Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, hvaraf för år 1867 beräknas att utgå 25,000 R:dr. 7 Sedan Eders Kongl. Maj:t den 22 April 1864 i nåder förordnat, att det i redning och Stockholm inrättade Seminarium till bildande af Folkskole-lärarinnor skulle från och reparation af med höstterminen innevarande år träda i utvidgad verksamhet, och Stockholms skoleldrarinne» Stads Consistorium, som erhållit nådig befallning att för det blifvande lärarinneseminarium i seminariets ordnande vidtaga förberedande åtgärder, i underdånighet anmält, att Stockholm den egendom, Direktionen i Sällskapet för Vexelundervisningens befrämjande se upplåma clan år 1826 haft åt sig upplåten till lokal för en normalskola i vexelundervis egendom. nings-methoden så länge denna skola vore såsom lärare-seminarium behöflig, numera och enär detta Seminarium, på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut, vid utgången af vårterminen innevarande år upphört, enligt Sällskapets uppgift vore att tillträda, så har Eders Kongl. Maj:t i nåder tillåtit, att nämnda, Staten tillhöriga egendom finge till Consistorium öfverlemnas, för att under dess tillsyn användas till lokal för det blifvande lärarinne-seminariet; hvarefter Consistorium på nådig befallning låtit genom sakkunnig person upprätta och till Eders Kongl. Maj:t öfverlemnat ritningar och kostnadsförslag till en sådan anordning af ifrågavarande lokal, som ansetts vara af behofvet påkallad. Eders Kongl. Maj:t, som vid underdånig föredragning häraf i nåder anvisat ett belopp af 2,113 R:dr till bestridande af kostnaden för de reparationer och förändringar i lokalen, hvilka då voro mest behöfliga, torde nu finna skäligt föreslå Rikets Ständer att, till ordnande af en gymnastiksal, inredning af tre större lärosalar samt åtskilliga ytterligare behöfliga reparationer och förändringar å den ifrågavarande lokalen, bevilja ett anslag för en gång af 10,000 R:dr. Anslag till byggnad för Folkskolelärareseminarium i Linköping. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd.
De klinga med sina bjellror och gräla utan skäl. Med sina kolfvar slå de hvarandra halft ihjäl. Hur lyckliga äro vi båda högt öfver allt det där Du lutar ditt hufvud mot himlen. Min käraste stjerna du är! »Det är vackert», sade han, när hon slutat. Han var synbarligen helt och hållet fördjupad i de minnen, dikten väckte till lif inom honom. »Läs mera», bad han. Och hon lydde. Nyss jag drömde, att vi togo oss en promenad i himlen, du och jag — ty utan dig vore himlen ingen himmel. Och jag såg de salige: alla goda, fromma menskor, som på jorden sina kroppar späkt till sina själars frälsning. Kyrkofäder och apostlar, eremiter, kapuciner, gamla munkar, några unga ömkliga att skåda alla. Heliga fysionomier, gråa skägg och heltonsurer (också några judar såg jag), alla gingo strängt förbi oss. Ingen stannade att kasta minsta blick på dig, du kära, fast du hängde vid min arm, lekfull, leende, kokett. Jo, en enda såg på dig, och han var den enda sköna man, som vi i himlen mötte Dragen voro härliga. Mensklig godhet låg kring munnen och gudomligt lugn i blicken, den han vände ned emot dig, som en gång mot Magdalena. Ack, jag vet, han vill oss väl han är ren och han är ädel men jag blef i alla fall stucken af den blick, han gaf dig. Och jag tillstår, att jag kände mig ej väl till mods i himlen. Gud förlåte mig! Jag svartsjuk var på Herran Jesus Christus. Han låg tyst, sedan hon slutat, och hon vågade icke störa honom med sina frågor. »Det är längesedan nu», sade han till sist. En lång, djup, ansträngdt tillbakahållen suck fullbordade meningen. Hon visste hvad den betydde. Hon hade så ofta förut stått ansigte mot ansigte med denna den lifdömdes våldsamt uppflammande, våldsamt undertryckta kärlek till lifvet. Frågan, som hon hade på läpparne, fick aldrig ord. Hon blygdes för sin egoistiska lilla nyfikenhet, som orsakat, att hans fantasi nu åter slagit in på denna ändlösa lidandets väg, der den så ofta förr flugit sig trött.
Flera sagor och äfven en från äldre tider bevarad föreskrift i Grågåsen tala om ett silfverhundrade, d. v. s. en vigtstorhet af silfver, 120 gånger större än enheten. En qvarlefva från denna tid finner man ock i det Isländska lagspråket, när det talas om ringar. När ett dråp var begånget, skulle de böter, som den ena slägten betalade den andra, lemnas i vissa ringar af bestämd vigt jemte ett i lagen likaledes faststäldt tillskott. Den första ringen, vägande 3 mark, gafs af mördarens fader, son och broder, den andre (20 öre) af hans farfader, sonson, morfader och dotterson, den tredje (2 mark) af hans farbroder, brorsson, morbroder och systersson, den fjerde (12 öre) af hans farbroders, fasters, morbroders och mosters söner till den mördades slägtingar i motsvarande led. Detta visar, att slägtbandet var rätt starkt på Island. Månge af utvandrarna voro sinsemellan beslägtade och ju längre det fortskred med öns bebyggande, desto mer utvidgades gamla och nya ätter. Äfven om detta band icke kunde här ligga till grund för utvecklingen af ett nytt statslif, saknade det icke all betydelse. När en man blifvit dödad, var förlusten hela slägtens och måste derföre ersättas av mördarens slägt. Detsamma var orsaken dertill, att ingen friade ensam, utan hade med sig en bonordsman. Giftermålet var ett förbund mellan tvenne ätter och friarens ätt representerades af hans förespråkare. Under sådana förhållanden måste slägtskapen komma att vålla sorgliga strider. Hvart dråp kräfde hämnare, men det var icke ovanligt, att hämnden drabbade flera än den första förbrytaren och så ropade efter hvar hämndgerning nytt blod på ny hämnd. Till sist stod af detta ej mer qvar än skyldigheten för närmaste slägting att väcka ansvarstalan mot dräparen. För öfrigt voro anledningarne till strid otaliga. Isländarens sinne var ytterst ömtåligt för allt, som kunde tydas som en smädelse eller ett hån. Vissa hånande ord voro belagda med landsflygt, likaså uppresandet af nidstång.
Lagerbjelkes, Gustaf, d. 21 dennes på bordet lagda motion om val af Suppleanter för R. o. Ad:s ledamöter i R. St:rs Utsk. Sedan Hr Gr. o. Landtm, härvid låtit upläsa det af Riddarh. Utsk. afgifna förslag till beslut, ronde val af Suppleanter i 28 Den 23 November. R.St:rs Utsk., i öfverensstämmelse hvarmed R. o. Ad. vid de 3 sednaste Riksdagarne fattat sitt beslut i ämnet, blef Gr. Lagerbjelkes förevar:de motion af R. o. Ad. bifallen. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag anhåller vördsamt att Riddarh.Sekret, måtte få upläsa de tal, hvilka af R. o. Ad:s Helsnings-Deputationer till de öfriga RiksSt:n blifvit hållna på det att de måtte inkomma i R. o. Ad:s prot. Efter härtill af R. o. Ad., uppå Hr Gr. o. Landtm:s propos. , lemnadt bifall, upläste lindert. Riddarh.Sekret, följande af Gr. Hamilton, Jak. Essen, såsom Ordf:de för R. o. Ad:s Helsnings-Deputation hällne tal: Till Högv. Preste-Ståndet! R. o. Ad. skyndar att genom oss, dess Deputerade, till Högv. PresteSt. återbringa den vänskapsfull välkomsthelsning och lyckönskan, som R. o. Ad. nyss från det Högv. Ståndet fått emottaga. o _ Återigen har den flyende tiden samlat Svenska folkets representanter till gemensamma arbeten för Fosterlandets väl. Afven vid detta Riksmöte skola vigtiga frågor förekomma till afgörande, djupt ingripande i samhällets lif, och under öfverläggningarne härom kan väl lösningen af dessa frågor till fosterlandets sanna fördel understundom förvecklas; men, ledde af det ljus; som aldrig slocknar, och till hvars oförgängliga glans det tillhör Eder att hänvisa våra blickar, skola vi hoppas att icke behöfva arbeta förgäfves.
Ankommande det pa Riksens Ständer, som a det näst derefter infallande Riksmötet samlas, at sjelfwe pröfwa huruwida Fullmägtige, en eller flere, da ffulle finnas hasma i något fall handlar mot sin pligt, sa at de gjort sig förlustige af Ständernes förtroende, eller sig sa förgätt, ar Fullmägtige derföre böra undergå ransakning och Dom. s. §. 106 Den 2 Marv. 2. H. i. Nom. Enligt 6z §. i Regeringsformen, böra för oförsedda händelser, twenne särskildt tilrackelige Summor afsättas och anflas för upgifne rilfallen: hwad angar den ena Summan, som stal wara tilgangelig dä Konungen lil Rikets förswar eller andre högst wigtige och angelägne ändamål, sedan hela Stats-Rädets tankar deröfwer blifwit inhämtade, finner den wara oundwikeligen nödig, sa, i händelse berörde summa blifwer i L3nguen3 ward, och Fullmäktige i sadant fall utlemna densamma, innan det i Regeringsformen omförmäla hörande stedt; ware den eller de härutinnan brottslige, för altid förlustige Riksens Ständers och annat allmänt Medborgeligt förtroende, samt dömmes lil Fästning utan arbete, pä twa ar; answare jemwäl en för alla och alla för en, som i befluret deltagit, med hwad de äga eller framdeles ärfwa och förwärfwa, för de medel, hwilka pa stikt sätt obehörigen blifwit utlemnade: Ar en sadan brottslig Fullmäktig derjemte Embetsetter Tjensteman, skiljes han fran sit Cmbere etter Bensten, utan at samma eller annan publicus befattning mera aterfä. 2:dra Nom. Tillåta Fullmäktige i LAnguen, at Riksens Ständers Anordning a andra Summan, hwilken Konungen wid infallande
St:r hade begått någon oformlighet, om de, med bifall till Utsk:s förslag, hade låtit föra nämnde summa inom linien. Jag föreställer mig nemi. att de Ständer, som då komma tillsammans, skola säga, att då inlösningssummorna med hvarje år förminskats och då nu under de tre sista åren ingen sedel blifvit presenterad, antaga vi, att de äro förstörda, och då kan hela summan gerna uteslutas ur Bankens skulder, med det förbehåll likväl, att, derest en eller annan person i landsorten skulle hafva några af dessa sedlar gömda på kistbottnen, de, i fall de blefve presenterade vid bankoluckan, skulle inlösas af den vinst, Banken genom denna åtgärd erhållit. Att detta skulle blifva af någon våda för Banken, kan jag icke inse, utan jag tror att om E. St:r genom ett alltför strängt vidhängande af en princip skulle förbise den praktiska nyttan, kunde sådant ofta hafva menliga påföljder. Jag tror således icke att i denna af Hr Mannerskantz gjorda anmärkning ligger något, som kan inverka på R. o. Ad:s beslut i detta hänseende. Den 4 Mars e. m. Hr Mannerskantz: Den sednare delen af den siste värde talarens anförande innehåller en slags anmärkning mot mig, att jag alltför mycket håller mig fast vid principer, och mindre ser till det praktiska af sådana saker, som den ifrågavar:de. Jag tror dock att det, särdeles vid så beskaffade institutioner som bank-inrättningar, är angeläget att noga hålla på principer, och jag tror mig jemväl kunna säga, att i fäll jag icke vidhängt den princip jag förfäktat, hade icke blott de 235,330 R:dr, hvarom nu är fråga, utan äfven de 811,823 R:dr, som i tabellen finnas uptagne, blifvit föreslagne till den åtgärd, Utsk. nu tillstyrkt. Så hade troligen äfven gått med de summor, hvilka mycket länge stått inne på depositionsräkning, och som man ansåg sig kunna utsläppa i rörelsen. För min del tror jag således att det icke är så onyttigt, att det finnes en och annan som fasthåller de principer, hvilka äro rigtiga.
Motsvarande andra arten af fängelsestraffet synes ej böra utsträckas öfver 28 Lag-Vtskoltelt Betänkande, AV o 38. etthundraåttatio dagar eller utöfver maximum af sjunde fängelsegraden i lagförslaget; men deremot har Utskottet bestämt att, ehuru minimum i nämnde grad är trettio dagar, ifrågaställa fängelse må åläggas på minst sexton dagar. Denna nedsättning har nemligen varit nödig, enär berörde fängelse jemväl skall såsom förvandlingsfängelse användas. Hos Utskottet har väl fråga varit, om icke minimum borde, af berörde anledning, än vidare nedsättas; men då Utskottet ansett böter böra förvandlas till antingen enkelt fängelse eller fängelse vid vatten och bröd, och det senare fängelset icke lämpligen må ådömas på mindre än fyra dagar, har Utskottet, med afseende å den svårare karaktären af senare fängelsearten , icke, med bibehållande af motsvarighet, kunnat tillstyrka ytterligare nedsättning. I allt fall kan man, så vidt enkelt fängelse skall blifva ett straff, ej sätta minimum deraf för lågt. Öfriga i afseende på frihetsstraffet i Utskottets förslag till strafflag upptagna bestämmelser, som ej genom det ofvanstående äro motiverade, synas af den beskaffenhet, att någon särskild redogörelse derföre ej fordras. Ehuru principen är fullt riktig i det stadgande, att böter skola tillfalla Kronan, har likväl Utskottet funnit betänkligt att införa en ovilkorlig bestämmelse derom. För närvarande gå böter till än Kronan, än åklagare och målsägare, än kommuner och än kyrkor, fattige och fromma stiftelser. Huruvida sådant fortfarande bör äga rum, är emellertid en fråga, som icke omedelbarligen sammanhänger med kriminallagen; och derföre har Utskottet ansett ett särskildt stadgande böra meddelas derom och således uti den af Utskottet föreslagne lo § infört en hänvisning till ett dylikt stadgande. Lika med Lagberedningen anser Utskottet att böter skola uttagas så vidt ske kan, och att hvad som ej utgår bör förvandlas; men på det att det erlagda beloppet alltid må komma den bötfällde till godo, har Utskottet i 16 § föreslagit en bestämmelse i sådan syftning.
I följd häraf och emedan Utsk. således anser Ridd.secret.- sysslan höra, i enlighet med nu gällande stadganden, på stat tillsättas, samt R. o. Ad. beslutat att nämnde syssla icke må återbesättas, innan ny ansökningstid dertill blifvit bestämd; har Utsk. för sin del funnit liden för ansökningars ingifvande vid detta tillfälle skäligen kunna och böra förkortas, dels i anseende dertill, att ledigheten af ifrågavar. tjenst redan förut varit i behörig ordning kungjord, dels derföre, att någon inskränkning af ansökningstiden torde blifva ett nödvändigt villkor, såvida Ståndet skall komma i tillfälle att under innevar. riksdag Ridd.secret.tjensten återbesätta; hvarföre och då den i 13 § 1 mom. af Ridd.Direct:s instruction vid ledigheten af Ridd.secret.- tjensten föreskrifna ansökningstid af 5fi dagar, endast har afseende derå att sådan ledighet af Ridd.Direct. mellan riksdagarne kungöres, Utsk. vördsamt föreslår: att nämnde ansökningstid må för denna gång bestämmas till endast 28 dagar efter det kungörelsen om R. o. Ad:s ifrågavar. beslut varit i Statstidningen första gången infördt. Och torde, derest R. o. Ad. bifaller detta Ulsk:s mern., Hr Aminolfs här ofvan omförmälda villkorliga framställning i afseende å framtida antagandet endast på förordnande af öfriga Riddarhusets tjenstemän, destoheldre höra förfalla som nämnde tjenstemäns befattningar, så vidt de äro af R. o. Ad. allönade, synas vara helt och hållet främmande för frågan om den form, hvari nationalrepresentationen möjligen kommer att i en framtid ombildas; hvilket dock allt till H. R. o. Ad:s egen ompröfning vördsamt öfverlcmnas. Stockholm d. 31 Oct. 1844. På Riddarhus-Utskoltets vägnar S. A. Sandels. F. IV. Dalman. Den 2 November e. m. 39 Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Slättäng, 1 Kniphammare med 3 arbetare och 5oo R:drs tillverkning. Kjellebeeken, 1 Knipkammare med 2 arbetare och 3oo R:drs tillverkning. Alunbruk» I Kåkinds Härad: Melltorp, med ^6 arbetare och 8,900 R:drs tillverkning. I Kinne Härad: Hönsäter, med 62 arbetare och 10,800 R:drs tillverkning. I Wadsbo Härad: Carlsfors, med 125 arbetare och 19,800 R:drs tillverkning. I Wartofta Härad: Kaflås* med 80 arbetare och 14^4°° H;drs tillverkning. Glasbruk. Bromö, med 36 arbetare och 4o>°°o Rtdrs tillverkning. Jernbruken drifvas till största delen med egen skogstillgång och har icke saknat tillgång på köpkohl i den ringa mån behofvet hittills påkallat dem, men den långväga forslingen så väl af rudimaterie!' sorn tillverkningen* inskränker den behållna revenuen betydligt. Canjuncturen för afsättning af Alun och Glas, har under de sednare åren varit mindre fördelaktig. Bruk och. Fabriker■, sorn icke tillhöra Bergsrörelsen, äror Pappersbruk» Tid Mariestad: Cathrinefors, med' 7 arbetare och 4,600 R:drs tillverkning. Carlsfors* med 8) arbetare och 6,5oo> R:drs, tiilverkuang;- i3 I Kåkinds Härad: Gustafsbruk, med 2 arbetare och 35o R:drs tillverkning'. I Wartofta Härad: Belteberga, med 20 arbetare och 6,000 R:drs tillverkning. bomulls-Spinneri. I Wadsbo Härad: Tidadahl, med i5 arbetare och 1,200 R:drs tillverkning, Garfverier, (med beredning på Engelska sättet.) Härad: Nyrud, med 5 arbetare och 3oo R:drs tillverkning. I Skånings Härad: Blombacka, med 7 arbetare och 5oo R:drs tillverkning. Pappersbrukens tillverkning afsättes till största delen i ortens Städer och i Götheborg.
Stockholm den 12 Juli 1815. På Höglofl, Riddersk. På Högvördiga Prestoch Adelns I-iedam. Ståndets Ledam. vägnar P. R. Tersmeden. vägnar Per Arenander. På Vällofl. Borgareståndets Ledam. vägnar Carl Fr. Landberg. På Hedervärda BondeStåndets Ledam. vägnar Jon Jonsson. Brandel. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskotts till Revision öfver de undir Kongl. Commerce Coilegii förvaltning stående fonder och riedel utsedde Af delnings Berättelse och utlåtande om Ma r-S nufactur-Discont-Fonden. Sedan Riksens Höglofl. Ständer till dess Stats.Utskott ofverlemnat den Berättelse om Ma - Den 2 7 Juli. Manufactur Discont Fondens förvaltning och räkenskaper under loppet af Aren 1810, 1811 och 1812, som Riksens Ständers Revisorer vid den år 1813 anstälda Revision afgifvit, jemte det underdåniga utlåtande , hvarmed Kongl. Commerce Collegiutn öfver Revisorernas ari' märkningar, i följd af Nådig befallning, till Kongl. Majit inkommit och Kongl. Majit till Riksens Ständer öfverlemnac, för att tjena till upplysning i de delar, som under nämnde granskning blifvit satte i fråga; så har Afdelningen enligt dess åliggande i Kong'. Commerce Collegium sammanträdt, för att anställa granskning af de sednare årens öfver denna Discont-fond förda räkenskaper, samt öfverse Revisorernas uti deras berättelse gjorda anmärkningar.
— N:o 123- i anledning af väckt motion om förhöjning i lösningspriset för inom Riket tillverkad salpeter. IX. E. 206. — N:o 124. i anledning af erhållna återremisser å Betänkandena N:is 42, 43, 71 och 72, angående reglering af utgifterna under _ s _ 189 Riks-Statens Andra, Tredje, Fjerde och Femte TIufvud-Titlar. A. 809. XI. E. 20. — N:o 126. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående användandet af influtna medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut. — N:o 127- i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om beviljandet af en gratifikations-vedergäilnirig åt Kapitenen A. Hahr i och för utgifvandet af hans generalkarta öfver Sverige. — N:o 128. i anledning af väckt motion om anslående af indragna Pipare-bostället. Fiskevik till boställe åt Domaren i Jösse härad af Wermlands län. IX. B. 37. A. 66. — N:o 129. i anledning af väckt motion om befrielse för f. d. bergslagshemman från så stor del af dem pålagde frälseräntor, som motsvarar den skatte-nedsättning nuvarande bergslagshemman erhållit eller vid denna riksdag kunna erhålla. IX. B. 37. A. 66. — N:0 130- i anledning af väckt motion om befrielse för hem manet Rannäs Holstagården från grundränta och rotering samt , nämnde skyldighets öfverflyttande på nya Kapellans-bostället Hafrida Ågården i Jönköpings län. IX. B. 67- A. 99. — N:o 131. i anledning af väckt motion om lindring i roterings skyldigheten för fiskläget Fjellbacka i Götheborgs och Bohus län. IX. B. 67. A. 99.
Hallands och Bohus läns kust emot Kattegat, samt med den senare sammanhängande 5:o. Wenerns bassin eller slättbygden omkring denna sjö, utgörande en betydlig del af Elfsborgs och Skaraborgs län samt den närmast sjön belägna mera uppodlade södra delen af Wermland. 6:0, Östergötlands slättbygd emellan Wettern och Östersjön. 7:o. Mälareoch Hjelmare-dalen, utgörande Nerikes slättbygd med en smalare landsträcka emellan denna och Wetterns norra ända, större delen af Södermanland, Westerås län emellan Mälaren i söder, samt bergslagen och den skogsbygd, sorn' följer Dalelfvens nedra lopp igenom Upsala och Stockholms län, med undantag af den norra brukstrakten och en del af skärgården; samt slutligen 8:0. En mindre del af Stora Kopparbergs län, utgörande trakterna omkring sjön Runn och Dalelfven emellan Avesta, Falun och Gagnef. Såsom i allmänhet icke frambringande spannmål motsvarande behofvet har Kommittéen utmärkt: l:o. Spridda, mindre vidsträckta trakter på gränsen emellan Kronobergs och Jönköpings län å ena sidan, samt östra delen af Skåne, Blekinge, Kalmar län och Östergötland å den andra, blandade med sådana sorn dels hafva öfverskotter, dels * jemt fylla sitt behof. 2:o. Den inre delen af Halland, vestra delen af Jönköpings och södra delen af Elfsborgs län; 3:o. Den egentliga skogsbygden på gränsen af Linköpings, Örebro och Nyköpings län; samt 4:o. Hela den öfra delen af landet, begynnande ifrån sjöarne Unden och Skagern, sträckande sig öfver Örebro och Westerås läns bergslager samt omfattande 20 vestra, norra och östra delarne af Wermland, nästan hela Dalarne och Gestrikland jemte en del af Uplands bruksdistrikt. Af dessa distrikter erfordra likväl endast de tätare befolkade delarne al södra Westergötland, norra Wermland och öfra Dalarne spannmålstillförsel i större partier och från aflägsnare orter. De delar af landet åter, som kunna anses med egna skördar för närvarande jemt fylla sitt spannmålsbehof, utgöra, såsom kartan visar, mindre sträckor på gränserne af ofvanbeskrifna spannmål säljande eller köpande större distrikter. Dervid bör dock icke lemnäs oanmärkt, att, liksom
De natura prestationer, sorn nu utgå af fastigheter inom ett grannlag till Kronan, skulle värderas i penningar och sammanräknade beloppet tilläggas grannlagets kronoskatt, börande egarens sedermera bestämmande skattebelopp minskas med värdet af dylika hans hemman vidlådande onera. 8:0. Alldenstund taxeringens resultat blefve tillförlitligare, ju bättre dess verkställare kände den, sorn vore i fråga att åsättas skattetal, skulle det icke tillåtas grannlag.sstyielsen att omedelbart taxera, om grannlagets folkmängd öfverstege tili exempel 5.000. I sådant läll borde en förberedande taxering cga rum distriktsvis af dertill utsedde personer inom styrelsen med tillkallade gode män från distriktet, sedan styrelsen, till vinnande af jemförelse mellan distrikterna, satt i skattetal allenast några af de mera bekanta namnen inom hvarje distrikt. Samtliga distrikttaxeringarne skulle sedermera granskas af styrelsen, hvilken slutligen bestämde skaf,tetalen. 9:o. Grannlagstaxeringarne borde fä öfverklaga* hos en Pröfnings-komité, sorn lämpligast utgjordes af Landstinget, men icke vidare såsom beroende af lokalkännedom. 10:o. Uppbördsterminerna borde vara åtminstone tre, med skyldighet för den skattdragande att hvarje gäng erlägga en motsvarande andel af sin skatt; men med rättighet att betala det hela pä en gång. Dä emellertid motionären ansett en lika allmän som grundad mening vara, att ett annat system icke kunde med ens genomföras i sin helhet, har han inskränkt sig att nu föreslå, att här framställda nya beskattningssätt, i händelse dess princip, nödvändigheten af en beskattning, lämpad efter den skattskyldiprés förmåga, vunne erkännande, mätte i tillämpliga delar användas med hänseende till innevarande riksdags beslut om sä kallade allmänna bevillningen, samt att, i stället för en blott temporärt gällande Bevillningsförordning, 1111 mätte utarbetas en pä förberörda grunder livilande permanent allmän beskattningslag, att lända till efterrättelse för utgörande af dels det skattebelopp, som vid hvarje riksdag faststälies att utgå under titeln allmän bevillning, dels ock alla slag af kommunalutskylder.