Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har jemväl sagt, att en alltför fåtalig representation af en kommun icke representerar kommunens tänkesätt, och jag tror denna anmärkning vara riktig. Föröfrigt har jag endast velat uppträda för att afgifva denna förklariug, på det att Frih. af Ugglas må vara öfvertygad om att med min vetskap och vilja icke något i mitt yttrande förekommit, som kunnat gifva anledning till en reklamation, utöfver hvad sjelfva saken beträffar, och i afseende på denna, måste jag anse mig hafva egt rätt att uttala min mening. Hr von Troil: Jag vill icke upptaga tiden med att besvara åtskilliga af de anmärkningar, som blifvit gjorda emot mitt förra yttrande. Jag har aldrig bestridt, att det för myndigheterna kunde blifva ganska beqvämt alt hafva en sådan institution, som den ifrågasatta. Likväl upphör icke häradet, utan det kommer att fortfarande hafva samma qvalifikationer, som det haft under aderton sekler. Jag medgifver att ärendernas behandling kunde ske på ett mycket enklare och bättre sätt; men, som sagdt är, den nuv:de formen derför är urgammal och man har dermed kunnat åstadkomma mycket nyttigt. Jag tror dessutom, att man bör akta sig att redan vid början af den nya lagstiftningens tillämpning göra den impopulär, och jag är öfvertygad att vi redan vid nästa riksdag skola få ganska många motioner i ämnet. Inom Utsk:t har för öfrigt, ehuru det Den 7 Januari. 41 består af 48 ledamöter, ingen enda, utom motionären sjelf, reserverat sig mot beslutet, hvilket torde visa, att bans förslag icke har stora sympathier för sig. Under nuv:de förhållanden tror jag derföre, att det rättaste är att bifalla Utsk:ts Betänk., hvarför jag nu också förnyar min anhållan derom. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af ifråg:de Betänk., framställde Hr Gr. o.
Återstår således 4, att i Stockholm bestrida Lärarebefattningar vid Marieberg och Carlberg; Adjutantsoell Archivarie-bestiillningarna, undervisningen för UnderOfificerarne, alla förefallande besigtningar, tillsyn vid GardesBegtinas Casern-lägenheter, ritningar m. m. Omöjligt är således för någon af dem att tillgodonjuta den semester, som annars är tillförsäkrad hvarje Officer. Detta är orsaken hvarföre K. M. ansett sig böra begära nödigt anslag till personalens förökanden vid denna Korps. Frih. Leyonhufvud, Bror Abrah.: Då jag till alla delar instämmer i hvad Hr Klint yttrat, och då jag dessutom vet, att denna fråga genom 3 Stånds beslut redan är afgjord, så anser jag det vara onödigt att uptaga 11. o. Ad:ns tid, utan får endast reservera mig mot det sätt, hvarpå denna fråga blifvit behandlad i Utskottet. Hr Lefrén: IngeniörKorpsens göromål tilltaga beständigt, men personalen är så liten att tjenstgöringen endast med yttersta nöd kunnat bestridas. Jag instämmer helt och hållet i hvad Hr Klint yttrat, men jag gör mig föga hopp om att denna gång någon förökning af befälet kommer att ega rum. Jag beklagar likväl att så icke kan ske; ty en del tjenstgöring, hvilken icke hör till Korpsen, men väl till Korpsens tjenst, ligger rakt nere. KrigsColl. t. ex. har många gånger behof af IngeniörKorpsens biträde för besigtningar och byggnadsförslags uppgörande. KrigsColl. har alltid erhållit detta biträde, när sfi kunnat ske, men ibland har det varit omöjligt till följe af brist på Officerare. Denna brist har vissa tider gått så långt, att man icke en gång haft råd till en Adjutant vid hufvudstationen, utan man har måst kommendera en Officer från ett främmande Eeg:te att göra Adjutantstjenst vid IngeniörKorpsen. Propos. till bifall å förevarande punkt blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkta Stats-Utskottets beslut . Indeldta Infanteriets, Lifmundering angående . Aterremiss i ämnet Om afgiften till dess beklädande . — Om samma afgifts uppbärande . Indeldta Lönings-Räntornes indragning till Statsverket ang Aterremiss Indragnings-Statens tryckning angående Aterremiss i ämnet Indragnings-Stat, Flottans, angående Aterremiss i ämnet . Memorial angående skiljaktiga beslut Ing enieur-Corpsens Stat angående Aterremiss i ämnet . Inhysesh/onen i Kronobergs Län, angående deras dagsverks skyldighet .. Aterremiss i ämnet . Memorial rörande skiljaktiga beslut Inkomster, Statsverkets, beräkningen deraf Aterremiss i ämnet . Memorial angående skiljaktiga beslut F'Örstärkta Stats-Utskottets beslut . Inkomst-Titlarne, derå anordnade utgifter Aterremiss i ämnet Inländsk Arfvinge, hvars vistelseort är okänd, om inskränkning af den i i5 Gap. 5 §. Ärfda-Balken stadgade prsescriptionstid Aterremiss Inqvartering, om ersättning till Marstrands Stad derföre Aterremiss i ämnet .. Ytterligare Utlåtande i samma ämne Aterremiss deraf : [Proposition |£5 I Kongl. gProposition Samling. | Afdelning W cs S o r. Häftet. c Oq sa ra n ra sT; n B TT ^ . Sa 3 1 Riks-Ståndens Beslut. [ Skrifvelse. RiksdagsBeslut. N:o N:o Ridd. o. A. Prestestånd. Borgare St. Bondestånd. Memorial rörande skiljaktiga Lcslut , Förstärkt Stats-Utskotts beslut . Inqvarteringsbesvär, Städcrnes, om lindring deri Aterremiss-i ämnet . om ersättning derför genom alagd Bevillning Inqvarteringen m. m. för tagande Troupper Aterremiss i ämnet •• Inrättningar, Barmlicrtighets, om befrielse frän Bevillnings esläggandc för deras Egendomar (se Barmhertighets-Inrättningar). •Inrikes Tull-Förpassningcn angående
Sådant är innehållet och ordalydelsen uti den åberopade §:n; så att Författning för ifrågavarande ämne redan är tydlig och bestämd; men då RiksdagsFullmägtige Oiof Månsson och Nils Månsson ansett det sålunda bestådde arfvedel böra lämpas efter närvarande tid och omständigheter, och att ten Taxa bör utfärdas, hvilken dock borde stå i förhållande till den ofvannämde af år 1745, tror Utskottet sig bötå vördsamligeri föreslå, att vederbörande Läkare, som besigtigar nyvärfvadt Manskap, bör för hvarje karl åtnjuta i arfvode Tolf (12) Skillihgar Banco, i ett för allt, Attesten derunder äfven inbegripen, och att i afseende på Läkarens skyldighet och ansvar, samt Roteeller Rusthållarnes rättighet, att öfvervara Besigtningen och dervid medtaga vittnen, föreskriften uti ofvan högstberörde 1745 års Kongl. Resolutions J §>. bör få lända tili underdånig efterrättelse* Besv. och Eliott. Utsh.
Vi, som trodde att vi lyckats upptöa henne, kände oss betydligt afkylda genom hennes sätt att bemöta oss som fullkomliga främlingar, och drogo oss tillbaka till den stora ödsliga sal, hvilken tjenade oss till arbetsrum, och företogo nya lagningsbestyr på våra kläder, medan vi lyckades uppdrifva en i huset boende skomakare, som åtog sig att bota våra skor. I solsken hade vi förra gången gästat Kvistberg, åskådat höbergningen på slädar, dragna af de älskvärdaste bland alla ök, den lille gule norrbaggen; vi hade beundrat hundens och grisens lifliga intresse för arbetet, hvilket de bevisade genom att hvarje gång möta hästen i den brante backen och genom glada skall och grymtningar följa honom till ladans bro, och kandidaten och jag kände oss så smittade af denna höbergningspoesi, att vi satte efter hunden och grisen in i ladan för att hjelpa gästgifvarfar att tömma hösläden. Och nu regnade det, all poesi var försvunnen och blott en otreflig gästgifvaregård återstod. Stämningen förbättrades ej vid tanken på en förnyad bekantskap med den gamla upplagan af köttkakor och mjölk; mina kummintankar, som under vägen från Vassånden, med kamraternas hjelp, tagit gestalt af den finaste grönkål med förlorade ägg och brynt potatis, gick i vatten, ty man hindrade mig från att stanna i regnet och plocka den grönskande örten. Och nu visste jag ej bättre råd att förströ tankarne, än att sköta mitt kall som sällskapets tvätterska, hvilket nu åter igen var nödvändigt sedan vi först hade svettats på vandringarne uppför och sedan blifvit genomregnade på »resan utföre» till Kvistberg. Men vid mitt första ord derom förklarade vägvisarne åter deras missnöje, och det med en kraft, som förrådde deras ömhet om mitt skinn, och Ellen gjorde den förståndiga anmärkningen, att de infödda qvinnorna väl ej kunde berga hö i regnväder och derför nog kunde bevekas till att tvätta åt oss.
Ja, en gång, då hon med en lika bastant som väl riktad örfil afvisat ett försök af en upprymd lättmatros att draga henne ned i knät och denne hotade att gifva lika godt igen, uppträdde Tuominen till hennes försvar, ehuru han knappast kunde betvifla att resultatet skulle bli sådant det blef ett kok stryk. Sådana uppträden och noga taget hela sin ställning i huset tyckte Lena inte om. Nog hade hon ju också där hemma varit utsatt för flera än ett kraftigt kurtisförsök och nog slogos karlarna där också när de druckit, men här var det altsamman värre. Det skymtade dunkelt i hennes medvetande något om att de, som här kurtiserade henne, inte betraktade henne alldeles på samma sätt som gossarna hemma, men hvad det var som gjorde skilnaden kunde hon inte utgrunda. Och särdeles mycken möda med funderingen däröfver gjorde hon sig för öfrigt inte häller, ty då hon någon gång råkade tänka en tanke på att hon kanske borde söka sig en annan plats, slog hon bort den med en annan på sina fyra daler, dem hon bar upp hvar vecka. De hade redan jämte drickspengarna, dem hon snart lärt sig att taga emot stigit till en summa, som säkert skulle förefalla modern och syskonen obegripligt stor, då hon om några veckor skickade dem hem. Ty för deras skull var det hon begifvit sig ut i världen på egen hand, då fadren dött och lämnat dem att själfva slå sig fram. Det gick platt inte att få ihop så mycket från den lilla jordbiten, som hörde till stugan, att det skulle räckt till för alla, och då hade hon beslutit göra som andra flickor från hennes socken gjort förut. Några af dem hade ju inom helt få år sparat ihop flera hundra dollars i Amerika, och det blef rysligt stora pengar i finska mark. Om hon också inte fick ihop mera än tvåhundra så kunde de redan därmed köpa en hemmanslott. Och sedan ginge det nog att lefva. Utomordentligt god tur hade hon ju haft, då hon redan första dagen fått en plats med så stor lön, att hon på ett enda år kunde spara ihop mera än den summan. Ty drickspengarna allena voro mera än tillräckliga för alt hvad hon behöfde, isynnerhet då husbonden alt emellanåt gaf henne presenter af sådana saker, som hon annars skulle fått lof att köpa.
I underd. får jag vitsorda att redaktörerne ådagalagt oafbrutna bemödanden att det nådiga updraget fullgöra, samt åstadkommit all ilen arbetsprodukt, som af mig med billighet kunnat fordras.” ”Det har för mig varit så mycket mera tillfredsställande att kunna lemna redaktörerne ett sådant intygande, som de numera måst sakna den förhoppning, de förut ägt, att genom sitt arbete kunna åstadkomma något fullständigt helt, en förhoppning, hvilken enl. min föreställning utgjort den förnämsta driffjädern till deras, i synnerhet efter d. 8 Augusti 1844(1) åt arbetet egnade mödor och omsorger.” Den 3 Maj 1848: ”Ju mera jag inom komitéen sysselsatt mig med granskningen af arbetets serskildta detaljer, destomera har öfvertygelsen hos mig blifvit befästad om arbetets nytta, att icke säga oumbärlighet, för E:s K. M:s armée och de med arméens angelägenheter befattning egande verk och embetsmän, hvartill kommer, att under arbetets fortgång sig visat, icke allenast, att de gällande författnin - 216 Den 14 December, garne och föreskrifterne, sorn under serskildta tider blifvit utfärdade, sakna inbördes öfverensstämmelse, utan äfven, att nödiga föreskrifter i mänga fall alldeles saknas, och att således ingen möjlighet är att, i ett sammanhang, afhjelpa dessa brister förr, än alla gällande föreskrifter blifvit samlade, jemförde och under sina beliöriga titlar ordnade. Det är oek derföre, sorn jag, icke ulan bekymmer, frågat mig sjelf, huruvida jag, genom mitt underd. mern, af d. 15 Sept. 1846 och de deruti gjorda hemställanden, möjligen kunnat mot min afsigt och önskan hafva föranledi E:s K. M:s Nådiga beslut af d. 20 derpå följande Nov. om författnings-samlingens uphörande, innan ännu hälften deraf hunnit fullbordas”. ”Af denna anledn.., i förening, med den stora vigt författningssamlingens fullbordande ofelbart eger, vägar jag ånyo anmäla denna angelägenhet till Ers K. M:s nädigsle upmärksamhet”.
Faller priset till jemnt 1 1 R:dr, har han således icke allenast förlorat 1 R:dr i priset, utan fikall han då förtulla Säden, förlorar han ännu 1 R:dr i Tullumgälder; ty då får han betala efter Tariffen 5 R:dr. Faller Rågen ända lill 10 R:dr, förlorar han 2 R:dr i pris och 2 R:dr i Tull; ty han får då enligt Tariffen betala 6 R:dr för hvarje Tunna. Och så går det hela vägen, så att han förlorar för fallet från 12 lill 11 R:dr en skilling för hvarje pris-minskning afen skil - 28 Den 12 December f. m. ling under 12 till 11, såvida han för tullat vid 12, för fallet från 11 till 10, 4 s-killingar och så vidare. Men härtill låter han det icke godvilligt komma; ty han har icke införskrifvit Sädén, för att på den förlora; han förtulla r den till och med ej förr, än den stigit minst en R:dr öfver medelpriset, eller till i3 Rrdr, emedan han då ej ha-r att betala mera i Tull än 3 Rrdr, och vinner således 2 R:dr på hvarje tunna. Dröjer han tills priset uppstigit lill r4 R:dr, har han endast att betala i tull 2 R:dr och vinner således 4 R:dr, och så vidare. Hans intresse blir således hvarken i första, eller andra förutsatta händelsen, (nemligen att priset faller under medelpriset eller dervid blir ståndande) att sälja; ty i ena fallet förlorar han, i andra får han blott sina penningar igen, utan tvärtom väntar han på 3:dje händelsen, då försälj nings-priset öfverstiger medelpriset med minst 1 R:dr. Han hav således, ehuru ringa han betalt Utlänningen, samma intresse som den större Possessionaten och den sädes-säljande landtmannen i allmänhet. Han arbetar naturligtvis härpå, och troligen med mera framgång än den sädes-försäljande landtmannen, hvars mål är, som hans, att få penningar, och det ju mera ju bättre; men hvilka penningar den ena genast skall utbetala, den andre ämnat suecessive insticka i sin Spanmålshandel.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att, i afseende å förev:de Betänk., hvars antagande utan förändring ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels af Hr Nordenfalk, med hvilken Hrr Dalman och von Koch sig förenat, att Utsk:ts förslag måtte antagas med den förändring, att det komme, att lyda sålunda: »Med ändring af hvad i 8:de kap. 7:de §:n Ärfda-balken finnes stadgadt derom, att barn, som äro aliade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder, derest hon ej efterlemnar äkta barn eller bröstarfvingar»; dels ock af Gr. Mörner, jemte flere ledamöter, att Utsk:ts förslag måtte afslås. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts förslag oförändradt, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till detsamma med den af Hr Nordenfalk föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning, samt slutligen propos. på afslag å Utsk:ts förslag, hvilken propos. likaledes besvarades med många blandade ja och nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan Hr von Koch begärt votering samt Hr Nordenfalks förslag, uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, antagits tili kontra-propos. vid den blifvande voteringen, uppsattes och justerades följande votens-propos.; »Den, som afslår Lag-Utsk:ts Utlåt. N:o 69, i ani. af motioner om arfsrätt för oäkta barn, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller K. o. Ad.
Detta angår blott hufvudsakliga profningen af ämnet; men jag tror, att sjelfva behandlingssättet fordrar en särskildt och stor uppmärksamhet. Jag behöfver icke åberopa auctoriteten af Montesquieu, hvilken sagt, att Lagskipningen verkar lika starkt på folkets moralitet och lynne, som sjelfva lagen. Jag behöfver blott, Mine Herrar, till styrka tor denna sanning, begära edert eget eftersinnande. Den stora förändring, och till en del omskapning af Lagskipnings. organerna, som 1111 föreslås, skall således antingen förbättra eller försämra Svenska Nationens moralitet och lynne. Eftersinnandet häraf påminner oss om den stora vigt, som ämnet har, och om den ansvarsfulla varsamhet, sorn behandlingssättet påkallar. Vid 18IO års Riksdag vidtogo Riksens Ständer det beslut, att det Nya Lagproject, som skulle utarbetas, borde, sedan LagComitéen det samma afiemnat, genom Trycket meddelas Allmänheten, på det att de anmärkningar dervid, som Allmänheten kunde 17° Den 5 Maj. e.m. göra, måtte .sålunda framkallas, samt Allmänna Opinionen jemväl hinna ^tt oin pro. jectets godhet stadgas, innan projectets antagande hos Ständerna förekom. Alldeles samma försigtighet tror jag nu böra iakttagas; och jemte det jag alltså vördnadsfullt anhåller, det nu förevarande förslag ingalunda må vid denna Riksdag afgöras, vågar jag föreslå, att, på det LagUtskottets BetanRande i ämnet icke må afskära de anmärkningar, som från Allmänheten kunna framkomma eller framdeles blifva, — antingen öfverflödigt eiler hinderligt för det Lagutskott, sorn vid nästa Riksdag, efter det tiden för Anmärkningarnas afbidande till ända lupit, skulle sig finaliter utlåta, remissen till nuvarande Lagutskott måtte inskränkas till blott Betänkande i frågan oin ämnets behandlingssätt, det vill säga, om det af mig nu begärda uppskof i afgörandet till nästa Riksdag. Communication af Friherre v. Strokirchs Memorial blef bifallen, och skulle det, tillika med Friherre Boijes Anförande, till Lagutskottet remitteras.
Län, ionas Henrics, sons förslag, att vid upprättande af Contract om Jord och Hemmansbruk, afgiften måtte bestämmas efter en föregående besigtning af ägornas beskaffenhet, och att ägare af Frälseskatte-rentor måtte förklaras skyldige att antingen efter mätismanna ordom eller efter medeltalet af de sist lörflutna 10 årens rentor, derföre taga lösen af hemmansägare, Utskottet hade fun - IV. Den 15 Juni. nit att ägande-rättens helgd och hvars och ens rättighet att obehindradt upplåta eller åtaga sig hemmansbruk, ej kunde medgifva dessa stadganden, hvilka derföre blifvit afstyrkta. 3:0 af den 26 Maj, angående Rådmannen Sjo. bohms hemställan, att vår nu gällande Sjölag och de flera om Coopvaerdie-sjöfarten sedermera utgångna Författningar måtte öfverlemnas till LagComitéens granskning, och att de stadganden, som blifvit utfärdade till förekommande af Sjömans-rymnirig, och kräfva en skyndsammare åtgärd, måtte nu företagas. Utskottet, som, hvad det förra beträffade, trodde sig med säkerhet känna, att en Comité till Sjölagens granskning redan vore särskildt förordnad, ansåge för Riksens Ständer endast ålerstå att hos Kongl. Maj:t tillkännagifva deras underdåniga önskan, att nämnde arbete med möjligaste första mätte blifva fullbordadt. Hvad åter anginge det sednare ämnet, förmenade Utskottet detsamma icke böra behandlas utan i förening med de öfriga Coopvaerdie-sjöfarten rörande föreskrifter. 4:0 Af den 27 Maj, angående Kongl. Majds till Utskottet remitterade Nådiga Proposition af den 19 sistlidne April, af innehåll, att Kongl. Maj:t, som funnit förklaringen den 23 Mars 1S07 meddela full, JRidd, 0. Ad. Prof. N;o 37. 3$. 29° Dm 15 Juni. ständig ledning huru förfaras bör, dä deri , sorn i brottmål vill hos Kongl.
Förslags-summor att i Riks-Staten i stället upptagas under de Hufvud-Titlar, som med Anslagets föremål ega samman. äng. Emellertid få Riksens Ständer, i den ordning Anslagen nu förekomma uti Propositionen och Berättelsen, afgifva Utlåtande öfver den deruti äskade tillökning eller förändring, i. De under loppet af innevarande år, och således innan den nu blifvande regleringen af Stats-Anslagen vidtager, till betalning förfallande Ackords-ersättningar af 99,34.2 E:dr 6 skill, och !j runst. i penningar samt 7020 Tunnor Spanmål in natura, utgörande, efter derå förslagsvis beräknadt pri* å 85 R:dr Tunnan , 59,670 R:dr , eller tillsamman omkring 160,000 R:dr anvisas aft till den del, förra Anslaget ej medgifver, utgå af behållna öfverskotten på Stats-Verkets inkomster för år 1816, som dertill lemna tillgång, hvaremot det nu för ändamålet varande Anslag å Stat 20,000 R:dr från och med nästa år minskas med 10,000 R:dr örn året , samt de öfrige 10,000 R:dr kamma Stats-Verkst till godo såsom Underdåniga Skrif velter* tillgäng för nu blifvande tillökningar eller nya utgifter. 2. Likaledes blifva derför Qvarantaines-Inrätt. ningen pä Kensö under denna Hufvud-Titel uppförda 893 Rdr 2 skill. 8 rst. en besparing för andra behof sedan Eder Kongl Alain, enligt Nådigt Bref den 4 December 1 8 1 6, beslntit att samma Inrättning bör af Korivoy-Kassan underhållas. 3. Som Riksens Ständer, lika med Eder Kongl. Maj:t och Kongl. Stats Kontoret, finna den i åtskillige Fästningsoch Garnizons-orter utgående så kallade Tull-Veds-Intraden , såsom en för Allmogen ojemn och besvärlig tunga, böra afskaffas så snart sig göra låter, men dertill fordras medel svarande emot den genom samma intägt hittills årligen influtne
M. nödiga ansedda 21 dagarna; men då här i sjelfva verket frågan är om skilnaden emellan den belöpande kostnaden för i4 eller 17 dagars brukningstid, enär Krigs-coll:m, vid frågan om bevärtsmanskapets vapenöfningars förändring från 17 till af K. M. nådigst föreslagna 21 dagar, icke ansåg de 4 dagarna så betydligt kunna inverka på materielens slitning, att det af coll:m för förstnämnda antal eller 17 dagar begärda anslaget 88,365 rtdr 22 sk. 8 r:st i proportion behöfde höjas, samt derjemte erfarenheten ådagalagt, att persedlars försämring genom liggning i förråderna emellan mötestiderna, äfvensom genom deras tvättning, lagning m. m. efter hvarje års möte, befiunes nära nog densamma, antingen mötet varat i 14 eller i '7 De ii ii Augusti e. m. 33? 17 dagar, eller endast med 3 dagars skilnad; torde fullkomligen kunna inses skälet hvarföre endast io proc:s nedsättning uti den för 17 dygns möten beräknade summa kan inedgifvas, såvida Krigs-coIl:m skall vara i tillfälle, att med nödig materiel fullt förse de till vapenöfning uppbådade bevärts-skyldige. Frän det af K. M. för försvarsverket i allmänhet begärda anslag, 765,000 r:dr, skulle således kunna afgå ofvan herörda r:dr 38,948: 25. 3. äfvensom de för Garl Gustafs stads gevärs factori upptagna 12,000. under antagande dock, att ett detta motsvarande belopp varder vid extra statsregler:n afsedt, eller tillsammans r:dr 50,948: 25.3.; och örn dessa, i rund summa 5i,ooor:dr, afdragas; qvarstår det oundvikliga behofvet af 714,000 r:dr, ett belopp, som allenast med 18,000 r:dr öfverskjuter hittills varande för detta vigtiga ändamål å riksstaten uppförda anslag.
— N:o 33- i anledning af väckt motion om inskränkning i antalet af edgångar, som ej af Domstol åläggas. lil. B. 399, 412,501- A. 502. •— N:o 34. i anledning af väckte motioner om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad. lil. B. 399- A. 412. E. 593. N:o 35- i anledning af väckte motioner om afskaffande af den s. k. Folkmarknaden i Westerås. III. A. 370- — N:o 36- i anledning af återremis» utaf Betänkandet N:o 11. III. B. 347, 370. — A — 9 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanoch Utlåtanden: — 3N :o 37. i anledning af väckt motion om afvittring af åtskillige på Ockelbo allmänning varande lägenheter. — N:o 38. i anledning af väckt motion om rättighet för frälse ränte-gifvare, att i likhet med kronotionde-gifvare lösa frälse räntorna efter medel-markegångspris. III. B. 347- A. 371. U. 556, 615 — N:o 39- i anledning af väckt motion om fastställelse af Kronotionde-sättning för Upsala län. III. N:o 40. i anledning af viickt förslag om nedsättande af en kommitté för beredande af en jemnare fördelning af skatterne inom Wesslands socken af Upsala län. III. B. 347- A. 371. — N:o 41. i anledning af väckte motioner om ändringar i Kongl. — N:o 42- i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 20. III. B. 505, 614. — N:o 43. i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 26- III. B. 505, 614.