Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utaf ofvan oinförmälte KonglBref, hvilket af Olof Mänsson är vordet åberopadt, hafva Utskotten inhämtat det sammas innehåll vara, att sorn hos Kongl. Majslt i underdånighet blifvit anmäldt, att vid Enskiftes delningarne olika begrepp uppstått om delnings-grundens bestämmande i Byalag, hvilka förut blifvit i Storskifte fördelte, huruvida Hemmanens derigenom erhållne inägolotter skola efter deras innehåll och godhet till Enskifte förby tas, eller em, utan afseende derå, man borde återgå till de före Storskiftet innehafde tegar, oaktadt de blifvit förändrade, och genom den ägorna sedermera gifne förbättrade häfd, på marken så utplånade, att de nästan omöjeligen, åtminstone icke utan vidlöftiga Rättegångar, kunna bestämmas; Så har Kongl. Majs:t, till förekommande af Rättegångar, alltid medförande hinder uti uppodlingarne och kostnad för jordägarne, funnit godt i Nåder förklara, att så väl i Blekinge, som Skåne och Skaraborgs Län, hvaräst gamla häfden utgör inägornes delningsgrund, beloppet af Storskiftes lotterne, der sådan delning skett, men Teg-skiftes-summan, der storskifte ännu ej varit, borde tjena till grund vid förefallande enskiftesdelningar, hvaremot den granne i Byalaget, gom redan förut fått alla aina ägor i Enskifte Lagoch Bepvärs-Utskattens Bttänianden. 273 utbrutne, borde i båda händelserne med någon rubbning eller vidare deltagande deruti icke besväras; Och som, vid öfvervägande häraf, Utskotten funnit, att Högstberörde Kongl. Bref innefattar allt hvad Olof Mänsson genom sin framstäldte motion åsyftat, samt att, i den inträffande händelse, att det deruti meddelte stadgande icke blifver vid skedde Enskiften iaktta O git, det är öppet, att rättelse deruti i .Laglig ordning söka; Alltså hafva Utskotten ansett, att den af Olof Mänsson sökte förklaring icke erfordras, den Utskotten således icke kunna tillstyrka. Till Riksens Höglofl.
Skulle likväl betänklighet uppstå för att vilja åt alla landets jordegare medgifva nu ifrågasatta fria disposition öfver dem tillhörig jord, så hemställes alternatift: att egare af jord, belägen inom en mil ifrån stad, finge deraf för alltid afhända sig, på sätt honom godt syntes, hvilken och huru stor eller liten del, som helst, hvarigenom för arbetaren i och omkring städerna, såsom mera tillhörande den handtverkande än jordbrukande klassen, bereddes en icke ringa fördel, då derigenom för honom yppades tillfälle att med en besparad penning förvärfva sig plats för egen bostad, ofta till mera beqvämlighet, men alltid på billigare vilkor än som i staden vid högt uppdrifna hyror och tomtevärden kunde erhållas. Stockholm den 30 November 1862. S. Creutz. 598 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. iV.o 242. Af Friherre Cresit*? Steffan, angående grundskatternas afskaffande. Uti en tid då förändringar af föråldrade förhållanden vidtagas i alla rigtningar, för att rättvist fördela och mildra de bördor och omsorger, som äro oskiljaktiga från den menskliga tillvaron, torde det vara af vigt att tillse hvar den största nöd och de största bekymmer hopat sig, på det att icke äfven de mest välmenande och goda förbättringar, det vare sig uti industrien eller lagstiftningen, skola blifva endast palliativer. De aldra sinnrikaste uppfinningar, de mest underlättade kommunikations-anstalter, skola förgäfves förmå att sätta lif uti industrien och näringsgrenarne, der nöden snart sagdt tittar m uti hvar dörr, till följd af tryckande och ojemnt fördelade beskattningar. Det ojemna beskattningssystemet i Sverige är en i långliga tider öfverkiagad sak, härllvtande från den urgamla despotism, som utan något egentligt system, utstakat gränsorna för folkets beskattning efter godtycket, och i mån af tillfälliga och vexande behof, de der gemenligen icke kunnat genomskådas utaf allmänheten och den stora mängden.
Men det ligger i sakens natur, att, då målet i anseende till dess egenskap af lagstiftningsärende måste behandlas äfven af LagUtsk., påminnelsen äfven måste afgå lill detta Utsk., och det var ur denna synpunkt jag gjorde hemställan härom förra gången, jag hade ordet. Underteckn. Ri d d. Secre t.: Hr Skogmans mation är remitterad till BancoUtsk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, på sätt Gr. Frölich föreslagit, anmoda Banco-och LagUtskrn att skyndsamligen inkomma med förslag till lag för privatbanker. Bifölls. Lades till handlingarna Constit.Utsk:s d. 5 och 17 sistl. Juni samt d. 17 sistl. Juli på bordet lagda mernor.: JV:o 19. ang:de yrkad, men vägrad propos. på återremiss af Utsk:s memor N:o 8; N:o 8. ang:de Riksd.fullm. Bengt Gudmundssons anmärkntsanledning vid rådgifvande åtgärden till resolution på R. St:s und. framställning, rör:de Halländska kyrkohemmanen; N:o 21. ang:de yrkad, men vägrad propos. på ogillande af Utsk:s memor. N:o 12; N:o 12. ang:de StatsUtsk:s ytterligare anmärkn:sanledning i fråga om gardesreg:ternas aflöning. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 17 sistl. Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 192, i anledn. af den hos BorgareSt. gjorda anmärkn. vid Utsk:s berättelse N:o 118 om förrättad granskning af Riksg.cont:s förvaltning m. m., blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. 56 Den i Augusti e. m.
Det större genom lån tillkomne penningeöfverflödet torde, efter min tanka, endast å nyo locka speculations-begäret, ännu mer befrämja den öfverhandtagande luxen och grannlåtssjukan, gifva en onaturlig höjning åt egendomsoch varuprisen, hvilka derefter, i mon af ökad skuldsättning och deraf oundviklig ny förlägenhet, skola lika hastigt falla, och således, genom deras nödvändiga förhållande till myntvärdet, bereda en ytterligare fluctuation deri. Vi hafva då att å nyo genomgå hela cirkeln af den bana, vi på de sista 20 åren tillryg61 H. 17 2:13 Den ii F e b r u a r i i e. ra. galagl, och när vi ändlligen komma på samina punkt som nu, skola vi troligen icke kunna slippa skriket, med mindre än nya lån elier en ny bankrutt. Det är, efter min öfvertygelse, icke så mycket brist på capitaler, sorn fastmer på credit, industri och ordning hos de lånbehöfvande, som gör svårigheten att erhålla lån. Så länge man icke vill påtänka någon sparsamhet, och ej eller med omtänksamhet använda Landets capitaler till sådane arbeten, industrigrenar och kostnader, hvilka afkasta nya capital-värden; så länge skall man, i min tanka, förgäfves söka att sprida välmåga, om man än öpnade en hel guldgrufva för lån. Det onda sitter lika fullt qvar i roten, och man har i Spanien och Portugal sett ganska bedröfliga exempel, huru väl fattigdomen och eländet hos massan af Nationen trifts tillsammans med de stora silfverflottorne från Nya Verlden, och huru industrien gått under, i stället för att uppmuntras, genom det stora öfverflödet af inproducliva capitaler, och det deraf nödvändigt ökade slöseri och yppigbetsbegär. Detta vare sagt såsom min allmänna trosbekännelse, med afseende å de väckte 1 å n efö r s 1 a g e n.
För min del tror jag, att undantag af varor för Städer, der portofranco-rättighet finnes, ej bör äga rum, men att säkra och bestämda controller böra gifvas, i afseende på öens förhållanden med Sverige, så att missbruk ej må äga rum, och varor ej påföras, såsom Svenska. Herr Lilljestråle har åter talat mot ämnet uti en vidsträcktare åsigt. Han har trott sig finna, att inrättningen vore skadlig uti politiskt, Stats-oeconomiskt och commercielt afseende. Han har trott, att införseln af varor skulle medföra en stor underbalance i handeln. Jag får fästa uppmärksamheten på omöjligheten af något sådant. Om på en nederlags-ort varor inkomma för millioner, tillhöra de sina respective ägare och varorne utgå till sine destinations-orter, men vinsten af nederlags-procenten stannar alltid inom landet. Om Svenske Köpmän aro ägare af varorne, blifver deras vinst directj om åter varorne hafva utländske ägare, blir endast commissions-arfvodet qvar i Sverige5 men äfven det bidrager att öka rikedomarn e, långt .ifrån att minska dem. I afseende på Fäderneslandet i allmänhet, bör frågan, efter min tanka, betraktas under t vänne synpunkter: Är det nyttigt, att af Gottland få så stor inkomst, som det är möjligt? och kan ön försvaras? Jag besvarar den första frågan, och säger, att ingen inkomst kan vara för hög att erhålla af en provins, och tror att det Ridd, t>. Ad. Pr. VII. B, s.dra Afd. i4. il ti pen 37 Augusti e. m. vore nyttigt, om den, i stället för 80 å 90,000 Riksdaler, kunde lemna mångdubbelt denna summa. Hvad försvaret angår, tror jag, att det titan särdeles kostnad skulle kunna sättas uti godt skick. Den etablissement ar der stadgad, att alla äro försvarare. Det följer af sig sjelf, att om nederlagsfrihet bifalles för Wisby och Slitö, måste det sednare stället sättas uti försvarsstånd, äfvensom Fårösund.
Till fullgörande häraf, får Constilulions-Utskottet vördsamligen anföra: att, i fråga om behandlingen af Utskottens yttranden, hvilka i allmänhet må kunna återremitteras och med förändringar antagas eller ock förkastas, Grundlagen icke känner sättet eller termen af ogillande; att, om dermed betecknas förkastande, sådan åtgärd endast eger rum i afseende på förslag eller tilloch afstyrkanden, men icke är lämplig eller ens möjlig, der, såsom i närvarande händelse, Utskottets yttrande hvarken kan antagas eller förkastas, icke innefattar något förslag, någon till beslut ledande framställning, utan blott underrättelse om ett Utskottets beslut, hvarigenom en remitterad anledning lill anmärkning förfallit, — samt att, om åter ogillandet åsjTtar målets utgång hos Gonstitutions-Utskoltet, ett sådant omdöme visserligen står hvarje Stånds Ledamot öppet att individuelt uttala, men att yrkandet på colleclivt, vare sig bifall eller ogillande af Utskottets åtgärd, ej allenast innebär en med ordalydelsen oförenlig tolkning af 56 och 107 §§. Regerings-Formen, ulan ock skulle förutsätta serskild pröfning, inom ett Stånd, af motiven för samtlige Riks-Ståndens, genom deras delegation, Constitutions-Utskoltet, vidtagne beslut. På dessa skäl, finnér Constitutions-Utskottet den, i ofvan omförroälde måtto, af Höglofl. Ridderskapet och Adeln yrkade, men af Herr Landtmarskalken vägrade proposition vara stridande mot Grundlagen. Stockholm den 10 Julii 1834- STOCKHOLM, Eckstejnska Tryckeriet, i834* UonstiliUions-UtsliOltets Memorial N.o 2*. Åftkom till Exp.-Ulsk. den 29 Julli. Memorialj angående Stats-Ut skottets anmärknings-anledning i fråga ani dispositionen aj f. d. Cancellie-Sljr alsens Handkassa.
För all del, jag ska inte gå i vägen, och mellan barken och trädet är inte godt att vara! (Tystnad.) Har Knut börjat måla ännu? Nej, han är inte disponerad! SONHUSTRUN. FADERN. FADERN. Han har aldrig varit disponerad att arbeta, och är det nu mindre än förr. Har du något mer att säga? SONHUSTRUN. FADERN. Å nej! Det är just detsamma! Jo, du kan ju låta bli att nämna något till Knut om det här med kammaren. Det skall jag med största nöje underlåta! Förstår du, det är inte alls roligt att ställa till bråk förgäfves. En annan sak hade varit om kammaren varit ledig, och jag verkligen hade kunnat få den, men då den nu är upptagen... Ja, adjö så länge! (Går.) FADERN. SONHUSTRUN. 91 Elfte scenen. VÄNNEN. SONHUSTRUN. Förlåt, fru Kerstin, att jag lämnar er på en liten stund! Hvart ska ni gå, så hastigt? Det kan jag inte säga! Ni ska ut och hyra rum! SONHUSTRUN. VÄNNEN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. Det får ni inte! Tror ni att jag vill stanna i ert hus efter en sådan utvisning! VÄNNEN (har tagit sin hatt). Nej, ni får inte gå! Det är inte vi som ha visat ut er. För öfrigt... Tolfte scenen. DE FÖRRA. SONEN. SONHUSTRUN (vill taga hans hatt). Hvad nu! Slåss ni? Eller är det en kärleksförklaring ! Det är bara kärleksgnabb, men kan du tänka dig, Knut, att den oroliga människan ville gå ut igen och skaffa rum, därför att pappa var inne och ville ha vindskammaren. SONHUSTRUN. SONEN. 92 SONEN. Ville han ha vindskammaren? Han ville se hvad ni ta'r er för, naturligtvis! Och därför tänker du gå din väg. Fall på knä för frun och be henne om ursäkt! (Vännen på knä.) Kyss hennes fot! Hon har vackra fötter, må du tro. VÄNNEN (markerar en kyss på foten, reser sig). SONEN.
Stämplade papperS SnflptanDe metel för titningarö, antra periotiffa jlrifterö od> bro* djureté Hämpling, leverera^ till SKifet* 0tänterö SKifögälté*€ontor, tit reto* görelfen i behörig ortning infänteö. SJtsrfteM & Söner, Sonflt. 95oftrt>(fart. liik^s tiindciö ® r s l«t, d>ju*M, famtt?*ft ody fomffféehaH p& gagtinut Sfiföfeagcit i &toc2hoim, font flätades fren ^4 &ctofec? 1848* U^i eftctf&tifnc &wtvu%t® 9ft£ed 0tanktr ©reftoar, Jyr i herrar, SBiffopar, mtöcvftap ody SIdcI, tyteftetféap, SB^rgerfftip o dy Alenis ge ^(Umo^e, forn föt* £)|? fjelfme, effcr af (jemntawarande mct>bt*cbcr lagligen tr>af&c ocf) befuflmägtigade, å allmänt nu full* ändadt lagtima Stitemöte förfamlade warit, gore weterligt:
Till skäl för ett jakande svar kan anföras: ”att, då lika så väl å behållningarne å creditiv-räkningarne, som å dem för verkligen deponerade summor, anvisningar kunna utgifvas, hvilka inlösas med sedlar, samma skäl finnas att inberäkna så väl de förra som de senare i sedelstocken, äfvensom att Fullmägtige måste taga denna sedelstockens möjliga förökning lika väl i beräkning, sorn hvarje annan, vid vidtagandet af de åtgärder, som kunna erfordras för att bibehålla sedelstocken inom de gränser, sorn gifna föreskrifter eller klokheten bjuda.” Häremot förekomma: 1:0 Hör till Banco-Utskottets Betänkande N:o 98. Afskrift. Den 4 Octi Bankens Sedelstock. Inlöste Sedlar, som ej kunnat å sine räkningar afföra» . Riksdaler Banco. 34,955,069 113,839 Återstoden utgör Tillägges: Förfallen skuld för uppsagde Obligationer i Låne Banken . 3^50: Men som till största delen motsvaras af ofvanstående behållning på Upplånings-räkningen 2252: 6, r. Så att endast behöfver tilläggas Bankens Sedelstock, i enlighet med de af Rikets Ständer utstakade grunder 2218: io5f 34,841,229 2218: 1 o5|. 1,497 34,842,727 Bihang till R. Bankens Guldoch Si Ifver-tillgå tig. a) Myntadt, gångbart: Omyntadt IIos Kongl. Myntet, i enlighet med dess Mynt-attester 84,064: 45. 7. Enligt H:rr Bancofullmägtiges Resolution af d. 0 Junii 1833, ntleinnadt till Myntproberaren för anställande af försök 91: 33. 3. Mot Interims - Qvittencer till dess fullständig Mynt-attest kan blifva; meddelad 26,344: 32. 9. 5388 4 Su - sannnaofvanupptagne Silfv.
Då emellertid, till följd af förhållanden, hvilka i öfrigt varit för landet i hög grad gynnsamma, en hittills nästan oerhörd pris-stegring å spanmål sistlidne höst inträffat, och detta åter vållat att det fastställda medelmarkegångsprisot kommit att betydligt understiga det verkligen gällande, samt det måste medgifvas, att Korporalerne vid indelta arméen och Soldaterne vid Södermanlands regemente hiirigenom för tillfället tillskyndats en minskning uti påräknad inkomst, som för dem kan vara ganska kännbar, men för hvars rättsenlighet det svårligen torde kunna förutsättas, att de kunna göra sig nöjaktig reda, kan jag ej förneka billigheten deraf, att för i år någon ersättning för den erhållna ringare inkomsten må dem beredas, och vågar derföre underdånigst hemställa att, så vidt tillgängliga medel finnas på 4:de Hufvud-tileln att för ändamålet använda, godtgörelse för skillnaden emellan medelmarkegångspriset och det för orten gällande års-markegångspris må i Nåder tilläggas Soldaterne vid Södermanlands regemente samt de Korpo - 30 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JYs 51. raler vid indelta arméen, som ej haft att den dem i nyssnämnda egenskap tillkommande lönirtgs-spanmål utbekomma in natura, eller efter annan redan förut beslämd grund.» Uti detta Stats—rådet Grefve Mörners yttrande instämde Stats-råden Wallensteen och Friherre Palmstjerna. Stats-rådet Gripenstedt yttrade i underdånighet: »Att han, för sin del, icke kunde biträda Kollegiernas framställda åsigt, hvarken i afseende å nödvändigheten eller den rätt förstådda nyttan af att de nu ifrågavarande löntagarne, undantagsvis framför alla andra, allt framgent bibehållas vid den gamla ordningen för spanmålens lösande efter årlig markegång, i stället för den nu antagna efter ett tioårigt medelpris, och afstyrkte fördenskull i underdånighet förslaget att för framtiden fastställa ett dylikt, mot grunderne af den nyss beslutade ränteförenklingen helt och hållet stridande samt med stor vidlyftighet förknippadt aflöningssätt.
Vidare uplästes till justering ett af Exped.Utsk. under N:o 232 afgifvet förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., i fråga om ändring uti vilkoren för den af Rikets sednast församlade Ständer lemuade garanti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg emellan Orebro och Hults lastageplats vid Wenern, samt om utsträckning af denna jernvägsanläggning till Köping. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Ehuru någon ändring i delta förslag numera icke står att åstadkomma, och jag äfven måste erkänna den ordagrannt riktiga upfattningen af besluten, får jag likväl på förhand förklara, att jag gjort, ett förbiseende vid diskussionen och beslutets fattande här på Riddarhuset, föranledl deraf, att jag förutsatt, att den som upgjort förslaget, hade räknat rätt. Nu förhåller det sig icke så. Det åtgår efter den verkliga amorteringen icke 40, utan 41 är och Bolaget förlorar derigenom 51,000 r:dr. Huru det nu skall gå när liqviden skall göras upp efter bolagets hufvudbok, då 4 proc:s ränta skall beräknas på kapitalkostnaden och 1 proc. tagas lill amorlissement och när det då skall taga slut efter 40 år, och man finner alt man står i debet qvar med ett stort belopp, — det kan jag ej förstå. Jag ville blott taga mig friheten anmäla detta till prot. reservationsvis. Frih. Cederström, Rud.: Om, pä sätt jag tyckte mig höra Hr Bråkenhjelm benäget vitsorda, det nu föredragna skrifvelseför slaget är med noggrannhet grundadt på StatsUtsk:s i detta ärende af R. St. godkände utlåt, och mein., derom Exp.Utsk. visserligen sökt vinlägga sig med den yttersta omsorg, hoppas jag att R. o. Ad. behagade godkänna ifrågavarrde förslag, derest det Höglofl. Ståndet finnér R. St. förberörde beslut uti ämnet vara derutinnan med erforderlig tydlighet, trohet och fullständighet återgifne. Finge jag Den 2 September. 601 glädja mig ät den föreställning att Utsk. lyckats tillrycka R.
Dertill komma äfven vissa svårigheter, som detta förslag synes mig hafva i sjelfva verkställigheten. Det skulle förmodligen tillgå på det sättet, att den öfre kammaren skulle väljas, t. ex. vid början af en riksdag, af de då sammanträdande ledamöterna utaf den första kammaren. De skulle hafva rättighet att välja antingen inom sig eller utom sig. De kunde välja en de! af det ena slaget och en del af det andra, ponera t. ex. hälften inom sig och hälften utom sig. I förra fallet, om de valde hälften af ledamöterna inom sig, så Liefve följden den, att andra medlemmar skulle i stället inväljas till yngre kammaren. Det Liefve således en lång tidsutdrägt, innan kammaren hunne att blifva completterad, isynnerhet som det kunde hända, att en eller annan af dem som valdes hade laga föfall eller afsade sig förtroendet, hvarigenom en stor tidsutdrägt skulle uppkomma, innan den forsta kammaren blefve completterad. Hvad åter beträffar de ledamöter, som de valde utom sig, så skulle, med afseende på dem, enahanda dröjsmål uppstå, innan den äldre kammaren blefve completterad. Det der tycker jag vara svårigheter i verkställigheten, på hvilka jag väl icke skulle göra något hufvudsakligt afseende, men soin likväl göra, att jag, då de sammanläggas med den väsendtliga svårigheten, icke kan antaga förslaget. Äfven Hr von HartmansdorfFs förslag synes mig icke vara i allo antagligt, emedan, då alldeles samma valmän, enligt hans förslag, skola välja lika många ledamöter till hvardera kammaren, man icke har någon tillräcklig garanti för att i den öfre kammaren skall finnas det conservaliva element, sorn man söker. Då likväl ett nödfallsproject skall uppgöras, ty för något annat kunna förslagen dock ej anses, då vi icke här hafva de 3Go Den 28 0 c t 0 b e r e. tn. elementer, som i allmänhet anses behöfliga för en pärskammare* organisation; då ett nödfallsproject, säger jag, skall uppgöras, så tror jag alt det bäst kunde ske genom ett annalkande lill Hr von Hartmansdorff* förslag.
Besvärsoch Ekon.Utskrns den 1 1 dennes på bordet lagda ytterligare mern. N:o 16, i anledn. af R. St:s i vissa delar fattade beslut, ang:de grunderna och villkoren för brännvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför. Justerades 1 prot.utdr. för denna dag. Lades på bordet nedannäranda Från Utsk:n inkomna Diemtr och ut!åt:n, nemi. från ConstitulionsUtskottet: N:o 106, med ytterligare utlåt., i anledn. af de i RiksSt:n emot Const.Ulsk:s mern. N;o 5y gjorda och såsom gemensamma tankar till Utsk. hänvisade anmärkningar; N:o 107, i anledn. af åtcrremiss å Coust.Utsk:s mera. Den ia Maj. N:o 108, i anledn. af RiksSttns yttranden röride Const.- Utskts meni. N:o 88; N:o 10g, i anledn. af återremiss af Const.Utskrs meni. N:o 8g; ]\:o i to, i anledn. af RiksSttns yttrande rörtde Const.- Utskrs mern. JNT:o 97; N:o ni, i anledn. af RiksSt:ns yttranden rör:de Coiut.- Ulsk:s mern. N:o 98; StatsUtskotlet: N:o 5i 1 , med förslag till voter:s-propos., i anledn. af RiksSttns skiljaktiga beslut öfver Wto 487 i /råga om Imfvudtillarnes fördelning; N:o 5i2, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 4^7, ang:de bancovinstens utdelning lill Rikets samtliga län; N:o 5i3, i anledn. af väckt motion, att enahanda grunder för afskrifning eller godlgörande af skulder för undsättningsspanmål mätte uti Rikets samtliga län blifva gällande; N:o 5.4, i anledn. af Bruksidkaren A. W.
St:s allm. förvaltningsföreskrifter, men den närvar, ”frågan om lånrätt i Banken endast innebär och afser en ”speciel förvaltningsoch dispositions-detail, linner Utsk. "samma fråga, jemlikt berörde Riksd.Ordnrs §, kunna och ”böra förfalla.” På enahanda grund måste den af Gr. Frölich nu väckta motion, såsom äfven rörtde ett speciel! stadgande i breoreglementet, kunna och böra förfalla. Hr Gr. o. Landtm, torde icke heller anse sig mot föreskriften i § Riksd.Ordn. rätteligen kunna framställa någon annan propos. i detta ämne, än den, att R. o. Ad., med afslag å PrestcSt:s inbjudn., lagger BancoUtskrs mentor, till handltua, om hvilken propos. jag altså får vördsamt anhålla, Frih. Boye, Fredr.: Jag har begärt ordet, endast för alt svara Frih, Boye, Ludv., pä hans förfrågan om den magt, som skall skilja tvisten, att jag tror 72 § Reg.F. och 7.5 § Riksd.Ordn. vara de sladganden, hvarefter frågan skall afgöras, Wågon annan magt känner åtminstone icke jag. Hr Rosenblad, Bernh.; Deri instämmer jag med den siste talaren, att det är grundlagen ensam, som skall skilja tvisten; men det är just på grund deraf, som jag hos mig stadgat den öfvertygelse!), att Utsk, ej förfarit rätt. Hr Stuart har sagt, att misstag blifvit begångna af de föregående talarne; men han har sjelf misstagit sig, då han påstått, att b:coreglementet förut innehåller föreskrift i ämnet, ty det finnes ingenting i allmänhet stadgadt, huru med reglementets öfverlemnande till K. M. skall förfaras.
Bergs-Collegil handlingar utvisade, i sjelfva verket icke, vöre någon med behörige Privilegier försedd Metall-Våg, samt ej heller egde någon af Kongl. Collegium tillförordnad Vägare, utan endast, till vighet och lättnad för jernhandeln, blifvit under ea följd af år i sådan egenskap begagnad, låtit från Magistraten i Carlstad inbegära dess yttrande, till upplysning i följande omständigheter. ilo Om och i hvad mån Magistraten anser sig vara förbunden, samt huruvida Magistraten i annat fall skulle finna någon betänk, lighet att i afseende på vården och förvaret af Metall - Effecter, upplagde vid Skattekärr, iklada sig samma oinskränkta ansvarighet gemensamt med vederbörande Vågbetjening, som Författningame, angående Banquens Panter, föreskrifva, och de från staden Carlstads Våg till beläning utfärdade Attester innebära. 2-0 Hvilka anstalter vid Skattekärr finnas vidtagne, i afseende på jernets vägning, vräkning och sortering, under vederbörligt tjenstemannaansvar, till säkerhet att ej annat än Banco-ZJtskottels Betänkanden. 27 godt och vrakfritt jern derstädes biifver till uppläggning emottaget. Följande skrifvelse från Carlstads Magistrat har i anledning häraf under den 6 Martii 1822 till Banco-Styreisen ingått: v ”A Herrar Commissariernes, den 14 sisth Februarii, hit aflåtne skrifvelse, får Magistraten lemna till svar: