Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde också finnas ganska många, som än af en än af en annan orsak storligen misstänka, att ändå på det hela en kränkning af Grundlagen egt rum, och det är så mycket värre om denna opinion ligger och rufvar till framtiden, som man sökt deducera, att det icke så mycket skulle vara den sjuklige Konungen, som snarare Thronföljaren och hans Råd, som föranledt Ständerna till en sådan kränkning. Detta, M. Hrr! är icke en sak att se med likgiltighet, åtminstone har jag icke kunnat göra det. Min framfarna politiska bana torde vara en tillräcklig borgen för att jag, då jag nu yttrar mig i en sådan sak'sorn denna, icke gör det af begär att instämma i den mening, som hyses på högre ort. Jag har aldrig handlat af menniskofruktan och gör det ej heller nu, men jag har ansett mig böra yttra min åsigt, och som Hrrne behagat finna, så hvilar den på helt andra grunder än de, hvilka förut här blifvit framställda. På sätt jag nämnt så har flera olika meningar sökt göra sig gällande, och alla hafva sökt sitt stöd i Grundlagen, men jag tror icke att någon lyckats vinna ett sådant stöd, att man derpå kan grunda en allmän öfvertygelse. Enligt min tanka finnes det ingen annan utväg än att rent ut säga: vi veta att vi åsidosätta ett och annat stadgande i vår Grundlag, men vi anse oss handla i öfverensstämmelse med de stora principer, de grundsatser, hvarpå Grundlagen hvilar, nemi. om Konungen skall styra Riket, når han dertill är kapabel, och i motsatt fall skall StatsRådet föra Styrelsen, tills Ständerna hinna att sjelfva derom besluta. Emellertid hoppas jag alt vi blifvit på ett kraftigt sätt uplvsta om huru angeläget det är att vi ändra våra Grundlagar. Frih. Cederström, Thure: Ehuru så många talare.redan fullständigt yttrat sig i denna fråga, anser jag dock för min pligt som representant, att äfven uttala min öfvertygelse.
Underteknade, för hvartdera Riks-Ståndet, i föreskrifven ordning, valde alt öfverse StatsBancooch Riksgälds-Verken, samt de fonder och räkenskaper, hvilka, i sammanhang dermed, granskas, hafva, till åtlydnad af Grundlagens hud, och efter af Kongl. Majit den i3 Juni innevarande år utfärdad Nådig Kungörelse, sammanträdt den 15 sistlidne September, i Banken, samt derstädes, till en början, företett och granskat de Fullmagter och Authorisationer, som en hvar af oss ägt att uppvisa, till bestyrkande af sin behörighet, att i Revisions-förrättningen deltaga; hvarvid, genom Utdrag af Högloll. Riddarhus-Directionens Prolocoll för den i Maji och 17 Augusli detta år, blifvit ådagalagdt, att underteknade, Gustaf Adolf Sparre, Cari Gabriel Oxenstjerna och Samuel Abraham Leijonhufvud, äro vordne till Ledamöter, å Ridderskapet och Adelns vägnar, uti denna Revision utsedde och förordnade, i stället för dertill, af Ridderskapet och Adeln, vid sistförflutne Riksdag, valde: Adjutanten hos Hans Majit Konungen, Grefve Hans von Fersen, Öfverste-Kammarjunkaren m. m. Friherre A. G. Gyllenkrok samt Hof-Marskalken och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Martin von Wahrendorff; af hvilka den förstnämnde, den ix näsllidne April, med döden afgått och de tvenne sednare de dem gifne uppdrag sig afsagt.
Finare giller eller snaror må ingenstädes under tiden från den 15 Mars till och med den 10 Augusti utsättas eller, derförinnan utsatta, bibehållas. § 16- Från och med den 16 Mars till och med den 10 Augusti må hund lill jagt begagnas endast efter björn, varg, lo och jerf, när något af dessa djur bevisligen i trakten sig uppehållit, samt efter den 10 Juli vid stränder af sjö eller vattendrag och å kärrmark. ExpeditionsUtskoteits Färsing till underd. Lös hund må ej mediagas eller insläppas i annans hägnade jagtpark eller djurgård. Sker del, vare hunden till parkens eller djurgårdens egare förverkad. Löper jagthund eljest lös å annans, än sin egares, mark, der vildbråd finnes; håfve den, som jagträtt eger, våld att sådan hund upptaga, men vare pligtig alt derom tillsäga hundens egare, eller, om denne icke är känd, låta kungöra i närmaste kyrkor. Vill egaren återfå hunden, löse den med fem riksdaler. Upptages samma hund andra gången, vare lösen tio riksdaler. Om egaren ej utlöser hunden inom åtta dagar från tillsägelsen eller kungörandet, eller om hunden tredje gången upptages, vare den för verkad och tillfälle upplagaren. § 18. Hund, som under tiden från och med den 16 Mars till och med den 10 Augusti finnes lös i skog eller hagmark och gör skada å vildbråd, derefter jagt å den tid är förbjuden, må upptagas af hvem honom anträffar, men bör, på sätt i näst föregående § är stadgadt, hembjudas egaren till inlösen; och vare lösen, hvarje gång sådant sker, fem riksdaler. Vill egaren ej utlösa hunden, vare den till upplagaren förverkad. Hvad här sagdt är, gäller icke om hund, som vallar boskap. Katt, som anträffas i skog eller hage, må saklöst dödas. § 19.
Jag tillstyrker bifall till betänk.; men om R.. o. Ad. vill frångå detsamma, anser jag den K. propos:n bättre, än reservationen. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Ehuru jag ej befarar, att, i händelse R. o. Ad. bifaller flr Oxehufvuds reservation, någon verkställighet af förslaget kan komma att äga rum, enär det är föga sannolikt, att CommerceColkm kan erhålla lån emot 4 proc., vill jag likväl hafva förklarat, att jag bifaller Utskts betänk, uppå de skäl, Hr v. Troil anfört. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få tillägga några skäl för Konungens propos. Man har sagt, att närin - Den 5 J anuari. garna icke behöfva vidare understöd. Detta är det vanliga svaret, då man icke vill gifva något. Men af intet kan blott den Allsmägtige göra något. Det är således icke nog med det anförda svaret. Om den begärda förhöjningen i creditivet beviljas, göra R. St. derigenom icke mera för fabrikerna, än de redan gjort för jernhandteringen, hvilket man torde finna, då man besinnar, att belåningsrätten på jern är så obegränsad, att allt det jern, som vågföres, äfven kan belånas. Om nu klädesproductionen betydligen tilltoge, så tillgodonjöte densamma, genom en proportionaliter ökad belåningsrätt, icke större fördel, än jernhandteringen redan äger. Genom försäljning af jern skaffar man vexlar; genom tillverkning af kläde besparar man dem. Förhållandet är således äfven i det afseendet lika välgörande för vår utrikes handel. Belåningen sker i båda fallen på färdig vara; den ena är vågförd och för den andra är säkerhet lemnad. Hr v. Troil har sagt, att någon verkställighet icke kan följa å K. M:s propos. Om så vore, är det ju så mycket mera tillfredsställande för dem, som anse saken öfverflödig; och på blotta beslutet förloras ju intet. Jag förnyar altså mitt tillstyrkande, att betänk, måtte afslås och K.
Och öns höfding bjöd sina krigare väpna sig, och de stodo mellan träden färdiga till försvar. Men då lät de hvites höfding åskan rulla och viggen ljunga från sin stora kanot, och palmerna föllo och krigarena föllo som rör för den mäktige, och i vanmäktigt raseri stod Tongatabus stolte höfding. Han vek icke och krigarena veko icke, men de föllo, de flesta i döden, de andra sårade, de kunde intet mot den fjerran ifrån drabbande makten. Och den store hvite höfdingen steg i land med många sina män och sönderhögg och uppbrände krigskanoterna, som lågo på stranden. Tongatabu, hafvets smycke är utan skydd, utan värn mot fienden. Ack, många, många år gå förbi innan Tongatabus värn hinner ersättas. Kanoterna voro icke få dagars arbete. Öns stolte höfding var som en slagen man, der han satt på mattan under ett träd. Hans blick var vild, hans händer hårdt sammanknutna. Han var som ett vanmäktigt barn inför de hvites höfding, som egde blixten och åskan. Wainahée satt vid hans fot, hon vågade icke tala, ty höfdingens sorg var som elden i etoa trädets bark; men sakta smekte hennes hand hans nedböjda hufvud. Slutligen kunde hon ej längre se hans sorg. Hon steg upp och gick till de hvites höfding, satte sig ned inför honom, tog hans fot, vidrörde med den yttre och inre sidan af sin hand och förde den sedan till sina axlar i det hon sade: „Höfding, du är stor och mäktig, var ock stor i mildhet och rättvisa, som i vrede. Se du har gjort oss till ett värnlöst folk, vi kunna ej mera motstå någon fiende; låt nu din hämnd hvila“. De hvites höfding gaf ett tecken, och med hast grep hans folk Wainahée och förde henne bort till sin kanot, och han sade: „icke förr blir du fri, än det stulna djuret återhemtas“.
De flesta af Dagnya liisarinnor känna redan detta mästerverk af konstbroderi, vid hvilkets komponering fru Winge anväudt all sin stora erfarenhet, sin fina smak och sin rika fantasi, och i hvilkets utförande föreningens brodöser nedlagt all sin skicklighet; a t t duken äfven här blef föremal för allmän beundran behöfver icke sägas. Bland de textilalster, åt hvilka Handarbetets Vänner egna en särskild u pmärksamhet - och af hvilka flere prof äfven som vi sett Ip unnos i interiören - äro kanske att i främsta rummet sätta dess väfnader i de olika gamla skånska metoderna: rödlakan, dukagång, krabbasnår o. s. v. Det är en föreningens stora förtjenst att hafva upptagit dessa gamla väfnader och åvisat deras dekorativa värde, och än större förtjenst har l e n inlagt i att genom noggrant urval bland de otaliga mönstren och färgsammanstiillningarne afskilj a det stundom nägot råa och otillfredsställande i båda samt taga fasta på det från skönhetssynpunkt verkligt goda och värderika. De drätten, bonader och täcken, som här funiios utstälda vittnade äfven med sina klara niönster, sina rika eller däm ade färger till förmån för denna föreningens reformeran e verksamhet. E n särskild art af dessa gamla väfnader, den s. k. " flossan " lämpar sig som bekant med fördel till mattväfnad, och de flossamattor som komma från Handarbetets Vänners väfstolar hafva redan länge vunnit det största erkännande. Vid utförandet af dessa mattor har Handarbetets Vänner gått ännu längre i sin reformering af de gamla allmogemönstren än vid de släta väfnaderna och detta med full rätt. Redan sjelfva tekniken lånar sig nämligen här till snart sagdt hvilken konststil som helst - de österländska mattväfnaderna äro t. ex. helt nära beslägtade med vår svenska flossa - och Handarbetets Vänner har vetat att liäraf draga fördel för åstadkommande af talrika vexlande mönster och färgkombinationer.
Län, och att, enär denna befrielse grundat sig antingen på allmogens skyldighet att leverera mantalseller qvarntulls-kolen in natura till Stora Kopparbergs bergslag, eller ock på utgörande af den så kallade Kungsgårds-hjelpen, föreskrifterna om lindring i bevillningen jemväl synas böra undergå den förändring, hvartill de beslut, hvilka komma att af Rikets Ständer fattas i följd af nu framställda förslag samt vid öfvervägande af ortens behof och af dess innevånares uttryckta meningar, anses gifva skälig anledning. Samtlige, till Kongl. Majit inkomne handlingar, som ifrågavarande ämne angå, skola till vederbörligt Utskott aflemnas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OS C AR. C. O. Palmstjerna, Utdrag af Protokollet Öfver Finans-Arenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den tö November 1853. Närvarande: Hans Excellens, Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stals-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, samt Stats-Råden : Herr Friherre Palmstjerna. Fåhrasus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Chefen för Finans-Departementet, Stats-Rådet, Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering det förslag, som, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits, uppå Stats-Rådets 40 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 9. enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, blifvit uppsatt till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition jtill Rikets Ständer angående nedsättning i kopparräntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget, samt i anledning af ånyo väckta frågor dels om upphörande af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs
Njord har begifvit sig till Vanaheim; men Fröj, hans son, har stannat i Asgard, och han påyrkar att få sin plats mot Surt till bot för den dårskap, som bragte Valandssvärdet i jättevåld. Efter slutadt ting tacka hvarandra gudarne för snart tilländalupen sammanlefnad och taga afsked af sina asynjor och diser. Dessa skåda, medan de afvakta döden, ut från Lidskjalf, för att intill det yttersta hafva för sina ögon dem de älska. Asgards krigarskaror dela sig och rycka å ömse sidor ned för Bifrost. Vanerna med sina einheriar rida ned på den södra halfbågen. Där brister Bifrost under ryttareskarornas tyngd, och simmande i lufthafvet tillryggalägga de den återstående vägen till Oskopners slätter. Asarne med sina einheriar tåga ned på den norra halfbågen, för att möta Jotunheimsskarornas anlopp. Striden kommer att stå längs Jormungrunds hela randbälte, där Oskopners slätter och Vigrids sammansluta sig till ett enda stort slagfält. Angrepp äro att vänta från alla håll. Mot norr mörknar synkretsen af snö- och hagelbyar öfver frostoch stormjättarnes framryckande massor. De hålla sköldarne framför sig och vråla under dem sin orkanvilda stridssång. Östern svartnar af Järnskogens svärmar. Gullveigs och Eggters vidunderhjordar, anförda af Hate, baningarne och Nifelhels fördömda innebyggare, anförda af Loke, »världsfördärfvets söner» (Muspels söner) komma där i oöfverskådliga skaror. Söderns synkrets rödfärgas som af lågor. Surt och Fjalar med »Suttungs söner» anrycka därifrån. Surt bär Valandssvärdet i sin hand. Det är som om solen åter skene med sin forna glans öfver världen; men skenet kommer från svärdet, ej från den tynande »Alfrödul». I väster höjer Midgardsormen sitt hufvud högre öfver hafvet. Vidar den tyste var ej å tinget.
Hr Lefre'n: Hvad beträffar den sista punkten, rör:de likstol, så är förhållandet, så vidt jag vet, sådant, att det blott är de förmögnare och rike, som få gagn af den förändring, hvilken här blifvit föreslagen, och alldeles icke de fattige; ty då maximum här blifvit bestämdt till 5o r:dr b:co, så inträffar, alt om också en person finnes inom församlingen, som äger några millioner, så betalar lian icke högre likstol än den, för hvilken 5o r:dr utgör ^.-dels proc. af hans behållna qvarlåtenskap. Att detta ej är rättvist torde en hvar finna. Den moraliska syftningen lägger jag mig för öfrigt icke uti, men följden af delta betänk, blefve tydligen den, att presterskapets villkor i allmänhet nedsattes och detta till de rikares vinst; ty de fattige få i alla fall betala ungefärligen detsamma, som de nu betala. Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts betänk. N:o 138 blef af R. o. Ad. bifallet. Den a8 April f. m. Likaledes biföll E. o. Ad. Allm. Besvärsoell Ekon.- Utsk:s den 29 sist). Mars oell den 3 dennes på bordet lagda utlät. N:o 13g, i anledn. af väckta motioner om förändring af lönevillkoren för presteadjuncler i allmänhet, samt om inrättande af sacellanier i Lunds stift. Företogs lill pröfning Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 29 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänk. N:o 140, angtde stångjernssmidet och den gröfre jernliandteringen, samt kolhandeln i Riket. Hr af Uhr Carl David, uppläste följande:
Voteringen har utfallit med 64 ja emot 55 nej; i följd hvaraf sivi ifversen kommer att expedieras, enligt Stats-Utskoltets bär förut omförmäldta förslag. Förstärkta StatsUtskottets Memorial, N'.o 33g* ig:de Voteringen. (enligt 38:de punkten.) Den, sorn, med gillande af Ståts-Utskottets Utlåtande, anser den af Kongl. Maj:t äskade tillökning af 45,ooo R:dr uti anslaget till exercis för flottans bemanning icke böra beviljas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, kommer berörde tillökning alt beviljas och anslaget således uppföras med 90,000 R:dr. Voteringen har utfallit med 63 ja och 54 nej samt 2:ne casserade sedlar; i följd hvaraf den äskade tillökningen uti anslaget till exercis för Flottans bemanning icke blifvit beviljadt. 2o:de Voteringen. (enligt 4i:sta punkten.) Den, som vill, att, i anledning af väckt fråga om bcklädnads-bjelp och förhöjd inqvartering för Flottans Under-Officerare, hos Kongl. Maj:t göres sådan underdånig framställning, som Stats-Ulskottet uti Utlåtandet N:o 53, pag. 9, föreslagit, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, anses denna fråga förfallen. Genom 76 ja emot 43 nej har blifvit bestämdt, alt den af StatsUlskottet uli förutnämnde Utlåtande föreslagne underdåniga framställning skall ega rum. sulsta Voteringen. (enligt 42:dra punkten.)
Barn, oäkta, om deras rätt till arf, se arf. „ „ om deras rätt lill underhåll 87. Barnamord, om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 October 17^^ f ,jj, Besigtningar, om sådane å varor för Landteller Sjöförsvarets behof 7, 60. Boupptecknings-arfvoden , om ändring af beräkningsgrunden för Magistraternas i35, n3. Brandförsäkrings-Contoiret i Stockholm, om upphörande af dess förmonsrätt för vissa lån i63. Brandstods-afgifter, örn sättet för deras uttagande i Luggudde Härad 12,60. B ysättning , angående ändring i stadgandena derom ii3, 1O7. Börd, se lagfart. Böter, om förvandling deraf för tjufnader, som ligga i tväböte 84. om deras aftjenande med arbete 98. oell vitén i daler, ora deras värde och beräkningssält . 31, 74. C. Cassör, publika, om rättighet till lån ur dem 1 5. Chartte-Sigitlatce-afgiften , om dess beräknande i vissa fall 8. Concurs-Lagen, om ändringar deruti 4$( n\\, 174. Concursmål, om chartering af handlingar deruti 6, 60. Consuls-stadga, om utfärdande af ny sådan 2 D. Domstolar , serskilde, angående deras upphörande ; 5g, i4o Duells-placatet, om dess upphäfvande 172. Dödsstraff, qvalificerade, om afskafFande deraf 16, 71. E. Eganderätt, enskild, om dess vikande för allmänna ändamål 3o, 82. Egendom; af egaren öfvergifven, huru med den bör förhållas] . 29. F. Fe?ister; om ansvar för inslående deraf 47> 77' Fiscaler; Lands och gtads, om deras lilloch afsätlande .. Folksamlingar, oloflige, om Lag emot dem .123, 182.
»Passafiore,» bryter hon ut, »säg hvad du önskar! Jag skall göra hvad helst jag kan göra. Jag är ej rädd mer. Nej, jag är ej alls rädd.» »Donna Micaela, vi hafva bedt Falco, att han skulle gå till Kristusbilden och begära nåd. Men Falco vill ej tro på bilden. Han vill ej göra annat än sitta stilla och vänta på ofärden. Men i dag, då jag tiggde honom om att gå och bedja, sade han: ’Du vet hvem som sitter och väntar på mig i det gamla huset midt emot kyrkan. Gå till henne och fråga henne om hon vill ge mig frihet att gå förbi henne in i kyrkan. Ger hon lof till detta, så skall jag tro på bilden och göra min bön för honom?» »Nå?» frågar donna Micaela. »Jag har varit hos den gamla Caterina, och hon har gett sin tillåtelse. ’Han skall få gå in i San Pasquale, utan att jag fäller honom,’ sade hon.» Passafiore ligger alltjämt kvar på knä. »Har då Falco redan varit i kyrkan?» frågar donna Micaela. Passafiore makar sig något närmare. Han vrider sina händer i förtviflan. »Donna Micaela, Falco är mycket sjuk. Det är ej endast det där med hunden, men han var sjuk redan förut.» Och Passafiore kämpar med sig själf, innan han kan säga ut det. Slutligen erkänner han, att ehuru Falco är en mycket stor man, har han stundom anfall af vansinne. Och nu hade han ej endast talat om den gamla Caterina, utan hade sagt så här: »Om Caterina vill låta mig gå in i kyrkan och om donna Micaela Alagona kommer ned i stenbrottet och räcker mig handen och för mig till kyrkan, så skall jag gå till bilden.» Och från detta hade man ej kunnat få honom att vika. Donna Micaela, som var den yppersta och heligaste af kvinnor, skulle komma till honom, eljest ville han ej gå. Då Passafiore talat ut, håller han alltjämt hufvudet nedsänkt. Han vågar ej se upp. Men donna Micaela tvekar ej ett ögonblick, sedan det blifvit tal om Kristusbilden. Hon tyckes ej tänka på att Falco redan är vansinnig.
Ilvad angår den generella redactionen, jag önskar få antagen i stället för Utsk:s, har jag redan på f. m. förklarat, hvarföre jag icke önskar uttryckligen stadgadt, att Banken äger gagna credit!v. Skälet är visserligen icke det, att jag förutsätter, att Banken icke behöfver anlita sådana utvägar; men jag anser dylika operationer gå allrabäst, då de icke äro utpekade. Jag har likväl alltid velat, att Bancostyrelsens fullmagt skulle ställas så, att den jemväl kunde förskaffa sig creditiv. Detta synes mig icke så löjligt, sorn någon velat finna det. Jag kan icke begripa, hvarföre Bancostyrel»en nödvändigt skall välja utvägarna i en viss utstakad ordning, så i detail, att den t. o. ro. går ut på sk:s värden. Mig synes ett sådant sätt att organisera banker icke vara Den 24 Juli e. m. det rälta; och jag skulle icke tro, att det är värdigt för en stat att lemna föreskrifter om vissa operationer, utan att gifva tillräckliga medel till förskaffande af den credit, sorn erfordras för att utföra desamma. Jag är öfvertygad, att om vi ägde en så organiserad bankstyrelse, som vore känd och ägde förtroende på utländska handelsplatser, skulle vår statsbank utan hypothek fä hvilka summor som helst; men skall denna styrelse vara bunden till vissa utpekade åtgärder, anser jag del problematiskt, att den någonsin kan erhålla någon större credit. Jag är visserligen bland dem, som länge önskat och i min mån sökt bidraga till, att det förhållande, att landets penningebehof uteslutande skall ersättas utur en statsbank, måtte förändras. Jag tror och har alltid trott, att en statsbank, enligt våra representativa förhållanden, aldrig kan förskaffa sig ett så vidsträckt förtroende, som en stor privat association, sådan t. ex. som i London och Hamburg, der interessenterna sköta sina affärer sjelfva och med hela sin förmögenhet, en för alta och alla för en, ansvara för ingångna förbindelsers uppfyllande. Jag önskar likväl under närvar, förhållanden, att vår statsbank må vinna det högsta möjliga förtroende.
Länet räknar 3 städer med egen jurisdiktion: 1) Christianstad, belägen på ungefär H mils afstånd från Östersjön vid Helgeåns vattendrag, har stapelstadsrätt med hamn och lastageplats i Åhus. Stadsförsamlingen och Wä församling i Gerds härad utgöra ett pastorat, och kyrkoherden i Nosaby församling, till hvilken Näsby och Nosaby byar, de der i judicielt och iMndsh.-Emb. uti Christianstads län and. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Christianstads län. Administrativ indelning. administrativt hänseende lyda under staden, i ecklesiastikt hänseende höra, är tillika Stadskomminister i Chri o stianstad. I staden finnes derjemte en garnisonsförsamling. Ungefär en fjerdedel af befolkningen i Åhus by Tab. Litt. A. Öfversigt af länets administrativa indelning. Domsagornes Fögderiernes Häraderues eller tingslagens Socknarnes Pastoraten! es antal och omfattning. Ö S5 B S p j namn. P IL p 3 p antal. namn. p p Riseberga i ) 1 Färingtofta i j 1 Oderljunga i j 1 Perstorp i fel 55 fe; del af Torup ' o del af Röstånga 2) P P H, del af Konga 3 - Orkelljunga4) ) ! O o O cd P 1 Rya i p& Fagerhult 5) CO CO Ostra Ljungby ! 1 O: O: 03 Kellna i CP CT Gråmanstorp l i P P O Wedby i Tostarp 7) 03 03 Munka Ljungby 8) cr* O cr c Össjö ) 1 Tossjö i 03 C/l P P Höja 1 , 5 B Starby. 1 1 Ausås | 1 1 1 w 1 ^ Ströfvelstorp 1 ° 1 p: p: p 1 Björnekulla j 1 cd CD Broby 11) I 03 Norra Wram 1 2 1 cr o Domsagornes Fögderiernes Häradernes eller tingslagens Socknarnes 1» p ~r 2. © 05 S* 3 i £ 1 5 i ? antal. namn. P Sj namn. | P a p namn. antal.