Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En del af dem äro Juridiske och Oeconomiske, såsom mera säkerhet medförande Intecknings»* lagar, snabbare Executions-författningar, friare rörelse med alla Eandtmanna-varor och fri» het, att till verka och försälja allt, hvaraf Bandtmannen kan hemta förtjenst rn. m., men dä desse ämnen äro hvarken föremål för desse Utskottens bearbetande, eller kunna rätt be-» dömmas för än efter verkstäld Finance-regie» ring, är det öfverflödigt att vidröra dem. Jag inskränker mig således till dem, sorn egente" ligen röra Rikets penningeväsende. För min del anser jag hufvudgrunderna för ordnandet deraf böra blifva: 1:0 Att BancoSedeln erhåller ett bestämdt värde i silfver och således icke kan undergå andra förändringar i dess värde, än som jemväl Silfvermyntet i allmänhet är underkastadt, och 9:0 Att utvägar beredas, hvarigenom deta verkeliga Penningestocken i landet kan ökas och sättas i omlopp, utan att Nationell ännu mera skuldsattes tili Banquen och andre alla rnänna Cassör, hvilket deremot i möjligaste måtto bör undvikas. Så länge något bestämdt värde i Silfver icke är BancoSedeln åsatt, ve£ icke fenninge - eller fordrings-egaren huru 668 Banea-Utskottets Betänkanden. mycket Capital i verkligt mynt utgör, och den gäldskyldige ä'r i okunnighet till hvad belopp han skall komma att betala sin skuld. Begäret att vinna, eller åtminstone att icke förlora, skall nödvändigt uppväcka en alfvarsam strid emellan Fordringsägare och Gäldenärer, och huru kan ett Samhälle framskrida till någon förkofran, då större delen af dess medlemmar äro, eller måste komma i uppenbar fejd med hvarandra. Om en eller annan af de större Delegarne, hvars vinst eller förlust kunde blifva betydlig, ännu längre skulle vilja fortsätta striden, torde jag likväl icke misstaga mig deruti, att det är pluraliteten af Svenska Folkets önskan att vinna lugn och säkerhet. Fråga synes således endast vara, ont medlen och sättet att bestämma BancoSedelns värde.
Intresenter uppfyllt deras åtagande i och för det dem lilkleldta understödet, beslöt likväl Kongl. Majit, den 4 Julii 1822, att genom Dess Befallningshafvande i orten infordra Intressenternes närmare utlåtande i ämnet; Och då, i följd deraf,Intressenterna underdånigst förnuilte, St.ats-,Utskottets Bctänkcmdcn, j663 8tt samma orsak, som år 1820 vållat; arbetets upphörande i Ryds Schachtél, äfven allt framgent hindrat dess fortsättande, så att intet ytterligare blifvit dervid tillgjordt, hvadan en ny besigtnings-* förrättning ej skulle medföra andra upplysningar om förhållandet, än de redan gifna, fann Kongl. Majit någon vidare undersökning icke vara af behof vet påkallad , utan förordnade i Nåder, dext 5 påföljande September, att frågan, om användandet af det Höganäs Stenkolsverk beviljade understöd, borde vid nästinstundande Riksdag till Riksens Ständers bepröfvande lmnskjutas. Det är i sådant ändamål, som Kongl, Majit härmedelst velat öfverlemna samtliga handlingarne i detta mål till Riksens Ständers Stats-Utskott, för en fullständigare ledning vid bedömandet och föreslåendet af de åtgärder, hvartill förekomne omständigheter finnas föranleda. Kongl. Maj: förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott med Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. Datum ut supra. CARLJOHAN. C. D. Skogman, i664 Stats-Utskottets Betänkanden. Hvarförutau Högloft. Ridderskapet och Adeln behagat tili Stats-samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets åtgärd remittera Herr General-Lieutnanten xn. m. Hr. Grefve Jacob de la Gardies, å Stenkols-Grufve-Bolagets vägnar, gjorde Motion i detta ämne. Och har Stats-Utskottet, i anseende till denna motions oskilljaktiga sammanhang med Kongl. Maj:ts omförmälde Nådiga skrifvelse, funnit
Jag tillbragte under denna bedröfvelsetid hela sommarn och en del af hösten på Ulriksdal, ständigt utan någon dags afbrott närvarande hos min älskade prins, till den jag dag ifrån dag mig närmare attacherade. Min kamerat däremot var ofta frånvarande och underlät aldrig någon plenidag på riddarhuset att sig i Stockholm infinna. Med tillstånd därtill af guvernören och äfven med frihet att hvarannan dag sig absentera kunde han göra det utan ansvar. Drottningen, med ett ständigt vakande öga öfver kronprinsens uppfostran, lär likväl hafva gifvit aktning på skilnaden i uppvaktningen emellan oss båda, hvilken tillika med min indifférence för riksdagsärender, som mig aldrig behagat, och min ständiga omsorg att roa den unga prinsen och deltaga i hans tidsfördrif lär hafva varit vållande, att förhatligheten af mitt namn glömdes, och att jag rönte, om icke någon nåd, den jag i min varande belägenhet ej kunde förbida, åtminstone icke märkte det ringaste tecken till onåd under hela tiden af mitt vistande vid hofvet. Detta vistande blef därigenom för mig drägligare att uthärda, än jag det förmodat. För öfrigt var belägenheten för ständernas förklarade vänner det obehagligaste på kungsgårdarne, som kunde upptänkas, där vi uti hofsocieteten gjorde en ömkelig figur, ansågos med sneda ögon och utan att deltaga i det ringaste nöje lemnades vid sådane tillfällen i en föraktlig glömska. Det var under en sådan gemensam belägen(het) för grefve Creutz och mig, som vi ännu närmare förenades, än vi det någon tid varit, och vi kände behofvet af hvarannan omisteligt för oss båda. Vi fortsatte våra vanliga tidsfördrif och meddelade hvarannan våra vers, skilde för en stund från hoflefnadens tvång, smakde friheten med fördubbladt nöje och ansågo den glömska, hvarmed man tänkt att förödmjuka, för en verkelig välgärning. Vid vår ankomst till Stockholm togo vi vår skada igen. Det var den tiden i den goda ton att vara illa vid hofvet.
Det ivar mig högst owäNtadl, att höra en Ledamot, som sa tänge biwistat Ridderskapets och Adelns öfwerläggningar, afwika ifrän hufwud-ämner för desamma, för att tilllata sig att personalisera-. Jag tror det wara min ratt, att yttra mig fritt öfwer atla de ämnen; font förekomma under deliberation. Jag har äfwen gjort det, dä jag ansäg hwad Herr käklman äfwensont Herr Grefwe la Latäie ynrak, om inskränkandet eller ukwidqcmdet af Konunga-Magten och om dihehällandet af Folkets rättigheter, för det när.vatande ej hörä till öfwerläggnings-ämnet, och endast tjenande till att onödigtwis uppwäcka oro och bitterhet. Jag här derföre ej tillärit mig någon pexsoNalisering. derföre, ätt jag wördar hwars och ens tätt» att tänka och tala och följa sitt saMwete. Jag har ej förundrat mig öfwer nägons tänkesätt; meN NN först Hat jag skäl att förundra mig öfwer de owäntäde Uttryck Herr Lieutenant kLKImsn behagat nyttja. Da min tanke ej kan wara, au länge uppr täga Ridderskapels och Adelns dyrbara tid med ämnen sä stämmande för dest öfwerläggningar, långt Mindre mläta Mig i någon ordwäxling pä detta stället, fär jag förklara, att jag ej arnar härstädes fortsätta denna diScurQ Herr Grefwen sch Landtmarffnlken M - H5L !Den -Z Februarii. gade om Ridderffapet och Adeln godkände det upplästa Protocolls-Utdraget. Ropades starka Ja blandade med nägra Nej. Grefwe i)e la 6ar6,e. Jag för min del gillar der fullkomligen, men Snikar blott, att tillägget om subdiwisions-titlarne deruti matte införas. Friherre
Förslaget innehåller visserligen, att desse Engelske entreprenörer skola ombesörja såväl inlösen af obligationerne som äfven liqviden af den derå uplupua räntan. Jag är fullkomligt öfvertygad, att desse entreprenörer, som enl. hvad jag D en 21 December. 353 jag tror mig veta, åtnjuta ett stort och rättvist anseende både inom deras eget fädernesland och inom det öfriga Europa, att desse entreprenörer säger jag, örn de underteckna ett dylikt kontrakt, skola söka att så samvetsgrant som möjligt, upfylla sina förbindelser icke blott derföre, att deras anseende deraf beror utan äfven derföre, att de i motsatt fall måste till Svenska Statsverket utan ersättning öfverlemna de delar af jernvägen, för hvilka obligationerne blifvit utgifne. Jag förmodar äfven, att desse Hrr nu kunna bestrida en dylik inlösen, och medgifvas måste, att, om man antager, att 40 eller 50 milkr R:dr b:ko utsläppas i rörelsen, denna förmodan innebär ett stort förtroende å min sida. Men om också entreprenörerne i närv:de ögonblick äro solvente och kunna utan svårighet fullgöra sina förbindelser, hemställer jag dock, huruvida man kan taga för afgjordt, att samma förmåga fortfar, då obligationernes inlösen kommer i fråga. Enl. förslaget skall detta ske icke förr än efter 10 års förlopp, sedan hvarje jernvägssection blifvit öpnad för allmän trafik, och alla obligationerne skola inom 25 år vara inlöste. Man måste således antaga, att under tiden emellan 10 och 25 år härefter, de män, hvilka såsom entreprenörer skola upträda, ega förmåga att till Statsverket återlemna denna betydliga massa af Statspapper. Det torde dock tillåtas mig att få fästa upmärksamheten derpå, att ett Europeiskt krig, en större politisk kris, eller en kris i liandelsverlden kunna upstå. Dylika förhållanden hafva störtat ieke blott den största enskilda förmögenhet utan äfven hela Stater. Jag frågar då, hvaruti ligger väl säkerheten, att desse Ilrr skola efter 25 års förlopp kunna inlösa Statsobligationerne? Men under förutsättning att sådant kan ske, och dä Gr.
St. Prat. 1834 och :tS35. 4 Sami. 1 Afil, 4 Bandet 3:dje Häftet. 3 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial Nio 443* Adeln, Preste-Ståndetoch Borgare-Ståndet; hvilket sistnämnde förklarat sig ej kunna antaga den gjorda inbjudningen; men "sjelfva hufvudsaken, om upplåning mot capital-rabatti får ske eller ej, kan icke anses afgjord förr, än Bonde-Ståndet yttrat sig öfver den till detsamma ställda inbjudning, helst, om den anlages, frågan är genom 3:ne Riks-Stånds beslut afgjord. Då sålunda ännu icke är gifvet, huruvida votering i denna del af1 ämnet skall företagas, och den omröstning derom, som förlidne gårdag i förstärkta Stats-Utskottet för sig gått, alltså saknat laglig grund, och tillkommit i följd af vederbörandes förbiseende af det olika förhållandet dessa bägge frågor emellan, hemställer Stats-Utskottet, såsom den lämpligaste utväg till misstagets afhjelpande, att dén forlidhe gårdag anställda, uti härvid fogade Memorial N:o 444 under aldra monn omnämnde, votering må af Rikets Ständer förklaras ogilltig och Stäts-Utskottet; berättigas att, sedan BondeStåndet i ämnet fattat beslut, behandla frågan i laga ordning och utan hinder af’den anställda voteringen.. Stockholm den i<i April1 i835. Ankom, till Exp.-Utsk. den 11 April. Memorial, i anledning af verkställd omröstning i frågan om reglementariska föreskrifter för Bränvins-brännings-redskapens försegling m. m, Sedan, jemlikt ankomne Protocolls-Utdrag, samtlige Riks-Slånden dels lagt till liandlingarne Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-UtskottenS'
Lundblad, om eftergift åt honom af halfva spanmålsarrendet för Strömsholms kungsgård år 1852 14 4 1 63 — b. 15 Mars b. 15 Mars å. 16 Mars å. 18 Mars i anledning af återremiss . — 4 1 137 — a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. 14 Juni a. 14 Juni Voteringsproposition — 4 i 215 — g. 11 Aug. g. 12 Aug. g. 11 Aug. g. 11 Aug. 20 Voteringsresultat 4 1 252 — a. a. 1 Sept. a. a. 30 Aug. a. a. 2 Sept. a. a. 1 Sept. 119 Lysings Härads Allmänning, fördelning deraf emellan Häradets socknar — 8 — 49 — b. 25 Febr. b. 23 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. Lysning och Vigsel, bestämmande af viss tid emellan — 7 1 11 — b. 1 Mars a.a. 25 Febr. g. 25 Febr. b. 25 Febr. Lyths Enka, pension åt, se Statsreglering, 9:de Hufvud-Titeln. Låne-Konloren, Revisorer af, se Diskont-Verken. Långhalsen med flera sjöar, lån till sänkning af, se Extra Statsreglering 6:te Hufvud-Titeln. Långholmen, om Garnisonstjenstens derstädes bestridande af garnisonen i Stockholm . — 8 — 41 — b. 25 Febr. b. 18 Febr. b. 22 Febr. 22 Febr. » om indragning af Korrektions
Under det dess Banker stålt i 22 Bil. till Banco-Utshöttets Betänkande, N:o 29. nära beröring med de Engelska Bankerne hafva likväl, när de sednare hundradetals gått öfverända, de Skottske orubbade fortsatt sin verksamhet. 4:o Denna Bankrörelse fredar, mer än någon annan, Bankens metalliska kussa för förminskning eller påkänning, emedan det alltid för sedelhafvaren är fördelaktigare, alt insätta sed larne i Banken på räkning, som gifver dem ränta, än att derför uttaga silfver till export. Erfarenheten har visat, att vid de llerfaldige tillfällen, då Engelska Banken varit nära att uttömmas genom exporterande af dess metalliska kassa, hafva Edinburgs stora Banker icke haft ringaste påkänning i detta afseende. 5:o Denne Bankrörelse lättar och underhäller vexelröreisen, emedan acceplanten alltid kan beräkna sig hafva tillgång till penningar på utfäst dag; och det är förgäfves att i ett land som Sverige, så länge penningar ej kunna skaffas utan genom Diskont-lån, försöka att införa inländsk vexelrörelse. Den kommer att finnas på papperet, men icke annorstädes. 6:0 Denna Bank-rörelse är den enda, hvarigenom den mindre handeln kan blifva kontant och bodshdden upphöra, emedan den kredit, man nu är tvungen att söka hos köpmannen har man genom denna Bank-rörelse uti Banken; och då Bod-skuldens upphörande skulle betydligt nedsätta alla varu-priser, samt tillika mera än något annat upphjelpa våra små städers handel, så visar sig huru vigtig införandet af denna Bankrörelse äfven i detta afseende skulle vara. En berömd författare påslår att köpmännen i Edinburg kunna genom denna Bank-rörelse med lika kapital göra mycket större affärer, än köpmännen i London och dessutom drifva med mycket mera säkerhet sin handel. (Ad. Smitte, IV., of INot. 2. 2). 7:o Denna Bank-rörelse vänjer alla affärsmän till ordentlighet i betalningar och affärer; emedan de i ett land, der den är införd, icke behöfva vara oordentliga; men deremot i ett land, der det icke fins, ofta tvingas att vara det. 8:0
Iden om arbetets jämlikhet och arbetets heder, denna det 19: de århundradets ceihalide, har ännu blott allt för litet genomträngt det svenska fa#milj elifvet. 178 Det är också naturligt, att sådana ideers genombrott i allmänna medvetandet måste gå llingsamt, och vi få derför hafva tålamod med oss själfva och hvarandra. Det gifves dock åligganden, hvilka en husmor likalitet har rättighet att påkgga sin tjenarinna som sin dotter, och hvilka likväl i de allra flesta hem, äfven de bästa, af ålder hafva ansetts tillhöra t j enarinnans naturliga och oafvisliga pligter. Vi syfta här på den gamla " sed eller osed ", att tjenarinnan skall inträda i de manliga familjemedlemmarnes rum tidigt innan de ännu stigit upp, väcka dem, förse dem med friskt vatten, hämta deras kläder och skodon, borsta dessa och åter bära in cleni, vintertiden bitra in ved samt elda, o. s. v. Det är ett från förfädren nedärfdt bruk; vanan gör att det ej förefaller stötande, och så vidmakthålles det generation efter generation. Cxerna medgifves också, att det kalz aflöpa utan svhare skada för tillfället; men äfven i bästa fall förslöar det dock den blygsamhet hos den unga tjenarinnan, som är hennes bästa värn mot de faror, hvilka möta henne. Och blott allt för ofta har denna osed icke blott bragt oskyldiga, enfaldiga tj enstflickor på fall, utan äfven inledt oförderfvade ynglingar på lastens väg. Husmodern vet j u föga, om den qvinna hon städer i sin tjenst, och det är icke altid mannen som är frestaren. Det är således icke blott den husmoderliga pligten utan också moderskärleken, som bör oafvisligen mana till afskaffandet af den gamla oseden. Dertill kommer den naturliga känslan af hvad som öfverensstämrner med eller strider emot en sann qvinlighet. Der det gäller att vårda en sjuk eller hjälpa den som icke kan hjälpa sig själf, der bortfalla eller Xvervinnas sådana hänsyn, och t j enstgöringen adlas till en menniskokärlekens uppgift.
Kin de t med öfverskottens lefverering vara, att StatsGontoiret, på samma gång sora beviset på Öfverskott'Surn mans insättning för RiksgäldsContoirets räkning öfverlemnas, reqvirerar ett lika belopp af StatsbristSumman, hvadan dessa levereringar endast skola verka såsom en afskrifning på RiksgäldsContoirets förbindelse till StatsGontoiret: tilläggande den värde Ledamoten att StatsGontoiret nästan alltid skall hafva 7 k 800,000 R:dr outiagne hos RiksgäldsContoiret, hvilka StatsGontoiret kunnat uttaga aip det ej fatt begagna öfverskolten i första hand. Uti dessa den värde Ledamotens åsigter kan jag ingalunda instämma: Att StatsContoiret genast i afräkning på SlatsbristSumman, reqvirerar ända till shillingar och runstycken hela det lefvererade beloppet af öfverskottsmedel är en åtgärd som efter hvad jag förmodar, blott alser redighet uti Räkenskaperne, utan att vara föranledd af ett för handen varande penningebehof, som jemnt motsvarade Summan af de lefvererade öfverskottsmedlen, och till hvars betäckande till större eller mindre del, all tillgång uti StatsContoiret, saknades.
Hr Lefren: Hr Gr. o. Landtmrs bestämda åsigt öfverensstämmer helt och hållet med min. Vi behöfva således icke tvista om, huruvida man har rättighet att såsom surrogat för 6:te punkten framställa något annat förslag, blott det icke strider mot det beslut, som fattades vid 5:te punkten. Åtskilliga ledamöter hafva påstått, att man borde uppskjuta med det stadgande, som blifvit föreslaget i stället för 6:te punkten, och att detta borde inkomma bland reglementariska föreskrifterna. Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att just detta BancoTJtsk:s utlåt, innefattar de hufvudgrunder, hvarpå reglementets uppställning kommer att äga rum, äfvensom måhända åtskilliga stadganden, hvilka i civil lagstiftningsväg kunna komma i fråga, och att det således är onödigt att på det föreslagna sättet indela föreskrifterna, helst det blir nödvändigt att med R. o. Ad:s sammanjemnka de öfriga Ståndens beslut, hvilka lära innehålla många förändringar, ehuru visserligen icke så beskaffade eller så många, som della Stånd vidtagit. I fråga om Den 25 Juli f. m. saken tror jag, att det af Gr. Cronhjelm framställda förslag ar det enda, som kan behöfvas såsom surrogat för 6:te punkten; ty det är en vigtig sak, att Bancostyrelsen får sig ålagdt att tillse, att silfret verkligen från utrikes ort inkommer, på det underslef icke må äga rum, så vidt det står i mensklig magt att förekomma. Jag vet visserligen, att det finnes ledamöter, som anse controllen härå omöjlig; men det gifves åtminstone den utvägen att tillse, att det inköpta silfret består i utländska myntsorter. Jag tillstyrker sålunda bifall till Gr. Cronhjeltns förslag. Hr von Troil: Tvenne värda talare, som annars just icke ofta stämt öfverens, tyckas likväl båda två hafva missförstått det beslut, som R. o. Ad. fattat ang:de 5:te punkten. Dessa voro nemi. Hr Dalman och Frih. Roye.
Vid 1815 års Urtima Riksdag ansågo dåvarande Ständer, att Magazins-Inrättningens åliggande vara borde, att under goda är uppköpa Säd 15 3 2 Förslag till Allmänna Magaxini - till Spannemäls - prisens upprätthållande vid ett std* ligt nudAvärde och att af inhemske sädes-tillgängar bereda tillrackelige undsättnings-lager i hvarje Pra* vins för kommande missväxt är. Om Spannemåls upphandling af All* j manna Magazins - Inrättningen till Sädes - prisens styrande. Ehuru Magazins-Inrättningens egentliga å« liggande innefattas i desse tvenne föremål, synes likväl i fråga om Inrättningens skyldighet att upphandla Spannmål till sadesprisens styrande, densamma icke vidare böra af Verket utsträckas, än i dep mohn, som de behöfliga undsättningslagren och andre behof det fordra och medgifva, hälst en obegränsad åtgärd å Magazins-Inrättningens sida i denne del, icke i sjelfva verkställigheten är möjöiig, dels i anseende dertill, att så betydeliga Fonder ick® kunna af Riksens Högloft. Sländep anslås sörja skulle komma att erfotdras i den händelse tvenne eller flere goda år följde på hvarandra, dels ock att Magazins-Inrättningen ej, i aå beskaffade fall, med dess åtgärder voro i stånd att fortfara, då hvarken Säden kunde inrymmas i Inrättningens Magaziner, eller lagren hinna omsättas inom de tider Spannemålen ’ vid en försvarlig godhet stod att bibehålla, hvarförutan en så utmärkt skyldighet, som snart förvandlade Sädeshandeln till ett monopolium för Staten, skulle, qväfva den enskildta industrien och derigenom i (tället för åsyftadt allmänt val, le - InrättningenS organisation.'
I » Evas systrar » var fru Kinmanssons blida, undfallande moster Sally fullt ut lika lifslcfvande som fru Almlöfs bullrande och härsklystna moster Monika. 1 regeln måste man sakna henne, då man ser hennes roller utföras af andra skådespelerskor — i de h ä r nämnda rollerna minns jag endast en, där hennes efterträderska u p p n å t t henne, och det är fröken Åhlander i » Mellan b j u d n i n g a r n a ». Men en blick på Helfrid Kinmanssons repertoar visar tydligt nog, att den inte inskränkt sig till de snälla gummornas rollfack. Det är sins emellan ganska olika kvinnor, hon gifvit lif. Och det tycks ha roat henne att få växla om, att få roller, som föllo helt och hållet utom det fack, där publiken var mest van att se h e n n e. D e n som såg Sardous » Dora » med dess första rollbesättning, kommer nog ihåg Doras mamma, den gamla, tämligen äfventyrliga grefvinnan, enka efter en .-ydamerikansk president. Hon var elegant och slamsig, världsvan och narraktig, gBuotnkomisk, utan att ett ögonblick förefalla öfverdrifven. Det låg så mycket godt lynne och så mycken intelligens — och hvilket herravälde öfver uttrycksmedlen! — i denna prestation, att jag som ett motstycke därtill endast kan sätta fru Hwassers senare skapelser inom den groteska genren. Och den som minns » Odette » i dess första uppsättning, minns nog också, hvilken dråplig uppenbarelse fru Kinmansson var i den lilla biroll, hon där utförde. Det var en ren statistroll, en af figurerna i tredje aktens spelscen. E n öfvermogen och bedagad, sydländsk föl detta skönhet, med korpsvart lugg ner till ögonen, feta rosiga kinder och rödmålade läppar, iklädd en u t m a n a n d e d r ä k t i skrikande färger och bärande en pudel pä armen.
3 Angående Tryckningen af Riks-Stån* dens Protocoll med Bihang. Anmäld den 16 April j8a3, och StatsGontoret anbefaldt, att utbetala tryckningskostnaden i den af Rikets Ständer uppgifna ordning. I fråga om Landshöfdingen i Götheborg, Grefve Rosens ansvarsskyldighet i Kronofogden Grönvalls balance. Anmäld den 16 April s. å. Intagen i Protocollet och lagd till Handlingarna. Angående Landshöfdingen i Skaraborgs Län Hemställan om Vakthållning vid Lands-Contoiret och Lands-Cancelliet. Anmäld den 16 April, och Landshöf. dingen underrättad om Rikets Ständers Beslut. I fråga om utkommande af Abbe Vohlers innestående pension. 4 Bil» t. R. St. Just, Omh:ns Emb.-Ber. cl. 4 Nov. 1S28. Anmäld den ]6 April och lagd lill Handlingarne. 8. Angående ett beviljadt förskott å kostnaden för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens resa och förmälning af 3oo,ooo R:dr. Anmäld den 3o April. Stats-Contoiret anbefaldt alt.reqvirera denna Summa i Riksgälds-Contoret, och åtskilliga utgifter derå anvista. 9- Angående kostnaden för tryckningen af serskildta Ccmiterades förslag till en förändrad organisation af Rikets Styrelse-Verk. Anmäld den 3o April, och befallning meddelad om denna kostnads godtgörande af de för Riksdags-utgifterne anslagne medel. 10. Om Tryckning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof före hvarje Riksdags början. Anmäld den 14 Maji; Med bifall härtill förklarade Kongl. Maj:t, att hädanefter Itil. t. It. St. Just. Omh:ns Emb.-Ber. d. t\ Nov. 1828. 5 då Propositionen om Stats-Verkets tillstånd och behof i Stats-Rådet blifver beslutad, Kongl. Maj:t på samma gång ville besluta om dess tryckning och utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter. 1 1.