Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla dessa personer måste vara aktieägare och under den tid de inneha dessa befattningar vistas i Göteborg. Valen sker med slutna sedlar och rösterna räknas efter det vid sammankomsten uppvisade aktieantalet. Genom lottning avgörs hur länge de valda direktörerna skall sitta i styrelsen, 1 - 5 år. § 8 Till de valda direktörerna lämnar kommitterade alla handlingar och akteimedel. Artikel II Om förvaltningen genom direktionen. § 1 Direktörerna skall skyndsamt skaffa kontor och säkra kassavalv och anställa kontorsoch magasinsbetjäning. De skall bestämma deras lön och utfärda lämpliga instruktioner. § 2 Direktörerna avgör sins emellan den ordning, efter vilken minst två av dem dagligen skall vara tillgängliga för befullmäktige, som har att framlägga ankommande brev och förslag till avgående brev, gjorda anbud och förfrågningar. § 3 Samtliga på stället befintliga direktörer skall sammanträda en gång i veckan, för att inhämta kunskap om verksamheten. § 4 Direktörerna överenskommer själva om vilka två som skall ha ansvaret för kassa och silvermagasin. Tillsammans med kassaförvaltaren har de nyckel. § 5 Direktionen tillsätter och avsätter betjäningen när som helst med anseende på verkets fördel. § 6 Brev och räkningar undertecknas av befullmäktige, samt kontrasigneras av korrespondensoch bokföraren. Direktören godkänner avgående brev och räkningar. § 7 Minst en direktör bör bevista auktioner och en av direktören utsedd person föra protokollet. § 8 Befullmäktige åligger att dagligen ha tillsyn över affärernas gång och att kontrollera att de anställda uppfyller sina skyldigheter. § 9 Varken befullmäktige eller betjäningen får under några omständigheter idka egen handelseller kommissionsrörelse. § 10 Försäljning får inte ske med mindre partier än att värdet uppgår till 250 riksdaler silver. § 11 Direktionen får inte ta upp ytterligare inbetalning på aktierna utan att revisorerna ger tillstånd och inte heller upptaga lån, om inte bolagsstämman så anser. § 12 Böckerna skall ofelbart vara avslutade den sista mars och överlämnas till revisorerna tillsammans med protokoll, diarier och korrespondans. § 13 Revisorerna skall anmärka om de upptäcker något fel mot kompaniets regler eller instruktioner eller någon förbrytelse som åsamkat att kompaniets medel blivit förslösade eller till enskild nytta använda eller att förtroendet blivit förbrukat. Befullmäktige skall alltid kunna uppvisa order, annars blir han ansvarig.
N:o 13, 14. 7. 1. ligen Den 13 April. ligen af ornstä ndigheterna hastigt påkallade .rörelser, och Eders JVIaj:t genom Canal-arbétet härtill hade en utväg,som besparde mindst ^Riksdaler B:co 388,000, hvilka hade åtgått för per medium 9,700 mart i 4 månader efter fältstat, hyser Directionendea underdåniga öf■vertygelsen, att Bolaget kan göra något anspråk på upprättelse , af Statens allmänna medel, för dessa lidanden. Denna underdåniga framställning ofverl emnås till Eders Maj:ts nåd, och Transport 1,738,016. 7. 1. Di - Den 13 April. Direetionen trot sin uppfyllt siri pligt mot Actie* Agarne, då den förhållandet för Eders Majit nedlagt. Hit hörer: A) Opäräknaile Befäls-Afiöningur, Vid det förslag öfver kovStnaden af Götha Canal ■, Som år 1809 Uppgjordes, bet räknades ej nå* got annat Mili» teirebefäl för Arbets - Comrnenderi egarna, ari 1 Bataillöns » Chef och 1 Capitaine för hvarje Bataillon af 500 man, i Subaltern - Office - rare och aine lin d e r-O lii ce r afe med hvarje 99 • i> Transport 1,738,016, 7. 1. Cora - 100 'Den 13 April'. Compagnie. Ri»! leets krigiska stallning har dock gjort det till en oundvik* lig nödvändighet, att de till arbete vid Götha Canal ankommande Regr-menter varit utredde till fälttjenst , för att directe från arbetet kunna vända sig mot Riket* fiender; de hafva således infunnit sig med fullt Milifaireoch Civil-Befäl, Spel, Chor-Musicanter, Officers rjensthästar m. m.
Men uti förslaget anses vården af redbarhelerna så underordnad, att, då nu de kommissarier, hvilka hafva ali besörja sedel-tillverkning, icke få utöfva kassa-vården, af farhåga, att brister å ena eller andra stället möjligen kunna en längre lid fördöljas genom förflyttning af färdiga sedlar från ett lill ett annat magasin; hänföres deremot uti förslaget sedellillverkningen till samma afdelning, hvilken har att besörja vården af magasinen för redbarhelerna och färdiga sedlar. Några ytterligare skäl, för att ådagalägga förslagets olämplighet i förevarande fall, torde icke erfordras. Det klagas för närvarande, kanske ej ulan skäl, deröfver att med insättningar uti och uttag från banken af medel utaf hvarjehanda egenskap, serdeles omgång och tidsutdrägt den trafikerande tillskyndas. Försök hafva blifvit, gjorde, för att, utan åsidosättande af nödige kontroller, bereda allmänheten mera beqvämlighet vid dylika operationer; men så länge det ickeär möjligt att uti en lokal inrymma låneoch depositionssamt kassaafdelningarne lärer svårligen någon annan förenkling kunna åstadkommas, än den, som redan är vidtagen, och hvarigenom för assignalioner på räkning i de - Banko Uiskollels Memorial, JS:o 54. .7 ipo*i l i onsa fd e 1 n i lige**, kon,lania wiiri kunna erhållas, utan ali, såsom tillförene, erfordra arne besök i banken. Denna lättnad för allmänheten skulle likväl genom förslaget till en del boi Ungas, oberäknadi, att, då för närvarande alla insättningar eller nilag kunna verkställas på en förmiddag, komme till vissa deraf alt behöfvas arne förmiddagar. Det antages nemligen bland annat, dels alt räkningnrne öfver beviljade kreditiv skola föras i låne-afdelningen, som från depositions-afdelningen måsle utassignera del, som å k red i t i vet lyftes, och dels att allt hvad å räkning i depositions-afdelningen innestår, skall finnas under serskildt förvar.
Disconts utredning, att hela Banquens fordran för Creditivet, med räntor å 3 procent, blifver betalad på alldeles lika afbetalnjngs-tertniner, sotp för de öfrige gäldenärerqa blifvit Stadgadt. Hvad Malmö Discont angar, kan förhållandet ej bli detsamma. Utom Creditivet, hvarföre inga räntor kunna erhållas, har det blifvit nödvändigt, att ytterligare Jemna UtredningsCqntoiret ett lån af 200,000 R.dr, hvaraf dock 98,86.5 åter inflyta; 101,135 ärq Ijjjfdes fgrjugt, eller tillsammans med Credi - Den 1 7 Martil, f. m. 103 tjvet omkring 400,000. Detta har Varit en nödvändig föijdrderaf, att Malmö Disconts Fordrings ägare erhållit lika fördelaktiga vilkor, som Götha CanalDisconts, i anseende till derstädes varande tillgång, äga rättighet att fordra. Vill man ge Malmö Disconts något sämre vilkor , så äga de. ändå ej skäl att klaga 5 jag tror likväl, att det kan vara värdt några tus nde Rikgdajers förlust för Bar.quen, att behandla bägge massornas Creditorer lika , då Staten deltar i begges utredningAllmänna Crediten undgår härigenom en väsendtlig rubbning. Hvad Götheborgs Discont angår, så tror jag, lika med en agtningsvärd Ledamot inom Utskotten, att den bäst bjeipes genom ett ökadt Creditiy, hvartill jag föreslår 250,000 R.dr emot tre procents ränta, samt inbetalning af så val det gamla, sorn det nya Creditivet till f hvart halft år, ända till den 1 Jan. 182 t.
För öfrigt är jag i afseende på Utskottets förslag, att samtlige böterne skola tillfalla Kronan, af den mening, som äfven Kongl. Götha Ilof-Rätt förut uttalat, att så länge målsegande och åklagare ännu bibehållas vid delaktighet i böter, som ega rum i följd af ekonomiska lagar, skall uppliäfvandet af denna rätt menligt inverka på (jenstenitet hos de personer, som hafva sig uppdraget att beifra brott och dem åtala. Slutligen och då Utskottet, enligt 2 Cap. 14 §. af Strafflagen, för embetsman stadgat, utom böter, blott tvänne grader af straff, nemligen afsättning och mistning af embete, det förra med påföljd, som i 21 §. sägs, 'att den dömde ej må i allmänt värf nyttjas”, och det sednare utan en sådan påföljd, men med oåterkallelig förlust af alla de rättigheter och lörmåner, som embetet åtfölja, får jag hemställa, om detta öfverensstämmer med den gradation af straffet efter brottens olika natur, som Utskottet eljest erkänt såsom grundsalts. I vår nu gällande lag finnes, såsom bekant är, för embetsmäns brott i embetet, utom mistning af embetet alldeles samt med ovärdighet att detsamma återfå, ännu en tredje straffgrad, nemligen mistning af embete för viss tid (suspension). Härigenom gafs nu en möjlighet, att genom skiljandet från tjenste-utöfningen på kortare tid 20 Hör till Lag-Utskottets Betänkande, N-.o $3. ti 111 älta visa en embetsman för tjenstefel, som dock ej voro af den svårare art, att de borde straffas med embetels förlust, än mindre med komplett ovärdighet att någonsin ingå i det allmännas tjenst.
601 ett alldeles oriktigt begrepp om verkliga förhällandet med desse Obligationer, liar Utskottet trott sig böra upplysa: att med undantag af Götha-Canal Bolags DiscontVerks Assignationer på Banken, hvilka, enligt Kongl. Maj:ts särskildt gifne Nådiga tillstånd fått levereras uti Kongl. Räntekammarens Uppbörd, de öfrige Discont-Papperen icke kunnat i stället för contante medel i Uppbörd exnottagas, att således om Landt-Räntmästaren Rönström ställt sig gällande Författningar till efterrättelse , de nu ifrågavarande Malmö Discont-Verks Obligationer icke bordt finnas bland Ränteriets medel än mindre såsom Statens medel till redovisning upptagas: att om än vid de Cassa-In venteringar som skolat emellan den 5 November 1817 och d. 4 December 18ig förrättas , sådant icke blifvit anmärkt och rättadt, förhållandet så vidt det rörer Uppbördsmannen blifver alldeles enahanda : att förebärandet om Landshöfdingens frånvaro och att Rönström derigenom på längre tid varit stängd från tillgång till Ränteri-Kistan icke förtjenar minsta afseende, då deraf äfven skolat förorsakas ett längre uppehåll i öfrige Ränteri-Expeditionerne, sådant endast hade kunnat föranleda till en anmärkning mot Lands - 6a 2 Stats-Utskottets Betänkandetu höfdingen: samt att vid sådane omständigheter Rönström otvifvelaktigt är bland de Innehafvare af Disconternes Skuldförbindelser som minst ega fog att påkalla någre särskilde considerationer ledande så väl till orättvisa mot öfrige innehafvare af dylike förbindelser sorn till ett prsejudicat af vådlig beskaffenhet. Stockholm den 19 December i8a3. Stånders Stats och Banco-Utskotts Utlåtande i anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss af Utskottens Betänkande rörande användandet af de medel hvilka vid utredningen af Allmänna Magazins - Inrättningens tillgångar och Skulder till Banken inflyta.
Och om vi eftersinne allt hvad vi äro skyldige våra förfäder, alt hela vår civilisation bör betraktas såsom ett depositum, som vi af dem emottagit, och som det är en helig pligt för oss alt icke förminskadt, men förökadl öfverlemna åt kommande slägten, så ligger deruti en kraftig uppmaning, att äfven vi måtte göra något för dessa efterkommande. Alla de anstalter som finnas, de prydnader som vi fägna oss åt, hvem bar väl gjort dem? Jo, våra förfäder. Alla de kostsamma inrättningar, hvaraf vi draga nyttan eller nöjet, ja, de skatter, de samlingar af skön konst som vi för närvar, äga — allt hafva de öfverlemnat åt oss, och är det väl då för mycket, att vi åt detta rika alf af konstskatter bereda ett hus, der de kunna på ett passande sätt, och till allmänt gagn förvaras? Del gäller nationaläran, det gäller bildningen i sin helhet, det gäller våra efterkommandes rätt, och häremot skulle jag tro och önska, att en relativt ringa penning icke borde väga allt för tungt i vågskålen. 102 Den 12 Octo ber f. ra. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Under det jag förklarar min högaktning och tacksamhet för den siste talarens yttrande, måste jag likväl reservera mig mot sjelfva ingressen dertill, såsom antydande, att konstens resultater icke skulle vara afsedda för en annan samhällsclass än den rika och mindre lyckligt lottade. Det är nemi. ett gifvet factum, och menskligheten stöder sina vigtigaste intressen på den princip, att dessa resultater verka välgörande frän Statens öfversta ända till dess lägsta trappsteg. Del är i en sådan anda som förevar, fråga bör som en nationalangelägenhet behandlas, och det är i en sådan anda jag hoppas att Ul.sk. slag till mötes. Hr Gripenstedt: Jag måste freda mig för den misstankan, som skulle jag tro, att icke en sådan inrättning äfven verkade välgörande på samhällets lägre classer och vöre nyttig för dem.
Handelsoch Sjöfarts-fondens inkomst har riliwäpt i sammanhang med tull-uppbördens stigande, och da derjemte besparingar i utgifcerne för fredswerket med Barbareff-staterne fortfarande ägt rum, hafwa fondens tillgångar beredt utwäg. icke allenast för siö-expeditioner till handelns ffyddande, utan ock för särssildra anflag af allmän nytta, såsom till ombyggnad af Slutzen i Stockholm, till ucwidgande af Trollhärce-Canal och Slutzar m. m. StupcWSedan förberedande undersökningar ägt rum för tillwägabrinlag m. gande af en ändamålsenlig reglering af Srapel-Scadernas Tolag och andra der utgående afgifter af handeln och sjöfarten, har ett nytt förslag i detta ämne blifwit af Commerce-Collegium framställdt, asyftande att, utan förminskning i de inkomster, hwarom Stapel-städerna <äro försäkrade, och hwaraf de för bestridande af sina utgifter kunna fortfarande wara i behof, afhjelpa den betydliga skiljaktighet, som för det närwarande äger rum emellan handelsoch sjöfarts-afgifterne i olika städer, ett förhållande som icke allenast mäste wara hinderlig! för handelsrörelsens utweckling i allmänhet, utan äfwen iwäsendtlig mon förswarar beräkningarne wid utfärdandet af hwarje ny TullTarif. Detta förslag, som hufwudsakligen hwilar derpå att Stapelstäderne skulle, i utbyte mot directa inkomster af handeln och sjöfarten m. m., erhålla motsvarande anslagssummor af Staten, som derföre skulle beredas ersättning genom en lämplig förhöjning i tullafgifterne, har nu blifwit meddeladt Stapel-städerne för uplysnings erhållande bland annat om beloppet af de ersättnings-summor, hwilka i omförmälda hänseende kommer att erfordras; Och blir Kongl. Mast, efter inhemtande af detza jemte öfriga i och för fragans fullständiga utredning nödiga upgifter och yttranden, i tillfälle att pröfwa om och i hwad mon det nya förslaget ma kunna bringas till ^verkställighet.
Åter tränger sig på mig den tanken huru bekymmerslöst vi ofta sofva oss fram öfver afgrund och bråddjup. Ett enda felgrepp, en axel som brister, en mutter som lossnar och knappast en enda af sofvarne i de präktiga vagnarna der bakom skulle ens hinna vakna innan hans sömn i ett ögonblick blefve för djup att någonsin mera kunna störas. Men nu är viadukten passerad och straxt på andra sidan derom ligger den station, der vi byta lokomotiv. Med en känsla af saknad lemnar jag min plats, men Tom försäkrar mig att den snart blefve obehaglig, ty nu komma vi in i bergstrakten, der nattluften är isande kall och banan går fram genom den ena tunneln efter den andra. Det är med mera värme än förut jag trycker Toms hand till afsked, och när han presenterar mig för sin efterträdare, ger sig min nyväckta respekt för lokomotivförarens ansvarsfulla, hvarje nerv och muskel ansträngande verksamhet luft i en bugning, aktningsfullare än jag vanligen brukar bestå mina medmenniskor. Så går jag tillbaka i min vagn och sofver snart som de andra. MIN RESKAMRAT. "Det är så ledsamt och enformigt att resa allena, man har ingen att meddela sig med om sina intryck och erfarenheter" låter det vanligen då det är fråga om fördelarna af att resa ensam eller i sällskap. Och ofvanstående uttrycker nog den åsigt som hyllas af det stora flertalet. Men sannerligen säger jag er: det är bättre att känna sig så ensam och öfvergifven som en ung fru; då hennes man första gången rest bort på en vecka, än att resa i sällskap med en preussisk löjtnant. Ty dertill hade vår herre uppenbarligen ämnat honom; och endast storartadt ungdomligt lättsinne var det, som bragt honom att skolka med sin skolgång så att han förverkat rättigheten att fullgöra sin värnepligt som "einjähriger freiwilliger" och sedan avancera till epåletterna. I stället hade han rymt undan de år i uniformsrock, som väntade honom och efter den betan var paradiset nu stängdt för alltid. Det hjelpte inte alls att förbanna förbemälda lättsinne både sent och bittida och att kamma håret med bena ända ned i nacken samt sno mustaschämnena uppåt.
I våra dagar göras stora anspråk på presten och tiden anses full af religiös oro. Är detta visst, då tarlvas äfven mera än förr, att ordets förkunnare är rustad alt möta i kampen, att han med luli insigt om betydelsen af sitt dyra embete eger den vetenskapliga underbyggnad, som gör honom skicklig dertill. Svenska kyrkan, Svenska församlingen är säkerligen mera betjent med eli inskränktare antal prester, som värdigt fylla sitt kall, än med ett flertal, deraf många, illa utrustade med andliga håfvor, illa aflönade, endast medfölja i räkningen. Blefve pastoral-examen helt tvärt afskaffad, så skulle, säger man, äfven om fordringarne skärptes vid universitetet för inträde i prest-embetet, en mängd komministrar, som icke allagt samma examen, rusa till lör alt söka pastorat, dem till men och förfång, som vederbörligen absolvera! alla fordringar härvidlag. Om pastoi alexamens ringa betydelse för att pröfva skickligheten i embetet hafva vi förut talat. Hvad de många komministrarne angår, hvilka skulle öka konkurrensen vid ansök Bih. till H. St. N:o 380. ningar till pastorat, så kan ju såsom ett öfvergångsstadgande bestämmas, alt endast de prestman, hvilka t. ex. under en lid af, sammanlagdt, fem år till domkapitlets belåtenhet fungerat såsom vicepastorer, må tillgodoräkna denna tjenstgöring i stället för pastoralexamen. En sådan oklandrad tjenstgöring betyder också säkerligen mera än en knapphändig pastoral-examen. Stötestenarne på den presteriiga banan åro nog många ändå, äfven om en skulle blifva undanröjd, den nemligen — att se gråJlårsmän, som släpat i kyrkans tjenst, åldras och dö vid en liten usel lägenhet, derföre att formen icke blivit iakttagen, derföre att de icke hafva tagit pastoralexamen. Komministraturerna borde väl egentligen ingenting annat vara än expektans-platser, och reducerades de lill denna sin ursprungliga bestämmelse, skallar jag vinsten icke ringa äfven härvid för kyrkan. Ganska mycket kunde vara att tillägga.
Domsaga aldrig obehörigen blifvit belastad med expeditionslösen, utan tvärtom sådan lösen ofta nog efterskänkt. m Sedan von Francken, efter inhämtad kännedom om Domhafvandens nyssanförda yttrande, uti skrift, som inkommit den 22 Februari 1854, begärt, att få genom vittnen och bevis styrka hvad han angifvit, samt att handlingarna för åtals anställande och ärendets behöriga utredning måtte till Advokat-Fiskals-embetet öfverlämnäs, och i anledning deraf blifvit förständigad att närmare uppgifva beskaffenheten af den bevisning, han vore i tillfälle att förebringa, hade von Francken i ytterligare skrift den 4 3 Maj äfvenledes år 1854 uppgifvit namn å åtta vittnen, genom hvilkas hörande angifvelserna skulle kunna styrkas. Sorn Justitie-Ombudsmannen ansett, hvad sålunda förekommit, påkalla laga undersökning, så uppdrogs genom skrifvelse den 26 Maj 1854 åt Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt att först hos Kongl. Hofrätten anhålla om en sådan undersöknings anställande och att derefter emot omförmälde Domhafvande föra den talan, hvartill anledning kunde yppas af de sålunda utredda förhållandena. Uti detta mål har Kongl. Hofrätten, dels uppå nyssberörda anhållan, att, i fråga om angifvelsen att lösen blifvit svarande parter affordrad, laga ransakning måtte företagas och de uppgifna vittnena på ed höras, eller ock sådan undersökning förordnas att af ojäfvig Domare vid Semminghundra Häradsrätt förrättas, genom särskildt beslut den 22 Dec. 1854, enär icke uppgifvits något bestämdt fall, dervid
Det tili betänk, gjorda tillägg uti ifrågavar. ämne tillstyrker jag måtte af R. o. Ad. blifva antaget. Hr von Hartmansdorff: Då Ståndet från bevilln. befriat alla dem, hvilka undfå karaktersfulliuakler, så är det klart, att Ståndet från sådan afgift befriat både dem, hvilka erhålla dylika fullmakter under krig och förlorat armar eller ben, och dem, hvilka fått behålla sina lemmar och undfå karaktersfullmakler under fred. Jag tror således, att Hr Aminoffs önskan är genom Ståndets redan fattade beslut uppfylld. Hr Aminoff: Genom R. o. Ad:s redan fattade beslut, är visserligen det gjorda tillägget öfverflödigt. Men dä vi veta, alt förra betänk, blifvit af 2:ne RiksSlånd antaget, i hvad som rörer bevillning för karaktersfullmakler, så torde det af Utsk. nu gjorda tillägg böra af R. o. Ad. bifallas, såframt R. o. Ad. ville göra något afseende å de karaktersfullmakler, som under krig förvärfvas. De grunder som i Uls:ks betänk. N:o 14 blifvit framställda, angå endast sädane personer inom militären, hvilka under krig erhålla karaktersfullmakter; och jag tror, att, liksom in - 58 Den 20 Maj. om Utsk., icke en enda röst höjde sig mot förslaget, det äfven skall röna samma framgång inom de andra RiksStånden, äfven om förslagets öde kommer att afgöras uti förstärkt StatsUlsk. Det synes således vara endast R. o. Ad. som motsätter sig förslaget; och huruvida detta öfverensslämmer med de grundsatser, som här böra göra sig gällande, vill jag ej gifva något omdöme. Jag fortgår att yrka bifall till förslagets antagande. FIr von Hartmansdorff: Om de öfriga Stånden godkänna den af Utsk. föreslagna lindringen, så blir ju följden deraf, alt votering kommer alt anställas mellan Utsk:s förslag samt R. o. Ad:s beslut? Af förskräckelse för den blifvande voteringen bör väl
Jag föreställer mig, att det måste vara en bestämd skilnad emellan nu och fordom, då man besinnar, att nu för tiden erfordras lika många dagar att coinmunicera sig med främmande makter, som fordom månader, och att det diplomatiska bestyret numera förmodligen hufvudsakligen inskränker sig till ett flitigt läsande af tidningarna; ty ias Den io Augusti f. m. jag tror, att de fleste diplomaterne, vare sig af högre eller lägre tang, derifrån hemta sina hufvudsakliga uppgifter. Man har medgifvit, att besparingen å ministrarnes utbyte emot eharge's d'affaires blefve någon, men icke till belopp motsvarande löne-differeneen, emedan de afgående ministrarne skulle pensioneras och emedan eli argds d’affairerne skulle så aflönas, att de kunde hjelpa fattiga Svenskar, hvilka man icke kunde hafva för afsigt att afvisa utan hjelp. Så gerna jag unnar mina fattiga landsmän hjelp, när de deraf kunna vara i behof, så uppriktigt bekänner jag, att jag icke kan anse diplomatiska missioner vara dertill inrättade, eller att i deras tillvaro kan ingå beräkningen att understödja fattiga Svenskar på utrikes ort, hvilka måhända i sådan beräkning begifvit sig utomlands, och hvilkas behof sålunda icke härleda sig från oförutsedda, under utrikes vistandet iråkade, omständigheter. Jag värderar obeskriflig! denna hjelpsamhet, och tror äfven, att den för ett eller annat fall ägt rum; men såsom allmännelig må det tillåtas mig alt betvifla densamma. Man har sagt att en charge' d’affaires med sina svaga Iöne-inkomster icke förmår att i vettenskapligt, litterärt, artistiskt, teclinologiskt och indnstrielt hänseende gagna fäderneslandet, och att det skulle vara härtill som den kostsamma representationen isynnerhet erfordras.