Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om straffbarheten af ett brott och angelägenheten att till straff befordra en förbrytare skola i någon mån mätas efter den religiösa oell sedelagen, böra väl då brott af ifrågav:de art mera än andra, t. ex. dråp och stöld, ställas inom stråfTlöshetens gebit?—Jag svarar tryggt nekande, just derföre att dessa brott kränka familjelifvets helgd och sålunda angripa statens innersta kärna. Exempel gifvas att inom församlingar elt lastens tillhåll blifvit kändt och sockenboerne, då de icke sjelfva eller genom sina föreståndare förmått utrota det onda, nödgats för dess beifran anlita allmän åklagare och domstol. Nu deremot skulle sedlighetens väktare fråntagas denna sista utväg att rätta ett inrotadt ondt, deremot föreställningar och varningar icke velat hjelpa; men äfven dessa skola troligen, om lagförslaget antages, hädanefter komma att uteblifva, då de säkerligen skola mötas med afvisande och åberopande af det privilegium, som tilldelats horsbrott att icke ovilkorligen få åtalas. Jag har utförligare yttrat mig härom i anledning af sjelfva den Nådiga Proposm i denna del, som emedlertid nästan oförändrad understödjes af Lag-Utsk:t på det skäl, som pag. 28 förekommer: att friden skall främjas inom familjelifvet, så att den derpå hvilande staten må kunna bestå. Jag frågar: hafva då åklagarena inom vårt Iand stört friden inom familjerne genom otidiga åtal? — Mig veterligen icke — hvarföre då inskränka åklagaremakten, som icke blifvit missbrukad, hvarföre lagstifta der det icke behöfves? Jo, säger Utsk:t, för att lagar kunna behöfvas, och stryker under ordet kunna. Jag är icke af denna mening: tror tvärtom att genom onödiga lagar och påbud öfverträdelser kunna framlockas, och ville derföre tillstyrka borttagande af 3:dje §:n, som börjar så: »Horsbrott må ej af allmän åklarare åtalas», öfvertygad som jag är af erfarenhet att de vådor, Utsk:t förespeglar, alldeles icke finnas i verkligheten.
Härom skulle de Nespeciivc Med-Ständen wördsamt och wänligen underrattas. Illt LUxlS. .. Lx Uiotocollo 8. Iräll^Zrckll. Utdrag af Protokollet häller hos Bondc-Ständet Pen rZ Februari iZl2. S. D. Föredrogsä nys Stats-Utstottets den i5 i denna mänad asgifne yttrande öfwer de anmärkningar, hwilka förekommit wid Utskottets Betänkande den 19 De» ccmber nästlidit är, rörande Herr Unver-Stäthällaren dch Riddaren UlIIjen5y»^rez i fräga satte Besittnings-rätt af Humlegarden, och klef uppå gjord Proposition StatsUtstottets ofwannamnde yttrande af BondeStändet till alla oelar gilladt, med det rillägg alt den föresiagne af Lfwcr-Stäthällarc-Embetet anställande undersökning, hu« ruwida Arrende-Contractet, L Herr Under-StäthLllaren UiU<- L36 Den 17 April. Uillsennparres sida, kunde anses förwcrkadt, bolde »fö dröjeligcn företagas och till laga flut befordras. Härom skulle de Respcctiye Med-E tände» wördsamt och -vanligen llndcrrättas. ' ^r -.u^ra. S. D. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utstötts, uti Memorial af den 17 i denne manad, mcddcldtc yttrande angäcndc förra kongsgården Ulfsbäck i Smålånd, Lief, efter derom af Talemanne» framstäld proposition, af Bonde-Ständct gilladr: bwarom de Respeetive MedStänden wördsamt och -vänligen siulle underrättas, vr »ux>rs. S. D. Wid föredragning af Stats-Utffottets, dcrr ,6 i denne manad, afgifne yttrande öfwer Högloft.
421 der sä wäl att bestämma pä hwad sätt Bewill. ning af hwar och en bör utaä, som att förkla»a meningen af deras i detta ämne beslutade Förordning; sä har Kongl. Mast welat till Riksens Ständers pröfning, öfwerlemna berörde nnderdäniga Ansökningar: 1:0 Har Kongl Mafits Bcfallningshafwande i Götheborgs och Bohus Län i underdänighet insändt en af Tose Socknemän till honom ingifwen Ansökning, akt den uti ,. Art. 4. §. 12. Mom. i Bewillnings-Förordningen Swartekorgs Socken förunnade eftergift af Vewillning för 2:ne är, äfwen mä sträckas till deras Hemman, belägne i f. d. Tose Soc. ken, hwilken för flere ar tillbaka blifwit sammanflagen och förenad med Svarteborgs, ehuru den gamla Fördelningen och benämningen ännu bibebälles i Kronans Aordeböcker; och hafwa Sökanderne genom bewis styrkt, att de i lika mon med Swarteborgs Sockens öfrige Innewänars widkänts stada och lidande genom kriget. - . i 2:0 Hafwa Riksdags Fullmägtige! för Köpparbergs och Näsgärds Fögderier, Säthers Läw och Westerdals Fögderi, samt Nedanoch Ofwan-Siljans Fögderier i Stora Kopparbergs Län i underdänighet förmält, att den Allmogen i vesta Fögderier, säsom ersättning för Grufwehjelpen till Stora Kopparberget i i. Art. 4. §. 6 Mom. af Bewillnings.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 3 och 15 sist lid ne Mars pa bordet lagde Utlåtande N:o 435, i anledning af erbållna återremisser ä Utlåtandet N:o 354, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o De zifFer-beräkningar öfver tillgångar och utgifter, som Utskottet framställt, ansågos icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. 2:o De under N:ris 1, 2 och 4 sid. 14, föreslagna allmänna vilkor för de anvisande extra Slats-anslagen, bi föllos. 3:o Det under N:o 3 å samma sida föreslagna allmänna vilkor för de anvisande extra Stats-anslagen, bifölls med den förändring, att slut-orden: utan oajkortade reserveras till kommande Ständers disposition, skulle utgå ; och skulle de öfriga Riks-Slånden vänligen inbjudas att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. 4:o Den punkt, som angår tilfgångnrnes frugtbargörande, intilldess deras användande kan ifrågakomma, uppsköts, intilldess Statsoch Banco-Utskotten inkomma med Utlåtande, i afseende på den fråga, som inom Utskotten är under öfverläggning, angående frugtbargörandet af de uti Banken varande. Riksgälds-Contoirels behållningar; och skulle Välloflige Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet inbjudas alt i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. 5;o lius Kongl. Majit skulle i underdånighet anhållas, det Kongl. Majit täcktes icke allenast anbefalla vederbörande att lemna Herrar Fullmägtige i Riksgä!ds-C< ntoiret underrättelse, vid hvilka tidpunkter de anvisade anslagens lyftning erfordras, utan ock, i händelse något anslag af en eller annan anledning icke skulle komma att användas, i Nåder låta be mål de Fullmägtige derom undfå kännedom. S. D.
Om t. ex. en affärsman ser sig på en spekulation kunna vinna 90 °/0 men icke inlåter sig i denna affär, derföre att han om 3 eller 4 år hoppas på samma spekulation kunna vinna 100 °/oi handlar han enl. min tanka högst oklokt, Utsk. är här denna affärsman, som har försakat betydliga fördelar genom att framhålla små betänkligheter. Jag anhåller om afslag på Betänk, och bifall till den Kongl. Propos:n. Hr Hjerta, Lars: Flera talare hafva här yttrat en önskan att 11. o. Ad. skulle till den Kongl. Propos:s förmån afgifva en opinionsyttring, oaktadt den Kongl. Propos:n blifvit af 2:e Stånd afslagen, men just den stora accent, som blifvit lagd på en sådan önskan ger mig anledning att betrakta några af de talares argumenter. som yttrat sig mot Const.Utskts Betänk. Man har bland annat såsom skäl för den Kongl. Propos:n anfört, att vådorna af Prins-regeringen å andra sidan blifvit öfverdrifna. Detta är ganska möjligt och jag vill icke inlåta mig i något vidlyftigt försök till utredning deraf, utan blott hänvisa till hvad ett par talare redan deröfver yttrat. Då jag likväl tror att man sökt öfverbjuda hvarandra i skildringen af de vådor, som skulle vara förbundne med den nuvar:de Interims-regeringen, då bör det väl undersökas, hvaruti dessa vådor kunna bestå, som man nu pä en gång börjat se i stor skala, sedan man en lång tid varit lugn för dem. En värd talare har enligt min uppfattning yttrat: att denna Interims-regering skulle strida mot den monarkiska principen, hvilken skulle fordra enbet. En ganska vigtig omständighet har härvid blifvit förbisedd nemi. den, att Interims-regeringens ledamöter äro tillsatta af Konungen Sjelf och kunna när som helst af Honom afsättas. De äro således icke, såsom en talare antydde, af något republikanskt ursprung.
Jag anser med, Friherre Roye det väl kunde låta sig göra, att en viss procent af uppbörden vid hvarje contoir finge afgå tili Postmästarens aflöning, likasom förut under denna Riksdag blifvit föreslagit för JLandtRäntmä* starp. Postbetjeningens besvär med de recom* menderade brefven är detsamma, antingen recom m en (lat i o ns-afgiften ingår till Statsverket eller till dem, och jag bör erhindra, att det äfven gifves ett slags recommendation, då bref - li6o Hen ig Julii f. m. vet inlemna* försegladtj, och mödan med recommendation är ringa, I afseende på Herr Thams förundran deröfver, att personer , som förut vid ett annat tillfälle ansett BevillningsUtskottet hafva gått för långt och inblandat Beviilningen uti hushållsmål, nu åter ansett Utskottet ej hafva gått långt nog i motsatt fall, får jag anmärka att namnet Qeconomicum, sorn Herr Tham gifvit detta ämne, ej förändrar sakens natur. Det är en afgift eller en beskattning på folket i och för Postväsendet, och hörer således, ehuru man än vill kalla det, till Bevillningen. Friherre Anckarsvärd: Jag vill blott rätta ett, som jag tror, betydligt misstag uti Herr Thams supposition, att ej Staten förlorar vid Postens röfvande, utan att sedeln förbjudes i Banken, och af Banken blifver ersatt. Jag kan ej finna annat, än att Banken då finge binda vid sig förlusten. I annat fall skulle den enskilta ägaren af en sådan röfvad sedel mista den, för det att den blifvit förbuden i Banken. Detta är ej förhållandet, emedan det icke kan vara hvars och ens skyldighet att läsa Tidningarne, och jemföra sedlarne med de deruti upptagne numror, eller att hafva numrome i minnet. Jag tror således att Staten ensam får ersätta den, som förlorar, i följd hvaraf den af Herr Tham gjorde anmärkning måste förfalla. Den 2 9 Julli f. m. Herr Treffenberg: Man har omtalaf Handshöfdingarnes resor, och att deras inblandande uti Postverket vore menligt.
Få sin höjd hade man kunnat säga, alt detta varit ett fel i expeditionen; men icke bör det kunna med skäl påstå*, alt SlatsUtsk. härutinnan grundlagsvidrigt förfarit, då Ulsk. icke gjort annat än fästat Coust.Utskts uppmärksamhet på ett förekommande fall till den åtgärd, som Coust.- Utsk. genom sin egen motionsrätt kunde finna sig loranledt att vidlaga. Af dessa ardedntr torde 11. o. Ad. finna, att hela denna affär, hvarvid Frih. Cederström fästat så mycken vigt, verkligen ej förtjena!- den uppmärksamhet, som han deråt velat gifva. Jag föreställer mig, att hvarken Frih. Cederström kan yrka eller If. o. Ad. finna, att Frihtns framställning må föranleda till någon annan åtgärd, än på sin höjd alt de af Frih:n producerade handlingar af R. o. Ad. lnggus till handlingarna. Gr. Frölich: En talare i Engelska parlamentet företog sig en gång, sedan lian afhört ett långt yttrande af en annan ledamot, att svara på följande sätt: ”Den välädle herren har talat långt och vackert; men jag har icke varit i stånd att fatta till hvilket ändamål han talat. Har lian icke talat för något ändamål, så får jag fråga, hvarföre han talat.” Detta är något, sorn jag tror kan vara ganska tillämpligt på Frih. Cederslröms framställning vid detta tillfälle. Jag har nu, fastän Frih:n 2:ne gånger haft ordet, icke kunnat fatta hvarföre han talat, om icke, såsom man plägar säga, för att fula ut sig emot eli Utsk., med hvilket han icke liar något att göra. Han har ansett att 110 §:n Reg.Ftn och 78 §:n Riksd.Ordn. skulle innefatta ett berättigande för honom att yttra sig på detta sätt, hvartill icke 5o §:n Riksd.- Ordn. ger honom rättighet. 110 §:n Reg F.-n omtalar ganska riktigt, alt ”ingen riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet bcröfvas för dess gerningar och yttranden uti RiksSttn eller något R. St:s Utskott.”
Som, enligt nu gällande taxa, Vin får införas mot den af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden sålunda för Cider antagna tull af 24 sk. kannan endast i de fall, då det inkommer på fastager, men Vin på buteljer deremot vidkännes högre tull, nemligen af 1 R:dr kannan, samt Ridderskapet och Adelns berörde beslut, att för Cider bör meddelas hänvisning till Vin, således skulle, äfven om nuvarande tullbeslämmelser för detta sednare komme att fortfara, kunna föranleda till erläggande afen högre tull å Cider, än sorn blefve en följd af de öfrige tre Ståndens beslut, nemligen i de fall, då Cider inkomme på buteljer; så och då härtill kommer, att endast Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bibehållit nu gällande införselsafgifter å Vin, men Presteoch Bonde-Stånden deremot, med bifall till Utskottets derom gjorda hemställan, höjt det på fastager till 3a sk. och det på buteljer till 1 R:dr 16 sk. kannan, genom hvilka sistnämnde beslut, derest desamma, vare sig i följd af den inbjudning, Utskottet, jemlikt ofvan stadgade grunder, kommer att till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet framställa , eller af omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, blifva gällande, införselsafgifterne å Vin komme att i alla händelser blifva högre, än den af tre Stånd å Cider antagne; alltså lärer votering emellan sistnämnde tullafgift samt Ridderskapet och Adelns berörde åtgärd att genom hänvisning i nolen åsätta Cider samma tull som Vin, ej kunna undvikas, såvida icke Ridderskapet och Adeln bifaller den inbjudning, Utskottet härigenom framställer, att, med frångående af sagde dess beslut, biträda de öfrige Ståndens. — Omröstningen skulle komma att ega rum i följande ordning: 2£ Bevillningi-Utskottels Memorial, N:o 3o. 26:o.
Det har widare sökt att rigta desta Magter till inbördes bewakning, till inbördes återhåll, utan att dem sammanblanda, utan att lemna den äterhällande något af den äterhallnas werkningsförmäga. Pä deha hufwudgrunder af Statskrafternas särskilda bestämmelser och ömsesidiga inotwigt skall den Stats-Författning hwila, som Utskottet föreslagit. Men det är icke blott af formers noggrannt beräknade sammansättning, icke blott af Constitutionella Magters sorgfälligt wägda förhallanden, som en Stats-Författnings wärde och, i sölje deraf, dest framtida bestånd bero. Om i deha särskilda former icke werkar en allmän kraft, äro de och förblifwa intet mera än tomma former, som ett yttre wald förr eller sednare stall bryta. Om desta emot hwarannan ställda Constitutionella Magter icke sammanställas, icke hwar för sig ledas och da styrkas af ett allmänt tankesätt, sä stall, under deras strider, Stats-Författningen förr eller sednare upplösas. Sweriges fordne Lagstiftare synas icke hafwa nog beräknat werksamheten af detta allmänna tankesätt. I stället att till skydd emot en blind och orättwis Styrelse bereda den mägtigt äterhällande kraften ak en yttrad nationalwilja, hafwa de i sörwäg lagt förhatliga fjättrar pä all Styrelse, äfwen den rättwisa och upplysta. Deha fjättrar, hindrande den jemna werksamheten af en Magt, som owilkorligen mäste werka, hafwa nödwändigt blifwit brutne. Styrelsen, derefter icke länge bunden af Lagar, som ingen medborgerlig anda lifwade och stärkte, har, under nägra ögonblick af en uppwäckt Folk-ifwer, ryckt till sig enwäldet, och sist, under en allmän Nationens dwala, fört detta wälde till ytterligheten af egensinniga beslut och af nyckfulla magtspräk. 8 Expeditioner till Riks-Ständen.
Deremot hafva andra talare, som i öfrigt gillat betänkandet, vid 1 lista punkten anmärkt att privatbank-sedlar, skuldsedlar samt andra dokumenter af värde icke funnes derstädes uppräknade; att, enär i början af aldra punkten ville synas, som bref, innehållande annat än penningar, skulle kunna rekommenderas, en motsägelse förefunnes, då, vid slutmeningen af samma punkt, inhemlades, all endast för kontanta medel af postverket lemnades ersättning ; hvarjemte, i afseende å f.de punkten, flere talare dels yrkat det rättigheten, att vid sluten rekommendation kunna påräkna ersättning af postverket lill obegränsadt belopp, skulle, under nu vanligt förbehåll af edgång, fortfarande ega rum, dels förenat sig uti Lars Johan Gezclii reservation, alt denna rättighet borde utsträckas till och med 5oo r:dr banko. Då de uti betänkandet uppgifne skäl för tillstyrkandet af en lill postverket ingående afgift, i någon mån motsvarande det äfventyr samma inrättning sig ikläder genom alt tillförsäkra full ersättning för hvarje med posten förkommen rekommenderad penningesumma, enligt Utskottets åsigt icke blifvit af de framställda anmärkningarne vederlagde, anser Utskottet Bill, till R. St. Prat. 1847 & 1818, 5 Sami. 1 JJd. 18 Hiift. 2 B evilla.-Ut sk :s U tidt ande, N:o 26. sig böra vidblifva sitt, i betänkandet n:o igafgifne, utaf 3:ne riks-stånd godkände förslag i berörde hänseende. Och beträffande anmärkningen emot Utskottets förslag att bibehålla den nu till posttjenstemännen utgående rekommendations-afgiften, så, enär borttagandet af denna afgift desto mindre vid detta tillfälle kunnat ifrågakomma, som, genom antagandet af de utaf Utskottet i förening med assurans-afgiflen föreslagna nja bestämmelser vid rekommendation af penningesummor m. m., göromålen inom postverket troligen komma att ökas och denna lill tjenstemännen utgående ersättning följaktligen blifver ännu mer af billigheten påkallad, anser Utskottet sistberörde anmärkning icke heller kunna vinna afseende.
En sadan föreskrift har dessutom warit nödwändig, dä Stängsel-stytdig heren, efter Utskottets förflag, ankommer pä hwarje Arrendators fria behag, och icke bliswer sör honom en owilkortig styldiahet att deruti deltaga. Sä wäl hos Högloft. Ridderffapet och Adeln som ui det Waltofl. Borgare < Ståndet har bliswit anmärkt, akt Arrendatorerne icke böra betagas rättighet i en fri disposition öfwer de arrenderade Ängs-lotter ati dem e ter behag odla, allenast de utgöra dei ätagne arrendet. Stats-UUstottet deremot anser, att icke någon friare disposition och anwandande af de utarrenderade ÄngsTegar bör Arrendatorerne wara Mätit, än som öf.verensstämmer med Ängarnes behöriga wärd,och skötsel. och synes de icke annorlunda böra tilt Äler fa upplöjas eller odlas i den män sädant kan stnnas nödigt och npttig^rill befordrande af en förmänligare Graswäxt, och Ängarnes större bördighet. Uti Wallofl. Borgare - Ständer har blifwit yr» kadt, Den 26 Zehruarii. 1315 kadt, af ätskillige Ledamöter,^ att wid anställande Arrende - Auction a Kongs - Ängarne borde optionsrätt lemnäs de förre Arrendarorerne, pä det deste, i förhoppning att, emot någorlunda billiga willor, blifwa bibehällne wid arrendet, mätte mmun ras, att icke ivauwärda Jorden under de sednare ären af Arrendetiden, som wvre att befara, om de icke genom en sadan rolighet kunde lätiare förekomma, akt wid Arrendets utgång blifwa stiljde derifrän.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den 16 sistlidne April under N:o i32 afgifne, och den 7 derpåfoljde Maji e. ra. på bordet lagde, Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje Hufvudtitel, än ock 76 Den 5 October f. n>. under N:o 28g, meddeldte, och deri 2g sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. 8 Punkten. Krigs Akademien. z:dra Momentet. Angående Statsutskott ets hemställan , att hvad genom framdeles skeende indragningar å KrigsAcademiens Stat kan besparas, må blifva en tillökning i anslagen för Under visningsVerken i allmänhet, men att först vid en blifvande Statsreglering öfverflrttning från Tredje till Fjerde TIufvudtiteln må verkställas, och att hvad då af anslaget för KrigsAkademien befinnes öfverflödigt, må komma Undervisningsverken i allmänhet, och ej Tredje Hufvudtiteln , till godo. Herr Tham , Wolrath'. I förra plenum , då denna fråga förevar, gjordes en ganska riktig anmärkning empt detta moment. Det skall innehålla en föreskrift, hvad kommande Ständer skola göra. Då en sådan ej ian förbinda dem, anhåller jag om proposition till afslag derå. Herr Hjerta, Gustaf: Det var jag, som i sista plenum yttrade, att detta Moment ej behöfde bifallas; men jag underställer, om icke propositionen kunde blifva, att någon åtgärd i anledning af detta moment icke torde erfordras. Den 5 October f. m. 77 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, ;itt Ridderskapet och Adelil måtte anse detta moment icke erfordra någon åtgärd; hvilken proposition med Ja besvarades.
Med anledning häraf anse Revisorerne sig böra uttala den åsigt, att, om äfven det kan synas vara med billighet öfverensstämmande, att Myntproberaren fortfarande må uppbära omförmälda ersättning, särdeles som, på sätt under öfverläggningen hos Fullmäktige yttrats, det eljest skulle åligga honom att kostnadsfritt probera allt det silfver, som icke blott Banken, utan äfven enskilde personer till Mynt-Verket inlemnade, oaktadt han för proberingarne alltid måste vidkännas särskilda omkostnader, Revisorerne likväl, enär Kongl. Brefvet den 5 Mars 1858 uttryckligen innehåller, att Myntproberarens ”hittills åtnjutna sportelinkomst, af verkställda proberingar” skall upphöra, funnit Fullmäktiges åtgärd att bevilja den äskade ersättningen icke vara med nyssberörde nådiga föreskrift förenlig. § 24. Bankens förråd af kopparskiljemynt har, genom inoch utInocfoutvexvexling, undergått följande förändring: img af köp■ * ° pär skiljemynt. 28 Behållningen af dessa slags kopparmynt, som numera icke få utvexlas, utgjorde den 30 Juni 1860 . Under tiden till och med den 30 Juni detta år har invexlats Af äldre prägeln a b lihV? sk. samt RiksgäldsKontorets polletter. å 4, 2, 1, *, i och i sk. 6,400 2,500 8,900 så att behållningen sistnämnde dag uppgick till
Mål af dylik be - 268 Den 24 Januarii. skaffenhet, cn farhåga så mypket mera grundad, sorn StatsUtskottet sjelf såsom skäl i sitt Utlåtande antagit och åberopat den vid j8i5 års Riksdag följde Principe. Af sådan anledning tager jag mig friheten härå fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. 1812 års Författning, hvars Hufvudändamål är att erhålla ordning i RiksStatens utgifter, föreskrifver hvad dervid bör iakttagas af dem, som tro sig äga något att af Staten fordra, med stadgande att sådant hör ske innan den 1 Julii året efter det, för hvilket utgiften blifvit bestämd, vid den påföljd att vid underlåtande deraf, all fråga om betalning anses förfallen in till dess Riksens Ständer sammankommit och efter inhämtad upplysning om Fordringens beskaffenhet pröfva t huruvida till dess godtgörande något serskilt anslag må Be vill jas; men, efter min tanka, följer ingalunda deraf, att en sådan fordran, ehuru af Kongl. Maj:t i Nåder till Riksens Ständer Öfverlemnad, absolut af dem skall godkännas och betalas, utan ankommer af deras omdöme hvad som gifvit anledning till försummelsen och huruvida skäl finnas af don beskaffenhet, att de kunna gifva laglig och behörig anledning lill fordrans godkännande. Med tillämpning af detta begrepp om Författningens Esprit till nu ifrågavarande sak, kan jag för min del icke erkänna framlidne RegeringsRådet von Schewens Sterbhusntredare någon rätt till ersättning af den Pension, som han utan någon laglig utsägt underlåtit att i behörig ordning uttaga. Jag medgif. ver, att RegeringsRådet von Schewens Dispo - Den 24 Januarii. 269 sition af sin förmögenhet till Barmhertighetsverk är vacker, men kan icke anse det höra verka, vid afgörande af denna fråga till Statens synbara förlust.