Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Mannerheim; I anledning af hvad en värd Ledamot, Friherre von Duben, för en stund sedan yttrat, får jag förklara det jag uti mitt nyss afgifne Anförande ingalunda menat honom eller ansett mig hafva blifvit af honom någonsin förolämpad. Af mina uttryck kan ej eller någon sådan slutföljd dragas. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Jag förenar mig fullkomligt med hvad Herr Nauckhoff redan anfört och tror icke att den omständighet, att JustitiseOmbudsmannen nämnes i ett Memorial, kan på sätt Grefve Mörner yttrat, innefatta något skäl lill förnekande af Remiss. JustitiseOmbudsmannen har, såsom mig synes, mångå fördelar, utan att derföre vara underkastad motsvarande ansvar — Jag känner, för ruin del, icke någon annan ansvarighet, än att Riksens Ständer äro berättigade yttra sig öfver JustitiasOmbudsmannens Embetes befattning. Friherre Mannerheim har nyss uppläst C) §. af JustiticeOmbudsmannens Instruction: Jag an - 220 Den 24 Januarii, håller att få uppläsa 2 §. hvilken lyder sålunda: ”JustitiasOmbudsmannen bör förnämligast anmärka ocb beifra sådana af Domare, Embetsocb Tjenstemän begångne fel, som synas honom antingen härröra ifrån egennytta, vrångvisa, våld ocb grof försumlighet eller bereda en allmän osäkerhet för Medborgares rättigheter.” I anledning häraf k*n jag icke finna det nödvändigt, att JustitiaeOmbudsmannen alltid hör vara genom skriftelige klagomål underrättad innan något åtal anställes, eller att JustitiasOmbudsmannen icke skulle kunna ex officio beifra olagligheten. Friherre Cederström, Jacob: Då olika tankar uppstått rörande Remissen af Herr Grönhagens Memorial, anhåller jag få nämna några ord. Grefve von Schwerin har ej trodt go §. RegcringsFormen kunna lämpas till delta fall, emedan PoliceKammaren ej Vore någon Domstol. Herr Nauckhoff har ansett den upptagne Reciten blott vara gjord såsom motif för framställningen.
Majit, på Statsrådets tillstyrkande, förordna, att detta förhållande skulle, för beloppets ersättande, meddelas Rikets Ständer i den nådiga propositionen om Statsverkets tilltillstånd och behof, samt uppgiften, jemte öfriga för statsregleringen nödiga handlingar, tillställas Stats-utskottet. angående regie rine Efter numera fullbordad pröfning af alla särskilda frågor utgifterna under Riksstatens Hufvud titlar, jemte de till statsregleringen hänförliga extra anslag, anhöll Chefen för Finans-departementet att få fästa Kongl. Majlis nådiga Sammandrag uppmärksamhet derpå, att Statsverkets inkomster, enligt här ofvan intagna beräknin - ItaTsreg8™ §ar> uPPgin8e tillsammans till Riksmynt Ridr . ringen. att ordinarie statsregleringen skulle innefatta slagssummor: Första Andra följande 29,052,600: an - Tredje » Fjerde » Femte » Sjette » Sjunde » Åttonde » och Nionde » Rdr 1,284,400 — » 2,130,169 — » 479,200 — » 8,793,491 98. » 1,117,942 12. 26,792,700: samt att sålunda uppkomme ett årligt öfverskott af Rimt Ridr 2,259,900: — att till Riksgälds-kontoret öfverlcmnas såsom bidrag till bestridande af de på detta Sammandrag kontor anvisade utgifter, bland hvilka åter förekomme för en gång eller för vissa år af extra statserforderliga anslag, tillhörande extra statsregleringen, till följande belopp nemligen: regleringen. under Bil. M 5 till Kongl. Majus Nåd.
Om vi båda vetat på förhand, att vi hörde till dem, öfver hvilka denna skugga sänker sig tidigare än öfver andra, det vet jag icke, därför att jag ännu aldrig har vågat att fråga. Men när min hustru sitter ensam, och hon icke vet, att jag betraktar henne, har jag ibland tyckt, att öfver hennes ansikte gled som en aning om detsamma, hvilket dag och natt fyller min egen själ. Och en gång brände mig på tungan den frågan: hur länge har du vetat detta, vetat det medan ungdomen ännu lade sin glans i din djupa blick, och spred sol öfver vår lefnad? Har du anat det, innan du kunde veta, eller har du först sent känt, att hvad du en gång höll för glädje, var bedrägeri? Jag vet ej detta, jag vet blott, att jag aldrig kunde fråga, och därför stängde jag min tanke inne hos mig själf, och en tanke som stänges inne, fräter omkring sig. Den fräter all lifvets styrka och märg, den fräter bort själfva känslan för lifvet, och den lämnar efter sig ett besynnerligt tomrum, som man i början undrar öfver och tror, att man misstager sig, när man känner. Hur jag själf kommit att se, att allt omkring mig är tomt, eller när jag väcktes att se det, är, hvad jag helst af allt skulle vilja veta. Ty intet vill man hellre än förstå sitt eget lif. Men när jag tänker därpå, minns jag bara en scen, hvilken hände med min minsta gosse, ett litet vekt barn, som ännu icke kan tala. Han är så oändligt vänlig, den lille, och därför har det alltid gjort mig ondt om honom. En dag gick han med sin sköterska ute på en väg, och en fint klädd herre gick förbi. Gossen såg upp i hans ansikte, stannade, räckte fram sin lilla hand och sade goddag. Den främmande log godmodigt, men tog icke den erbjudna handen och svarade icke. Gossen kunde icke förstå detta, utan trodde, att den andre icke hade bemärkt hans afsikt, och han förnyade sin hälsning och rörelsen med handen. Men när ändå intet svar kom, endast samma roade, öfverlägsna leende, då stod den lille stilla. Handen höll han fortfarande framsträckt, och med undrande sorgsna ögon såg han efter den främmande, hvilken obekymrad gick vidare. Allt detta var helt naturligt, sådan världen nu en gång är.
Herr Hjertaj Gustaf: Jag bade just begärt ordet för att framställa nödvändigheten af att antaga Utskottens i det sednare Utlåtandet framställde förslag, men Herr Skogman har föreslagit en redaction, som jag anser lämpligare, hvarföre jag förenar mig med honom. Den ii Jan u a i' ii f. m. 5 Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag liar blott fästat mig vid uttrycket: Riksdaler Specie i Sedlar. Jag hemställer, om det icke vore bättre att nyttja orden Riksdaler Banco, emedan man hittills vid ordet Specie fästat begreppet om Silfver. Herr Rosenblad, Bernhard: Orsaken, hvarföre Utskotten nyttjat Specie, var, att en lag mäste referera sig lill de förhållanden, sorn finnas, och på Bankens sedlar star icke Banko, utan Specie. I afseende på redactionen förenar jag mig för öfrigt med Herr Skogman, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens redaclion af i §:n. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, örn Ridderskapet och Adeln fann för godt godkänna den af Herr Skogman föreslagne redaction, så lydande: Såsom orubblig grund så väl för invexlingen af Bankens sedlar, sorn för inlösen af dess öfriga, förbindelser, hvilka nu med Bancosedlar fullgöras, fast ställes, att 128, sk. eller af R:dr Specie i sådane sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En Riksdaler i Silfver efter den, med afseende å Slagskattens beräkning t Myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 166f års Myntfot, Bifölls, 6 Den n Januari! f. ni. 2, Herr Skogman anförde skriftligen:
Ännu tvetydigare torde det blifva för Tobaksfabrikören att med ed fästa, det hans fabrikat, som skulle utföras, är af utländskt råämne, då det icke lärer vara så sällsynt, att Snus m. m. tillverkas af en blandning af stjelk, Virginska och Svenska blad, och hvartill gagnar denna edgång? Det synes mig tillräckligt, om 18 §. 2 morn. erhåller denna lydelse; 2:0 Att vid angifningsinlagan alltid skall bifogas 2:ne välkände och ojäfvige mäns betyg, att varan är Svensk tillverkning samt tillverkarens egenhändigt skrifna och underskrijna försäkran, då fråga är om tobaksfab rteater, segelduk, packväf eller helylle-tyg, att den är af utländskt råämne, äfvensom m. rn. Skulle denna försäkran af tillverkaren icke alltid vara Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.o 12. 73 vara sanningsenlig, utan det utförda fabricatet någon gång vara förfärdigadt till större eller mindre del af inhemskt råämne, så har i sanning ingen skada skett, utan landet har deraf större gagn. Och hvarföre skall man ålägga Ed uti oträngda mål? Uti 14 § heter det: ”Till handelns underlättande kommer så kal ladt Gredil-upplag eller anstånd med tullafgifternas betalning för åtskilliga varor att ega rum.” Ibland dessa gynnade varor finnas uppräknade fyra slag af utländska bränviner, hvilkas införande i Riket hör betydligen underlättas, då importören slipper betala tullen på ett års tid, hvarunder de kunna afsätlas. Jag skulle tro, att dessa utan någon skada för landet kunde utgå från tariffen för Credit-upplaget och tills vidare åtnöja sig med den plats, de innehafva uti tulltaxan ibland andra tillåtna varor; så vida man icke vill på detta sätt uppmuntra införseln af de dyrare utländska bränvinssörterna till ersättning för det förädlade potatis-finkel, hvars utförsel till utrikes ort man tänker sig till alt genom export-prsemier till betydliga qvan t i te ter åstadkomma. Och om det sednare icke skulle lyckas, så torde det förra åtminstone icke misslyckas.”
Landshöfdingskan R. flyttade m e d sina föräldrar hösten 1846 till Göteborg, år 1854 till deras egendom Kettilstorp i närheten af Jönköping samt år 1863 in, till själfva staden; blef där den 10 oktober 1866 förlofvad m e d dåvarande t. f. revisionssekreteraren Gustaf. Ryding och firade i föräldrahemmet sitt bröllop med honom den 15 maj 1868. — Sedermera var hon bosatt i Stockholm (där mannen under tiden avancerade till ordinarie revisionssekreterare, expeditionschef i justitiedepartementet och slutligen justitieråd) ända till år 1880, då efter landshöfding Treffenbergs förflyttning till Kopparbergs län hennes make utnämndes till landshöfding i Västernorrlands län och med sin familj tog sin bostad i Hernösand. Sådan är ramen kring det andliga konterfej, jag nu med några penseldrag vill måla. Genom sin ställning satt att föra spiran här uppe i » björnlandet », har landshöfdingskan Ryding med kärlekens trollmakt vunnit alla sina undersåtars tillgifvenhet. Hon föddes att härska genom sitt medfödda skarpa förstånd, sitt från världslig fåfänga frigjorda sinne och sitt öppna hjärta och öga för hög som låg. Uppfostrad i ett hem, där den största grannlagenhet och försynthet lade band på ord och omdöme, men sedan förenad med en make, hvars hela väsen präglas af den mest öppna rättframhet, förvärfvade hon denna älskliga, aldrig sårande öppenhjärtighet, som är fri från skärpa, men äfven från smicker. — Som värdinna målas hon bäst, om det säges, att bland de hundratals gä- ster, som fylla residenssalarna, hos hvar o c h en vill insmyga sig den angenäma känslan att vara den mest välkomna, en förvillelse och förmätenhet, som ursäktas just genom det hjärtliga välkomnande och detta aldrig tröttande intresse, som så osökt ägnas hvarje enskild. — Vänfast som få, delar hon ut sitt hjärtas tröstande håfvor i hem, där sorgen med sin dystra skepnad gjort sitt inträde.
~ n n c n sknIZe vara en r~oiIa i äkte~skapcf, m&gt;r hais riiiInunnsrätt b&gt;er htisttw~ upphafds&gt;. Det var en gammal erfaren jurist, som vid sista mötet inom Föreningen för gift qvinnas eganderatt på fullaste allvar forkunnade denna öfverraskande sats. De närvarande damerna hade nyss, s3 obesvaradt som möjligt, applåderat Grefve Stackelbergs satiriska klagan, att qvinnorna, som vor0 närmast intresserade i den föreliggande lagfragan, visade det minsta intresset derför. Men hvad intryck de erfarit af den djerfva tanken, att deras herrar och man endast af milsinanskapet hindrades att nedsjunka till nollor, det förrådde icke de älskvärda livarken med ord eller tecken. Sjelfva styrelsens damer sutto tysta som Egyptens prester. Icke heller kunde man på de nianliga medlemmarne af föreningen skönja hvad inverkan d e rönt af den gamle juristens påstående. Ordförandens uppsyn var icke mera qvick och ironisk än vanligt; major von Kochs lika litet; herr Hedin lyste genom sin frånvaro. Endast foredraganden, Grefve Hamilton, hvilken nyss i cn novellistisk parafras af hufvudpunkterna i Nya Lagberedningens förslag visat verkan af milsinaiiskapets bibehållande i bredd med den frihet, som tillerkants hustrun endast han röjdc sina kanslor genom en skalkaktig blinkning, hvarifrån spred sig en svag reflex öfver de i hans närhet sittande unga herrarna. Att reflexen osynlig gled u t öfver församlingens hufvuden anda bort till den skumma vr3, der vi slagit oss ned, &gt;det var der ingen som visste *. Jag kände mig illa till mods, kastade en frågande blick p3 mitt unga vif, såg hur hon reste sig med lapparne halfoppna och ögat tindrande af ett trolskt sken, färdig, tänkte jag, att försvara åtminstone sm målsman mot den förringande profetian. Men så sjönk hon tillbaka p3 sin plats, återhallen af samma tanke som jag: Vi voro icke medlemmar af föreningen.
Fyra Millioner 2Z;,I20 Riksd. Holl. Courant, i siere serskildte Län, hwaraf 529,500 Niksdarv Lif-räntor. Sju Millioner 541,000 Gulden Brabanstt Wexelmynt, i flere serskildte Län I Genua. Lires, Nio Millioner 475,122: 6, z. fuork di Banco i serskildte Län, hwaraf 45,125 Lires Lifräntor I Leipzig. Ett derstädes till Realisationens befrämjande ar 1822 upptaget Län af En Million z;o, Convention6,mynt. I Hamburg. no. Ett derstädes genom nu mera framledne Canhli-Radet och General-Agenten Awerhoff four - ,424 Den 9 Juli. fourneradt Län af 502,200 Riksdaler Hamburger Banco. 2:0. Kongl. Almänna Magazins-Directionens skuld till Awerhoffsta Sterbhuset, hwilken wid »829 och 18lo ärenS Riksdag i Stockholm pa Riksgälds-Contoiret blifwit öfwerflyttad, utgörande 152,400 Riksd. Hamburger Banco, utom dera beräknade Jnterefien och omkostnader. z:o. Kongl. Pommerske Kammarens Wexelskuld till ätstillige Banquirer i Hambu-g, stor 35z,262 Riksd. 4? ff Hamburger Banco, utom dera beräknade räntor, hwilken Skuld al Rik ens Högloft. Ständer wid Urtima Riksdagen har i Orebro ar 1810 blifwit garanterad med rvilkor, som orden lyda: "Att, oaktadt Riksens Ständer sor denne Skuld atagit sig answarighet, den samma dock alltid kommer att anses, såsom en Pommersta Landet widhästande Skuld, hwars betalande Pommern sjelf bör ombesörja, sa framt desi nu warandc (ar 1810) omständigheter till äswenkyrs stulle komma att undergå någon förändring."
Maj:t insändt och med sitt förord beledsagat en af Malmö stads äldste i underdånighet gjord ansökning, alt, för användande lill en för staden behöflig parkanläggning med tillhörande trädgårdar och promenader, få tillbyta sig Kronan tillhörig jord emot vederlag af stadens jord och på i öfrigt föreslagna vilkor. I anledning af denna ansökning, hvaröfver E. K. Maj:t genom nådig remiss anbefallt Dess och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier att med underdånigt utlåtande inkomma, hade Krigs-kollegiuin frän Place-Majoren i Malmö, Kommendants-embetet derstädes samt Chels-einbetet vid Jngeniör-korpsen infordrat yttranden, hvaruti sistnämnda två embeten, jemte åtskilliga anmärkningar emot de i ansökningen uppgifna vilkor, framställt ett nytt förslag till jordbyle, hvarföre Krigs-kollegium, som, i det skick, ärendet sålunda, förekommit, funnit sig icke kunna tillstyrka ansökningen, anmodat E. K. Maj:ts Befallningshafvande att inhemta sökandenas utlåtande öfver ofvanberörda tre yttranden. Till följd häraf hade E. K. Maj:ts Befallningshafvande, uti skrifvelse den 31 Oktober 1861, till bemälda Kollegium insändt dels åtskilliga Magistratens protokoller, hvaraf inhemtades, att staden ingått på det nya förslaget till egobyte samt att stadens innevånare, för deras del, antagit ett uti protokollet infördt förslag till kontrakt om ifrågavarande byte emellan Kronan och staden, dels ock inslrument öfver verkställd värdering så väl af den jord som skulle ingå i bytet, som af tvänne derå befintliga Kronan tillhöriga byggnader. Sedan härefter ej mindre Chefs-embetet vid Ingeniör-korpsen blifvit ytterligare bordt, än äfven Krigs-kollegii Advokatfiskals-embete med yttrande inkommit, hade Krigsoch Kainmarrkollegierna den 10 Februari sistlidet år, med öfverlemnande af samtliga 14 Expeditions-Utskottcts Förslag lill underd.
Vidkommande derefter frågan, huruvida det begärda anslaget är framför andra behöflig!; så och vid det förhållande att Utskrt af K. M:ts Proposition i ämnet vid förra Riksdagen jemte de i anledning deraf afgilna yttranden inhemtat, att en fullständig plan blifvit upgjord för alla de anläggningar i denna väg, hvilka framdeles borde göras och hvilkas behöflighet vore känd och erkänd, samt Utsk:t af nämnde plan funnit ådagalagdt, det afsigten är, att, å tid K. M:t pröfvar lämplig, fullborda det nu ifrågastälde och omhandlade fyrtornet näst efter det vid Sandhammaren, — ansåg Utsk:t det vara utom allt tvifvel, att anslag för detta ändamål vid nästa Riksdag kommer att af K. M:t begäras, samt att detta anslag, för den händelse icke några oförutsedda omständigheter in träffa, då blir af R. St:r beviljadt. Att vid dessa omständigheter frångå upgifne plan, för att, uppå enskilde motionärers framställningar, tillvägabringa förändringar deruti, kunde Utsk:t icke finna riktigt. Slutligen tog Utsk:t i betraktande fördelarne och nyttan af ifrågavarande anläggning. Att så beskaffade fyrskepp göra nytta och väsendtlig nytta, synnerligast under den mörka årstiden, har Utsk:t haft sig väl bekant genom män af facket, hvilka Utsk:t räknat bland sina ledamöter; men som ett sådant fyrskepp, som motsvarar ett stort kapital, icke kan till det yttersta utsättas för följderna af storm och sjögång, så måste det intagas vid den årstid, dä skeppsfarten vanligen måste uphöra. Så har ock i år skett med ett på Finngrundet utlagdt fyrskepp; men klagomål deröfver hafva redan försports från de sjöfarande. Likväl och då Styrelsen öfver Lotsoch Båk-iurättningar omöjligen lärer kunna förutse, huru långt fram på året den blida väderleken kommer att fortvara, så kan icke undvikas, att nämnde Styrelse, till förekommande af förluster, allt fortfarande blir tvungen, att icke låta dessa fyrskepp ligga ute så länge sorn väderleken sedermera möjligen visar att de ben 18 P ebruarl f. tö. 631 kunnat göra det.
Jag vill endast, i anledning af Friherre Wrangels yttrande, att Ridderskapet och Adeln sista Riksdagen fattade ett beslut, likartadt med det Herr Hjerta nu föreslagit, taga mig friheten hemställa, om icke den ädle Friherren från sista Riksdagen erindrar sig samina förhållande, som jag vill påminna mig, nemligen att de fleste Ilufvudtitlarne afgjordes under i5o Den 7 September f. rm tion, i fråga om 3:dje Hufvudtiteln, hvil* ken motion då äfven genast bifölls. Jag vet ej, hvarföre icke samma åtgärd nu kan vidtagas, heldst följderna deraf vid förra Riksdagen visade sig ganska goda. Jag hoppas också derföre så mycket mer bifall lill Herr Hjertås motion, som jag erinrar 111ig, alt en af Regeringens utmärktaste Ledamöter, då fråga var om Närings-Stipendier för Adliga Ynglingar, uppmanade Ridderskapet och Adeln att vara de samma år 1829 som år i823; och då frågan nu är af vida större vigt, kan jag ej annat än på samma skäl biträda motionen, och begära proposition till bifall derå. Herr Hjerta: Jag vill blott besvara en anmärkning af Herr Cederschjöld, hvilken är den enda af vigt, som blifvit framställd. Det har nemligen aldrig ett ögonblick varit min afsigt och kan ej heller slutas af motionen, att, i händelse Ridderskapet och Adeln ensamme eller i förening med blott ett Stånd, fattade ett Beslut i enlighet med mitt förslag, Talmännen derigenom skulle vara bundne vid föredragningen af UtgiftsBetänkanderna. Min mening har endast varit, att, i händelse Ridderskapet och Adeln biföll motionen, och de öfrige RiksStånden inbjödos att deruti instämma, hvarom fråga först efteråt kan uppstå; så skulle, om förslaget blef bifallet, genom 3 Stånds beslut, Talmännens öfverenskommelse om tiden och Den 7 September f. m. i53 got, då den ena Statsmedlemmens anspråk ej kunde fyllas utan ökad våda för den andra.
Jag skulle således tro, att ingen domare i sådant fall hade lnst att åtaga sig denna befattning, och att således allmänheten ofta kunde få resa flera mil till någon stad för att få sig chartor, hvarigenom mången gång försummelser af chartors biläggande kunde föranledas, så alt skadan af denna författning icke blefve så alldeles obetydlig. Jag får fortfara i min anhållan 0111 afslag på betänkandet. Gr. Hamilton: Då Frill. Rahbinder särskildt egnat mig tvänrie yttranden, så torde jag i ett enda som aldra hastigast få besvara dem båda. Frih:ns första skäl för afslag på betänk, innehöll, alt man har på ett oriktigt sätt antastat domareembetet. Jag finner ej något sådant antastande i Utsk:s förslag, der man endast velat befria domaren ifrån skyldigheten att hafva en försäljning, hvilken någon gång föranleder öfverträdelse!- af författningen, men som, 0111 sådant äfven ej äger rum, likväl möjligen äfven på öfriga domare kastar en misstanke, som de ingalunda förtjena. Detta tror jag tverlom vara ett bevis af aktning för domareembetet, oell alt detta Frihlns skäl för afslag således förfaller. Frih. Rehbinder sade andra gången, att jag, såsom vederläggning af det påstående att nian på mångå ställen ej skulle kunna få någon chartoe-sig.försäljare, yttrat, att på sådana ställen, der man ej kunde få chartae-sig.försäljare , kunde domaren tillåtas att vara det. Så ologiskt har jag ej tänkt, om jag äfven skulle hafva uttryckt mig så, alt jag till vederläggning på en sak skulle svarat på något belt annat. Jag yttrade 111ig tverlom, alldeles icke för alt vederlägga Hr Edenhjelms påstående, att å de aflägset belägna tingsställena i bohus län det kari blifva omöjligt att erhålla Den 3 Mac: f, m, lingon cliartae-sig försäljningsman. Jag lior, att en sådan svårighet på åtskilliga stallen skall uppstå; men då dtu redaclion, Bevilln.
SYRUS. PILATUS. Cyboræa. Jagh undrar huart min man haffwer uth gåt Eller hwadh han haffwer beställa fått. Ty will iagh ingå i wår trägårdh Och see om han ther haller wårdh. O Gudh, hielp Gudh, hwem ligger här! Sij här ligger nu min man kär, Här haffwer han bliffwit aff ondh brådödh. Hoo hielper nu migh aff thenna nödh! Gudh nåde migh arme, een söriande Enkia! Hwad sorg migh bliffwer kan iagh wel tänkia, Som warder förtryckt aff hwariom man. Sådant är wårt Enkiostandh, Wårt godz är såsom till spillo giffwit, O hielp Gudh ifrå thetta liffwet. Syrus. Jagh hörer nu wel huru dagz thz är, Minom herra iagh nye tidender bäär. Pilatus. Syre, hwadh haffwer tu kunnat förståt. Syrus. Sorgh, Jemmer och Enkio grååt. Pilatus. Weet hon och huru han är om kommen? Syrus. Ther aff haffwer hon inthet förnummit. Pilatus. Lööp, bedh henne komma till migh, Tu skalt see thz tagher lagh för tigh. 91 Henne will iagh så öffwertala Att hon sig snart skall låta hugswala. Syrus. Cyboræa iagh tigh bodhskap bär Att thz är minss herras begär, I skolen till honom komma nu Och tala medh honom ett ord eller tu. Cyboræa. Gudh migh tröste arme qwinna! Hwar kan iagh rådh till sorgen finna Som nu haffwer mist min käre man, Bråådödan iagh honom nu fan. Syrus. Gudh kan edher trösta, fölger nu migh, Herren wenter edher sannerligh. Cyboræa. Jagh måste edher wel fölga tijt, Men iagh bedher edher medh flijt I willen honom min sorg kungöra. Syrus.
kvinnor, tillhörande de kategorier, för hvilka kassan ~ ~ a s n l a varit ~ t afsedd, utan vidare vinna inträde tinder förutsiittning af rent 1.älcarebetyg: att för iiitradessölcande med ' kvalificeradt läkarebetyg afgörandet ligger hos de tre läkaxe, som tillhöra Styrelsen, samt att i öfriga fall Styrelsen i sin helhet beslutar. ~assa %&amp;altarens redogörelse lyder som följ er: Vid 1893 &amp; rs utgång utgjorde sjukkassans Ti Elg&amp;figar: 0 Fordran i Stockholms läns sparbank . 2,666: 44 w i Intecknings-Garanti-Aktiebolaget .. 540: 38 1 S: t. Eriks Bryggeriaktiebolags 4 ' / a % ob~gation ... 1,000: - Allnlanna Hypoteksbankens 4 l / 2 % obligationer ... 2,030: - A löpande räkning med C. S7tgïder; Försakringsfonden vid början af 1893 . 4,461: - Reservfonden D .w. W D .. 80 5,284: 80 Saldo: kapitalökning under året ... 1,082: 60 Sunma kroizor 6,367: 40 Ofvanst&amp;ende 1rapitalökni.ng har uppkommit p&amp; grund af. förhhllande mellan inkomst och utgift: följ. Qtriidesafgift för 22 medlemmar,. daraf 2 förnyade ... : - 51. - 86 37. utgift: a Sjukbjalp. i 8,565: - Afskrifniiig i % obligation 20: - Kontorsutgifter ..: ', u: 7 0 - Hyra för 1802 ... - 86: 07 122: 77 Saldo i kapitalökning ... 1,082: 60 S m m a h o n o r 3,810: 37 Iiiventaarierna, bestaende af riikenskapsböcker och skrihateriel., äro ej iipptagna i n&amp;got viirde.