Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Höghet ArfPrinsens behörighet att föra RiksStyrelsen, 647. — att Ridderskapet och Adeln instämt uti det af PresteStåndet föreslagne tillägg tili Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i sistnämde ämne, dito. — om Remiss till Stats Ii tskottet af, j:o ett Memorial angående Lönetillökning för Allmänna Beredningens Ledamöter, 65a, n:o ett Memorial, angående bibehållande af Rikets närvarande Militairestyrka, dito. 3:o ett Memorial, rörande antagande af en Sockenskrifvare i hvarje Socken, dito, 4:o ett Memorial, angående yrkadt vidtagande af det Beslut, att inga nya utgifter måtte af Riksens Ständer beviljas, dito, 5:o Irenne Memorialer rörande Skånska Roteringen, dito, och 6:0 ett yttrande rörande vissa Bergslagers Rotering, 653. — om Remiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet af ett Memorial angående Tullbetjeningens och Visitationers afskaffande, dito. — om Remiss till Statsoch BancoUtskotten af dels ett Memorial angående inrättande af ett VäxelContoir och dels af ett Memorial rörande medel till stadgande af Rikets myntväsende, dito. 173 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets oell Adelns, om Remiss till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten af a:ne Memorialer angående en förändrad organisation af Tullverket, 653.— om Remiss till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, af ett Memorial, om inrättande af en tätare Postgång emellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, samt rättighet för Enskildte, att till Domstolar och EmhetsYerk directe med posten insända sådane handlingar, hvilka icke fordra någon annan åtgärd än deras inlemnande, 654- — om remitterande till Lagutskottet af ej mindre ett Memorial, innehållande dels förslag att kreatur-, åkeroch körredskap, som höra till hemmansbruk, icke böra få försäljas eller utmätas, utan jordägarens bifall, dels ock ändring i i7Cap. 3 §.
Att Revision af TullVerkets Räkenskaper måtte under Riksens Ständers sammanvaro snart sättas i verkställighet, helst af de Herrar Revisorer, hvilka påbegynt detta arbete. 2:0 Att , då till granskningen af alla de serskilta Mål, som röra Tullverket och nu förmodligen förekomma, erfordras mycken tid och en oafbruten handläggning; ett serskildt Utskott kunde alltså härtill utses och förordnas , helst Riksens Ständers Statsutskott , för Ridd. 0, Ad. Fröt, II. B. 15, 16. 114 Den 2 Jamarli. alla andra dithörande vidsträckta och grannlaga göromål, troligen har af nöden all den ännu för Riksdagen återstående tid. 3:0 Att, då vid 1815 års Riksdag blef anmält, det Kongl. Maj:st Nådigt behagat förordna en särskilt Comité, att öfverse och gran.; ska Tullverket i det hela , samt dess Betänkande angående det reglementariska afgifva, och alla sådana Handlingar, hvilka beredt Comiténs göromål, äro högst oumgängliga vid granskningen af TullVerkets Oeconomie och Styrelse ; det måtte alltså , genom HoiCancel* lersEmbetet, Högstberörde Comités Protocoller, med allt hvad dertill hörer, inbegäras. 4:0 Att Riksens Höglofl. Ständer genom en stor Deputation i underdånighet uppvagta Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, med underdånig framställning om vigten af en nödig Reform med hela Tullverket och dess Organisation , helst annorlunda ej kan med säkerhet tillvägabringas den af Kongl. Majit i Dess Nådiga Proposition om Myntets förbättring påräknade säkra inkomst af TullMedlen , och detta så mycket hellre, som Hans Kongl. Höghet KronPrinsen redan J812 ansett, att en förbättrad Organisation af Tullverket bör verkställas.
Med anmälan om hvilket beslut Rikets Ständer fä i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes i nåder förordna om en sådan fördelning af de anslagne 10,000 R:dr de särskilda embetsverken emellan, att hvart och ett af dem till sin disposition utaf gratifikationsmedlen, i mån af tillgångarne och utan afseende på det tillfälligtvis för närvarande inskrifna antalet extraordinarier, erhåller det belopp, som i förhållande till behofvet af extraordinariers biträde kan finnas lämpligast i jemförelse med öfriga embetsverkens; äfvensom att E. K. M:t täcktes meddela Rikets näst sammanträdande Ständer den definitiva fördelning al gratifika - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 63. 107 lionsmedlen, som beslutats, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att då på vederbörande stater å hufvudtitlarne uppföra det belopp, som i förenämde afseende tillkommer hvart och ett af ifrågavarande embetsverk, samt i förhållande derefter nedsätta anslagen för expenser, ved och ljus j kommande emedlertid, vid nu skeende statsreglering, ingen hufvudsaklig förändring uti hittills för sistberörde ändamål på riksstat uppförda summor alt ega rum. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Maj 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 April 1851. Preste-Ståndet den 30 Borgare-Ståndet den 30 Bonde-Ståndet den 3 Maj — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upphörandet af det serskilda skattebidraget, till gäldande af 1848 års krigsruslnings-kostnader. (Stats-Utsk. Ull., N:o 98.) S. A. K.
Götha Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Ersättning för förlorade inkomster genom Tingsgästnings1,465 'penningarnes upphörande, Förslags-anslag Skåne och Blekinge Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: — Ersättning för förlorade inkomster genom Tingsgästnings537 penningarnes upphörande, Förslags-anslag Krigs-Hof-Ralten 3,400: Fångars vård och underhåll: Fångskjuts, medicamenter m. m., Förslags-anslag . 345,380: 871 Fångprester och Fångvaktmästare vid Länshäktena och Fästningarne . • Skarprättare och Profosser 18,641: 16. — 470: —.— - Medico-legale besiglningar , Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser, Vccl och Ljus rn, m , Förslagsanslag Reseoch Tractaments-penningar, Förslags-anslag Oförutscdde Utgifter 14,191 1- Summa vud-Tite/n. 13 Litt. C. Penningar. Kronovärdi. Indelt på förslag. St. Prof. 1840 och 1841. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Riks-Staten. 14 Tredje Huf - <! as *-? hh B £' CD !?2L§ *o O-M “ 1 CfC» 3 3 ►ö &■“ B no Po *-i *“* £ c a o B b “ a s E OST W fU' r* T:r Utrikes Departementet. Deparle/nent s-Chefen .• Lön Taffelpenningar 643 — Departementets Expedition Minister-Slaten Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus rn. m. för Departm 6431- vud-Titeln. Departements-Chefen •• Taffelpenningar Departementets Canzli-Expedition : Expedi tious-Chefen Öfrige Em bets*- och steman , Tjen - 3,000: — 12,910:16
Fullmägtige förordna ett särJemf. § 90 Mom. 2. (oförändradt.j skildt ombud till deltagande i de årliga revisionerna öfver Lånekontoren; oell är det Fullmägtige derförutan förbehållet att antingen genom någre af deras egne ledamöter, eller genom ombud, när som helst, anställa eftersyn vid Lånekontoren. Mom. i. Revisorerne kunna icke bevilja Jemf. § 89 Mom. 3. Revisorerne kuneftergifter af Diskonteller Lånekontors na icke bevilja ackorder eller eftergifter af fordringar, utan skola frågor härom, på sätt Diskont-verkets fordringar, utan skola fråi punkt. 8:o mom. 2 för Diskontoch gor härom, på sätt i § 83 mom. 2 för Lånekontorens Styrelser stadgadt är, öfverDiskont-verkens Direktioner stadgadt är, öflemnas till afgörande af Rikets Ständers verlemnas till afgörande af Rikets Ständers Banko-Utskott. Banko-Utskott. Pä grund af hvad här ofvan, för ändring af 88 § är vordet anförd t, 15:o. torde föreskriften i mom. 1 af 90 § böra utgå; lydande detta moment, som följer: Fullmägtige böra hvarje år hos Kongl. Maj:t göra underdånig araälan om för rättande af den nästpåföljande revisionen af Rikets Sländers Banko-diskontverk, på det att två Revisorer för hvartdera Riks Ståndet må blifva till denna förrättning utsedde och kallade, enligt de grunder, Riks-Stånden, hvar för sig i sådant afseende utstakat och till Kongl. Majit i underdånighet uppgifvit; men någon anmälan till Kongl. Majit om Revisorers utväljande eger ej rum, såvida Fullmägtige, innan December månads början föregående året, fått säker kunskap, att riksdag året derefter, under loppet af de första tre månaderna, kommer att inträffa. Andra Afdelningen af ifrågavarande 4:de artikel upptager, under §§ 91—97, föreskrifterna om Diskont-verkens aflöningsstater och de tjenstemännen vid dessa verk i öfrigt tillkommande förmåner.
Hr af Sillén, Gustaf Otto Probus: Jemte det hufvud syfte för motionen, som här blifvit angifvet nemi. ett närmare Den 31 Januari. 237 lillknytande af föreningsbandet emellan de förenade rikena genom närmare kännedom om hvarandras lagar, har jag äfven haft eli annat, som är en följd af redan befintliga lagar. Det är nemi. föreskrifvet, att Svenska och Norrska ombetsrnyndigheter skola correspondera med hvarandra t embetsärender. En sadan corre»yuuaeiice tomtsätter alltså kännedom om de embetsmyndigheter, som finnas i de båda rikena, och omfånget för deras verksamhet. Utan en sådan kännedom kan denna correspondence icke äga rum och, såvidt jag vet, saknas här i Sverige fullkomligt all kännedom om den Norrska Statsförfattningen, och vi hafva mycket lättare att correspondera med embetsmyndigheter i Preussen och Österrike än med dem i Norrige. Ibland skälen för Utsk:s afstyrkande förekommer äfven, att studiet af Norrska civiloch kriminal-lagstiftningen skulle, enl. Utsk:s åsigt, medföra ett tillägg i de för juridisk examen redan föreskrifna ämnen, hvilket åter skulle menligt inverka på grundligheten i kunskapen om landets egen lagstiftning och de rätts-theorier, hvarå den hvilar. Härmed torde dock, vid närmare betraktande, icke så stora svårigheter vara förenade, ty jag föreställer mig att inom juridiska faculteten skall kunna läsas Svenska och Norrska Statsförfattningarna samt sträftoch privaträtt, utan att detta studium på något sätt skall hafva den menliga inverkan Ulsk. förespeglar; ty jag har aldrig åsyftat, att våra jurister skola studera den Norrska sträftoch privat-rätten så, att de känna afla dess detaljer. Mitt mål har endast varit, att någon kännedom af den Norrska lagstiftningen bibringas civile tjenstemän.
Nå väl, mine Herrar! jag går nu att undersöka, huruvida Grefve Frölich och Friherre Anckarswärd, genom sine yttranden, rörande 1823 års RiddarhusOrdnings fastställande, förtjena, att det ögonblickliga bifall de vunnit, förvandlas till ovilja, dervid jag i Edert minne återkallar en af Grefve Frölich yttrad grundsats, deri jag, och som jag hoppas, samtlige Ledamöterna af Ridderskapet och Adeln med honom till alla delar instämma, nemligen: ”Misstag vid Grundlagarnes tillämpning, öfverträdelser af de stadgade for”merne, medföra ovilkorligen förr eller sednare samhällsordningens omstörtning!” Herr Grefven uppgifver, såsom afvikelse från föreskrifne former, förhållandet med tillkomsten af den så kallade nya RiddarhusOrdningen. I händelse Grefve Frölich varit öfvertygad om hvad han sålunda påstått, hade det ålegat honom, derest han derom velat väcka fråga, att ställa sig till efterrättelse den i 29 §. Riksdagsordningen befintliga föreskrift, för att icke, såsom nu inträffat, sjelf åsidosätta föreskrifterna så väl i denna, sora i 90 §. RegeringsFormen. n H. »3* 19$ Den 6 Februarii f. m. t Friherre Anckarsvärd påstår RiddarhusOrdningen vara utfärdad emot Ståndets beslut. Att denna Friherre Anckarswärds uppgift är origtig, inhämtas af Ridderskapets och Adelns underdåniga skrifvelse till Konungen den 4 December 1823, som åtföljde förslaget till nja Riddar!)usOrdningen, så lydande: "Stormägtigste Ailernådigste Konung!
Majrts nådiga förslag om uppförande derstädes af en ändamålsenlig och emot tidens fordringar svarande kurativanstalt för sinnessjuke; och då härför, enligt hvad upplyst är, erfordras en summa af 300,000 R:dr, deraf likväl under den lid, nästa Statsreglering omfattar, endast 225,000 R:dr behöfva utgå, med ett belopp af 75,000 R:dr årligen, får Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, må, för uppförande å den föreslagna platsen invid hufvudstaden af ett hospital för sinnessjuke, nu bevilja en summa af 225,000 R:dr, alt från Riksgälds-kontoret, i man af behof, utgå med 75,000 R:dr årligen för hvartdera af åren 1855, 1856'och 1857. Varande härigenom jemväl besvarade ofvannämnda i denna fråga väckta särskilda motioner.
Den, som bifaller, att, pä sätt StatsUtskottet i 7 punkten af Dess Betänkande föreslagit, Ett Tusende R:dr må å Stat uppföras såsom Taffelpenningar för Presidenten i Kongl. KammarRätten, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; "Vinner Nej, anses StatsUtskottets berörde förslag hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken voteringsproposition afRidderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan half till xi, och slöts klockan tre qvart till 12 f. m., hvarvid, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne befunnos hafva utfallit, som föijer: Ja — 118. Nej — 63. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet - Den 28 September f. m. J7 pet oell Adelil bifallit StatsUlskotlels hemställan om uppförande å Slat af 1000 H:dr B:co såsom Taffelpenningar för Presidenten i KammarRätten. 8:cle Punkten. Bergsskolan i Fahlun. Bifölls. g:de Punkten. Minister Staten. Grefve Horn_, Claes Fredrik: Det synes som StatsUtskottet åsidosatt det åliggande 3o §. Riksdagsordningen bestämdt föreskrifter, att noga granska, pröfva och föreslå de indragningar, hvilka på RiksStaten kunna äga rum. Utskottet har vid detta tillfälle icke funnit, alt någon sådan nedsättning vore möjlig, men icke uppgifvit något annat skäl, än att angelägenheten af de år 1823 nödige befundne diplomatiska kostnader synas oförändradt vara för handen. Om
Deremot komma visserligen de för sådana hemman nu utgående åborättsoch städsel-afgifter att med hvarje år förminskas, men de komma dock ej att genast och på en gång aldeles upphöra, såsom följden ovilkorligen skulle blifva genom vidtagandet af det beslut, Comiterade uti nu ifrågavarande hänseende tillstyrkt. Med anledning af hvad i Comiterades underdåniga Utlåtande blifvit yttradt, angående dels svårigheten för de ännu återstående kronohemmanens innehafvare att bereda sig tillgång till skatteköpeskillingssumman, dels nödvändigheten att förbättra dessa personers ställning, anser jag mig böra anföra den ur Landshöfdingarnes sednast afgifna Femårs-Berättelser hemtade upplysning, att år 1842 funnos inom Malmöhus Län 303, inom Örebro Län 273 och inom Skaraborgs Län 198 under åborätt upplåtna kronohemman; hvaremot antalet af dylika hemman inom Wermlands Län endast utgjorde 3, inom Kronobergs Län 7 och inom Stora Kopparbergs Detta förhållande ådagalägger, att, åtminstone vid jemförelse mellan nyssnämnde sex Län, kronohemmanens och följaktligen jemväl deras innehafvares antal är obetydligast just i de orter, hvarest jordens beskaffenhet och jordbrukarens ställning i allmänhet äro minst fördelaktiga. Af Landsboksräkenskaperna kan väl icke inhemtas, huru många af derstädes under titeln: krono upptagna hemman utgöras af sådana, som vanligen förstås med benämningen kronohemman; meri dessa räkenskaper utvisa dock förhållanden, hvilka icke synas förenliga med här ofvan omförmälda yttrande. Såsom exempel härå, anser jag mig jemväl upplysningsvis böra meddela, att, enligt 1844 års räkenskaper för Oxie, Skytts och Wemmenhögs Fögderi af Malmöhus Län, en bland de mest välmående, samt i förhållande till 216 folkmängd och naturförmåner minst beskattade orter i Riket, funnos sagde år inom detta Fögderi icke mindre än 251^ mtl. krono, eller ett vida större antal kronoegendomar, än i något annat af Rikets Fögderier.
Då Utskottet sökt i denna del uppställa ett system, har Utskottet ej kunnat undgå att besvara den fråga: huruvida alla de brott, som i det Nådiga förslaget omförmälas, böra inrymmas i systemet eller m. a. o. höra till den lag, hvarom fråga är; och dervid har uppmärksamheten i första rummet fästats vid de stad Bih. till R. Samma stadganden, hvilka hufvudsakligen återfinnas i 1 § af Handels-Balkens 8 kap. jemte KongJ. Maj:ts Nådiga Stadga den 31 Januari 1855 om mått och vigt, äro nemligen blott gifna lill förekommande af oorduing och osäkerhet i handel och äro således närmast hänförliga till de rörande poliseller allmänna hushållningen meddelade föreskrifter; men det tillhör icke ifrågavarande lag att befatta sig med försummelse att iakttaga dylika föreskrifter eller ens med underlåtenheter i allmänhet, der icke uppsåtlig kränkning af annans rätt är för banden; och i följd häraf har Utskottet i sitt förslag ej eller upptagit något stadgande i omförmälda syftning; och då den, som bedrager annan genom begagnande af veterligen oriktigt mått, icke blir, enligt förslagets föregående bestämmelser, strafflös, är 2 momentet helt och hållet obehöfligt. Det måste nemligen här tagas i öfvervägande, att ett uppräknande af de särskilda brott, som ligga inom gränsorna för ifrågavarande lag, ej är, äfven om det vore möjligt, af nöden, derest de kunna hänföras under någon allmän bestämmelse, så vida sådant icke påkallas för tydligheten och undvikande af tvifvel och missförstånd om hvad fortfarande skulle komma att gälia af hvad lagen redan bjuder. Det är ock, på sätt till en början blifvit antydt, detta sednare förhållande, som föranleder en omständlighet vid förevarande lagstiftning, som eljest i betydlig grad skulle kunnat undvikas. Men nödigt är att städse hafva för ögonen, att den lag, som stiftas, skall passa in uti ett befintligt lagsystem. Af omförmälda orsak återfinnes ej eller i Utskottets förslag något stadgande motsvarande det Nådiga förslagets 34 §.
Å andra sidan tycktes följande skäl böra komma i öfvervägande: fl) alf/det måtte vara en allmänt gällande grundsats, att Lagen icke ålägger böter endast i det ändamål, att tillägga åklagare eller angifvare de penningar, som derigenom inflyta, ulan för att straffa den felande och ingalunda lors att bereda fördel åt någon annan. Först då böterne åro erlagde uppkommer-frågan om deras fördelning, och då först kunde åklagaren anses derå ega något rätts-anspråk; men ditintills vore hans rätt blott praesumliv; det vill säga, alt, i‘ fall | eniiingår såsom böter inflyta, äil det hans rätt alt erhålla dem. På denna grundsals hvilade ock Kongl. Majps understundom begagnade räll,-att af nåd eftergifva jemväl åklagarens andel i ådömde böter; Ityi alt man ej kunde föreställa sig, att någon vid en förbrytelses utöfvande beräknadé, att bans lifstid skulle sluta förr än bestraffningen kornme att verkställas, och, äfven 0111 detta inträffade, vore ju den felande redan ställd under den Evige Domarens bestraffning, hvarmed de verldslig* bbrdé sig nöja. Funné åter den felande sig i stånd att utdraga målets afgörande och derigenom uppehålla bestraffningens verkställande, samt ville begagna sig deraf, så vöre detta motiv tillräckligt, utan att just någon beräkning af en snart inträffande död fordrades, för att stadga uppsåtet att draga på tiden. Vanligen vöre menniskän föga benägen att anse sin död vara nära G Lag-XJ t kottets Betänkande Kto 162. för hand, utan hon sokte uppskjuta föreställningen derom i det yttersta, så att Motionairen för sin del trodde, att all farhåga i detta hänseende vore öfverflödig; c) att verkställigheten af en bestraffning, som består i böters erläggande, borde, enligt hvad redan förut blifvit yltradt, anses ega rum i den stund penningarne af den felande utgifvas. Något annat tidsmoment derföre hade Motionairen ej kunnat utfinna.
Domstol afgifvit underdånigt yttrande, hvarefter Jag i Mitt StatsRåd tagit ämnet i öfvervägande , hvarvid förekommit, att uti 18 Cap. 2 §:n KyrkoLagen$, Kongl. Resolutionen den 18 November i6g3, Kongl. Förklaringen den 7 Junii 1728 samt hufvudsakligen uti Kongl. Förordningen den 8 November 1731 med den deröfver den i5 Mars 1732 utfärdade Förklaring, hvilka Författningar genom Kongl. Brefvet den lg December 1748 äro ytterligare upplifvode, åtskillige föreskrifter blifvit meddelade emot öfverflödigt antal BegrafningsGäster , begagnande af dyrbara kistor och svepningar, samt utdelande af förtäring vid begrafningar, för öfverträdelsen af hvilka stadganden böter af Etthundrade till Femhundrade Daler Silfvermynt finnas stadgade; och ehuru sparsamhet och tarflighet vid begrafningar påkallas af den anständighet, som från en förrättning af så alfvarsam egenskap bör vara oskiljaktig; likväl och då ett af Lagstiftaren stadgadt ansvar för missbruk i dessa delar, icke är förenligt med nuvarande tids tänkesätt, utan förenämnde Författningar småningom kommit ur bruk, så att de nu mera äro till sitt innehåll föga kände, och alldeles icke oftare efterlefvas, än då den fria viljan instämmer med Författningarnes bud, har Jag, lika med hvad J, gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet föreslagit, funnit lämpligt att genom utfärdande allmän Kungörelse förordna, att 382 flen ro September', de i berörde Författningar meddeldte sfadganden, angående ansvar för öfverflöd vid begrafningar, komma att till all kraft och verkan upphöra.
St:r Hr Tham en pension af 400 rdr på indragningsstaten, på grund deraf att han under utöfningen af lifsfarlig tjenst ådragit sig en obotlig sjukdom. Denna peusion fick han åtnjuta endast 1 1 månader innan han dog, efterlemnande enka och 3 barn, deribland 1 dotter i den mest beklagansvärda belägenhet. Dessa personer hafva ej mera att upbära, än 180 rdr från tullverkets stat, och hvar och en torde finna, huru otillräcklig denna summa är för uppehället af enkan och 3 barn, af hvilka 1 är sjukt och vanfördt. Då R. St:r vid förra riksdagen bestämde 400 rdr, hoppas jag, att R. o. Ad. äfven nu ville bevilja det begärda beloppet för enkan och barnen. Det har blifvit mig sagdt, att dottern skall vara död, men i alla fall vet jag, att enkan, under det hon måste vaka öfver sin man, ådragit sig en sådan ögonsjukdom, att hon icke kan bidraga till sitt uppehälle. Pä grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om bifall till motionen. Hr Montgomery: Ehuru StatsUtskit vid denna riksdag måhända varit något frikostigt i beviljande af pensioner, får jag dock säga att denna gång en sällspord euighet förspordes i afside å ifrågavide punkt. Jag kan icke heller finna, att den siste värde talaren anfört några andra skäl för bifall, än den ifrågavide enkans nödställda belägenhet; men som denna omständighet ensam icke kan vara tillräcklig för beviljande af pension, nödgas jag anhålla om bifall till Utskits Betänk. Det skäl, att mannen skulle hafva ådragit sig sjukdom till följd af sin tjenst, vet jag ieke heller kan vara gällande; ty man gör sig väl underrättad om beskaffenheten af den tjenst, som man emottager, innan man tillträder densamma. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: