Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledn. af hvad Utsk. anfört sid. 66, §:n 169, rör;de artilleri-fördelningens skuld för vissa inteckningar i Mariebergs egendom, har jag ansett mig böra väcka en motion, som jag härmedelst får aflemna. (Se Bil. fält. A). I afseende på den, sidan 7!, §:n 187, föreslagna underd. hemställan till K. M., om vidtagande af sådana föreskrifter, hvarigenom må förekommas, alt anvisningar å anslaget till reseoch Iractamenls-kostnader för militära embeteoch tjenstemän äga rum, sedan detsamma för året till hela dess belopp utgått, får jag fästa uppmärksamheten derå, att, på sätt K. Krigs-coll:m i dess afgifna förklaringar upplyst, detta anslag ej kan betraktas annorlunda, än som ett förslagsanslag, och att, i händelse Utsk:s föreslagna hemställan skulle vinna bifall, det lätteligen kunde inträffa, att om något år, sedan anslaget till fullo blifvit användt, sådana resor i och för Kronans tjenst ytterligare erfordrades, alla tillgångar skulle saknas, och sålunda, oaktadt behofvet, man nödgas inställa deras företagande. Jag tror derföre det rätta vara, att H. Utsk. på 3: Ije hufvudtiteln uppför för delta behof ett anslag, någorlunda motsvarande medelåtgången under förutgående åren, men med obehindrad rätt för K. M. att, till betäckande af möjligen uppkommande brister, begagna sådana medel under samma h 11 fv tid titel, hvilka i allmänhet äro till Dess höga användande öfverlemnade, såvida icke II. Utsk. skulle finna lämpligare, att ifrågavar. anslag finge såsom ett förslagsanslag godlgöras titeln, efter verkliga åtgången., utan beräkning af hvarken brist eller öfverskott. I afseende på Utsk:s tillstyrkan, sidan 83, §:nat3, rörtde Saltpeter-comiteVns upplösning, och öfverlemnande! af de ärenden, den ombesörjt, åt K.
Om något bör förändras, är det emellertid den sist utkomna kungörelsen i ämnet, ty föreskriften, att målsman, på det ynglingen må åtnjuta befrielse från grekiska språket, skall förklara honom vara ur stånd att fortsätta sina studier med klasskamraterna, och säl. offentligen stämpla sin son såsom underlägsen sina kamrater, är så hård, alt fadren, hellre än att tillgripa denna utväg, måste uppmana sin son att, kosta hvad det kosta vill och gällde det äfven hans helsa, anstränga sig till det yttersta. Mig synes, att om målsman hos rektor eller eforus framställer sin anhållan om befrielse för ynglingen och rektor eller eforus, med kännedom om ynglingens fallenhet, afgör i frågan, hade dermed tillräcklig inskränkning i friheten egt rum, men att fordra förödmjukande intyg, är något som på det högsta måste ogillas. Hvad beträffar svårigheten att ordna undervisningen för de ynglingar, som icke läsa grekiska, vill jag anmärka, att denna i förmenta svårighet icke fanns på den tid, då grekiska icke var föreskrifvet såsom Ivångsämne för dem som läste latin, samt att både skolman och ynglingar förklarat för mig att undervisningen i andra ämnen för dem, som icke läste grekiska, då ganska ledigt ombesörjdes, och med något praktiskt förstånd och god vilja vid utförandet bör den saken äfven för framtiden lätt nog kunna ordnas. Jag kan icke annat än på det högsta förorda bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Då jag icke har den lyckan hvarken att vara filosofie magister eller att eljest hafva någon pedagogisk erfarenhet, kan det synas vågadt af mig att uppträda i denna fråga; men som den är af en mera allmän beskaffenhet, tror jag attden kan bedömas utan speciella insigter. För min del vill jag ingalunda undantränga den s. k. klassiska bildningen. Tvertom anser jag den vara af stor betydelse äfven för den allmänna bildningen, men, sådant oaktadt, föreställer jag mig, att studiet af grekiska språket kari umbäras vid elementarskolorna. Grekiska har jag icke studerat, hvaremot latin varit ett af mina älsklingsstudier.
87891) TILL ATT GÖRA » JUFEA OCH INFLAMMERADE SÅR RENA OCH FRISKA ÄR SALUBRIN DET PÅLITLIGASTE MEDEL. ICKE ENDAST VID LIGGSÅR, BRÄNNSÅR M. FL. SÅRNADER, UTAN ÄFVEN VID MÅNGA FALL AF LUPUS OCH TUBERKELSÅR HAR VID SALUBRINBEHANDLING ÅSTADKOMMITS BOTANDE. EHURU MED HVARJE FLASKA SALUBRIN ÅTFÖLJER BESKRIFNING OM SALUBRINS UTSPÄDNING OCH ANVÄNDNING, BÖR MAN TYDLIGEN, ALLRAMEST VID FIRMA-MÄRKE. SVÅRARE FALL, ICKE UNDERLÅTA ATT AF LÄKARE FÖRSKAFFA SIG SPECIELLA FÖRESKRIFTER. ALLM. RIKS&gt; 5069. UTLOTTAS 540,000 KR. I 8,223 VINSTER, DÄRAF å 50,000, 10,000, 5,000, 1,000, SPECIALAFFÄR JéH HUD OCH HY B: il Underv s i n n i g i linnesömnad. Haga Trädgårds OCH M A T T O R. Profver sändas till landsorten. Fru Sofia Larsson, Jönköping. och fr&amp;iche mm ENKEL, PRATISK METOD MED ANVÄNDANDE AF APPARATER FÖR ATT UNDVIKA TRÅCKLING. MÖNSTER 500 KR. O. S. V. PRIS FÖR ERHÅLLAS. HVARJE KURS (PRIS 15 KR.) OMFATTAR 1 MÅN., 2 TIM. DAGL. ELEV SYR ENDAST EGET ARBETE. ÄFVEN FÖR FRUAR ATT BEAKTA. KARIN EGNÉR, NYBROGATAN 53, 4 TR. RIKSTEL. LOTT 10 KR., BESTÄLLN. TILL I VALET O C H KVALET.
Utom den vid innevarande riksdag beviljade tillökning af några under riksstatens fjerde bufvudtitel uppförda anslagssummor, hafva Rikets Ständer beviljat följande, till ständiga behof icke hänförliga, anslag för försvarsverket till lands, hvilka anslag, efter Kongl. Stats-kontorets reqvisitioner, böra, under åren 1848, 1849 och 1850, med en tredjedel årligen, af Riksgälds-kontoret utbetalas, nemligen: l:o för Topografiska korpsens arbeten, trettiosextusen riksdaler, eller 8 Ståts-Utskottets Memorial, N;o 3oS. 12,000 r:dr årligen, häruti inberäknadt det för innevarande år I848 förskottsvis anvisade och redan utbetalda belopp af 5,000 r:dr; 2:0 för fortsättandet af byggnads-arbetena vid Carlsborgs fästning, nittiotusen riksdaler eller 80,000 r:dr årligen, häruti inberäknadt det utaf 1848 års anslag med 12,500 r:dr redan utbetalda belopp; 3:o för fortsättning af Jästnings-byggnaderna vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, trehundrafeoiiontusen riksdaler eller 105,000 r:dr årligen, häruti likaledes inberäknadt hvad af anslaget för år 1818 redan utbetalts eller 43,500 r:dr; 4:0 för kompletterande af bestyckningen å Waxholms fästning, 24,850 r:dr tllt-r 8,283 i:dr 16 sk. årligen; 5:o för kompletterande af bestyckningen å Carlstens fästning, fytalionie tusen sexhundraåttio riksdaler, eller 16,560 r:dr årligen; 6:0 för anskaffning af redskaps-, rid-, anspannsoch stallpersedlar åt det sexpundiga fältbatteri, som ännu ar i saknad af sådane persedlar, tjugutusen riksdaler, eller 6,666 1:ir 32 sk. årligen; 7:o för nya gevärs anskaffning, etthundratusen riksdaler, eller 33,333 r:dr 16 sk. årligen; 8:0 för anskaffande af reserv-fänghålstappar samt rengöringsoch sön dertagnings-verktyg foi gevär, sorn till slagkruts-antändning blifvit förändrade, tiotusen riksdaler, eller 3,333 r:dr 16 sk. åi ligen; 9:o för slagkrutshufvars tillverkning, tiotusen riksdaler, eller 3,333 r:dr 16 sk. ärligen; och 10:o till förstärkning af det för beväringsmanskapet bildade reservförråd, åttaliotusen riksdaler, eller 26,666 r:dr 32 sk. årligen. § 74.
BorgareStåndet anta - 218 D e n 21 Oclober e. m. gen med det tillägg, att Kongl. Majrts nådiga tillstånd till tullmedlens användande borde i underdånighet begäras. Herr Hjerta: På det BorgareStåndels tillägg må förfalla, tillstyrker jag bifall å Utskottens förslag. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef Sjuttonde Punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen. Adertonde Punkten. Att lilla Creditivet må ställas å RiksgäldsContoiret, med rättighet för Rikets Ständers Fullmägtige derstädes, att, i saknad af egne medel, då möjligen influtne öfverskotter äro för ändamålet otillräcklige, de dertill erforderlige medel genom lån, i allmänhet, anskaffa, på sätt Rikets Ständer kunna, efter förslag från StatsUtskottet, serskildt besluta. Herr Hjerta: Jag vågar hemställa, att orden: efter förslag frän StatsUtskottet må utgå, emedan de icke behöfvas. Herr Skogman: Jag anser sådana lån på kort tid lämpliga för tillfälliga utgifter, som af mindre Creditivet kunna bestridas, och tillstyrker således bifall till Utskottens förslag i denna punkt; men anhåller blott, att få fästa uppmärksamheten på ett deri Den aj Octo ber e. m. 219 förekommande uttryck, nemligen lån i allmänhet, hvilka ord på ett caracteristiskt sätt utmärka den upplåning till återbetalning vid anfordran, som man hittills vidtagit, och hvarmed man synes vilja fortfara, under det man ifrar emot införandet af ett på riktiga grunder inrättadt Statslånesystem, såsom upphofvet till allt ondt för samhället. Herr von Hartmansdorff': Jag anhåller få instämma med Herr Hjerta deruti, att orden: efter förslag från StatsUtskottet må uteslutas, emedan de äro öfverflödiga. Uppå framställd proposition, blef adertonde Puncten, med den förändring Herr Hjerta föreslagit, af Ridderskapet och Adeln godkänd. Nittonde Punkten.
Cederström afstått från sitt först gjorda yrkande och således någon anmärkning emot ifrågav:de grundlagsändrings-förslag ej blifvit framställd, komme detsamma att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Efter skedd föredragning af Konst.Utskits Mern. N:o 15, med förslag till den ändring i 28 g It. F., att till vissa beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska, förklarades samma förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs samma Utsk:ts Mern. N:o 16, med förslag till den ändring uti 18 § It. O., att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i riksdagsmannaval. Frih. Cederström, Rudolf: På sätt jag i min afgifne* Mermt bifogade reservation haft äran andraga, synes mig att man, med afseende på de Mosaiske trosbekännarnes vitsordade goda upförande och denna folkstams kända skicklighet för nedanstående lefnadsyrken, ej bör vägra dem tillträde till lärareoch andra tjenster vid inrättningar för slöjd och skön konst, äfvensom till läkarebefattningar, emedan dessa befattningar äro af en mera kosmopolitisk natur; utan att derföre vilja, genom att förunna dem rätt till riksdagsmannaval, sträcka förmånerne för dem så långt som Utsk:t föreslagit. Man måste väl alltid, enl. min tanke, taga i betraktande, huruvida verkligen en rättsinnig jude, hvilken vidhåller sina fäders tro, kan känna sig så fullkomligt införlifvad med det land, der han bor, som händelsen måste vara med landets innevånare af kristna bekännelsen. Den sina fäders tro vidhållande juden måste alltid lefva i det hoppet, att Kanaan skall blifva hans rätta fädernesland; och det land, der han tillfälligtvis är bosatt, blir alltid en mellanliggande station. Detta hindrar icke att hvarje land, som inom sig uptagit judar, bör behandla dem med aktning och välvilja, i den mån, de deraf göra sig förtjente; och ingen gren af den judiska stammen har i högre grad deraf gjort sig förtjent, än just den i Sverige bosatta; sådan är min öfvertygelse.
Befallningshafvande varit af göromål öfverhopade och saknat erforderlig tid för granskningen och anmälandet af Mantalsskrifvarnes reqvisitioner inom behörig tid , samt att utaf Provisionen , utgörande tillsammans för bägge åren. 1812 och i 8l 3 596 R:dr 16 sk. 6 r., största delen eller 416 Rtdr 32 sk., efter hvad Eders Kongl. Majus Befallningshafvande förmält, redan är utur Lands-Contoiret förskjuten; så hafya. Riksens Ständer beslutit, att bevilja veder bö - i&aS JJen 17 Julii börande denna Mantalsskrifvare-pravisian: Sk®« landes Riksens Ständer sedermera uppgifva tillgång ej mindre härtill , än för de öfriga Utgifter , sorn blott för en gang komma att utgå. Riksens Ständer framhärda med djup um dersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts , Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Ridd. och Adelns påP rest Stander vägnar vägnar Carl Mörner , J, ALindblom, h. t. Landtmarskalk. n, v. Talman, På Borgare Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar H. Schwan, Lars Olsson, h. t. Talman. n. Talman. Uppläst hos Ssmteliga Riks-Srånden den 17 Juli, Stormägtigste Allernådigste Konung!
Böj han sitt hjerta och han skall se att gud skall göra honom lycklig i kärleken till nästan. RYTTMÄSTARN. Ja inte är jag så olycklig som han, herr Adolf! AMMAN. och kärleken, blir din röst så hård och dina ögon så hatfulla. Nej, Margret, du har bestämdt inte den sanna tron. Det är märkvärdigt, att bara du talar om gud AMMAN. räcker ändå inte långt när det gäller. Ja, var stolt han och hård på sin lärdom, den FÖRSTA AKTEN. RYTTMÄSTARN. vet jag att lärdom inte hjelper på sådana djur som Ni! Så högmodigt du talar, ödmjuka hjerta. Nog AMMAN. hon håller ändock mest af sin stora, stora gosse, och han kommer nog igen, som det snälla barnet, när det blir urväder. Han skulle skämmas! Men gamla Margret RYTTMÄSTARN. ingen som vill mig väl, mer än du. Hjelp mig, Margret! Förlåt mig, men tro mig, här fins för jag känner att här kommer att hända något. Jag vet inte hvad det är, men det är inte rigtigt, Hvad är det! Hvem är det som skriker! det som nu tilldrar sig. (Skrik inifrån våningen.) ÅTTONDE SCENEN. DE FÖRBE, BERTHA. [In från våningen.] BERTHA. Pappa, pappa, hjelp mig! Rädda mig! RYTTMÄSTARN. Hvad är det mitt älskade barn! Tala! Hjelp mig! Jag tror hon vill göra mig illa! RYTTMÄSTARN. BERTHA. Hvem vill göra dig illa? Säg! Säg! FADREN. BERTHA. rade henne! Mormor! Men det var mitt fel, för jag nar RYTTMÄSTARN. Tala om! BERTHA. jag ber dig! Ja, men du får inte säga något! Hör du det, Nå, men säg då hvad det är! (Amman går.) BERTHA. RYTTMÄSTARN. lampan, och. så sätter hon mig vid bordet med en penna i hand öfver ett papper. Och så säger hon att andarne ska skrifva. Jo!
Riddersk. och Adelns Redarn, vägnar Carl De Geer. På Vällofl. BorgareStåndets Ledarn. vägnar Carl i'r. Landberg. På Hög v ord i ga Prest* Ståndets Ledarn. * vägnar C. v. Rosenstein. På Hedervärda BondeStåndets Ledam. vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos Högh Ridd. och Adeln d. 31 Juli? Högvörd. Prest-Ståndet d. 31 — Vällofl.Borgare-Ståndet d. 1 Aug, Plederv. Boade-Ståndét d. 31 Juli, Vördsamt Memorial! Sedan Vällofl. Borgare-Ståndet, vid förehafvande Utaf Bevilinings - Utskottets Förs åg till förändringar uti' 1812 års Charta Sigillatse Förordning, ansett deri projecterade så kallade Extra Stämplingen i Stockholm å vissa handlingar och Expeditioner böra, såsom omöjelig att Den 31 Juli. att controllera, afskaffas, samt denna fråga, hvaruti de öfriga Respectiva Standen ater stannat uti det Beslut,. Bevilinings-Utskottet föreslagit, alltså blifvit öfverlemnad till det förstärkta Stats-Utskottets afgörande; så liar detta Utskott verkställt omröstning öfver följande proposition: Den som bifaller den i Stockholm i Nåder t illa tne Extra Stämpling å vissa Handlingar och Expeditioner, på sätt Bevilinings-Utskottet föreslagit, voterar, Ja; den det ej vill, Nej; vinner Nej, så skall Extra Stämplingen i Ätpck-: hohn, enligt Vällofl. Borgare-Ståndets Protocolls-Utdrag, afskaffas. Och som, efter det Voterings-Sedlar blifvit utdelte, upphämtade och öppnade, befunnos g Ja och 109 Nej; jemte en dubbel Vo te rings-Sedel, som alltså casserades, samt Nej således vunnit; så kommer denna Extra stämpling att afskaffas; hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 30 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk.
— N-.o 121. i anledning af väckt motion om utgående till fulla beloppet af det Häradsskrifvaren i Calix fögderi tillagda löneanslag, m. m. VI. B. 32. A. 396. — N:o 122. i anledning af väckt motion om anslag för en slöjdskola i Christianstad. VI. B. 32. A. 396. VII. U. 354. A. 393. — N:o 123. i anledning af väckfmotion om anslag till befrämjande af slöjdexpositioner. VI. VII. U. 354. A. 393. IX. U. 106. A. 199. E. 414. — N:o 124. i anledning af väckt motion om anslag till ersättande af de utaf Landtstatstjenstemän utgifne accord. VI. B. 33. A. 397. N:o 125. i anledning af väckt motion em ersättning åt Con sistoriinolarier för ökade göromål, i följd af de i sednare tider vidtagne anstalter i afseende på folkundervisningen. VI. B. 33. A. 397. VII. U. 354. A. 393. — N:o 126. i anledning af väckt motion om godtgörelse till tjenstemännen vid Kongl. Bibliolheket för en lili Cancelliposten Flink utgifven sportelersättning. VI. B. 33. A. 397. N:o 127. i anledning af väckt motion om arfvode till Ma gislratspersoner vid inventeringen af Landtränteri-medel. VI. B. 33. A. 397. N:o 128. i anledning af väckt motion om ersättning till städerna för fångkostnader, m. m. VI. B. 33. A. 397. N:o 129. i anledning af Herr Klingstedts, G. F., motion om godtgörelse till Landskamereraren, Kammarrättsrådet Ferlin för af honom utbetald anmärkningsprocent. VI. B. 33. A. 397.
Det kunde ifrågasättas, huruvida det ej vore fördelaktigare, att gifva hela beväringen någon, ehuru mindre förlängning af sin öfningstid, än att åt en del af beväringen gifva en längre öfning. Oafsedt den större kostnaden för det förra, hafva kommitterade, efter mogen öfverläggning, ansett det senare vara militäriskt fördelaktigare. Afven till och med några veckors förlängning i vapenöfning för alla skulle ändå icke gifva detta manskap den stadga och säkerhet, att det kunde genast insättas i arméens led, med mindre än att dennas krigsduglighet skulle betydligt förminskas. Ju större antal otillräckligt öfvadt manskap, desto mindre är naturligtvis stammens inflytelse, desto mindre förtroende får hela arméen till sin egen kraft. Att låta arméen vid krigets första utbrott svälla med mindre öfvadt manskap till samma styrka som sjelfva stammens, går sannerligen icke an, då vi icke hafva rekrytarméer att mot oss vänta, utan de som äro bland Europas bäste. Det går icke längre an att vi i det militäriska Europas åsyn stå med så otillräckligt öfvade stridskrafter. Detta förekommes om en del af beväringen, närmande sig stammens antal, genomgått soldatskola. Den kan då på några veckors tid lätteligen med stammen sammansmälta, småningom närma sig densamma äfven i egenskaper och sålunda bilda en armée, som efterhand, utan äfventyr af minskad duglighet, kan ur depoterna emottaga det der soldatbildade manskapet, icke endast för att ersätta sina förluster, utan äfven för att kunna öka sin manskapsstyrka. Med en ständigt stridsfärdig styrka af 50,000 man och en snart till hands varande reserv, kunde vi lugnt afvakta händelserna, säkre att möta den första stormen. En öfverraskning, hvilken just är det angelägna att förekomma, hade ingen utsigt att lyckas, erne - 46 dan en fiende då bringades till så stora rustningar, att de blefve oss kunniga och lemnade oss tid att samla våra krafter till mera omfattande försvarsberedelser.
Han kan således icke allenast gifva sjelfva beskattningsoperationen sin grundläggande rigtning, utan han kan äfven bevaka fortgången af taxeringsåtgärderna så väl personligen som genom alla de personer, hvilka skola tillhandagå taxeringskomitéerna med uplysningar, och slutligen eger han tillsätta pröfningskomitéens ledamöter. Mig synes sålunda att landshöfdingen, långt ifrån att få mindre inflytande på bevilln.-beskattningen än I) en 25 Augusti f. m. 24 7 hittills, fastmera får ett ganska vidsträckt sådant. Genom att vara ord fide i komitécn eger han dessutom en direkt delaktighet i komitéens åtgärder, och då härtill kommer, att landskamreraren vid pröfningskomitéen är Kronans ombud, och har rätt att klaga, derest pröfningskomitéens beslut utfaller emot hvad han påyrkat, synes mig uti allt detta ligga tillräcklig säkerhet derföre att det allmännas rätt skall blifva behörigen bevakad. Man bör derföre icke frångå det stadgande, som allt sedan 1810 varit i bevilln.-förordningen intaget, och hvars borttagande säkerligen skulle förefalla stötande. Jag anhåller derföre att K. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut. Hr Printzensköld: Jag tror att hvad Gr. Mörner har yttrat grundar sig på ett misstag eller på bristande minne om hvad som varit förhållandet. Det förhåller sig nemi. så att bevilln. -förordntne från 1815—1830 innefattade den föreskriften att, i händelse af skiljaktiga meningar och då rösterna utföllo lika, den mening skall gälla, som var för Kronan förmånligast; men sedermera förändrades åsigterna och man införde ett motsatt stadgande, bestående deri, att den mening skulle gälla, som för den skattskyldige var förmånligast. Detta visar huru menskligheten är föränderlighet underkastad. Den ena gången antages en, den andra en annan princip. Jag tror dock att i en fråga sådan som denna, der en princip gjort sig gällande, densamma bör bestå.
Jag menar det, att qvinnan vaktas som en dyrbar handelsvara, hvilken måste bevaras åt en kommande köpare eller rättmätige egarn. Med ett ord: att hon icke får lefva sitt lif på egen risk och räkning, utan skall betraktas som om hon fått det till låns af den offentliga moralen, hvilken derför bör låta en detektiv i »förklädes»-fason följa henne hvart hon går, emedan hennes ärlighet är tvifvelaktig. Usch då! Detta är hvad som intresserar mig mest i verlden: könens likställighet, icke i socialt hänseende blott, utan först och främst i deras eget medvetande, ty det är hufvudsaken. Och nu står jag vid en punkt i ditt bref: »Om vi skola ha någon nytta af vår bekantskap, så måste vi oförbehållsamt tala om allt». Ja, ja, ja! Jag önskar ingenting högre. Har jag icke ända från barnsben gått och väntat på de orden, och ingen har sagt mig dem förr än nu! Der ser man, hur inrotade fördomarne äro, ej minst hos det manliga slägtet. Men det är också sant, att jag träffat ytterst få, som jag skulle haft lust att taga på orden, om de sagt dem. Det kan inte vara hvem som helst, och jag tror, man gör klokt i att hålla på en viss själens förnämhet. I det fallet är »rabulisten Ernst» en renhårig aristokrat. Nu är det således öfverenskommet. Och när du har lust, kan du se på allt hvad du vill genom en qvinnas ögon; ty de äro »tout à vous», och trots det manliga namnet, är det verkligen en qvinlig kamrat, du har. Äfven för mig är lifvet så oändligt mycket mer än dikten. Det är så mångfaldigt, så öfverraskande och så gripande verkligt. Jag älskar det i alla dess former – allt sundt och kraftfullt, ja, allt fult och förvridet, ty sjelfva mitt medlidande är väl ingenting annat än en art af kärlek. Det fins således ingenting så vidrigt, att du skall se mig rygga tillbaka derför. Men det tror jag, att du redan vet.
Vanligen pläga de IiderIige använda sina penningar på det liderliga. Derföre ar det troligt, att sådane föräldrar skola skicka barnen till skolan och der betala för dem, hellre än att hålla särskild skolmästare och betala på 2:ne ställen. Hr von Rosen: Det är visserligen en definition, hvarom Hr von Hartmansdorff upplyst oss, att prestens rättighet, enligt kyrkolagen, icke bör kunna stympas genom denna författning; men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff och samtlige herrarne, om ej, då pastor är sjelfskrifven ordförande i skoldirectionen, det är troligt, att denna anmälan sker hos pastor, och då är det godt, om han, vid afgörandet häraf, kan tillkalla skolstyrelsen , likasom vid de tillfällen, då fråga är att undersöka huru undervisningen fortgår för att göra anmälan hos den auctoritet, som kan bedomina om den enskilda skolan får fortfara. Jag ser således ingen contradiction mellan detta förslag och kyrkolagen, och ingen våda för den enskildes rätt att hålla skola; jag ser blott en, i min tanke, ganska tillbörlig rättighet medgifven skolstyrelserna i allmänhet att kunna hejda inrättande af skolor, som kunde lända till melin för sedlighet och upplysning, i stället för till dessas gagn. Jag hemställer om denna § verkligen icke står i strid med vår kyrkolag; om tå är, afstår jag visserligen från mitt yrkande att §:n må bifallas, men eljest icke. Hr Ribbing, Bengt: Jag tror icke attTdenna § är i strid med kyrkolagen, och kan ej finna att kyrkoherden bör ensam i afseende på religionsundervisningen få utöfva den makt, som skolstyrelsen i öfrigt med honom delar. Mången prest kan vara så secterisk som någon annan, och derföre är icke lärans renhet skyddad endast af presterna. Man kan väl ej heller föreställa sig, att en hel skolstyrelse skulle vara anfäktad af secterism; ty om så vore, hade väl ryktet derom spridt sig äfven till domcapitlet, som i sådant fall väl visste alt taga sina mått och steg. Hr Frih. o.