Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då bergslagerne äro villige att, utan anspråk på någon ränta å sine i företaget nedlagda kapitaler, för sin del tillsläppa en tredjedel af anläggningssumman, så vore det naturligen i deras eget intresse att minska detta deras tillskott genom banans reduktion till en mindre spårvidd; men enär hufvudändamålet derigenom skulle förfelas, så vilja de heldre, om ock med kännbar upoffring, åstadkomma 200,000 R:dr b:ko för vinnande af sitt ursprungliga syfte. Under sådant förhållande borde icke Staten, för en minskning i lånesumman af 100,000 R:dr b:ko, förändra det föreslagna kommunikationsmedlet till ett mindre fördelagtigt; och jag vågar derföre härmed vördsamt föreslå, det R. St:r måtte för anläggning af en jernväg utaf fem fots spårvidd mellan Lindesbergs stad eller någon annan punkt i närheten deraf, och den vid Näsby kyrka å KöpingHults jernbana förlagde Forsvi station, bevilja ett under byggnadstiden räntefritt samt sedermera med 2 proc. förräntadt oeh 1 proc. amorteradt lån å 400,000 R:dr b:ko, att utgå sedan ett bolag bildat sig med nöjaktigt åtagen förbindelse att den återstående delen af kostnadssumman tillskjuta samt för byggnadens fullbordande ansvara. Och får jag i afse - Den 3 December f. m. 63 ende pä motiverne till denna min framställning hänvisa till den utförliga underdåniga petition, hvilken af bergslagernas komiterade blifvit till K. M. i underd:het ingifven och hvilken, tillika med samtlige dervid bifogade kartor, betänkanden och kostnadsförslag, torde, jemte K. M:s Nåd. Propos. uti ämnet hafva kommit StatsUtsk. tillhanda. För den oförmodade men möjliga händelse att rikets norra stambana skulle af K. M. blifva bestämd att få en annan riktning än den dels färdiga och dels under anläggning varande mellan Köping och Örebro, samt närmare och på fördelaktigare sätt beröra den ort, hvars fördelar med den projekterade bibanan åsyftas, så får jag slutligen, såsom ett tillägg till denna min motion, vördsamt föreslå, det R.
Februari till Riksens Ständer öfverlemnade Förslag till ändring af 8töe Kap. 1. §:n Giftermåls. Balken, hafva Riksens Ständer funnit i sin ord. ning, att Domstol för Äktenskaps Förords ingifvande blifvit uttryckligen bestämd , och att detina Domstol hör vara i den ort, der Makarne ega sitt Bo och hemvist elier sätta sig neder att ho, helst den underrättelse om förhållandet med Ma - TJnderdaniga Skrifvelser* karnes egendom, som af Förord vinnas; IifmpliJ gast måste eler sökas; Äfvensom Riksens Ständer trott den i allmänhet föreskrifna tid för Förordets lagföljd, i anseende till den redan i Lagstiftningen erkända vigt af detsammas tidiga offentliggörande , icke böra utvidgas. Men, då, enligt Kongl. Brefvet d. 15 Sept. 1773, Trnlofvada ega, sedan lysning å behörig ort är verkställd , söka vigsel å hvilken annan ort de åstunda, for hvilken rättighets begagnande hinder kunde uppstå om Äktenskaps l örord alltid och ovilkorligen, skulle inom den utsatte kortare tiden lagföljas f Makarnes Foto domicilii, samt Riksens Ständer föreställt sig den händelse, att personer, sorn ingå Äktenskap, låta sig sammanvigas på den ort, hvarest endera af dem då vistas eller Lysningen skett , och strax efteråt afflytta till annan mera aflägsen ort, "der de sätta sig neder att bo, är, i Riksens Ständers tanka, det tillägg, nödigt, att,om vigseln förrättas i annan ort än den, som antingen är eller blifver deras boningsort, så att lagföljden ej kan verkställas på sätt i allmänhet föjeskrifves, skall Forordet företes inom bestämd tid ifrån vigseln inför Domstolen i vigningsorlen, samt ingifvas, sedan Makarne kommit till sitt hemvist, hos Domstolen derstädes med bevis från den. förre om det företeende, som der skett.
Den har ersatt mig mycket, mycket annat, som jag saknat, — hustru, barn — jag har aldrig ägt någondera. Jag har arbetat och sträfvat — och jag gör det ännu — för att en gång nå detta mål. Jag ser det jämt framför mig, och jag sträcker mina händer efter d e t. » Han sträckte sina magra händer mot den mörka spiselvrån, och ögonen fingo ett underligt frånvarande uttryck. » Jerusalem, Jerusalem, du härliga stad, som Herren lofvat att återgifva till sitt egendomsfolk. Det är till dig jag längtar, och jag skall en gång se dina murar och träda in genom dina portar. » » Se, » sade han och sträckte fram skrinet, » på detta har jag samlat, länge, länge — det skall föra mig dit bort. » Han vägde skrinet i sin hand och betraktade mynten, som glänste på dess botteD, med lystna blickar. Men liksom för att komma ifrån en frestelse, slog han hastigt igen locket. » Hur mycket behöfver ni till hyran, » frå- gade han tvärt och vände sig till timmermanshustrun. Det var åter den vanlige Ebenezer. » Nej, nej, » sade hon afvärjande och sträckte sina båda händer emot honom. » Ingen uppoffring för mig. Jag går till pantlånekontoret. » Han tycktes ej höra. » Se här, tag, » sade han. » En, två — tio, tjugo — behöfver ni mer? Trettio. » Det hade kommit en sällsam ifver öfver honom, och allt efter som han plockade upp de blanka kronorna, strålade hans ansikte allt mer af belåtenhet. och » Jag vet ej, om jag kan, » sade kvinnan, tennes ögon stodo fulla af tårar. » Ni kan, » sade han och strök ned pengarne i korgen. » Och blir ni ytterligare i trångmål, så kom hit. » Hon hade velat kyssa hans händer, bruna och skrynkliga som de voro, men hon tackade endast och frågade, om hon ej på nå- got vis kunde få betala af sin skuld. Hon ville så gärna vara honom till någon tjänst, städa och skura, bädda hans säng, tvätta hans linne, göra uppköp för hans räkning. Nej, han behöfde ingen hjälp. Han var van att hjälpa sig själf.
Utländningar, som i städeriie drifva handel och rörelse, anses i mån deraf tili alldeles lika afgift med handlande i samma städer. / eloi när-läkare, för inkomst af praktik utom tjensten, två procent, dock ej under B:ko R:dr 1: 16. —- § 27. l:o. För följande på landet boende personer skall afgiften, så vida den icke, beräknad efter tre procent af inkomsten, uppgår till högre belopp, Bevilhiiiigs-Ultikotlels Lflätande, A:o 21. 47 än de här nedan utsatta högsta klass-afgifter. i hvilket fall nämnde procentberäkning skall iakttagas, bestämmas salunda: Advokater och Sakförare1 , , . , . , }, lika med dem i staderne, § 10. Artister j Byggmästare, Länseller Härads-, i fem klasser: Första klassen Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Kommissionärer, lika med dem i städerne, § 10. Färjeman, som hafva egna båtar, lika med skutoch båtskeppare, § 10. Glasoch Porcellains-Försäljare, i två klasser: Första klassen Andra d:o B:ko R:dr » 6: 3: G år dfar i-handlandc, äfvensom sådane borgare ifrån städerne Borås och Ulricehamn, sojn idka gård-farihandel, i sex klasser: Första klassen B:ko R:dr 18: Andra Tredje Fjerde Femte Sjette d:o d:o d:o d:o d:o y> 3 3 3 3 15 12 9 6 3 Hvarförutan de, som eg a att sjelfve eller genom ombud idka berörde handel, skola, vid resor till utrikes ort, (med undantag af Norrige) för hvarje person erlägga en bestämd afgift af 30 r:dr b:ko. Denna afgift skall uppbäras af Lands-sekreteraren, då pass meddelas, och i behörig ordning redovisas, enligt den kontroll, som af vederbörande embetsverk kommer att bestämmas.
Länsstyrelsen att inhemta yttrande af nämnde stads Borgerskap, om och på hvad vilkor staden vöre beredd att till Kronan upplåta någon för berörda ändamål passande tomt i residensets närhet, och under hvad vilkor staden ville till Kronan öfverlåta nuvarande länsresidens-byggnad, derför staden ditintills af Kronan uppburit årlig hyra; samt Borgerskapet härpå dels svarat, att Borgerskapet vore villigt att af en i residensets närhet tillgänglig, vid södra sidan af torget och den så kallade packarlafven belägen tomt till landtstals-byggnad afstå en sträcka närmast residenset af 38 alnar i längd, med behöflig och efter belägenheten lämpad bredd, mot rättighet för staden att i den blifvande landtstats-byggnadens jordvåning få nödig lokal till förvarande af stadens brandsprutor och inredande af våghus sig kostnadsfritt upplåten, dels förklarat, att staden vore benägen till Kronan afstå nuvarande residenshus i befintligt skick, emot en summa af 10,666 R:dr 32 sk. B:ko eller 16,000 R:dr Runt, motsvarande i kapital det af Kronan erlagda årliga hyresbelopp såsom ränta å. 5 procent; så och efter det Kongl. Majit till Rikets sednast församlade Ständer aflåtit nådig Proposition om anvisande af medel för verkställande af omförmälda nybyggnad och inköp, blef det äskade anslagsbeloppet, 76,650 Ridrderaf 54,630 Ridr voro afsedde för den nya byggnadens uppförande, 16,000 Ridr till inlösen af residenshuset, och 6,000 Ridr för residensbyggnadens fullständiga iståndsättande — väl af Rikets Ständer beviljadt, meri dervid, i öfverensstämmelse med Öfver-Intendents-embetets i ämnet afgifna underdåniga utlåtande, fästadt det förbehåll, att ej, såsom ifrågasatt vore, lägenheter i den nya embets-Iokalen finge upplåtas för inrymmande af stadens sprutor och våg, samt att med inlösen af residenshuset skulle loija eganderätten till husets tomt och alla de åt Landshöfdingen upplåtna uthus.
EN RAM BLIR SÄKERT VACKRARE ATT GÖRA AF MÖRKRÖD PLYSCH ÄN SVART. JAG HAR GJORT FLERE SÅDANA. MAN SKALL GÖRA STOMMEN AF PAPP OCH EJ AF TRÄ. STJÄRNOR OCH BRODERI TROR JAG EJ BLIR VACKERT. ÖM SÅ ÖNSKAS, SKALL JAG GÖRA DEN, OM JAG FÅR VETA STORLEKEN. Sofia. ADR. LUNDSBRUNN. DE ÖFVERBLIFNA OSTKANTERNA RIFVAS PÅ ETT SKARPT RIFJÅXN, BLANDAS SEDAN MED 3 Å 4 STÖTTA NEJLIKOR, 1 LIKÖRGLAS COGNAC ELLER BRÄNVIN OCH SÄ MYCKET SÖT GRÄDDE, ATT DET BLIR SOM EN STADIG GRÖT. LÄGGES SÅ I EN LAGOM STOR PORSLINSELLER GLASBURK, SOM HÅLLES VÄL ÖFVERTÄCKT, SÅ ATT KRAFTEN EJ AFDUNSTAR. SERVERAS TILL SMÖRGÅSBORDET UNDER NAMN AF » POTKÄS ». Emma. KÖP VACKER, MÖRK ELLER MEDELLJUS CRETONNE, TRYCKT PÅ BÅDA SIDOR, SÅ MÅNGA METER, SOM ÅTGÅ FÖR ATT FÅ DEN FYRKANTIG, DÅ DEN ÄR HOPSYDD OCH FÅLLAD. GÖR SEDAN STORA ^ TOFSAR AF YLLEGARN I ÖFVERENSSTÄMMANDE FÄRGER OCH SÄTT 1 I HVARDERA HÖRNET. ^MATHEA » HAR DÅ EN STARK, TREFLIG OCH BILLIG MATSALSBORDDUK. FÖRSLAG TILL MATORDNING FÖR VECKAN 6 — 13 APRIL. — VÅRA BARN. — SÄLLSKAPSLIFVET. — BOSTADEN. — HANDARBETEN. — BOHAGET. — MATLAGNING. — PRISFRÅGORNA XIII — XV. TÄFLINGENS UTGÅNG.
Det ligger då i sakens natur, att det bör och måste på den skattskyldige bero, såvidt han vill tillgodonjuta nedsättning af sin skatt under den minsta afgiften, att sjelf anskaffa dessa bevis, likasom i hvarje annat fall, der en fördel sökes af den enskilde, det är naturligt att honom sjelf åligger att förskaffa sig alla de bevis och handlingar hvarigenom han kan hafva hopp att vinna sitt åsyftade ändamål. Sålunda anser jag icke någon förändring i ordalagen, hvad dessa bevis angår, böra ega rum i §:n, hvaremot det torde vara nödvändigt, med afseende på de förhållanden, som skolat inträffa, enl. hvad Hr von Hartmansdorff upgifvit, att ett tillägg i densamma göres, hvarigenom protokollsföranden får sig ålagd skyldigheten att i prot. fullständigt uptaga alla de omständigheter hvarpå nedsättningen sig grundar, så att hvad §:n i det hänseendet åsyftar äfven må i behörig ordning komma till verkställighet. R. o. A. ansåg de emot denna § gjorda anmärkmr föranleda lill densammas återremitterande. §§ 12 och 13. Efter af undert. Ridd.Sekret, meddelad uplysning att de öfriga RiksShn bifallit dessa §§, blefvo desamma af R. o. Ad. bifallne. § 14. Undert. Ridd.Sekret, uplyste, att Presteoch RondeSlin bifal - Den 14 Maj f. m. 429 lit, denna §, men BorgareSt. återremitterat densamma jemte de uti Utsk:s betänk, rörande densamma förekommande serskildta yttranden. Frih. Palmstjerna: Som R. o. Ad. återremitterat 9 och 10 §§:ne med deruti intagna minimi-tariffer för bevillning, hemställer jag om ej R. o. Ad. skulle linna för godt att äfven återremittera den punkten i nu föredragna §, som angår bevillning för handtverkare, hvilka, utan mästerskaps eller bnrskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjningsmedel åstadkomma handt verker i-arbeten.
Han utbad sig allenast fä tillägga, at beträffande exclusiv rättighet til besittning af Säteri wille han för sin del sig densamme högtidligen afsäga, likwäl med det derwid fästade uttryckeliga förbehåll, at Säterijord, i hwad mans hand den komma matte, icke singe styckas och at den i Författningarna föreffrefne äbyggnad mätte beständigt undcrhallas. För öfrigt och dä saken nu blifwit lagd pä bordet, borde Herr Grefwen ej nu yrka dest uptagande, men kunde ej äterhälla den önskan, at til ädagaläggande af wär wälwilja för wära Medständ, denna sak hade kunnat snart företagas vch afgöras. Herr Den L Junit. 445 Herr Larl ^xel, OriZinS til Frälse-jord är at hon är köpt til Frälse, derföre bör hon ej kunna ändra natur. Jag anhäller om Herr Laron och Landtm ar sta lkens pro. position, at jordens natur mätte förblifwa orubbad, men besittnings-rätten upläten ät alla. Friherre Lilliencrantz, hollan >Vll. lrelm. Med Herrar Laroncrno iVIannerliein, och Lilkvcrsclljölä instämmer jag sä mycket mer, som jag redan i Llcnum den 15 Maj wäckte den önskan/at Högloft. Ridderffapet och Adeln wille Afsäga sig uteslutande rättigheten, at besitta Säterier, Rä och Rörs samt insockne hemman, och som jag längesedan inlemnat af mig upsatte ^leinorialer angäende de öfrige.i Herr Laron ^lannerlleims anförande tilstyrkte Z:ne punkter, sä wida jag ej föresatt mig, at icke afbryta det som med Lonstiunionen ägde direct gemenskap, .genom något annat än beswarande af ämnen, som af Ständets Ledamöter för dagen wäcktes.
Hans ord föllo så, att man efteråt nästan kunde tro, att han anat nederlaget vid Sedan. En mystisk tilldragelse följde nästan omedelbart efterdenna polemik. Den 19 Augusti på qvällen fann man Blanc ligga sanslös och mörbultad på gatan. Sjelf visste han blott, att han blifvit öfverfallen och slagen. Hvem som begått våldsdådet upptäcktes aldrig; men de “ napoleonska idéerna “ voro för tillfället hämnade. I en följd af artiklar i ofvannämda tidskrift framstälde Louis Blanc sitt förslag till den sociala frågans lösning genom “ Arbetets organisation “ (L ’ organisation du travail). Denna serie utgafs sedan (1840) i bokform. Såsom orsak till det sociala eländet framstäldes här den individualism, som i det bestående samhället herskar på det ekonomiska området — allas krig mot alla, konkurrensen. De, hvilka duka under i denna rastlösa kamp för tillvaron individerna emellan, nedsjunka i fysiskt och moraliskt elände; och detta verkar som en hämsko på utvecklingen af samhället i dess helhet. Såsom botemedel mot detta sociala onda betecknade författaren individualismens uppgående i “ solidariska förhållanden “ genom en omfattande association mellan arbe-tarne, hvilka skulle aflönas af staten efter en särskild budget. Hvar och en, den mera så väl som den mindre arbetsföre skulle — på det ingen mâtte ' behôfva lida nöd — få ett minimum af lön, motsvarande hvad hvar och en behöfde. (Författaren framkastade den bizarra tanken att, för att kunna beräkna de olika behofven, mäta hvars och ens mage). Sålunda skulle mau åstadkomma “ den moraliska och materiela förbättringen af allas lott genom allas fria samverkan och. broderliga förening “. Genom sin i denna bok framstälda lära bief Blanc den moderna statssocialismens fader. Idéen om arbetets organisation genom staten omfattades med hänförelse och blindt nit af stora arbetareskaror i olika länder såsom ett universalmedel mot snart sagdt allt ondt i det meuskliga lifvet, medan den å motsatta sidan bekämpades med ett lika så blindt hat.
4:o att dessa kassakreditiver måtte beviljas, åtminstone första gången, för Irenne eller flera år; 5:o att den minsta möjliga ränta derå må åsättas; samt 6:0 att sådana vilkor må dervid fogas, som äro fullt betryggande för Rikets Ständers Bank. Härlörutan hafva Banko-fullmägtige hemställt dels om tillåtelse att kunna bevilja kassakreditiv äfven åt allmänna och enskilda inrättningar samt bolag, hvilka nu äro derifrån uteslutna, dels om större frihet i bestämmande af kreditivafgiften samt dispositionsrätten öfver kreditiven; i hvilket afseende Fullmägtige yttrat följande: I föreskriften att kreditiv får beviljas, utom Riksgäldskontoret och Sparbanker, endast enskilde, ligger ett hinder att med kreditiv understödja åtskilliga inrättnin gar, som för sin allmänt nyttiga verksamhet kunno deraf vara i behof. Om än Banken endast med största försigtighet kan inlåta sig i affärer med enskilda bankinrättningar, och om tidpunkten för sådana förbindelser ännu icke är inne, så synes dock Banken så mycket mindre böra alldeles afhålla sig från affärsförhållanden till dem, som det kan hända och sannolikt äfven inträffar, att sådana in rättningar mer och mer bemägtiga sig rörelsen både här och ännu mer i orterna, och att Banken slutligen får till kunder endast dem, som annorstädes icke kunna få låna. En allmän bank af den styrka och omfattning, som Rikets Ständers Bank, kan, der bankrörelsen är fri, anses blottställd för två olägenheter, hvilka begge böra undvikas. Den kan antingen täfla med de enskilda penningeinrättningarne om de biittre kunderna, vare sig bland de större eller mindre affärsmännen, och i den täflan blir den sannolikt underlägsen i det ena eller andra afseendet, eller ock uppträda hufvudsakligen såsom förläggare för andra förlagsgifvare, hvar igenom den utestänges från den omedelbara inflytelsen på näringslifvet och omsättningen. Det uteslutande användandet af någotdera utaf dessa sätt att göra fonderna fruktbara är menligt och derför bör det vara Banken medgifvet att ingå i affärer äfven med bankinrättningar, åtminstone dem, som icke hafva sedelutgifningsrätt.
Vid 1865 års revision: Grefve Piper, Charles Emil, Kammarherre; Grefve Hamilton, Hugo Bengt Archibald, Kammarherre; Friherre Stackelberg, Berndt Oscar, Kapiton-iöjtnant; Friherre Beckfriis, Corfitz Augustin, Kabinetts-kammarherre; Herr Hallenborg, Bolivar Magnus, Ryttmästare; Herr De Maré, Baltzar, Bruksegare. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående riksdagens förlängning. Prot.-Utdrag den 7 Februari 1863. 213 S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets Bctänkanden: M -46, i anledning af väckt motion om indragning af karantänsanstalten S Känsö. Bifölls. M 48, i anledning af väckt motion, rörande sättet för kasserade beklädnadsoch utredningspersedlars försäljning för Kronans räkning. Bifölls. JV2 49, i anledning af väckta motioner, om ändringar i nu gällande före skrifter, rörande underhall af allmänna vägar. Bifölls M SO, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Reglementet för Telegrafverket den 2 Augusti 1856. Bifölls. JVs 31, i anledning af väckt motion om ändring i gällande föreskrifter, rörande skyldighet för ångfartyg att taga lots, äfvensom i lotstaxan. Bifölls. JV2 52, i anledning väckt motion, dels om ansvarsbestämmelser för underlåtenhet att nattetid å fartyg, som ligger till ankars, hafva lanterna, del som styrning och manövrering till undvikande af ombordläggning, m. m.
Med hvad sålunda blifvit yttradt instäm* mer äfven Rikets nu församlade Ständers öfvertygelse i ämnet, likväl med den inskränkning; beträffande Hospitalsoch Lazaretts-fonderne, att hvad private personer deraf sammanskjutit ochT enligt Donationsbrefvens innehåll, bestämdt öfverlernnat till särskild förvaltning af Ofver-Sty-; reisen för Hospitalen och Lazaretten, icke är underkastadt Riksens Ständers eller Deras Revi-! sorers granskning, hvilken deremot bör ega rum,’ i händelse sådant förbehåll å Gifvarnes sida icke blifvit gjordt, i hvilket fall desses bidrag iklädt sig enahanda egenskap, som alla andra allmänna medel, hvilka äro ställde under E. K. M:ts och Riksens Ständers gemensamma vård och inseende ; och få Riksens Ständer, till stöd för ifrågavarande åsigteirs öfverensstämmelse med GrundjLagarnes både anda och ordalydelse, åberopa de* Underdåniga Skrifvelser. 437 ras innehåll, och det sammanhang, de derutinnan på olika ställen förekommande stadganden, sins emellan, ega i detta afseende. Enligt 57 §. af Regerings-Formen eger Svenska folket, att sig sjelft beskatta. Den häruppå nästföljande 58 §. innehåller, att Konungen, vid hvarje Riksdag, låter uppvisa Stats-Verkeis tillstånd i alla dess delar till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, för det Stats-TJtskott, som Riksens Ständer utvälja. Med alldeles samma ordalag utmärkes Stats-Utskottets verkningskrets uti 30 §. af Riksdags-Ordningen, enligt hvilken Stats-Utskottet jemväl åligger tillse, huruvida Stats-Verkets medel blifvit dragne till an-i dre ändamål, än hvartill de finnas anviste; och slutligen är uti 68 §. af Riksdags-Ordningen Riksens Ständer förbehållet, att, emellan Riksdagarne, genom utsedde Revisorer, granska Stats-; Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning.
Hvad den farhågan beträffar, att näringarna ej skulle kunna vara af med detta biträde, medger jag, att creditiven må öfverflyttas på Riksg.-cont., eller, om de skola qvarstå, att de minskas med 5o eller 100,000 r:dr om året, så att de småningom kunna försvinna; ty en bestämd sanning är det, att sådana creditiv äro olämpliga och oriktiga i en bank, aldrahelst en bank, som vill behålla en viss proportion emellan silfverfond och sedelstock. Frih. Ehrenborgh: Det är verkligen en särdeles olycka för hypotheksföreningar, att en så varm vän af dem, som Hr v. Qvanten lika med mig är, nu blifvit dem mera skadlig, än han sjelf tror. Han har nemi. nära nog gjort Riddarhuset tomt genom den långa tryckta brochure, han uppläst. För att icke, hänförd af samma nit, verka detsamma, anhåller jag endast att få reservera mig rättigheten att i detta ämne yttra några ord, då frågan förekommer om cassacreditiven, hvilka jag anser stå i ett nära sammanhang med hypotheksföreningarna. Jag skall således här blott anföra några ord, att nemi., om Banken anser förenligt med sin egenskap af bank att kunna lemna credit, skulle jag tro, att jordbruket har lika behof af understöd som andia näringar, och att det således kunde beredas lika väl åt jordbruket, som det till 3 proc. lemnäs Jernconl., Manufact.- disconten, m. m. lalla fall anser jag för conseqvensens skull, att, om dessa creditiv skola qvarstå, de böra uppsättas lill 4 proc:s ränta, hvarigenom visserligen icke den summa, sorn tillflyter Banken, höjes med mer än 24,000 r:dr; men det bör ske derföre, att det icke är rätt att utställa creditiv med mindre ränta, än man sjelf betalar. I öfrigt och som jag i afseende på hela denna punkt önskade fästa uppmärksamheten på det förslag, Hr Lefren gjort, men troi-, att det ej kan vara otillämpligt att sätta det i sammanhang med cassacreditiven, vill jag ej nu vidare trötta R. o. Ad. Hr von