Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru Utskottet genom sitt i detta ämne afgifne Betänkande velat, sa vidt möjligt, bereda lättnad för kronoskjutsskyldiga och en jemn fördelning af detta onus, har Utskottet likväl ansett sådane bestämda föreskrifter och grunder, som anmärkningarne åsyfta, icke kunna lämpeligen tillstyrkas, enär de åtgärder, som i detta hänseende vidtagas, nödvändigt måste stödja sig ej mindre på en noggrann kännedom af locala förhållanden, utan ock på omständigheter, sorn med tiden antaga ett förändradt skick och således icke kunna förutses, hvadan Utskottet, med afseende i öfrigt ä hvad äfven inom Hedervärda BondeStåndet blifvit erinradt, att, enligt 1810 års författning, invånarne i hvarje Län ega öppet, att hos Kongl. Majus Befallningshafvande begära nödig reglering af kronoskjutsen. saint Best). och Ekon. Utsk. Betänkancteit. att, i händelse af missnöje deröfver, i behörig ordning anföra klagan, icke finner anledning, att frångå sitt häröfver meddelte vördsamma Betänkande; hvilket af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet och Vällofi. BorgareStåndet blifvit bifallet, Stockholm den 26 Juni 1823. Ankom den »2 Juli 1823. Vördsamt Memorial till Riksens Höglofl. Ständer, i anledning «/ Statsfjtskottets åtgärd att särskildt utlåta sig i den med Ekonomi-LJtskottet gemensamt remitterade fråga om upprätthållande a/ Höganäs Stenkolsverk. Sedan Höglofl. Stats-Utskottet, genom ProtocolIs-Utdrag af den 27 sistlidne månad, som i dag föredrogs, Iemnat Ekonomi-Utskottet underrättelse derom, att Slats-Utskottet ansett Herr Grefve J. de la Gar - F.esv, och Ekort. Utsli. Betänkan den. 781 die's, ifrån Höglofl.
För R. o. Ad. utfärdade privilegier, m. fl. handlingar, hvarå, enl. R. o. Ad:s af K. Jl. gillade beslut, vid 1844—1845 årens riksdag förseglingen blifvit bruten, och deraf en del sedermera blifvit inlagde i cartonger, och andra häftade; om hvilkas innehåll förteckningen närmare uplyser. Sedan 1824 års inventering hafva väl några få defekter blifvit återfunna, men deremot andra defekter yppats; hvilket allt är i katalogen anmärkt och å hvilka jemväl en serskild förteckning är katalogen bifogad. Efter denna korta relation och sedan Etsk. låtit besörja häftning eller inbindning af de konvolut, som befunnits ohäftade, har Utsk. endast ansett sig böra hos 11. o. Ad. äska dess tillåtelse att låta bryta förseglingen och derefter inbinda ett i Skåpet N:o 8 befintligt och med fem adliga signeter försedt konvolut med påskrift: Afskrifter af de 2:ne sista prot:n uti R. St:s Hemliga Etsk. vid riksdagen 1789 samt ulaf Reglementet och Kreditivet för Rikets Sfänders Kontor. Stockholm d. 7 Juli 1851. På Riddarhus-Etskottets vägnar. L. von Stedingk. F. tV. Dalman. För alt i sammanhang med Riddarli.Etskis nu bordlagda mern. i prot. intagas, inlemnade Frih. Toll, Guslaf följande sammandrag af den uprättade katalogen öfver Riddarh.-archivets handlingar. Promemoria. Skåpet N:o 1. Secreta Utskottets handlingar från N:o 1, Protocoll vid 1652 års riksdag till N:o 54; handlingar vid 1734 års riksdag. „ N:o 2. D:o d:o från N:o 55, handlingar vid 1734 års riksdag till N:o 84; protocoll vid 1746 års riksdag. 8 H. 24 370 Den 9 J u i f. m. Skåpet N:o 3.
Då hvarken den metalliska belåningen eller fastighetsbelåningen äro i fråga här, skalf jag blott hålla mig vid den nu förevarande punkt, hvilken blef afgjord då Ridderskapet och Adeln gillade hufvudgrunderne. Jag får således blott anhålla, att samma verba form alia, sorn redan af Riddefskapet och Adeln äro gillade, nit äfven må följas* $å mycket mera sorn Herr Hjerta och Herr Ben is September e. m4 Stråle yttrat, att summan för rörelse-capitalets belopp blott forjlagsvis blifvit uppgifven. Denna summa finnes i rörelsen, endast i händelse alla creditiven utgå Man kan ej räkna på en million mer eller mindre, och, som Herr Cederschjöld, får jag anmärka, att om mindre utgår i Discontväg, så blifver äfven rörelse-capilalet mindre. Jag tror mig således äga full rätt att yrka, det Ståndet måtte bibehålla sitt första beslut och verba formalia deruti. Friherre Cederfirom, Jacob: Lika med Friherre Björnstjerna tror jag att de ordalag som i Ridderskapets och Adelns beslut första gången blifvit nyttjade, äfven böra införas i denna §., nemligen att sedelstocken skall vara circa So millioner. I afseende på hvad som blifvit yttradt, rörande Friherre Wrangels fråga om invexling af Bancosedlarne, för att utröna huru mycket sedelmynt är utegående, får jag fästa uppmärksamheten på obetydligheten i min tanka af de invändningar som deremot blifvit gjorde. Det har blifvit yttrad t af Herr von Hohenhausen, att alla sedlar från Finnland skulle inkomma och uppjaga coursen. Det är ej tänkbart, ty om de komma in, utbytas de emot det nya Bancomyntet, och ej på Beursen emot vexlar. Hvad åter angår det Herr Stråle anfört, att man skulle behöfva efterse dalum på sedlarne, så var det en oväntad anmärkning, ty naturligtvis kunna ej de njra sedlarne utgifvas i samma format som de gamle; ty då skulle icke allenast oredor, utan äfven förfalskningar äga rum.
Uti Vermlands län, och vid de derstädes förlaggda Vermlands och en del af Nerikes regementer innehåller kneckte-contractet väl icke något bestämdt stadgande om soldatetorps anläggning, utan endast att Soldaten antingen skall med uthus och stuga förses, eller hos Rotebonden pä gården inrymmas, och derjemte erhålla visst i spannemål och matvaror årligen; Dock äro torp med egor dertill sedermera anlaggde, och, till följd af Nådiga Gil culair-brefvet 222 Bes;;, och Ekon. IJtsk. Betänkan/len. af den 15 October 181 2, öfverenskommelset för 5 års tid eller till 1815 års slut träffade rotehållarne emellan om utrotarnes ersättningsskyldighet till Stamrotarne. Men, då ali annan eller så beskaffad grund för ersättningens bestämmande, sorn Rikets Höglofl. Ständer i underdånighet tillstyrkt, saknas, har Kongl. Majit ansett bäst, att, derest ej redan någon allmän öfverenskommelse blifvit träffad, och af Konungens Befallningshafvande i länet gillad. Landshöfdingen må sammankalla de rotehållare, hvilkas nummer äro med Soldatetorp och dertill hörande jord försedde, för att höra dem om ett framtida bestämmande af den ersättning, delegarne i Roten böra utgöra till den, å hvars egor Soldattorpet är anlagdt. Inom Skaraborgs och Elfsborgs Län med Dahlsland, och vid de, inom dessa län inroterade Skaraborgs, Vestgötha-Dahls och Elfsborgs regementer, utstaka ej kneckte-contracten något vederlag för Soldattorpet, emedan det hemman, på hvars egor detta är anlagdt, vid roteringen mindre andel är påförd, i följd hvaraf, och med tillämpning, af Riksens Höglofl. Ständers yttrade grundsats, någon ersättning åt Stamrotarne vid dessa 3:ne regementer ej kan ega rum. Vidare har Kongl. Majit funnit på enahanda grund ersättning för jordlega ej kunna i fråga komma, inom Gefleborgs län Besv. och Ekon. IJtsk. Betänkandcn.
Då, såsom den redogörelse, hvilken är uti Statsråds-protokollet meddelad angående användandet af de vid sistlidne riksdag för ifrågavarande ändamål för en gång anvisade 3,000 R:dr, närmare upplyser, det obetvdliga öfverskotlet å samma anslag ingalunda kan vara tillräckligt för de åtgärder till fortsättande af inredningen och förbättrande af materialen inom museum, som af samlingarnes oupphörligt fortgående utvidgning oundgängligen påkallas, hafva Rikets Ständer lör ofvan omförmälda ändamål anvisat en summa af 2,000 R:dr, att för en gång tiil vederbörande utbetalas. 79:o. Till fullbordande af det under byggnad varande Nationalmuseum, har E. K. Majit för nästkommande statsreglerings-period begärt en summa af tillhopa 450.000 Ridr; och komma Rikets Ständer att rörande detta ämne särskildt sig yttra. 80:o. Såsom understöd för fortsatt lifgifvande af det vetenskapliga arbetet ”Svenska språkets lagar" har E. K. Majit äskat ett anslag af 1,500 Ridr, att utgå under hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863. Dä vid sistlidne riksmöte för berörda ändamål anvisades enahanda anslag, som nu är hegardt, anförde Rikets Ständer i underdånighet, hurusom ett vetenskapligt arbete af förevarande beskaffenhet, erfordrande de vidsträcktaste, samvetsgrannaste och mödosammaste forskningar, kunde räkna blott en jemförelsevis mindre krets af läsare, hvadan författaren, hvilken redan derå nedlagt femton års mödor, måste sakna den uppmuntran och vedergällning för sina ansträngningar och uppoffringar, som det både genom dess fosterländska vigt och vetenskapliga värde utmärkta arbetet obestridligen förljenade. 1 följd häraf och då det understöd författaren, hvarje gång ett nytt häfte ulgilvits, fått sig af E. K. Majit beviljadt af det på Åttonde
Af Carl Jokan Johansson från Östergötlands län, om anslag tili hy resor sållning dl dorahafc anden i Kinda och Ydre härad af Östergötlands län. Ibland de Statens tjenstemän, med hvilka allmogen på landet har mesta beröring, är obestridligen domaren. Det är derföre högst angeläget, alt denne embetsman har fast bostad inom orten, så att han kan vara för folket tillgänglig. Skall uågon tjensteman hafva boställe, så är det företrädesvis domaren. Nu är det ernel - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 349 lertid så illa bestäldt. inom Kinda och Ydre häraders domsaga af Östergötlands län, hvars ombud vid detta riksmöte jag har äran vara, att vår redhare och välviilige domare, Herr Häradshöfdingen von Hartmansdorff saknar boställe och har derföre med stora enskilda uppoffringar nödgats hyra sig bostad inom Kinda härad. Härifrån kan han dock när som held st blifva uppsagd. Inom domsagan finnes ingen stad eller köping, hvaruti domaren kan hyra sig bostad. Det vore derföre af högsta behof påkalladt, ali boställe åt domaren af Staten inköptes. Likväl och som jag icke vet något för närvarande härtill lämpligt behygdt hemman eller ledigt kronohemman inom orten och den åsigt hos Hikets Ständer på sednare tider gjort sig allt mer och mer gällande, att tjenstemän icke böra förses med boställen, så får jag hos Rikets Höglolliga Ständer vördsamt föreslå: alt af allmänna medel matte lill domhafvanden uti Kinda och Ydre häraders domsaga få utgå årlig hushyre-ersättning, beräknad från den 27 Oktober 1057, då nuvarande domaren till tjensten i nåder utnämndes; och torde denna ersättning rimligen icke kunna tilltagas mindre än lill 800 R:dr.
Hr Akerman m. fl., hvilka hafva Ståndets förtroende i financiel a frågor. Ämnet synes sålunda vara uttömdt och föga är i sjelfva verket, att härtill lägga; jag ber dock att få yttra några ord om de i Betänk:t af Utsk:t förebragta skälen. Utsk:t säger nemligen, efter att hafva uplyst, det omkring 4,250,000 i sedlar äro utelöpande, »att Bankens metalliska kassa skulle för ersättandet af detta belopp med en ungefär motsvarande summa i silfvermynt komma att i högre grad tagas i anspråk, än med afseende å dess närvarande 218 Den 28 J »iiuiri. ställning vore önskvärdt.» Om det är en sanning hvad Utsk:t längre Iram yttrar, att allmänheten, till följe af den beqvämlighet, som förefinnes vid sedelmyntets begagnande, har en viss förkärlek för detta mynt, så komma naturligtvis de redan utelöpande sedlarne att så länge som möjligt hälla sig ute i rörelsen, hvarigenom invexlingen skulle ske så långsamt att den icke under någon viss tid kotnme att utöfva något märkbart inflytande på Bankens metalliska kassa; och när slutligen summan en gång är invexlad, så förefinnes ju i allmänna rörelsen ett kapital, hvaremot Banken aldrig behöfver hålla någon metallisk valuta; hvaraf synes att åtgärden i sjelfva verket icke kommer att utölva någon minskning, utan i stället ett bibehållande af metalliska kassan, på så sätt att den blifvit förflyttad från Bankens hvalf till allmänhetens fickor. Hvad den omständigheten beträffar, att papperssedlarna, i och lör sin beqvämlighets skull, med så mycken begärlighet omlättas, betviflar jag visst iciie att så är förhållandet; det är för öfrigt en smakfråga, som beror på hvars och ens tycke, och kan således icke med några förnuftsargumeutationer bortresoneras. Men denna beqvämlighet anser jag böra upoffras för den nytta, som den nya föreslagna förändringen komme att medföra.
Huru det lyftas må, som ut gifvet är, sägs i 3 Kap. 5 Utsökningsbalken. Häfver den, sorn gifvit gods, hus eller gärd upp, lill doms fullbordan, ej annat hemvist alt tillgå; då för hålles dermed, som i 5 Kap. 8 N samma Balk stadgadt är. Kill den, som vunnit, ej lyfta det, sorn utgifvet är, eller kan han ej borgen sätta; kungöre det stramt Konungens Befallningshafvande, eller Domaren: och vederdelomannen tage det åter, och sätte han borgen i stället. Om pröfning af borgen sugs i 26 Kap. S ,5*-' <'ige ock Konungen alt borgen godkänna, när så omtränger. 33 Mai». 3 § skall, efter den förändrade redaktion, sorn densamma, genom Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, erhållit, lyda sålunda: Af Häradets lott i sakören behålle en tredjedel Häradshöfdingen, annan Nämnden, tredje Häradet. Häfver någor vunnit hos Underrätt, och varder deremot vädjadt; njule ändå utmätning, och ställe borgen för det han om händer får, eller läte godset sättas i qvarstad. När godset så utmätt är, må det sedan ej skingras, eller utom ägarens vilja fö/yttras, förr än saken i Hofrätten af dömd varder. Tappar han der; gånge det, sorn utmätt, eller i qvarstad satt är, åter, med dess ränta och afgäld. 68 Jl. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättclse den 15 Nov. 1847. Första afdelningen af 6 §, eller orden: ”Nu giller ej den, som tappat häfver, gifva ut, hvad dömdi är, innan saken för Hofrätten kommer; sätte der full borgen före: gitter han ej eller det; ställe dä borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens utslag”: skola från lagtexten uteslutas. Jo rdaballccn. 14 Hap. 3 § ändras sålunda:
Att detta mitt vördsamma yttrande må till Lag-Utskottet remitteras, derom anhåller jag ödmjukast, för att der få läggas till Herr Thams i ämnet förr inlemnade memorial. Grefve Lewenhaupt, Claes; Idéen till den motion jag nu går att vacMil, till Ridd. o. Ad, Pr. 1 Band. 6» 878 Dfn 28 Fclruarii, ka, har jag hämtat i ett förslag om inrättning af privat Banker i Stockholm och landsorten ne, hvilket för någon tid sedan åtföljde tidningarna. Projectet har synts mig innefatta ganska goda, solide uttänkta och tor Samhället välmenande afsigter, genom befrämjandet af en mera liflig rörelse, producenter och afnämare emellan. Jag har förgäfves väntat att en skickligare penna än min, skulle upptaga och till öfverläggning framställa detta ämne; men då motionstiden lider till 6lut, anser jag mig nu ej längre böra dröja med, alt genom en så enkel framställning af ämnet som dess beskaffenhet medgifver, fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett förslag, hvilket jag tror innefatta möjligheten att återställa förtroendet och fixera en för närvarande vacklande credit. Under en period då allmän förlägenhet öfverklagas, så af den mera bemedlade possessionaten, näringsidkaren och vår allmoge, förmodar jag att hvarje för sitt Fädernesland och sin enskildta trefnad nitisk medborgare, gerna understödjer de företag, hvilka åsyfta befordrandet af idoghet och välstånd i alla Classer, samt ej visa det minsta tecken till enskildt förmån på det allmännas bekostnad.
Han greps af en feberaktig längtan att fullborda dem och visa världen, att han hade ej blott talang, utan snille, och att han kunde bli mä- stare, utan att ha varit i Paris eller R o m, därför att till konstnär födes man, det kommer inifrån, ej utifrån. Han reste sig och ringde med den lilla klockan. Modern kom ögonblickligen in. » Mamma, tänd en brasa i ateliern, och jag vill be dig och Marie hjälpa mig upp för trapporna; jag vill måla. » » A, Halfdan, det är alldeles omöjligt. du måste yra. » Hon lade handen på hans panna och kände, att den var feberhet. » Ja, » sade han småleende, » känn, jag har feber — konstnärsfeber — jag vill sluta min stora tafla, jag vet, att jag skall lyckas, ändtNämn mig ett tidsfördrif? Hvad kunde » lillan » redan? » Biblisk » imperativ? Hvad mycket du får göra, Helst otur följer dig? Ett sjömansord låt höra? Hvad mången godt plär sig? En bostad högt i norden? Och se ' n ett yttre ting? Hvad ofta fins på borden? Hvaraf fick mången sting? H u r illa man plär göra, När det ej går så bra? Ljus-spridare? Hvad böra Festföremålen ha? E n vakt för millioner? Ett » silfverband », så sägs? Ett » contra » ibland toner? Hur ofta det nog vägs? Farväl, nu vill jag sluta, Jag nog er plågat har! Dock först: hvad hör till ruta? Och se ' n » au revoir »! Bien. Charad. Att oförtänkt mitt första milt andra falla, Det skulle ingen af er just trefiigt kalla. Idun Stockholm. Fredagen den 5 augusti 1892. N:r 32 (242) Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, Prenumerationspris pr är: Idun m e d M o d e t i d n i n g och kolorerade planscher ki I d u n m. pl. P r e n u m e r. Kedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Allm. Telef.
De skulle vara mönstergiltiga, om han hade till fullo genomtänkt sina egna metriska grundsatser, att Accenten är för vårt språk meterns grund, och tillika – i vissa fall – föränderlig genom Ordställningen. De prosodiska lagar, som långt efteråt upptäcktes af Adlerbeth (i spåren af Voss), hade då redan af Stjernhjelm blifvit insedda. Men han uppfattade dessa båda grundsatser på ett vis, hvarigenom så väl hans hexametriska vers, som öfverhufvud hans antikt-metriska, esomoftast blef incorrect; ehuru han i allt öfrigt, genom undvikande af hårda consonant-möten, genom omvexling af måtten, genom imitativ harmoni, omsorgsfullt anbragta spondeer, takthvilor, cäsurer, med mera, noggrannt vinnlagt sig om dess välljud. Också älskade han, af alla versarter, hexametern mest. Han kände tvifvelsutan, att han i den bäst lyckades; och onekligen har han – åtminstone med icke många undantag – träffat dess rätta ton, oaktadt den bristande correctheten. Fjermare från hans kärlek, än de antika versformerna, lågo de moderna, de rimmade. Han rör sig i de förra, vanligtvis, med större liflighet, säkerhet, konstfärdighet. Derföre har han ock i dem författat tvenne af sina Balletter: ”Den fångne Cupido”, och ”Freds-Afl”; endast den tredje – ”Parnassus Triumphans” – är, till största delen, rimmad. I sina rimverser synes han ofta mer besvärad, eller mera vårdslös, eller icke med hela sin själ närvarande. Likafullt införde han i Svenskan ett flertal äfven af detta slag; och i spetsen för dem Alexandrinen; den han förmodligen ansåg för Hexameterns moderna motsvarighet. Sjelf kallade han den Metrum Heroicum Alexandrium 25. Väl har man från hans tid alexandriner också af annan hand; – såframt Balletterna ”Denna Tidsens Fantasier” och ”Hela Verldenes Fröjd” icke äro af honom26: – men det var dock han, som genom sitt föredöme gjorde denna versart gällande och laglig.
Ffler fullgörande af hvad föregule punkt omförmäler, erhålles befordran till kapten i general-staben med tur och befordringsrätt, dock med bibehållande af innehafvande elevs-lön, i händelse någon kaptens lön ej är ledig. Skulle flera på en gång blifva kompetente lill kaptens befordran, bestämmes luren dem emellan efter deras tur som generalstabs-elever. Arméens sammansättning lill vapen, fördelning i corpser, förläggning samt indelning i militär-distrikter. a) Arméen utgöres af 1 gardes-brigad, 16 brigader linie-infanteri, 2 brigader linie-kavalleri, 3 brigader linie-artilleri med en tillhörande allmän stab, samt 1 ingeniörbrigad. nedom af de 3:ne liufvudvapnen, sä dels rubbas ej, som nu är fallet, då officerarne endast från tillhörande reg:ten till general-stabs tjenstgöring äro kommenderade, reg:tenas fulltalighet, dels blifver general-staben, genom en mera mångsidig så väl theorelisk som praktisk utbildning mera i tillfälle att, som sig bör, uppfylla det med densamma afsedda ändamål. a) Vid arméens sammansättning till vapen, fördelning i corpser, förläggning och indelning i mililär-distrikt, har man ansett nödigt taga följande i betraktande l:o Att de taktiska enheterne inom hvarje vapen blifva lika stora. 2:o Att dessa enheter sammansättas till corpser, på ett sådant sätt att desamma blifva tjenliga, så väl för krigsbruk som för administrationen ; 3:o Att, i afseende å förläggningen nödigt är att lämpa densamma i förhållande till den manliga befolkningens antal i hvarje provins, på det att de beväringsskyldige alltid må, så vidt möjligt är, komma att tillhöra en corps som inom provinsen är stationerad; 4:o
Någon inskränkning i de genom berörde stadgande förunnade friheter, så vidt icke enskild på häfd eller serskild författning grundad, rätt derigenom kränkes, synes derföre vara af behofvet påkallad, för att bereda så väl ett behöfligt skydd åt det Bohuslänska sillfisket, som helgd åt enskilde strandegares dispositions - Statssamt Allm. Best'.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 71. 31 rätt öfver dess fiskevatten äfven för berörde fiske, på sätt sorn för annat hafs-fiske blifvit genom 6 § i 1766 års Stadga, enligt hvad här nedan vidare omförrnäles, honom tillförsäkradt. Slutligen har hos Utskotten förekommit, att i nyssnämnde 6 § af 1766 års Fiskeri-Stadga meddelas bland annat en så lydande föreskrift: ”Sallsjöfisket inom skärs bör för therus enskvlte egendom anses, som strand ”och holmar theromkring ega; men vid öppna hafs-slranden, eller ther iliden skärgård är, såsom oek utom skären, får jordoch strand-egaren ej ”sträcka sin enskilla rättighet till fiske och vatten vidare än thess landlund räcker, som vid stranden ligger och therifrån utlöper.” Om någon förändring i ofvananförde 7 § s ordalydelse, i den rigtning, Utskotten afsett, kommer att ega rum, synes äfven i 6 § höra inflyta en närmare bestämmelse om yttre gränsen för slrandegares fiskevatten, eller tili hvad djup eller, i vissa fall, afstånd från stranden utåt sjön lundgrund må räknas, — till undvikande af tvist om egande-rälten till liske-valten vid silloch annat fiske. I öfverensstämmelse med de af Utskotten sålunda uttryckta åsigter samt med lillkännagifvande, att, enär Rikets nu församlade
Det är icke annat, än att likasom man vid luckan i Stockholm kan vexla in ett qvantum silfver emot sedlar, så kan man genom en vexel, om man liar en tillgång på en annan ort, 224 Den 13 November f. m. t. ex. i Hamburg', slippa att fiirst förflytta (len till Slockholm. Deraf följer äfven, att det bör vara ett bestämdt pris, till hvilket Banken alltid inlöser säkra vexlar, något under al pari för vexel ä vista och sedermera för vexel på längre tid, med afdrag af den disconto som fordras. På samma sätt bör det pris, för hvilket Banken under de särskilda årstiderna säljer vexlar på Hamburg, redan på förhand vara bestämdt för de olika årstiderna och allmänneligen kändt. Det hufvudsakligaste man har att afse vid reglerandet af ett lands mynt är den största möjliga orubblighet och säkerhet, på det alt säkra calculer må kunna derpå grundas. Men dessa calculer bero ofta af blifvande cursförhållanden, dem kloka köpmän beräkna temligen säkert genom den kännedom de äga om handelns ställning, om den blifvande exporten och importen m. m. Men finnes det en inrättning, med de stora tillgångar, som R. St:s Bank äger, hvars förvaltare kunna mer eller mindre efter hugskott inverka på dessa cursförhållanden, så ldifver det alldeles omöjligt att göra dessa calculer. Förluster för enskilde komma ganska ofta att inträffa, och liela inrättningen blifver inom kort förhatlig. Alla dessa olägenheter förebyggas, derigenom att vexlar endast köpas och säljas till på förhand bestämda pris. Någon annan pröfning genom de deputerade kommer då icke i fråga, än den, huruvida de personer, hvilkas namn finnas på vexeln äro tillräckligt säkra för den summa den upptager.