Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan dock härvid ej tillbakahålla uttrycket af den åsigt, att de mot förslaget framställda betänkligheter i allmänhet bättre varit på sin plats, om fråga vore om ordnandet af en representation för ett folk, som första gången skulle träda i utöfning af representativa rättigheter och icke anginge endast en förändrad form för en urgammal sak. Man bedömer förslaget från hufvudsakligen teoretisk ståndpunkt och fordrar garantier öfverallt, liksom här icke lörelåge en öfvervägande praktisk angelägenhet, som måste ordnas med afseende på befintliga förhållanden, och afsåge ett folk, som, så länge det lelvat, lagligen innehaft och faktiskt utöfvat stort inflytande på sina allmänna angelägenheter. Det har ofta blifvit försökt, säger en praktisk statsman och ryktbar historieskrifvare, att genom konstitutionella försigtighetsmått förekomma alla agitationer, oaktadt man hittills vanligen ej lyckats förekomma en enda, ty statsförfattningen hvarken framkallar eller tillintetgör de menskliga passionerna; den utgör endast den scen, på hvilken de röra sig. För öfrigt finnes, såsom en talare förut i dag anmärkt, samma, om ej större garantier mot maktmissbruk hos den föreslagna nya, som hos den gamla representationen. En del anmärkningar åter härröra af missförstånd. Så har H. Esc. Hr Just.-Stats-Ministern med stöd af officiella handlingar visat, att i den åberopade Svedala socken i Skåne, i stället lör ett par hundra personer, som man uppgifvit skulle förlora sin valrätt genom antagande af det hvilande lörslaget till Riksdags-Ordning, endast 26 vore i belägenhet att fråga kunde uppstå om förlust för dem af dylik rätt. Men det fästades derjemte uppmärksamhet derpå, att dessa 26 personer tillsammans besitta endast J manta], och de lia sålunda uppenbarligen icke lagligen egt rösträttighet och komma följaktligen ej heller att förlora något på förändringen. Annu ett exempel. Man har framställt önskvärdheten deraf, att, bland annat, vår tryckfrihetslag omarbetades, på det en ny representation icke komme att sakna det skydd mot obehöriga angrepp af pressen, som denna lag tillförsäkrar R. St:r. De af er. Mina Hrr! som hafva Ivonst.- Utskits
Re g e r in gsfo r men. § 56. 2:a mom. Frågor om förändringar af stadganden i grundlagarne, sorn i Konstitutions-utskottet väckas, varda på följande sätt bthandlade: tillstyrker Konstitutions-utskottet hvad en liksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, varde Utskottets yttrande derom som ofvan saedt är. Om behandlingen af Konungens grundlags-förslag stadgas i 2:a mom. 81 §. § 81. 2:a mom. Vill Konungen hos Riksens Ständer afgifva. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagi ; livi le förslaget til! nästa riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom tott»; oförkränkt deras rätt att om förslaget genast sina tankar yttra. Alstyrker sammanstämmande beslut. Dessa tvänne förslag äro i förestående måtto uppställda, på det de, oberoende af hvarandra, mätte kunna behandlas. Vinner det första Rikets Ständers godkännande, blifver det andra öfverflödigt och kommer alltså att förfalla. Blifver å nästkommande riksdag Kongl. Maj:ts förslag till ny riksdagsordning m. m. af Rikets Ständer antaget, komma båda ifrågavarande förslag, såsom då mera öfverflödiga, att förfalla. Stockholm den 30 Juni 1848. Reservation anmäldes af riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundson. Herr doktor Broman ville hafva antecknadt, att han ej förenat sig i dessa grundlags-ändringsförslag på de skäl, han till Utskottets protokoll anfört. Herr rådmannen Billström ville hafva antecknadt, det han ej deltagit i Utskottets beslut. Ank. till Exp. Utsk. den 3 Juli, kl. 2 e. m. Memorial j i anledning af ett stånds återremiss å memorialet, N:o 14, rörande representations-rättigheten för Fahlu bergslag. Äf det protokollsutdrag, hvarmedelst de Höglofl.
Men Du leder oss dock in på det slag af sanning, den visshet, hvartill vi alla och alltid förbindas: vår bästa öfvertygelse – eller rättare, vår bästa villfarelse; med den glada insigt, att den så olika daningen af vårt förstånd och bestämningen af dess krafter icke är ett ondt; efter som mångfaldigheten hörer till verldens inrättning och är en af dess första skönheter. Mine Herrar! Genom denna tanke – i samma mån, som den utvecklas – blifver dimman skingrad. Jag ser Friheten, ljuflig och himmelskt leende, nedsänka sig öfver jorden. Nu utbreder sig en mild klarhet och en fridsam rättvisa öfver mitt omdöme. En enda skön blick från hennes öga – och alla Systemer fly. Nu fly de; sedan Bayles odödliga snille fåfängt bestridt dem och Rousseau förgäfves skakat deras grundvalar. De fly – efter de hos sig förutsatt en öfvermensklig visshet; efter de velat fängsla och binda menniskoförståndet; efter de gjort sig till fördomens och det blinda nitets helgedomar; efter de blifvit heliga vårdar för okunnighet och mörker. Men nu kan jag ock högakta både en Rousseaus, en Helvetii ädla villfarelser, och en Sorbonnes dunkla renlärighet: bådadera lika ärligt. Ty från himmelen är Friheten nedstigen. Granskningen och den goda Smaken omgifva henne. I hennes ljus blir allt – försonlighet och lugn; allt – förlåtelse och frid. Kännen J icke, huru en tyst och gudomlig låga födes i edra själar? Som himlens stjernbeströdda fält Af olik prakt och skönhet strålar, Så har Naturen Snillet ställt: Ett bloss med högsta klarhet prålar, Ett annat täcka skuggverk målar. Men mångfald är Naturens lag; Och allt är satt i egen dag, Att verldens skådeplats upplifva, Att Skaparen må älskvärd blifva I skönhets-verk af alla slag. Just så, som blomman har behag, Fast tusen olikt vackra drag Åt hvar sitt egna värde dela; I en ses Iris’ färgor spela, En annans glans är mera svag; Som man narcissen icke glömmer, Fast den ej purpurstrimmig är, Och ingen himmelsk azur bär:
Ordn.; men på andra sidan är det ostridigt, att en alldeles obegränsad motionsrätt icke kan tillkomma detta Utsk., endast till följd af den omständighet, att den K. proposrn vid en riksdag händelsevis blifvit till Utsk. omedelbart öfverlemnad, då den vid en annan riksdag kan blifva öfverlemnad till RiksStrn. Ilade lagstiftaren velat tillerkänna StatsUtsk. denna illimiterade motionsrätt; skulle han väl då hafva låtit det bero på en händelse, om Utsk. skulle komma i utöfning af denna utvidgade verksamhet eller ej? Om han velat tillägga Ulsk. en sådan utvidgad verksamhet; hvarföre frånkänna Ulsk. densamma för den händelse, att K. M:s nåd. propos. icke blifvit till StatsUtsk. directe öfverlemnad? Hade lagstiftaren ansett det vara nödvändigt, att StatsUtsk. ägde denna rättighet, så hade han väl icke låtit det bero på en tillfällighet, om Utsk. skulle komma i åtnjutande deraf, eller blifva beröfvadt denna utvidgade verksamhet, derigenom att den K. proposrn icke blefve directe till Utsk. utan lill Stånden öfverlemnad. Af hvad jag nu anfört drager jag den slutsats, alt lagstiftaren icke velat tillerkänna StatsUtsk. den vidsträckta motionsrätt, som Utsk. tillagt sig. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: I den formfråga, som nu uppstått, kan jag icke underlåta att yttra några ord, nemi. i afseende på StatsUtskrs förmenta motionsrätt till R. St. Jag vill då betrakta de förmenta bevisen i den ordning, hvaruti de i grundlagarna förekomma, och sålunda börja med 2 mom. i 3o Jrn Riksd.Ordn., der det heter: ”Vidare åligger detta Utsk. all utröna, pröfva och föreslå "etc. Af ordet ”föreslå” har man velat draga den slutsatsen, att Utsk. icke vore bundet vid de ämnen, som blefve detsamma förelagda, utan kunde väcka egna motioner till R. St.
— Sc. 2. Magila har gått ut att söka någon, som vill gifva henne aftonmat, ty det skinkefat, som hon i går fått af Cyboræa, är nu slut, och ”fasta orkar ej käringen.” Hon träffar Cyboræa, som ber henne undersöka, om hon är hafvande; detta lofvar Magila, men hon måste då koka en dryck, hvartill tarfvas ett stop vin. Cyboræa lofvar henne en hel kanna, och de gå båda in i huset. — Sc. 3. Ruben kommer från krogen och försäkrar sig så full, att han ej kan se; och då han icke vågar visa sig drucken för sin hustru, lägger han sig att sofva på gatan. — Sc. 4. Cyboræa kommer för att söka sin man, och då hon finner honom sofvande, blir hon väl i början ängslig, ty aldrig har hon sett honom sådan under de fem år de varit gifta, ”Ehuru han dricka plägar, Heem plägar han ju vetta vägen;” men slutligen väcker hon honom och förebrår honom, att han som är en rådsherre så kan förgå sig. Ruben svarar lugnt: ”Min k. hustru förundrar ej dät, Att iag mig een gång dricker ett ruus, Hade i sedt wijd wår grannes huuss, Huru wår Borgmästare är öfverfull, Lade sig öfver een Timberhögs kull, J skulle åt honom wäll ledt mehra, Ty han skall mig och andra regera. Som han giörer föråth, giöre wij effter; Wij mende, att thet är temmelig rätter.” Sådana förmän duga ej mycket till, menar Cyboræa, ”Thet är skadha, när the så liggia, Att Svijnen ej skola i them byggia. I det följande samtalet förtäljer Ruben, att han under sömnen drömt, att ur hans länder kröp ut en bitter orm, som ”nöp alla och stingde till döds” hvem han kom öfver. Då denna dröm öfverensstämmer med Cyboræas egen, blifva båda förskräckte. Cyb. berättar, att hon rådfrågat Magila; men Ruben har ej förtroende för henne, utan vill först sjelf tala med henne.
Betänkanden. diga Renkreaturen; sa anser Utskottet vara af största vigt, att genom undersökning på stället bestämmes en viss gränslinea emot Lappmarken, inom hvilken intet Nybygge bör få anläggas, utan må denna landsträcka öfverlemnas till Lapparnes ostörda hembygd; ankommandes det på vidare utredning, med hänseende till tjenligheten för Nybyggens anläggande. huruvida denna gräns kan förblifva den nu varande eller böra till annat ställe förflyttas. Sådana är o de grunder för inrättandet af en Bergslag i dessa tracter, som Utskottet trott sig böra föreslå och nu får vördsamligen öfverlemna till Riksens Höglofl. Ständers ytterligare ompröfning. Denna rörelse synes böra inskränka sig endast till tackjärnstillverkningen, såsomen handtering, den allmogen med lätthet kan sköta, och hvilken fordrar mindre förlager. På sig företeende omständigheter beror, om det ej kan blifva nödigt, att, sedan nu föreslagna mått och steg blifvit verkställda, i början anslå någon mindre summa, att såsom Lån i smärre poster utlemnas emot lindrig renta till förlag åt dem, som börja denna handtering, och torde då Bergsmännen i denna händelse tillåtas, att få betala dessa Lån med tackjern, som vid lastageplatsen aflemnas. Emedlertid lära Riksens Höglofl. Ständer linna af högsta angelägenhet, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , det alla vidare skogsutsyningar eller förläningar, än de nu redan erhållna, af Allmänningar eller Kronans pär - Sen’, och Ekon. Utsk. Beta rikan elen. 805 Itev, vare sig till hvad behof, eller under hvad föreyändning sorn helst, måtte härstädes r<u genast, och intill dess den blifvande Bergslagens behof deraf varder utrönt, inställas; på det hufvudsakligaste nödiga medel icke må saknas, när förslaget en gäng skall bringas till slutlig verkställighet. Stockholm den 22 Maj 1818. Riksens Högloft.
För beredande af en sådan löneförbättring erfordrades, utöfver hvad redan vore anvisadt, en summa af 7,700 R:dr, som motionären föreslagit måtte beviljas. Som Kongl. Maj:t genom nådigt bref af den 26 Oktober nästlidet år beslutat och förordnat, att ali förhöjd presterlig tjenstårsberäkning, som på grund af allmänna författningar eller serskilda nådiga resolutioner ännu vore med vissa tjenster förenad, kommer att, utan undantag, upphöra, då nuvarande innehafvare från dessa tjenster afgå, samt Kongl. Majit tillika i nåder förklarat, att, i afseende på den ersättning, hvilken för nämnde förmån kan anses böra genom ökade lönevilkor beredas, Kongl. Majit ville serskilda beslut meddela, för så vidt ifrågavarande tjenstemän af staten eller allmänna inrättningar aflönades, finner Utskottet, då en del af hvad med motionerne åsyftats, eller den förhöjda tjenstårsberäknin - ‘Slals-Utslioltels Ullålande, M 152. 19 gens upphörande, redan vunnits, samt ersättningen derför kommer att af Kongl. Maj:t vid hvarje serskildt fall pröfvas, sig böra hemställa, att motionärernes berörde framställningar icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 April 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 April 1851, kl. 10 f. in.
Efter någon öfverläggning om detta förslag, funno väl socknemännen att genom en dem närmare hållen marknad, lättare tillfälle vore till afsättning af hvad här kunde säljas, men yttrade också, att de, under somrarne alltid ega tillfälle att få föryttra den boskap, som de kunde umbära, hvarföre någon marknad i sådant afseende här vore ganska umbärlig. Och, då de derjemte besinnade alla de tillfällen som genom en landtmarknad uppstå till tidspillan, dryckenskap, osedlighet och allehanda oordentligheter i synnerhet bland ungdomen, så stadnade de uti det gemensamma beslut, att anse den föreslagna flyttningen för dem dels icke nödvändig, dels icke nyttig, hvarföre de ock ville undanbedja sig marknadens flyttande hit till socknen, hvilken i alla fall torde vara en mindre tjenlig marknadsort, emedan Fölinge-boerna ej utan stor olägenhet och medelst den långa omvägen genom Liths socken kunde hit komma med sin boskap, deremot torde Hammerdahl vara mera passande, hälst där är mera för52 mögenhet, mera boskaps afvel och mindre lätt tillfälle, att, såsom här få till och från Östersund afsätta och anskaffa sig det umbärliga och nödvändiga. § 2. Föreställde herr kyrkoherden församlingen, nödvändigheten deraf, att, ehuru det icke är tänkbart att någon kyrkobyggnad nästa sommar företages, i anseende till den svåra missväxt som beklagligen äfven detta år inträffat i största delen af socken, socknemännen under instundande vintermånader anskaffa nödige materialier, såsom sten och sand, bjelkar och bräden, m.m. för att instundende våhr vid tjenlig tid, till stället framforsla, äfvensom att kalkugnen nu anlägges för att kort före byggnadens företagande afbrännas och kalken då fram föras, hvilket allt största delen af socknemännen ansåge billigt och nödvändigt, äfvensom att de påbörjade husen, smedjan, kalkboden och badstugan nästa våhr till fullo förfärdigas, så att allt vore i beredskap när uppförandet af kyrkan, en gång, Gud vill! beslutas.
Då nu dessa delar utgöras blott af Panna, Förvärmare, Mäskvärmare och Klarnings-anstalt, kan någon säker grund icke eller gifvas till afgifternas bestämmande för olika bränvins-apparater, så framt man icke afser, hvilka delar af de ofvannämnde i serskilda fall begagnas; dessa delar må i öfrigt vara af hvilken construction eller uppfinning som helst. Beskattningen delar sig således naturligen i fyra hufvudtitlar: afgift för den egentliga Branvins-pannan efter dess olika storlek; afgift för Förvärmare eller Förpannä; afgift för Mäsk* Bill. till Rikt, St. Sami. 2 Afi, 3:e H:t. 3 34 Bil.t.BeViUn,- Log• och Oec.-UtsJt, Bet. N:ö 6; värmare ; afgift för begagnande af Klarnirigs* anstalt, eller så kallad Rectifcator. Bestämmas afgifterna efter dessa grunder, är det tydligt, att desamma komma att stå 1 det naturligaste och rättvisaste förhållande till motsvarande förmoner. Härigenom undviker man den orimlighet och orättvisa, förslaget innehål.' ler, att något serskildt Verk, det må kallas Elglundskt, Pistoriskt, Deromskt, etc. etc, kommer att betala godtyckligt eller efter olika grun» der och utan proportion till de verkliga fördelarne. För en säker och rättvis tillämpning af här angifne grunder för beskattningen af branvins. redskapen, fordras en verklig sakkännedom om alla de serkilda bränvins-redskaps sammansättning, bruk och ömsesidiga företräden, som kunna komma i fråga till beskattning, och en sådan sakkännedom, då den inom Utskotten icke synes vara hemmastadd, kan lika lätt som säkert inhemtas af de flere vetenskapsmän eller rättare Technici, hvilka ilar i Hufvudstaden äro att rådfråga, och hvilkas biträde, då det ofhcielt kan begäras och erhållas, Utskotten icke synes böra försakas, i ett ämne af så allmänt ingripande beskaffenhet, så stor vigt för Bevillningen och så stora utsigter till dess underlättande, som de närvarande.
Det tyckes således vara blott af vana, som det äfven nu skett, att Styrelsen öfversändt till Ständerna den stora fattigvårds-comiteens arbete, utan något det ringaste meddelande, huruvida Regeringen instämmer i comiterades förslag. Nu då tillika erfarenheten gifver vid handen, huru litet Styrelsen i de flesta fall fäster afseende på comite'ers och Ständers sammanstämmande förslag, framställda i form af önskningsmål, anser jag för min del tiden vara inne, att icke låta dåra sig af ett fruktlöst hopp och förspilla tiden med ärender, hvilka, enligt hvad med säkerhet kan påräknas, icke föra till något resultat. Ilade Styrelsen verkligen önskat en lag ronde fattigvården, så synes det mig otvifvelaktigt, att Styrelsen från sin upphöjda ståndpunkt, med biträde af underordnade embetsoch tjenstemän, samt på grund af de densamma tillgängliga upplysningar, hade haft ganska lätt att föreslå Ständerna en lag i detta afseende. Vi hade då haft åtminstone en utgångspunkt oell kunnat, medelst jemkningar och rättelser i förslaget, komma till ett önskvärdt mål. Detta hade äfven vittnat om mera nit, skicklighet och drift hos Styrelsen, än det nakna och tankefattiga Statsråds-prot., som åtföljt remissen lill Ständerna, 320 Dea 12 Februari f. tu; synes utvisa. Jag finner sålunda, för min del, ingen möjk lighet för R. St., att, under den inskränkta tiden för deras sammanvaro, handlägga detta mål, utan att man förut vet hvad Styrelsens åsigt derom är. Dei är af dessa skäl jag afstyrker tillsättandet af det föreslagna särskildta Utsk., och tror Ekon.Utsk. vara tillräckligt för den behandling, ärendet i dess närvar, skick lian erfordra; äfvensom jag, för min del, Önskade att, sedan saken blifvit dit remitterad, Ekon.Utsk. ville skyndsamligen återsända handlingarna, med uttryckande af den önskan, att man ifrån Styrelsen måtte få någon ledning i ämnet, så att man vet hvad af Regeringsmakten kan blifva antaget, om Ständerna derom kunna förena sig. Jag afstyrker således antagandet af Hr von Rosens förslag. Frih. Roye, Ludv.:
OL. IM. FÅHRAEUS. Garl Engelblom. C. U. Tillin Statistisk TABELL för Städerne Götheborg. Hus och Tomter . Jord Sockerbruk Mekaniskt Faktori . Bomulls-Spinneri . Ättike-Fabrik Segelduks-, Bomulls-, Ylleoch Strumpviifveri-Fabriker Garfverier Stearinljusoch Säp-Fabrik Fabriker, hvarå särskildt uppskattadt värde ej finnes upptaget Hong-clf*. Hus och Tomter Jord Särskilde Lägenheter. Hus och Tomter, Jord Marstrand. Uddevalla. Hus och Tomter Jord Sockerbruk TuIImjölqvarnar med tillsammans 9 TuIIsågqvarn, grofbladig Tegelbruk Reparebanor Skeppsvarf Lackerings-Fabrik Hus och Tomter Jord Tullmjölqvarn par stenar Strömstad. 1—1 c7> jVerk och Inrättningar. Jord. Utsäde Medelafkastning. seJan utsädet är afd råget. Underhållne Kreatur. o H o 3 oT 71 Åker. ►* 13 cp Skog och Betesmark. Summa Tunnland. Hemmantal. Hvete. qa Korn. | te EJ 3 Cl. SSi CL I Arter. ' >•3 0 cT ra v. a -< <a> P a teo cp Korn. | a 03 03 Blandsäd. Ärtor. Potates. Hästar. Götheborg a Landskontoret den 4 Oetober 1852. O. f. B*AMtUJEWS. inom Götheborgs ©cl 1 Bohus 1 Län. — (t 8 15 i a 1* a a. Uppskattadt värde. S — BeviJlnin oO' Ständig Ränta. Kostnad för Kostnad för Klereciets underhåll. FattigförsörjViichallninc. Diverse Summa Hus och Tomter. Jord turier, Qvarnar, Fabriker, m. m. Summa. Efter l:sta Art Efter 2:dra Art. Efter 3:dje Art. BränvinsbränningsAfgift. Summa. Mantalspenningar. Rotering styre] se. Pastorers. Komministrars.
— Nej, jag sitter uppe ännu en stund, — svarade grefven, — jag har haft så mycket att göra i dag, att jag icke ens hunnit ögna igenom tidningarne. Grefvinnan kvarstod orörlig framför honom. Hennes ögon voro nedslagna, och kring de hårdt sammanpressa de läpparne låg ett uttryck, som om hon genomkämpade en inre strid. — Hvarför kom du icke ut till pastor Wallners föredrag? — sade hon hastigt med en underligt sträf, likgiltig röst och såg upp på mannen, — det gör mig ondt, att du aldrig vill vara med om dem. Grefven såg besvärad ut. — Förlåt mig, min kära vän. för din skull ville jag gärna komma ut, men det var mig omöjligt. Jag har verkligen varit så upptagen ... — Du har tid till allt, utom detta enda ... — Nåväl, en annan gång då nästa torsdag. jag är öfvertygad om, .att det är mycket intressant. det säges ju allmänt, att Wallner är en ovanligt framstående predikant. Grefvinnan smålog kallt och öfverlägset. — Nåväl, en annan gång då. om Gud låter oss lefva till dess. Godnatt! — svarade hon, \ det hon räckte sin hand mot grefven, som fattade den och tryckte en kyss därpå, under det han artigt reste sig upp och Önskade sin hustru godnatt. GENOM SKUGGOR. Då grefvinnan stängt dörren till sin mans rum, drog hon en suck af lättnad. Hon hade fyllt sin plikt; hon hade visat honom vägen, ville han ej gå den, så — kunde hon åtminstone känna sig lugn. Ja, det behöfde icke ens vara en synd, att hon kände det som en lättnad att under dessa religiösa sammankomster icke se sin mans ansikte framför sig. Inkommen till sig tog grefvinnan genast fram bibeln, hvari hon satte sig att läsa under en. lång stund. Därefter föll hon på knä framför en stol och började bedja, först tyst inom sig själf, så högt med tydligt uttalade ord.
Och, mine Hrr, på det att ni icke måtte betvifla en OrlogsFlottas verksamhet i fredliga tider, så må det tillåtas mig att citera några ord af Disraeli, en man, hvilken man väl måste tillerkänna omdömesförmåga och statsmaunablick. Denne man yttrade en gång under loppet af år 1853 uti Engelska Underhuset följande ord: »Dessa tusende förbindelser med jordens innebyggare, denna noggranna kännedom om alla förhållanden, detta öfvermått af hopade skatter som göra oss till den största potentat på hvarje verldsmarknad, denna oerhörda inre utveckling, detta förbättrade statsskick, denna hastighet i förträffliga upfinningar, detta vetenskapernas användande i praktiska lifvet, allt detta äro ÖrlogsFlottans friskaste lagrar, vunna på fredens område uti de segrar öfver mörkrets, okunnighetens och de inskränkta omdömenas makter, hvartill denna Flotta varit hufvudmedlet.» Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på förev:de punkt, hvartill åtskilige talare yrkat bifall, blifvit yrkadt, af Gr. Anckarsvärd återremiss; af Hr Brakel bifall till Utsk:s förslag, med den förändring af mom. litt. b, att till nybyggnad och fullständig komplettering af 8 st. ångkanonslupar anvisades 1,000,000
Redogörelse öfver de åren 1812 och 1813 influtne Subsidie medel, V. 19x9. — _ ang. reglering af åtskilliga omständigheter, hvilka äga gemenskap med Rikets Penningeyäsende samt det större Creditivet och Discont - Register. cont-rättigheten i Banken för Kongl. Allmän-* na Magazins-inrättningen och Riksgälds-Contoiret, V. 1926. ■Utskottets Memorial, angående den utländska Gäldens indragande och inlösen, V. 1933. ang. Rikets utländska Gäld, V. 1943. — ang. Enskiftesmedlen för Skåne och Skaraborgs samt Odlings-understöd för Bohus Län, V, 1952. __ ang. uppmuddring af Claraoch Fateburs-Sjöarne samt Rörstrandsoch Carlbergs Vikarne, V. 19??. ang. Skåpska Stenkols Grufvans Interessenters underdåniga ansökning om Exportationspremier och publika Lån m. m., V. 1958. Betänkande, ang. förslag till en Posteller Forvagns inrättande ä de större Landsvägarne, V. 1964. — äng. Arfvode och Tractamenté för Ståndens och Utskottens Canzlier, V. 2020. — äng. Lönförbättring för Häradsskrifvärne i och för Mantalsskrifningen, V. 2099. — äng. Post-afgiften för utrikes Bref, V. 2104. — ang. eftergift af Mantals-penningar och an dra allmänna utskylder för barn till en viss ålder, som från Barnhusen blifvit uttagne, V. 2107. ang. befrielse från Export-tull å allt Träd vir ke, som utskeppas, med undantag af Ekvirke, V, 2113. ang. Qvarntullen eller Mantals - penningarne för Stockholm, V. 2116, 215T. — ang.