Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. M. KRUSENSTJERNA. C. J. HUBENDICK. C. M. FRIES. Carlskrona den 14 Februari 1852. TV. Trägårdh. F. Lindbom. Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af 1848 oell 1849 års räkenskaper rörande fångvården. Stormäktigste Allernådigste Konung! Efter det Rikets Ständers sednast församlade Revisorer afgifvit berättelse om verkställd granskning af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849, bar Eders Kongl. Majit, med öfverlemnande af transsumt utaf samma berättelse, i hvad fångvårdsmedlens förvaltning rörer, genom nådig remiss af den 20 nästlidne Januari, anbefallt Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, att med förklaring i anledning deraf till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma; och flir Styrelsen nu, med återställande af remisshandlingarne, sådan förklaring härmedelst underdånigst afgifva, hvarvid Styrelsen anser sig kunna inskränka sitt underdåniga utlåtande till 4:de, 6:te och 7:de §§. af nämn - — 308 — de transsumt, enär de i öfriga §§. förekommande framställningar icke äro af beskaffenhet att påkalla någon förklaring.
För nämnde ändamål ärnade, på sätt sökonderne tillkännagifva, Frestadius att vid den honom tillhörande Bergsunds egendom i närheten af Stockholm, hvarest tillräckligt utrymme funnes och en fullständig mekanisk verkstad med två ånghamrar redan vore anlagd, göra ytterligare anläggningar för förfärdigande af lokomotiver samt till jernvägs-vagnar erforderligt jernarbete; hvarjemte Ekman skulle, vid den honom tillhöriga, å Kungsholmen här i staden belägna mekaniska snickeri-fabrik, med begagnande af redan befintlige och ytterligare behöflige machiner, för hvilkas inrymmande nya byggnader måste uppföras, inrätta en fullständig fabrik för tillverkning af jernvägs-vagnar, såväl för passagerare som för gods; och hafva sökanderne, för verkställande af denna plan, i anseende till dermed förenade dryga kostnader och då det för landel vore af vigt att ifrågavarande tillverkning gjordes till inhemsk industri, anhållit om förlags-lån, Frestadius af 200,000 R:dr och Ekman af 120,000 R:dr, att, emot ställd säkerhet och 4 procent årlig ränta, få lyftas i den mån anläggningarne fullbordades, samt emot återbetalnings-skyldighet med V8 vid slutet af hvarje år, från och med det tredje till och med det tionde efter det år, under hvilket verkstäderna blefvo fullt färdiga; varande af sökanderne slutligen anmäldt att, i händelse beslut om beviljande af nämnde lån så skyndsamt fattades, att under instundande sommar de erforderliga byggnaderna kunde uppföras och behöflige machiner anskaffas, kunde anläggningarne säkerligen inom ett år vara i full verksamhet; och skulle emellertid, med nu befintliga verkstäder och machinerier, tillverkningen af passagerareoch godsvagnar när som helst kunna taga sin början, ehuru endast i mindre skala.
Motionären har derföre, jemte upplysning alt ibland nu befintliga 26 extra provincialläkare-bcfaltningar 10 funnes obesatta i brist på sökande, 5 uppehöllos af bataljonsläkare, som med sin tjenst förenade extra provincialläkare-befaltningar, och att således endast 11 af dessa befattningar i verkligheten voro besatte, af dessa med flera skäl föreslagit, att de hittills varande 26 extra provincial - Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139. 135 läkare-befattningarne varda på ordinarie .stat uppförda med lön af 1,500 R:dr för dem hvardera samt alt för vinnande af detta ändamål Rikets Ständer måtte anslå en summa af 15,000 R:dr alt årligen från Statsverket utgå. Af det Kongl. Majlis nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, såsom bilaga åtföljande, ofta åberopade Statsråds-Protokoll inhemlas, hurusom i fråga om löneförhöjning för bemälde extra provincialläkare, derom jemväl utaf Sundhetskollegium såväl före sisllidne som innevarande riksdag gjorts underdånig framställning, Kongl. Majit, enär, genom en sådan åtgärd, åtminstone lill en början endast en jemförelsevis mindre tillökning skulle i de för sjukvården tillgängliga Marnes antal kunna vinnas, ansett samma fråga böra än vidare uppskjutas, intilldess den föreslagna regleringen af helsovården hunnit ytterligare genomföras.
I an seende till Inspections-Befälens resekostnader, torde åter få anmärkas , att före Arméens indelning i Inspectioner,funnosenGeneral-lnspecteur för Cavalleriet och en för Infanteriet samt en Inspecteur för Cavalleriet och en för Jägare-Troupparne; och att så väl desse, som General Mönster-Herrarne ägde under sina Embetsresor både skjutts och tractamente efter sine grader i Arméen, nä deremot Inspecteurernenu endast erhålla skjuts för 4 hästar (istället för 8 enligt Rese-Reglementet) och intet tractamente. Trouppernes underhåll vid de större läger , bestrides utan tillökt kostnad, hvarken för Staten eller de rust-och rothållande; den ökade kostnad åter, som genom monderingens större slitning, m. m. för de rustande serskilt uppstår, då Kongl. Maj t, enligt dess höga rätt finner nödigt, att förlänga den vanliga i Författningarne stadgade mötestiden, äger lika linn om trouppen tillbringar denna förlängda tid å ett Regementsmöte, eller i ett större läger inom Inspection; och torde lättast afhjel - Deri 24 Februarii, pas genom en lämpelig passevolance å karl och häst-monderingen, samt en inom de rustande vid hvarje Corps eller Sqvadron inrättad Remonterings-Cassa. Enär då Dm sorn vunnit så mångra segrar och således säkrast känner hvad till deras er* hållande fordras, i Nåder funnit nödigt att anbefalla Arinéens öfvande i större läger och i sammanhang dermed stadga dess indelning, i dertill afpassade ArméCorpser eller Inspectiolier, enär flere militairiska skäl synas tala för denna inrättning 5 och enär ingen ny kostnad för Staten, bör efter inrättningens plan, dermed vara förbunden j så anser jag för min del, dess bibehållande nödvändig, så länge Kongl. Maj t finner den öfverensstämmande med krigs* sättets fordringar och försvarsverkets allmänna plan. N.o i8* Friherre Björil/!,jerna, Magnus:
Majit uti nu aflälna nådiga Proposition behagat gifva tillkänna, hade denna nedsättning i anslaget föraidedt dertill, alt E. K. Maj:l funnit nödigt alt rörande salpeter-ärendenas handbafvande meddela nya föreskrifter, hvilka, upptagna i nådigt Bref af den 29 Januari 1801, bland annat innefatta, att den qvantitet salpeter, rå eller trublerad, som icke erfordrades för årliga kruttillverkningen eller till ett för densamma behöfligt reservförråd af 2,000 centner, motsvarande eli års behof af sistnämnda slag, borde försäljas och försäljningsmediet) ingå till salpeter-londen, hvilken skulle, derest E. K. Majit icke annorlunda förordnade, hällas vid eli belopp af 800,000 Ridr. Dä emellertid, efter utländsk salpeters befriande från införseltull vid 1859 års ingång, erfarenheten visat, att sådan vara af fullgod beskaffenhet kunde härstädes erhållas för eli inköpspris af 30, högst 40 R:dr cenlnern, under det inlösningspriset för svensk salpeter varit alltifrån 1854, såsom uppmuntran för denna tillverkning, bestämdt till 45 R:dr, hvarjemte upprätthållande af den sålunda uppmuntrade binäringen medfört en mängd andra utgifter till så betydligt belopp att kostnaden för hvarje inlöst centner under åren 1858 och 1859 i medeltal uppgått ända till 57 R:dr 85 öre, men de uppoffringar, hvilka Statsverket underkastades icke blott genom den för krigskrut behöfliga varans inlösande till vida högre pris, än det i handeln allmänt gällande, utan äfven genom förluster vid den för Kronans behof öfverflödiga varuqvanlitetens loryttrande, eller genom omöjligheten att för densamma finna köpare, vore alltför betydliga att längre tid böra fortsättas; — har E. K.
St. skola komma att besluta en fix spannmålstull. Denna fråga, väckt i Bevilln Utskts betänk. N:o 29, kommer att af JR. o. Ad. afgöras, då samma Utsk:s redan afgifna och på JR. o. Ad:s bord hvilande betänk. JN:o 45 blifver föredraget. Jag kan således icke annat än anse detta StatsUtskts betänk, såsom ett corollarium af Bevilln.Utskts hetänkm JNtris 29 och 45, och anhåller derföre vördsamt, att Hr Gr. o. Landtm, behagade till Ståndet framställa propos., att StatsUtskrs förevar. betänk, måtte fö hvila, tills R. St. öfver Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 4^ fattat deras beslut, hvilket snart kommer att ske, samt dessa beslut kommit till R. o. Ad:s kännedom, hvarefter grunden för detta betänk, först kan anses afgjord. R. o. Ad. beslöt, att SlatsUtskts utlåt. JN:o 355 skulle hvila, tills R. o. Ad. fattat sitt beslut öfver Bevilln.Utskts betänk. Föredrogs ånyo Statssamt Oecon.Utsk:ns d. 1 dennes på bordet lagda betänk. N:o43, angrde indelnings-jemnkningen i Blekinge. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag finnér åtskilliga betänkligheter vid att antaga det betänk., som Statsoch Oecon. Utsktn i denna vigtiga fråga afgifvit. När jag genomgår frågans historik, finner jag det besynnerliga förhållande, att sedan K. M. genom nåd. propos. vid i8i8års riksdag, angrde roteringsjemnkningen i Blekinge, föreslagit R. St., att en sådan jemnkning skulle äga rum, och R. St. samma propos. bifallit samt dervid meddelat åtskilliga föreskrifter och grunder för en sådan jemnkning, samt K.
Det åtminstone kan antagas, att han vida bättre förstått behandla Fransmän; att han ej låtit utfärda ett så dumt manifest; att han ej så både oärligt och oklokt begagnat Emigranternes krafter; att han ej burit sig så hufvudlöst åt vid Valmy; att han hvarken låtit sig skrämmas, eller köpas, till ett så skamligt återtåg. Och ho vet, hvad som kunnat hända i ett tidskifte, då ännu ingen af de stora generaler, som sedan förde Frankrikes härar, hade ur hopen uppstigit; då hela det ny-republikanska krigsväsendet var, dels genom emigrationerna, dels genom sansculottsvindeln, råkadt i ett det mest förvirrade upplösningstillstånd? Höra vi t. ex Napoleon beskrifva, huru förryckt det ännu långt sednare, under Jakobinernes fullkomnade välde, vid arméerna såg ut och tillgick: då skönja vi solklart, att Republiken, oaktadt all sina försvarares tapperhet, i sjelfva verket hade blott sina fienders dåliga politik och dåliga krigssätt att tacka för sin räddning. Säkert är, att icke hade man slagit den Svenske Konungen tillbaka med en Luckner, eller en Rochambeau, eller en Lafayette; och hvad Dumouriez beträffar, som visserligen var en man af betydlig talang för krigsyrket, men af än större för ränksmide och lycksökeri, så hade just Gustaf III varit den rätte att öfverlista honom och att genom utsigter till de högsta äreställen vinna för sig och Ludvig denna condottier-själ, i hvars botten ej låg en gnista af republikanska tänkesätt. Det gifves föröfrigt, bland Konungens talrika bref till Armfelt, ett från Aachen skrifvet under sommaren 1791, der några hemlighetsfulla ordalag, ehuru gåtaktiga, dock med en plötslig stråle belysa både omätligheten af hans ärelystnad och hans innersta förhållande till Catharina. Man ser honom der, midt under förtjusning öfver henne och hennes beredvillighet, i förbigående blicka framåt en tid, då han möjligen, sedan han reglerat Frankrikes affärer enligt hennes önskningar, skulle kunna reglera Polens – emot dem192.
Valen skola ske inför den magistrat inom valdistrictet, som Bergverksstyrelsen, genom Konungens Bef:h:de i länet, derom anmodar, samt å den dag, sorn af bemälde styrelse för hvarje district utsattes och, då lagtima riksdag inträffar eller behörig kallelse till urtima riksdag utfärdad blifvit, genom dess försorg inom districtet allmänligen kungöres. Rösterna, beräknade efter vallängden, afgifvas personligen eller genom befullmägtigadt ombud, alltid med slutna sedlar, på sätt 71 § stadgar, och endast å en i districtels vallängd uppförd person. 60 474 Den 29 December f. m. Företogs till pröfning StalsUtsk:s d. 20 dennes e. m. pä bordet lagda utlåt. N:o 366 i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., ang:de upptagande af lån till befrämjande af hypotheksföreningar. Gr. Posse, Arv.: För min del kan jag icke gilla det yttrande, StatsUtsk. i detta memor. afgifvit, utan instämmer jag i allo i de åsigter, som finnas utvecklade i Hr Oxehufvuds utlåt, bifogade reservation, och anhåller, att, på grund af deruti upptagna lika vigtiga som sanna skäl, memor. måtte blifva återremitteradt, helst ett sådant beslut redan blifvit af Presteoch BondeStm fattadt. Hr v on Qvanten, Carl: Intet ämne torde under närvar. riksmöte, både till ursprung och sina följder, vara af mera vigt än det närvar.; men innan jag går att granska TJtsk:s utlåt., som jag, lika med Gr. Posse, önskar måtte blifva återremitteradt, vill jag lemna en historisk öfversigt af frågan, som i sin mån torde bidraga till lyckligare resultat. Jag yttrade mig, då financebetänk. förevar, Öfver bypotheksföreningar och sökte då uppställa antagliga former; få se, om det kan lyckas mig bättre denna gången att göra mina åsigter gällande.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att sedan 2:ne ledamöter begärt detta mern. hvilande på bordet , det komme att hvila till nästa föredragning. Likaledes begärdes , vid förnyad föredragning, ånyo på bordet af Hrr B råk e n h j el m, Pehr Reinh., samt Bogeman, Carl Adolph, Const.Utsk:s den 27 sistl. Juni första gången bordlagda memorialer: N:o i5, med förslag lill ändring i 68 §:n Riksd.Ordn. ; N:o 16, med förslag om borttagande af 8:de mom. uti 4 §:n Tryckfr.förordningen. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 27 sistl. Juni på bordet lagda utlåt. iN:o 171, ang:de väckt motion om upphörande af Kronans rätt att, till utgörande in natura, utfordra ränledagsverken på Wisingsö, m. m. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag skulle önska, att någon af StatsUtskrs härvar. ledamöter måtte tillkännagifva, huru förhållandet är med betänk, om hemmansräntornas indragning från indelningshafvarne. Jag kan icke påminna mig, att något sådant betänk, förevarit, och om det icke skett, samt Ståndet icke deröfver fattat något beslut ; så lärer det vara orätt att nu på förhand besluta i en detaljfråga öfver ett ämne, som grundar sig på en större reglering. I händelse den större regleringen skulle förfalla, hade man beslutat en förändring, som icke kan låta sig göra, och följaktligen gått i förväg med det som bort komma efteråt. Gr. florn, Claes Fredr.: På grund af den anmärkn., som af den sista värda talaren blifvit gjord, skulle jag äfven vilja tillstyrka, att detta betänk, icke till afgörande företages, förrän det betänk., som rörer räntorna i allmänhet, blifvit för Ståndet föredraget och afgjordt.
På den andra, solbelysta stranden, Som hans aning blott har skådat än, Väntar honom mången trofast vän; O, hur godt att i de sälla landen Få de kära, saknade igen! Dyra moder, som i tidig timma Bergad blef vid evighetens hamn: Hviskar du ej stundom barnets namn? När de klara stjärneljusen glimma, Tycker jag, du räcker mig din famn. Älskade, jag längtar till ditt möte, Längtar efter hvilan i ditt sköte. Bed, du gamle! Bed i tro ditt sista Aldrig glömda, kära » Fader vår! » Snart de matta ögon skola brista, Snart vid hufvudgärden af din kista Älskad moder, lik en genius, står. Gläds, du snart får sväfva i det fria, I en högre, i en himmelsk värld; Alla tecken bära bud och sia, AU du gamle, pröfvade Elia Nu är redo till din himmelsfärd. Jag hänvisar dem af mina läsarinnor, som hafva Idun för förra året, till nämnda artikel, i hvilken denna tanke är vidare fullföljd, och skall här endast — för dem som icke ha den — anföra slutorden däri, till hvilka knyta sig de reflexioner, som komma att utgöra ämnet för denna artikel. » Till alla kvinnor vill jag säga detta enda väsentliga: betänken i tid betydelsen, tyngden och vidden, den långt in i en fjärran framtid nående vidden af en moders gärning! Det är icke blott fråga om att draga upp ett barn, så att lifvet hänger i det, och att göra detta » så godt man förstår », som det heter. Detta: » jag gör så godt jag förstår », är en mycket, mycket för rymlig ursäkt och borde icke få användas af andra än dem, som uttömt alla tillgängliga källor för vetande i de ämnen, som beröra mänsklighetens lif med dess förutsättningar och fordringar i allmänhet och barnens i synnerhet. Att bibehålla lifvet i barnakroppen är icke nog, så vida denicke tillika göres stark, frisk och harmonisk, närmande sig fullkomligheten så mycket som möjligt. Den allra första grunden härtill kan modern själf icke lägga, ty den ha föregående generationer redan lagt; men hennes uppgift är större och betydelsefullare i samma mån, som denna redan lagda grund är svag eller i ett eller annat hänseende mindre god.
Man har ytterligare hestrid! billigheten deraf, att Staten skulle få trupper och krigsmateriel forslade för bättre pris, än efter den allmänna taxan. Det vill likväl synas vara ganska billigt, att Staten som tillsläpper betydliga bidrag till företaget, äfven bör få deremot 540 Den 28 Augusti e. va. svarande fördelar. Dessutom har Gr. von Rosen sjelf sagt, alt det under ett krig klefve en ofantlig transport på banan. Den ädle Gr:n torde icke eller kunna neka att ju större transporten är på banan, ju lägre kan afgifterne med bibehållen vinst vara. Mitt förslag förutsätter, icke heller att ifrågavande serskilda taxe-bestämmelser skola göras så låga att bolaget på denna forsling gör absolut förlust, hvilket är något helt annat än att det bör finnas en serskild taxa för forssling af kronans manskap och effekter och en serskild taxa för allmänheten; att den förstnämnde taxan kan vara till sina bestämmelser något lägre än den sistnämnde, samt att båda taxorna böra af K. M. fastställas. Det andra förslaget lyder: ”Med jernvägen skall förbindas en elektromagnetisk lelegraflinie, hvilken vid påfordran skall kostnadsfritt ställas till K. M:s och kronans disposition”. Efter man här stölt sig på ordet kostnadsfritt, så vill jag borttaga detsamma. Gr. von Rosen har i öfrigt motsatt sig detta förslag, på den grund bland annat, att då man upgjorde förslaget vid sisth riksdag till den garanti, som då lemnades, så intogs icke deruti något motsvarande. Jag anhåller endast att emot denna anmärkning få åberopa hvad jag nyss vid ett dylikt fall anfört. Det är kändt alt kostnaden för en elektrisk lelegraflinie icke blifver så betydlig när den anlägges i sammanhang med byggandet af en jernväg; i förening med hvilken den deremot är af oberäknelig nytta. Alt icke betinga denna nyttiga, alt icke säga nödvändiga, inrättning såsom ett villkor för åtnjutande af den beslutade garantien, vore å R. Stms sida då en försummelse af det allmännas fördel. Man har här sluteligen fästat sig vid och stödt sig på mitt uttryck, att om icke R.
UlskotLets i berörde afseende gjorda framställning utan afseende; och sorn den ifrågavarande arj liketn hittills kunnat komma alt tullbehandlas olika allt efter de skiljaktiga ämnen, hvaraf den bestått, samt vid sådant förhållande Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets serskildta mening kan ega inflytande på tullinkomsten, lärer, derest de ej från densamma afstå och instämma i Presteoch Bonde-Ståndens beslut, frågan icke kunna afgöras annorlunda, än genom omröstning, enligt följande proposition: 87:o. Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att artikeln Lås skall i taxan under egen rubrik intagas med 4 R:drs tullvärde och 1 Bevillnings-Utskothts Memorial, N:o 30. 9 R:<lr IG sk. införselstull skålpundet samt tullfrihet vid utförsel, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer denna artikel icke att i taxan serskildt specificeras. Läder, mer eller mindre beredt.
— Utskottet vill icke bestrida lämpligheten af den kallelse å gäldenärs hustru, som således blifvit ifrågasatt, men finner stället, der detta tillägg blifvit föreslaget till införande, icke vara väl valdt. Förevarande § handlar nemligen uteslutande om sättet för afläggande af gäldenärseden, och dermed synes en föreskrift om rätt för hustru att erhålla underrättelse om konkursen hafva rinsa eller intet sammanhang. Ett lämpligare ställe för införande af omförmälda tillägg har Utskottet funnit i 140 §, hvadan Utskottet, i afseende å ifrågavarande 25 §, vördsamligen hemställer, det måtte Bidderskapet och Adeln, med frångående af sitt redan fattade beslut, äfvensom Bonde-Ståndet förena sig med de begge öfriga Biks-Ständen om antagande af denna § oförändrad. Lag-VIskottets Utlåtande JYi 48. 5 § 27- Ridderskapet och Adela har godkänt denna §, dock med införande deri af orden samt sterbhusdelägare efter orden gäldenärs hustru. Presteoch BorgareStånden hafva återremitterat densamma, hvaremot Bonde-Ståndet godkänt §:n sådan den blifvit af Utskottet föreslagen. Syftet af Borgare-Ståndets återremiss är emellertid endast åvägabringande af samma redaktions-förändring, som Ridderskapet och Adeln redan beslutat. Utskottet finner dock det ifrågasatta tillägget angående sterbbus-delägare vara lika litet nödigt här som i 1 \ §. Att sterbhusdelägare, som äga kunskap om boet, ändock äro pligtige, der så äskas, att bouppleckningsed aflägga, synes tydligen af andra punkten i förevarande §, der en sådan skyldighet är ålagd »tjenare och andra, som om boets tillstånd kunskap ega.» Inom Preste-Ståndet åter har blifvit anmärkt, att det genom denna § skulle blifvit kategoriskt ålagdt gäldenärs barn att bouppteckning med ed styrka, men att edgångs-skyldighet endast borde dem föreskrifvas »der så skäligt pröfvas.»
Cederström, Jaeob, anmälde sig och yttrade: Mig synes, alt alla dessa punkter alltförväl kunna i ett sammanhang föredragas och afgöras, helst de i min tanka äro så alldeles omöjliga, alt verkställa, all jag förmodar aU 14. o. Ad. ville alsia dem allesammans. I följd häraf upplästes nu såsom föremål för öfvérläggningen, hvad Utsk. i fråga om förenämnde extra ordinarie inkomster samt de i sammanhang dermed i liksstaten upptagne restantierne yttrat. Frih. Norden falk, Johan: Då man uppmärksamt genomläser StatsUtsIcs nu föredragna betänk, och granskar detsamma, med uppriktigt bemödande att finna sjelfva kärnan af saken, den ledande idéen deruti, eller den positiva nyttan af förslaget; sä finner man sig deraf, efter hvad mig synes, föga tillfredsställd. De skäl, som blifvit anförda såsom motiver för delta förslag, äro i de flesta fall af negativ beskaffenhet, d. v. s. Utsk. har pä de flesta ställen, på iner eller mindre gilltiga grunder sagt, att ”något hinder synes icke möta,” men något positivt skäl för nyttan af förslaget har Utsk. icke ens antyd t, än mindre utvecklat. När man gör sig noga reda för såväl den princip, sora skulle ligga lill grund för ifrägavar. förslag, som för (le svårigheter, hvilka skulle möta vid verkställigheten deraf, så finner man både ali principen är oriklig och vådlig och alt svårigheterna äro af mångfaldig art, och jag är öfverlygad om, att i händelse den SialsUtsk:s majoritet, hvars tankar delta förslag uttrycker, hade närmare betänkt dessa svårigheter, sä skulle detta förslag icke blifvit afgifvet.
Arfsrätt, i anledning af väckt motion om dylik för efterlefvande maka: B. 1. 508, 511, 517. A. 518; B. III. 201, 476, 496, A. 496. —, för oäkta barn, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning derom, dels ock enskild motion i samma ämne: B. I. 516, 520; II. 4, A. 4; B. lil. 201, 476, 496, A. 496, E. 517. Arkiv, angående utvidgning af det inom Rikets Ständers hus inrättade arkiv och bibliothek samt anvisande af dertill erforderliga medel: B. V. 76, 130, 211, A. 212, 213, U. 369, 435, A. 435. Arméen, angående dess pensionering: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Fjerde Hufvud-Titel. Arméens vapen-öfningar, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked, samt om arméens vapenöfningar och under-officers-bildningen: B. V. 463, 535, 539, A. 540, E. 699. Armfelt, Friherre Magnus, dess yttranden: I. 517, 518; II. 102, 106, 107, 162; V. 645, 654, 655. - B — 15 Arrende, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående eftergift al 1863 års arrende för kungs-ladugården Åhs Kloster i Hallands län: B. II. 298, 532, 539, A. 539, E. 613.