Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Beslöt llögloflige Ridderskapet och Adelil att, i likhet med hvad vid sista Riksdag egt rum, Expeditions-Utskottet äfven vid denna Riksdag hör, så skyndsamt sorn möjligt, af trycket utgifva och till utdelning hos RiksStånden öfverlemna Utskottens betänkanden och aila dertill hörande handlingar. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Friherre af Nordins, Carl Johan, den Irsla dennes på bordel lagda motion, angående undersökning huru hemmantals-räntan blifvit ålagd alt af jorden utgöras samt om nämnde räntas upphörande, tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden; Bevillnings-Ulskottet : Friherre Nauckhoffs, Carl Johan, motion med förslag till ny bevillnings-sladga. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets memorial N:o 1, om tillökad betjening för Utskottet. Från Högvörd. Preste-Ståndf.t. S. D. Ståndet, som den 24 Januari sisth låtit sig föredragas följande från Högloll. Ridderskapet och Adelil ankomna handlingar, nemligen; Prot. Utdr. d, 5 Februari 1840. l:o Rikets Höglofl. Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna Berättelse, angående verkställd granskning af Stats-Verkets samt andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:o Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna Berättelser om verkställd granskning af Riksgälds-Verket, samt den åt RiksgäldsContorets Styrelse uppdragna utredning af Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Discont-Verk; 3:o Rikets Ständers, åren 1835, 1837 och 1839 församlade Revisorers Berättelse om den granskning, som blifvit förrättad af de under Kongl.
Äfvenledes anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne Betänkm, Mern. och Utlålm; nemi. från Lag-Utskottet! Jtf 11, i ani. af väckte motioner, angide bestämmelse af viss lid emellan lysning och vigsel; Allm. Besvärso. Ekon.-Utskotteti M 46, i ani. af återremiss af Betänk. M 16, röride väckt motion att sökande lill klockaretjensl måtte befrias från undergående af examen inför Kyrkoherden; 216 Den 22 Februari f. m. M 47, i ani. af återremiss utaf Utsk:s Betänk. 8, i fråga om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken; JW 48, i ani. af återremiss af Betänk. JU 11. M 49, i ani. af väckt motion om fördelning af Lysings Härads Allmänning i Östergöthlands Län emellan socknarne i samma Härad; JV? 50, i ani. af väckt motion om förtydligande af 26 och 28 §§ i K. M:s Nåd. Förordn. om Prestval d. 1 April 1843. 51, i ani. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya Krigs-Artiklar, Tjenstgörings-Keglemenle för Arméen, Fältförvallnings-Reglemenle och Reglemente för ordnande af den militära sjukvården. Särskildta Utskottet: M 6, ang:de arfvode för en af Utsk. aulagen Kanslist; samt M 7, ang:de Hr Dalmans motion om bränvinsbränningen under nästkommande April månad. Uplästes ett af Hr af Dalström, Gust. Jakob, inlemnad sålydande Mern.: Som jag snarligen måste afresa till Gottland, får jag anmäla det såsom hinder för mig, att längre fortfara i H. R. o. Ad:s förtroende att vara Ledamot af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk., under anhållan att få bibehålla min Riksdagsmanna-rätt.
St. så tolkade dessa ord att icke blott fulla 3 år förflutit mel lan den föregtde Riksdagens slut till den påföljande Riksdagens början, utan jemväl en tid derutöfver, emedan man ansett det år hvarunder Riksdagen hålles alldeles icke böra tagas i beräkning vid bestämmandet af intervallerna dem emellan. Går man till 1809 års ursprungliga Grundlag, så finner man så väl uti Reg.F:n som Riksd.Ordn. det uttryckliga stadgande att Riksdagarne skola sålunda hållas, att 5 år böra förflyta från den föregule Riksdagens slut till den påföljandes början. Går man vidare till de urkunder, som innefatta uplysningar om orsaken hvarföre detta stadgande i Grundlagen förändrades till hvart 5:te år, så finner man denna orsak alldeles icke hafva legat deruti att man ville sammanflytta Riksdagarne närmare än sorn åsyftades med de förut begagnade orden, utan deruti att man ville förhindra alt Riksdagarne skulle kunna så förflyttas att en längre tid än 5 år emellan dem komma att förflyta. Uti detta sednare stadgande, eller hvart 5:te år, har genom den förändring, som vid 1840 års Riksdag vidtogs, ingen annan förändring_ blifvit gjord än alt siffran 5:te blef utbytt emot siffran 3:dje. Öfverväger jag nu alla dessa förhållanden, så synes det mig klart att R. St. hvarken under Fri hets-tiden eller under vårt nuvande Statsskick någonsin åsyftat att genom de vidtagna förändringarne i annan mån sammanflytta Riksdagarue än att intervallen dem emellan blifvit förkortad ifrån 5 till 3 år. Som jag för min del älskar att Grundlagarne conseqvent tillämpas, och som jag icke eger tillräcklig egenkärlek för att tro, att icke andra tiders män hafva egt förmåga att tolka de lagar, som de sjelfve stiftat, och som jag gerna vill ställa mig till efterrättelse den tolkning, som under en lång följd af år sålunda egt rum, så förblifver jag orubbad vid den mening alt R. St. på ett oriktigt sätt tolkat
Och åligger det alltså Riksgäldskontoret att vederbörligen bevaka de på detta verk af Kongl. Statskontoret öfverlåtna fordringsanspråk samt tillse, att de vid lånets beviljande af Kongl. Majit föreskrifna vilkor och förbehåll varda behörigen iakttagna och uppfyllda. Efter de genom förrberörde beslut föranledda förändringar och med uteslutande af jemväl för andra dylika lån gällande samt i nedanstående 34 § anförda bestämmelser, innefatta åberopade stadganden följande föreskrifter, nemligen: l:o. Lånemedlens fördelning besörjes af en, utaf Wexjö stads brandskadade invånare vald, serskild kommitté, med Kongl. Majlis befallningshafvande till ordförande, under iakttagande, att lån för byggnader af tegel eller sten, för gjutna kalkbrukshus eller för en våning höga trädhus, utvändigt beklädda med tegel och 8 Slats-Ulshotlels Memorial, N:o 276. kalkbruk, meddelas till hälften högre belopp, än för trädhus af lika brandförsäkringsvärde, eller i förhällande säsom tre till två. 2:o. Derest tillgångarne medgifva, må lån beviljas för byggnader af förstnämnde beskaffenhet, till trefjerdedelar och för trädhus till hälften af den summa, hvarför byggnaderna varda brandförsäkrade, men icke i Dågot fall derutöfver. 3:o. Lånen må till den 1 Januari 1850 innehafvas räntefritt och utan kapital-afbetalning; hvarefter i tre år, eller till den 1 Januari 1853, skall, jemväl utan kapital afbetalning, årligen erläggas tre för hundra i ränta för lån å tegel-, stenoch kalkbrukshus samt tegelklädda trädhus, men fyra för hundra i ränta för lån å trädhus; börande, från sistnämnde tid, årligen inbetalas sex för hundra å primitiva länesumman, dervid räntan liqvideras efter nyssberörde beräkningsgrund, och återstoden utgår såsom kapitalafbetalning.
Konstitutions-Utskottet har denna motion i öfvertagande tagit, och dervid ej lemnat utan uppmärksamhet, att en stor del afhandlingar med främmande magter icke äro af den betydenhet, att för deras afslutande kan behöfvas hela Stats-Rådets hörande; men att deremot förbund ofta kunna på riket hafva lika stort inflytande, som frågor om krig eller fred, hvilka sistnämnda äfven kunna af ett ingånget förbund blifva en oundviklig följd; och dessa ärenden således borde med enahanda betänksamhet behandlas och underkastas samma mogna pröfning, hvilket ändamål lämpligast torde vinnas genom att ställa föreskriften i 12 § i närmare öfverensstämmelse med den uti 13 g. Härvid företer sig likväl en omständighet, som icke skäligen bör förbises. 11 g, som innehåller bestämmelser om sättet för handläggningen af ministeriela mål, förklarar, att med sädane mål förstås alla de, som angå rikets förhållande till främmande makter. Då nu frågor, så väl om krig eller fred, som om förbund, onekligen angå sådana förhållanden, skulle, efter en ordagrann tillämpning af 11 g:ns^ lydelse, jemväl dessa ärenden komma att hänföras till desåkallade ministeriela målen. Deraf uppstode den oegentligheten, att nämnde ärenden skulle behandlas på annat sätt. än ministeriela mål i allmänhet, ehuru uti 11 g icke förekommer något uttryck, som antyder, att undantag från den allmänna regeln kunna förefinnas. Oaktadt denna anmärkning redan, under det Regerings-Formen har sin Könstitutions-Utskottets Memorial N:o 13. nuvarande lydelse, eger giltighet i afseende å 13 §, har Utskottet dock ansett sig icke kunna framställa förslag om införandet af ytterligare ett undantag från bestämmelserna uti it g, utan att jemväl i denna 5; intaga en hänvisning till de undantags-föreskrifter, som sedermera förekomma uti de påföljande tvänne paragraferna. Utaf de anmärkningar, som blifvit framställda mot det till innevarande riksdag hvilande, men numera förfallna förslaget om ändring i 12 torde de flesta hafva förfallit genom den af Utskottet uppgjorda nya redaktionen. En qvarstår dock, som Utskottet icke anser sig böra lemna obesvarad.
Ständerne må besluta denna åtgärd eller icke; jag vill icke vid detta tillfälle ingå i undersökning om den större eller mindre lämpligheten deraf, men hvar och en måtte finna, att sådant icke utgör en afskrifning af bankens fordran, utan blott en afbetalning. Den värde ledamoten, som sålunda visat sig så mån om att trygga banken för en fara som icke finnes, har deremot varit mindre laggrann att rubba en annan af de föreskrifter, som vid sista riksdag lemnades för att ställa banken på en säker fot, nemi. att hon icke skulle afstå någon annan vinst, än den som vore bokförd. Den regel är urgammal, att det endast är bankens salderade vinst som till Staten skall afsätlas, och genom våldförandet af denna regel ar det som banken kommit på obestånd. Ehvad R. o. Ad. må besluta i afseende å första punkten, så nedlägger jag min allvarliga reservation deremot, att Ständerne skulle göra dispositioner af någon annan bankens vinst, än den sorn genom afslutadt bokslut är salderad. Hr Lefre'n, J o b. Pehr: Jag börjar med hvad den siste talaren slutade, och protesterar på det högsta emot att Ständerne skola tillåta sig att, tvei lemot bankens gällande institutioner, vid någon riksdag och således icke heller vid denna, använda för statsverkets behof någon annan del af hankens vinstmedel än den, som efter upprättadt bokslut utgör bankens salderade vinst för en förfluten tid. Med mycket besvär hafva vi kommit att yrka helgden af den grundsats, på hvilken bankens credit skall hvila, och en rubbning deraf skulle återföra oss i den labyrint, hvarutur vi 18 34- Jyckligen utträdde. Jag är ibland dem, som yrka anslags bifallande. Jag yrkar högre anslag för försvarsverket, emedan jag tror att försvarsverket det fordrar, för alt fäderneslandet måtte vara i säkerhet, men en annan säkerhet ligger också i stabiliteten af Rikets myntväsende och bankens förhållande till det allmänna.
Till följd af förändrade tidsförhållanden, är sålunda Bergs-Collegii techniska verksamhet icke mera af egenskap, att den kan anses behöflig för bergsrörelsen, så alt ur denna synpunkt icke lärer kunna bernias något skäl för Collegii bibehållande, och då dess domsrätt redan upphört, är det endast ekonomiska och administrativa mål, som tillhöra dess befattning. Bland dessa finnas visserligen åtskilliga, som nog mycket ingripa i verkliga rättsförhållanden, till följd af det förmynderskap, som bergshandteringen hittills varit underkastad; men, om i delta afseende en redan länge påkallad förändring tillvägabringas, hvarom fråga äfven vid närvarande Riksdag är väckt, lära dessa ärenden, så vidt de blifva föremål för tvist, icke kunna betraktas annorlunda än såsom rättsfrågor, hörande till domstols behandling, och Bergs-Collegii befattning dermed således i alla fall upphöra. De till Bergs-Collegium inkomne mål hafva, enligt Diarierne, under de senaste åren, uppgått till ett antal af omkring r,ioo årligen, hvaraf likväl ungefärligen hälften varit sådane, som icke fordrat annan åtgärd, än remiss till Collegii Advocat-Fiscalseiler Actuarii-Contoir, t. ex. räkenskaper från vågarne och Bergsfogdarne, markegångstaxor, uppgifter om Bergstings-terminer m. m. d. I öfrigt synas de vigtigaste och vidlyftigaste målen hafva rört riya jernverksanläggningar eller ökade smiden, hvaraf de, som angå stångjernssmidet, redan, efter nu gällande Författningar, ankomma på Kongl. Maj:ts omedelbara Nådiga pröfning och afgörande, så att Bergs-Collegium derom endast afgifver utlåtande, sedan vederbörande Bergmästare på stället anställt undersökning, och, i anledning deraf, utlåtit sig.
Aro rösterna lika delade, vare den mening beslut, hvilken Ordföranden biträder. § 19- Revision af Hypotheks-bankens förvaltning och räkenskaper skall årligen verkställas på tid, som vid allmän sammankomst emellan Bankens delegare bestämmes. Så länge ej flere än en Hypotheksförening i Banken såsom delegare ingått, må densamma två Revisorer utse. Uppgår delegarnes antal till två, tre, eller fyra, välje en hvar af dem en Revisor. Går antalet öfver fyra, välja de fyra Bih. till B. St. Staisoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. Revisorer efter tur. Utom de Revisorer, som af de delegnnde för' eningarne väljas, skall derjemte i alla händelser en Revisor af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret utses, och före han vid revisionen ordet. Till deltagande i revisionen af de Hypotheus föreningars förvaltning, som i Hypotheks banken äro delegare, skall ett ombud al Bankens Styrelse utses. § 20. Hvarje är efter det revisionen af Hypotheks-bankens förvaltning blifvit alslutad, skall allmän ordinarie sammankomst emellan Bankens delegare ega rum i hulvudstaden, ä dag, som i sådant afseende pä nästföregående sammankomst bestämmes, och hvarje förening dertill sända tre ombud, af hvilka minst en bör af Föreningens styrelse vara ledamot. Fullmägtige i Riksgälds-kontoret skola ock ett ombud dertill utse. På denna sammankomst, dervid Revisorerne, sä vidt ske kan, böra vara tillstädes, skall revisions-berättelsen till granskning före tagas, beslut rörande décharge för styrelsen fattas, och val af de ledamöter och suppleanter, som af föreningarne skola utses för att i styrelsen ingå, tillika då anställas. Äfven må vid ordinarie sammankomst icke allenast, till efterrättelse för samtliga i Hypotheks-banken delegande Hypotheks-föreningar, de grunder bestämmas, efter hvilka mom hvarje förening särskild värdering af jordegendom förrättas skall i de fall, der delegare i Hypotheks-förening vili låta sin delaktighet i föreningen efter sådan grund beräknas, utan ock under iakttagande af hvad i § 17 är stadgadt, beslutas huruvida och till hvad belopp utdelning af vinsten skall ega rum.
Sedan derjemte Carolina Stenborg fått afslag på sin ansökan att tillgodonjuta den hennes fader lofvade afskedsrecett, samt tillika haft olyckan bryta af sig ena benet, nödgades hon i främmande land söka sin utkomst, öfverflyttade 1833 till Finland, och etablerade derstädes; en läro-anstalt; men äfven der hemsökt af olyckan, enär Carolina Stenborg vid en eldsvåda förlorade sina redbaraste effekter, återvände hon 1849 till Stockholm, hvarest hon sedermera lifnärt sig genom att gifva lektioner i musik, språk, målning m. m. Dä hon numera vid 63 års ålder, och i anseende till tilltagande sjuklighet saknade äfven denna utväg till bergning, har motionären föreslagit, att aflidne Hofsekreteraren Carl Stenborgs dotter Carolina Stenborg måtte uppföras till pension å indragningsstaten till belopp af 500 R:dr, motsvarande ungefärligen den inkomst, hvaraf hon för 32 år sedan gick miste genom indragningen af det henne förunnade ofvanberörda privilegium. Uuder omförmälande af nu anförda förhållanden väcktes vid 1856—1858 årens riksdag enahanda motion, hvilken af dåvarande Stats-Utskott afstyrktes och Rikets Ständer funno icke eller skäl att afvika från den åsigt Utskottet härutinnan då uttalade; och då några förändrade omständigheter ej sedermera tillkommit, som kunnat föranleda Stats-Utskottet att tillstyrka Rikets Ständer att åt Carolina Stenborg anvisa årligt understöd från rikets allmänna indragningsstat, hemställer Utskottet, att Herr Dalmans ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. 105:o.
Helt nyligen har en förändring inträdt i dess förra politik; den är lika konservativ som någonsin, men den visar tecken till att icke vidare vara endast ett partiorgan, den har tagit en oberoende ton och understöder äfven tillfälligtvis de liberala. Konservatismen tyckes verkligen icke vara så särdeles populär i England att döma af den dagliga pressen. Det finnes visserligen åtskilliga] konservativa veckoblad och må-nadsrevyer, men det är de dagliga tidningarna som utöfva det största inflytandet. Bland dessa konservativa bland de konservativa är * St. James Gazette “, en aftontidning grundad endast för ändamålet att uttrycka utgifvames hat mot mr Gladstone och hans politik, ett hat så giftigt att det •emellanåt blir riktigt komiskt och vanligen skjuter öfver målet. Men St. James Gazette är likväl en anmärkningsvärd tidning. Då den uppsattes skröt den öfver att den var en tidning för gentlemen, skrifven af .gentlemen, och likväl har aldrig funnits någon tidning, som skulle skrifva för bättre folk, hvilken begagnat ett sådant pöbelspråk. Sådana äro de förnämsta dagliga tidningarna. Utrymmet medgifver icke att uppräkna de andra, som äfven ickesakna sitt inflytande och förmågor bland medarbetarne. Men likväl bör uppmärksamheten fästas på “ The Echo “, en förträfflig aftontidning, den första som publicerades till en half penny, och hvilken för detta måttliga pris lemnar tillförlitliga nyheter och goda ledande artiklar. Antalet af veckoblad är äfven stort, oberäknadt dem, hvilka äro egnade åt särkilda yrken, åt det starkare könets intressen såsom “ The Field “, åt damerna, såsom “ The Queen “, en tidning hvilken inbringar dess egare icke mindre än 10,000 pund om året; åt konst och litera tur, såsom “ The Athenaeum “, “ The Academy “, “ The Magazine of Art “; det finnes tidningar som kombinera konst och politik såsom “ The Spectator “, “ The Saturday Re-view “, eller sådana, hvilka förena politik med sqvaller från so-cieteten liksom “ The World “, och “ Truth “.
Sig förhindrad alt till berörda framställning lemna bifall, så har hos Kongl. Maj:t vidare blifvit yrkadt, det staden må befrias från utskillige å dess kassa anvisla utgifter, hvilka förmenats vara för densamma främmande och bland hvilka jemväl uppgifvits ett bidrag af 10,000 R:dr, som årligen utgår lill undervisningsverkets i bufvudstaden underhållande. Då bekostandet af undervisningen vid gymnasier och lärdomsskolor är en utgift, sorn i allmänhet af statsmedel bestrides, samt Stockholms stads drätsel nu är i den ställning, att fortfarandet af omförmäida bidrag icke kan ega rum utan ökad taxation å stadens skattskyldige borgerskap och näringsidkare, anser Kongl. Majrt Stockholms stad destoheldre böra från meranämnde bidrag befrias, som staden härutöfver, i och för dervarande gymnasium och öfrige läroverk, vidkännes icke obetydlig lunga genom dessa inrättningars förseende med erforderliga lokaler; och Kongl. Maj:t föreslår, i anledning häraf samt under åberopande i öfrigt af hvad hosföljande protokoll öfver blandad t Justitie-, Civil-, Financeoch Ecclesiastik-ärende för den 9 innevarande månad i ämnet innehåller, alt, oberoende af det här ofvan för elementar-läroverken i allmänhet äskade ti Hök ta anslag af 30,000 R:dr, matte särskildt för hufvudstaden och i ändamål af dess befriande från omförmäida lill statsbehof hänförliga utgift, af Rikets Ständer anvisas ett årligt anslag af Kongl. Maj:ts Nåd. Pro/), till Ii. För detta institut, hvars verksamhet är i jemn tillväxt, äskar Kongl. Maj:t ett ökadt anslag af 633: ig. - hvaraf skulle användas 200 R:dr till löneförhöjning åt öfver-läraren, på det att en skicklig person deri må finna anledning alt vid institutet qvarstanna, för att vid föreståndarens afgång kunna blifva hans efterträdare; 300 R:dr till lön åt en ytterligare lärare i praktisk gymnastik och 133 R:dr ig sk. till lön åt en lärarinna i gymnastiken. 7:o Sundhet s-kollegitim med Medicinal-staten.
Den är som ett förtrolladt slott; men så ligger där Nå, hur går det med den? FRÖKEN LUNDBERG. Bra förmodligen, men kapital vill det till. 13 FRÖKEN SANDGREN. ovanligt driftig karl. Åhja det fattas väl inte häller. Han är en FRÖKEN LUNDBERG. stort försäkringsbolag, och så nu bruksägare till! Min Jo-o, det vill jag lofva! Bankdirektör, agent för ett svåger säger att han är som klippt och skuren till affärsman. FRÖKEN SANDGREN. Tror jag det! Själfvä hans personliga älskvärdhet... FRÖKEN LUNDBERG (varmt). Ja, jag vet ingen stiligare karl! FRÖKEN SANDGREN. Men att han kunde gå och gifta sig med... nettet in i salongen, varma och upprymda. Direktören och Saima, fru Bruhn vid Sörlings arm. Allmänt sorl.) SÖRLING (Dansen är slut. Par efter par komma genom kabi sig för sin dam och tackar för dansen; fortsätter så i konversationston). Ni dansar gärna? FRU BRUHN (framme, till höger, bugar i soffan). (kastar sig själfsvåldigt ögonen och gnolar ett par takter) åh, en sådan gudomlig polka! (Skickar en förstulen blick öfver till Saima och sidan scenen). direktören, som stå inbegripna i ifrigt samtal på andra O ja, ja! Skulle jag inte det? Gunga fram (sluter (med någon förvåning). Vals om jag får be. FRU BRUHN (ystert). också duktigt törstig och om jag finge be SÖRLING. Ha, ha, ha! Var det en vals! Ja! Jag känner mig Jag är ert blinda värktyg. FRU BRUHN. skall tvärtom kunna se riktigt bra och söka upp en riktigt stor blodapelsin. Tack men det behöfver jag inte för tillfället. Ni SÖRLING (bugar lätt). Jaha! (Går.) förstulet sin man och fröken Rönne, hvilkas repliker nu dyka upp ur det allmänna sorlet). (Fru Bruhn lutar sig tillbaka i soffan och betraktar DIREKTÖR BRUHN. med att inte våra romantisk.
Mot följande punkters nemligen: punkten 8:0. af Herr Skogman„ C. D.: ”Då de tillökningar i serskilta grenar af Bankens lån-rörelse, som Utskottets pluralitet tillstyrkt, grunda sig på det föreslagna utbytet af Bankens så kallade Diskont-rörelse på namn med borgen, emot Riksgäids-kontorets obligationer, hvarigenom Banken skulle erhålla en ändamålsenlig och lätt användbar utväg till metalliska kassans förstärkning eller sedelstockens förminskning, utan det mehn för allmänna rörelsen, som indragning af Bankens utlåningar skulle förorsaka; så anser jag Utskottet hafva bordt bestämdt uttala den öfvertygelse, att, om detta ptbyte icke af Rikets Ständer bifalies, omsorgen för Bankens säkerhet kräfver, att icke öka nuvarande låne-rörelse, vare sig på fastigheter eller i annan väg, utan tvertom, att successive använda en del af hvad genom afbetalningar i Banko-Diskonten inflyter till uppköp af räntebärande obligationer, och derigenom för Banken bereda en disponibel fond, på en gång mera lämplig och mindre dyr, än den som genom skuldsättning på utrikes ort skulle erhållas.” Häruti hafva instämt: Friherrarne Stjernstedt, Th. och Rappe, A. samt Herrar B. de Mare och A. P. Lindblad, dessa begge sistnämnde, under förklarande det de ansågo, att, jemte allmänna Diskont-fonden, hela det belopp, som Banken har fästadt i lån på fastigheter borde till Riksgäldskontoret emot dess obligationer öfverlemnas. af Herr Doktor Ödmann: ”Emot det af Utskottets pluralitet fattade beslut, att till Riksgälds-kontoret öfverflytta en del af Bankens Diskont-rörelse får jag härigenom mig reservera. Ändamålet med den föreslagna öfverflyttningen skall vara att genom de, från Riksgälds-kontoret i ersättning för de öfverlemnade låne-fonderne utgående räntebärande obligationerna äga en snar och säker tillgång för uppköp af ädla metaller lör realisationens upprätthållande.