Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Plenum kl. ett qvart till 11 förmiddagen. Hans Excellens Herr Grefven och LandtMarskalhen yttrade, det Hans Excellence förmodade, att Ridderskapets och Adelns i dag närvarande Herrar Ledamöter sistlidne gårdag erforo, det Kongl. Majit behagat i Nåder bjuda samtlige Ridderskapet och Adeln, att i dag spisa middag å Kongl. Slottet, samt att efter ceremoniens slut å Rikssalen, Ridderskapets och Adelns underdåniga afskeds-uppvaktoingar hos Hans Maj t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, uti hvilka deputationer Ridderskapet och Adeln i går funnit lämpeligt att mangrannt deltaga, borde äga rum. 392 Den 2 i Jula. Hvaruppå Hans Excellens hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln , efter aflagde underdånige afskeds-uppvaktningar hos Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, behagade vid Kongl. Slottet åtskiljas; hvilket bifölls. Sedan de tvänne Härolder, hvilka uti processionen i dag borde gå framför Ridderskapet och Adeln ankommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofhge Ridderskapet och Adeln kl. tre qvart till ii till Storkyrkan, hvarest RiksdagsPredikan afhördes, efter hvars slut Ridderskapet och Adeln åtföljde Kongl. Maj:t i processionen till Kongl. Slottet samt vidare till RiksSalen, der RiksdatrsBeslutet af Hans Excellence HofCanzleren Herr Friherre af Wetterstedt upplästes, samt Kongl. Mai t i nåder behagade på vanligt sätt Riksdagen afsluta, och Riksens Ständer hemförlofva. Ridderskapet och Adeln aflade derefter deras underdåniga afskeds-uppvaktningar hos Hans Majrt Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, samt åtskiljdes vid Kongl. Slottet kl. 4 e, m.
Med den omfattning man vill gifva fattigförsörjningen, skola säkert manga, på de flesta Samhällen äfven med det christligaste och nitfullaste deltagande för nödställda likar, ändock sakna tillgångar att motsvara de förökade fordringarne, hvaremot arbetsamhet och egen omtanka hos desse nya föremål för fattigförsörjningen ännu mer än hittills 6kola aflågsnas, då de funne sig ega den lagliga rätt tili försörjning ?om nu föreslås. jft LagUtå*ttcti BttinhnJen, Ett stadgande anser jag deremot saknas i den föreslagne författningen, det nemligen; att tillgång till arbete och sysselsättning skulle utgöra förnämsta och, med få undantag, det enda biträde åt fattige med arbetsförmåga, hvarigenom flit, sparsamhet och ordentlighet snarare skulle lifvas och utveckla sig, än hvad genom de vanliga bidragen i penningar och matvaror Sitadkommes." Af RiksdagsFullmägtigen Strindlundt *’I anledning af det Betänkande Högloft. Utskotten hafva uppsatt får jag ytterligare vid förslaget till en allmän stadga för fat» tigvården i Riket göra följande korta erinlingar: Då Utskotten i 2 Art. 1 §. bestämt tjlders beräkning af 13 år, såsom en skiljepunct emellan de sorn skola njuta fattigvård och de sorn skulle derifrån skiljas, kan jag för min del ej gilla sådant utan deremot Lagligen protestera, och med ogillande af all bestämd classification i någon bestämd författning, då jag i dess ställe föreslår, att hvar och en fattigvårdsanstalt, utan att vara beroende af författning, bör bestämdt sjelf utnämna de sorn, vid dess fattigvårdsinrättning skola njuta understöd. Den skillnad sorn a Art. 2 §. gör ejnellan föräldrar, sorn i någon mån besörja sina barns uppfostran och dem, som alia icke förmå att dertill bidraga, då de förre tillerkännas en ovillkorlig rättighet, att bär - LagUtskotttts Betänkandtn. 73 nen hos sig behålla, men de sednare alideles en villkorlig, derest den lämplig finnes, år för mitt omdöme högst obillig och origtig.
Me-: morial angående en bestämd afgift till Veneriska smittans hämmande (jenom ankomne Protocolls-Utdrag, hafva Hespective Riks-Stånden tiil afgörande utaf Förstärkta Stats-Utskottet öfverlemnat, den i anledning af Kongl. Maj:ts därom aflåtne Nådiga Proposition af Statsoch Bevillnings-Utskotten uti afgifne Utlåtanden gjorde framställningar rörande en af hvarje Mantalsskrifven Person årligen intill nästa Riksdag utgående Afgift till veneriska smittans hämmande, häröfver Riks-Stånden stadhat uti olika beslut; Oell har Försfärkta Stats-Utskottet vid sammanträde denna dag verkställt votering öfver följande af Statsoch Bevillnings - Utskotten ntgifne Proposition: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N.o 272. 5 kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, hvaraf arrenden till statsverket ingå, af den 17 Juli 1847, hvaruti stadgas, bland annat, att ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver arrendet ej får gå, skall bestämmas, äfvensom att lägenhetens förre innehafvare, så vidt han densamma val brukat, eger att, emot erläggande af den fastställde maximi-summan och öfriga vilkor, enligt författningarne, arrenderätten bibehålla. Voteringen har utfallit med 41 Ja och 78 Nej: och sorn följaktligen Nej vunnit, hatva Rikets Ständer beslutat i enlighet med kontrapropositionens innehåll. Hvilket Förstärkta Stats-ulskottel skolat anmäla. Stockholm den 19 Juni 1848. Bih. till R. St. Ank. lill Exp. Ulsk. den 21 Juli, kl. 10 f. m. Utlåtande , i anledning af väckt motion om anstånd med återbetalningen af det Jör hamnbyggnaden vid Cimbritshamn under 1840 och 1841 års riksdag beviljade tån.
Hr Landtm, nu till antagande framställde. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta t nej. Hr Munck af Rosenschöld: För det första reserverar jag mig deremot, alt Hr Frih. o. Landtm, icke först framställt propos. till bifall på Utsk:s betänk., och för det andra emot det nu fattade beslutet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att i detta mål ej något mera återstode att undeistalla Ståndets pröfning. Ropades ja. Lades på bordet nedannämnda från Utsktn inkomna tnem:r, utlåt:n och betänkt!), nemi. från StatsUtskottet: N:o 5a4, i anledn. af ej mindie F. von Zweigbergks motion 0111 afsättande af tillgångar för de i Reg.F:ns 63 § föreskrifna crediliver, än flera andra dermed gemenskap ägande förslag; JV:o 525, i anledn. af anmärkntr vid Utsk:s betänk. N:o 467, angtde Hr Kallings motion om bancovinstens användande ; JN:o 526, ang:de särskilda gvalificationer för Utskis secreterare och notarier; Nto 027, ang:de upplåtandet af rum i R. St:s hus till begagnande af directionen öfver arme'ens pensionscassa under en föreslående reparation; Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon. Utskotten: N:o 199, i anledn. af erhållna återremisser utaf betänk. N:o 178, rörtde förändring uti beskattningen å qvarnar, m. m.; BevillningsUtskottet: N:o 49i ' anledn. af Hederv.
Riksgälds-KonJemte det Riksgälds-Kontorets inkomster och utgifter under hvart torets inkomdera af revisionsåren blifvit upptagna å den vid denna Berättelse fogade ster och utTabell Lit. B., hafva Revisorerne, i öfverensstämmelse med hvad 1841 gifter. ocp i843 års Revisionsberättelser jemväl innehålla, (sid. 2 — 3 i den förra och sid. 4—7 i den sednare Berättelsen) ansett sig böra meddela ett på besagde Tabell grundadt Sammandrag af alla under åren 1843 och 1844 till Riksgälds-Kontoret influtna och derifrån utbetalda medel, uti hvilket Sammandrag de särskilda inkomstoch utgiftssummorna för hvarldera året blifvit under följande hufvudtitlar sammanförda, nemligen: Allmän bevillning, samt tidningsoch kortstämplings-afgifter, jemte observationsmedel, R:dr 2,053,44$: 19- TI2,063,764: 29. 8. Kapital-afbetalningar och räntor å för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån . Återbetalningar af lyftade kreditiv-summor . • Dito af tills vidare förräntade medel samt härå upplupna och godtgjorda räntor Ersättningar för utbetalda förskotter Från Stats-Verket erhållna öfverskotter och besparingar Enligt Rikets Ständers beslut, till Riksgälds-Kontoret öfverlemnade särskilda tillgångar och fonder 478*o58: 3i. 3. 47*8,368: 47* 5. Tillfälliga inkomster. Utgtfter: under år 1843. under år 1844. Årliga anslagen till Hans Maj:l Konungen och till statsbehof vens fyllande samt med ordinarie statsregleringen gemenskap ägande utbetalningar Extra stats-regleringen vid 1840 och 1841 års
Fröt. 1853 £ 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 11 Haft. 3 18 SlatsUtskottets Utlåtande, N:o 156. stats-bidrags beviljande åt detta samhälle, för förbättrandet af dess kommunika. tions-anstalter; att, enligt det af vederbörande embetsmyndighet uppgjorda kostnadsförslag för omförmälda liamn-anläggning, skulle de härmed förenade kostnader allenast uppgå till 85,201 r:dr 16 sk., eller blott något mer än hälften af det belopp, 140,049 r:dr 21 sk. 7 rrst., som arbetets utförande i öfverensstämmelse med den derför af Kongl. Maj:t i Nåder fastställda plan kostat; samt att då staden Christianstad, som, med förtroende till denna kostnadsberäknings tillförlitlighet, åtog sig att utföra meranämnde arbetsföretag, derigenom ådragit sig en högst betungande skuldsättning, syntes det billigt, att staten, genom något ytterligare bidrag, underlättade liqviderna för denna skuld oeh sålunda i någon mån lindrade det af kostnadsförslaget missledda samhällets uppoffringar. Detta med hrad mera angående ifrågavarande lån blifvit yttradt inom de 3:ne Kiks-stånd, som återremitterat Utskottets härom afgifna utlåtande, har Utskottet tagit i öfvervägande, men dervid ieke funnit anledning frånträda de i samma utlåtande af Utskottet uttalade åsigter. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, och då, enligt hvad Utskottet förut upplyst, de beräknade kostnaderna för ännu återstående arbeten i Åhus hamn endast uppgå till 5,530 r:dr, samt det särskilda lån å 12,000 rrdr, som staden Christianstad utaf handelsoeh sjöfarts-fonden erhållit, blifvit af Kongl.
Man kan icke bär försöka åstadkomma en beskattning, som svarar emot den enskilde hushallarens lust att brauna. Man måste väl, när man vill hafva en allmänt gällande regel, bestämma den efter de förhållanden, som i allmänhet (örefinnas. På dessa skäl kan jag ej anse rätt att bestämma skatten lägre, närman vid afverkningens beräkning sökt att i möjligaste måtto iakttaga hvad rättvisan fordrar. Jag vidhåller således det förslag, jag förut afgifvit, nemi. att ft. o. Ad. malle förena sig i Gr. Horns propos. om i sk, skatt för hvarje tillverkad kanna brännvin. Hvad Hr von Rosen yttrat ang:de skattens erläggande, torde ej bär behöfva särskildt afhandlas, då icke, så vidt jag vet, någon fråga derom nu blifvit väckt, utan endast skattens belopp här utgör föremål för öfvei läggningen. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Jag viii visserligen tro, att det förslag till brännvinsbrännings-lörordning, som de förenade Ekon. och Bevilln.Utskm vid denna riksdag afgifvit, hvilar på ganska rikliga theoietiska grunder; men hvad mig angar, så befarar jag, att så stora hinder i verkställigheten komma alt mola detta förslag, att dermed blir föga eller intet uträttadt. En anledn. till den förmodan att förslaget ej har varit riktigt väl och moget genomtänkt, hemtar jag deraf, att man nu framställt för R. o. Ad. ett förslag alt nedsätta den antagna beskattningen med icke mindre än 100 proc. Jag får således förklara, öfvertygad att förslaget blir lika felaktigt, antingen skatten bestämmes till 2 sk. eller nedsättes till i sk. b:co kannan, att det är mig fullkomligt likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad. i denna del fattar. Skulle frågan komma till förstärkta Utsk., hvaruti jag är ledamot, så får jag på förhand gifva tillkänna, att jag under sådana omständigheter kommer att rösta för den gamla brännvinsförfattningen. Den enda lagstiftning i min tanke, som man för närvar, kunnat antaga, hade varit den, som vid flera föreg,Re riksdagar varit väckt, men som ej vunnit gehör.
Huru man således än må betrakta de båda Kamrarne, de stå der visserligen såsom mycket enkla organisationer på papperet, men åtskilda från hvarandra och ifrån de utom Kamrarne ställda orepresenterade endast genom penningens gyllene råmärke, uteslutande från den Första Kammaren all den bildning, de insigter, den erfarenhet, den mogenhet och konservatism i åsigter, som icke har råd eller lust att under nio års tid, minst fyra månader årligen, vistas i hufvudstaden, och på samma gång öppnande den Andra Kammaren för ali den äregirighet, som kan finna sin uträkning vid, att genom hyllandet af dagens mening bereda sig ett rum i den med arfvode försedda representant-kammaren. Ärendenas behandling i Kamrarna. Kamrarna hafva ”i alla frågor lika behörighet och myndighet”, sådan är den grundsats, som i det Kongl. Förslagets 1 § uttalas. Frågor, i hvilka Kamrarna ej blifvit om beslutet ense. skola således anses hafva för den riksdagen förfallit. Men det gifves frågor, hvilka ej kunna genom den ena Kammarens beslut förfalla. Sådana äro de, som röra ”statsutgifter eller bevillning eller Riksbankens eller Riksgäldskontorets styrelse och förvaltning, inkomster och utgifter”. I dessa frågor ”skola begge Kamrarne, hvar för sig, rösta om de olika beslut, hvari hvardera förut stannat, kommande den mening, som dervid erhåller de flesta ledamöters af båda Kamrarnas sammanräknade röster, att gälla såsom riksdagens beslut”. Sådan är föreskriften i 65 §. Då nu Första Kammaren beräknas till 119, men den Andra till 180 ledamöter, följer att, när i sådan fråga 150 eller flere röster i Andra Kammaren förenat sig om ett beslut, den Första Kammarens enhällighet i frågan betyder intet. Frågan kan alltså vinna bifall eller förkastas, fastän blott den ena Kammaren sådant beslutat. Kamrarnas ”lika behörighet och myndighet” är således icke en sanning. — Statsutgifter och bevillning, Riksbank och Riksgälds-kontor äro likväl angelägenheter, som i nationens lif hafva sin stora vigt; och i afseende på så väl ställningen till regeringen, som betydelsen inom representationen och för nationen, kommer utan tvifvel den Kammare att gälla mest, som sålunda disponerar öfver folkets penningar.
Man borde härvid äfven ihågkomma alt försvaret ej alltid berodde af defensiven, det åsladkommes ofta och alltid mera kraftigt af eli offensivt tillvägagående, och dervid blelvo fästningar af en mera underordnad beskaffenhet. Den svenska hären, sådan den förefunnes, vore, enligt motionärens omdöme, i följd af sina många administrativa bristfälligheter och olägenheter, icke så inrättad, att den uppfyllde eller kunde uppfylla de af motionären nyss antydda fordringar och egenskaper. Genomträngd af detta förhållande föranleddes motionären att redan vid 1847—1848 års Riksdag underställa Rikets Sländers pröfning ett af honom uppgjordt förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, innefattande de indelta truppernas indragning och ställande pä ständig vakans, samt försvarets byggande på en fullständig, i enlighet med behofvet tillräckligt öfvad nalional-beväpning, med en mindre ständigt tjenstgörande stam; allt emot en sammanräknad kostnad, som i betydlig mån understeg utgifterne för det närvarande landtförsvaret, men icke dess mindre medförde en rättvis lindring uli den jorden tryckande rustoch roterings-tungan, samt af behofvet påkallade förbättrade löneoch pensions-vilkor för befäl och trupp. Alt della förslag, yttrar motionären vidare, såsom alldeles nytt till sina grunder och dessutom ingripande i många enskilda intressen, skingrande den nimbus, hvarmed man lyckats omgifva indelnings-verkel samt slutligen uppgjordt och algilvet af enskild man, skulle erhålla ett stort motstånd, derpå var motionären på förhand beredd. Atl förslaget följaktligen vid 1847 — 1848 års Riksdag, oaktadt endast lösliga anmärkningar kunde göras mot detsamma, blef undertrycki och ej ens deu begäran bifallen Bih. till R. St. Stalssamt Allm. Desvoch Ekon-Utskoltets Utlåtande
Men vi kunna ju bibehålla vårt mynt som det är, och med sitt vanliga namn, och föra böckerne uti ridr, sk., och rist., och ändå hafva vi ett verkligt tolftedels system, till och med 4 rist. rigs. För det andra är värt system rikare på underfördelningar i hela tal, än decimalsystemet, och är således fördelaktigare uti handel. Det, att räknelals benämning oell skrifning sker efter tiotal, har förmodligen till en början gifvit anleda, till decimalfördelningen uti mått, vigt och penningar; men det ena har rätteligen ej med det andra alt göra, ty att benämningen och skrifningen af räknelal sker efter tiotal, är derföre att man klokt nog ej velat öfverlasta minnet med olikt benämnda och skrifna siffror, utan inskränkt dessa sednare till t), eller, med nollan inberäknad, 10, och genom combination af dessa liitt ihågkomliga elemenler uttrycker alla möjliga tal. Dun 30 November f. m. Om jag oek skulle kalva ett oell annat ali tillagga, vill jag ej vidare taga R. o. Ad:s tålamod i anspråk, ulan får Ivertom tacka för den uppmärksamhet, som blifvit mig lemuad. Då nu till justering föredrogs Exp.Ulsk:s d. 27 dennes f. m. på bordet lagda, under N:o 37 afgifna förslag till R. Sl:s und. skrifvelse till K. M., ang:de ytterligare coutroller öfver vissa föreskrifters efterlefnad inom Calbolska församlingen i Riket, blef detta skrifvelseförslag ånyo bordlagdt, på begäran af Hr von Hartmansdorff, A ug. och Gr. Lagerbjelke, Gustaf. Föredrogs ånyo Vällofi. BorgareSlis d. 27 dennes f. m. på bordet lagda prot.utdr. af d. 20 innevar. månad, iunebällande inbjudning till R. o. Ad. alt förena sig uti BorgareStts beslut, att antaga 41 § af det utaf Bevilln., Lagsamt Alim. Besv.- o. Ekon.Utsk:n, i belänk.
St:rs beslut innehåller: ”att blifvande innehafvare af de 9 ”Generalslönerne i penningar må, lika med Landshöf”dingar och i enlighet med hvad Författningarne om ”afskedstagande Civile Embetsmäns pensionerande föreskrifva, vid 65 års ålder, efter erhållet afsked, till ”pensions åtnjutande för den öfriga lifstiden uppföras ”å allmänna IndragningsStaten; dock att ej flere än 2 ”sådane pensioner bestås,” och detta beslut ingalunda kan, emot hvad med Utskottets af R. St:r godkände förslag i detta hänseende afsetts, så tydas eller förklaras, som skulle Generalerne, vara tillerkände större pensions! ätt än som svarar emot den af R. St:r för hvardera af dem bestämda lön, 3ooo R:dr B:co, har Utskottet ansett sig böra, härmedelst rätta ofvanbe - Betänkan den, N:s 352, 353. 197 rörde misstag, under förklarande, att Summan af de 2:ne Generalspensionerne således bordt upptagas till 3ooo R:dr för hvardera pensionsrummet eller tillhopa 6000 R:dr; hvarom rättelse skall iakttagas uti den RiksStat som kommer att skriftligen till RiksStånden öfverlemnas för att af Ilr LandtMarskalken och Hrr Taleman uuderskrifvas. Utlåtande i fråga om ny Instruction för R. St:rs Revisorer, i afseende på deras befattning med StatsVerkets granskning. Under den 22 sistlidne Januari! har K. M:t till R. St:r öfverlemnat, jemte Nådig Skrifvelse, ett Förslag i detta ämne, hvilka handlingar af samtelige respektive RiksStånden blifvit till Utskottet remitterade. Derförinnan har Utskottet emottagit remisser å följande, af enskilde Riksdagsmän i samma afseende gjorde, motioner.
Majit allatas, med anhållan om Nådig befallning till Ofver-Post-Directionen om uppgörande af lnstruction, till rättelse för så val Postilloner, som dem, hvilka skola emottaga dessa, jemte de Poster de medhafva, äfven kunde inflyta underdånig anhållan, det bemälde Direction jemväl måtte anbefallas att låta tillse, det sådan tyngd ej varder i de afgående Postväskor inrymd, att den öfverskrider hvad Postskjuts^rne rätteligen böra framskaffa. STOCKHOLM, hos Cari. Aa, Pihl, 1825. Bevilln.- och Oec -Utsk. Uti. N:o 23. i N:o 23. Ankom till Exp. Utsk. d, 20 Oct. 1829, Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 12, om inrättandet af Porto-Franco på Gottland, m. m. Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hög* vördige Preste-Ständet hafva återremitterat Utskottens ofvannämnde Betänkande, i grund af deremot gjorda anföranden utaf åtskillige Ledamöter inom ofvannämnde Riks-Stånd, hvilka sökt ådagalägga, dels att de farhågor och olägenheter, som föranledt Utskottens afstyrkande af Portofranco-inrättning på Gottland, skola vara mindre grundade, och dels att en sådan anstalt borde blifva ganska förmonlig för både nämnde Ö och Fäderneslandet; men sorn alla hithörande förhållanden blifvit så fullständigt utredde uti ifrågavarande Betänkande, att anmärkningarna deremot, i Utskottens tanka, der äro upptagne och på förhand vederlagde, så sakna Utskotten anledning att ingå i någon ytterligare bevisning öfver det onyttiga, om icke skadliga, uti inrättandet af Porto-Franco på Gottland; vid hvilket förhållande, och då ej mindre Välloflige Borgareän Hedervärda Bonde-Ståndet under den 3:dje och 7:de sistlidne Bih, tillRiks-St.
Emb. Ber. deri i5 Jan. 1834. utlAtande inkommit, frågan under den 12 April r832 blifvit remitterad till Kammar-Collegium., sorn ännu icke dess utlåtande afgifyit. 59 0 Vården öfver de under Kammar-Collegii inseende hittills ställde Kronans hus och byggnader i Landsorterne. Genom Nådigt Bref deia 21 December i83o liar Kongl. Maj:t, uppå anförde skäl, förklarat Sig icke kunna bifalla Rikets Ständers begäran, alt den Kammar-Collegium uppdragna befattning med Kronans ifrågavarande hus och byggnader skulle Öfverlemnas lill Öfver-Intendents-Embetet, och anbefallt Kammar-Collegium att öfver dessa hus och byggnader anskaffa ritningar och beskrifningar, samt öfver dem, med alla deras tillhörigheter, upprätta en hufvudbok, hvari sedermera alla skeende förändringar tid efter annan skulle antecknas. 60:0 Utskylder lill Staden Nyköping afLandshöfdinge-Residen cet derstädes, äfvensom afgifler till Städerne i allmänhet för Kronans dervarande egendomar. Sedan Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref den a3 Januarii i83o, förordnat, att de stadsutskylder till Nyköpings Stad för Landshöfdinge-Residencet derstädes, hvilka, enligt Kongl. Brefven den 26 Maji rS1S och 12 September 1822, bort till Staden utgöras, skulle från åren 1815 till 1824 af Riksgälds-Contorets medel godtgöras; så har Kongl. Maj:t, i afseende på afgitten till underhåll af Brandvaktsoch Eldsläcknings-anstalter för Kronans hus och lägenheter i Städerne i allmänhet, genom Nådigt Bref den 19 Junii i8po förklarat, att sådane afgifter icke skola för närvarande erläggas för de hus, hvilka Kronan af ålder tillhört; men, i afseende åter på de för Kronans räkning i senare tider, egentligen till Landshöfdinge-Residencer inköpte privata hus och egendomar, anbefallt Kammar-Collegium och StatsContoret, att genom vederbörande
Vid glädjens fester, som de måste vara med om att smycka med sin fägring, få de oftast blott ett flyktigt erkännande, ett tanklöst tack, men den sjuke, som förbränner dem med sin febervarma hand, sin heta andedräkt, han skänker dem sin kärlek, sin tacksamhet, de få trösta och hugsvala honom i hans plågor och längtan. I denna stund, medan du läser dessa rader, lida tusen och tusen människor i hundratals sjuksalar — bleka, utmerglade, skeppsbrutna, ligga de där på sina bäddar, läka rens knif har söndersargat dem, kräftsjukdomar förtära deras inre, feberbranden lyser i deras ögon. Till huru många af dessa bäddar, där vå- ra lidande bröder och systrar kämpa mot plågor och död, har en kärleksfull hand bragt några af de blomstervärldens glädjebringare, som man är så snabb i att bryta åt lyckans barn? Jag vet icke, men jag tror ej, att de äro många, åtminstone icke i vårt land. Och dock finnes äfven här en ansats till denna kärleksverksamhet, äfven här har organiserats en » blomstermission », som, om än icke mycket känd och utbredd, dock kan vara en början till någonting, som en gång skall utvecklas till ett lefvande och kraftigt vittnesbörd om den kärlek, hvars lifsvillkor är att gifva ut sig för andra. I n:r 32 af Idun för i år förekommer en af fru Ramsay skrifven uppsats om blomstermissionen; varmt och lifligt skildrar hon däri, hvilken roll blomstermissionen spelar i England, hur nödvändigheten af dess tillvaro trängt in i det allmänna medvetandet, hur på egendomarne man t. o. m. har en särskild liten trädgård, där man odlar blommor till missionen o. s. v. Denna artikel har närmast gifvit mig anledning att i Iduns spalter införa några ord om Kristna föreningens för unga kvinnor blomstermission, som måhända icke så många ha reda på. Den verkar — om än i smått — alldeles som blomstermissionen i England.