Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t öfverlemhar till Rikets Ständer, huruvida de, å deras sida, anse nödigt, att fastställa det vilkor, att denna afgift icke må kunna bibehållas utöfver 6 månader, utan att Rikets Ständer sammankallas. Ingen kan bestrida, att en alltför betydlig mängd af Pappers-mynt, sorn saknade påtaglig säkerhet, skulle blifva skadlig för Staten i afseende på dess handels-förhållauden och dess inre oberoende. Papperet:; försämrade värde skulle onekligen höja priset på alla utifrån kommande varor, och denna förhöjning ännu mera stiga , ©rn olyckligtvis missväxter inträffade. Då skulle detta pappersmynt, i vanvärde både utom och inom Riket, undergå samma öde, som de fordna Frasiska Assignaterna, hvilka förorsakade de fleste gäklenärers utarmande. I betraktande af allt detta, 140 Konungens Nåd. Propositioner. detta, tvekar Kongl. Maj:t ej att anmärka, det en förökning af Pappers-myntet, som ej sker småningom och är grundad på en inkomst af Speciemynt, skall i längden blifva ganska förderflig och förstörande , så för den förmögne, som för den fattige, emedan den rubbade allt förtroende i penninge-afhandlingar, både inom och utom landet. Föremålet för de åtgärder, Kongl. Majit fölÉslagit, är således att komma fordrings-ägare och gäldenärer till biträde, årligen indraga lill Banken betydliga summor Specie, såsom en garantie för dess utelöpande .Sedlar, gynna all slags industri, undvika, så nlycket möjligt är, alt föröka pålagorna och betacka Statens ou'ndvik!iga utgifter genom Bankens betydliga inkomster, hvilka väl ej tillkommit genom en direkt beskattning, men likväl i sjelfva verket lemna enahanda resultat. Då Banken utgifver ett Pappers-mynt , som ej kostar henne något och i samma moa förringar värdet på det utelöpande, äger mäng, den af de skattskyldige ratt att fordra, det desse inkomster användas på ett sätt, som hindrar utlagornas förhöjning, och detta, genom en billig och ordentlig fördelning, jemnkad efter alla Statens utgifter.
Författningar och strängare än andre personer i samma förhållande; men det synes likväl strida emot det system af liberalitet man bemödar sig att i allt annat följa, och den rättvisa, som alltid bör ligga till grund för hvarje lag, att förmena soldaten, att, lika med andre medborgare, få med lofligt näringsfång i sin hemort, eller ho» dem, hvilka hans biträde önska, under tjenstledigheten sig på ärligt sått försörja, utan att blifva i beroende af de personer, åt hvilkas godtycke han öfverlernnat sig, på samma gång som hans rättighet till erhållande af permission skulle Den 5 Augusti et m. 83 komma att bero af det försvar, 6om tilläfventyrs ofta på härda vilkor kunde komma att lem-J nas honom af dem, hvilka ville begagna sig af dess arbete. Lätteligen skulle detta kunna föranleda till preijerier. Jag anser af dessa orsaker, att någon un-; derdånig hemställan till Kongl. Maj:t i detta af3 seende skulle vara öfverflödig. Herr Toll, Florus: Lagoch OeconomieUtskotten hafva uti deras Betänkande tillstyrkt n §. i 5 Art. uti Förslaget till allmän stadga för Fattigvården i Riket, hvaruti Soldater vid vårfvade Regementer fråntagas de rättigheter, som tillkomma hvarje Svensk man, och hvarföre jag, icke allenast som Chef för ett värfvadt Compagni, utan såsom älskare af att hvarje välfräjdad person af hvad Stånd som helst, må njuta lika rättigheter, tager mig friheten lemna Högloflige Ridderskapet och Adeln del af mina tankar rörande Utskottens Betänkande, uti hvad sora rörer ofvannåmnde paragraph. Soldaten permitteras för närvarande till uppgifven Socken inom visst Härad, med föreskrift uti passet att ditgå på största och genaste vägen j jemte passet åtföljer Prestebetyg om karlens frågd, samt Läkarebevis, att hail icke år med smittosam sjukdom behäftad.
365 öfver samma §. gifna Kongl. Förklaringen af den 29 Julii 1812, en sådan ytterligare Förklaring meddelas: att fordringsegare, som hos E. K. M:ts Befallningshafvande lagsöker löftesman, hvilken borgat såsom för egen skuld, bör ej allenast dervid i akttaga den i nämnde Författningar stadgade tid, utan äfven, senast inom Sex månader ifrån samma tids utgång, af lagsökningen gifva löftesmannen behörig del, så vida fordringsegarens talan skall anses genom den lagsökningen förvarad. Rikets Ständer framhärdar &c'. Uppläst oeh godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Nov. 183-4- Preste-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelse angående stadgande till förekommande derafs att gäldenär, medelst diktade köpe-af handlingarj undanhåller sina tillgångar från utmätning. (Lag-Utsk. N:ris 53 och 142») S. A. K. Sedan Rikets sist församlade Ständer, i anledning deraf, att gäldenärer företagit sig att, genom diktade köpe-afhandlingar om deras lösöreegendom, söka undandraga densamma utmätning för oslridiga och faststälde skulder, hvarigenom flere olägenheter uppkommit för fordringsegare vid utsökandet af deras rätt, tili E. K. M. i underd. öfverlemnat förslag till förändrad redaction af 7 Cap. 3 §.
Discontens utestående fordringar för meddeldte I.ån således böra vara i behörig ordning! indrifne, eller ock nödige åtgärder härtill vidtagne, på sätt här nedanföre finnes stadgadt. 2 Götheborgs Disconts Skulder liqvideras sålunda : 1 Mom. Alla af Directionen öfver denne D iscont på Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer inlösas ovilkorligen, vid uppvisandet, till fulla beloppet med Banco-Sedlar. De öfrige Capital - Skulderne, så väl till Banco-Disconten, sorn till andre Publi. ke Verk samt Inrättningar och enskilte personer, (med undantag af Bankens fordran för Creditivet af 200,000 R dr) tillika med de å desse Skulder beräknade Interessen, enligt uti nästföljande, Moment utstakade grunder, liqvideras till fulla beloppet salunda, att utaf he'a Summan af Capital och Interessen, desse sistnämnde beräknade till den 1 October J 818 betalas en femtedel Contant och för de återstående Fyra femtedelarne utgifvas RiksgäldsContoirets Obligationer under den Första (i) October 1818 på Fyra år med En fjerdedel årlig afbetalning, hvilka Obligationer komma att bära Sex Procents Ränta emellan hvarje Eörfallo-Termin; så framt nu varande Directeurer af Götheborgs Discont ikläda sig förbindelse, att en för alla och alla för en ansvara Statsoch Jdanco-Utskotteiis Eetäniandeni för den förlust, som Riksgälds - Contoiret, vid utredningens slut, skulle kunna komma att vidkännas på den uti Obligationerne förskrifne [Ränta. Räntan, som, enligt nästförestående Moment, skulle komma att sammanslås med. Capitalet, och till jtielar liqvideras med Obligationer, beräknas sålunda: att den uti DiscontVerkets förbindelser förskrifne
Nu och som till Utskottets kännedom kommit, att Lunds akademi blifvit, i kraft af Konung Carl Xlis donationsbref år 1666, egare af sina hemman, och desamma följaktligen icke äro att anse lika med hemman, hvilka staten besitter, med full och fri dispositionsrätt, utan snarare måste betraktas såsom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 32. 3 enskild egendom, uti hvars förvaltning lagstiftande makten icke bör ingripa, alltså finner Utskottet den uti motionen framställda frågan ligga utom gränsen för Rikets Ständers befattning eller förfoganden, och får således vördsamt tillstyrka, att densamma icke må till någon deras åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februari 1848. Häremot reserverade sig Herr Munck af Rosenschöld, Thomas, så vida som han ej instämde uti de skäl, som af Utskottet blifvit lagde till grund för betänkandet, samt Herr Berglund, som förklarade sig hysa enahanda åsigter härvid, sorn af Pierr Munck af Rosenschöld blifvit uttalade. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Febr., kl. 1 e. ni. Betänkande, i anledning af väckt motion orri upphäfvande af stadgandet om preskriptionstid, inom hvilken egare af Kronoskattehemman, derå förmedling blifvit sökt, skola ansökningen härom återkalla. Uti en hos Hederv. Bonde-ståndet väckt och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad motion, har riksdagsfullmäktigen Sven Isacsson från Kalmar län, med hvilken J. Pettersson och Jan Samuelsson från samma län sig förenat, anmärkt obilligheten af nu gällande stadgande derom, att, då åbo å krono-skattehemman derå söker förmedling, men anbud af annan göres att emottaga hemmanet emot den deraf utgående gamla räntan, förre åboen då icke eger att dennes anbud antaga eller förmedlingsansökningen återkalla.
Jemte det Utskotlet hemställer att dess förslag äfven i öfriga delar må af Rikets Ständer godkännas, får Utskottet slutligen anmäla 2:ne till Utskottets handläggning öfverlemnade motioner, som med ifrågavarande ämne ega gemenskap, nemligen: l:o af Herr Friherre Rehbinder, F. JU., som i ändamål att söka stäfja passionen att spela på utländska lotterier, föreslagit, att en särskild stämpel måtte beslutas för de tidningar, hvilka vilja intaga annonser om nämnde lotterier, samt att stämpel—afgiften för sådana tidningar måtte blifva dubbelt större, än den afgift, som nu eger rum och hvilken sednare mindre afgift endast borde bibehållas för de tidningar, hvilka afsäga sig rättigheten att annonsera om utländska lotterier; samt 2:o af Sven Rosenberg från Christianstads län, som anfört, att tidningsstämpel-afgiftens nedsättning i landtränteri vore för tidnings-utgifvare, som ej bodde i residensstäder, el t både tidsödande, kostsamt och ändamålslöst besvär; i anledning hvaraf motionären föreslagit, att i de städer, der landtränteri icke finnes, afgiften för det papper, som till tidningar, periodiska skrifter och broschyrer för åtnjutande af portofrihet afstämplas, måtte, tillika med åtföljande reversal, för hvarje gång stämpling begäres, få aflemnas till den Magistrat, som har att stämplingen ombesörja, hvarefter Magistraten skulle hafva att de inflytande medlen med tillhörande reversaler qvartaliter till vederbörande landtränteri insända. Reträffande härvid först Herr Friherre Rehbinders yrkande, så har Utskottet icke kunnat gilla den af motionären föreslagna utväg för vinnande af det utaf honom åsyftade ändamål. Genom Kongl. Kungörelsen den 21 Mars 1844 är nemligen vid strafT förbudet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till penningars eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket. Lotteri-annonsers införande i allmänna tidningar kan således icke betraktas annorlunda, än såsom en indirekt uppmaning till lag-öfver t r äilelse.
De frågor, som vid denna Riksdag blifvit väckte om andra correctiv mot missbruk vid Prestval, såsom om ett förbättradt löningssätt för Presterskapet, om lön-accorders uppgörande af Consistorierne under vacance-tid, m. m., hafva icke tillhört de sammansatta Lagoch Oeconomie-Utskoltens gemensamma pröfning. För sin del böra Utskotten endast förklara, att, med bibehållande af de nu brukliga Prestval, Utskotten, mot de från alla dylika val nästan oskiljaktiga missbruk, anse inga strängare bestraffningar, än de, som i förslaget finnas, kunna, med bopp om någon verkan, stadgas. Den mening har väl inom Utskotten blifvit discuterad, att en Prest, sorn, beträdes med någondera af de i denna artikel förekommande lagbrott, borde såsom förvunnen förbrytare mot sin presterliga Ed, samvete och pligt, från Prest-Embetet alldeles skiljas; men Utskotten, ehuru icke misskännande denna strängare menings sanna moraliska grund, hafva dock fruktat att ändamålet derigenom snarare förfelas, än vinnes, enär erfarenheten visat att de strängaste straffbestämmelser oftast leda till brottets fördöljande, och följ - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Bd. IV.-o 35. 4 [ den sålunda i detta fall kunde blifva den, att Lagen råkar i glömska och öfvertriidelsen blifver en häfdvunnen vana. Sedan Utskotten sålunda kortligen redovisat för de motiv, som legat till grund för de i bifogade förslag till Prestvals-Förordning antagna mindre afvikelser från hittills i detta hänseende gällande stadgar, få Utskotten vördsamt tillkännagifva, att de, Remissen från Hedervärda Bonde-Ståndet åtföljande yttranden af J. J. Rutberg från Norrbottens Län, Anders Andersson från Östergöthland, Anders Danielsson från Elfsborgs Län och Petter Pettersson från Jönköpings Län, i anledning af Kongl.
Det kunde visserligen synas beqvämt för jordbrukaren att, genom utgörande af en viss penningeafgift, befrias från alla de på dess hemman nu liggande onera. Men härvid bör göras skillnad emellan hvad till allmänna, fur alla rikets delar gemensamma föremål utgår och hvad till vissa landsorters, häraders och socknars nytta utgöres, såsom brooch väghållning, tingshus och kyrkobyggnad, fattigvård m. m. Det är af erfarenheten tillräckligt ådagalagdt, att de arbeten, som för Statens räkning utföras, vanligen medtaga större kostnader, än dem, med hvilka dylika arbeten af privata personer för egen räkning kunna verkställas; hvartill kommer, att antingen genom dagsverken, utgjorda på tider, då arbetsfolk ocb dragare kunna för eget bruk umbäras, ofta utan tillfälle att dermed vinna någon biförtjenst, eller genom materialier, tagna på egen grund och annars lill ringa nytta, den skattskyldige kan, utan särdeles känning, afbörda sig åligganden, som, af slaten åtagna, skulle fordra betydliga och betungande skattebidrag i penningar. Här bör ej eller förbises den moraliska fördel, de sä kallade municipal-inrättningarne medföra, dervid den ene medborgaren broderligen räcker den andra handen, för att med egen omtanka och drift verka till gemensamt bästa. Till munieipal-onera, med hvilka Statsverket ej bör taga någon befattning, hörer äfven presterskapets aflöning. Denna jordbrukets afgift är visserligen till sin natur likartad med de allmänna indelningarue, och sältet för dess utgörande ger, i brist af uppgjorda convenlioner, anledning till ledsambeter pä ställen, der kärlek och frid ej utgöra sambandet emellan lärare och åhörare. Men rättskaffens själasörjare emottaga med förnöjsamhet hvad deras församlingar efter förmåga och billighet gifva, och rättänkande, af det heliga Ordet uppbyggde åhörare offra villigt sin gäfva pä altaret.
Jag sade henne, att hon skulle hushålla, med det så, att det räckte så länge jag beräknat. Det räckte under hennes lmshållnig en och en half vecka. Likaså med kaffe, socker, mjölk m. m. Denna flicka hade på egen hand förestått hushållet uti den familj, der hon förut tjenat, och der hushållet bestod af fyra personer såsom hos oss. Som jag under sju års tid fört noga uppgift på inkomster och utgifter uti vårt lilla hushåll, så vet jag precis, hvad som åtgår, och att man kan lefva godt, med tillräcklig och väl lagad mat af prima varor, på den hushållskassa min man gifvit mig. Under min ledning går det utmärkt, men en tjenstflicka kan omöjligt hushålla med den summan. Ett exempel på deras okunnighet. En dag hade vi grytstek. När flickan burit in maten på bordet, gick jag ut i köket for att säga till om något. Fick då se stekgrytan stå under vattenledningen, full med vatten. » Hvar gjorde Marie af den sås, som var qvar i grytan, » frågade jag. Den sköljde jag bort förstås, blef svaret. Jag gjorde henne uppmärksam på, att den sås, som blir qvar uti grytan, kan man späda ut och gömma till en annan dag, när man värmer upp öfverblifven stek. Det hade hon aldrig hört talas om — men huru hade hon också det kunnat, när på de förra ställena frun ej befattat sig med hushållet, utan Marie sjelf fått styra med allting efter eget godtycke. Dessa exempel, jag nu anfört, bevisa ej någon oärlighet hos tjenarinnorna, men deremot en stor likgiltighet och försumlighet hos dem om husbondfolkets tillhörigheter. En tjenarinna hade jag, som var mig kär och tillgifven som en syster. Hon var af s. k. bättre familj, fastän hon var fattig och genom föräldrarnes frånfälle hennes uppfostran blifvit försummad, så att hon ej kunde antaga annan plats än som tjenstflicka. Hon var glad och vänlig, utan att vara närgången, ärlig och pålitlig; under hennes tid hade jag, då som nu, lås för mina tillhörigheter, men hon yttrade aldrig missnöje deröfver, utan tog det som en gifven sak uti ett ordentligt hus.
40 andra slag 1 skålp. 20 skrot samt gammal och brukad metai!( sammansatt, endast tjenlig till omsmältnirig — Fri a. MetrOllOmer, eller musikaliska taktmätare; hänföras till Instrumenter, mathematiska m. fl. Metvnrst 1 skålp. — 10 ’) Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 30 öre. *)” ” » » » » ?? 3 1868 »15 » 68 JExpeditions-Utskottets Förslag till undercl. Skrifvelse, N:o 85. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Mikroskop; hänföras fil! Instrumenter, optiska, m. fl. Mineralier för naturalie-samiingar — Fria. Mjöd 1 kanna. -T25 Mjöl, ej specificeradt, af vegetabilier, sorn . ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras till medicinalier 1 skåJp. 12 af spanmål; se Spanmål. af Arrow-rot; se Mjöl af vegetabilier. Mosaikarbeten; hänföras till Sten, arbetad. Muffar; se Hudar och Skinn, pelsverk, persedlar deraf. Mullbärssaft; hänföres under Apotheksvaror. Monkarmonikor; hänföras under Leksaker. Munlack 1 skålp. — 60 Murklor; hänföras under Svampar, aila slag, ej specificerade. Mursten; hänföres under Tegel, olla slag. Mnsikalier — Fria. Muskött, torr, och Musko ttblomma 1 skålp. 40 insyltad; tullbehandlas såsom Konfityrer. Muskus eller Desman . — Fri. MUSSlor, friska insyltade eller saltade — Fria. 1 kanna. — |40 Myilt, guld-, silfvereller koppar— Fritt. Myntkoppar; hänföres under Koppar. Myrrha; hänföres under Apotheksvaror. Målningar och Ritningar, oinfattade — Fria. infattade: se Tafvelramar. MÖSSOr och Kasketter; tullbehandlas såsom Kläder, ej specificerade.
Särare ocb en 28aftntäjkre, fantt tid åffabfontmanbe af tillräcfligt utrymme för ben tbeoretiffa unberviéitingenö beförjanbe farnt förvaring af be Snfiitutct tillhöriga läroböcfer ocb ^aubtingar m. itt., fm* ^f0** ftprelfe fig titlbragit feban ftfta tfébacj. 75 berlig tidbpggnab mib nämnbe lofat blifmit af Äongl. 9Jtaj:t anbefadb od) imber imtemaranbe år påbörjab. förvaltningen af be för br>ggnaber od) reparationer å fronané buö j!tc',an8 o , , ' od) 6t?ggnabcr. fa vät t f)ufmubftaben, forn t lanbéorterue anvtfabe ferffilba ftatöanffag t)ar af veberböraitbe embetönmnbigfyet blifvit beftribb i öfverenöfiäm Semle bet manliga unberlfådet f)af 3Jlaj:t härom un* ber beit lii ®tarö innemaranbe år utfärbat förnpabt Reglemente, fjmar 9)!ai:tö cmBuggnab 1 af ttåbiga framjtädntitg, bemtljabe anflag tid ombpggnab af Rorfebp bro 6w. på mågen medan tjufmubjtaben od) 2)rottuingljolmö luftflott fjät; blifmit för bet affebba änbamålet anmänbt, få att fudborban af nämnbe bro Sftfafs Santer. ^Ijpot^efgs föreningar. Serättelfe om f)toab i ttiifet oelj befö naböarbete, f)toarnteb liftoäl, i atifeenbe titt inftäffaöe kinber, början för (t finmat ffe unber torpet af inuetoaranbe år. @l)ttru Äottgl. Majit, totb pröfning af bet utaf
Frölich, Guslaf Erik; — 118. von Essen; Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Angust; — 79. Frih. Sjöblad; Fullm. Gr. Hamilton, Hugo Bengt Ar chibald ; — 323. „ Rosenblad, Carl; — 102. Hr Oxehufvud, Olof Philip; — 264. „ Silfverlood; Fullm. Gr. von Rosen, Robert Axel; — 749. , von Gerdten; Fullm. Hr von Axelson, Georg Julius; — 1960.A. Montgommery, Robert Nils; — 1056. Schönström; Fullm. Gr; Ehrensvärd, Carl Albert; — 1087. „ Tigerschöld; Fullm. Gr. Bonde, Gustaf; — 2017. „ Björnstjerna, Oscar Magnus; — 2160. „ Munck af Rosenschöld, Peter Samuel, genom lottning med N:o 11. Hr Bonde, Fullm. Frih. Bonde, Knut: Frih. von Saltza, Anton Philip: Af enskilda angelägenheter hindrad att qvarvara i Stockholm, får jag vördsamligen afsäga mig Hrr Electorers förtroende att vara ledamot af Utsk. Hr Rudbeck, Charles Emil, hade inlemnat följande anmälan: Med den rättighet Ridd.Ordn:s 19 §, jemförd med samma förordnings 23 §, lemnar, får jag vördsamt afsäga mig befattningen såsom Eleclor. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arved, anförde dels skriftligen dels muntligen: Sedan jag haft tillfälle taga kännedom om det anförande, som Hr Gr. Anckarsvärd i förra plenum uppläst, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof, anhåller jag att nu få yttra några ord om åtskilliga af de anmärkn:r, som Hr Grefven funnit för godt alt framställa. I början af sitt anförande antyder Hr Gr. grundsatser och omdömen, som icke böra med tystnad förbigås.
om ytterligare anslag åt den af Doktor A. Sandahl i hufvudstaden anlagda s. k. mediko-pneumatiska anstalt; och 45:o Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, om pension åt provincialläkare!! D. J. Billengrens efterlemnade enka, Wilhelmina Billengren, född Dahlberg. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades en af Nils Andersson från Wermlands län väckt motion om befrielse för Vaktmästaren J. F. Forsslund från den honom genom domstols beslut ålagda skyldigheten att ansvara för åtskilliga af Paul Hedström mot förfalskade reversal erhållna lån från Rikets Ständers Bank. S. D. Föredrogs och godkändes Banko-Utskottets Memorial JV2 2, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister. S. D. Protokollsutdrag M 23 från Högloft Ridderskapet och Adeln, med kommunicerande af motioner dels af Herr Liljenstolpe, A. F„ om beviljande af 10,000 R:dr årligen till Stora Barnhuset i Stockholm i och lör inlösen af 100 barn efter högst 100 R:dr för hvarje, dels af Herr Du litetz, F. G., om åstadkommande genom Statens försorg af tjäruoch kolbränning å Gotska Sandön: Lades till handlingarne, 70 Prot.-Uld.rag Den 18 November. Från Håglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet nedannämnda motioner:
Och ingen lärer kunna »bestrida, att rättssäkerheten är större, och den enskilde mera skyddad för »fel i lagskipningen, der hvarje afvikelse från en gifven norm bör vara åt»följd af tydligen anförda skäl och icke bero af blott det individuela tycket »hos domaren, hvilket måhända mången gång icke blifvit för honom sjelf »till klarhet utredt.» Den skillnad, författaren uppställer emellan en lagstiftande myndighets åsigt, sådan den anföres »i motiveringen till en af henne utarbetad lag »till ledning vid samma lags tillämpning, då fråga är om deri förekommande uttryck, vare sig ord eller sats», och den åsigt, samma myndighet uttalar i »ett räsonement, hvaruti hon behandlar domarens af intet positivt lagbud 119 bundna verksamhet, i fråga om huru lagen skall af honom i tillämpningen handhafvas» — är svår att fatta. Och likväl tillerkänner författaren åt den förra åsigten full betydelse, men medgifver åt den senare giltighet endast i det fall, att hon är förnuftig. I den större eller mindre förnuftigheten af den ena eller andra åsigten lärer dock icke skillnaden vara att söka. Den skall väl finnas i åsigternas olika föremål; men äfven dessa synas mig sammanfalla i arten, om ock den ena kan tänkas omfatta mera, än den andra. Om lagstiftarens yttrande utom lagtexten har bindande kraft för domaren såsom ledtråd vid tydningen af lagens uttryck i ord eller sats, är det mig omöjligt att inse, hvarföre förhållandet icke skulle vara enahanda »i fråga om, huru lagen skall af domaren i tillämpningen handhafvas. Detta handhafvande lärer icke kunna vara något annat, än tydning af de i lagen förekommande »uttryck i ord och sats», eller, låt vara, i flera ord, flera satser. I det ena som i det andra fallet bör väl gälla den regeln, att »domaren skall noga pröfva lagens rätta mening och grund och derefter döma, men ej deremot, efter eget godtycke.» I anmärkningen, att Lag-utskottet icke är i egentlig mening lagstiftande, utan förslags gifvande, må jag gerna gifva författaren rätt. Mitt uttryck om lagstiftarens tydligen uttalade vilja innebar ej heller, strängt taget, en sådan förvexling.