Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Instämmande i Ridderskaper och Adelns re« mist till Stats-Ulskoltet att i Stat förestå 16,666 R:dr Z2 st. frän I8n ärs början till Stat för Hans Kongl. Höghet Arf-Fursten Prins Oscar. Remiss lill Gtats-Utffottetaf CvmmerceRädet Lantessöns Memorial om medels anslående till winnayde af en för Bewilinings summans repar - Den Z Julli. 39 parkition nödig och saker kännedom om landet, dest folkmängd, jordbruk, handel, siöjder och näringar; Och lill BewillmngS-Utstoktet: Commerce-Rädet l^orUröms Memorial om fortfarande lindring i Bewillningen för Staden Amal. Borgare.Ständets Bestut, att Allmänna Besmars och Oecsnomie-Utskottets Betänkande angäende hemmans och jords lika deltagande i skjulsnings skyldighet, samt Tingshus och Härads fängelsers upbpggande ock wid magt hällande med mera, skulle hwila intill dest de till det särskilta Utskottets uptagande, hörande sedan förra Riksdagar hwi» lande kwistiga frågor emellan Bondeståndet och de öfriga Ständen kunna förekomma till hufwudsakelig ätgjärd. Remisser afd.iz Juniitill: Allmänna Beswärsoch Geconomiä-Utffotttet' Herr Handelsmannen LeZeräallls Memorial VM en utwidgad Magazins inrättning för Gottland; Banco Utskottet: Herr Assessoren ^rolenii Memorial om tillökt försträckning af Vanquen till Manufactur Disconten; hwaruti Herr Lagmannen Uön^vill sig förenat. Äter-remiss af Lag-Urskottels Betänkande r anledning as Justitiä Ombudsmannens Riksdags Berättelse. Borgare-Ständeks Bestut om en underdånig tacksägelse adress till Hans Maj:k Konungen! för inrättandet af 20 fri Cadetterum wid Carlbergs Krigs-Academie, hwaraf 5 wörö bestämda för Borgerskapets söner. Afven 17 Junii.
Mig synes den omständigheten att HotRätternes utvidgning deraf skulle följa, icke vara af den olägenhet, att förslaget derföre borde tills vidare uteblifva. Oläge nheterne kunna icke blifva större nu äfi då, när LagCoinmittéens förslag införes» Det är icke af LagCommittéen föreslagit, att Uög<- ste Domstolen skall albeta på tvenne Divisioner och sådant bör icke komma i fråga, orri ån göromålen skulle blifva flere, än den kart medhinna» Andra anstalter måste då vidtagas för att hämma de mindre målen, så att blott de vigtigaste komma till Högsté Domstolen» Det utgör likväl min förundran, att Lagutskottet , sorn föreslagit Revisions-skillingenS upphäfvande, på det att alla mål skulle kunina komma till Högste Domstolens pröfning* likväl i detta Betänkande åbetopar målens tal» rikhet* Den 25 5Ulivi e, ni. rikhet, såsom ett skäl för LagminsRätternes bibehållande, så att icke alltför mångå måtte komma till Högste Domstolen. Efter Utskottets mening får således icke hindret af bara penningar (Revisions-skillingen) men väl en instance, som både kostar penningar Och förnämligast tid, (LagmansRätterne) förminska mängden af de mål, som gå till Hygsta Domstolen. Det är i det serskildta yttrandet ganska rijgtigt anmärkt, att LagmansRätterne ej kunna göra anspråk på större anseende än HäradsRätterne, emedan båda blott bestå af en lag-" farén Domare och Nämnden; ty det är en tillfällighet om Lagmannen är lagklokare än Hä* rsdshöfdingen ; och på sådane tillfälligheter kan ingen bygga. I HoiRätterna deremot äro flera lagfarne män, sorn samfält pröfva sakerna; och der måste följagtligen vara mera sannolikhet för en högre upplysning och eö rättvisare dom, Jag instämmer af dessa skäl i begäran om återremiss.
Slutligen tillstyrkte Departements-Chefen i underdånighet, att Nådig Proposition lill Rikets Stander mätte beslutas, deruti, med tillkännagivande af hvad sålunda i delta ärende förekommit samt af de nu vidtagne åtgärderne, till Rikets Ständer öfverlämnäs att förordna om afskrifning eller ersättning för den utgift, som härigenom och för ifrågavarande så väl Korporaler sorn Soldater kan uppstå för Statsverket under år 1855; hvarjemte Kongl. Majit torde vilja föreslå Rikets Ständer, att, till betäckande af den under år 1856 och påföljande år möjligen upp kommande prisskillnad för Korporalernes spanmål, antingen på stat uppföra ett derför afpassadt förslags-anslag, eller ock medgifva att för de år, då sådan utgift för staten kan ifrågakomma, densamma får bestridas utaf öfverskotten på Statsverkets inkomster. Uti hvad Departements-chefen sålunda underdånigst yttrat och tillstyrkt, instämde Statsråden Anjou, Ulner och Fåhraeus samt Deras Excellenser Friherre Stjerneld och Grefve Sparre, hvaremot Statsrådets öfriga fvra ledamöter förklarade sig i vissa afseenden vara af skiljaktig mening. Stats-rådet Grefve Mörner yttrade i underdånighet: »Hvad rörer Regements-chefens förslag om uppköp och forsling af spanmål för kronans räkning till de Korporaler och Soldater, som ett eller annat år kunde önska att denna sin aflöning in natura utfå, instämmer jag, för min del, uti den af Departementschefen yttrade mening; men hvad deremot beträffar ej mindre Kollegiernas framställning, att Korporalerna vid indelta arméen samt Soldaterna vid Södermanlands regemente skulle förklaras berättigade att för deras hittills in natura erhållna spanmålsanslag utbekomma ersättning efter årligt markegångspris, och att Stats-kontoret skulle förskjuta skillnaden de år, under hvilka medel-markegångspriset understege det för året gällande, men deremot erhålla öfverskottet, da årliga markegångeo vore lägre, än ock Departemeots-chefens hemställan derom, att nvssberörda rättighet till lösen efter årligt markegångspris endast skulle Kongl. Majlis Nåd.
M:s nåd år 1812 landshöfdingebeställningen i Upsala län, hvilken jag innehade uti 19 år; och har jag utbetalt uti accorder 26,000 rrdr brco samt 2:ne års löner, som min företrädare, innan han flyttades på indragningsstat, uppbar, utgörande tillsammans, efter af Statscont. uppgifna lönebelopp, 8,622 rrdr 4 sk. brco, eller tillhopa 34,622 rrdr brco. Denna accordsumma var visserligen högst dryg; men jag tryggade mig då vid beståndet af den rättighet, som åtföljde embetet, att om jag framlefde, tilldess jag blef pensionsmessig, skulle jag vid afskedstagande! kunna erhålla åter en betydlig del af aceordet och få behålla hela lönen, 4;3n rrdr brco i pension. Meningen med den förändring i pensionen, som år 1818 vidtogs, kunde icke vara, att förordnandet skulle äga retroactiv verkan; och hade jag kunnat sådant förutse, hade jag ännu tjent qvar. Af en långt sträckt grannlagenhet har K. M. lemnat åt Ständerna att sjelfva förklara meningen; men då den auctoritet, som verkställigheten tillhört, Statscont. Den 2 Juni c. m. G3 funnit ingen tvetydighet ligga i vägen för min rätt, vågar jag hysa till IL St:s rättvisa det förtroende, att, om också en tvetydighet förefanns, den likväl icke hör drabba den enskilde mannen. Om mot mig förebäres, att jag vid afträdandet från tjensten erhöll ett betydligt accord, får jag upplysa, att jag likväl derigenom icke, på långt när, återfått hvad jag derför betalt i vida bättre mynt. Slutligen ber jag att få tillägga, att äfven, fastän jag anser rättvisan tala till min fördel, jag icke skulle trott mig böra begära den ifrågaställda pensionen, om mina egna tillgångar tillåtit mig denna, jag vågar säga det, icke första uppoffringen för ett kärt fädernesland under 5i års tjenstetid och 7 i lefnadsår.
Herr Grefwen och Landt-Marstalken propo lilion, som bifölls. »-> Iv5y Föredrogs det af Herr 6-?noraI-iiMoren Leur DrFerchchlm, genom .Memorial, och as Herr Stat^LecretLrareu Lllrilloptier LoZislaus Ltibecki, genom an!öra-rde lil krotocollet wackra ämne, röran e näzen underdänig gäfwa lil Deras Kongl. Hogheters Hertigarnes ffulds betalande, som sedan den 7. legat pä bordet och nu ä nyo uplästes. Hans Lxcellence Grefwe kduutli. Den hemställan, tom en ward Ledamot gjort, är til alla delar grundad. Hans Kongl. Höghets Hemgens af Södermanland förtjenster arv manga. Wi hasme wreket at tacka honom för. Ut öfwer syra är hafwa warit en ung Konungs Förmyndare och styrt Riket med bibehållande af fred, ar et stort amne för war tacksamhet. Hans Kongl. Höghet har gold, samlad under Regentftapet. Hans inkomst ar likasom den war för 26 är sedan. Hertigen hake för mycken clelicateLle at' lata betala Sin fluld, dä Han med befallning kunde göra dek. H m trodde med sparsam lefnad och indragningar ändä kunna winna andamälet. Sädant är L wära tider icke möjeligt; icke 'heller osi wärdigt at läta derwid bero. Lätom osi derföre bidraga, mine Herrar, til Hans Kongl. Höghets lugn och beqwämltghct pä gamla dagar, och ihogkommvm, at erkänslan är en af menniffanS första flylbigheter. Jag underställer Medes »vördsammast, om icke H^gloflige RLLderstapet och Adelnwille bifalla at Hans Kongl. HöghetS Hertigens af Södermanland stuld mä blifwa betald, och Hans Höghet derjämte crhälla någon tilökning uti Desi ärliga Statssumma för Desi öfriga dagar.
Med afseende härå och då dessutom ett stadgande, att föräldrars öfvergång skulle draga deras förut födda barn med sig, komme i strid med föreskriften om viss ålder såsom vilkor för hvarje i svenska kyrkan upptagen medlems rätt att derifrån utträda, har jag ansett förslagets bestämmelse, att barn, hvars båda föräldrar först efter barnets födelse skilja sig från statskyrkan, skall fortfarande anses tillhöra denna kyrka, icke böra undergå någon förändring, utan såsom regel bi behållas, helst med den åt konungen lemnade rättigheten alt medgifva öfvergång från statskyrkan äfven vid tidigare ålder, än den i allmänhet bestämda, tillfälle i allt fall vore alt i särskilda fall fästa afseende å mera ömtåliga familj-förhållanden. Deremot har jag trott föreskriften för det fall, att blott endera af makarne, efter ingånget äktenskap, till annan trosbekännelse öfvergått, kunna och böra modifieras till närmare öfverensstämmelse med hvad som redan är stadgadt om barn af sådana blandade äktenskap, der makarne vid giftermålet äro af olika religion, samt sålunda ansett ett efter ena makans öfvergång framfödt barns uppfostrande i fadrens eller modrens religion böra bero på föräldrarnes öfverenskommelse och derom före barnets dop afgifna förklaring. Hvad åter angår föreskrifterna om ofvanomförmälda barns uppfostran i den rena evangeliska läran och om den tillsyn, derå borde hållas, så hafva dessa föreskrifter blifvit ur det omarbetade förslaget uteslutna, såsom icke egentligen tillhörande omfånget för ifrågavarande lag och derjemte mindre behöfliga med afseende å hvad i den delen i allmänhet finnes stadgadt. Slutligen hafva, för att fylla några brister i förslagets fullständighet, tre §§ blifvit, tillagda, nemligen den sjunde om böters fördelning och förvandling, den åttonde om forum för de enligt författningen anställda åtal, samt den nionde, sorn bestämmer att de nya stadgandena ej må gälla till rubbning af hvad grundlagen innehåller. 38 Kongl. Majlis Nåd, Prop. M 104.
15 § Var och en som låtit vaccinera sitt barn och det blivit riktigt verkställt äger att utan avgift eller Charta få ett bevis. Om någon flyttar till annan ort, skall det stå i prästbeviset om personen är vaccinerad eller på annat sätt genomgått kopporna. 17 § Då Kongl Maj: t uppdragit åt Sundhets Kollegiet att ha huvudinseendet över vaccinationen är han förvissad att detta angelägna ämne med lika omtanke och med nit befrämjas. Datum ut supra. CARL. (Exempel på journal som skall föras). Förklaring hur med beväringskarl, som tar lega av tvenne eller flera till tjänst vid beväringsmanskapet, förfaras skall. Stockholm den 13 mars 1816. Ett mål, då en person står tilltalad för att ha lejt sig till två för beväringstjänst, kräver en förklaring till rättesnöre för domaren. Då beväringskarl låter leja sig av två till beväringsmanskap, skall det jämföras med tjänstehjon som låter städja sig av två husbönder och dömas efter lagen kapitel 14 § 3 i Handelsbalken. Han döms att återbetala legan och böta så mycket som svarar mot legan och övriga förmåner för ett års tid. Böterna delas mellan Oss, Häradet och målsägaren. Kan den brottsliga inte betala omvandlas straffet till vatten och bröd. Stockholms slott den 13 mars 1816. CARL Kungörelse angående de nu utfärdade sjötullstaxor för inkommande varor. Stockholm den 20 mars 1816. Ständerna har överlämnat förslag till tulltaxa till nästa riksdag. Det har synes Oss gott med avseende på den svenska näringens förkovran och yppighetens hämmande, att nödvändighetsvaror inte belastas, medan vissa utländska varor som omåttligt förbrukas inom riket får hög tullavgift. Särskilt gäller det varor som skulle med lika godhet tillverkas i landet och till sådana kvantiteter att behovet nästan kunde fyllas. Även för inkommande varor skall tulltaxan betalas i Hamburger Banco eller med Svenska Bankosedlar, beräknade till den kurs som gäller för varje månad. Detta gäller redan exporttullen och anses säkrast mot förändringar i en ostadig växelkurs. Taxan nedsätts för nödvändighetsvaror från 1799 års taxa. Förbud för vissa varor vilka efter 1799 fått inkomma.
De vanlige Månads-Inventeringarne förrättades ordentligen, och Inventerings-Instrumenten, i öfverenskommelse med Kontorets Räkenskaper , uppsändes i föreskrifven ordning till Kongl. Stats-Koutoret och sedermera äfven till Kanken, men, på det Kassa-behållningen, genom tie derstädes förvarade oaccepterade Invisningarnes upptagande, såsom kontante medel, ickeskulr le synas omättligt stor, påfans den utväg, alt vid månadens utgång, af åtskillige personer upplåna Invisningar dragne på Stockholm, emot Direktörernes Kontra-förbindelser , att desamma inom korrt återställa. Dessa invisningar remitterades i ordentlig väg vid månadens slut till jVerkets Banko-Utskottets Betänkandon'. 34* Ombud, med enskilte tillsägelser till honom i-' frän Directionen, att icke de samma till inlösen presentera, emedan de skulle af Direktionen sjelf godtgöras. Sedan Inventeringen för sig gatt, förfärdigades nya Verkets Ar.signationer, hvilka i privat väg på Direktionens vägnar af dess ene Direktör Comrnerce-Rådet och Riddaren Björkman, till Ombudet uppsändes, hvaremot de private Assignationerne enskilt till Direktionen återskickades. De uppsände Verkets Assignationer insattes på BankoRäknirtgen, och BankoAttesterne, som icke innehålla i hvad myntsort insättningen blifvit gjord, nedkotnmo i ordentlig väg och antecknades i Kontorets Räkenskaper. Härigenom bier det en omöjlighet för den, genom Konungens Nådiga .Bref af den 31 Januari 1816 anbefallte Embetsmanna-tillsynen, äfven som för 1816 års Revision, att ens kunna ana ett sådant förhållande, och Direktionen fortfor oafbrutit, att biträda Handlanderne Sta/i-' le och Kock med stora summor, allt efter sorn desse anmält sig deraf vara i behof. Diskonten hade emedlertid till så väsendtlig grad återvunnit sin Kredit, att, detta allt oagtadt, de föreskrifne betydlige inbetalningarne, å det från Stats-Kontoret erhållne
Af den siste värde talaren deremot har ett sådant förslag blifvit framställdt, och kan ingen nu vederlägga hans framställning, så har jag intet emot att betänk, återremitteras. Jag förutser alltför väl de skäl, som Utsk. har att tillgå och vill nu icke besvära med deras uprepande. Deremot vill jag fästa upmärksamheten derpå, alt BondeSt. sjelf fästat så liten vigt vid de motioner, sorn derifrån utgått, ronde detta besvär och sjelfva författningen, att ingen enda af dess 12 ledamöter i Ekon.Utsk. hyst den minsta betänklighet vid att antaga Ulsk:s nu afgifna förslag. Icke eller har någon enda af dem reserverat sig. Det enda, som yttrades, var att, i afseende på hvad 4 mom. i 6 § innehåller, ronde ersättning och arfvode för biträde af fjerdingsman, yrkades att fjerdingsmannen skulle få lika arfvode med Länsmannen; men Utsk. fann icke skäl att gå in på en sådan tanka, hvarigenom skulle läggas en ny börda på de fattigaste inom kommunen. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagal alt anslag blifvit utfärdad! till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr von Hartmansdorff; Gr. Wrangel har anmärkt en omständighet och gjort det 2:ne gånger, vid hvilken man måhända icke fästat nog vigt, och hvilken jag derföre anhåller att få uptaga. Utsk. föreslår i sitt betänk, alt Boställen skola för framtiden deltaga i åliggandet att godtgöra fjerdingsmannens bestyr. Detta synes mig vara både obilligt och orättvist. Det är obilligt derföre, att ingen är sämre lönad än arméen, neli emedan ifrågavar. åligganden följaktligen skulle medföra en löneförminskning för dem, hvilka snarare borde få en löneförhöjning. Det är dessutom en orättvisa; ty fjerdingsmans-bestyret är, såsom jag vid föreg:de riksdag sökt ådagalägga, ett krono-besvär. Om det är ett sådant, så är det följaktligen elt bestyr, hvilket åligger Tjenstemän _ och deras underordnade biträden i annan väg än den militära.
Tillståndsbevis till handels idkande, utan burskap 8: — till anläggande af bergverk, manufakturier, sågar, pappersoch andra bruk 15: — Tillståndsbref att hålla näring och kaffe samt mera dylikt, hvarmed burskap icke är förenadt: i Stockholm och Göteborg 6: — i första och andra klassens städer 4: — i de öfriga och på landet 2: — Transportbref å Krono-rusthåll; se Öfverlåtelse. Tullkammarpass; se Pass. Undantags-kontrakt; se Fördels-kontra/ct. Vexlar; se Prima-vexlar. Våg-attester till låns erhållande — 25. Ak tens kaps-för ord 3: — Öfverlåtelseoch Transportbref å Krono-rusthåll förses med stämpel enligt samma grund, som andra köpebref; men för Öfverlåtelseeller Transportbref å Kronohemman, med hälften mindre än vanliga köpebref och för skattlagda nybyggen med fjerdedelen. § 7. Undantag ifrån de uti §§ 3, 4, 5 och 6 intagna stadganden; hvarvid dock iakttages, att Kongl. Maj:ts Resolutioner, Utslag och Domar m. m., för hvilka Kansligebuhr och Sigillpenningar tillförene utgått, fortfarande höra förses med stämpel till belopp af 10 R:dr 50 öre för hvarje sådan expedition. Från stämpel befrias: Akademierna i alla dem rörande ansökningar och aktioner; Aktioner, fiskaliska; — rörande Akademier, Gymnasier, Hushållnings-sällskaper, Kyrkor, Skolor och Hospitaler, Fattigvårds-inrättningar, Pensionskassor och alla andra fromma Stiftelser samt Akademie-hemman; Expeditions-Utskoltcts Förslag till underd. Skrifvelse N:o 427.
Financemes upphjelpande utan trugande bidrag, Jordens förädlande, saint Skogarnes kloka begagnande, förmodar Herr von Törne ingen med skjäl kunna neka sitt bifall ti' 1 ändamål, som så väsentligt bereda Landets sjelfständighet och välmåga. Herr Friherre Carpelan har med underdånig anledning af Kongl. Majtts Nådiga proposition om diverse så kallade Jagbackars föryttrande till förmon för Stats-Verket, trott, i sammanhang därmed, den frågan lämpeligen kunna väckas, huruvida ej alla Kronan tillhörige Allmänningar och Skogar må i större och smärre delar skiftas samt till den mästbjudande å öppen Auction försäljas. — Vid betracktande huru med Krono-Skogarne vanligen tillgår och deras nu befintlige skick, samt att med dem, som oftast i hög grad misshushållas till Kronans och Allmänhetens framtida skada, inses lätteligen nödvändigheten af en reform metl Ståts-Utskottets Bttänkanderi. 1443 Krono Skogarne, hällst den vinst äfven därigenom kunde befrämjas, att Jägeri-Staten, till stor förmon för S:ats-Verket, indroges, eller åtminstone ansenligen inskränktes, på sin högd torde några få Jagtparker eller platser, och ett högst ringa antal af Jägeri-Betjeningen böra bibehållas, samt de öfrige tjenstfrie blifvande få på lifstid till godo njuta sina Löneoch Boställs-förmoner, hvilka först vid Vacancer till* folio Staten. — Herr Friherren tror, att om de Kronan tillhörige Skogar och Allmänningar blefvo medelst köp upplitne åt enskildte medlemmar af samhället, blefve det hvars och ens egen fördel, att freda sin andel, och så med den hushålla, ätt han städse däraf kunde draga en skälig årlig inkomst. Herr A. D.
Innan man går ut att handla, bör man, för att spara tid, i allmänhet hafva klart för sig, hvad man vill köpa och huru mycket af hvarje sort, så att man ej sedan tveksamt går hit och dit eller tanklöst köper mera, än man behöfver. Vidare bör man alltid köpa den bästa varan, äfven om den skulle vara några öre dyrare vid inköpet, då den i verkligheten blir billigare genom att lemna en större behållning och större näringsvärde. Då sådana varor, som ej utan men kunna gömmas någon längre tid, böra köpas blott för några gånger, så bör man af alla andra, som kunna förvaras, köpa i större partier, då man der vid får bättre varor och billigare pris. V i d dessa större uppköp bör man äfven tillse, att man köper på rätt plats och i rätt tid. På rätt plats menas det ställe, der varan ej gått genom för många mellanhänder, hvarigenom den fördyras, och i rätt tid d. v. s. vid den tiden, då varan af naturliga skäl utbjudes i större mängd och till billigare pris. Bland varor, som på detta sätt böra uppköpas i större mängder, finnes det visserligen några, t. ex. smör, ägg, bär etc, som måste på särskildt sätt konserveras för att kunna hålla sig, men alla specerivaror, mjöl, gryn etc kunna i allmänhet lika väl forvaras i det privata hemmet som hos köpmannen. V i d de stora uppköpen och vid konserveringen bör man dock tillse, att man ej köper ihop mera, än man verkligen behöfver. Slutligen vill jag på tal om uppköp vidröra ännu en punkt, nämligen den så gängse, men dock så obehagliga prutningen. Det är vidrigt att se detta prutande, jag skulle vilja säga tiggande om lägre pris, som många, äfven bildade fruar, bedrifva, och man vet ej, om man mera skall le åt deras envishet eller öfver deras enfald att tro sig köpa billigt, derför att den uttröttade köpmannen en eller två gånger går ned från sitt bestämda pris. Nästa gång skall han säkert åt en sådan kund gifva sämre varor eller sätta priset högre från början. Reela köpmän säga åt reel köpare sitt lägsta möjliga pris. Förstår, sig den sist nämde på varan, skall han ej söka få varan till underpris, men ej heller låta förfördela sig af den mindre ärlige köpmannen.
Ett helt annat förhållande eger rum, då en person, i enlighet med Riddarh.Ordmns föreskrift, förklaras utesluten från rättigheten att begagna sitt ifrågav:de privilegium som adelsman. Sådana fall inträffa, icke allenast då en adelsman gjort sig ovärdig att utöfva sitt representantkall, utan äfven då han bekläder landtmarskalksplatsen eller eger representationsrätt inom de andra Stånden. Att medelst föreskrifter om de eller de qvalifikationerna för utöfning af dessa rättigheter beröfva alla dem, hvilka icke tillhöra de af mig nyss upräknade kategorier, ett privilegium eller inskränka de dermed åtföljande rättigheter, vöre, enl. min öfvertygelse, en uppenbar orättvisa och skulle stå uti tydlig strid mot stadgandet uti 114 § R.F. Vi känna att 8 mom. af 7 § Riddarh.Orda. är det enda mom. uti nämnde §, som omhandlar förhållanden, hvarigenom man, utan att beröfvas sin representationsrätt, hindras att densamma utöfva. De föreg. mom:na uti samma § upräkna förhållanden, till följd hvaraf man är ovärdig att vara representant. Det är sålunda konduitfel jemte de uti 8 mom. uptagna qvalifikationer, hvilka kunna fråntaga oss våra rättigheter; men också ingenting annat. Nu erfare vi, att Gr, Björnstjerna ytterligare fordrar aflagd studentexamen, Kongl, fullmakt m. m. för rättigheten att utöfva ett privilegium, hvilket ingen kan beröfva oss, så länge grundlagen år oförändrad. På de skål, jag nu anfört, anser jag denna motion, såsom varande uti uppenbar strid mot naturen af don adeliga värdigheten, hvarken kunna eller böra bifallas. Hr Sandströmer: Jag ber Ståndet om ursäkt att jag ånyo begär ordet för att förfäkta den sats, som jag under början af denna diskussion uttalat; men jag har ansett tillämpningen af denna sats på vår grundlag för vigtig för att kunna instämma uti den tolkning deraf, hvilken Hr Cederschiöld nyss framställt. Om också icke Grundlagen tydligen förbjuder K. o. Ad. att vidtaga den motionerade förändringen, så strider dock, enligt min åsigt, dess anda emot den tanken att kunna pålägga det Höglofl.