Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddcrjkapet och Adelns samt Wällofl. BorgareStänders aflatne remistw, Utskotten funno stg sälte i owerkfamhet och icke tillständigt att widkaga närma» re ätgärd härmed, innan Riksens Högloft. Ständer täckas förordna, huru härutinnan förfaras bör, ftulle detta förhastande genom Protocolls^Utdrag RikftnS Högloft. Ständer »vördsammast tillkännagifwas och underställas. l-ld äuxra. Lx?rokocc>IIc>. L, 6. IiiAmnn. Friherre kustkrclr, ^Isxanster, zDä list i nu uvläste Prorocolls Uidrag oinförinäldtc ämne förekom i en sammansatt Beredning af Bewillrringgoch Allmänna Beswärs och Orconomie - Uc« skottet, upstod fraga, huruwida del sistnämnde UrskolilelS Ledamöter widare, borde befalla sig med någon stlwerlaggning deröfwrr. Huru denna fraga inom Utskottet afgjordcs, syneS af P otocostsUltdraget. medlertid är den oeconomiska delen werkeligen af bä>»e Ridderskaptt och Asesn och Vonde/Ständet äler re - Den 28 December. r6zr remitterad, och della är hwad som wäslat Utskottets förlägenhet. Grefwe Os Is 6aräis. Till hwad Herr Friherre Knäbeck nu anfört sär jag allenast tillägga, alt dä Siänden warit as skiljaktig mening, har Ut, skottets pluralitet ej trott sig kunna göra annat än förfråga sig hsö Riksens Ständer huru Utskottet bör sig förhålla. Twenne Stånds äterremitz star i strid mot lwänne andra Stånds bestämda beslut. Att Ut» sköttel, under sädane omständigheter, rj med saken kun» nät taga någon besättning lärer salla af sig sjelf i ö» gonen. Friherre
Bankens fordringar hos Staten, nemligen: a) För af Riksgälds-kontoret begagnadt kreditiv mot ränta till 1825 års slut, Banko R:dr 4,014,852: 16. 3. eller Riksmynt . 6.022,278: 51. b) För inlösen af Riksgälds-kontorets kredit sedlar och kopparskiljemynts-poletter, efter afdrag af de sednares metalliska värde, Banko R:dr 5,693,165: 25. 2. eller Riksmynt 5,559,747: 29. c) För den af f. d. Allmänna Magasins-inrätt ningen begagnade invisningsrätt emot ränta, åren 1812 till och med 1825 Banko R:dr 800,000 eller Riksmynt R:dr 1,200,000: — d) För lyftadt kreditiv af f. d. Allmänna Magasins-inrättningen, till det belopp denna fordran efter sista bokslutet utgjorde, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. *r o komma fortfarande att uti Bankens räkenskaper inom linien balanseras; och skola emellertid i Bankens vård förblifva följande till densamma utfärdade skuldförbindelser, nemligen. Riksgälds-kontorets af den 17 Mars 1792 ä Banko R:dr 600.000: — Stats-konlorels af den 7 September 1812 ä Banko R:dr 400,000: — oell Riksgälds-kontorets af den 2 8 September 1815 å Banko R.dr 1.000.000: — hvilka förbindelsers belopp är inbegripet uti Riksgäldskontorets bär ofvan under Litt. a) upptagna kreditiv—skuld.
Emedlertid fortforo de, dels på Författningar, dels på flerårig häfd, existerande sportlarne till Tullbetjeningen i Stockholm frivilligt utan klagomål, och i Götheborg, på grund af serskild stadgad öfverenskommelse emellan IlandelsCorpseu och Tullstaten derstädes. Denna sednare utvägen, såsom den för ändamålet mest passande, försökte man, att genom Tullstyrelsens bemödande i de öfrige Rikets Kuststäder äfven få vidtagen; men då detta ej lyckades, utan klagomål och stridiga påståenden tilltogo, anhöll jag i underdånighet bos Kongl. Maj:t, att den föreslagne SportelTaxan måtte på försök stadfästas och införas, med tillåtelse för vederbörande trafikerande, att under tiden inkomma med de erinringar, hvartill de trodde sig finna anledning. Detta bar Kongl. Maj:t Nådigst bifallit. Stränga straffbestämmelser för förbrytelser mot denna författning äro äfven föreslagne, att af GeneralTullstyrelsen omedelbarligen utföras, och Styrelsen kommer således i ett hittills saknadt tillfälle, att ega ett bestämt lagstadgande för dessa grannlaga frågors behandling, och en laglig kraft för missbruks beifrande i detta ämne. Motionairens yttrade önskan i detta afseende synes härigenom uppfyld. Motionärens förslag, att förena Inrikes och Utrikes Tullbevakningen,later icke verkställa sig, 446 Den 3o December e. m. ehuru i sin princip ej origtigt, och detta af serskilta orsaker. I Stockholm, derföre att göromålens mängd vid inrikesbevakningen och i synnerhet i och för Finska traficationen fordrar en serskilt BevakningsCorps, och en serskild Chef för den. Att sammanslå inrikesoch utrikes-bevakningen och ställa dem under en Chef, har jag emedlertid varit betänkt uppå, för att vinna mera enhet i bevakningsanstalterne; men svårigheten, för att icke säga omöjligheten, att finna en man, som kunde stå i spetsen för begge, och uppfylla sitt kall i allo, har afhållit mig. I Götheborg är det nära i§ fjerdingsväg emellan utrikes-och inrikes-bevakningsGorpsernes ståndort och verkningskrets, hvarföre ock de icke der kunna vara sammanslagne.
I hvilka lefnadslagen an man och qvinnor befinna sig, SS råder nämligen cmellan dem den storsta olikhet i friga om principen för ett sedligt lif, sarskildt med afseende p3 förhållandet könen eniellan. Hvad som har betraktas som skam och förnedring för qvinnorna, anse mannen i allmänhet för sig vara rätt cller i alla händelser tillåtligt, ja nödvändigt. Dock hafva icke alfa qvinnor formitt afhalla sig fr3n ett osedligt lif; likaså Iiafva icke afla man hyllat den gängse grundsatsen. att det för deni är tillåtet att lefva osedligt. Sålunda har, genom undantag fr311 regeln, uppstått å ena sidan ett jemforelsevis litet antal qrinnor. som öfvcrlemnar sig at ctt tygellöst lefnadssatt, i andra sidan cn fåtalig grupp man, som från ungdomen lcfvat, i likhet med flertalet qvinnor, ett kyskt lif, hvartill komma de gifta man, livilka genom iktenskapct med en ren qvinna räddats fr3n dct utsvarvande lif, de i ungdomen fört. Men i stort taget torde helt visst skillnaden mellan könen i sedligt afseende vara ännu större an skillnaden i kriminalitet. ' 97 Har franistaller sig iiii helt naturligt den frågan: I Rvna ' jörh&amp; / fairde sf8r osrviIigRetm till ktli~~ina~itetsfre~dc~~srir; I-Ir Berggren har tagit frågan i betr: iktande, men blott inom ctt enstaka undantagsförhållande. Brottslighcteii bland prostituerade qvinnor, siiger lian, ar så ocrhördt stor, att den &gt;så att sagaa kan anses &gt;utjeninas skillnaden i öfrigt niellan minnens och qvinnornas kriminalitet. Af dcnna uppgift franigWr sålcdcs, att hos qviiinan den otyglade lidelsen i forfarlig grad prcdisponerar för brott? Xt~rt: verkar rlrt sniiriirn orsnk ptP ~miirire~~?
Sedan Utskottet, i dess Betänkande Nio 107, Rikets Ständers pröfning oell stadfästelse underställt förslag till reglementariska Stadganden i gemenskap med Bankens sedel-utgifning, meu berörde Betänkande blifvit från samtlige Riks-Stånden till Utskottet återremitteradt, på grund af åtskillige dervid gjorde anmärkningar, har Utskottet af de ankomna återrémisshandlingarne inhemtat, att emot förslaget hufvudsakligen blifvit anmärkt: Af ett stort antal Ledamöter inom samtlige Riks-Stånden: att Utskottets tillstyrkan om utgifvandet af sedlar å Riksdaler Courant, äfven derest Kongl. Maj;t icke biföll Rikets Ständers beslut om myntenheten, innebure ett ingrepp i Kongl. Majrts lagstiftande rätt; att Bancosedeln måste representera ett mynt som funnes, men att Courant icke funnes eller kunde komma att finnas, innan Kongl. Majit och Rikets Ständer sig derom förena; samt att det vore olämpligt hafva smärre eller skillingssedlar ställde å Banco, men öfriga sedlar lydande å Courant, hvadan, för den händelse, att Kongl. Majit ej biföll Rikets Ständers förslag angående en förändrad myntenhet, blifvit yrkadt, af några Riks-Ståndens Ledamöter, att Bankens utgifvande nya sedlar måtte ställas å Silfver Specie, på valeurer jemt motsvarande hittills gångbara Riksgäldssedlar, med utsättande derjemte af de nya sedlarnes värde både i Banco och Riksgälds, hvarigenom man kunde, så vidt möjligt vore, närma sig samma resultat, som, medelst Kongl. Majlis Nådiga sanction af den räkneenhet Rikets Ständer bestämt, skulle vinnas; af andre Ledamöter åter, att Bankens nya sedlar borde lyda å Baneomynt, men derå tillika utsattas beloppet i Silfver Specie; och af en Ledamot inom Vällofl. Borgure-Ståndet, att andra sedlar än de hittills brukliga ej tills vidare må från Banken utgifvas. I afseende på de speciela föreskrifter
För att ej nu upptaga R. o. Ad:ns tid med vederläggandet af Hr Nordenlelts anförande, får jag hänvisa Stats-Utsk:ts ledamöter dels till en af mig och några andra till Wermlands sednaste landsting ingifven reservation emot dess beslut i ämnet, dels till en af oss till Civil-Ministern i samma ämne ingifven skrift, hvilka båda äro för Stats-Utsk:t tillgängliga, och deruti fördelarne af den södra bansträckningen äro fullständigt utredda. Mig synes Wermlands innevånare handla obilligt, då de, som vid så många tillfällen blifvit understödda i sina kommunikationsföretag, nu påyrka, att ifrågavarande stambana, som af politiska skäl anlägges i deras provins, skall för några få bruks enskilda intresse dragas i en rigtning, som kommer att medföra ofantligt mycket större kostnader, blifva längre och fordra långvarigare byggnadstid, än den i K. M:ts Propos. föreslagna. Jag anhåller, att dessa ord må åtfölja remissen till StatsUtsk:t. Frih. Cederström, Rudolf: Jemte det jag till alla de lar instämmer i de, om så mycken sakkännedom vittnande och i samma mån upplysande yttranden, som nyss blifvit af Wermlands fordne höfding Hr Oldevig och af Hr C. G. Uggla afgifne, får jag, emot de af Hr Nordenfelt yttrade åsigter, ytterligare tillägga några ord. Hr Nordenfelt har ej allenast varmt förordat ifrågavarande stambanas nordligare sträckning, såsom för orten fördelaktigare, än den af K. M:t förordade södra sträckningen, utan äfven velat lägga en synnerlig vigt deruppå att banans dragande i närheten af Wenern, nemligen å stycket mellan Cristinehamn och Carlstad, innebure ett afsteg från den allmänna grundsats i statens jernvägssystem, att bålla jernvägarna aflägsnade från större vatten och vattendrag. I första hänseendet af detta an - 456
De förliktes så, att de skiftevis skulle uppehålla sig nio dagar i Trymheim och nio på Noatun; men Njord blefvo fjällen leda, ty illa tycktes honom ulfvars tjut mot svanars sång, och Skade kunde ej sofva vid hafskusten för måsarnes skri. Derefter drog Skade upp på fjällen och förblef boende i Trymheim. Der går hon på skidor, jagar med båge och skjuter vildt. Hon kallas skidgudinnan, samt är fjälljagtens och snöängdernas herskarinna. Njords och Skades barn äro Frö och Fröja. Njörðr kommer troligen af njörva, förena, hopfästa (§ 12), och betyder då den »bindande, förenande», emedan det farbara hafvet förenar länderna, eller Njord är sambandet mellan åsar och vaner; jfr Njörvasund, Gibraltars sund, eg. det trånga sundet. Nóatún skeppens land, af nór, skepp, och tún, inhägnad plats, gård. Skaði, den skadliga, skadevållerskan (hon upphängde ormen, som dröp etter i ansigtet på den fängslade Loke); jfr skaði, m. skada. Njord, det jorden närmast omgifvande hafvets gudom, är gift med Skade, d. v. s. den vilda bergfloden förenar sig med hafvet, men hennes ursprung, hennes hem förblir på fjällen, i Trymheim, det larmande hemmet (se Þrymr, Þruma, sid. 50). Efter Njord eller Njärd hafva vi ännu Närding-hundra härad, Närlunda och Närtuna i Upland samt det forna Nærdha-vi, Njords helgedom, i Linköpings stift (Säve). Skades fader Tjasse dödades af åsarne, då han i örnhamn kom till Åsgård för att återtaga Idun, som han med Lokes hjelp förut bortröfvat, men som Loke, dertill tvungen, under hans frånvaro återfört till gudarne. Frö eller Frej (fn. Freyr) är årsväxtens och fruktbarhetens gud.
Någon utlåning från Banken till Städer eller Corporationer eger hädanefter ej rum utöfver hvad i i83o års Banco-Reglemente är vordet medgifvet; hvadan alltså allenast följande belopp må i sådan låneväg af Banken tillhandahållas, nemligen; aj) återstoden Rdr 3ooo Banco af det åt 'Calmar Dom-Capilel vid 1818 års Riksdag beviljade låneunderstöd emöt 4 procents ränta och under de vilkor i öfrigt, som äro utfäste uti nämnde Dom-Capitels för totalbeloppet 23,000 Rdr till Banken afgtfne skuldförbindelse; och b) intill dess af Rikets Ständer kan varda annorlunda besluladt, det låneunderstöd af 3o, högst 33,000 Rdr, som, under förbehåll af en för Banken nöjaktig säkerhet, 5 procents ränta och enahanda årliga afbetalningsskyldighet, som gäller för Bankens fastighetslån mot dylik ränta, blifvit vid i83o års Riksdag medgifvet att reserveras åt Lunds Domkyrka. Mom. 2. I afseende på så väl de redan lyftade som de i nästföreslående mom. omnämnde, ännu outgifne lånebiträden till Städer och Corporationer - BancoUtskottets Memorial N‘.o i33. 9 rationer emot enskildes ansvarsförbindelser, ehvad inteckning till större eller mindre del blifvit lemnad, skall, med afvikelse från hvad angående fastighetslån i allmänhet stadgadt är, fortfarande iakttagas att, i fall betalning ej inom behörig lid värder verkställd, icke hela lånet, utan endast det belopp, hvilket för året bort inbetalas, må såsom förfallet anses och indrifvas. Mom. 3. Del lån, stort Rdr 25,ooo, som, enligt Beslut vid 1812 års Riksdag, blifvit Uddevalla Stad meddeladt för iståndsältande af dess publika Byggnader, kommer, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer år i8a3 medgifvit, att liqvideras genom inbetalning till Banken af allenast 1200
Domare eller andre, hvilka, i och för deras tjenstebefattning, emottaga skrifter och handlingar, böra, vid det i 14 §. stadgade ansvar, tillse, att ingifne handlingar äro riktigt charterade och slämplarne anpullerade, på sätt 3 §. 6 mom. föreskrifver; men, i händelse sådant af part urakllåtes, bör den Embetseller Tjensteman, som handlingarne ernottager, besörja fullgörandet häraf, emot rättighet att för besväret dermed för hvarje sådan handling beräkna sig två skillingar, hvilka, jemte lösen, tecknas å handlingen. §. 17. Försäljning af Stämpladi papper. 2:o. Hvar och en, som på credit ernottager stämpladt papper, bör för del sålunda undfångna chartie-beloppet ställa behörigen pröfvad och godkänd borgen af en eller flere, såsom för egen skuld, af hvilken borgens-skrift bestyrkt afskrift till StatsCoutoret insändes. På reqvisition hos Lands-Contoret skola försäljningsmännen, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, kostnadsfritt och skyndsamt erhålla sig tillsändt erforderligt stämpladt papper, för hvilket dem åligger att i Ränteriet insätta eller till Kronofogden i orten afleverera den inflytande betalningen, månadtligen eller qvartaliter, allt efter försäljningens större eller mindre belopp; och må under året mera stämpladt papper dem icke tilldelas, än som jemnt svarar emot beloppet af de efter hand levererade försäljningsmedlen.
N:o i4 förklarat sig icke i vidsträcktare måtto kunna frångå sitt förra yttrande, än att, på -det hinder icke måtte möta för Kongl, Majit att under inträffande krig kunna till högre befäl använda personer med lägre tjenstegrad, ett nytt moment mätte näst efter det nuvarande tredje uti 3^ § tilläggas, så lydande: ”Den, som under påstående krig eller i och för krigsförtjenst er håller en högre karakter, utan åtföljande lön på stal, erlägger för fullmak”ten derå ingen bevillning,” bar Bonde-ståndet godkänt hvad Utskottet sålunda sednast föreslagit, — Borgare-Ståndet antagit samma förslag med den jemkning, alt konjunktionen ”eller” i det föreslagna nya momentet blifvit af nämnda Stånd utesluten,—Preste-ståndet, med gillande af berörda, utaf Utskottet tillagda nya moment, beslutat den ändring i hvad nu är stadgadt, att 3:dje mom. i 37 § borde lyda sålunda: '•'Den, som erhållit högre karakter, än som åtföljer inne”hafvande tjenstegrad, och, efter behörigt förordnande, minst tre månader förrättat den tjenst, som motsvarar den högre karakteren, samt sådant vederbörligen styrker, skall icke under löpande året eller derefter för densamma erlägga någon karakters-bevillning”, — samt Ridderskapet och Adeln vidblifvit sitt förra beslut om upphörande af bevillning för karaktersfullmakter. Då af Ridderskapet och Adelns berörda beslut följer, att äfven nämnda stånd är ense med Presteoch Bonde-stånden om befrielse, enligt det af Utskottet föreslagna nya moment, från bevillning för karakter, som under påstående krig, eller i och för krigsförtjenst erhållits, så får Utskottet till Borgare-ståndet, som, enligt hvad nyss är anfördt, uteslutit ordet ”eller,’’ hemställa, att, med frånträdande af denna skiljaktighet, instämma med de tre öfriga stånden.
ConstitutionsUtskottet matie ”infordra de serskildte Generalordres, som ”utfärdades, först med tillåtelse för Svenskt ”Befäl och manskap att åtfölja flen ifrågavarande expeditionen, och sedan med återkallelse af detta medgifvande, och förmo”dar jag, att Utskottet, med uppmärksam”heten fästad vid dessa tilldragelser, skall ”hämta en säker vägledning för sitt omdö”me öfver egenteliga orsaken till återgången ”af den senare skeppshandeln, enär det för ”Utskottet måtte komma att visa sig lyd - Den 18 Ju Ii i f. m. ”ligt, att fråga redan mäst hafva uppstått ”om återkallandet af de först utrustade och ”under segling stadde försålde Fartygen Tap”perheten och af Chapman, hälst 4 punkten ”uti det under den i Junii 1825 upprätta”deContract, om försäljningen af Skeppet Försigtigheten jemte Fregatterna Camilla och ”Euridice, bestämt antyder, det Kronan skul”le kunna finna sig föranlåten, att på nå”got sätt lägga hinder i vägen för utföran”det af den med fartygen tilltänkta Expe”dilionen. ConstitutionsUtskottet lärer väl ic”ke undgå, att med hela Europa inse, liu”ru hindret för den tilltänkta Expeditionen, ”och med det samma för sjelfva skeppshandeln, genast inträffade med det politiska ”felsteget, att ingå i en förhandling, hvars ”påföljd man likväl förutsett, nemligen att "försäljningen af krigsskepp, ämnade till en "expedition i de nya SydAmericanska Fri"Staternas interesse, skulle af de stora Magdelena betraktas, som en act, stridande mot ”den antagne Statsoch Folkrätten, så län”ge Svenska Cabinettet ej tilltrodde sig nog ”oberoende för att kunna erkänna dessa Republiker, ” ”Jag anhåller, att Efskottet måtte infordra de Protocoll, som angå ifrågavarande Ministeriella Ärender och Commando"mål, samt efter inhämtad kännedom om ”de rådslag, som för de samma legat till ”grund, iakttaga Grundlagens fordringar
De fall undantagne, då bränvins-brännings-redskap finnas antingen 0- stämplade eller stämplade, till större innehåll, än egaren får dem bruka och hvartill han sig anmält, eller mera än en femtondedel större, än stämpeln utvisar, må, vid skeende beslag, hos någon till bran vins-bränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken panna utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättighet till bränvins-tillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste Domstol i målet förklarat redskapen förbruten, utan ege åklagaren blott, vid af honom gjordt 838 Expeditions-Utskottets Förslag till iind. Skrifvelsej IV.o 067. beslag, att, till förekommande af förblandning eller förbytning, märka så beskaffad panna och öfriga redskap, medelst påslående af en tjenlig stämpel. §. 59. Undersökning eller visitation, i afseende på öfverträdelser af det, som i denna Författning är stadgadt, så väl om bränvins-tillverkning, som om bränvins-redskapens innehafvande och försegling, må alla tider på dygnet anställas uti brännerier, kök, bryggoch bageri-stugor samt andrerum eller byggnader, hvilka för bränvinsbränning eller omdistillering af bränvin kunna begagnas. Beslagare, så framt de vilja tillgodonjuta det beskydd, dem lagligen tillkommer, böra vid dylika tillfällen synbart bära på sig deras brickor eller andra för dem påbudne tecken, eller, i brist deraf, deras fullmagter eller förordnanden, hvilka alltid, innan visitation eller beslag göres, skola på stället uppvisas; vare likväl ordinarie, i orten kände och boende, Kronooch Stads-betjente frikallade ifrån skyldighelen att deras behörighet till sådane förrättningar styrka. Ingen må, vid 33 R:dr 16 sk.
Det gny mot den klassiska bildningen, som fördes för några år sedan, bar redan börjat domna; man ville borttaga, icke blott grekiskan, utan äfven latinet. Jag tror att vi kommit till kulminationspunkten för detta skrål. Under sådana förhållanden tror jag icke att det är R. o. Ad. värdigt att inkomma till K. M:t med anhållan att förändra en författning, som icke är ett år gammal. Det ligger så ofantligt mycken sanning i dessa ord om tidens användande, tiden hvars vigt man bör uppskatta äfven under barndomsåren, .lag erkänner att det mått af vetande, jag inhemtat i skolan, deraf har jag haft ringa nytta, men den grundval, som der lades, hvarpå mina studier sedan byggdes, deraf har jag haft det största gagn, och utan den skulle jag aldrig hafva kommit till den visserligen ringa, men åtminstone för mig tillfredsställande grad af bildning jag nu innehar. På samma gång vi söka att bibringa folket en allmän bildning, böra vi vårda den klassiska bildningen, emedan den utgör civilisationens blomma, som äfven tränger ned till folket. Jag ber om ursäkt för det jag så länge talat i ett ämne, som jag icke kan anses vara vuxen, men som dock lifligt intresserar mig. På de skäl, jag nu här i korthet anfört, får jag vördsamt tillstyrka afslag mot Utsk:ts förslag i denna punkt. Hr von Schéele: Det kan synas djerft af mig att efter de lysande och detaljerande föredrag, som nyss här hållits, taga till ordet. Men om jag söker fatta mig kort och undvika återupptagande af redan behandlade synpunkter, hoppas jag på det Höglofl. Ståndets välvilliga bedömande. I den ofta hörda åsigten, att latinstudiet, åtskiljdt från studiet af grekiskan, ej skulle medföra något gagn, kan jag ej instämma. Icke skulle man väl kunna gå långt i latinet, utan att bristen på insigter i systersspråket läte sig förinärkas; icke skulle man väl heller utan kännedom af grekiskan kunna intränga i latinets innersta väsende: men icke skulle en latinsk skolbildning utan kunskaper i grekiskan derföre sakna allt värde.
Och Herren talade med Mose, och sade: När du räknar hufvuden af Israels barn, då skall hvar och en gifva Herranom försoning för sina själ, på det dem icke skall vederfaras en plåga, när de räknade varda. Och skall hvar och en, som med är i talet, gifva en half sikel, efter helgedomsens sikel. En sikel gäller tjugu gera. Sådana half sikel skall vara Herrans häfoffer. Den som i talet är ifrå tjugu år och derutöfver, han skall gifva Herranom häfoffer. Den rike skall icke mer gifva, och den fattige icke mindre i dem halfva siklenom, som man gifver Herranom till ett häfoffer, för deras själars försoning. Och du skall sådana försonings penningar taga af Israels barnom, och lägga dem till Guds tjenste i vittnesbördsens tabernakel, så att det är Israels barnom en åminnelse för Herranom, att han låter försona sig öfver deras själar. Och Herren talade med Mose, och sade: Du skall ock göra ett tvättekar af koppar med en kopparfot, till att två utaf; och skall sätta det emellan vittnesbördsens tabernakel och altaret, och låta der vatten uti; Att Aaron och hans söner två deras händer och fötter derutur. När de gå in uti vittnesbördsens tabernakel, skola de tvätta sig med vatten, att de icke måga dö; eller då de nalkas till altaret, till att tjena Herranom med rökoffer. De skola tvätta sina händer och fötter, på det att de icke skola dö. Det skall dem ett evigt sätt vara, honom och hans säd i deras efterkommandom. Och Herren talade med Mose, och sade: Tag dig aldrabästa speceri, aldraädlesta myrrham, femhundrade siklar, och canel halft så mycket, femtio och tuhundrad, och calamus desslikes femtio och tuhundrad, Och casia femhundrad, efter helgedomsens sikel; och oljo af oljoträ ett hin; Och gör en helig smörjooljo efter apothekarekonst. Och du skall dermed smörja vittnesbördsens tabernakel; vittnesbördsens ark;