Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ULskottet bar icke eller förbisett, att motionären begärt remiss till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten gemensamt; men då Ridderskapet och Adeln beslutat remittera motionen till Stats-Utskottet allena, samt Utskotten, utan sammanträde med Ekonomi-Utskottet, äfven bandlagt alla andra frågor, rörande företag af enahanda beskaffenhet med det nu ifrågavarande, anser Utskottet sig hafva rätt förfarit, då Utskottet, jemte öfriga till detsamma remitterade molioner, angående lättade communicationer, behandlat den nu ifrågavarande, samt att således vid återremissens besvarande på enahanda sätt bör tillgå. Vidkommande sjelfva saken, så enär, utom det outredda skick, hvaruti frågan sig befinner, det synes möta svårighet att, sedan ett af de förut varande större inloppen till Stockholm nyligen blifvit med stor kostnad igenfyldt, nu tillvägabringa öppnandet afen annan ny farled, får Utskottet i allo vidblifva sitt förra yttrande i denna punkt. i4:o Inom Ridderskapet och Adeln har blifvit yrkadt, att hela det för upprensning af farleden till Upsala vid Allmare Stäk och Ericssund i Mälaren erforderliga anslag i r,68o R:dr måtte af Statsmedel utgå, enär ingen viss ort kunde sägas hafva enskild fördel af arbetet och det dessutom vore svårt att utröna, hvilka de vederbörande äro, som af Utskottet åsyftas, antingen dermed borde förstås Stockholms och Upsalas invånare, egendomsegare i trakten, resande eller ännu andre personer. Inom Preste-Stundet hafva de ledamöter, som yttrat sig rörande denna punkt, endast talat för bifall till Utskottets förslag. En ledamot af Borgare-Ståndet har yrkat, alt ortens invånare måtte befrias från skyldigheten att till 16 Slats-TJt skottets Utlåtande, N'.o 435, Litt, C. arbetets utförande bidraga, enär hufvudorsaken till de olägenheter, som nn borde afhjelpas, vore den vid Stäket varande bro, öfver hvars uppförande invånarne aldrig varit hörde.
Desse professorer hafva redan bestämd lön, såsom anställde vid lazarettet och böra hafva betydlig förtjenst af denna praktik. Således föreslog Läroverkscomite'en 800 ltdr för den ena, och Konungen bestämde lika mycket för den andra. Jag tror det icke vara skäl att rubba detta förhållande, ty desse läkare böra troligen alltid förblifva i samma ställning. Detta om förhållandet mellan professorer: ser man på det, som är mellan institutet och Sundhets-colhm; så har Utsk. äfven öfverskrida en billig proportion. Utsk. har föreslagit 1,200 r:drs lön åt medicinalråden, emedan de jemväl påräknas att vara prakticerande läkare. Är det nu skäl, att en professor, som står under Sundhets-colkm, har'1,600 r:dr, då ett medicinal-råd blott har 1,200 r:dr. Här har blifvit gjord en jemförelse med Den 5 Maj f. m. rakstugorna och deras innehafvare badareroästarne. Jag tror ej, att den passar hvarken på institutet eller universiteten. Men det är till befarandes, att derest raan vill borttaga den tlieoretiska undervisningen från universiteten, så skulle den bärvar. undervisningen blifva alltför praktisk, och kanske just derigenom få en lutning åt rakstugorna. Detta år ingalunda sagdt för att betaga den förtjente Professor Retzius den fördel, som Utsk. velat bereda honora. Han har den förtjensten att egna sig ensamt åt den theoretiska behandlingen af sitt yrke. Han kan således icke påräkna någon praktik utan försakar tvertom all förtjenst deraf. Vid dylika tillfällen är det skäl, att Konung och Ständer uppmuntra en vettenskapsidkare med särskildta anslag , men de böra uppföras på allm. indragn.staten. Jag vill derföre nu, om det ej är för sent, göra den motion, att Professor Retzius måtte få samma summa, som Utsk. föreslagit, men ingalunda vill jag hvarken för hans eller någon annans skull medgifva grundlagens öfverträdande.
Derföre att de sistnämnde lyda under en förman eller ett embetsverk, der jag städse är i tillfälle att förskaffa mig nödiga upplysningar rörande deras konduit. Med tjenare och gesäller åter är förhållandet helt annorlunda. Mig veterligen finnes nemligen icke någon central-anstalt för dem, hvarest man kan inhemta några upplysningar om deras förhållanden. De flytta från den ena husbonden till den andre och skola då prestera betyg. Denna omständighet har föranledt orlofssedlarnes tillkomst; och nu är icke fråga om annat än att i en bok sammanföra dessa betyg, i)en 28 joli. För att sålunda kunna hjelpa tjenaren att förvara de papper, sora han annars lätteligen kan förlora. Vidkommande åter den fördel, som husbönder kunna hafva af den ifrågav:de förändringen, utgår jag från den synpunkten, att allt, som kan innebära en förbättring i de nuv:de orlofssedlarne, bör understödjas. Det är kändt att innan gesällböckerna inlördes, förfalskades äfven deras betyg. Sedan förändringen i berörde hänseende blifvit vidtagen, bar jag, för min del, aldrig försport att deras betyg brukats förfalskas; hvaremot förfalskningen af de så kallade orlofssedlarne fortgår hvarenda dag. — Afven om dessa orlolssedlar äro oförfalskade, så och då en hvar, sora antager tjenare, otvilvelaktigt vet, huru litet tillförlitliga bevis om en person, dessa betyg i allmänhet innehålla, samt huru litet afseende man följaktligen i sjelfva vhrket kan fästa vid dessa orlofsedlar, blir resultatet, att man söker på andra vägar förskaffa sig erforderliga upplysningar om den ifrågav:de personen. Skulle man dock hafva anledning att sätta lit till de presterade betygens värde och enlighet tin d verkliga förhållandet, så frågar jag In ad som kan hindra en tjenare, i fall han icke vill förfalska sina betyg, att framvisa de goda betygen och behålla de dåliga i sin licka. Då jag således finner klart och tydligt ådagalagdt att denna förändring så väl för tjenare som husbönder är nyttig, kan jag icke inse något antagligt skäl, hvarföre man skulle motsätta sig genomförandet af denna reform. Jag röstar således för bilall till förslaget. Gr.
Sedermera hade emellertid, såsom uti ofvanberörde den 9 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåtna nådiga Skrifvelse (införd under N:o 100 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ständens protokoll) meddelas, LandtbruksBih. till R. St. Prot. 1859 f 1860. 4 Sami. 1 Åfd. 3 Band. 12 Haft. 1 2 Stats-UIskottets Utlåtande N:o 190. akademiens Förvaltnings-kommitté under den 18 Januari innevarande är till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifvit det från Kommitléen infordade utlåtandet och deruti tillkännagifvit: att Kommittéen den 8 förutgångne December fått från Styrelsen för Ultuna Landtbruks institut emottaga ritningar och kostnads förslag i afseende å de ifrågavarande byggnaderna, hvilka, sedan, enligt hvad Styrelsen anmält, den ursprungliga planen att i ett och samma hus inrymma både elever och lärlingar numera blifvit frångången, skulle komma att bestå af: 1:0 ett boningshus af tegel med lärosalar, laboratorier, bibliotheksrum, modellkammare, rum för eleverna och den för dem nödiga ekonomien; varande kostnaden för denna byggnad, jemte inredning samt inventarier i rummen och laboratorierna beräknad till R:dr 109,236: 35. 2:o ett boningshus af träd med rum och undervisningssal för lärlingarne, jemte bostad för rättaren; upptaget, med inberäkning af 2,000 R;dr för möbler och inventarier, till „ 18,058: 64. 3:.o ett stall af gråsten „ 18,957: 52.
J a g fick just syn på en ung, blek torparhustru, som siirskildt intresserade oss, dels därför att hon haft en slags kiirlekshistoria ocli dels därför, a t t hon hade en viss laudtlig enfald utbredd öfrer liela sitt väsen. Hon var dotter till en förmögen hemmansägare ocli hade, tvartemot föraldrarnes vilja, gift sig med gkrdsdrängen. Men den efterstrafvade maken var ingalunda n %gon skatt att få, lhgt darifrh; supig och oregerlig, gjorde han henne lifret ganska surt. Jag vet ej om man bredde för starkt på nied skuggfargerna, men den skildring vår värdinna - fru J1agniisson kallad - gaf angåenle deras äktenskapliga lif, var verkligen hårresande. men hon beklagar sig just inten, erkliide man med en skymt af aktning, » och däri gör hon ratt. S ä r inan har flitt, som man velat, bör man tiga och skainnias. » Som om någon skulle vilja ha ett sådant elände! Stackars torpar-Leda, inte visste du mer än andra hvad som stod skrifvet i stjärnorna. J a g vet ej hvad det var för ett ryck, soni just då tog ht mig, men jag fick en sådan lust att språka iued Leria. Det r a r en smal sak att locka upp henne. Det behöfdes inte niera an vinka och r o p: » Lena, var snäll och ge oss ett glas friskt vatten, vi äro så lata .. &gt;, Hon smålog och gjorde en jakande rörelse med sitt lilla bara Iiufvud. Torpar-Lena hade ett vinnande utseende, var smart, hvit, ljushårig. De stora, mörkbli ögoiien fick man sällan se i all deras glans, ty Iion hö11 dein nästan alltid nedslagna, men uppfiiiigade inan en blick, koin inan ovillkorligen att tanka p$ ett skrauidt djur. Bmellertid gick hon in i bondgarden efter glas och karafliii ocli kom snart uppstretandes med läskedrycken.
St. vid sisll. riksdag förklarade ali en sådan utväg för kostnadernes betäckande icke linge begagnas, och alt Konungens propus, sålunda kunde betrakias såsom pä förband afslagen. Dä motionären emedlertid sjelf medgifvit, att delta icke utgör hinder för den nu väckta frågans behandling vid denna riksdag, anser jag icke nödigt att lill vederläggning uplaga denna argumentation, utan inskränker mig till den erinran, att det torde vara lätt funnet, att om än St:rue vid förra riksdagen, med afseende derå, att det då icke med säkerhet kunde beräknas, att de nu ifrågavar. utgifterne skulle kunna, af de för banden varande lillgångarue, beläckas, sägo sig nödsakade att pålägga serskild beskattning, sådant ingalunda bevisar det Skrnes mening var, att denna beskattning skulle fortfara äfven om, hvad nu inträffat, det visade sig alt den icke vidare vore behöflig. Motionären yttrar ali om denna serskilda beskattning skulle uphäfvas och således den tillgång, hvilken, genom dess fortfarande kunde lill hvarjehanda ändamål användas, komme att försvinna, så skulle deraf den slutsats kunna dragas, att Danmarks försvar vore oss kärare än Sveriges skydd och förkofran: den frasen kan visserligen vara passande för altåt taflan gifva den färg som önskas, men det sanna förhållandet är, att hvad vid denna frågas behandling verkligen varit Regeringen kärt, är ali icke utan behof bidraga till skatternes ukande. Detta är, efter min åsigt, en pligt som tillhör hvarje styrelse, och det hörer sannerligen till de mindre vanliga tilldragelserna, att en Regering får ifrån representationen upbära klander derföre att hon söker bereda lindring för de skattdragande. Styrelsen klandras äfven i denna motion derföre att hon begärt för litet i extra statsregleringen. Att ingå i någon närmare utredning häraf, synes mig vid delta tillfälle både olämpligt och öfverflödigt; samma reflexion, som jag nyss gjorde, i afseende på klandret af Regeringens bemödande alt bidraga lill skattebördornas lindrande, torde emedlertid äfven här vara på sin plats.
And. Gostafsson. för Aska, Bobergs och Dahls Härader. G. Petersson, för Göstrings och Lysings Härader. Ad. Wilh. Svartling. för Hemmings, Skärkinds, Åkerbo, Hanekinds och Bankekinds Härader. Lars Mg. Knutsson. för Kinda och Ydre Härader. Joli. Johansson. för Hammarkinds Härad. M agnus Månsson, för Björkekinds, Östkinds, Lösings oell Bråbo Härader. Aud. Pehrsson. för Walkebo, Wifolka och Gullbergs Härader. Anders Andersson. för Hellestad, Tjellmo samt Risinge Tingslager. Nils Pehrsson, för Jönåkers, Oppunda, Willåttinge, Rönö och Hölebo Härader. Carl Olsson. för Österoch Wester-Rekarnes, Daga, Åkers och Selebo ITäräder. A. Erikson. för Nordalds, Sundahls och Wahlbo Härader. Al f. Arfvidsson. för Tossbo och Wedbo Härader. L. S. Ephraim Larsson, för Kullings, Ahle och Wiittle Härader. Peter Claesson. för Kinds och Redevägs Härader. Gabriel Andersson. för Åhs och Gäseneds Härader. Lars Andersson. för Wedens och Bollebygds Härader. Anders Olofsson, för Marks Härad. Oscar Carlson. fiir Wäne, Flundre och Bjärke Härader. Pehr Benctson, för Tjusts Härad. N. för Aspelands, Sevedes och Tuna Läns Härader. I,. S. Måns Månsson. för Hanbörds, Stranda och Norra Möre Härader. Nils Pehrsson, för Södra Möre Härad. Anders Nilsson. för Ölands Norra Mot, J. Samuelsson. för Ölands Södra Mot Johan Bergström. för Söderberkes Bergslags Härad samt Norrberkes och Malungs Tingslag. L. Gezelius. för Grangärdes och Nås Tingslag. Anders Ericson, för Näsgårds Fögderi. Joli. Eric Andersson. för Säthers Fögderi. Lars Olsson. för Nedan Siljans Fögderi. M. Matsson. för Ofvan Siljans Fögderi.
Denna liknelse är likväl icke träffande, ty adelsmannen utöfvar sin valrätt endast och allenast till följd af sin börd och icke på grund af något yrke, hvilket väl måste medgifvas vara en stor företrädesrätt. Man har såsom ett stort fel hös förslaget anmärkt, att Ståndens val-lagar ej finnas deri uptagna. I della hänseende har Gr. Lagerbjelke på ett, enl. mitt omdöme, öfvertygande sätt ådagalagt, att förslaget härutinnan innefattar snarare en förbättring än en försämring af vår nu gällande Riksd.Ordn. enär den sednare i afseende pa Ståndens representationssätt är vida mera obestämd, än förslaget. Jag tror således, alt bristen på valordningar, vid närmare eftersinnande, ingalunda borde utgöra något skäl för förslagets förkastande af dem, hvilka eljest skulle hafva röstat för detsamma. Anmärkn:n, att alla mindre jordegare, hvilka väl voro tjenstemän men ej hade Kongl, fullmakt, skulle vara från representationsrätt uteslutne, hvilar på en, i min tanke, fullkomligt oriktig upfattning af 15 § i den föreslagna Riksd.Ordn., der det står, att hemmansegare bland allmogen äga att inom sig välja riksdagsmän lill BondeSt., och der det tillika uttryckes, alt med allmoge menas sådana hemmansegare, hvilka ej lill annat RiksSlånd höra. Jag vill icke taga R. o. Ad:s tid i anspråk med ett längre anförande, utan får endast tillkännagifva, att jag ansluter mig till dem, hvilka rösta för förslaget. Ropen på proposition förnyades. Gr. Sparre, Erik: Vid det numera allmänt kända förhållandet, att förslaget blifvit af 2:ue Stånd afslaget, anser jag för min 94 Den 15 F ebruari t. m. del discussionen och det blifvande beslutet i frågan här på Riddarhuset hafva betydenhet endast i det afseende, att derigenom ådagalägges huruvida R. o. Ad. är benägen för en representationsförändring i den syftning förslaget angifver, eller icke.
Jag måste så mycket mer afstyrka förslaget, som jag anser, att den öfre kammaren ovillkorligen bör vara vald för lifstid, det minst conservativa clement för en kammare, der ärftlighelsprincipcn borde gälla. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag tror icke det skulle blifva mycket svårt att bevisa nödvändigheten af det förslag, som jag i denna punkt har afgifvit; såvida Utsk:s förslag till bildande af öfre kammaren blifvit antaget. Då nu likväl Gr. Lagerbjelkes förslag i afseende på öfre kammaren blifvit antaget, och således dess bildande för närvarande af R. o. Ad. anses obestämdt, så kan jag naturligtvis icke derpå grunda ett förslag till förändring i stadgandet. I följd af denna votering återtager jag således detta mitt förslag. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att 3 punkten af Frih. Palmstjernas förslag må förfalla. Ropades ja, jemte ett eller annat nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, det han trott sig finna, att R. o. Ad. bifallit denna propos. Vidare föredrogs 4:de punkten af Frih. Palmstjernas förslag, innehållande, att redactionen bör ställas mera i öfverensstämmelse samt närmare tillses; således 310 Den 13 Mars e. m. a) uti 6g § synes som boda hamrarne sfodle gemensamt besluta om ordningen för ärendenas föredragning; b) classerne i § 7 numereras med 1. 0 och 2:0 såsom skett i § 4; c) sista momentet uti § 25 förflyttas till § 26 och der blifva det första, till likhet med uppställningen af §§ ty och ao; d) uti alla de §§, der det säges i Kronans eller It. Sl:s tjenst, bör uttrycket ändras till: i Kronans tjenst eller R. St.s verk; och således §§ 23 och 26 derefter rättas. Hr von Hartmansdorff: Den sista anmärkn. anser jag vara riktig, nemi. att der bör stå: ”i Rikets Ständers verk,” i st. f. ”i R.
Betänkande N.-o 3. t million R:dr; ty om jag antager, att årliga bränvins-bebofvet, som skall fyllas, är circa 16,000,000 kannor, hvilket gör omkring 2:ne supar per dag för hvarje mansperson; och vidare alt en fjerdedel deraf brändes skattfritt genom husbehofs-bränning, afverkades genom fabriks-bränning 12 millioner kannor, hvilket, a 4 skPer kanna, gör ofvanstående inkomst-summa.” Med Herr Grefve Fersen förenade sig, i afseende på gruriderne för bran vins-bränningen, Herr Friherre Wrede och Herr Friherre Hermelin, /lugus t. 4:o af Herr Friherre Hamilton, TI.: ”Emot de af de Höglofl. förenade Utskotten, rörande grunderne för en ny bräll vins-förordning, fattade beslut, som nu framställas till Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande, får jag i alla delar vördsamt anmäla min reservation. Jag gör det emot Betänkandet i sin helhet, emedan alt jag anser de förenade Utskotten dervid hafva utgått ifrån en i min öfvertygelse origtig grund." ”De hafva nemligen ej betraktat saken uren statsoeconomisk synpunkt, utan blott ifrån en moralisk, då de såsom grund för sina beslut antagit, alt, lill fylleriets hämmande, åtgärder borde vidtagas till bränvinets fördyrande och minskning i tillgången.” ”Härvid har jag trott, att detta visserligen ädla och i många provincer, ty i mängden är det ej, af behofvet högt påkallade mål hade bort på en annan väg eftersträfvas. För ögonblickets behof trodde jag man borde söka det genom bränvinets fördyrande genom hög skatt, och genom bränvinsminuteringens försvårande och inskränkande, samt för framliden genom att på allt sätt befordra folkets upplysning och förädling genom en ändamålsenligare och mera allmänt kringspridd god barna-uppfostran.
Ad., genom i någon punkt derom faltadt bestämdt beslut, uttryckligen gifvit Utsk. dess tanka tillkänna; så, .på det att Utsk. det oaktadt mätte kunna erhålla någon ledning för den nu föredragna frågans blifvande förnyade behandling, när den lill Ulsk. hinner återkomma, anser jag det vara af vigt, alt eli större antal ur de olika opinioner öfver ämnet, som bär förefinnas, må begagna tillfället att yttra sig, så att Utsk., åtminstone af talarnes mängd för den ena eller andra bland dessa, mätte kunna bedomina hvilka meningar, som här i allmänhet böra anses vara de rådande. BancoUlsk. fick vid början af denna riksdag ett ganska svårt åliggande sig anförlrodt, det nemi. att medla emellan tvenne nästan fullkomligt motsatta fordringar: den ena, som uppmanade lill afseende i främsta rummet å Bankens säkerhet och realisationens betryggande; den andra, sorn deremot för den lidande industrien begärde mera lån och mera penningar. Det har således icke varit att undra på, om ej Utsk. har förmått att riktigt lösa detta brydsamma uppdrag, och att derföre emot Ulsk:s förslag hafva blifvit framställda många anmärkn:r, flera ganska vigliga, och lill liyilka äfven jag skall utbedja mig alt nu få bifoga en och annan. 5iO Be ii 19 December. Den första oell kanske den väsendlligaste af de anmärkn:r, sora jag önskar att få göra, rörer det sätt, på hvilket Disk. gatt lill väga, innan det kommit till sina stutpäståenden, de förslag, sora det afgifvit. För att bruka den liknelse, som Hr von Hartmansdorff nyss använde, så tror jag, alt innan läkaren, BancoUtsk. som af allmänna rösten var kallad att bota den financiella sjukdom, hvaruti del Svenska samhället hade iråkat, hade företagit sig något annat, så hade han, att börja med, bort söka göra sig full reda för de egentliga orsakerna till det onda, och bjuda till alt genomskåda den uppkomna sjukdomens rätta natur, samt först sedermera hafva eftersökt, hvilka botemedel, som emot densamma rätteligen borde användas.
Nu vore det en riksförlust, om det nedlagda arbetet icke skulle bära någon frukt och om de penningar, som derpå äro använde, icke skulle blifva räntebärande. Men, säger Hr von Hartmansdorff, att på det sättet gå till väga, skulle utvisa en alltför stor ömhet för dem, som gatt i borgen för summan; må vi emellertid härvid erinra oss, att det är omöjligt för dem, som ingått i ett sådant företag, att kunna bedöma frågan annat än efter det kostnadsförslag, som blifvit upgjordt. flade detta varit riktigt, så är gifvet, att den ställning, bolaget nu iråkat, icke hade inträffat. Då säger Hr von Hartmansdorff: om jag icke har rätt i densaken, så har jag åtminstone rätt deruti, alt man aldrig i framtiden kan rätta sig efter kostnadsförslag för de blifvande jernvägsanläggningarne. Men vi böra ihågkomma, Mine Hrr, att här är det fråga om den första jernvägsanläggning, sorn blifvit utförd i vårt land, och att vid hvarje sådant företags utförande komma våra vetenskapsmän att allt mer och mer noggrannt upgöra sina kostnadsförslag, emedan de erhålla större insigt om huru mycket jernvägarne komma alt i vårt land gagna, hvaraf följer, att de ega, om icke visshet, åtminstone hoppet, att ingen misskalkyl kan i framtiden komma att ega rum. Vidare ber jag att få erinra, att de förmåner, som sägas skola tillskyndas bolaget, icke äro serdeles stora, emedan för hela lånet skall betalas fem proc., i fall det ej inom föreskrifven tid inbetalas, men eljest för lånets ena hälft 4 proc. och för den andra 3 proc. samt det öfriga till amortering. Väl vore, om Staten kunde befrämja jernvägsanläggniugar i flera rigtningar inom riket på så fördelaktiga vilkor, att Staten på sina utlånta penningar erhölle tre å fyra proc. De enskilde, som inlåta sig i dylika företag, komma onekligen ändock Den 4 Oktober f. m. 17 ändock att utsätta sig för ett icke obetydligt äfventyr.
Kostnaderne ansåg Herr Doctorn, lika med Herr Kammarherren Rosenblad, betyda föga, i jemförelse med de fördelar, som genom silfrets införsel tillskyndades Banken och landet.” Sedan Banco-FuJlmäktiges pluralitet härefter beslutat, att, med öfverlemnande af ofvanomförmälde 2:ne anbud, begära del af Rikets Ständers då församlade Revisorers åsigter, i afseende på ändamålsenligheten af samina anbud, samt bemälde Revisorer, med anledning deraf, i skrifvelse al den a5 Oktober nästlidet år, utan att ingå i yttrande om de vid anbuden fästade vilkor, de der, enligt Revisorernes förklarande, endast af Fullmäktige kunde med full sakkännedom pröfvas, uttalat deras öfvertygelse vara, att det, under Bankens och det allmännas då varande ställning, ålåge Fullmäktige, att vidtaga alla de åtgärder, till förstärkande af Bankens metalliska cassa, som voro med Banco-Reglementets syfte och anda förenliga, och att således slutandet af köp om silfver, under lagligen medgifna vilkor, borde verkställas; så hade Fullmäktiges pluralitet, efter emottagandet af berörde skrifvelse, funnit för godt att ingå följande contracter om lefverering af silfver till Banken, nemligen: 40 Banco-Utskottets Utlåtande , N\o 27. 1:0 af den 26 October 1843 med Handelshuset Kantzow & Biel, som utfäst sig, att, sednast inom Juli månads utgång detta år, till Banken lefverera silfver till ett värde af 5o,ooo Rdr Specie, enligt Svensk mvntberäkning, emot 128 sk.