Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag deremot tillstyrker, att vi skola förblifva vid samma beslut för conseqvencens skull. Den värde Ledamoten har i öfrigt icke alltid varit så rädd för voteringar, som nu. Herr Grefven och Ordföranden förnyade den af honom nyss gjorde proposition örn instämmande i de öfrige RiksStåndens beslut i afseende å denna punkt. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid dess rörande detta ämne redan fattade beslut. Ropades Ja. I anledning hvaraf Herr Grefven och Ordföranden gjorde proposition till godkännande af de utaf Utskotten i afseende å denna punkt föreslagne irenne voterings-propositioner. Bifölls. ingående beskattningen i och för b.ränvinsbr änningen. Den ii December e. m. 121 Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände de af Utskotten i afseende å denna punkt föreslague tvenne voterings-propositioner. Ropades Ja. Angående hvad iakttagas börj om någon vill begagna sig af ett nyttj annorlunda beskaffadtj bränvinsredskap. Uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden framställd proposition, blef Utskottens tillstyrkande i denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallit. $• 4• Bifölls. $. 7 nu 6. Uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt godkänna den af Utskotten i afseende å denna punkt föreslagne voterings-proposition. 11 nu 10. Herr Grefvert och Ordföranden frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti PresteStåndets beslut rörande denna punkt. Ropades Nej. 122 Den n December e. m. Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden framställde särskilde propositioner, fann för godt förblifva vid Ståndets rörande detta ämne redan fattade beslut, samt godkänna den af Utskotten i afseende derå före* slagne voterings-proposition.
Svängningen var icke fullbordad, då kejsaren befallte trupperna sätta sig i marsch öfver bron; endast 4 minuter hade då gått förbi, hvarom ock general Bertrand erinrade kejsaren. Detta och mångfaldiga andra exempel ur krigshistorien ådagalägger vigten deraf, att hafva en fullständig bromaterial och skickliga broslagningstrupper; en hel armées ve eller väl kan derpå bero. Man kan således under ett krig dyrt få plikta För Försummelsen i detta afseende under freden, hvarföre ett stort ansvar kan komma att hvila öfver dem, som till så angelägna behof neka det jemförelsevis med nyttan så ringa anslag, som Kongl. Maj:t äskat För uppsättningen af ett kompani ingeniörtrupp. Denna trupp är dessutom i fredstid af stor nytta, enär den vid våra fästningsbyggnader användes till de flere arbeten, hvartill nu dyrlegde handtverkare måste begagnas, och den återgäldar således slaten, genom de härigenom uppkommande besparingar, eller en större arbetsprodukt, större delen af de kostnader, som för dess underhållande utgå. En ytterligare nytta af denna trupp, som ej heller får 12 Sluts-Utskottets Memorial, N:o 151. förbises, är (leii öfning i fältarbeten, sorn tillskyndas icke allenast Ingeniör-korpsens officerare, utan äfven arméens befäl i allmänhet, genom att ilo komma i tillfälle att fa se och deltaga i utförandet af dylika arbeten, hvilka förutan en sådan trupp icke kunna verkställas; och en praktisk kunskap sprider sig således till arméen, som blir af största värde, då den en gang kallas alt strida för fäderneslandets försvar, hvarvid vi måste ihågkomma, att fältbefästningar, väl anlagde och anordnade, utgöra ett medel att så till sägandes fördubbla stridskrafterna.
Såsom skäl för en dylik lindring i vilkoren för besagde lån, har motionären hufvudsakligen anfört den stora fördel anläggningen af detta bruk för orten medfört; de osparda mödor och kostnader samt de mångfaldiga svårigheter, som med den nya förbättrade bruksanläggningen varit förenade; de ansenliga uppoffringar bruksegaren gjort för att under sednaste årens höga spanmålspriser understödja denna ort; de kännbara Stats-Utskoltets UHatande, N:o 28. förluster han under nyss förflutna år lidit genom 3:ne med jern och plankor lastade båtars förlisande, samt den{ befarade omöjligheten för honom att, jemte fullgörandet af den bestämda ränteoch kapital-inbetalningen å ifrågavarande lån, fortsätta sina bemödanden och företag till gagn för den vanlottade bygd, hvarest förenämnde bruks-egendom är belägen. Stats-Uiskottet, till hvars utlåtande den sålunda gjorda framställningen blifvit remitterad, anser sig i anledning häraf böra upplysa, att ofvanberörde låneunderstöd, som redan under år 1845 blifvit till hela sitt belopp från Riksgälds-kontoret utbetald, får innehafvas räntefritt till 1849 års slut, hvarefter 6 procent å det ursprungliga lånebeloppet skola inom hvarje års utgång till nyssnämnde verk inbetalas; börande, sedan häraf å det oguldna kapitalet beräknats 3 procents årlig ränta, återstoden utgöra kapitala fbelalning. Ulskoltet har tagit i öfvervägande de omständigheter, som till stöd för den föreslagne eftergiften af räntan för meranämnde lån blifvit anförda, men dervid icke funnit anledning att understödja eller tillstyrka hvarken denna eftergift eller någon annan lindring i de vid lånets beviljande fastställda, för låntagaren serdeles fördelaktiga, betalningsvilkor. Utskottet lår derföre hemställa, att något afseende icke må fästas å det i omförmälda hänseende nu framställda förslag. Slockholm den 20 Januari 1848. Ank. till Exp. Ulsk. den 21 Jan., kl. 6 e. m.
Ifrågavarande Kongl. Förordning den 15 December 1854 föreskrifver nemligen, bland annat, det skall »genast efter det stadgad afgift blifvit i behörig ordning erlagd, ett deremot svarande antal konvoluler tilldelas den, för hvars räkning denna afgift blifvit inbetald.» På grund af sistnämnde stadgande förfaller äfven motionärens klagan öfver den ränte-förlust, som skulle uppkomma derigenom att Fabrikanten nödgades förse sig med förlag af konvoluter. Sällan torde nemligen beställningar ingå af sä brådskande natur, att ej åtta dagars anstånd med expedierandet medgifves och inom nämnde tid lära väl konvoluter i allmänhet kunna erhållas från närmaste Landtränteri. Hvad slutligen beträtfar den besparing i kostnader för korlfabrikanter, sorn genom den föreslagna förändringen skulle uppstå, så tyckes motionären sjelf medgifva hvad äfven billigheten fordrar, att det ökade besvär och den redovisnings skyldighet, sorn förändringen komme att mediöra för Magistrater i de städer, der kortfabrik men ej Landtränteri funnes, ej borde nämnde myndigheter åläggas utan motsvarande skälig ersättning af den, som af förändringen droge fördel. Denna ersättning åter skulle väl ej kunna blifva ringare än det arfvode, som nu bestås enskilda kommissionärer i och för konvoluternas uttagande från Landränteriet och afsändande till Fabrikanten, hvarigenom alltså någon besparing i den sistnämndes kostnader i sjelfva verket ej komme att inträffa. På dessa skäl och då municipal-myndigheter icke utan i yttersta nödfall lära böra betungas med uppbörd af Statsverkets medel och redogörelse derför, men någon sådan tvingande omständighet här alls icke synes vara för handen, hemställer Utskottet, att Herr Ekelunds ifrågavarande motion ej måtte tid någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 Januari 1860. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 4 860. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Febr. 1860, kl. 3 e. m.
Den, sorn besökt Europas större städer, vet, huru nyttigt och nöjsamt det är, att kunna hemta frisk luft äfven inom staden; och då man ser dessa skaror af barn, som vistas t. ex. i Tuillerierna, kan man icke förneka nyttan af en vinterträdgård. Någon sådan finnes icke i vår hufvudstad, och för att erhålla denna nyttiga inrättning bör Carl XUI:s torg dertill uplåtas. Man har sagt, att upförandet af ett hus på detta torg icke skulle medtaga mycket af platsen; men skalidet vara till någon nytta, måste det väl hafva någon bredd till sin höjd, ty icke mätte meningen vara att der ttpiöra en hög mur. Ett hus mäste väl innehålla 3 å 4 våningar, och följaktligen ega bredd i förhållande till sin höjd, hvarigenom det ändamål förfelas jag åsyftar, Man har äfven sagt, att, om träd planteras i fonden af torget, dessa icke växa så fort, att de bortskymma bakomliggande husen. som äro ojernna och fula. Det må vara; men säkert är i alla fall, att dessa träd blifva långt vackrare för ögat, än just dessa hus med sina mångskiftande tak. I alla fall kan en vinterträdgård anläggas i latt och luftig stil, hvarigenom platsen får ett vida vack rare utseende än den nu har. Jag anhåller om bifall till Betänk. Gr. Sparre: Jag är förekommen af den siste talaren, i hvars yttrande jag instämmer. Hr Cederschiöld, Gust.: I anledn. af en föregide talares yttrande får jag erinra, att en författning finnes, enl. hvilken offentliga platser icke få utan särskildt tillstånd bebyggas. I öfrigt förenar jag mig med dem, som yrka bifall till Betänk., och anser det vara af stor vigt, att kunna få en parkanläggning, som jag anser särdeles nyttig. Carl XTII:s torg har man kallat Stockholms barnkammare, hvilken är i behof af försköning. Hvad angår frågan att uplåta platsen åt enskilde, så har jag viserligen sett åtskilliga ritningar upgjorda för det ändamålet, men jag tror det ieke låter sig göra. Lämpligast är väl att inrätta platsen till vinterträdgård.
Alltså intill dess, medborgare, läggen band på edra rättmätiga känslor; skullen J dock finna för godt att företaga en liten oskadlig opinions-yttring, så kunde detta åtminstone öfvertyga edra förtryckare, att J hafven klor och tänder, för att nödvärja er.” Denna artikel åstadkom sin åsyftade verkan: samma afton blefvo fönsterna i Dom Ignazios hus inslagna, och försök gjordes äfven att plundra hans hus, hvilket likväl förekoms genom den väpnade maktens mellankomst. Dagen derefter begärde hans båda söner afsked, och Malagueta erhöll 500 nya abonnenter. En ny ministère tillsattes af de mest populära elementer. Men det var nu så långt kommet med sakernas skick i Brasilien, att äfven de mest aktade frihetsvänner förlorade hela sin folkgunst i samma ögonblick de inträdde i regeringen. All slags sammanhållning, äfven den slappaste styrelse framställdes af uppviglarne såsom en sammansvärjning emot folkets rättigheter. Det hette alltid att ministèren stod i hemligt förbund med Lusitanos, med tropparna och med hofvets gunstlingar. Högljuddast och djerfvast blef skriket under den tid, då Dom Pedro, i följd af ett fall från hästen, låg sjuk och innesluten i sitt palats. Den fria pressen dundrade nu mer än någonsin mot Aulismo och Lusitanismo, i det man låtsade göra den hemliga Camarillans hufvudman till föremålet för sina angrepp; dock kejsarn insåg ganska väl, att dessa pilar egentligen voro rigtade mot honom sjelf. Cortes, som under tiden fortsatte sina överläggningar, tog den fria pressen öppet i försvar; de kringskuro i utkastet till den nya chartan majestätets rättigheter ännu mer än i dess spanska och portugisiska mönster; de stämde inför sitt skränk de nya ministrarne, derföre att de föreslagit åtskilliga för den unga friheten vådliga åtgärder. Det sista beslutet hade blifvit genomdrifvet af Deputeraden Antonio Carlos, den hetsigaste af bröderna, hvilken nu genom händelsernas besynnerliga vändning på sätt och vis kommit i spetsen för den demokratiska rigtningen.
Af rang det finnes skilda slag Uti dess stora brödralag, Men de som gälla högst för värld, Ej lida dock af bördshögfärd — Ett småfnask och ett hufvud krönt I samma bo sig hvila skönt, Och stundom det ock hända kan Att där de klinga med hvarann. Först ha vi då, ej annat jag kan finna, Namn på en fågel, liksom på en kvinna. Så någonting som skam och sorg bereder Och vanligtvis tar bort en män ' skas heder. Det finns blott en — säg huru namnes han? — Som välbehag till sådant hysa kan. Hvad nog de allra flesta kunna göra. Hvad icke allting är, som vi få höra, Fast rätteligen det så borde vara. Dagny Mål och medel. Till Fröken Elisabeth Grundlrig frfin Red: n af Dagny, med anledning af art. erotik og Kvinder~ i februarinumret af ~Kvinden og Sainfundetn. Q renom eder, fröken Grundtvig, har inför danska läsare framlagts en redogörelse för den strid, som i Sverige, och särskilt i Göteborg, väcktes med anledning af den i Göteborgs qvinnoförenings dåvarande tidning intagna skizzen af Stella Cleve. Då denna strid inleddes med ett uttalande i ämnet af FredrikaBremer-Förbundets månadsblad, Dagny, må det tillåtas oss att i afseende på eder framställning af denna sak göra några ffi rättelser samt bifoga några anmärkningar. Den ifdigavarande .slzizzen har icke, som ni tror, varit af sina motståndare missuppfattad. Snarare har ni måhända sjelf, främmande för språkets halft förtäckta anspelningar, och. troli-. gen ocksi för den författarpersonlighet, som satt sin, delvis Iänade prägel på verket, missförstått detsamma. Svenska Iasare insågo utan svårighet att, Pyrrhussegrars endast var en fortsättning af förtans första historia, Berta Funcke, blott med den skilnad, att då denna var ett uppkok på hopplösa slagters qvarlefvor, var * Pyrrhussegrar, en efterbildning af första historien i Strindbergs, Giftas *, med samma påtagliga sens moral: wSta icke emot sinZighetelzs frestelser, ty det v U a r sjkkZzg / eet och död!
Det gick väl ett år o m, o c h en solig majdag utandades han sitt lif. — » Det var väl rätt besvärligt i längden med en lungsotspatient, » sade en besökande till mamsell Stafva någon tid efter begrafningen. » Kors, det var j u jag själf, s o m trugade h o n o m kvar, » invände den gamla, » så det var ju bara på egen fördel jag höll. » » Egen fördel? » upprepade den framande förvånad. » Ja, det var j u ändå en af gossarne jag fick behålla. » » Så — ja visst. Nå m e n den stackarn kunde väl inte hjälpa till synnerligen m y c k e t själf? » » Jo, det är då visst o c h sant, » utbrast gumman energiskt, » att han hjälpte till, allt hvad hans krafter förmådde. Så sjuk han var, låg han dagen igenom och öfversatte utländska skrifter, ja, det var en flit, s o m var omåttlig. » » Fick han sälja sina öfversättningar? » » H m — ja, inte alla förstås, men nog gick det till en trettio kronor. » » Under ett år? » » Ja, var inte det riktigt vackert af en stackars sjukling? » menade mamsell Stafva naivt, » och så väl di pängarne k o m till pass! För d e m kunde han ändtligen köpa det där dyra vinet, o c h jag behöfde inte längre ängslas för den saken — så nog hjälpte han till alltid! » » Trodde han, att han någonsin skulle bli frisk igen? » » Jojomen — och bara jag k o m m e r o p p, plä- gade han säga, ska ' mamsell Stafva minsann ha igen allt hvad h o n gjort för mig! » — Jag ordentligt skämdes, när han sa ' så. H v a d hade han egentligen att tacka mig f ö r! En fattig matbit, ett krypin till rum. » » Och ständig, ö m vård! » inföll den främmande. » Liksom det var något att tala o m!
som beviljats för jernvägs-anlägguingen mellan Nora och Ervalla, uppgifver de tor dessa lån stadgade betalningsvilkor och grundar sig på 62:dra, 125:te och 126:te §§ af 1858 års reglemente. § 66, angående de vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade 2:ne lån för Norbergsjernvägens anläggning, innefattar de med hänsigt till dessa lån i nu gällande reglementes 63 § föreskrifna ännu icke fullgjorda vilkor och åligganden. § 67, angående de 2:ue lånen för Wessman-Barkens jernvägs-auläggning, innehåller llikets Ständer, vid dessa låns beviljande, derför stadgade och i nuvarande reglementes 64 och 127 §§ intagne betalnings-vilkor. 6 Stata-Utskottets Memorial N:o 183- § 68, angående de beviljade lånen för Geflc-Dala-j eril vägens anläggning, grundar sig på stadgandena i 1858 Ars reglementes 84 och 125 §§ oell upptager do i afseende på samma låns återbetalande meddelade, hittills icke fullgjorda och således ännu gällande föreskrifter. § 69, angående lånen för jernvägs-auläggningarne mellan Hudiksvall och sjöarne
Följden blef också, att den ligger der ännu. Föredrogs ånyo och bifölls Ridd.Utskts d. 17 dennes på bordet lagda memor. i anledn. af K. M:s nåd. contrapropos. rör:de åtskilliga förändringar i Ridd.Ordn. Det af Utsk. tillika insända förslag till R. o. Ad:s und. skrifvelse till K. M. i nyssnämnde ämne upplästes äfven och godkändes. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 18 dennes på bordet lagda memor. N:o 47» med öfverlemnande af voter:spropos:r i anledn. af R. St:s skiljaktiga beslut vid Utsk:s under N:o 142 afgifna utlåt. Gr. von Fersen, Hans: Som detta betänk, icke finnes tryckt och utdeladt, och detsamma jemte voter:spropos:r innehåller åtskilligt annat, anhåller jag, att det måtte få hvila på bordet. Frih. D’Albedyhll, Carl Gust., förenade sig med Gr. v. Fersen. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag vill blott upplysa Gr. v. Fersen derom, dels att detta memor. icke innehåller några inbjudntr till RiksStm, utan blott de voter:spropos:r, som härleda sig från de af Stånden rör:de ifrågavar. ämne fattade olika beslut, och dels att det är af vigt för riksdagsärendernas afslutande, att dessa propos:r snart blifva godkända, på det förstärkta BancoUtsk. må derefter kunna företaga den förestående omröstningen för frågans slutliga afgörande. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då tvenne ledamöter begärt förevar, mål på bordet och ej derifrån afstått, kunde bordläggningen icke förvägras. Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna memor. och utlåt:n från Din ig Maj.
Till redande af de förvillelser och inveck» lingar, hvarföre saker naturligtvis skola vara utsatte, när de fallit i händerna på sådana ombud, förmodar Utskottet, att det jemväl för Hof-Rätten sjelf vore en icke förkastlig utväg, om par» terne kunde inkallas till munteligt förhör, och att all kännedom af local förhållanden för HofRätten vore öfverflödig vid pröfningen af saker, skulle förutsätta hos Hof - Rättens Ledamöter en med större vidd och skarpsinnighet öfverskådande förmåga, än Lagstiftningen, som icke får göra räkning på mera än mensklighetens vanliga lott, lärer kunna antaga. De bekantskaper, relationer och så kallade vänskapsförbund, hvaruti Hof Rätternas Ledamöter inom en trångare Jurisdiction skulle kunna ingå, äro hos den verkligt samvetsgranna och rättrådiga Embetsmannen lika litet att frukta, som all annan obehörig inflytelse; också torde någon brottslighet, i denna del, sällan med skäl kunna förebrås Under-Domaren, oaktadt lian vanligtvis i sin Domstol omgifves endast af bekanta; och Utskottet känner icke eller, att de orter, som äro belägna närmast intill de nu varande Hof-Rätter, äga i denna del mindsta fog till klagan , framför dem, sorn ligga längre bort.
Det var för honom en satanisk triumf att göra sig ännu mera förhatlig i dens ögon, som var i hans våld och som han visste efter hvarje sådan berättelse skulle om möjligt afsky honom ännu mera. Det kom sig icke af något behof att utgjuta sig och genom erkännandet afvältra en del af sina samvetsqval ... sådana kände han icke utan det var en förhärdad röfvares fräcka mod, som, då han tillstår sina brott, är helt belåten öfver den häpnad och leda han väcker. Ja han var värre än en röfvare, ty röfvaren vet, att hans bekännelse kan skada honom, men baronen njöt samma fördel, samma triumf, inför en, som icke kunde skada honom det allra minsta. Åtminstone icke i denna verlden. Jag sätter icke det ringaste i fråga sanningen i dessa berättelser, hvarmed han småningom bespisade mig: De bref han emottagit af min man, rörande den franska resan och fångenskapen i Algier, hade han uppbrännt allesamman. Och genom hans förord kom jag på dårhuset. Min lilla Henrik hade icke dött; honom hade han jemte v. Nit utsatt på en obebodd ö. På v. Nits förord hade han icke velat förgifta gossen. Läkarebevisen om Henriks död voro alla förfalskade. Han hade hoppats att jag snart skulle dö, hvarpå han skulle blifva ägaren till Ristilä. När min make återkom, slog detta felt och då uppgaf han äfven åter allt hopp, ty sin broder måste han ha känt en viss aktning för ... kanske en skugga af broderskärlek ... ty honom sade han sig icke velat skaffa ur vägen. Det var den enda ljusglimt i hans själ, tyckes det. Men när Henrik var död uppvaknade åter hans lust till Ristilä i förening med en viss kärlek till mig. För att nu på det lättaste sättet åtkomma båda två, gaf han sin friherrinna, denna älskansvärda qvinna, ett långsamt dödande gift och ... hon dog. Då han ändå icke lyckades, handlade han med mig, såsom redan är berättadt och snart derefter lät han äfven min lilla Helena försvinna genom den välgörande syran ... hvarmed han säkert menar ett hastigt dödande gift ...
För dess förbättring hafva väl åtskillige Possessionater sökt verka, men allmogens ladugårdar vittna ännu icke om några synnerliga framsteg deri; dock bör man kunna hoppas, att sedan fördomarne emot gräsodlingen nu försvunnit och den, såsom förut omförmäldt är, kommit i tilltaFemårs-Berättelse för Wermlands Län. 2 10 ■ ' x - • / gande, mera omtanka än hittills, skall egnas åt Boskapsskötseln, och man allmänt inse att densamma måste stå i förhållande till ett förbättradt jordbruk. Skogarne. Någon hushållning dermed har aldrig varit i Wermland iaktlagen och är i sjelfva verket oförenlig med det sätt, hvarpå landet blifvit röjdt och och beboeligt gjordt. Redan för ilera tiotal år tillbaka har det varit förutsagdt, att skogarne skulle med det brukningssätt, som ägde rum, vara inom få år derefter alldeles uthuggne och medtagne; men skogsägarne läto deraf icke hindra sig att fortsätta den gamla afbrukningsmethoden, och spådomen har visserligen icke ännu gått i fullbordan derföre, att den var grundad på origtig beräkning både hvad angår konsumtion och återväxt. Invid de större vattendragen äro dock skogstillgångarne nu mera icke betydliga, utan liemtas det mesta timmer, hvarmed sågverken i Länet och vid Trollhättan förses, från de, intill mindre vattendrag, som falla i de större, belägne skogar, och en ej ringa del deraf äfven från trakter i Norrige, hvarifrån timret kan på Clara Eif nedflottas. Önskeligt vore, att jordegare kunde förmås att göra något för de ödelagde skogarnes återväxt, och att iakttaga en mindre förstörande afbrukning än den vanliga, af dem som ännu finnas. Den misshushållning, som hittills ägt rum, utan att Skogarnes fullkomliga utödande deraf redan följt, synes bevisa, alt den minsta hushållning med dem skall hafva förmånliga verkningar. Bergsrörelsen. Grufvubrytningen har under ifrågavarande åren med drift fortgått och malmtillgångarne hafva i de gamla grufvorne bibehållit och för något år äfven ökat sig, hvaremot afkastningen i Långbans grufvor visat sig i bestämdt och starkt aftagande.
Proposition JV.-o Vitt. vigtoch myntberäkning, undanröjda, inkomma med underdåniga förslag till nytt jordeboks-formulär och till de föreskrifter, som i afseende på de nya jordeböckernas upprättande och framtida tillämpning ansåges erforderliga. Med ledning af dessa förslag, som Kammar-kollegium under den 14 Mars 1856 afgifvit. har Kongl. Maj:t den 16 påföljde Maj i ämnet meddelat Nådigt beslut, i enlighet hvarmed Kollegium den 27 Oktober samma år utfärdat kungörelse om de nya jordeböckernas upprättande, åtföljdt af formulärer icke blott dertill, utan ock till förvandlings-uträkningar för omsättning och förenkling af räntor m. m. Tillika föreskrefs i sistnämnda Kungörelse, att förvandlings-uträkningarne utvisande förhållandet vid 1856 års slut, borde före den 1 Juli 1857 aflemnas utaf Häradsskrifvarne till vederbörande Läns-styrelse, derefter granskas i Landskontoret och vid slutet af Januari månad 1858, jemte uppgift å de under är 1857 inträffade förändringar, insändas till Kammar-kollegii vidare pröfning, som bör icke blott med erforderlig noggrannhet, utan ock med största dermed förenliga skyndsamhet, verkställas; att uträkningarne derefter, i den mån granskningen medhunnits, skola fögderivis återskickas till Kongl.