Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
År 1807 utkom också en skolordning, men blott att antagas under vissa år på försök; denna att antagas genast, och om lyckan så fogar det, att räcka evinnerliga. Den förra lagen utgafs dock under en despotisk tid, då allmänheten icke ogeneradt fick yttra hvad den tänkte, emedan en enda pretenderade rättigheten att ensamt tänka för alla. Den sednare lagen deremot har framkommit under en tid af constitutionsmässig frihet; då yttranderätten är hvar medborgares, och begagnandet af denna rätt, nationalrepresentanters skyldighet. Jag uppmanar derföre Riksens Ständer, att genom sitt O-conomie-och Besvärs-Utskott låta undersöka denna skolordning Och om den befinnes föga eller intet svarande mot sitt ändamål. då med en underdånig petition ingå till Konungen om en ny redaction, nemligen, till den Konung och den regering, som ej blott i RiksdagsberäUelsen försäkrat, att allmänna uppfostringen är en af dess ömmaste omsorger, utan som äfven med verksamma åtgärder bevisat det, då den framkallat närvarande skolordning. Regeringen kunde icke pröfva ett så beskaffadt verk; den borde hafva rätt att förlita sig på de män, åt hvilka verkeis utförande blifvit uppdraget. Riksens Ständer och den upplysta allmänheten tillkommer det att pröfva om de uppfyldt detta höga förtroende. ben 24 FébrUaNii 643 K:0 20* Herr Tiger/köld, Carl }Vickman: Sedan de oberäkneliga fördelarne aF det Så kallrde Wexel - undervisnings - sättet äfven i vårt fädernesland börja allt tner och iiier inses, torde den önskan vara billig art dessa fördelar genom undervisnings sättets allitiännaré Och hastigare Spridande måtte ännu mera utsträckas*
Bancosedlar otvifvelagtjgt komma att inlösas, i tveläldigt afseende för oss skadligt, då det torde föranleda lill afbrott i våra handelsrelalioner, bestridde å ömse sidor med vårt Den i5 Jann ari i. eget mynt, ej mindre än till minskning i vårt behöfliga rörelseCapital, då de utrikes ifrån inkommande Bancosedlarne tili utbyte emot speciemynt blifva i Banken dödade. Det betydeliga inflytande, som de oundvikeliga temporära Bankolånen kunna äga i, för realisationens bestånd, bekymmersamma tider, bör icke förbises, och verkningarne deraf på en mindre tillräcklig kilfverfond beräknas. Desse lån, hufvudsakligen på guld, silfver, jern och andra exportabla effecter hafva, i anseende till deras beskaffenhet, i allmänhet blifvit ansedde att icke behöfva ingå i beräkningen af proportion emellan speciefonden och de utelöpande sedlarne; men i brydsam belägenhet kunna äfven desse till deras verkan blifva af betänkelig beskaffenhet, och må till bevis anföras det förhållande, som visade sig flere påföljande år vid stagnation i utrikes jernhandeln, i synnerhet åren 1809 och'1810, då jernexporten var hämmad och jernlånen uppgingo till mera än dubbelt emot vanliga förhållandet, nemligen till öfver 2 närmare till 3 millioner R:dr. Ett sådant förhållande kan vid missgynnande conjunclurer åter inträffa , och betydligare händelser af flere missväxtår, behof af utomordentlige försvarsanstalter, eller andre händelser af vidt utseende beskaffenhet, kunde vid Coursens stigande inträffa, så att de icke på bestämde lider uterbetaltcs, men penuingarne der - 12 Oen i5 Januari i. emot med större fördel begagnades i myntliandel till utväxlig, och betydligen medverkade till påkänningar i sådan väg, sorn kunde hota med rubbning i realisationens bestånd, då, som ordspråket säger, den sista villan kunde blifva värre än den första, och man kunde möjeligen icke hafva qvar af minnet af resalisationen mera än förbindelsen att inlösa Statsobligationerna.
Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde den 13 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 2., i anledning af väckt fråga, att Calmar Län måtte i 2:ne Landsböfdingedömen fördelas; N S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 13 dennes f. m. på bordet lagde utlåtande, N:o 3, i anledning af väckt motion om rättighet för rustoch rotehållare i Barne, Wiste, Åse och Kollands m. fl härader i Skaraborgs Län, att erhålla utsyning å närmast belägna kronoskog för knekte-stugors uppbyggande. S. D. Återremitterades, till följd af gjorda anmärkningar, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 13 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 10, i anledning af väckt motion om inköp för Statens räkning af framlidne Amiralen Gustaf af Klints Sjö-charlaeverk. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämnde, den 13 dennes f. m. på bordet lagda, betänkamlen: N-‘o 23, i anledning af väckt motion, angående förhöjning af ansvaret. för åverkan och ohägn, m. mg N:o 25, i anledning af väckt motion, angående stiftande af en Lag, i afseende på Gode Män eller Compromissariev; samt N:o 26, i anledning af väckt motion, angående bestämmelse af viss lid, hvarinom vigsel, efter slutad lysning till äglenskap, bör ega rum. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets den 13 dennes f. m. på bordet lagda betänkande, N-'o 24, i anledning af väckt fråga, angående förändring i 7 § oell upphäfvande af 8 § uti Jorda-Balkens 16 Capitel. S. D. Föredrogos ånyo och lades lill handlingarne Lag-Utskottets den 13 dennes f. m. på bordel lagda memorial:
Emellertid hade en af Utskottets ledamöter allägsnat sig, och härigenom segrade motionen medelst den förseglade sedeln. Denna, minst sagdt, ovanliga behandling af en riksdagsfråga synes redan egnad att försvaga kraften af Utskottets beslut. Men detta beslut har äfven för öfrigt sina svaga sidor. Ty att inrymma ett enskildt bolag en sådan förmånsrätt, som den motionären yrkat och Utskottet bifallit, synes icke rätt väl stå tillsammans med gällande rättsgrunder. Detta medgafs äfven under öfverläggningen af en rättslärd bland motionens försvarare. Men man ansåg den ifrågavarande saken vara så nyttig för Gottland, att dylika betänkligheter borde vika — likasom någonting kunde vara nyttigare eller för ett samhälle nödvändigare, än att hålla sig vid lag och rätt! Det heter vidare, att hemmanens värde stiger så mycket genom laga skiften, att inteckningshafvare genom detta ökade hemmansvärde äro skyddade mot förluster. Men skulle då icke Skifteskassa-föreningen lika väl vara skyddad genom samma ökade hemmansvärdet Hvad behöfver man stifta en orimlig lag, som gifver denna förening en obehöflig förmånsrätt framför inteckningshafvare? Vidare åberopas, att landtmätares arfvode, enligt nu gällande lag, utgår med förmånsrätt. Men utom detta arfvode finnas många kostnader vid ett laga skifte, som icke med förmånsrätt utgå och vanligen öfverstiga landtmätarens arfvode, såsom utllyttningshjelp, odlingshjelp, stybbhjelp, ra. m. och för 8 Sammansatta Stats-, Lagsami Allm. Best.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o SI. alla dessa fordras nu förmånsrätt. Ändtligen har man ock såsom skäl anfört, att staten tillerkänt sig förmånsrätt för odlingslån. Men huruvida denna åtgärd kan anses fullt rättsenlig, och således samma bana ännu vidare bör beträdas, torde icke vara satt utom allt tvifvel. För öfrigt är det väl någon skillnad, äfven i detta afseende, mellan staten och enskilda föreningar, och de förmåner, hvilka den förra sig förbehållit, få väl icke obetingadt utsträckas till de sednare.
Ständer i underdånighet anhölle, d<_t Kongl. Maj:t täcktes i Nåder uträtta en bestämdare tid än nästa Lagtima Riksdag för utfärdandet af en sådan allmän fattigvårds-förordning: dertill förslag, efter inhemtad kunskap om fattjeförsörjningsanstalterna i Riket, skall utarbetas af en Comité, hvilken, i anledning a£ Riksens Höglofl. Ständers vid 1809 års Riksdag derom gjorda underdåniga hemställan, redan blifvit ti1 förordnad, och således äfven denna Comité inom en viss bestämd tid sättas i verksamhet. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers eget upplysta ompröfvande vördsamlig n undeistäidt. Stockholm den 5 April 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch E ledning af väckt förslag 0111 bidrag till fattigförsörjningen eif Torpare, Dalkarlar, Backstugusittare in. fl. Högvördige PrestStåndet har, under den gode December sistl. år, till Allmänna Re« svärsoch Ekonomi Utskottets åtgärd remitterat eli af Primarie Lectoren och Prosten Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Herr Doctor Euren ingifvet Memorial, deruti Herr Doctorn, med anförande af de många obehagliga och ofta kostsamma tvister, som nu uppstå församlingar emelian, angående staldet, dit en hjelpbehöfvande rätteligen skall höra, samt af den olägenhet att jordägaren nästan ensam skall vidkännas fattigförsörjningsskyldigheten, föreslår, att Riksens Högloft.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att å ifrågav:de mom. blifvit yrkadt af Gr. Anckarsvärd bifall och af Hr Bildt återremiss, anmälde sig och yttrade Gr. Anckarsvärd: Jag förenar mig med Hr Bildt om återremiss. Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att i öfrigt blifvit yrkadt af Hr af Klint och Hr Printzensköld bifall till K. M:s Propos. i denna del, samt. af Frih. Tersmeden, att afiöningen för Gen.Intendenten måtte fastställas till 5,500 Kdr Ernt, dock med skyldighet för honom att, vid emottagandet af den förhöjda lönen, och så länge han densamma upbär, frånträda den lön han möjligen kan å annan stat innehafva. Hr Printzensköld: Jag afstår från min anhållan om bi fall till K. M:s Propos. i detta läll och förenar mig i Frih. Tersmedens förslag. Hr af Klint: Jag anhåller att få förena mig med Frih. Tersmeden. De härefter först till bifall och sedermera till återremiss i förevarande mom. framställde proposme besvarades med starka Nej, jemte några Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om E. o. Ad. behagade bifalla det af Frih. Tersmeden framstälda förslag, samt, efter dennajpropos. besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Mom. litt. C., ang:de aflöningen för en Intendent vid IntendcnU-mililär-kontoret. Hr af Klint': Då Utsk. erkänt, att nuvärde Adjutant vid IntendentsMilitärKont., som hädanefter skulle benämnas Intendent, har en ytterst trägen och maktpåliggande befattning, så synes det besynnerligt att Utsk. så betydligt nedsatt den för honom föreslagna aflöning.
Det dämpade sorlet af röster, bland hvilka en och annan frisk, skämtande stämma med den skarpa, men till hjärtat gående brytningen skar igenom, en högljudd hvä- sande suck från Hes Brita, som på alla upptänkliga sätt ville ådraga sig prostens uppmärksamhet — allt verkade på en gång bedöfvande och upplifvande. Så blef det tyst, så när som från brasan som sprakade. Prosten höll morgonbön, och så sjöngs koralen, fyrstämmigt. Ladugårdsgreta hade kommit in, putsad och blanktvättad, men med en stark, hederlig ladugårdslukt i följe. Hon och mor Dordi samt Ingrid voro » fria » (skickliga) altar. Torpar Jan Jansson, han med rödlätta ansiktet och snö- hvita håret, var väldig i basen och kunde ensam fylla sin stämma; stalldrängen och skomakar Janne sjöngo tenor, och de andra fyllde i här och där, som det kunde behöfvas för att få sången full och grann. Efter melodien till » Var hälsad sköna morgonstund » brusade genom det stora rummet psalmen: Men låt mig som ett ljusets barn se och undvika alla garn, som satan för mig ställer. Ja, låt mig aldrig glömma bort, att lefnadstiden är så kort och likväl mycket gäller. Det var kraft och malm i stämmorna, det var allvar och innerlighet i sången. Så kom frukosten med den myckna maten. Den röda salta laxen i saftiga skifvor, rensteken, getosten och det hvita tunnbrödet, » käken » (spisbröd) och » tjockbrödet » (mjukt rågbröd). Så arbete, kaffe, kaffe, mat och arbete dagen lång. Härfvan skulle vara färdigspunnen och upphasplad innan kvällen. Om inte alla voro i stånd till att spinna så fint och jämnt, att det dugde till varpgarn, så hade man väl ändå den hedern i sig att vilja få ihop en ordentlig » inslagshärfva ». Det led mot kvällen. Solen hade hunnit rundt om prostgården och log nu lika varm och välvillig in genom västerfönsterna som den på morgo nen lyst in från öster.
Utsk. säger vidare: ”Länsmännens egentliga åligganden äro så beskaffade all de hufvudsakligasl bero pä personligt omdöme, nit och verksamhet.” Jag har nyss tagit mig friheten anföra alt äfven kunskaper, på grund afen författning, af Länsmännen fordras, och då dertill lägges ”omdöme, nit och verksamhet”, hvilka egenskaper äro oundgängliga för hvarje embetsman, så synes häraf ytterligare som, på grund deraf, Länsmanstjensterna icke böra vara afsällliga. Det står vidare att Landslune, som slå i ansvar för ordentliga handhafvandet af de mångfaldiga ärenden, hvilka inom länen på deras tillsyn bero, och derföre ofta nödgas att, enär de icke kunna medhinna att sträcka sin egen och omedelbara upmärksamhet till alla dessa, med fullt förtroende tillita Länsmännens biträde härvid, och må hafva rättighet att pröfva huruvida de besitta nyssberörde egenskaper och om de hafva tillräckliga insigter och urskiljning” etc. Det är visst icke motionärens mening, så vidt jag kunnat upfatta detta, att beröfva Landsh. tillfälle dertill. I allmänhet tror jag icke att någon tjenst bör tillsättas ulan att sökanderne hafva genom ådagalagdt prof visat sig ega erforderliga egenskaper för denna tjensts bestridande, och det är endast motionärens afsigt att få ett stadgande, hvarigenom Länsmännen, efter så beskaffade ådagalagde prof, skulle genom fullmagt på tjensten, få en viss varaktighet och säkerhet. Det står ytterligare uti Ulsk:s betänk, att derest ”någon Länsman varder af Landsh. förklarad sin tjenst föilustig, utan att bevisligen hafva sig förbrutit, så vore det honora obetaget, att å laga väg göra sina anspråk gällande.” Dermed tror jag icke alt del häfver sig så lätt; ty sjelfva begreppet tills vidare, som utgör den tiden, under hvilken han blifvit anlagen, innebär äfven en förutsättning att han kan när som heldst ifrån tjensten endtledigas. Det står visserligen i flera konstitutorial, som jag halt tillfälle se: ”tills vidare och så långe han gör sig förtjent af K.
Rdr 20,82g; 20. 1t. bar, enligt af Kongl. Kammar-Rättens f. d. fjerde RevisionsContor upprättad liqvid, grundad på den af Stats-Utskoltet vid sistförflulne Riksdag granskade redogörelse för samma expedition, uti j831 års IJufvud-bok, blifvit afskriven skillnaden emellan det debiterade värdet af det exporterade krutet 5G,o8o; och det belopp, hvartill detsamma, enligt ofvananförde redogörelse, blifvit försåldt 4°>G82:34. 8. - >5,3.07: t 3. 4. Återstoden Rdr 5,43a: 7. 7. finnes uti Ilufvud-boken balancerad och utgör det belopp, som Staten ännu eger att fordra för samma expedition, nemligen: Af Barthelemy-Colonial-Deparlementet, rest för öfverlagd krut 777: Värdet af en å Ön S;t Barthelemy uppförd krulhusbyggnad 4>4o4: 5-h 8. Samt fordran i aflidne Fält-Kamereraren Sporrongs concurs för af honom uppburne, men sedermera ej levererade auclions-medel för försålde, y utbyte mot krut erhållne varor 160". 20. 1 r. Summa Rdr 5,482: 7. 7. Och har, genom Resolution den 5 Julii 1882, Kongl. Krigs-Collegium, *4 .Slals-VtskMels Berättelse N;0 3'J.S. förständiga!; så väl Advocat-Fiscalen, som Artillerie-Kam mar-Kontoret, om dessa balancers indrifning oell redovisning draga försorg. Af den i samma Revisions-Berättelse omförmälde fordran för *822 ars krutexpedition till Medelhafvet . - . Rdr 23,037: g. 7. liafva under loppet af ar 1831 blifvit af Handelshuset Michaelsson & Benedicks inbetaide .. , 1,553: 8. — så att den till år iS32 balancerade återstod utgjorde
Såsom skäl till denna motion, hvilken blifvit till Utskottet remitterad, är anförd den omständigheten, att ifrågakomne skollärare-boställen syntes lika litet som kapellansoch klockare-bolil kunna undvara den i åberopade Nådiga Författning föreskrifna vård och tillsyn. Delande denna motionärens åsigt, finnér Utskottet sådana skollärare-boställen, som af innehafvarne underhållas, böra, på samma sätt, som 0111 öfriga ofvan omförmälda boställen och hemman uti meranämnde Kongl. Kungörelse redan finnes stadgadt, och på enahanda grunder, underkastas den tillsyn, som genom ekonomiska besigtningar utöfvas, men att de kostnader, sådane besigtningar skulle komma att medföra, icke lämpligen kunna drabba innehafvaren eller socknens kyrkokassa, utan böra utgå af den skolas medel, hvilken bostället tillhör; till följd hvaraf Utskottet vördsamligen tillstyrker, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna om ett tillägg i förenämnde Kongl. Kungörelse af den 28 Maj 1830, hvarigenom blefve stadgadt, att ekonomiska besigtningar skola förrättas äfven å alla till elementar-läroverk eller folkskolor hörande boställen, hvilka det åligger innehafvarne att underhålla, samt att utgifterne i och för dessa besigtningar skola af vederbörande skol-kassas medel bekostas. Stockholm den 6 Mars 1854. Allm. Besv.- och Ekon.-Vlsk. Memorial, N:o SS. il \:o 63, \ Ant. lill Exp.-Utsk. (I. 8 .Mars 1854, kl. II f. m. Memorial, i anledning af uterremiss af Betänkandet N:o 59. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat ofvannämnde Betänkande i fråga om ordningen för tillsättande af klockare-tjensterna i Skäne.
Vi har alltid tagit kritan ifrån Göteborg annars, och kunde ha gjort så med oljan också men min mor fick brev om, att den skulle fås för 12 skilling bättre per kanna i Stockholm, och så roade det mig att fara hit upp och höra efter, då jag hade en moster här förut att bo hos. Men det nya modet, som de talade så vitt om i Lidköping, hur de nu uppe i Stockholm skulle ha hittat på att färga glas till kyrkfönster, det bryr jag mig inte om. Inte har jag sett sådant i Stockholm; jag besökte med flit alla kyrkorna i den staden, och det var inget lätt arbete, ty de var odrägligt många; men där fanns inte färgat glas i en enda. Jag vet inte var den osanningen är kommen ifrån, om inte från Uppsala, där en assessor lär hålla på att måla fönstren i ett altarkor. Jag ville eljest lära mig det; ty vi har många beställningar av kyrkfönster både till ja och ända ned emot Skara. Ty i Skara finns det ingen människa, som kan hantera glas, och jag visste det skulle bli en stor och artig förtjänst, om vi kunde färga glas på verkstaden. Vi skulle då vara de enda, så nära, som hade makt med det nya modet; och de skulle ta av oss, så fort något spräcktes i kyrkorna. Men lik'om det; jag hör att det modet brukas ingenstans, och då är det heller ingenting värt. Diamanter fick jag rara, så jag är ganska nöjd med resan; och olja sen ... Men vartill i Guds namn brukar du så mycken olja? Till kitt, vet jag. Vartill skulle väl olja här i livet annars vara? Men varför reser inte din far själv i så viktiga och långväga affärer? Å min Gud! han är död för sex år sedan. Det var en annan sak. Och min mor, stackare, har stått för verkstaden sedan, med rättigheter som änka, förstås; men hon har på hela två år legat till sängs jämt, så jag kan säga att det är jag, som ensam står före. Men säg mig, vackra Sara, hur gammal par exemple är du då, ifall jag törs fråga? Tjugofyra år och litet till. Vad? är det möjligt? jag tog dig för aderton år. Sådana kinder denna hy ... Ja, desamma kinderna gick jag med vid aderton år.
— Tog du det åt dig? Och de andra ha för mycket, de ha för stora vyer, en sådan ärelystnad — ja skrif du, skrif du! Det skall bli komiskt. — Åh jag tänker icke skrifva något komiskt. Tant Eleonore, tag mig i försvar. — Du försvarar dig nog själf, du brukar inte vara blyg. Jag skulle vara en dålig bundsförvandt, jag står så där halft om halft på fiendens sida. — Eva skall inte skrifva några romaner, hon skall skrifva kritiker, inföll Elly, som ville ta sin väninnas parti. — Kritiker, ser man på, det tar sig! — Mamma, säg till pappa, att han inte får reta Eva! — Åh, det bryr jag mig inte om. En kvinna, som vill uträtta något i världen, får allt stålsätta sig mot mycket, svarade Eva. — Ja, hon måste ha ett pansar kring hjärtat, ett dubbelpansar. — Ja, det har farbror rätt i. — Nej, hvad pappa är svår i kväll. Jag tror vi gå in i mitt rum och tala om något förnuftigt. Kom Eva! Följande dag var matsalen hos ingeniör Svans förvandlad till syatelier. Fröken Berggren hade lagt ut en mängd mönster på bordet och stod nu och klipte till foderlifvet, modejournaler voro kastade på alla stolar. Elly satt med armbågarne stödda mot bordet och studerade de kolorerade månadsplanscherna och gjorde de mest extravaganta förslag, inspirerad som hon blifvit af en del brokiga dräkter, hvilka hon ej märkte hade orden »Maskerad Anzüge» till underskrift. Fru Svan, hvars stol blifvit placerad vid det ena fönstret, höll konselj med fröken Berggren. — Nej, det är då alldeles omöjligt, frun kan väl icke vilja, att fröken Eleonore skall sticka af mot de andra. Ingen enda af de unga damerna skall ha tunna hvita klädningar. Jag sydde just till den här balen en laxfärgad sidenklädning åt fröken Eva. — Ja, jag vet. Fröken Lindhé var här igår. — Fröknarne Aspegren ha fått ljusblå sidenklädningar. — Ja, men Elly är så ung. Jag vill gärna, att hon skall vara klädd i något hvitt, luftigt tyg. — Tänk att frun tycker om sådant där!
Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats Rådet å Stockholms Slott den 25 November 1862- Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie Siats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stals-Minislern lör Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden, Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen. Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Departemenls-chefen till justei ing ett, i enlighet med Kongl. Maj:ls förut fattade och i särskildt Protokoll öfver blandade Civil och Finans-Ärenden för den 21 innevarande månad intagna beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer angående Statens Jernvägsbyggnader. Uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Maj:t gilla berörda förslag samt befallde att, i öfverensstämmelse dermed, nådig Proposition, af den lydelse bilagan Litt. B. till detta Protokoll utvisar, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex prolocollo Otto W. Seippel. UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE angående lämpligaste rigtningen för en jernväg norrut från hufvudstaden, m. m., afgifvet den 17 Juni 1862 af den dertill i nåder förordnade kommitté. F. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Stor mäktigst e, Allernådigste Konung! Sedan, uti en till Eders Kongl. Maj:ts Civildepartement den 3 Februari innevarande år ingifven skrift, styrelsen och delegerade af det bolag, som den 23 Augusti 1859 skall hafva bildat sig för att bygga en jernväg mellan Stockholm och Upsala öster om Sigtunafjärden, i underdånighet andragit, att som bolaget ej lyckats vinna nådigt bifall till sin sistnämda år gjorda underdåniga anhållan, att proposition måtte aflåtas till Rikets senast församlade
Sedermera ansågs likväl skogsparkens utarrendering till egaren af Tofta hemman för Lustslotten förmånligare, och efter det Kongl. Majit uti nådigt bref af den 26 November 1829 dertill lernnat tillstånd, samt af nuvarande chefen för Skogs-institutet hof-jägmästaren af Ström en uppskattning af skogen blifvit verkställd, utvisande, att, vid dess afverkriing efter trakthuggningsmethod med hundraårig omloppstid, denna skog, innehållande i vidd, sedan Stenkulla hemmans afgärda del afgått, 244 tunnland 27 kappland, borde i årligt arrende, med skälig förmån för arrendatorn, kunnalemna för de första 10 åren 291 /2 famnar, hälften gran och hälften tallved, under derpå löljande 10 år 56 famnar samt under ytterligare lika lång tid 421/, famnar om året; så blef kontrakt pä dessa vilkor för egaren af Tofta hemman utfärdadt om arrende på 30 års tid, från midfastan 1830 till samma tid 1860, af Adelsö kronopark med derå varande skogvaktareboställe. Sedan Kongl. Majit genom nådigt bref af den 29 November 1839, under åberopande af det nådiga beslutet den 26 Juni 1817, afslagit en af vice amiralen af Klint ytterligare gjord underdånig anhållan att få till skatte lösa Adelsö kronopark, har framlidne vice amiralen af Klints enka, Kerstin af Klint, född Akrell, förnyat denna sin allidne mans ansökning, samt dervid erbjudit en förhöjd skatte Bih. till R. St.