistorii-räkenskap befunnits, att Konsistorie-notarien hade en skuld af 45,000 R:dr till 'en kassa, hvars redovisande honom ålåg. Enär dylikt förfarande lätteligen kunde föranleda till förvecklingar, ansågo Revisorerne ett stadgande böra utfärdas af sådan lydelse, »att ledamot i Direktion eller der anställd tjensteman icke må kunna erhålla lån af de under Direktionens förvaltning ställda medel». Då den af Revisorerne uttalade grundsats utan tvifvel är riktig, men Kammarrätten anser sig icke böra utsträcka sitt yttrande om dess tillämpning i afseende å andra förvaltningar än dem, hvilkas räkenskaper undergå granskning i Ofver-revisions-departementet, och icke heller dervid i vidsträcktare mån än anledningen till Révisorernes anmärkning påkallar, får Kammar-rätten i underdånighet hemställa, om icke Eders Kongl. Majit kunde i nåder pröfva skäligt utfärda ett sådant stadgande, att, i enlighet med hvad för vissa kassor redan finnes föreskrifvet, ledamot af någon inom hufvudstaden befintlig myndighet, som förvaltar kassa, hvars räkenskap skall ingifvas till Kammar-rätten för att i Ofver-revisions-departementet granskas, eller af Konsistorium inom något af stiften äfvensom tjensteman, hvilken hos sådan myndighet eller hos något stifts Konsistorium är vid kassa-förvaltningen anställd, må icke erhålla lån af de medel, som på nämnde sätt skola redovisas. Slutligen hafva Rikets Ständers Revisorer uti 6:te § anfört att, då i åtskilliga räkenskaper inkomst af uthyrda lägenheter väl blifvit påförd, men icke bestyrkt, de myndigheter, hvilkas förvaltande kassor ägde dylik inkomst, borde förständigas, att vid räkenskapen bilägga transsumter af hyreskontrakterna i hvad dessa rörde de till kassorna ingående hyresbelopp.
Den, som gillar Bevillnings-UtskoHets tillstyrkande, att de grunder, Herr af /Vingård föreslagit för Inoch Utförsel tullen å Hvete, må godkännas och tili Kongl. M.ij.ts pröfvande i underdånighet föreslås, röstar Ja;-den det ej vill, röstar Nej Vinner Nej, kommer att antagas en till nästa Riksdag oföränderlig sammanslagen In-och UlförselTull för Hvete af 5 Rdr, endast på det sått föränderlig, att, i samma mon den ena Tallen ökas, skulle den andra minskas, eiler tvärtom, allt efter utsigterne lill en bättre eller sänne skörd. Den, som bifaller Bevillnings-Utskol - 6 Bevilln.-Utrkottats Memorial, N:o 55. tets förslag, att Inoch Utförsel-Tullen å nedannämnde Sädesslag mä åtminstone till nästa Riksdag bestämmas efter följande Tariff. nemligen: Vinner Nej, kommer att antagas för nedannämnde Sädesslag en lill nästa Riksdag oföränderlig sammanslagen Inoch Utförsel-Tull, endast på det sätt föränderlig, att, i samma mon den ena Tullen ökas, skall den andra minskas, eiler tvärtom, allt efter utsigterne till en sämre eller bättre skörd, sålunda, att den sammanslagna Tullen efter denna grund fastställes på följande sätt, nemligen: för Bohvete Rdr 4 Råg 4 Ärter 4 Korn och Malt, hvardera 3 Hafre 2 Vicker 3 24 sk. Utskottet anser det dessutom Vora en gifven följd, att, om Ja-Propositionerne af Bavilln.-lluAottels V(lutande, N:o 56. 7 Högloflige förstärkta Stats-Utskottet antagas, en underdånig Skrifvelse i dessa ämnen tor aflåtas i enlighet med Utskottets, i N:o 45, derom gjorda och af 3 Stånd biträdda förslag, hvaremot, då Välloflige BorgareStåndet alldeles ogillat hvad Utskottet föreslagit, Utskottet saknar ledning för någon tillstyrkan om hvad som i detta afseende bör iakttagas för den händelse, att Nej skulle vinna. Stockholm den 5 December 1829.
fåugcniahemmet. Stockholm. Bästa sättet att inlägga färskt kött. Lagom stora s t e k a r nedläggas i en lag, som beredes af ungefär /. i vatten, V-i ättika, ett par näfvar målet salt, litet kryddpeppar och några lagerbärsblad. Pä så sätt kan kött förvaras äfven sommartid och behålla sin färska smak i tre ä fyra veckor. Köttbullar förvaras bäst i konservburkar. E. H. Kanefläckar borttagas genom att före tvättningen, väl ingnida fläcken m e d g l y - cerin. Som svar till Maria på frågan, » hvarför fläskkorf hårdnar, när den blir kokt », meddelas, att d e t beror dels af att den är för litet vattnad och dels att den fått koka för länge; tre kvarts timme är det längsta korf bör koka. — E t t recept på god sådan vill jag här lemna. Fläskkött males fint och till den myckenhet, man vill hafva, tages en fjärdedel 3 — m o t hvad köttet väger — i fina tärningar skuret späckfläsk. Detta arbetas väl tillsammans och spädes m e d vanlig tunn kallnad hvetemjölsvälling. Smeten arbetas väl och bör vara sa tunn, att man nästan behöfver öaa med sked i korfskinnen, som ej få stoppas hårdt. Kryddas m e d hvitpeppar, ingefära och finhackad lök. Då den saltas, bör emellan hvarje hvarf strös j e m t e litet salpeter också något strösocker. Detta gör den skär och höjer utseendet. — Denna korf, förvarad i kall fuktfri bod, håller sig god hela året om. Linschen. A t t bränna mandel går till på följande sätt: Man tager till 4 2 5 gram (ett mandel lika mycket socker samt ungefär ett kvarter vatten; sedan låter man vattnet koka, tills det bubblar sig, då man lägger mandeln uti. Detta skall nu koka så länge, att det bildar en gröt; då knäcker det i mandeln, så- som om man brände bönor, och smeten är färdig att hällas upp p å ett fat tt kallna. Ärade fruar. En ung hustru önskar biträda med matlagning vid enklare middagar och supéer till billigt pris, samt vid andra inomhus förefallande göromål.