Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter hemkomsten var det tomhet, död tomhet. Det är som om ingenting funnes i verlden annat än han. Se honom en minut om dagen, få ett enda vänligt ord, det är lycka, allt det andra är ingenting. Jag tror icke sjelf på Parisresans välgörande inflytande, men jag kan ju försöka en månads tid. Hon frågade om motivet för den afsmak för min man, som gjorde att jag bröt med honom. Derför berättade jag om hur jag strax efter giftermålet märkte att han förrådde alla mina förtroenden, att han vred sig undan med förnekande när jag förehöll honom det, att jag under samarbetet märkte att han tog mutor, samt till sist hur han genom att för presenter alldeles glömma all sin vanliga svartsjuka kom mitt förakt att stiga till en grad så att det icke ens kunde döljas. Hon tyckte att jag under samarbetet med min man måste ha kommit i beröring med en mängd olika menniskor och att det borde vara nyttigt för min författarverksamhet. Jag talade om Bill samt att vi skilts åt genom egen öfverenskommelse. Äfven att jag sjuknat strax efter det han rest. Hvad hon syftar på i sitt bref såsom oklart var just detta, motivet för min brytning med min man. ”Hans svartsjuka uppenbarade sig ju icke i en sådan form att den kunde vara motiv nog.” Det var derför jag berättade om det andra. Hon frågade hur jag blifvit gift med honom, och på den frågan svarade jag icke; jag sade att det skulle ha blifvit en lång historia.324 Paris d. 8 Juni 1888. Åt skogen med mina vänner! Att vara ensam och vresig och arbetsam, det är det enda, som duger. Hvad skulle jag här i Paris att göra? Inte har det blifvit ett grand bättre, bara kostat penningar. Jag skäms som en hund öfver att jag låtit öfvertala mig. Jag har ju inte för fyra styfver karaktär. Jag är så svag när det gäller att göra en annan missnöjd med ett nej. Jag kan göra hvad som helst hellre än det. Kommer jag nu bara åter till det afskyvärda Hörby, så skall väl inte hin håle sjelf draga ut mig derifrån förr än jag ensam – alldeles ensam kommit på det klara med om jag kan lefva eller om jag skall dö.
Sjelf gjorde jag förra Riksdagen, i Serskildta Utskottet, den anmärkning, att det icke är nog att föreslå en förminskning i Embeten och Tjenster, utan äfven i de Tjenstbehöfvandes och Tjenstsökandes antal, hvilket säkrast åstadkommes genom stränghet vid Gymnasier och Academier; ty så länge dessa frequenteras af ett vida större antal, än som kunna användas i Rikets tjenst, eller sjelfve underhålla sig, så tror jag, att hvarje försök till indragning är fåfängt, ty ej blott de tjenslbehöfvande, utan äfven deras föräldrar, anhörige och vänner, hafva interesse deremot. Man har äfven omtalat bristen på Professorer vid Universiteterne. Denna brist har man icke att klaga öfver vid Lunds Academie, i 120 Den 18 December: Theologiska och Medicinska Faculteterne, icke heller i vissa verenskaper af den filosofiska. I den Juridiska finnes deremot en brist, sorn föranleder mig instämma deruti, att en ny Profession mätte inrättas, hvars innehafvare läste den Politiska Oeconomien, ehuru Herr von Hartmansdorff befarar det vara lika origtigt att undervisa i Politiken, som att Regeringsformen vöre föremål för undervisningen. Man vill ej ha förmyndare i Oeconomien, fast man vill hafva en Professor i PolitieOeconomien. I förra fallet är frågan om föreskifter, i senare om anvisning och råd (undervisning), som för folket ej kan vara skadligt. —• Det har varit i fråga, huruvida ett eller 2:ne Universiteter voro förmonligare för Sverige. Man måste nu icke betrakta denna sak, såsom om här icke funnes något Universitet, sedan vi, äga 2:ne, sorn äro med mycken kostnad anlagde. —• En fråga är, om ett Universitet i sig sjelf är bättre än två, en annan, om, sedan de två med så mycken kostnad blifvit änlaggde, det ena bör indragas, och åter en annan, om det enda Universitetet bör förläggas tili hufvudstaden, och till en hufvudstad, som är en gränsort, lätt utsatt för iiendligt anfall, ja eröfring.
för dig betyder lefua, ej att dö. Den första snön. Med Viktor Andrén. Att taga och att gifva. Några ord af et första vi visa någon lust till i denna värld, är att taga. Små barn ligga de första månaderna af sitt lif stilla och taga denna världen i betraktande, som om de noga undersökte allt i dessa nya och okända omgifningar, men därefter är deras första handling den att gripa efter allting; allt vilja de ha tag i och hålla fast. Antingen det nu är deras fars näsa, deras mors ögon eller stjärnorna på himmelen, så gripa de efter det — allt vilja de tillegna sig, och allt tro de sig kunna nå. I hela den första barnaåldern gå j u alla tankar och önskningar hos barnen ut på att vilja taga. Deras hopp är att en gång komma att äga något af allt det myckna, som denna värld innehåller, och som, enligt deras begrepp, de vuxna ha makt och förmåga att gifva dem, om icke de flesta af dessa vuxna despoter vore sådana själfviska snålvargar, som alltid taga det bästa själf va och låta barnen vänta. Det händer ju, att vissa barn, som uppfostras väl af sina föräldrar, icke plåga mänskor med att bedja om och skrika på alla de saker de önska, och så mycket intresse borde väl föräldrar ha för sina barns väl, att de i tid motarbetade detta pockande begär, som gör, att somliga människors barn äro en riktig plåga för föräldrarnes vänner; men hur mycket föräldrarne än kunna lära barnen att beherska sin lust att vilja ha, tror jag dock, att denna lust finns hos alla de små, och att det kanske kostar dem en lika stor ansträngning att öfvervinna den, som det kostar vuxna människor att öfvervinna sina allvarliga passioner.
Sådana äro Holländsk genievre, Fransk cognac, rum och arrac, för hvilka införseltullen 1111 är 3?. sk. pr k:na till 12 graders styrka och en r:dr pr k:na, då styrkan öfverstiger detta gradtal. Erfarenheten har visat, att denna tull redan är så hög, att de flesta smuglingsförsök ske med dessa varor; och dä härtill jemväl kommer lättheten att instnugla dem genom kärlens nedsänkning i sjön, tilldess lägligt tillfälle yppar sig att införa deni, tror jag försigtigheten fordra, ali man i afseende på dessa slag af spirituosa vidblifver i83o års tulltaxa. Men hvad alla andra slag af brännvin beträffar, hvilka hittills varit till införsel förbjudna, anser jag, att, under närvar, förhållanden, derå bör åsättas så hög tull, att den motsvarar förbud. Jag föreslår altså, att införseltullen å Holländsk genievre, Fransk cognac, rum och arrac må blifva densamma som i i83o års taxa finnes bestämd, men att för de öfriga slagen af spirituosa, som i samma taxa äro förbjudna, tullen må bestämmas till det belopp, som Utsk. nu föreslagit. Gr. von Fersen, Hans: På sätt min reservation utvisar, har jag icke delat Utsk:s åsigt i afseende på uppjagandet af tullen å spirituosa. Jag har lika med Gr. Posse trott, att sådant skulle föranleda en alltför stark retelse till tullförsnillning, och jag har derföre ansett tullbestämmelsen i i83o års taxa vara i allo den mest lämpliga. Då likväl Gr. Posse, som i kraft af sitt embete bör äga den mesta kännedomen i ämnet, tillstyrkt en högre lull för de slag, sorn i i83o års taxa äro förbjudna, vill jag ej lägga mig deremot. Jag skulle dock tro, att man kunde välja en lämplig medelväg, om man i afseende på dessa slag autoge Utsk:s första betänk. N:o 29, hvilket, om jäg ej minnes orätt, idet D cn 16 December f. m. a3i närmaste öfverensstämmer med Tullcommitteens förslag.
Använda såsom garnering eller till skyddande af lasten under transporten; fria.» Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva förmält hurusom af Metaller, inkommande metallarbeten, såsom ljuskronor, ljusstakar, taklampor m. m. en del, sainmansatta ehuru till utseendet förgylda, likväl icke undergått en sådan bearbetning, utan endast vore öfverstrukna med så kallad guldfernissa; i följd hvaraf och då taxan under rubriken »Metaller, sammansatta, andra slag, gjutna, smidda eller pressade», endast omnämner »förgyllda, försilfräde eller pläterade» med tull af 7ö öre pr skålpund och »andra slag» med en införselsafgift af 40 öre för samma vigt, dylika fernissade metallarbcten hittills dragit den lägre tullsatsen. Men dä ifrågavarande arbeten, som i allmänhet benämndes förgyllda och med sådane vore till utseendet så förvillande lika, att de svårligen vid tuilbehandligcn kunde åtskiljas, likväl egde ett högre värde än de metallarbeten, som kunde anses 38 Bcvillnings-Utskottets Betänkande N:n 8. Munharmonikor, Natron, ältiksyradt. Nattsäckar m. m. Nät. Oblater. Oljor. Terpentin. Terpentin-olja■ - böra inbegripas under benämningen »andra slag», och således syntes skäligen böra vidkännas den högre afgiftsbestämmelsen, hafva embetsverken föreslagit, att till benämningen: Metallarbeten »förgylda, försilfrade eller pläterade» måtte få tilläggas orden: »eller med så kallad guldfernissa öfverstrukna.» Detta förslag tillstyrker Utskottet måtte af Rikets Ständer bifallas. Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva likaledes föreslagit, att i taxan måtte på behöriga ställen intagas Munharmonikor med hänvisning till leksaker, och Natron, ättiksyradt, med hänvisning till kemiskt-tekniska preparater. Dessa embetsverkens tillstyrkanden hemställer Utskottet till Rikets Ständers bifall.
I vallagens första paragrafer, sökte således Utskottet med stor sorgfällighet föiebygga, att underkännandet af utlänningarnes princip om en enda valcensus (ffill förmon för Svenskarnes gamla, att större besittning skänker ökad rösträttighet} icke skulle kunna urarta lill för slör magt åt den likare classen; — men efter rietta tillägg, kan man ej längre påslå, att det ar rikedoms-arislocratien i allmänhet, sorn är före bygd , det är blott den del deraf, som icke lyckats arrondera sig prestgäll-vis; en annan del, som genom ett sådant högst tillfälligt förhållande skiljer sig från den förta, bar fått fullkomliga magnaträttigheler. — Hvad inflytande på folkets blifvande nit, att begagna sin valrätt, alla dessa anomalier skola utöfva, är lätt alt inse. dag vill dock härvid obelingadt medgifva Utskottets sals, att med så liten möjlighet, som vi ega, att på förhand beräkna inflytandet af den i vallagens början införda röste-tariffen på så väl hela Rikets, som de serskilla Länens, rösleautal, är det oundvikligt alt, Länen emellan, fördela efUr folkmängd del för hela Riket antagna representant-antalet. Möjligtvis bör äfven en dylik consideration blifva af hufvudsaklig vigt, när PröfningsComileerna dela Linén i valdistrict; och Utskottets förslag, att folkmängden härvid bör afses, jemte andre förhållanden, synes mig fullkomligen rigtigt. Men, under det att de ofvannämnde anomalierna blifva alldeles omärkliga, när de två väsendtligt olika principer för rösträttens utdelning, som här förekomma, nemligen efter folkmängd och efter vallagens tariff' i första §, möta hvarandra på så stora omkretsar, som länsgränsorna bilda; — och under det att samma anomalier blifva icke serdeles märkliga, när ett sådant möte sker på valdistrictens gränsor — måste de blifva ohjeipligen synbara, när det skall ske på Prestgällens.
Grundeller Reserv-fond, vill Utskottet i serskildt betänkande yttrande och förslag afgifva. § 133. Revisorerne hafva anmält, att, i anseende till felande redogörelser, någon gransknig icke kunnat företagas af de till meublers underhåll på Stockholms Slott, äfvensom till ved och kol för de Kongl. Hofven å Första Hufvud-Titeln uppförde anslag. Då emedlertid Kongl. Maj:t eger full dispos tions-rätt Öfver de å nyssnämnde Hufvud-Titel anvisade medel och deras användande till serskilda behof, samt enär Titeln icke blifvit till beloppet ö fverskriden, anser Utskottet berörde erinran icke böra till någon åtgärd föranleda. § 134. Förkl. 187.) Beträffande Revisorernes anmälan, att de, oagtadt derom gjord begäran, icke fått emottaga någon redogörelse för det å samma Hufvud-Titel upptagne anslag för Kongl. Hof-Stallets utfodring, så enär Staten upptager fourage för ett visst antal hästar, hvilket fourage genom Kongl. Slats-Contorets försorg årligen blifvit för Hof-Stallets behof upphandladt och någon serskild redovisning för delta fourage sedermera icke ansetts böra ifrågakomma, hvarjemte Utskottet, i dess betänkande angående reglering af irsta Hufvud-Titeln, tillstyrt, att ifrågavarande anslag, likasom anslaget för Hofhållningen, må framgent ställas till Kongl. Majrts Nådiga disposition, anser Utskottet berörde anmälan icke böra till någon åtgärd föranleda. Föikl. 188.) Hvad vidare angår Revisorernes anmärkning, i afseende på den längre tid, hvarunder de under Ulriksdals Kongl. Lustslott hörande lägenheterne Leijlon och Jacobsdal blifvit åt enskilde personer upplåtne; så, enär det är Hans Maj:t Konungen obetaget att efter godtfinnande disponera de Kongl.
Ridder skakel och Adeln. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 21 dennes ankomna Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående grunden för utgörandet af de till Båtsmans-indelningen i Blekinge län anslagne s. k. Öfverskottsoch Reserv-räntor. S. D. Vid föredragning af Expeditions-Ulskottets Memorial N:o 5, i anledning af återremiss å Skrifvelse-förslaget N:o 46, godkändes nämnde Skrifvelse-förslag med den deri af Utskottet införda förändring, och fann Ridderskapet och Adeln förevarande Memorial i öfrigt icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Banko-Utshollets Utlåtande N:o 20, i anledning af förre General-konsuln m. m. A. Hahrs ansökning om eftergift af öfverränta å ett diskontlån; hvaremot Ståndet afslog samma Utskotts Utlåtanden: N:o 21, i anledning af väckta motioner om utgifrande från Banken af 20,002 R:dr Banko jemte ränta till Kaptenen J. Skottes sterbhus-delegare; och N:o 22, i anledning af förre Förvaltaren vid Tumba pappersbruk C. Möllers ansökning om förhöjd pension. S. D. Vid förnyad föredragning godkändes Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 63, i anledning af väclft förslag om utfärdande af ny författning till skyddande af landets fornlemningar; Bih. till R. St.
Hans blick mörknade ännu mer, och han fortfor misstänksamt, ironiskt: — Det har aldrig förr fallit mig in — men vore han icke så ogalant som han är, skulle man nästan tro, att det vore af artighet mot Mademoiselle de La Feuillade, som han — just nu — låtit rödja och hedra vår gamla Place Royale. Allt får betydelse efter den uppmärksamhet, han visade dig i våras — och då du tiger, måste jag sjelf leta mig till, hvad der kan vara mellan dig och honom. Jag har alltid förr ansett det för en kränkning mot dig, blott att i mina tankar förbinda ditt oskyldiga, stolta namn med hans, men nu! — Tro inte, jag hvilar, förrän jag vet allt, tillade han hotande. Hon teg ännu, men hans ord om Place Royale hade väckt hennes uppmärksamhet. Åh, det var naturligtvis vanvett Men han hade dock ett ögonblick haft åtminstone hennes namn i tankarne! — Du behagar ännu icke svara mig, Edmée? Han böjde sig öfver henne och såg henne dystert, skarpt in i ögonen. Kom ihåg, det är din blifvande man, som talar till dig. — Louis, der var ett bönfallande, nästan gråtfärdigt drag om munnen, och hon sträckte svagt afvärjande ut händerna. Tänk icke mer på dessa gamla historier. Vi passa icke för hvarandra, du och jag — jag blir aldrig din hustru. — Hvad är detta för prat, min kusin, sade han otåligt och skarpt. För det att du på ett slags fantastiskt sätt har förgapat dig i en karl, du knapt har sett två gånger i ditt lif, skulle vi bryta alla familjeöfverenskomster, ödelägga vår framtid och vårt lif. Ja — ty du har ju blott sett honom några få gånger? — Det är icke många gånger. Låt oss nu icke tala mer om detta, Louis! Men kom ihåg, hvad jag har sagt dig. De hade begge stigit af hästen och gingo nu långsamt bredvid hvarandra fram emot slottet, han höll tygeln om armen. — Detta är icke rent spel. Du ger mig inga skäl. Hvad vill du, jag skall tro? — Intet. Hvad du vill. Du vet mycket väl, att jag aldrig har brytt mig det minsta om dig som brudgum. — Du är åtminstone ärlig i vissa saker, sade han bittert.
I ett språng var den lilla ifrån mig, och då jag kastade ögat utät vägen, såg jag henne redan långsamt och allvarligt, likt en sedig tärna, framgå vid sin moders sida... Jag har besökt detta Guds hus, hvilket med andakt beträdt, ingenstädes förfelar sin gudomliga verkan. Frisk och mild inflägtade vårluften i dess korsgångar och andades frid och välkommande till det mangrant församlade folket. Ödmjuka med hukade hufvuden sutto på ena sidan af den lilla kyrkan qvinnorna i mjella hufvudkläden, och uppå den andra, karlarne med blottade hufvuden; andakt och stillhet rådde öfverallt, ej ett andetag hördes, icke ens af de späda barnen, hvilka åtföljt sine föräldrar, tills klockaren uppstämde den vackra psalmen N:o 392. "Den blida vår är inne, och nytt blir jordens hopp;" då inföll hela församlingen uti en ljudande chorus; men jag, Emilia! jag sjöng ej, min själ var så betagen, att rösten ej förmådde höja sig till instämmande af den allmänna lofsången; jag kände tårarne jaga utför mina kinder, och först då, när psalmen var slutad vågade jag upplyfta mitt tunga hufvud... Jag skyndar nu att omnämna Ordets förkunnare; tänk dig ingen af nutidens välfriserad, finrakad och modern sprätt, hvilken med låtsad allvarlighet, i förtid påklädt kappan, nej, en åldrig gubbe med silfverhvita lockar, skred långsamt gången uppföre, vördnadsbjudande uti sin enkla drägt, och sjelf bärande sin gammalmodiga psalmbok, utur hvilken han snart för menigheten uppläste några till hjertat gående verser. Med darrande men hög röst gaf han nu folket sin välsignelse, innan han vidrörde det ämne, från hvilket han sedermera i korthet, men tydligt och med full mening, förklararade: Skapelsens ändamål, och Guds hopp att genom dess mångfald beveka menniskans hjerta till erkännande af Hans vishet och godhet.
HofRätten, genom utslag den 24 Januari 1840, sig utlåtit, att enär Drängen Jonas Jacobsson för ifrågavarande hustjufnadsbrott till belopp af 6 R:dr 32 sk., enligt lagens stadganden i 40 Kap. 1 och 3 §§ och 42 Kap. 1 § Missgerningsbalken samt 5 Kap. 1 § Straffbalken, i brist af böter, ovillkorligen ådragit sig bestraffning af nitton par spö, hade, enär hinder mött för åläggande af nämnde kroppsstraff, endast detsamma bort vid förvandlingen till fängelse vid vatten och bröd afses, samt följaktligen sistnämnde bestraffning, efter den i 5 Kap. 1 och 4 §§ Straffbalken stadgade beräkningsgrund, bestämmas allenast till sexton dagar; men som KämnersRätten deremot, meri fördubbling af de för stölden efter dess enkla värde belöpande åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, till det sålunda uppkomna antalet af sexton dagar lagt ytterligare åtta dagars dylikt fängelse, såsom motsvarande de i lag för iteration af stöld utsatte fem par spö, och dymedelst kommit till det lagstridiga slut att ådöma tjugufyra dagars fängelse vid vatten och bröd, samt sålunda dels misstydt Kongl. Brefvet den 20 December 1737, enligt hvilket endast straff af spö eller ris finge i hustjufnadsmål fördubblas, dels för sin villomening i öfrigt icke tagit rättelse af det genom Kongl. HofRättens och Kongl. Maj:ts ofvanberörde utslag afgjorda åtal, deri KämnersRätten erhållit besked derom, att i mål, der ansvar ägde rum för andra resan stöld, endast förvandling af spöstraffet kunde komma i fråga; pröfvade Kongl. HofRätten, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken,rättvist döma KämnersRättens ordförande och bemälde ledamot att, för åtalade felaktiga domslutet, hvardera böta Tretiotre R:dr 16 sk. banko samt att gemensamt ersätta Kongl.
Af dessa skiil iiro Fagorna i * Master Lottas sagokriillar;) cet siirdeles fortraffligt material till undervisning i valliisning, tv hiindelserna iiro rolign och lattfattliga och f r a m k d a de mest skiftande kiinslostamuingar. Dialogformer tvinga dessutom barnen b8de att l&amp;sa uttqcksfullt och att anvandit ett naturligt tonfall. FS barn slrola med trog och entonig stiimma kunna uppliisa de lifliga snmtal, som forekomma i sagorna. Att dessa biirn liisas met1 fiirdelade roller okar naturligtvjs nojet af liisningen. Som viinner af en attryclcsfull innanliisning onslra vi darfor pd det l ' fligaste, ate skoIorna mltte hornma att begagne den lilla f6rtriifflip boken rid innanlasningeofningarnn i skolans liigre Irlasser. Att boken afven pa.ssar till lasning i hemmen faller af sig sjalf. Modrar och tanter skulle jn solu modter Lotta, hvars namn vi finna p % titelbladet, Eunna samla de sill&amp; omkring s i g om aftnarna efter slntadt arbete, och 14ta dein l#sa litet hogt. och sedau som, master Lotta gor, i all enkelhet samsprdka litet ~ n e d d e ~ n om innehalet. Klii f verbladet p&amp; Gummelgkrd. Berattelse f iir barn af Hnirl~cr F~.oste~-~~s-SegersIriile. DIed teckningar a£ forfattarinnan. Denna lilla bok forvadas k a n ~ k e latt med en annan, som biir namnet * Klofverblndet D hvilken senme dock Br on ofversiittning fr&amp;n f ranskan. Deuna bter iir svanskt original, ehuru handlingrn Br forlagd till Fjnldnd, hvsrom man forst i midten af bolren underrattas, genom erl uot under texten.
Utslag skulle kunna anses billigt. Öfverensstämmande med lagens mening och rättvisans fordringar anser jag det likväl icke hafva varit, och, för att i min mån befordra parters rätt och lagskipningens fortgång, har jag trott mig böra hänskjuta detta mål till Kongl. Majrts nådiga pröfning. I följd deraf uppdrog jag i skrifvelse den 6 sistlidne Juni åt ofvanbemälda Advokat-Fiskals-embete, att hos Kongl. Majit öfverklaga Hofrättens Utslag samt dervid fullfölja yrkandet om laga ansvar å Rådstufvurättens Ordförande och Referenten i målet, i den mån hvar och en af dem, enligt handlingarna, befunnes hafva det ifrågavarande dröjsmålet föranledt. Jag anmärkte dervid ibland annat, att, då sakens fördröjda afgörande icke haft sin grund i någon densammas synnerliga vidlyftighet eller annan dess särskilda beskaffenhet, utan tvärtom de andragna hindren tyckts bestå i uppgifna öfverhopande göromål, de der skulle vålla, att, såvida en Referent följde den utan tvifvel riktiga regel att föredraga hvarje sak i samma ordning den utagerad kommit honom tillhanda, dröjsmålet med afgörandet af hvarje hos Rådstugurätten anhängig sak måste blifva ungefärligen lika långvarigt som i den, hvarom nu vore fråga, och 463 målens afgörande icke inträffa förr än ett år och nära två månader efter det de, slutligen utförda, af parterna öfverlemnats, hvilket åter häntydde på ett eftertänkligt lagskipningens tillstånd, som icke borde få oanmärkt fortfara. På dessa underdåniga besvär afvaktas ännu Kongl. Maj:ts nådiga Utslag.
som måste lemnäs desse från den öfriga Banco ■ Styrelsen så vidt åtskiljde Contotren, skulle medföra ; hvarföre, såsom ett nödvändigt vilkor för antagandet af Förslaget, blifvit fordradt, att dessa högst nödiga controller, och i allmänhet hela sättet, hvarpå verkställigheten skulle beredas, mätte uppgifvas; och slutligen är inom det Hedervärda Bonde - Ståndet hemstäldt , att, otti sådane lattade Dane-tillgångar åt Rikets västra och södra orter bereddes, äfryen de norra, som vore deraf uti lika, om ej Enrico - Utstiotets Eettinkfinden. Sa 9 Slöfre, beliof, måtte erhålla det uppfyldt, genom en äfven till denna trakt af Riket sträckt utgrening af Banco-Disconten. Dä Utskotten redan i sitt förra Utlåtande, på ett sätt, sorn Utskotten ännu icke kunnat anse vara vederlagdt, framställt skälen till sitt Förslag, och dr ssa samma skäl dessutom af flere Leda möter inom Riks Standen, vid Utlåtandets föredragning, blifvit såsom svar å anmärkningarne ytterligare utvecklade, så att föga något uti detta mycket -omtvistade ämne återstår att anföra, sorn icke tillförene blifvit flere gånger upprepadt; inskränka sig Utskotten nu att förnämligast påkalla en noga re uppmärksamhet på skilnaden ejnellan f. d. Filial-Discotiterne och de af Utskotten nu föreslagne Afdelningar af Banco Diskonten, hvilka påståtts vara olika benämningar af samma sak.