Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet dessutom saknar den noggrannare kännedom om serskilda lokalförhållanden, förutan hvilken tjenligt förslag, huru den ifrågavarande förändringen ändamålsenligt må till vägabringas, ej kan uppgöras, föreslår Ulskottet vördsamt: att, i händelse ofvanstående förslag vinner Rikets Höglofl Ständers bifall, den härom afgående underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t må innefatta det förklarande : att, derest Kongl Maj:t anser den af Rikets Ständer beslutade indragningen ej kunna verkställas å den i förslaget utsatta Lag-Ulskoliets Betankandej N.o 56. 21 tidj Rikets Ständer i underdånighet öfverlemna till Kongl. Majit att bestämma tiden, då samma indragning lämpligen må kunna för sig gå; och att Rikets Ständer jemväl i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktesj efter vederbörandes hörandej och i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer föreslagna författningsgrundj att endast en Underrätt skall finnas, så i städerna som på landet j vidtaga de anstalter och åtgärder samt stadga och till efterrättelse kungöra de reglementariska föreskrifter3 som pröjvas lämpliga för Rådstuf vur ätternas organiserande och ordnande. Stockholm den 8 Juni 1848. Reservationer: af Herr Cederstråhle} J. K.: ''Emot Utskottets beslut att lemna frågan om anvisande af medel till aflönande af flera ledamöter i Hofrätterna å sido, reserverar jag mig. Behofvel af ett sådant anslag kan icke vara tvifvel underkastadt och Utskottet har äfven erkänt det, men trott, att detta behof ej skulle inträffa före nästa riksdag. Detta är efter min tanka ett misstag; ty enligt den föreslagna förändringen i Domstolarnas antal, skola alla mål, sorn afdömas redan vid höstetingen 1849, fullföljas från Häradsrätt till Hofrätt och således har det nya förhållandet egt rum ett år, när Ständerna om hösten 1850 sammankomma.
Jag tror nemligen, att anledningen, hvarföre BancoUlsk. framställt sitt förslag uli de tvenne nu föredragna i:sta och 2:dra punkterna, igenfinnes dels uti föregående Ständers beslut om en viss proportion emellan sedlar och silfver vid vexlingens början, dels hufvudsakligen deruti, att i fordna tider, då vexling ägt rum, BancoUtsk. för bedömandet af Bankens förmåga att utsträcka sin rörelse uppgjort en sådan proportion, som man ansett böra ungefärligen äga rum. Den är ock vid uppgörandet af Bankens ställning och framtida verksamhet ganska både nyttig och nödvändig; och jag har derföre ingenting att anmärka dervid, att Utsk. i sådant afseende föreslagit den framställda proportionen såsom grund för beräkningarna. Om man då beräknar, att en del af fonden skall komma att gå ut och att proportionen derefter torde blifva såsom 2 till 5, så är det helt annat, än att utsätta denna proportion såsom en bestämd siffra, som ej får rubbas. En sådan föreskrift bar aldrig förr funnits, då Banken utvexlade silfver. Man måste nödvändigt inom sig sjelf göra upp en calcul, huru mycket silfver man tror skall komma att utvexlas; ty trodde man, att io millioner r:dr silfver skulle behöfva att utvexlas, måste man ju votera mot vexlingens början. Det är således nödvändigt att härom fatta ett omdöme, och det tror jag, att BancoUtsk. äfven gjort. För min enskilda del tror jag, att det är tre krafter, som verka till silfrets utgående ur Banken. Den första är misstroendet till realisationen; men vi skola hoppas, att när allmänheten blir öfvertygad örn verkliga förhållandet, skall dess farhåga snart försvinna. Den andra är rörelsens behof af speciemynt. I detta afseende är ingen fara, ty uti ett sådant land som Sverige kan delta behof icke vara så stort, när vi derjemte hafva annat mynt; och man bör kunna antaga, att omkring 2 millioner r:dr skulle i detta vara tillräckliga. Den tredje orsaken är skulder på utländsk ort, hvilka, i brist af exportartiklar, måste med speciemynt godtgöras, och hvaröfver således någon calcul icke kan uppgöras. Troligen är den föga betydande.
Till justitieombudsmannens beifran anmäldes af en i Ödestuga församling bosatt person, att kyrkoherden i Malmbäcks, ödestugu och Almesåkra församlingars pastorat J. F. Wigstrand i strid med uttrycklig bestämmelse i den för samma pastorat gillande, af Kongl. Maj: t den 5 oktober 186C faststälda lönereglering vid flerfaldiga tillfallen mottagit betalning för presterliga förrättningar. Sju af olika personer utfärdade intyg, af hvilka «tt par innehöllo, att herr kyrkoherden begärt och erhållit, de öf-riga endast, att han mottagit betalning för särskilda uppgifna em-betshandlingar, styrkte anklagelsen. Kyrkoherden Wigstrand inskränkte sig i infordrad förklaring till att yrka, att intygens utgifvare måtte åläggas bevisa sina påståenden derom, att kyrkoherden skulle hafva fordrat betalning för några hans embete tillhörande presterliga förrättningar samt nekade, att han någonsin begärt ersättning för dylika förrättningar. Sedan angifvaren fått inkomma med påminnelser, åtalade justitieombudsmannen Lothigius Wigstrand inför domkapitlet i Weziö under yrkande om ansvar enligt 25 kapitlet 5 § strafflagen,sä lydande: » Har embetsman tagit ellor betingat sigmbta nyttjas. Tager eller betingar han sig eljest för sin embets&amp;tgärd någon belöning eller sportel, dertill han cy berättigad är; straffes med mistning af embete på viss tid eller böter: firo omständigheterna synnerligen försvårande; må till afsättning dömas ».
Medelst den sålunda under nästlidne Augusti å nyo företagna samt på vanligt sätt kungjorda upphandlingen och belåningen af räntebä rande papper, blef inom några veckors tid hela den, enligt Kongl. Maj:ls Nådiga föreskrift, från Kongl. Stats-kontoret för sådant ändamål till Riksgälds-kontorel aflemnade öfverskottssummu i allmänna rörelsen utgifven samt Riksgälds-kontorets, medelst uppköpta eller belånade obligationer, förräntade kapital ökadt till dess nuvarande belopp, 5,220,607 B:dr 16 sk., hvaraf 60,000 R:dr, som utgått i egenskap af lån, äro räntebärande efter 5 procent och heia det öfriga tili obligationers inköpande använda kapitalet efter 41 procent. Genom de för Riksgälds-kontorets räkning dels nu nyligen och dels tillförene verkställda uppköp af räntebärande papper, är detta verk för närvarande innehafvare af följande Hypotheksförenings-obligationer, nemligen: 1,039 st. af Skånska Hypotheks-föreningen utfärdade med 41 procent ränta å ett kapitalbelopp af . R:dr 966,300: 778 st. af Smålands o. Hallands tn. fl. provinsers Hypotheks-förening d:o d:o 657,250: — häraf tillhöra dock 9 st. å ett sammanräknadt belopp af 4,500 R:dr amortissements-fonden för de genom Riksgälds-kontorel Ulgifna fonderade stals-obligationer. 133 st. af Wermlands Hypotheks - förening, d;o d:o 100,300: — —- tills:s 1,950 st. 41 procent-obligationer å ett sammanräknadt kapital äf R:dr 1,723,050: -— —~ 128 st. af sistnämnde Hypotheks förening utfärdade d:o, med 4 procent ränta å ett kapital af .
Och är af mig befaldt, att man söka skulle, och är funnet, att denne stad af ålder hafver kastat sig upp emot Konungar; och uppror och affall sker deruti. Hafva också mägtige Konungar varit i Jerusalem, som rådit hafva öfver allt det som hinsidon älfven är; så att dem hafver tull, skatt och årliga utskylder gifven varit. Så görer nu efter denna befallning: Förtager de samma män, att staden icke byggd varder, intilldess befallning af mig gifven varder. Så ser nu till, att I härutinnan icke försummelige ären, att Konungenom ingen skada häraf sker. Då nu Konungens Arthahsasta bref läset vardt för Rehum och Simsai skrifvarenom, och deras Råd, drogo de straxt upp till Jerusalem till Judarna, och förhindrade dem med arm och välde. Då höll upp arbetet på Guds hus i Jerusalem, och blef tillbaka, allt intill det andra året Darios, Konungens i Persien. Och de Propheter Haggai och Zacharia, Iddo son, propheterade till Judarna, som i Juda och Jerusalem bodde, i Israels Guds Namn. Då stodo Serubbabel upp, Sealthiels son, och Jesua, Jozadaks son, och begynte till att bygga Guds hus i Jerusalem; och med dem Guds Propheter, som dem styrkte. På den tiden kom till dem Thathnai, landshöfdingen på denna sidon älfven, och SetharBosnai, och deras Råd, och sade alltså till dem: Ho hafver befallt eder att bygga detta huset, och uppsätta dess murar? Då sade vi dem, huru männerna heto, som desso byggning för händer hade. Men deras Guds öga kom uppå Judarnas äldsta, så att dem icke förtaget vardt, tilldess man måtte låta komma sakena till Darios, och en skrifvelse derom igenkomme. Och detta är brefvets innehållelse, som Thathnai, landshöfdingen på desso sidon älfven, och SetharBosnai, och deras Råd af Apharsach, som på desso sidona älfven voro, sände till Konung Darios.
Då academiens secret., enligt Kon. Gustaf III:s för academien den 20 Mars 1786 utfärdade donationsbref, och enligt tydliga ordalagen i de för den nu var. secreteraren, likasom för hans företrädare, utfärdade fullmakter, fortfar att vara riksantiqvarie, och då han dessutom, enligt academiens statuter, §:n 36, äger att hos H. M. Konungen directe föredraga academiens angelägenheter; så kan hans af tvänne framfarne Konungar och af R. St. inom K. M:s Cancelli beviljade tjenstemannagrad icke vara tvist underkastad, och synes han sålunda i öfverensstämmelse dermed böra allönas. Vid academiens stiftelse den 20 Mars 1786, öfverflyttades riksantiqvarie-lönen från cancelliets på academiens stat, och fortfor att oförändrad utgå med 3oo r:dr specie ända till år 1824, men med den väsendtliga skilnad, att, genom myntförsämringen i början af innevar. århundrade , hvad som varit specie nedsjönk till bancomynt. — Då förste expeditions-secreterarnes löner, likasom riksarchivi-seereterarens och K. bibliothekariens sedermera efter hand förhöjdes, så att en dylik lön nu utgör 1800 r:dr b:co, har deremot riksantiqvariens lön blifvit icke blott icke förökad, utan tvertom förminskad, på sätt som anfördt är, så att den, efter den stat som 182.4 uppsattes, för närvar, utgör 55g r:dr 24 sk. b:co eller föga utöfver en copistlön.
Dei^ bör säsom husbehofsbränning, men ej annorlunda^ säsom jag anser det, wara och blifwa Jordbrukarens rättighet mindre för sjelfwa bränwinetS ätt för drankens skuld, till understöd för Ladugårdens Fjerde Band. M» Jord» r§78 Den 24 November» Jordbrukaren som producerar spannemälen be« Höfwer, om han rätt förskär sin egen fördel att anwända en betydelig del deraf för sin Ladugärd och sine öfrige kreatur. Men erfarenheten har uplyst? att om Den säd som härtill anwändes förädlas genom bränwinsbränning, gör den derwid blifwande Kranken en nästan lika nytta, och bränwinet blir en ren winst. Desinrom inträffar det icke sällan, att säden blir skämd af en oblid »väderlek under skörden, och wid dylika händelser bör wäl jordbrukaren äga rättighet att med fin minsta skada förädla denna sin egen produkt. Sa långt blir bränwinsbränning, efter min ös, wertygelse, nyttig och förmånlig, bade för det All, manna och den enskilde, och bör aldrig kunna för» bjudas; och sa länge den ej utöfwas pä en större stala, fbrstöres derigenom icke det nödwändigaste af alla födoämnen för de fattige och behöfwande. Men Sill en sädan bränning, kan wäl ingen pasta att större pannor än as yo kannors rymd, nägonsin kunna ber höfwas. Der är blott storbrännarcn, den som påräkna? bränwinsbranningen säsom ett industrie-werk, eller såsom ert särskildt närings.fäng; och den som «,mingen lankeeller samwershöst glömmer andres, sina likars betz öfwer, och dös för de hungriges sämmerrop, endast tänkande pä sin egen winning, som önsikar att begagna stora pannor. Att utsträcka rättigheten till husbehvfs bräwins, bränning titt alla clatzer p» landet, med eller Utan jord - Den 24 November. 1579 jordbruk, kan enligt min tanka ej annat än medföra oordning och mitzhushällning.
Vore förhållandet nu så, att StatsUtsk. hade gjort några obehöriga inskränkningar å 2:dra hufvudtitelns anslag, under hvad som anslogs vid förra riksdagen, och som icke förtjente försvinna, så är det klart, att då kunde man emot StatsUtsk. åberopa ett annat godt skäl, att ehuru man må 6 11. 5 34 Den a Maj f. ra. eftersträfva en omreglering, att om man än vill yr},a mera sparsamhet och en bättre organisation; man derföre icke får ställa till så, att statsmachinen skall afstanna. Men nu är det skälet nära nog omöjligt att härvid använda , emedan StatsUtsk. icke föreslagit någon väsendtlig inskränkning i 2:dra hufvudlitelns anslag. Det s. k. bedröflig a in ter i rasti 11 stånd, som Hr Gyllenhaal sagt existera, är bedröfligt i mer än ett fall. Det är möjligt, att det är förenadt med mänga olägenheter i afseende på Rikets rättegångsverk oell specielt Götha Hofrätt; men då får man väl icke derföre utsträcka denna partiella betraktelse af ett särskildt verk till det hela och deraf göra slutsats, alt StatsUtsk:s inledn. är i allo oriktig. Dessa olägenheter, tydligt utmärkta, kunna på sin höjd föranleda dertill, att StatsUtsk., vid besvarande af ålerremissen på betänk., finner skäl att göra ett eller annat ringa tillägg, men jag hoppas icke alt rättelsen går så långt, att de grundsatser borttagas, som på så goda sköl blifvit af StatsUtsk. antagna. Det ligger i begreppet om reglering, att man måste tänka sig ett gammalt tillstånd och ett nyare. - Om det gamla är oriktigt, så kan det vara så, äfven för ty, att del är för kostsamt, för vidlyftigt. Följaktligen kunde det blifva mindre kostsamt , mindre vidlyftigt. Så länge man har hopp qvar om ett nytt, bättre systeme, vöre det val illa betänkt att åt det gamla anslå på stat nya löner. Sedermera, när omregleringen galt för sig, finner man alltför sent, att man förorsakat indragningsstaten en onödig, stark påkänning.
Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Presteståndet, s. n45. af Borgareståndet, s. xx49< af Adeln, s. 1173- IX Sami. Lagförändringar» om åtskilliga till minskande af kostnader för Rättsökande; FagUtskottets betänkande återrern. af Adein, s. 24i. Förnyadt Utlåtande lagdt till Handlingarne af Pre> steståndet, s. 649. af Borgareståndet, s. 65g. af Bondeståndet, s. 671. •—* mansitlättérnes upphörande, Om ; LagUtskottets betänkande, återrem. af Adeln, s. 364. bif. af Presteståndet, s. 372. återrem. af Borgareståndet, s. 375. återrem. af Bondeståndet, s. 380. Förnyadt Utlåtande, bif, af Presteståndet, s. 727* afsl. af Bondeståndet, s. 789. bif. af Adeln, s. 84i* förkast. af Borgareståndet, s. 876. •— stiftningen, om förändringar i Brottmåls, LagUtskottets betänkande återrem. af Borgareståndet, s. 706. af Presteståndet, s. 716. Ytterligare Utlåtande, Adelns beslut deröfver, s. 1177. Presteståndets, s. 1184. bif. af Bondestånder, s. 1187. •—• sökningsåtgärder, otn inställelse af publike fordringsegares, intill, FinanceRegleringen hunnit uppgöras; StatsBancooch LagUtskottens betänkande bif, af Adeln, s. 166. af Borgareståndet, s. 174. af Bondeståndet, s. 177. af Presteståndet, s. 184.
StatsCommissarien Widegrens företag; men hvad deraf jag ej ansett nyttigt, har jag förkastat; och jag tror vi göra bäst, att Den 5 Junii. 183 uppskjuta allt bedömmande, till dess Rikshufvudböckerne äro färdige. Friherre Boije_, Ludvig: Emot den Redogörelsemethode, som StatsContoiret följt, liar missnöje i mera än 80 år varit bordt. Konung Fredrik lofvade redan sin Nåd och serskild belöning åt den, som kunde uppgifva en bättre methode; och Konung Gustaf III gaf samma uppmuntran deråt. Denne sistnämnde Konung, som så väl visste, att rigtigt bedömma menniskan, jemte alla de considerationer, som verka på henne, tilläde, att i frågan om en sådan methode borde egenteligen andra Collegier höras; eftersom StatsContoiret på visst sätt voro jäfvigt, då methoden angick detta Verks egen redogörelse: och jag hoppas således, att icke förnärma någon grannlagenhet, då jag yttrar den tanka, att StatsContoiret väl bör få lämna alla de upplysningar i ämnet, som StatsContoiret kan anse nödige; men dermot ingenting sjelf afgöra i frågan om den methode, efter hvilket StatsContoirets Redogörelse bör fullgöras. Äfvenså tror jag mig icke träda Friherre Cederströms nu yttrade mening för nära, då jag emot hans omdömme, angående Widegrenska methoden, ställer ett af större auctoritet. KammarRätten, som måste känna alla Redogörelsesätt bättre än vi, har lemnat åt Widegrenska methoden det fördelagtigaste vitsord, såsom kortare, enklare, och ändå i allo fullständigt. Detta omdömme af det allmänna Verk, som det serskilt åligger att känna ämnet i grund, torde, måhända, uppväga hvarje annat; och Stats - 184 Den 5 Junii. Contoiret har också ganska rigtigt afhållit sig att lemna något deremot stridande. Det är, i alla fall, icke nu, som företrädet af den ena eller andra methoden bör afgöras.
Om ändring af hvad derom stadgas i 3 kap. 4 § Ärfda-Balken 16. » för oäkta barn 18. Svar på återremiss 49. Arfskifte. Om utfärdande af föreskrift, att vid arfskifte emellan syskon afseende bör göras å verkställd uppfostran och uppnådd ålder 20. Arfvode för ökad kansli-personal 1. B. 0 Barnamord. Om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778 36. Bedrägeri och förfalskning. Om ansvar derför 40 Svar på återremiss , 52- Befordringslagar. Om ändring i dem, som gälla för prester 69. Begrafning. Om föreskrifter till förekommande af skendödas 72- Bih. till R. St. Om upphörande af skyldigheten att i rättegång ställa borgen för kostnad och skada 89. Se vidare: Löftesman. Boställen. Om utfärdande af en förordning, angående vården af civile em betsmäns 7. Burskap. Om ändring af hvad lagen stadgar angående vinnande deraf 26. Bördsrätt. Om upphäfvande deraf 12. Svar på återremiss 32. Om ändring i vissa delar af hvad stadgadt finnes angående öppnande deraf 22. Djur. Om misshandling deraf 37. Domkapitel Om förändrad organisation deraf 66. Domför. Om förändring af hvad lagen stadgar i afseende på Hof-rätt ^g » » » Härads-rätt E. Embetsfel. Om ändring af hvad lagen i 1 kap. 12 § Rättegångs-balken och 9 'i*- kap. 5 § Utsöknings-balken derom stadgar 10. Expropriations-lagen. Om ändring deraf 21. F. Forum. Om upphäfvande af Ridderskapet och Adelns särskilda 41. Fr ålser älts-egares lösnings-rätt. Om upphäfvande deraf 12. Svar på återremiss . Om rätt till expedierande af rättegångs-fullmagt på elektrisk telegraf . 71. Fängelsestraff. Se Straffarbete. Förfalskning och bedrägeri. Om ansvar derför 40. Svar på återremiss 52.
Tilldess sådana åtgärder vidtagas, som innebära en verklig och principiell förändring, anser jag deremot, att det bör förblifva vid det gamla, och anhåller derföre, att mantalspenningarne måtte komma att fortfarande utgå såsom hittills. Frih. af Ugglas, Gustaf: Lika angelägen som jag är att ej lättsinnigt bortskänka några af kronans inkomster, lika angelägen är jag ock, att de utgående skatterna ej må framkalla missnöje; och jag för min del anser verkligen, att man skulle dertill gifva grundad anledning, om man bibehölle den gamla skatten vid samma belopp, men tillika utsträckte antalet af dem, som skola henne betala. Efter min tanka måste man alltså antingen bibehålla 40 öre för så väl man som qvinna, samt tillika alla de gamla undantagen, eller också måste man, om några af dessa, och deribland de väsendtligaste, skola borttagas, jemka sjelfva siffran. Då jag för min del önskat borttagande af dessa undantag, har jag sålunda instämt med Stats-Utsk:ts majoritet. — Man har som skäl för att h. o. h. borttaga mantalspenningarne, åberopat att denna afgift skulle vara så särdeles betungande. Den utgör dock, jemte de afgifter, som derpå grunda sig, för mansperson 1 rdr 45 öre, och för qvinna 85 Öre; och detta kan väl i våra tider, med de högt uppdrifna dagsverkspriserna, ej anses vara så fasligt mycket. — Att, i enlighet med StatsUtsk:ts förslag, borttaga dessa undantag, som nu finnas, har alla skäl för sig: det förenklar alla förhållanden i så hög grad, att redan detta utgör en mycket stor fördel. Den stora vinst i afseende å enkelheten får icke heller förbises, att om Utsk:ts förslag oförändradt antages, mantalspenningarne komma att sättas lika med skyddsafgiften. På alla dessa skäl anhåller jag om bifall till den föredragna punkten. Frih. Hamilton, Hugo: Ingen kan lifligare än jag önska, att man kunde lindra skatterna, isynnerhet för den arbetande klassen; men man måste dervid tillse, dels huruvida landets ställning sådant medgifver, dels ock om den ifrågavide åtgärden är principielt riktig eller ej.
Derefter skulle afgiften ökas för hvar 5:te mil med 6 r:st-, ända till 3o mil, sedermera för hvar iordemil äfven med 6 r:st, ända till 120 mil, och slutligen för hvar i5:de mil likaledes med 6 r:sl., intill 165 mil, då den uppginge till lii sk., samt derutöfver i ett för allt erläggas 12 sk. För öfrigt inliemtas äfven af den under N:o 2*} *) Dessa 2:ne Tab. igenfinnas vid Bcv. Utsk. Bet. N:o'47- no Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v i N.-o 43?. härjemte i underdånighet hilagda Tabell , som är upprättad med ledning af ett utaf Post-Directionen meddeladt utdrag af Stockholms Post-Contoirs Bref-Protocoll för år 1826, öfver vigten af de under nämnde år till inrikes orter afgångna bref, samt dea deruti gjorda beräkning öfver intraderna så väl efter nu gällande Taxa, som ifrågavarande nya förslag, att skillnaden i total inkomst är af föga betydenhet, och att således den af Rikets Ständer, i detta hänseende, gifna föreskrift blifvit, efter möjligheten, fullgjord. Ehuru Öfver-Post-Directionen , i Rikets Ständers tanka, efter rigliga grunder upprättat och låtit utarbeta ifrågavarande Taxor, hafva Rikets Ständer likväl dels fästat uppmärksamheten dervid, att den nog ofta förekommande beräkningen af runstycken icke allenast torde förorsaka tidsutdrägt och olägenhet vid de i och för liqviden af porto å Post-Contoiren förefallande vexlingar, utan äfven medföra onödig vidlyftighet vid räkenskapernas uppgörande och reviderande, samt dels ansett, att Porto-afgiften borde i någon ringa moa höjas, för att bära den högre skjuts-lega samt andra ersättningar, som i vissa fall blifvit af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beviljade. På sådana grunder har det ansetts lämpligt, att Porto-afgiften, med Exp.-Utsk, Förslag till und. Skrifv.
Preste-ståndet, med afslag å Utskottets framlagda lagförslag, beslutat, alt en underdånig skrifvelse skall till Kongl. Majit allåtas, deri Rikets Ständer, med anmälan att de ej kunnat antaga Kongl. Majlis ifrågaställde Nådiga proposition, i underdånighet anhålla, att, enar behofvet af en skyndsam förbättring i vissa delar af broltmålslagstiflningen icke medgifver det uppskof, som skulle erfordras för utarbetande af ett nytt förslag till strafflag, samt alt en dylik förbättring lämpligast torde böra börjas, dels och förnämligast med ordnande af straffsystemet, isynnerhet hvad angår frihetsstraffen, hvilka i senare tider erhållit en vidsträcktare tillämpning än 1734 års lag förutsätter, dels med en förändring i lagstiftningen om straffen för stöld och rån, bedrägeri och förfalskning, Kongl. Majit ville låta utarbeta och till nästsammanträdande Ständer framlägga ej mindre ett förslag till lag om verkställighet af straffarbete och fängelsestraff jemte de modifikationer i straffsystemet för öfrigt, som kunna anses nödiga, än äfven till en författning angående ofvanberörde förbrytelser. Yid omförmälde förhållande lärer den af Vällofl. Borgare-ståndet och Hedervärda Bonde-ståndet beslutade återremiss icke föranleda till annan åtgärd från UtSih. lill R. St. Prof. 1817 och 1818. 5 Sami. 1 Afd. 31 Baft. t 2 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 104. skottets sida, än att, med anmälan härom', hemställa till bemälde Riksstånd att företaga ärendet till förnyad pröfning. Stockholm den 20 Oktober 1848. Reservationer: