Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
121 anatomi-byggnad å södra gården o. s. v. sedan dessa ritningar jemte tillhörande kostnadsförslag blifvit delgifna Central—institutet samt af dess t. f. föreståndare godkända, ulan annan anmärkning, än att denne, som funnit ändamålsenligt, att huset åt Hamngatan i hela sin sträckning uppfördes till lika höjd, hvarigenom kunde, oalsedt byggnadens mera fördelaktiga utseende, vinnas en för institutets utvidgning af bebofvet påkalladt ytterligare föreläsningsrum, livad kostnadsförslag^ anginge, ansett, alt i detsamma jemväl borde beräknas kostnaden för införandet af erforderliga gasoch vattenledningar; bade Öfver-intendents-embelet, efter iakttagande häraf, berörda ritningsoch kostnadsförslag till Kongl. Maj:t insändt, samt dervid tillkännagifvit, att byggnadskostnaden enligt desamma blifvit beräknad till 101,178 R:dr 84 öre eller, derest den lägre byggnaden ål Hamngatan uppfördes till lika höjd i hela sin utsträckning, till 167,178 R:dr 84 öre. Huru angeläget det vore, att gymnastikoch vapenöfningar såsom ett väsendtligt clement inginge i den allmänna uppfostran, hade Rikets vid de två sednast förflutna riksdagarne församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t framställt, och de förslag, som af ofvanbemälde Komiterade blifvit i ämnet utarbetade, stöde i full öfverensstämmelse med de åsigter Rikets Ständer uttalat. Den del af dessa förslag, som afsåge undervisningen i förenämnda öfningar inom läroverket och folkskolan, bade Kongl. Majit redan till pröfning förehaft och derutinnan under den 9 Januari innevarande år meddelat föreskrifter, hvilka Kongl. Majit ansett böra lända icke allenast den uppvexande ungdomen till båtnad, utan ock fäderneslandet i sin helhet till ökad trygghet och säkerhet; och äfven den anordning af undervisningen vid Gymnastiska Central—institutet, som uti förslagen innefattades, hade under det sistförflutna läroåret blifvit, så vidt ske kunnat, tillämpad och dervid befunnits lika ändamålsenlig, som, till följd af gymnastikens stigande utveckling, af behofvet påkallad.
Iblann va’n så ill däran ve tjänsta, satt’en las bakfram ur boka å felt ner ur predikstoln. Da feck di mang uvännan han hadd vatten på kvarna. Han ble anmäld för kônstorium å afsätt. Ja, sänna feck’en sôm sagdt va gå å släng i femti år ätter landsvägan, inna han dödd. Dä ä ännsôm vår harre skull ha bevart lif i’n för te var sôm e levnass predikning för fôlk att di int skull förhäv sä, int en gang ôm di ä en präst å ann fôlk bar ä fatti stacker, sôm super bränvin. Å int ska en fäll förhäv sä öfver prästen Bodenius häller, för d’ä ingen sôm vet, hvalls dä hadd gått en sjôl, ifall en hadd blitt sätt te gär fôlk tå finnan för en sexti sjötti år sänna. Jon i Gösthultsmon. Når Jon ble vräckt frå stôga si, för dä han int lätt bli te stäle ve ve vinterti, da spjärna Jon imot å satte klacken i, dä hjalp int lämper, dä hjalp int hot, da tog di Jon i hans bakskinnbot å sa: ohej, ohi! sen hifva di Jon iffrå Gösthultsmon — »ja, kommer igän,» sa Jon. Di drog i Jon, di slet i Jon, di bôtta å sparka Jon — »ja gär inte än, ja kommer igän, för stôga ä mi,» sa Jon. Da tog di å bar’n iffrå Gösthultsmon — »ja kommer igän,» sa Jon. Men Jon han geck te brukspatron å sa: »herr brukspatron, dä här kan väl allri bli rätt ändå, att ja ska gå iffrå mi ega stôge ve Gösthultsmon?» »Vet hut och gå ut,» skrek brukspatron — »ja kommer igän,» sa Jon, sen geck han i sjön — ve Gösthultsmon flöt like i lann tå Gösthults-Jon,
Der bränvinstillverkare å landet skulle ega eller innehafva mer än halfva antalet af hemmanen i socknen, utses vittnet af den Socknenämnd inom närbelägen socken, åt hvilken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande detta uppdrag lemnar. I fall antingen vittne icke väljes eller valdt vittne uteblifver, ege Kontrollören att annan lämplig person till vittne kalla. Vittne bestyrke, under edlig förpligtelse, riktigheten af Kontrollörens protokoll, i hvad det angår bränvinets uppmätta kannebelopp samt utrönta värmegrad och styrka. I afseende på tiden för vittnets närvaro och biträde vid bränneriet ställe sig vittnet till efterrättelse hvad ordnings-stadgan derom innehåller, och de föreskrifter, Kontrollören i enlighet med densamma meddelar. Vid förrättning i bränneri tillkomme vittne i dagtraktamente minst en och högst två Riksdaler efter bepröfvande af Borgerskapets Äldste i stad och Socknenämnd på landet. Vid bränvins uppmätning och profning ege, efter derom erhållen underrättelse, bränvinstillverkare, sjelf eller genom ombud, vara tillstädes; men förrättningen må, för hans uteblifvande, icke inställas. § 36. Om, för lättad kontroll vid bränvinstillverkning, Kongl. Majit skulle finna för godt förordna, att särskilda instrument för bränvinets mätning och profning skola å redskapen anbringas, vare bränvinstillverkare skyldige att, på egen bekostnad, sådana instrument anskaffa och underhålla. § 37. Uppstår emellan bränvinstillverkare och kontrollör tvist om uppmätt bränvins styrka, insändes deraf, under bådas försegling, prof till Kongl. Majits Befallningshafvande, som, efter det sakkunnig person undersökt profvet, och skriftligt yttrande derBih. till B. St. Utskotts Betänkande N:o 4. om afgifvit, afgör tvisten genom beslut, som ej öfverklagas mä. Den, som tvisten tappar, skall gälda såväl den af undersökningen uppkommande kostnad, som vederpartens utgifter och besvär. § 38.
LXIV. E. 87. —i angående ett tillägg vid 88 § Regerings Formen. LV. B. 89. LXI. A. 65. — angående det å RiksStatens Tredje HufvudTitel uppförde anslag till Durch-marchekostnader. LX. A. 228. E. ixo. — i anledning af väckt fråga om lättad utväg till Lånebidrag åt Fastighetsägare. LXIII. U. 122. U. 257. RegeringsFormen. LXV. U. 324. LXYI. A. 52. Propositioner och Skrifvelse!’, Kongl. Maj:tsf till Rikets Ständer, angående ManufacturDiscontfondens revision. LXIII. 5. A. 247. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Maj:ts, till Ridderskapet och Adeln, angående RiddarhusOrdningen. I. 7. A. ior, 179, 467, 4g5. LIV. 109, 213. LV. P.U. 88. — angående stadfästelse å en ny Riddarhusordning. ProsteTunnor, om befrielse från Bevillnings erläggande för. XXIII. Protocoller, BondeStåndets, om prenumerationspriset för de exemplar, å hvilka Ståndets ledamöter utfäst sig att prenumerera. X. B. 259, 398. XI. A. 138. XLV. B. i34. XLVIII. A. 20 r. BondeStåndets, om deras tryckning samt aflefverering till RiksgäldsContoret. X .B. 259. i. 399. XXVII. U. 217. XXVIII. — Ridderskapets och Adelns, justering af. Se Justering. — Ridderskapets och Adelns, vid denna Riksdag, om utgifvande af en resumé' af. I. B. 65o. II. Å. 25.
Prestafven fördes af en stjernbeprydd man, som föreföll mig bekant, en stor, rikt beslagen kista bars af gymnasister, dem jag alla väl kände, och alla mina kamrater i konsistorium jemte flera andra, högre och lägre, kända och okända, åtföljde henne. Och på det rum, mig tillkom, såg jag mig sjelf vandra bland mina embetsbröder. När tåget hunnit väl förbi mig, vände jag mig om. Allt var försvunnet. Sedan jag något hemtat mig, frågade jag drängen, som satt bredvid mig: “Såg du någonting?“ “Nej, herr lektor!“ svarade drängen. “Men jag undrade på, att lektorn höll så länge stilla.“ Jag yttrade intet ord mera; men vid inträdet i mitt hus, mötte mig en piga med detta tilltal: “Vet lektorn, att biskopen är död? – Han skall begrafvas i morgon. I min studerkammare fann jag sorgbrefvet på bordet, jemte inbjudning till begrafningen. Och följande dagen vandrade jag lifs lefvande, och vid samma tid, på samma gata, der jag förut sett min egen och mina medbröders vålnader.“ Brita Gustafsdotter, en bondhustru i Höglyckan i Östergötland, väckte omkring 1818–19 någon uppmärksamhet genom sina s. k. uppenbarelser och försäkringar om Bottnaryds källas undergörande kraft. Denna vidskepelse fördunstade likväl snart åter. En klar, skarp månskensqväll i Januari månad år 18**, d. v. s. på 1800-talet, stannade några bönder, som ärnade sig till Stockholm med mjöl, på en backe i skogen Käglan emellan Glanshammars och Fellingsbros gästgifvaregårdar. Föret var godt, luften ren. Då foran höll stilla på backens brant, spred sig en varm rök från de frodiga hästarnes ryggar, som vanligt är i norden, när kölden knäpper till. Då nu anföraren för karavanen gick fram till sina hästar för att torka dem, taga dem betslet ur munnen och gifva dem en kaka bröd – blir han nedanför backen varse en bonddräng, klädd i en nära nog ny fårskinnspels, fatta en gammal gumma vid strupen och dertill sticka en knif djupt in i hennes bröst.
Statsregleringarne beräknats till 17,000 centner k 2 R:dr eller 34,000 R:dr, och nu med afseende å det belopp, denna afgift under åren 1861 —1863 verkligen utgjort, ansetts böra för nästa Statsregleringsperiod upptagas till endast 16,000 centner, men med värde efter 2 R:dr 50 öre per centner af 40,000: 8:o) Svafvelbrukstionden, 1863 upptagen till 4,000 R:dr men nu, i anseende till denna inkomsts föränderlighet, nedsatt till R:dr 3,000: 9:o) Mantalsp enning arne, som, 1863 beräknade till 525,000 R:dr och utgörande 1861 R:dr 600,621 1862 630,865 1863 639,873 eller i medeltal 623,786: 33. nu i anseende till folkmängdens årliga tillväxt ansetts kunna uppföras till 640,000: 10:o) Bötesmedel, som vid de båda sednaste Statsregleringarne beräknats till 90,000 R:dr, men nu i anledning af nya Strafflagens bestämmelser, hvarigenom denna kronans inkomst kommer att betydligt förökas, ansetts böra upptagas till 11:o) Kavalleri-regementenas hästvakansspanmål, uppförd såsom vid de sednaste statsregleringarne till 140,175 kubikfot ä 2 R:dr 12:o) Ständiga rotevakansajgifter vid Skånska Infanteri-regementena, beräknade såsom vid föregående statsregleringar till 14,500 kubikfot å 2 R:dr 13:o) Tillfälliga rotevakansafgifter, 1863 beräknade till 8,000 R:dr men nu nedsatte till samma belopp, som antogs 1860 eller 14:o) Vakansafgifter af nyroterad jord, hvilka, 1863 upptagne till 56,000
Banko, hvilka, enligt Kammarrättens utslag den 1 Juli 1841, borde af Arell gäldas; samt Kammar-rätten, på dess Advokatfiskals-embetes framställning, för utbekommande af berörde medel, anmodat Öfverståthållare-embetet att låta hos Fältkamereraren Arell anställa utmätning och, i händelse tillgång saknades, för dessa Kronans fordringar meddela införsel uti hälften af Arells på Arméens Pensionskassas stat innehafvande revisorslön: så och efter det Arell sedermera i Juli månad 1861 aflidit, hade — enligt hvad högstberörda den 24 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer allåtna nådiga Proposition, införd under N:o 23 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll — hans efterlemnade enka Albertina Heimberger, uti en till Kongl. Majit ingifven skrift, med åberopande af sin nödställda belägenhet och då hon vid framskriden ålder egde tre sjukliga döttrar att försörja, underdånigst anhållit, att Kongl. Majit, med behjertande häraf, måtte i nåder meddela befrielse från allt betalningsansvar för ofvanberörda ob - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 50. 7 servationsarfvode och anmärkningsmedel, så att det efterlemnade obetydliga lösöreboet kunde komma sökanden och bennes barn till godo; varande uti en sedermera ingifven skrift af sökanden i underdånighet företedt intyg af sysslomannen i den efter Arell uppkomna konkurs, att numera ingen annan borgenär i boet funnes än Kongl. Maj:t och Kronan för ofvan omförmälda fordran, hvilken nu utgjorde dels observavationsprocent 1,002 Riksdaler 45 öre och dels anmärkningsmedel 2,358 R:dr 51 öre, eller tillsammans 3,360 R:dr 96 öre, hvaremot tiligångarne i boet endast kornme att uppgå till något öfver 300 R:dr; och har Kongl. Maj:t, med anledning häraf och i betraktande of härvid förkomna bevekande omständigheter, i riåder föreslagit Rikets
Jag är öfvertygad, att då realisationen vunnit fasthet, skall det blifva nödvändigt att jemväl afskaffa 2 och 3-r:drssedlarna, hvilket säkerligen skulle hafva samma fördelaktiga inflytande hos oss, som en-pundssedlarnas afskaffande hade för England. England utgör medelpunkten för hela jordens handel och äger en sådan industriel öfvervigt, alt coursen nästan alltid står till Englands fördel, så att guldet jemnt tillströmmar landet och endast återgår i form af lån. Londonska banken äger vanligtvis mera guld än någon annan bank i verlden, den Fransyska undantagen, och likväl har man ansett säkerheten fordra alt genom de mindre sedlarnas afskaffande hålla uti omlopp en guldmassa, många gånger stoije än bela vårt rörelsecapital. Förr eller senare skall man erkänna den rätta principen äfven i Sverige. — Jag bifaller utskrsförslaget. Hr Cederschjöld: Jag kan ej annat än afslå Utskrs förslag och tillstyrka bibehållande tills vidare af småsedlarna. Man bör icke genom tvångsmedel göra realisationen okär för menige man. Den, som icke vill hafva dessa sedlar, kan ju få silfver. Åtminstone synes mig allt skäl vara alt till nästa liksdag uppskjuta denna tvångsföi ändring. 318 Den 28 Juli e. m. Valören af 12 sk. b:co, hvarå Utsl<. tillstyrkt bibehållande tills vidare, skulle jag dock vilja hafva bort. Om myntenbeten bestämmes till en r:dr riksgts, kunna 18 sk. ej deri jemnt delas. Derföre bör denna valör icke finnas. Gr. von Fersen: I strid med de åsigter, jag framställt, har Hr Nordenanckar anfört exempel från England, Frankrike och Amerika. Jag får likväl fästa uppmärksamhet derpå, att ett annat förhållande här äger rum, än i dessa länder. Det finnes väl icke något, der sedlar blifvit utgifna till så lag valör som här; och då detta derjemte under en lång tid ägt rum, tror jag icke, att jemnförelsen kan vara lämplig.
Dä Utskottet funnit detta sätt för ärendets behandling vara desto mera lämpligt, som frågan huruvida del föreslagna lånet eller kreditivet bör beredas eller ej, företrädesvis påkallar största skyndsamhet och synes kunna pröfvas och afgöras oberoende af de närmare bestämmelser, som, med afseende å sättet och vilkoren för utlåningen, kunna blifva af nöden, har Utskottet ansett sig nu till en början böra afgifva Utlåtande endast öfver den del af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, som i de 2:ne första punkterna af förslaget innefattas. Körande den närvarande förlägenheten lemnar den Nådiga Propositionen en skildring, som torde höra här återgifvas.
Att förbigå de ensidiga oell egennyltiga åsigter, som naturligtvis vid tillfället ägde inflytelse å enskilde ägares uppgift, då somlige gjorde den alltför hög, i hopp om framdeles åtkomst af tnotsvar. ägovidd och andra fördelar, andra åter för låg, under tanke att för alltid få begagna lindring i för handen varande och ytterligare åkommande allmänna skyldigheter; blir det i alla fall föga förklarligt, att vederbör., som hade Kronans uppbördsverk om händer, och tili hvilkas åtgärd den nya jordeboken var lemnad, utan ali åtanka eller förutsigt å de förändringar, som nödvändigt skulle snart inträffa med hemman, hvilkas egentliga inkomst då för tiden var villebråd och fiskfångst, samt utan allt afseende å de i andra landskap i Riket antagna klokare beskattningsprinciper, på så förhastadt sätt uppgjort en jordebok, som, ehuru sjelf saknande all grundsats, derefter råkat blifva tagen till grund för ortens beskattnings-och roteringsverk. Man hade åtminstone väntat, att de, hvilka kände ortens härda luftstreck, som den tiden sällan gaf mogen eller ofrusen gröda, landets aflägsenhet från hafoeh städer, i följd hvaraf inoch utförsvaror belastas med stora transportkostnader landvägen, samt dess saknad af bruk och andra tillfällen för rörelse och penningeföitjenst, m. e. o., en ort, som då ej bort betraktas annorlunda, iin ur dess sanna synpunkt, nemi. såsom etti vildmarken börjadt nybygge, hvars innevånare på uselt sätt lifnärde sig med bröd af bark, icke skolat föreslå en mantalseller hemmansberäkning, så ojemnförligt högre än i Rikets goda provinser, i förhållande till livarderas klimat och öfriga villkor. Villebrådsfångsten och dylika flera ovaraktiga och för jordbrukare föga dugliga näringsföretag äro lyckligtvis längesedan dels försvunna, dels så minskade, alt de nu mera icke kunna ingå i beräkningarna af åboernes utkomst, allt i tnun af skogsoch ödemarkernas upprödjutide och befolk - Dcu 4 April. 79 ning.
Men begrepp om äldre och nyare terminologi, underrättelse om gamla folkslags särskilda filosofiska sekter, som Phytogoreer, Platonici, Stoiker, Pyrrhonister, Epicureer torde anses som en nyttig förberedelse till universitetsstudier. Det finns ingen lärobok avpassad för denna nivån, utan här gäller lärarens egna kunskaper. Vad läraren bör undvika är att vänja ungdomen vid obestämda uttryck, allegoriska bilder i stället för saker och satser, meningslöst upprepande av ord, som eleven inte förstår. Okunnighet är alltid bättre än en blind tillgivenhet för vad man lärt sig blott genom att tanklöst upprepa. Vid framställning av logikens regler kan man använda matematiken, som grundbegrepp, satser och demonstrationssätt. En yngling som börjar på universitet bör kunna så mycket språklära, som kan vara begriplig för honom som blott känner några få språk och även dessa ofullkomligt. Naturalhistorien Denna vetenskap är så omfattande, att den under gymnasietiden skulle ta för mycket tid, som bör användas till de egentliga bildande kunskaperna. Hur långt lärarna bör gå beror på särskilda instruktioner, användbar tid och tillgång till naturaliesamlingar. Utan dessa hjälpredor är arbetet fåfängt. Botaniken är den del, som är lättast begriplig och som eleverna med livligt nöje omfattar samt ger en muntrande sysselsättning under sommarferierna, då nödvändiga samlingar lättast kan anskaffas. Finns tid kan undervisningen utvidgas till läran om djuren och insekterna med inriktning på dem som finns i fäderneslandet, i avseende på deras nytta eller skadlighet i den enskilda hushållningen. Då alla dessa vetenskapens huvudavdelningar har sin särskilda metod, kan man inte ange någon särskild metodik för gymnasierna. För botaniken är tiden kort då endast slutet av maj och början av september kan begagnas till levande åskådning. Övriga året får användas till natursystemets teoretiska uppställning och botaniska termer. Man får använda kopparstick och herbarier. Det viktiga är dock att liva ungdomens håg för naturstudier. Minst av alla tål denna vetenskap en bunden och trälaktig föreställning. Visar någon yngling särskilt intresse bör han uppmuntras och hjälpas på alla sätt. Lärdomshistorien Denna kunskapsgren är inte nämnd i skolordningen med särskilt avdelade timmar. Att framställa den på gymnasium medgiver varken tiden eller elevens fattningsförmåga.
För beredandet häraf, och på det att denna orts talrika invånare måtte framdeles erhålla arbetsförtjenst i sin hembygd samt den verksamme och ihärdige man, hvilkens ansträngningar, endast genom en lika oförvållad som oförutsedd naturhändelse, blifvit tillintetgjorda, malte sättas i tillfälle att fortfarande gagna den landsbygd, åt hvars odling och förkofran hans bemödanden hittills varit egnade, har ofvanbemälde motionär föreslagit: att, för åter uppförandet af de förstörde verkstäderna och byggnaderna vid Conradsforss bruk, ett lån å 30,000 fbdr måtte af allmänna medel bruksegaren Fitinghoff meddelas, att under 6 år räulefritt innehafvas samt derefter liquideras med 5 procent årligen, hvaråt 3 procent skulle anses såsom ränta samt 2 procent såsom capital-afbetalning, för hvilket låns behöriga återbetalning första inteckningen i denna bruksegendom borde såsom säkerhet aflemnas; åberopande motionären, till ytterligare stöd för det af honom föreslagna lånets beviljande, ej allenast de flerfaldiga likartade bidrag, som af statens medel utgått till uppbyggande Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 227 3 af kyrkor och nedbrunna släder, utan ock de låneunderstöd, som, till förlager och nya anläggningar m. m. af allmänna medel erhållits. Jemte det den, till dess hufvudsakliga innehåll, nu anförda motion blifvit af Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottet remitterad, har samma motion commuuicerats de öfriga Riks-Ståuden; i anledning hvaraf Preste-Slåndet förenat sig uti den af Ridderskapet och Adeln beslutade remiss, samt Bonde-Ståndet, hvarest Johan Petter Brattström från Wermland, såsom sin egen, upptagit ifrågavarande motion, jemväl remitterat densamma till detta Utskott.
Men hvad jag anser oemotsägligt är, att då den östra banan genomlöper både bördigare och folkrikare trakter, är mera närbelägen 2:ne af Smålands städer, Wexiö och Eksjö, båda med betydlig rörelse, samt ligger nästan midt i östra delen af landet, med större lätthet till bibanor både åt Kalmar, Karlskrona och Oscarshamn — ej mindre trafiken ä denna bana ovilkorligen måste blifva större och. i följd deraf äfven inkomsterna, än äfven denna bansträckning medföra de största allmänna fördelarne för de mest fruktbara och bebodda delarne af både Jönköpings, Kronobergs, Kalmar och Blekinge län, hvilka i öfrigt ega de mest rättvisa anspråk att, sedan de vestra provinserna och jemväl Skåne fått så rikliga fördelar af jernvägskommunikationen, icke blifva alldeles blottade på sådane. Men ännu ett vigtigt skäl finnes för företrädet af den östligare riktningen. Det är kommunikationen med utlandet; ty nekas kan väl icke, att en väsendtlig vinst af jernvägar här i Sverige blifver att flytta oss närmare det öfriga Europa och befordra utländningars besök i det inre af landet. Genom den östra banans fortsättning från Finjasjön genom Skåne, Småland och Östergöthland samt derifrån till Stockholm har man beredt möjligheten att på J 4 till 15 timmar komma från Malmö, på 16 timmar från Köpenhamn och på 36 timmar från Hamburg till Sveriges sköna hufvudstad, och allt detta genom till det mesta fruktbara och natursköna trakter, i stället att vägen genom Lagaådalen öfver Jönköping och 382 Den 25 April e m. Falköping åt Töreboda etc. till Stockholm för det första skulle blifva 10 mil eller T/3 längre, och raan för det andra bade alt passera nästan de fulaste trakterna af både Småland och Westergöthland. Jag har visserligen i förmiddags hört Hr Bildt upställa den sats att Staten icke bör bekosta andra än s. k. »politiska» banor, d. v. s. sådana som äro nödiga för trupptransporter och landets försvar; men detta är likväl ett temligen inskränkt föremål.
Elevernas bildning således d«r ofta måste blifva ofullbordad och att, när de sålunda halfbildade lemna inrättningen, för att i egenskap af Hofslagare och Djurläkare i Pro vincenta biträda, de ofta ej kunna för - Btn £ Julii t. m. värfva sig ortens förtroende, utan snarare bidraga att nedsätta sjelfva vetenskapen, uti deras {anka, hvilka dem om biträde anlitat; hvaraf ty värr redan nu här och der exempel ej torde saknas; af samma skål, hvilka ock förmådde ÖfverDirecteuren Norling, år 1819, att, efter skedd tillfrågan förklara, så mycket det ock för honom vore påkostande, att förringa vårdet och skilja sig ifrån en inrättning, vid hvilken, utom vänskapliga förhållanden och allmänt förtroende i orten, nedlagde mödor och uppoffringar fästade honom, att Skara inrättning aldrig, äfven medelst betydliga understöd af allmänna medel, skulle kunna blifva centralanstalt för Riket och att åtaga sig tillsynen och ledningen af den inrättning, som af sådan anledning för Stockholm måste påtänkas; af samma skäl skall ock det bidrag inrättningen i Skara kan lemna, till Veterinärvetenskapens spridande, aldrig kunna anses af betydligt värde, om denna inrättning ej kommer i förhållandet af en Filialinråttning till en i Stockholm befintlig större och fullkomligt organiserad Central. Veterinärskola. Beträffande det årliga anslaget till Veterinårlnråttningens underhåll, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka den af Committerade för ÖfverDirecteuren Norling fÖreslagne lönen, men har detemot föreslagit i stället för den theoretiska Läraren med en årlig lön af 1000 R:dr, som uti förslaget år upptagen, 666 R:dr 5a sk, i årlig lön för en theoretisk Adjunct, och detta under förmodan, ”att Inrättningens Förestån - 64 Ven 5 Julli e, m. ”dare blifver i tillfälle, att äfven i den theo”retiska delen af vetenskapen lemna undervisning/’